google/wiki40b huggingface dataset:
August Hunt

Muusikaline tegevus

August Hundil ilmus 1. detsembril 2011 esikplaat "Meie aeg on käes...", mille tuntumad lood on "Thomas Malthus on surnud, mu arm" ja singel "Tantsulõvi". Debüütplaat on saanud arvukalt positiivset vastukaja nii kriitikutelt kui ka kuulajatelt.
ETV2 edetabelisaate "Eesti TOP 7" 2011. aastal koostatud parimate kodumaiste muusikavideote koondedetabelis Eesti TOP 50 esikohal võidutses August Hunti video "Thomas Malthus on surnud, mu arm" (režissöör Andzei Matsukevits).
Lauluvõistlusele Eesti Laul 2012 esitas bänd kolm laulu, millest sõelale jäi "Tantsulõvi" (autorid: August Hunt ja Heiti Kender). Esimeses poolfinaalis jõudis laul viie edasipääseja hulka.
Lauluvõistlusel Eesti Laul 2014 pääses bänd lauluga "Kus on EXIT?" poolfinaali.
Peeter Tammearu

Peeter Tammearu (sündinud 31. juulil 1964 Pärnus) on eesti näitleja ja lavastaja.
1986. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunsti erialal. 
Aastani 1994 töötas Peeter Tammearu Ugala teatris näitleja, lavastaja ja kirjandusala juhatajana. 
Aastatel 1996–2002 töötas ta Tallinna Linnateatris.
Alates 2002. aastast töötas Tammearu Ugala peanäitejuhina, alates 2003 direktorina.
2009. aastal lahkus ta sellelt ametikohalt ja töötas 2010. aastani näitlejana. 2012. aastal mängis Peeter Tammearu Eesti populaarseima krimisarja "Kättemaksukontor" mõnes osas.
Alates 2019. aastast on ta Endla teatri näitleja.

Isiklikku

Peeter Tammearu abikaasa on Triinu Meriste. Neil on pojad Tobias ja Pärtel.
Aaronlased

Aaronlased (аароновцы) olid vanausuliste rühm, mis 18. sajandi teisel poolel eraldus pomoorlastest. Selle rajaja oli Andrei Žukov (Aaron Žukov).
Aaronlased tunnistasid abielu. Nad ei pooldanud äärmuslikku asketismi.
19. sajandil lakkasid nad olemast.
Konstantinoopoli ülikool

Konstantinoopoli ülikool on Pandidakterioni (Πανδιδακτήριον) nime all 425. aastal Konstantinoopolisse asutatud kõrgem õppeasutus, mille asutajaks oli Ida-Rooma keiser Theodosius II. Kool töötas kuni 15. sajandini.
Bütsantsi ühiskonnas oli haridus au sees ja laialt kättesaadav, isegi maaelanikkonnale ja naistele.
Pandidakterionis õpetati õigust, filosoofiat, arstiteadust, aritmeetikat, geomeetriat, astronoomiat, muusikat, retoorikat, ladina ja kreeka keelt ja teisi aineid. Enamiku õppijate jaoks olid põhilised õppeained retoorika, filosoofia ja õigus, et täita riigi ja kiriku ametikohti.
Konstantinoopoli kõrgemat õppeasutust ei peeta tavaliselt maailma esimeseks ülikooliks, sest see erines tunduvalt Euroopa esimestest keskaegsetest ülikoolidest.
Ristna (miiniveeskja-traaler)

Ristna oli Eesti Mereväe miiniveeskja-miinitraaler. Algne nimi reisilaevana oli Apostol Pjotr ja veel Traaler nr 19. 
Võib mitteametlikult lugeda koos sõsarlaevaga ka Eesti Ristna-klassi miiniveeskja-traaleriks.

