Viini Setsessioon

Viini Setsessioon (saksa keeles Wiener Secession; tuntud ka kui "Austria Kunstnike Ühendus" ehk Vereinigung Bildender Künstler Österreichs) moodustati aastal 1897 rühmitis Viini Kunstnike Majas (Künstlerhaus Wien) tegutsenud Austria Kunstnike Liidust välja astunud Austria kunstnike poolt. See liikumine hõlmas maalikunstnikke, skulptoreid ja arhitekte. Setsessiooni esimene president oli Gustav Klimt ja liikumise aupresidendiks sai Rudolf von Alt. Setsessiooni ametlik ajakiri kandis nime Ver Sacrum.

Ajalugu

Viini Setsessiooni rajasid 1897. aasta 3. aprillil kunstnikud Gustav Klimt, Koloman Moser, Josef Hoffmann, Joseph Maria Olbrich, Max Kurzweil, Wilhelm Bernatzik jt. Kuigi arhitekt Otto Wagnerit peetakse sageli üheks Viini Setsessiooni olulisimaks liikmeks, ei olnud ta ühingu asutajaliige. Setsessiooni kunstnikud olid vastu Künstlerhausis valitsenud konservatismile, mis oli juba traditsiooniliselt orienteeritud historitsismile. Viini liikumisele eelnesid Berliini ja Müncheni Setsessioon, mille esimesed näitused korraldati aastal 1898.
Setsessiooni iseloomustas teistsugune näituste korraldamise poliitika, mis tutvustas Viini publikule näiteks ka Prantsuse impressioniste. Eriti kuulus oli setsessiooni 14. näitus, mille kujundas Josef Hoffmann ja mis oli pühendatud Ludwig van Beethovenile. Näituse keskpunktis seisis Max Klingeri skulptuur Beethovenist ja selle ümber oli paigaldatud Klimti Beethoveni-teemaline friis. Klimti friis on restaureeritud ja asub sealses galeriis.
Aastal 1903 rajasid Hoffmann ja Moser kaunite kunstide ühingu Wiener Werkstätte, mille eesmärk oli tarbekunsti reformida.
1905. aasta 14. juunil lõid mitmed kunstnikud, sealhulgas ka Gustav Klimt, vaadetega seotud eriarvamuste tõttu Viini Setsessioonist lahku.

Stiil

Erinevalt teistest liikumistest ei olnud Viini Setsessioonil ühte kõigi sinna kuulunud kunstnike töid ühendavat stiili. Setsessioonihoonet võib pidada liikumise sümboliks. Hoone sissekäigu kohale on paigutatud tekst Der Zeit ihre Kunst. Der Kunst ihre Freiheit ("Igale ajastule oma kunst. Kunstile tema vabadus"). Setsessiooni kunstnikud kandsid eelkõige hoolt väljaspool akadeemilisi traditsioone asuva kunsti võimaluste uurimise eest. Nad lootsid luua uue stiili, mis ei võlgnenuks midagi ajaloolistele mõjutustele. Sedasi olid nad vägagi kooskõlas sajandivahetuse Viini vanu tõekspidamisi ründava vaimsusega; tegemist oli ka aja ja kohaga, kus ilmusid Freudi esimesed tekstid.
Setsessiooni stiili esitleti rühmitise ajakirjas Ver Sacrum, mis sisaldas ajastut iseloomustavaid vägagi dekoratiivseid töid.

Arhitektuur

Lisaks maalikunstnikele ja skulptoritele oli Viini Setsessiooniga seotud ka mitu prominentset arhitekti. Sel ajal olid arhitektid keskendunud puhtamate geomeetriliste vormide toomisele oma hoonete projektidesse. Kuigi neil oli oma projekteerimisstiil, said nad inspiratsioon uusklassitsistlikust arhitektuurist, millele lisandusid lehed ja motiivid loodusest. Selle liikumise kolm peamist arhitekti olid Josef Hoffmann, Joseph Maria Olbrich ja Otto Wagner
Setsessiooniga liitunud arhitektid kaunistasid oma hoonete pinda sageli lineaarsete kaunistustega, mida tavaliselt kutsutakse kas piitsa- või angerjastiiliks (kuigi Wagneri hooned kaldusid suurema lihtsuse suunas ja teda on peetud ka modernismi teerajajaks).
Aastal 1898 ehitati Karlsplatzi lähedale rühmitise näitusemaja. Joseph Maria Olbrichi projekteeritud näitusehoone sai peagi tuntuks lihtsalt kui "Setsessioon" (die Sezession) ja sellest sai liikumise sümbol. Hoones pandi välja ka paljude teiste mõjukate kunstnike töid: sealhulgas Max Klinger, Eugène Grasset, Charles Rennie Mackintosh ja Arnold Bocklin.
Joone kasutamise oluline näide Austria arhitektuuris on Otto Wagneri poolt projekteeritud Majolika maja Viinis (umbes 1898). Teiste Otto Wagneri silmapaistvate tööde hulka kuuluvad Viini linnaraudtee endise peatuse Karlsplatz Stadtbahn Station hoone (1900) ja Austria Posti-Säästupanga ehk Österreichische Postsparkasse hoone Viinis (1904–1906).
Wagneri viis muuta juugendkaunistusi klassikalisel viisil ei leidnud mõne tema õpilase toetust ja nad eraldusid setsessionistide rühmitisest. Üks neist oli Josef Hoffmann, kes moodustas pärast lahkumist kunstnike kogukonna Wiener Werkstätte. Hea näide tema töödest on Stoclet' palee Brüsselis (1905).

Mälestus

Viini Setsessiooni liikumine on valitud ka ühe mälestusmündi teemaks: 2004. aasta 10. novembril vermiti Austrias 100-eurone kullast ja hõbedast mälestusmünt.
Mündi esiküljel on vaade Viinis asuvale Setsessioonihoonele. Tagaküljelt leiab detaili Klimti "Beethoveni friisist", kus on kujutatud kolme inimfiguuri: tugevust sümboliseeriv raudrüüs rüütel, taustal olev ambitsiooni sümboliseeriv ja võidupärga üleval hoidev naine ning langetatud pea ja seotud kätega kaastunnet esindav naine.
Ka Austria 50-sendise euromündi esiküljel on kujutatud Setsessioonihoonet: mündil ringi sees olev hoone sümboliseerib juugendi sündi ja uut ajastut riigis.