google/wiki40b huggingface dataset:
Karl Jürison

Karl Jürison (23. oktoober 1900 – 13. mai 1953 Vorkuta) oli eesti farmatseut, Rohuteadlaste Koja esimees aastatel 1935–1940.
Karl Jürison osales Vabadussõjas. Aastal 1926 lõpetas Tartu Ülikooli farmatseudina cum laude, mag. pharm. 1927 (Peipsi tindikala rasva omadused).
Aastatel 1930–1940 oli ta Gnadeberg-Leydeni apteegi juhataja ja kaasomanik Tallinnas.
Aastatel 1935–1940 Rohuteadlaste Koja esimees, 1939–1940 Eestimaa Rohu- ja Apteegikaubanduse Ühingu "AS Ephag" juhatuse esimees. 
Aastatel 1938–1940 I Riigivolikogu liige, Kodanliku Õhukaitse Nõukogu liige. 
Karl Jürison vahistati 5. oktoobril 1940 ning NKVD tribunali 8. märtsi 1942 otsusega mõisteti ta 8 aastaks vangi, kust vabanes 10. oktoobril 1948, kuid kehtestatud elukohapiirangu alusel viibis seejärel asumisel Vorkutas.

Isiklikku

Tema poeg Jaak Jürison (sündinud 1931) on Fordhami ülikooli emeriitprofessor.
Leedi vald

Leedi vald (Gemeinde Ledis) oli aastatel 1866–1891 eksisteerinud vald Tartumaal. Tänapäeval jääb kunagise valla maa-ala Jõgevamaale Jõgeva valda.
Leedi vald loodi iseseisva omavalitsusena 1866. aastal ning selle esialgne halduspiirkond kattus Leedi mõisapiirkonnaga. Vald kuulus Laiuse kihelkonda. Esimene vallavanem oli Mart Läänbaum (1867–1869).
Leedi valda kuulusid järgmised külad: Leedi, Mõisamaa ja Vaheküla.
1891. aastal liideti Leedi vald Laius-Tähkvere vallaga.
Tšita oblasti lipp

Tšita oblasti lipp on Venemaa haldusüksuse Tšita oblasti lipp.
Ametlikult võeti lipp kasutusele 21. detsembril 1995.
Lipu autoriks on Leonid Kuleš.

Lipu kirjeldus

Tšita oblasti lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud horisontaalselt kaheks väljaks, ülemine on roheline ning alumine punane. Kanga vardapoolses osas on aga kollane võrdhaarne kolmnurk, mille kaks tippu on lipu nurkades.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3.

Sümbolite tähendused

Lipu värvid pärinevad Tšita oblasti vapilt. Punase ja rohelise kombinatsioon sümboliseerib oblasti paiknemist piiriääres ning kollane baikali-taguseid kasakaid, kes juba ammusest ajast on kaitsnud Venemaa idapiiri. Peale selle annavad need värvid edasi ka oblasti looduse iseärasusi: kollane - ääretu stepp, roheline - taiga rikkaliku loomariigiga ning punane - regiooni maapõue.
Värvidele on antud ka heraldilised tähendused: kollane - rikkus ja õiglus, roheline - lootus, rõõm ja küllust ning punane - mehisus ja julgus.
Ristilaid

Ristilaid on Saare maakonnas Saaremaa vallas asuv väike saar (laid).
Laiu koordinaadid on 58° 18′ N, 22° 51′ E.
Alan Llwyd

Alan Llwyd (sünninimi Alan Lloyd Roberts; sündinud 1948) on kõmri luuletaja, kirjanduskriitik ja toimetaja.
Ta on 20. sajandi lõpu silmapaistvamaid kõmri keeles kirjutavaid luuletajaid. Ta võitis rahvuslikul eisteddfod'il krooni ja trooni nii 1973. kui ka 1976. aastal.
Alan Llwyd on töötanud raamatukaupmehe ja kirjastajana.
Ta on kirjutanud ka kõmrikeelse mängufilmi "Hedd Wyn" (1992) stsenaariumi.
Alan Llwyd on tõlkinud kõmri keelde Kristiina Ehini luulet.
Makuuchi

