google/wiki40b huggingface dataset:
Kernavė

Ajalugu

Arheoloogiliste uuringute põhjal on teada, et Kernavė kohale tekkis muinasasula IX sajandil enne Kristust. Asula kujunes III sajandil linnaks, mille tähtsusest annab aimu selle kaitseks XIII sajandil rajatud kindlustiste süsteem. Vanem asustus asus Nerise orus, tänapäevase asula kohale linnamägedest kirdes tekkis asustus alles ristisõdade ajal. Linnas elas arvukalt käsitöölisi, sealt olid pärit ka kaks vanimat teadaolevat Leedu kaupmeest Studila ja Remeišis, kes käisid XIII sajandil Riias õppimas. Hinnanguliselt oli linnas toona üle 3000 elaniku.
Esimesed kirjalikud teated Kernavė kohta pärinevad aastast 1279, pärinedes Liivimaa vanemast riimkroonikast. Kuni aastani 1321 kujunes see Leedu suurvürstide residentsiks (sisuliselt riigi pealinnaks), seal resideerisid suurvürstid alates Traidenisest kuni Vyteniseni. Toona rajati linnuste juurde ka kindlustatud eeslinn, ent suurem osa Kernavėst jäi väljapoole müüre. Kernavė kui linna kohta pärinevad esimesed teated aastast 1380. XIV sajandil oli seal umbes 500 elanikku.
Gediminas rajas Vilniuse ja see tõi kaasa Kernavė tähtsuse vähenemise, kuigi linn jäi edasi Leedu suurvürstide valduseks. Aastal 1365 põletasid ristisõdijad sealsed kindlused maha. Taas hävitas need aastal 1390 Algirdase poeg Vygantas. Aastal 1392 rajati sinna mõis, mis jäi suurvürstide lauamõisaks. Aastal 1413 võttis selle aga üle Kristinas Astikas. Hiljem kuulus sealne mõis Podbereskitele, Hlebowiczitele, Kurnickitele, Ryminskitele, Zenowiczitele, Skorulskitele, Brzostowskitele, Białozóridele, Michał Ważyński, Popovid ja viimastena Bielińskid.
Aastal 1430 lasi Vytautas Kernavėsse esimese kiriku ehitada. Nii kirik kui ka mõis asusid tänapäevase asula aladel. Alumine linnaosa jäeti maha pärast viimast kindluse rüüstamist aastal 1390. Nerise üleujutused katsid vana asustuse jäljed setete kihiga, mille peale moodustus turvas; nii säilisid varasema asustuse jäljed jõe orus erakordselt hästi.
Aastal 1572 hakkas Kernavės kehtima Magdeburgi linnaõigus. Aastal 1777 rajati linna kihelkonnakool. Aastal 1792 uuendas Stanisław II asula linnaõigusi, ent Poola jagamise järel need kaotati ja Kernavėst sai alev. Aastal 1843 konfiskeerisid tsaarivõimud sealsele kirikule kuulunud maad. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Керново, ka Керновъ. XIX sajandi seitsmekümnendatel aastatel kaotati sealne mõis.
Aastal 1918 hõivasid taganevate saksa vägede kannul alevi Punaarmee sõdurid, aastal 1919 vallutasid selle aga Poola väed. Aastast 1920 jäi alev Leedu ja poola vahelise demarkatsioonijoone äärde, alevist kilomeeter ida pool algas Poolale kuuluv ala.
Nõukogude võimud küüditasid 20 Kernavė elanikku. Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude perioodil oli Kernavė kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Alik Tseiko

Eesti meistrivõistlused

2001. aastal Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses kehakaalus 76 kg – 3. koht.
2002. aastal Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses kehakaalus 84 kg – 2. koht.
2002. aastal Eesti meistrivõistlused vabamaadluses kehakaalus 84 kg – 2. koht.
2005. aastal Eesti meistrivõistlused absoluutkaalus 2. koht.
2006. aastal Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses kehakaalus 96 kg – 5. koht.
2007. aastal Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses kehakaalus 96 kg – 5. koht.
2008. aastal Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses kehakaalus 96 kg – 3. koht.
Ta on 2009. aasta Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses kaalus 96 kg.
2010. aastal Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses kehakaalus 96 kg – 3. koht.
2012. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses kehakaalus 96 kg – 10. koht
2012. aasta Eesti meister vabamaadluses kehakaalus 96 kg.