Ehitamisest maailmasõja lõpuni

Laev ehitati 1905 Inglismaal Glasgow's reisilaevana Apostol Pjotr nagu ka samatüübiline Apostol Pavel (hilisem Suurop). Tegi reise Ladoga järvel. Mais 1915 võeti Balti laevastikku ja seadistati miinitraaleriks nr 18. Oktoobripöörde ajal jäi laev bolševike poolele, märtsis 1918 anti üle Soome bolševikele. Jääretke ajal jäi Helsingisse, aprillis 1918 anti Soome Vabariigile. Soomes laevu ei kasutatud, vaid pandi müüki.

Eesti Vabariigi teenistuses

1922 osteti laev koos sõsaraga Soomest Eestisse, saades nime Ristna. Müügi-ostuga tegelejad olid vene rahvusest ja võimalik, et neil olid ka oma huvid või sidemed. 1922–1923 rakendati laeva miinide traalimisel, seejärel aga Teedeministeeriumi alluvuses reisi-kaubalaevana Kuressaare–Rohuküla liinil. Mõne aja pärast jäi laev koos sõsaraga taas seisma – Tallinna.
1926–1928 ehitati laev ümber miiniveeskjaks-traaleriks, misjärel võeti taas mereväe kasutusse. Ei relvastatud. Laeva ümberehitamisel ja remondil toimus sabotaaž, mille käigus pandi teatud mehhanismid meelega valesti ja hooldamata kokku. Selle tulemusena ei tahtnud iga kord sisse lülituda tagurpidikäik ja laev tegi enne vea parandamist 2 avariid: juba proovisõidult tagasi saabudes rammis sadamakaid ja kord hiljem sadamasse saabudes rammis miiniristlejat Lennuk. Seejärel kontrolliti laeva põhjalikumalt ja leitud viga parandati. Sabotöörist mereväebaasi insener-mehaanik tegi aga enesetapu. 2. maailmasõja eelõhtul plaaniti laevale muretseda kaks 40 mm Boforsi kahurit, kuid need ei jõudnud kohale.
Laevast ja oma teenistusest mereväes on kirjutanud oma mälestustes värvikalt ka komandör Gustav Sääsk.

Balti laevastikus

13. augustil 1940 võeti Ristna NSV Liidu Balti laevastikku. Pärast Saksamaa kallaletungi Nõukogude Liidule laev relvastati. 23.07.1941 sai Liivi lahel miinide panekul meremiini plahvatusel vigastada. Pärast remonti sõitis Viiburi lahel, 11.1941 sai valve-kaatrite ujuvbaasiks. 
Pärast sõda oli Ristna õppe-miiniveeskja, osaledes ka mängufilmide “Ristleja “Varjaag””, “Unustamatu 1919” ja “Balti mereväelaste kuulsus” tegemisel. 1957 anti üle filmistuudiole Lenfilm ja 1958 lammutati vanarauaks.
Joosep Kapp

Joosep Kapp (12. mai (vkj 30. aprill) 1833 Rutikvere vald – 20. veebruar (vkj 8. veebruar) 1894 Suure-Jaani) oli eesti koolmeister ja muusik.
Kapp sündis Rutikveres Põltsamaa kihelkonnas. Alghariduse sai ta Rutikveres, kreiskoolis ja gümnaasiumis õppis ta Tartus. Aastatel 1850–1853 õppis ta Cimze seminaris. Hiljem sai temast koolmeister Suure-Jaanis, kus ta osales ka seltsiliikumises: asutas Suure-Jaani mees- ja mängukoori ning oli Aleksandrikooli liikumise raames aastast 1870 Eesti Aleksandrikooli peakomitee liige. Samuti oli ta Viljandi Eesti Põllumeeste Seltsi asutajaliige, kuni 1872. aastani selle president, hiljem asepresident. Ta kuulus ka Eesti Kirjameeste Seltsi ning tegi kaastööd ajalehtedele Eesti Postimees ja Sakala.
Tema pojad olid Artur, Aleksander ja Hans Kapp (vt Kappide dünastia).
Endel Mändma