Makuuchi (jaapani 幕内) või makunouchi (幕の内) on profisumo kõrgeim liiga. Selle suurus on täpselt 42 võitlejat (rikishi), kes on järjestatud viiele astmele sõltuvalt nende eelnevate turniiride tulemustest.
Makuuchi tähendab 'kardinate sees'. Sõna pärineb profisumo algaegadest, mil tippvõistlejatel oli omaette piiratud istumisala, kus nad ootasid oma etteastet.
Tippastmeks on yokozuna ja sel astmel võin olla 1–2 rikishi'd. Järgnevad sanyaku-astmed on ōzeki, sekiwake ja komusubi. Kõige madalamal paiknevad maegashira rikishi'd, keda on üle 30 ja kelle täpne arv sõltub hetke yokozuna'de ja ōzeki'de arvust.
Võistlejaid ülendatakse või alandatakse auastmelt enne turniiri sõltuvalt eelmise turniiri tulemustest. Üldjuhul, kui võitude arv ületab kaotusi (kachikoshi), minnakse üks või mitu astet kõrgemale, vastupidine (makekoshi) viib astme alandamiseni. Kahe tippastme (yokozuna ja ōzeki) saamise reeglid on karmimad. Yokozuna'ks saamiseks kindlaid reegleid ei ole, selle otsustab iga kord vastav komisjon. Enamasti on selleks tarvis kaht turniirivõitu yūshō'd ja püsivalt kõrge kvaliteediga maadlust.
Roger I

Calabria ja Sitsiilia vallutamine

Roger oli Tancrède de Hauteville'i noorim poeg tema teise naise Frédésende'iga. Roger saabus Lõuna-Itaaliasse varsti pärast aastat 1055. Alguses elas Roger nagu bandiit oma lossis Scaleas, Policastro lahe ääres. Ta jagas Calabria vallutust Robertiga, ja 1062. aasta lepinguga tegid vennad vallutatu jagamisel näiliselt mingi "ühisomandi", mille järgi kumbki sai poole igast lossist ja linnast Calabrias.
Robert otsustas nüüd kasutada Rogeri tarkust Sitsiilia nõrgestamisel, kus asus moslemite kõrval arvukalt kreeka kristlasi, kes olid araabia vürstide alamad, kellel oli kõik peale sõltumatuse Tunise sultanist. Mais 1061 lahkusid vennad Reggiost ja vallutusid Messina. Pärast Palermo võtmist jaanuaris 1072 kuulutas Robert Guiscard isandana Rogeri Sitsiilia krahviks, kuid jättis endale Palermo, pool Messinat ja kirdepiirkonna (Val Demone). Kuid alles aastast 1085 oli Roger võimeline süstemaatilist vallutust ette võtma.
Märtsis 1086 alistus Sürakuusa ja kui veebruaris 1091 alistus Noto, oli vallutus lõpetatud. Enamus Roberti edust tuli Rogeri toetuse tõttu. Sarnaselt, kui Hauteville'ide juhtimine läks Rogerile, toetas ta oma vennapoega hertsog Rogerit Antiookia Bohémondi, Capua Lando ja teiste mässajate vastu. Vastutasuks abi eest Bohémondi ja mässajate vastu loovutas hertsog oma osa Calabria lossidest aastal 1085 oma onule, ja aastal 1091 loovutas ta oma pärandi Palermos. Rogeri valitsemine Sitsiilias oli palju absolutistlikum kui Robert Guiscardi valitsemine Itaalias. 1072. ja 1092. aasta läänistamistel ei loodud suuri jagamatuid lääne, nii et normanni, prantsuse ja itaalia vasallid võlgnesid kõik oma tulu krahvile. Seejärel ei häirinud Rogerit ükski feodaalmäss.