Rahvusvahelised võistlused

Põhjamaade meistrivõistlused
2001. aastal – 4. koht (juuniorid)
Kristjan Palusalu mälestusvõistlused 
2008. aastal – 8. koht.
2011. aastal – 9. koht.
2008. aastal Euroopa meistrivõistlused vöömaadluses  – 2. koht ja 3. koht.

Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses

2002. aasta –  Subotica kehakaalus 76 kg – 18. koht (juuniorid);

Maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses

2001. aasta –  Taškent kehakaalus 76 kg – 36. koht (juuniorid);
Kees de Goede

Kees de Goede (sündinud 1954 Koog an de Zaan'is) on Hollandi kunstnik.
Ta elab ja töötab Amsterdamis.
James Horner

James Roy Horner (14. august 1953 – 22. juuni 2015) oli Ameerika orkestri- ja filmimuusika helilooja.

Tunnustus

Horner võitis Oscari 1997. aastal filmis "Titanic" kõlanud laulu "My Heart Will Go On" eest. Kokku oli ta Oscari kandidaatide hulgas kuus korda.
Kristine Mei

Elukäik

Sündis mereväeohvitseri Juhan Mey ja Marie Oengo perekonnas Lätis, kus isa oli Aleksander III Sõjasadama süvendustööde juhataja. Õppis Liepāja Tütarlaste Gümnaasiumis 1905–1912, 1913 Tallinna Tütarlaste Gümnaasiumis ja 1913–1916 Helsingis Soome Kunstiühingu Ateneumi kunstikoolis, mille lõpetas skulptuuri erialal Viktor Malmbergi õpilasena. 1916–1917 õppis Tallinna Kunsttööstuskoolis.
Töötas aastatel 1918–1921 Lenderi gümnaasiumis õpetajana, olles samal ajal Haridusministeeriumi kunstiosakonna ametnik (1919–1920). Aastail 1922–1924 töötas kunstikoolis Pallas ning Tartu Õpetajate- ja Tartu Lasteaednike Seminaris. Õpetas kunsti ka Tallinnas Kunstööstuskoolis ning Tallinna Tehnikumis. Pärast II maailmasõda töötas Tartu Ülikooli Arheoloogia Muuseumis 1941–1947 ning Teaduste Akadeemia ajalooinstituudis (1947–1954).

Isiklikku

Tema õed olid kunstnikud Lydia Starkopf-Mei ja Natalie Mei, õemees skulptor Anton Starkopf. Abikaasa professor Julius Markiga oli tal neli tütart: Karin Julia Mark, Lüüdia Vallimäe-Mark, Aino Ilona Mark ja Elga Mark-Kurik.

Looming

Skulptorina alustas Kristine Mei tööd eesti kunstnike ja kirjanike karikeeritud portreestatuettidega. Peamiselt koosnes tema looming terrakota- ja vähemal määral ka majoolikatehnikas pisiplastikast. Enamus tema teoseid hävis II maailmasõjas, vähesed säilinud fragmendid on humoristlikud väikefiguurid.
Kristine Mei oli ka tunnustatud auaadresside kujundaja. Tema looming oli näiteks Tartu Ülikooli poolt Padua ülikooli juubeliks läkitatud auaadress (1922). Kristine Mei kujundas raamatuid, tõlkis norra ja rootsi keelest lastekirjandust ning kirjutas ka ise lastejutte ja illustreeris neid.
Basel I

Basel I või Baseli kapitalikokkulepe on Baseli Pangajärelevalve Komitee (BCBS) välja töötatud rahvusvaheliste pangandusnormide kogum, milles on sätestatud finantsasutuste minimaalsed kapitalinõuded. Baseli kokkulepe võeti vastu 1988. aastal ja see jõustus G-10 riikide seas aastal 1992. Basel I on esimene rahvusvaheline kapitali adekvaatsuse standard maailmas ja selle on kasutusele võtnud rohkem kui 100 riiki. Praegu on Basel I asendamiseks välja töötatud uus raamistik Basel II.