Endel Mändma (22. september 1929 Kenni, Pärnumaa – 29. jaanuar 1985 Tallinn) oli eesti metsandustegelane.
1948. aastal lõpetas Vändra Keskkooli. 1953. aastal lõpetas Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsamelioratsiooni eriala. 
1953. aastast töötas Pärnu Metsamajandi insenerina, lühikest aega Tõstamaal turbainsenerina, 1955–1957 oli Surju metsaülem, 1957–1958 Suure-Jaani Metsamajandi peametsaülem, 1958–1959 töötas Kuremaa Metsamajandustehnikumis, 1959–1966 oli Läänemaa Metsamajandi direktor. 1966. aastast surmani oli Eesti NSV Metsamajanduse ja Looduskaitse Ministeeriumis ministri asetäitja (minister Heino Tederi asetäitja).
Ta oli ka Metsatööstuse ja Metsamajanduse Teaduslik-Tehnilise Ühingu esimees (1982–1985) ja Eesti NSV Jahimeeste Seltsi Tallinna Jahindusklubi esimees.
Ta oli mängufilmide "Kõrboja peremees", "Jõulud Vigalas", "Nukitsamees", "Corrida", "Nipernaadi" ja  "Hundiseaduse aegu" filmigruppide looduskaitse konsultant.
Endel Mändma on maetud Tallinna Metsakalmistule.
1985. aasta mais avati tema sünnikohas Eidapere lähedal Kenni külas mälestuskivi.
Kékes

Kékes (ungari 'sinakas') on mägi Mátra mägedes, Ungari kõrgeim punkt (1015 m üle merepinna).
Mägi on oluline turismisihtkoht, kus on mitmeid mäesuusatamisradu ja hotelle. Mäel asuvad ka sanatoorium ja televisioonimast. Kuni tipuni on ehitatud jalgrattatee.
Viru värav (Narva)

Viru värav ehk Tallinna värav (vene keeles Вируские ворота või Таллиннские ворота, vene allikates ka Колыванские ворота) oli värav Narva keskaegse linnamüüri lääneosas Virumaale viiva Viru tänava läänepoolses otsas.
Esimest korda mainitakse Viru väravat 1374. aasta dokumendis, mille järgi oli linnale üle antud maa karjamaa jaoks Viru väravast Venekülani (hiljem Olgina mõis).
Värav oli üle löödud raudplaatidega, selle ees, üle linnamüüri ümbritseva vallikraavi, oli tõstesild. 15. sajandi lõpus tugevdati väravat eesväravatega.
Värava kaudu sõitsid linna Tallinna kaupmehed; sellest tuleneb ka värava teine nimi. 1582. aastal ehitati Viru värava ette bastion, mille nimi oli Vanavall. Selle tagajärjel sissepääs linna suleti.
Anna Žīgure

Anna Velēda Žīgure (sündinud 25. augustil 1948 Riias) on läti kirjanik, tõlkija ning diplomaat.
Anna Žīgure lõpetas 1972. aastal Tartu Riikliku Ülikooli soome-ugri filoloogia erialal.
Ta on tõlkinud kirjandust soome, eesti ja ungari keelest läti keelde (teiste hulgas Jaan Krossi, Holger Puki, Teet Kallase, Ellen Niidu, Aimée Beekmani, Viivi Luige, Heino Välja, Heljo Männi, Jüri Tuuliku teoseid).
Aastail 1992–1998 oli ta iseseisvuse taastanud Läti esimene suursaadik Soomes.

Isiklikku

Tema isa oli kirjanik ja tõlkija Jānis Žīgurs, tema emapoolsed vanavanemad kirjanikud ja tõlkijad Edvarts Virza (Jēkabs Eduards Liekna) ning Elza Stērste. Tema abikaasa on Jukka Rislakki.
Vinüülkloriid

Ajalugu

Vinüülkloriidi valmistasid esimesena saksa keemik Justus Liebig ja tema õpilane Henri Victor Regnault 1835. Selleks töötlesid nad 1,2-dikloroetaani etanoolis kaaliumhüdroksiidi lahusega.
1912 patenteeris saksa keemik Frans, kes töötas Griesheim-Elektronis, vinüülkloriidi valmistamise meetodi etüünist ja vesinikkloriidhappest, kasutades katalüsaatorina elavhõbekloriidi. Kuigi seda meetodit kasutati laialdaselt 1930. ja 1940. aastatel, on see hiljem asendatud eteenil põhinevate säästvamate protsessidega. Kuid Hiinas on see endiselt peamine vinüülkloriidi tootmise meetod.
Gangese madalik