Malta vallutamine

Aastal 1091 purjetas Roger laevastikuga Maltat vallutama, et vältida rünnakut Põhja-Aafrikast. Tema laev jõudis saareni enne teisi. Randumisel kohtasid normannid väheseid kaitsjaid, kes taandusid, ja järgmisel päeval marssis Roger pealinna Mdinasse. Tingimusi arutati kohaliku kaadiga. Lepiti kokku, et saared saavad krahvi maksualusteks ja et kaadi jätkab saarte administreerimist. Lepinguga vabastati paljud kreeka ja teised kristlastest vangid.

Sitsiilia valitsemine

Poliitilise ülemvõimu kõrval sai krahv ka kirikliku ülemvõimu saarel. Paavst toetas vürsti, kes oli Sitsiilia kreeklastelt ja moslemitelt tagasi võtnud, ning tegi aastal 1098 Rogerist ja tema pärijatest saare apostelliku legaadi. Roger asutas uued ladina piiskopkonnad Sürakuusas, Girgentis ja mujal, nimetades piiskoppe ise, pöörates samas Palermo peapiiskopkonna katoliiklikuks. Ta harrastas üldist sallivust araablaste ja kreeklaste suhtes. Linnades säilitasid moslemid oma mošeed, kaadid ja kauplemisvabaduse; maal said neist siiski pärisorjad. Rogeri jalaväelaste põhiosa olid moslemid. Siiski hakkas ladina element valdavaks muutuma, kui langobardid ja teised itaallased vallutajate kiiluvees saarele tulid, ja Sitsiilia vallutamine osutus otsustavaks moslemite võimu pidevas kahanemises Vahemere lääneosas sel ajal.
Mikroneesia keeled

Mikroneesia keeled on malai-polüneesia keelte haru, millesse kuuluvaid keeli kõneldakse Mikroneesias.
Sellesse keelterühma kuulub 20 keelt, mida klassifitseeritakse mitmel erineval viisil. Nauru keelel on võrreldes teiste keeltega niipalju erijooni, et teisi mikroneesia keeli nimetatakse pärismikroneesia ehk tuummikroneesia keelteks.
Vara kirik

Vara Brigitta kirik on kirik Kuusiku külas Tartumaal.
Praegune vara kirik ehitati 1855. aastal põlenud puukiriku asemele. Orduajast pärit kiriku kohta on aga andmed juba aastast 1627. 
Kirikut kasutab Vara Brigitta kogudus.
Vara kirikaias asub Vara ohvritamm (ümbermõõt 4,2 m, kõrgus 24 m).
Liilia Raid

Liilia Raid (sündinud 26. novembril 1934 Väätsa vallas Järvamaal) on Eesti metsateadlane.

Elulugu

Liilia Raid on talupidaja tütar.
Lõpetas 1952 Türi 1. Keskkooli, 1958 EPA ja 1965 Eesti Teaduste Akadeemia aspirantuuri; bioloogiakandidaat (1969, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Edaafilised tingimused pohla ja mustika kasvukohatüübis". Oli 1958–59 Otepää metskonna metsakultuuride meister, 1959–63 Eesti Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudi vaneminsener, 1965–68 EPA maaviljeluse kateedri vanemteadur, 1968–69 Metsanduse Teadusliku Uurimise Laboratooriumi vaneminsener ja nooremteadur, 1969–72 Eesti Metsainstituudi nooremteadur, 1972–82 vanemteadur ja 1982–96 teadussekretär.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: metsaparandus, metsamuldade väetistarve, metsamullateadus. Umbes 95 teadustrükist.
Alberico Gentili