Taust

Baseli komitee, mis hiljem Basel I raamistiku vastu võttis, loodi 1975. aastal. See loodi otseseks vastuseks Herstatti panga intsidendile, kus Herstatt pank, mis vahendas ka Saksa marku ja USA dollareid, likvideeriti tehingus olevate dollarite kohaletoomise ajal. New Yorgi ja Saksamaa ajavahe ning seda arvestavate eeskirjade puudumise tõttu jäid Saksa pangad tellitud dollaritest ilma.

Pankade varade klassifitseerimise süsteem

Basel I klassifitseerib pankade varasid viide riskikategooriasse, mis on 0%, 10%, 20%, 50% ja 100%. 0% riskigruppi kuuluvad sularaha ning OECD riikide keskpankade ja valitsuste võlg. Olenevalt deebitorist klassifitseerub avaliku sektori võlg  0%, 10%, 20%, 50% või 100% kategooriasse. Arengupankade, OECD panga ja alla ühe aasta vanune mitte-OECD pankade võlg on 20% riskikategoorias. 50% kategooria alla lähevad eluasemehüpoteegid ja 100% kategooriasse erasektori võlg, mitte-OECD pankade võlad, mille vanus on üle aasta, muud kinnisvaralaenud ja finantsinstrumendid. Basel I järgi peab igal pangal peale riskikategooriate arvesse võtmist olema vähemalt 8% ulatuses kapitali oma varade väärtusest.

Probleemid

Kuna Basel I on suurel määral lihtsustatud, on seal väike riskitundlikkus ja regulatiivsed kapitalinõuded vastavad üha vähem turuosaliste tegelikele riskidele. Viimastel aastakümnetel on finantsturule tulnud ka palju uusi tooteid ja teenuseid, mistõttu ei vasta Basel I raamistik enam finantsturu tegelikele riskidele ja jätab ruumi regulatiivsele arbitraažile. Lisaks nõuab Basel I kapitali katet ainult tururiski ja krediidiriski jaoks, kuid jätab katmata mitmed muud olulised riskid.
Jannes van der Wal

Jannes van der Wal (12. november 1956 Driesum – 24. september 1996 Groningen) oli Hollandi kabetaja.
Ta sündis Friisimaal Driesumis, kasvas üles aga Tjalleberdis. Pärast keskkooli õppis ta matemaatikat, kuid jättis õpingud pooleli, et kabele pühenduda. 1976. aastal sai temast professionaalne kabetaja. 
Van der Wal oli neljakordne Hollandi meister (1981, 1984, 1985 ja 1987). 1982. aastal tuli ta Brasiilias São Paulos maailmameistriks. 
Püstitas 16.-17. juulil 1987 maailmarekordi kabesimultaani andmises: ta mängis 225 laual (võitis 207, viigistas 14 ja kaotas 4 partiid; 2006. aastal ületas selle Anton van Berkel). 23. juunil 1996 andis ta simultaani 85 laual nii kabes kui ka males. See rekord püsib tänaseni.
Jannes van der Wal oli tuntud ka oma teleesinemistega, mis olid enamasti humoorikad, ja mõnikord veidra käitumisega nii kabelaua taga kui ka tavaelus. Näiteks ei jõudnud ta ükskord (1982) Hollandi meistrivõistlustele, sest ta jäi rongis magama ning sõitis mitu korda  edasi-tagasi Groningeni ja Zwolle vahet. See läks talle maksma Hollandi meistri tiitli.  Kuulus on tema ülesastumine Mies Bouwmani vestlussaates. Kui ta tuli maailmameistriks, kutsuti ta sellesse saatesse. Küsimuse peale, kui vana ta on, jäi ta täiesti vakka ega liigutanud end mitu minutit. Hiljem esines ta kümnetes saadetes. Tuntud tsitaat temalt kõlab nii: "Kabetaja ei räägi palju. Kui ta pagari juurde läheb, siis ta ütleb näiteks: "Üks sai.""
Et Van der Wali pahandas suur viikide arv kabes, mõtles ta välja modifitseeritud reeglitega kabemängu (doordammen).
Viimastel eluaastatel ta rahvusvahelistel võistlustel enam ei osalenud. Ta andis simultaane ja kommenteeris võistlusi.  
Ta suri 39-aastaselt leukeemiasse. Surivoodil korraldas ta esimese turniiri oma uute reeglitega kabes. See mängiti 11.–14. septembril 1996.
1999. aastal valmis Rein Hazewinkeli režii all temast dokumentaalfilm Jannes, de film.
Pühajõe mõis