Gangese madalik on madalik Aasia lõunas, Induse-Gangese madaliku idaosa. Sellel madalikul paikneb India idaosa ja suurem osa Bangladeshist.
Nepali piiril asub kitsas (umbes 20 km lai) Gangese madaliku soine ala, mida nimetatakse teraiks.
Melody (Arash)

Muusikavideo

Muusikavideo pandi kokku fännide saadetud videotest. Arashi on näha ainult lõpus.
Induktiivne arutlus

Induktiivne arutlus on arutlus, mida võetakse niisugusena, et eelduste tõesuse puhul on järelduse tõesus tõenäoline ja järelduse väärus ebatõenäoline.
Erinevalt deduktiivsetest arutlustest ei peeta induktiivseid arutlusi loogiliselt (deduktiivselt) kehtivateks. 
Induktiivsed arutlused võivad viidata näiteks  statistilistele andmetele, minevikukogemusele, tundemärkidele, tõendusmaterjalile, autoriteedile ja põhjuslikkusele. 
Induktsiooniks võidakse nimetada induktiivse arutluse esitamist või arutlemist, mida vaadeldakse induktiivset arutlust järgivana.
Chanin Building

Chanin Building on äripindadega kõrghoone New Yorgi linnas Manhattani ärikeskuses Midtownis aadressil 122 East 42nd Street.
Hoonel on 56 korrust ja see on 197,8 meetrit kõrge. Telliste ja terrakotaga kaetud hoone on ehitatud art déco stiilis ning see valmis aastatel 1927–1929. Selle projekteeris arhitektuuribüroo Sloan & Robertson.
Aastast 1978 on tegu New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjoni poolt kaitsealuseks mälestusmärgiks (New York City Landmark) kuulutatud ehitisega. Aastal 1980 kanti see Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikusse Registrisse (National Register of Historic Places) kui rahvuslik ajalooline mälestusmärk (National Historic Landmark).
Aleksandr Puškini mälestusmärk (Narva)

Aleksandr Puškini mälestusmärk on Aleksandr Puškini 200. sünniaastapäeva puhul Narva püstitatud monument. See asub vanalinna linnaosas aadressil Aleksander Puškini tänav 12. Mälestusmärk paigaldati 1999. aastal. Mälestusmärgi autor on kuulus vene skulptor Mihhail Anikušin (1917–1997), kes oli nii NSV Liidu rahvakunstnik kui ka sotsialistliku töö kangelane ja akadeemik.
See on teine Puškini mälestusmärk Narvas. Esimene oli kipsist, see püstitati 1949. aastal ja pole tänaseks säilinud.

Aleksandr Puškin ja Narva

Aleksandr Puškin pole ise Narvas kunagi käinud, kuid tema sugulased on linna ajalooga tihedalt seotud. Luuletaja poeg Aleksandr oli aastast 1870 13. Narva husaaripolgu komandör. 1911. aastal saadeti linna Puškini pojapoeg Grigori Puškin, Narvas sündisid tema lapsed Sergei ja Grigori.
Vana-Võidu mõis