Alberico Gentili (Albericus Gentilis; 14. jaanuar 1552 – 18. juuni 1608) oli itaalia päritolu õigusteadlane, Oxfordi ülikooli esimene professor regius tsiviilõiguses ja üks esimesi, kes püüdis luua rahvusvahelise õiguse süsteemi.
Gentili sündis Itaalias protestantlikus perekonnas ja pidi 1579. aastal seetõttu sealt lahkuma. Enne seda oli ta jõudnud siiski käia ülikoolis ja saada juuradoktoriks. Esialgu läks ta Ljubljanasse (Laibachi), hiljem Saksamaale, kus õpetas õigusteadust Tübingenis ja Heidelbergis. 1580. aastal saabus ta aga Inglismaale, kus tegi kiiret karjääri. 1587. aastast kuni surmani oli ta Oxfordi ülikooli professor.
Üks olulisemaid küsimusi, mida Gentili käsitles, oli õiglane sõda. Senimaani polnud renessansiaegsed õpetlased, kes distantseerisid end skolastilisest õpetusest, sellele uut määratlust andnud. Skolastiline õiglase sõja doktriin aga sätestas, et sõjas võib vaid ühe poolel olla õiglus, samuti mitmeid väga piiravaid sätteid sõjale. Protestantlikele humanistlikele õigusteadlastele see aga ei sobinud, sest ususõdadeaegses Euroopas olid sõjad tihedad ja universaalset autoriteeti paavsti ja katoliku kiriku näol enam polnud. Gentili oligi üks olulisemaid ilmalikule õiglase sõja traditsioonile alusepanijaid. Tema seisukohad olid: sõda võib olla õiglane mõlemalt poolelt, sest põhjuseid õiglaseks sõjaks on väga mitmeid ja tihti satuvad need vastuollu (kaitsesõda lugesid humanistid nimelt alati õiglaseks); lubatud on ennetav sõda vastase vastu, sest ainult irratsionaalsed inimesed laseksid end kõigepealt kahjustada, et siis õiglast sõda alustada, seejuures ei ole vaja väga otsest ohtu, vaid piisab ka kartusest rünnaku ees, ehkki päris suvalise kahtluse korral siiski ka sõtta minna ei tohtinud; karistussõda on lubatud kõigile, kes suudavad õiguserikkumist karistada. Viimase alla luges ta ka variandi, kus õiglases sõjas on kahju saanud pool rünnanud ja karistab kahjutegijat, kuid teeb seda ülemäära karmilt; sel juhul võisid teised riigid karistatava poolel sõtta astuda. Samuti toetas ta ka sõjapidamist riikliku au ja kuulsuse nimel, sest pidas patriotismi kui ühe riigi inimesi liitvat jõudu väga oluliseks. Samas välistas ta kindlalt usu nimel sõttamineku, sest just see kiskus temaaegset Euroopat kõige rohkem lõhki ja oli ilmne, et ükski osapool ei suuda saavutada lõplikku võitu. Usuasjades eksijaid pidi karistama Jumal.
Gentili retoorika oli selgelt suunatud ka Hispaania, toonase Euroopa tugevaima võimu vastu, kes tema arvates plaanis universaalmonarhia kehtestamist. Gentili toetas aga selgelt uut, kujunevat suveräänsete riikide süsteemi, kus iga riik oli põhimõtteliselt teisega võrdne. Seetõttu oli universaalmonarhia tema jaoks ka täielikult negatiivne mõiste.
Gentili seisukohad olid aluseks Hugo Grotiuse ja teiste humanistlike õigusteadlaste seisukohtadele, kes tema radikaalseid positsioone tunduvalt mahendasid.
Kerttu Rakke