Pühajõe mõis (saksa keeles Pühhajöggi) oli rüütlimõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Ida-Viru maakonda Toila valda.
Mõisa omanikud olid Rosenid.
Emily Lyle

Elulugu

Emily Lyle kasvas Šotimaal Renfrewshire'is Kilbarchanis. Ta õppis Saint Andrewsi Ülikoolis inglise keelt ja kirjandust, lõpetas ülikooli 1955.
Kuus aastat õpetas ta inglise keelt Inglismaa ja Uus-Meremaa koolides, mille järel alustas inglise keele lektorina Ripon Collegeis Yorkshire'is (1961–1965). 1965–1968 töötas ta inglise keele vanemlektorina Neville’s Cross College Durhamis. 
1967 kaitses ta doktoritöö "A Study of Thomas the Rhymer and Tam Lin in Literature and Tradition" Leedsi Ülikooli Rahvakultuuri instituudi juures. Sellest said alguse tema šotiuuringud, hiljem huvi mütoloogia vastu.
1970–1998 oli ta Edinburghi Ülikooli lektor ja 1970–1995 Edinburghi Ülikooli Kelti- ja Šoti-uuringute Kooli teadlane. 1978 folkloristika külalisprofessor California Ülikoolis Los Angeleses; 1979–1982 rahvatraditsiooni külalislektor Sirlingi Ülikoolis. Alates 1998 on ta Edinburghi Ülikooli Kelti- ja Šoti-uuringute Kooli auliige.
1974–1975 Harvardi Ülikooli Radcliffe'i Instituudi juures tehtud töö muutis ta tuntuks ballaadiuurijana ja jätkus korduvate visiitidena Harvardi. 1995 nimetati ta ametisse Maailma Religioonide Uurimise Keskuses.
Emily Lyle on panustanud šoti ja teiste rahvaste kalendritavandi ja mütoloogia tõlgendamisse. Aastast 1994 oli ta ajakirja Cosmos peatoimetaja, ta on Eesti teadusartiklite sarja "Sator" rahvusvahelise kolleegiumi liige. Ta oli Rahvusvaheline Etnoloogia ja Folkloori Seltsi töörühma Rituaalne aasta  algataja 2004, 2005–2011 töörühma president, 2011– auliige, ühtlasi töörühma väljaannete sarja peatoimetaja.

Välitööd

1976–1977 külastas ta Austraaliat, olles Australian National University külalisteadlane. Ta kogus suulist pärimust šotlastelt. Osa salvestistest on avaldatud CD-l "Chokit on a Tattie" (lastelaulud ja -salmid), osa avaldatud ajakirjas Tochter. 1977 annetas Lyle oma salvestiste koopiad Austraalia Rahvusraamatukogule.

Traditional Cosmology Society

E. Lyle on olnud aktiivselt tegev The Traditional Cosmology Society juures. Selts on seotud müüdi-, religiooni- ja kosmoloogiauuringutega eri ajastutel ja eri kultuuripiirkondades. Selts korraldab kõnekoosolekuid ja ühepäevast aastakonverentsi Edinburghi Ülikooli Keldi- ja Šoti-uuringute Kooli juures ning annab kord aastas välja ajakirja Cosmos. The Journal of the Traditional Cosmology Society.
Kantsimäe linnusease

Kantsimäe linnusease on muinaslinnuse tüüpi linnamägi Rapla maakonnas Märjamaa vallas Rangu külas endise Kubjaste talu maadel.