Vana-Võidu mõis (saksa keeles Alt-Woidoma) oli rüütlimõis Viljandi kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal asub endine mõisasüda Vana-Võidu külas Viljandi vallas Viljandi maakonnas. Peahoones (härrastemajas) tegutseb Viljandi Ühendatud Kutsekeskkool.
1914. aastal kuulus mõisale 2388,64 hektarit müümata mõisamaad, 97,36 ha müüdud mõisamaad, 241,54 ha müümata kvootemaad, 230,02 ha müüdud kvootemaad, 3225,86 ha müümata talumaad, 2 kõrvalmõisa, 3 kõrtsi, 8 ühikut müüdud mõisamaad, 5 ühikut müüdud kvootemaad, 56 talu.
Mõisat (Waydema) on esimest korda mainitud 1504. aastal. 1822. aastal lahutati Karula mõisast (Neu-Woidoma). Keskajast kuni 1622. aastani kuulus mõis Wrangellidele, 1919. aastal oli mõisnik Friedrich von Stryk.
Keskajal kuulus mõis Viljandi komtuurkonda, 1909. aastal Vana-Võidu valda. 1939. aastal asus endine mõisasüda Viljandi vallas. Aastat 1992 kuulus mõisasüda Viiratsi valda, 2013. aasta lõpust kuulub see Viljandi valla koosseisu.
Mõisa peahoone ehitati 19. sajandi keskel ja algul oli see ühekorruseline. Aastal 1939 ehitati kahekorruseliseks. 1970. aastatel pikendati juurdeehitisega peahoone mõlemat tiiba. Aastal 2015 nõukogudeaegsed juurdeehitised lammutati ning peahoonje restaureeriti. Mõisahoones asub kooli muuseum, IT-erialade õppeklassid ja ruumid pidulike sündmuste tähistamiseks. Arhitektuuriliselt on peahoone hilisklassitsistlikus stiilis.
Alpi kahevõistlus

Alpi kahevõistlus on mäesuusatamise ala, mis koosneb kiirlaskumisest ja slaalomist (kaks laskumist). Kõigi kolme laskumise ajad liidetakse ja sportlane, kes laskub kokkuvõttes kiireima ajaga, on võitja. Alpi kahevõistlusest võtavad osa need, kes osalevad edukalt kõigil mäesuusatamise aladel.
Suures Alpi kahevõistluses laskutakse vaid üks kord slaalomis. Tavalist Alpi kahevõistlust on kritiseeritud sellepärast, et kaks laskumist slaalomis pidavat soosima slalomiste ja kiirlaskujatel polevat seetõttu võiduvõimalust. Suur Alpi kahevõistlus oli esimest korda maailmameistrivõistluste kavas 2007. aasta MM-il Åres.
Wimbledoni turniir

Wimbledoni tenniseturniir (inglise The Championships Wimbledon) on igal aastal juunis-juulis Suurbritannias toimuv tennisevõistlus. Wimbledoni turniir kuulub tipptennise suure slämmi turniiride hulka.
Wimbledon tenniseturniir toimub All England Lawn Tennis and Croquet Clubi ülikiiretel muruväljakutel. Kaks nädalat kestev tennisepidu viiakse läbi kaheksateistkümnel väljakul, mängude arv on ligi 800.
Vastavalt Wimbledoni korraldajate ettekirjutusele peavad Wimbledoni turniiril kõik tennisistid kandma platsil valget tenniseriietust.

Ajalugu

Aastal 1875 otsustas All-England Croquet Club rajada Londoni lähedal paiknevasse Wimbledoni tenniseväljaku. Tennis sai selles klubis peagi populaarseks ning klubi nimele tuli lisada sõna "tennis". Aastal 1877 korraldas klubi sellel väljakul esimese turniiri harrastajatele, pannes võitjale välja ajakirja The Field hõbedase rändkarika.
Võisteldi vaid meesüksikmängus ning osavõtjaid oli 22. Tennisistide riietus koosnes tol ajal flanellsärgist, lipsust, pikkadest pükstest ja mütsist, mis kõik olid valged.
Esimese turniiri võitis Spencer Gore, kes kasutas mängus tugevalt lõigatud altpallingut (ülaltservi veel ei tuntud) ja pahandas paljusid võrgu juurde jooksmisega, sest üldiselt mängiti tollal ainult tagajoonel. Finaalkohtumist jälgis 200 vaatajat, kes olid pileti eest maksnud ühe šillingi. 
Aastal 1884 korraldati esimesed võistlused meespaarismängus ja naiste üksikmängu turniir, mille võitis Maud Watson. Naispaarismäng võeti kavva 1913, sest varem arvati, et see mänguliik pole pealtvaatajate jaoks küllalt huvitav. Elukutselistele avati turniir 1968 ja sellest ajast alates loetakse Wimbledoni võistlust mitteametlikeks muruväljaku maailmameistrivõistlusteks.

Eestlased Wimbledonis

Eestlastest parimatena on Kaia Kanepi jõudnud 2010. ja 2013. aastal veerandfinaali ning Toomas Leius kolmel korral kolmandasse ringi. Kolmandasse ringi jõudis ka Anett Kontaveit 2017. aastal.
Wimbledoni noorteturniiri on võitnud üksikmängus (1959. aastal) Toomas Leius ja paarismängus (2016. aastal) Kenneth Raisma.
Rein Olspert

Rein Olspert (1. mai 1935 – 10. juuli 1985 Tallinn) oli eesti fagotimängija ja muusikapedagoog.
1953. aastal lõpetas ta Tallinna 1. Keskkooli.
Ta lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi Sergei Prohhorovi fagotiklassi.
Aastatel 1960–1985 oli ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi fagotiklassi õppejõud. Paralleelselt töötas Tallinna Muusikakeskkooli fagoti õpetajana.
Ta on maetud Rahumäe kalmistule.
Noarootsi valla vapp

Noarootsi valla vapp on Lääne maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Noarootsi valla vapp.
Vapp kinnitati  riigisekretäri poolt 11. aprillil 1995.

Vapi kirjeldus

Vapp on kilbikujuline kaldjaotusega poolitatud kuldse osaga ülal paremal ja sinise osaga all vasakul. Kuldsel väljal on ploomipuuoks kolme punase ploomi ja kahe rohelise lehega; alumisel, sinisel väljal on vasakule suunduv ühemastiline kahvelpurjestusega kuldne purjekas.

Põhjendus

Noarootsi valla vapi taustavärvid sümboliseerivad valla ajaloolist eripära rootsi asustuse näol ja tihedaid sidemeid väljarännanud rootsi kogukonnaga. Sinine ja kuldne taust võiks samal ajal väljendada ka Noarootsi mereäärset asendit ja ulatuslikku liivaranda Noarootsi valla Riguldi piirkonnas (vrd. Sven Danelli mälestusteraamatut "Kuldrand"). Purjekas merelainete taustal väljendab rannarahva meresõidutraditsioone ja kontakte teiste maadega. Kolm punast ploomi sümboliseerivad ühelt poolt Noarootsis aretatud ploomisorti ("Noarootsi punane"), teiselt poolt ka kolme valla ajaloolist piirkonda – Noarootsi, Sutlepa ja Riguldi (1920.–1930. aastatel iseseisvad vallad; võrreldavad kolme ploomiga ühe oksa küljes).
Nakano (Tōkyō)

Ajalugu

1871. aastal liideti tänapäeva Nakano kohal asunud 12 küla Tōkyō prefektuuriga. 1897 sai Nakanost eraldi haldusüksus. 1932. aastal liideti Tōkyōga Nogata ja Nakano linnad, millest moodustati Nakano linnarajoon. Praegune haldusstruktuur pärineb 1947. aasta haldusreformist.
1961. aastal laienes Nakanosse Tōkyō metroo.
Ingoma