Kirjeldus

Linnusease asub endise Märjamaa mõisast 450 m loode pool, tõustes astanguna 2-3 m võrra ümbrusest kõrgemale. Ida- ja lõunakaares ei ole märgata eristatavaid tunnuseid, kus mälestis täpselt lõpeb. Ovaalse kujuga õueala mõõtmed on 35 x 45 m. Idapoolses osas asub raudkividest kuhilik, mille läbimõõt on 10 x 12 m ja kõrgus on 1,5 m. Linnuseaseme dateeritud I aastatuhande teise poolde ja II aastatuhande algusse.
Hendrik Prants

Elulugu

Hendrik Prants oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1874 Vastseliina kihelkonnakooli, täiendas end 1896–1910 (vaheaegadega) Helsingi Ülikooli kursustel. Tegutses aastail 1883–1893 peamiselt Tartus, oli Postimehe kaastööline, 1888–1893 ka toimetuse liige, tegeles iseseisvalt ka oma haridustaseme tõstmisega. Oli 1894–1902 ajakirja Linda (Pärnus) ja 1906–1919 Ristirahva Pühapäevalehe toimetaja, 1912 ka Tallinna Päevalehe väljaandja ja vastutav toimetaja. Laia silmaringiga viljakas harrastusajaloolane, avaldanud esimese suurema Eesti ajaloo ülevaate (1912–1913), samuti raamatuid soome-ugri rahvaste ajaloost ja kultuurist. Umbes 20 trükist Eesti ja maailma ajaloost.
Franco Modigliani

Franco Modigliani (18. juuni 1918 Rooma – 25. september 2003 Cambridge, Massachusetts) oli Itaalia juudi päritolu Ameerika Ühendriikide majandusteadlane.
Aastal 1985 sai ta Nobeli majandusauhinna.

Elulugu

1939. aastal emigreerus Modigliani Itaaliast Ameerika Ühendriikidesse.
1978. aastal oli ta American Economic Associationi president.
Franklini vald

Franklini vald (Franklin Parish) on vald USA-s Louisiana osariigis. Geograafilised koordinaadid on 32° 08′ N, 91° 40′ W
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Winnsboro.
Maakonna pindala on 1646 km², millest 31 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 22 387. Aastal 2000 oli elanike arv 21 263.

Ajalugu

Franklini vald moodustati 1843. aastal Carrolli, Catahoula, Madisoni ja Ouachita valla osadest. Maakond sai nime poliitiku, teadlase ja leiutaja Benjamin Franklini järgi.
Johannes Käisi Selts

Johannes Käisi Selts oli aastal 1990 Põlvas asutatud selts.
Põhikirja järgi on seltsi eesmärgid järgmised: "koondada inimesi, esmajoones õpetajaid ja teisi haridustöötajaid, kes tahavad kaasa aidata Johannes Käisi pedagoogilise pärandi uurimisele ja propageerimisele, tema ideede ja meetodite rakendamisele nüüdiskoolis, üldse kooliuuendustööle Eestis".
Eesmärkide saavutamiseks korraldab selts igal aastal muu hulgas suvekoole, konverentse. Selts toetab ka aastast 1985 antava Johannes Käisi preemia väljaandmist.
Seltsil on 106 liiget (2002).
British Invasion

"British Invasion" on bändi Steel Panther esimene kontsert-DVD, mis ilmus 2012. aastal. Kontsert filmiti 2010. aastal Brixton Academys Londonis. Plaadi boonusena on kaasas dokumentaalfilm ja klipp nende esinemisest Download Festivalil 2012. aastal.
Toomgild

Toomgild (kuni reformatsioonini Maarja gild, Püha Maarja gild) oli gild, mis tegutses 1407–1920 Toompeal.
Gildi asutasid Diderick Todwyn ja Diderick Toyß. Hiljem kinnitas gildi skraa Tallinna piiskop Everhard Calle, kes oli ka ise gildi liige.
Gildi olulisim pidupäev oli Maarja taevaminemise päev (15. august). Püha Ihu päeval ja reedel enne Ristija Johannese sünnipäeva korraldas gild protsessiooni ja õllejoomise.
Esialgu oli Toompea sakslaste mitteseisuslik katoliiklik vennaskond, kuhu lisaks käsitöölistele kuulus aadlikke ja vaimulikke. 16. sajandi teisel poolel muutus Toomgild Toompea käsitööliste seisuslikuks kutseorganisatsiooniks. Kuni 1878 täitis Toomgild ühtlasi Toompea omavalitsuse ülesandeid. Alates 1877 oli Toomgild pelgalt seltskondlik ühendus.
1508 annetas ordumeister Wolter von Plettenberg gildile krundi oma maja ehitamiseks. 1619 said Toomgildi liikmed Gustav II Adolfilt loa Tallinna tsunftidesse kuulumata teha käsitööd, mille järel asutati Toompeal oma tsunftid. Toompea tsunftid olid esmamainimise järjekorras linakangrud (1651), rätsepad (1665), kingsepad (1665), tislerid (1665), müürsepad (1692), lihunikud (1708), lukksepad (1718), puusepad (1766), pottsepad (1798), maalrid (1802) ja konterfaierid (portreemaalijad) (1902). Suurim oli rätsepate tsunft 13 meistriga.
Gildid kaotati Eestis 1920. aastal. Selle järglasena tegutses Tallinna endiste St. Kanuti ja Toomgildi käsitöömeistrite ühing.
Sangaste Püha Andrease kogudus

EELK Sangaste Püha Andrease kogudus on luterlik kogudus Sangastes.
Kogudus kuulub Valga praostkonda.
Koguduse õpetaja on Ivo Pill, organist Eve Tamm. Juhatuse esimees on Jaan Luther.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 12.00 Sangaste kirikus.
Democracia

Democracia on 2000. aastal Hispaania pealinnas Madridis loodud kunstnike rühmitus, mille asutasid Pablo España (1970-) ja Iván López (1970-).
Rühmitus tegeleb multimeedia jts žanride, samuti publitseerimise ja kureerimisprojektidega, tundes muret pildikujundi domineerimise pärast tänapäeva kunstis. Poliitikat, tehnoloogiat ja kultuuri käsitlevad nad eelkõige pettekujutelmadena.
2015. aastal on Democracia teosed eksponeeritud Tartu Kunstimuuseumis näitusel "Noorus kui elustiil".
Doubek

Ajalugu

Arheoloogilised leiud dateeruvad 28. sajandisse e.m.a. Doubeki küla nimi pärineb ümbritsevatelt metsadelt ("dub" - tamm). Vanim dokument, mis paika mainib, pärineb aastast 1330.

Tänapäev

Praegu kasvab küla rahvaarv tänu Praha lähedusele. Külas tegutseb vabatahtlike tuletõrjujate organisatsioon, mille järjepidevus ulatub 100 aasta taha, samuti jalgpalliklubi Bohemia, mis rajati aastal 1921. Regulaarne bussiühendus on lähima linna Říčaniga ja Prahaga, kus lõpp-peatusest Depo Hostivař saab metrooga edasi sõita, kuid küla läbib ka Mukařov-Modletice-Jesenice bussiliin.
IV liiga 2000

IV liiga 2000 oli Eesti jalgpalli tugevuselt viienda liiga IV liiga 2000. aasta hooaeg.
Mai Narva

Mai Narva (sündinud 22. oktoobril 1999 Tallinnas) on eesti maletaja, naiste rahvusvaheline meister (2015). 
Ta täitis 2018. aasta jaanuaris Rootsis Stockholmis toimunud 47. Rilton Cupi põhiturniiril naiste suurmeistri normi.
Narva lõpetas 2018. aastal Gustav Adolfi Gümnaasiumi. Sama aasta augustis alustas ta psühholoogiaõpinguid Ameerika Ühendriikides Marylandi Ülikoolis UMBC Coca-Cola malestipendiumi toel.
Ta on tulnud kolmekordseks Eesti malemeistriks naiste seas (2014, 2016, 2017) ja saanud kahel aastal (2013, 2015) meistrivõistlustelt hõbemedali. 2014. aastal tuli Batumis Euroopa noortemeistriks neidude vanusegrupis U16 ja 2015. aastal võitis Poolas Karpaczis kuldmedali Eesti naiskonna koosseisus Euroopa võistkondlikel malemeistrivõistlustel neidude vanusegrupis U18. 
Narva võistles Eesti koondvõistkonnas maleolümpial (2014, 2016, 2018).