Ingoma (ka ng’oma või ngoma) on Rwandas ja Burundis levinud trumm.
Trumm koosneb õõnsast puutüvest ja sellele pingutatud loomanahkadest. Tavaliselt kasutatakse kordia perekonda kuuluva Cordia africana tüve. Selle puu ruandakeelne nimetus umuvugangoma tähendab 'puit, mis paneb trummi resoneerima'. Trummi ülemine osa on enam-vähem silindriline ning alaosa koonduv.
Trummi valmistamine on aega, oskusi ja vaeva nõudev protsess. Sobiv puu valitakse välja sellise arvestusega, et tüvest saaks neli-viis ingoma't. Tüvi lõigatakse sobiva pikkusega juppideks, millel lastakse koha peal kuivada. Tüvi õõnestatakse, jättes seinapaksuseks 20–23 mm. Välispind poleeritakse. Trummi kõrgus on 40–130 cm ning läbimõõt 50–70 cm ülaosas ja 10–20 cm alaosas. Tänapäeval võidakse trummi valmistamiseks kasutada ka näiteks 200-liitriseid plekktünne. Nende kõla ei ole arusaadvalt puittrummide omaga võrreldav.
Tüve mõlemad avaused kaetakse seejärel nahaga, jättes karvase poole väljapoole. Nahkade ette valmistamisel neid kõigepealt leotatakse ning siis kraabitakse liha- ja rasvajäänused maha. Nahad tõmmatakse pingule ja jäetakse päikese kätte kuivama. Naha kinnitamise viis on väga eriline. Ülemine ja alumine trummimembraan seotakse omavahel kitsaste naharibade abil. Suure trummi valmistamiseks võib kuluda umbes 50 meetrit naharibasid.
Tänapäeva ingoma-ansamblid koosnevad kaheksast kuni kümnest trummist. Ingomat mängivad ainult mehed pidulike sündmuste puhul või tähtsate külaliste tervituseks. Trummi lüüakse kahe puidust pulgaga, mida nimetatakse imirishyo'ks. Et trummi kõla oleks täpselt õige, soojendatakse pille enne mängima hakkamist lõkke ääres või päikese käes.
Trumme on kolme tüüpi, igaühel neist on erinev kõla. 47 cm kõrgune ishakwe on kõige väiksem; sellel on kõrge hääl. Ansamblis on alati ainult üks selline trumm, mis mängib rütmi. Inyahura on kuni 78 cm kõrgune. Selliseid trumme on ansamblis kolm või neli. Seda pilli mängib teiste seas trummiansambli liider. Tema mängib ka rütmisoolot ning hoolitseb järjestikuste rütmide üleminekute eest. Sügavaima kõlaga trumm on 85 cm kõrgune igihumurizo.
Kandava

Vaatamisväärsused

Linnas on muistne (kurelaste) linnamägi, ordulinnuse varemed ning terviklik ajalooline linnasüda.

Kaitstavad objektid

Muinsusmälestistest on linnas riikliku kaitse all Kandava vanalinn, Kandava ordulinnuse varemed koos püssirohutorniga,elumaja aadressil Lielā iela 14, Kandava linnamägi ehk Kirikumägi, Kandava luteri kirik koos selle oreli, kantsli ja pihilambiga, Kandava muinaskalmed ja Vilkumuiža järve muinaskalmed.  Kohaliku kaitse all on Katkukünka muinaskalmed.
Looduskaitse all on Ozolāji lava tamm, Kandava mets-pirnipuu, Kandava pöök, Talsu iela jalakas, aadressil Abavas iela 6 kasvav saar ja üks nimetu põline tammepuu. Linn jääb täielikult Abava ürgoru maastikukaitsealale.

Ajalugu

Kandavat on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1230 ( villa Candowe). Arvatakse, et asula nimi tuleb liivi keelest. Aastal 1253 läks see Liivi ordu valdusesse. Ordu rajas kurelaste linnamäele Kandava ordulinnuse, kust kontrolliti kogu kuralaste Vanema maakonna alasid. Linnus oli Kandava foogtide residentsiks.
Keskajal oli Kandava alev (aastast 1625). Aastail 1645-1676 tegutses seal püssirohuvabrik. Aastal 1710 laastas Kandavat katk. Aastal 1881 oli Kandavas 1520 elanikku, neist 494 olid lätlased, 244 sakslased ja 775 juudid. Linn aastast 1917, kuigi osaliselt sai asula linnaõigused juba aastal 1892. Aastal 1904 valmis linnast mööduv Moskva-Ventspilsi raudtee. 2009. aastani kuulus Tukumsi rajooni.
Troisdorf

Ajalugu

Troisdorfi mainitakse esmakordselt 1075. aastal. 1952. aastal sai linnaõigused. 
Linnas asub pildiraamatumuuseum.
Mustvee vanausuliste muuseum