Isiklikku

Ka tema isa (Jaan Narva), ema (Regina Narva), õed Ann ja Triin, vend Mart, onu Igor Rõtov, onunaine Tuulikki Laesson, vanavanemad Boriss Rõtov ja Merike Rõtova ning vanavanaisa Oskar Kuningas on tegelenud malega.
Prince Edwardi maakond

Ajalugu

Prince Edwardi maakond moodustati 1754. aastal Amelia maakonna osast.
Sapp

Inimesel

Sappi eritub maksast ööpäev läbi.
Sapp, mis on värvuselt  kuldkollane (olenevalt sapipigmentidest kuldpruun kuni rohekas) vedelik, koguneb sapipõide söögikordade vahepeal. Pärast söömist, kui eelseedinud toidumass liigub kaksteistsõrmikusse, hakkab sapipõis hormooni koletsüstokiniin-pankreosümiini toimel perioodiliselt kokku tõmbuma ning ühissapijuha kaudu sappi kaksteistsõrmikusse pritsima.
Sapi eritumise kiirust mõjutavad nii humoraalne kui ka neuraalne regulatsioon.

Sapi koostis

Sapi koostis on loomaliigiti ja ka indiviiditi erinev, olenedes nii pärilikest teguritest kui ka söödavast toidust ja selle kogustest.
Sapil on oluline roll enterohepaatilises tsirkulatsioonis (sool-värativeen-maks-sapp-sool) ja tsirkulatsioon saab toimuda seni kuni soolesisaldistes leidub rasva.
Sapp seedeensüüme oluliselt ei sisalda. Maksasagarike poolt kolesteroolist valmistatavad sapisoolad (sapphapete soolad) on aga lipiidide seedimiseks vältimatud.
Sapp sisaldab rohkesti kolesterooli.

Sapp kulinaarias

Loomasapp leiab kulinaarias vähe kasutust, kuna sapipõie seedenõre on kibeda maitsega. Seetõttu tuleks kalu rookides või loomade sisikonda eemaldades  sapipõis eemaldada ettevaatlikult, et selle vedelik ei valguks laiali.
Osades kultuurides valmistatakse madude sapist (inglise snake bilewine) koos alkoholiga erilist jooki, millel usutakse olevat ravitoime.
Pantomiim (stuudio)

Stuudio Pantomiim oli 1963. aasta kevadel Noorsoo Kultuuripalee juures tegevust alustanud pantomiimistuudio.

Stuudioteater NB

1992. aastal alustas Tallinna Pantomiimi järglane stuudioteater NB (kunstiline juht Adolf Traks). Pantomiimižanri juurde lisandusid sõnateatrile omased distsipliinid. Avalikkusele tutvustati (Vanalinna päevade raames) lavakava "Näitleja sünd", pantomiimietendust "Homo Lupus" ja luulekava "Maarjamaa laulud". Pooleli jäi sõnalavastus "Kurjade kokkutulek". Rohkemaks omavahendeid ei jätkunud.
Johnny Christ

Isiklikku

Johnnyl on juuri Poolas, aga ta elab Huntington Beachis, Orange Countys. Ta tutvus bändiliikmetega Zacky Vengeance'i noorema venna Matthew' kaudu, kellega ta käis ühes koolis. Samuti on Johnny ainuke bändiliige, kellel on tätoveeritud vaid üks käsi.
"Ta teeb väga head tööd. Meil on olnud palju bassiste. Ta on esimene bassist, kes meile tõsiselt meeldib." – Zacky Vengeance