Mustvee vanausuliste muuseum on Mustvees asuv muuseum, mis muu hulgas eksponeerib vanausuliste eluoluga seotud esemeid.
Muuseumi esemete seas on maale, joonistusi, fotosid, puulõikeid, tikandeid.
Aleksandr Abdulov

Aleksandr Gavrilovitš Abdulov (vene keeles Александр Гаврилович Абдулов; 29. mai 1953 Tobolsk – 3. jaanuar 2008 Moskva) oli vene teatri- ja filminäitleja.
Litokivi

Litokivi ehk litograafiakivi on peeneteraline ja savikas lubjakiviplaat, mida kasutatakse litograafias.

Litokivi kasutamine

Litokivi lihvitakse tavaliselt 8–12 cm paksuseks. Seejärel joonistatakse kivile rasvase kriidi ja/või tuši abil kujutis, mida söövitatakse nõrga lämmastikhappe lahusega. Happe toimel ühineb värvis sisalduv rasv keemiliselt kiviga (joonisevabadel pindadel laiendab hape kivi poore ja muudab pinna vastuvõtlikuks vee toimele). Pärast seda kaetakse plaat kummiaraabikuga, et kaitsta sinna peale tehtud kujutist.
Trükkimiseks kantakse trükivärv niisutatud kivile. Värv jääb püsima joonistusele, kuna joonistuseta pinnad ei võta vee tõttu värvi vastu. Seejärel trükitakse litopressi abil soovitud arv kujutisi (kivilt on võimalik saada piiramatul hulgal tõmmiseid).
Johannes Virm

Elukutselisena

Virm poksis aprillist 1949 kuni juunini 1953 elukutselisena. Ta pidas kokku 16 kohtumist ning võitis neist 11 (neist 6 nokaudiga) ja kaotas 3 (neist 1 nokaudiga) kohtumist. Ta viigistas 1 kohtumise ning 1 kohtumise tulemust pole teada.
Uelzeni kreis

Ajalugu

Keskajast saati on piirkond olnud osa Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonnast ja selle järglasriikidest.

Geograafia

Kreis alal asub Lüneburgi nõmme (Lüneburger Heide) idaosa. Kreisist saab alguse Ilmenau jõgi, mis voolab põhja Lüneburgi linna suunas. Maapiirkond on tasane ja hõredalt asustatud.
Narva Vabadussõja mälestussammas

Narva Vabadussõja mälestussammas on Vabadussõja mälestusmärk Narvas.
Aastal 1921 valminud ja 1940. aasta sügisel nõukogude okupatsioonivõimude poolt õhku lastud mälestussamba autorid olid Voldemar Mellik ja Rudolf Sajor.
„Hiljuti omandas Vabadussõjas langenute Narva sõdurite mälestamise komitee. V.Melnikult kuju, mis nüüd Narva surnuaiale raudkivist alusele üles seatakse. Monument kujutab eneseohverdamise sümbooli, kannatajat, keda käte vahel hoitakse. Mälestussammas on betoonist valmistatud ja üleelusuurune
4.august 1921 Eesti Päevaleht“
Sammas taastati skulptor Ants Viitmaa projekti järgi ja taasavati 15. juunil 1996.
TAT-9

TAT-9 oli üheksas transatlantiline telefonikaabelsüsteem, mida hoiti töös aastatel 1992–2004. Fiiberoptiline kaabel suutis edastada 80 000 samaaegset telefonikõnet, opereerimiskiirusega 565 Mbit/s. Selle lääneots oli USAs ning idaots Saksamaal ja Hollandis.
Aleksei Ustinov

Aleksei Mihhailovitš Ustinov (17/30. september 1879 Bekovo küla, Saraatovi kubermang – 26. september 1937 Tallinn) oli Nõukogude Liidu diplomaat.
Ta oli Nõukogude Liidu täievoliline esindaja Eestis 27. jaanuarist 1934 (esitas volitused 15. veebruaril 1934) kuni oma surmani.