Looming

Tema looming on dünaamiliselt särtsuv ja otsekohene, siin leidub palju kõnekeelt, žargooni, ka ebatsensuurseid väljendeid, samas on see kõik esitatud tõetruult. Rakke naistegelased on ülbed ja sageli käituvad skandaalselt, ent sisimas on vägagi haavatavad. Rakke pilab kõiki oma tegelasi, tuues kiretu aususega välja inimlikke nõrkusi. Kõnekeelsed väljendid on vahend tegelaste tõetruumaks muutmiseks. Rakke naistegelased peavad meestest lugu vaid siis, kui mehed on nende arvates seda väärt. Rakke teoseid on võrreldud Kaur Kenderi omadega, kes oma loomingus naistegelasi alavääristab. Mõne kriitiku arvates Rakke naistegelased alavääristavad mehi. Sageli on Rakket nimetatud naisnaturalistiks.
Suurema tuntuse saavutas Rakke kodumaise igapäevasarja "Kodu keset linna" stsenaristina (2003–2006, 2007–2010). Sellest tööst on ta kirjutanud oma raamatus "Seitse aastat seebiselt" (2010).
Kerttu Rakke "Küpsiseparadiis ehk kaksteist kuud" on samm nn tõelisele kirjandusele lähemale. Nelja (nais)peategelase silme läbi antakse kiretu, ent vägagi iseloomulik pilt Eesti elust 21. sajandi alguses. Terav ja nukker kertturakkelikkus on endiselt olemas, ent sügavamalt: töö ja meelemürgid kui põgenemisvõimalus, seks armastuse puudumise varjamiseks, inimsuhetes domineerib pinnapealsus kui kergema vastupanu teed minek, sest lihtsam on uskuda seda, mida näidatakse, süüvimata asjade tegelikku sisusse.
2004. aastal teenis Kerttu Rakke 16 253 Eesti krooni autorihüvitist, olles sellega kõige enam autorihüvitist teeninud eesti kirjanike edetabelis 8. kohal.
27. aprillil 2005 pälvis Rakke ajakirja Nädal auhinna suure tööpanuse eest, sest üksinda igapäevasarja käsikirja kirjutamine on maailmas ainulaadne.
Alates 2012. aastast aitab toimetada ajakirja Vaimupuu, mille sihtrühm on vaimupuudega inimesed.
Alfie Deyes

YouTube

Deyes hakkas 2009. aastal pidama oma PointlessBlogi YouTube'i kanalit. Tema vloggi kanalil on 4,1 miljonit tellimist ja üle 884 miljoni vaatamise, tema mängukanalil on 1,8 miljonit tellimist ja üle 209 miljoni vaatamise. Tal on ka 5,42 miljonit jälgijat Twitteris ja 4,2 miljonit jälgijat Instagramis.
Deyes on teinud koostööd teistegi juutuuberitega, sealhulgas Tanya Burr, Louis Cole, Louise Pentland, Grace Helbig, Tyler Oakley, Troye Sivan, Miranda Sings, Joe Sugg, Zoe Sugg ja Jim Chapman. Ta lõi ka paar videot Ariana Grande'iga YouTube'i võrgu loomiseks.

Raamatud

Deyes sõlmis 2014. aastal kirjastusega Blink Publishing lepingu, mis näeb ette tema raamatusarja avaldamist. Debüütraamat "The Pointless Book" ilmus sama aasta septembris. Raamatus on osa ajakirjast, teine osa tegevusraamat ja sisaldab tasuta allalaaditavat rakendust ja sotsiallmeediaga integreerimise võimalust. 
26. märtsil 2015 ilmus "The Pointless Book 2", mis sisaldab sarnast sisu. See saavutas mitteilukirjanduse seas esimesel nädalal pärast ilmumist suurima läbimüügi.
24. märtsil 2016 avaldas Deyes autobiograafia "The Scrapbook Of My Life".
2017. aastal teatas Deyes, et „The Pointless Booki” sarja lõpetab „The Pointless Book 3“. See ilmus 13. juulil 2017.

Isiklik elu

Deyes sündis Londonis Enfieldis. Tema pere kolis Brightoni, Ida-Sussexisse, kui ta oli neli aastat vana. Deyes oli haritud Varndi koolis Brightonis ja seejärel osalenud Varndeani kolledžis, saavutades kõrghariduse, Deyes otsustas ülikooli edasi lükata ja võtta aega, et pühenduda YouTube'ile.
Alates 2012. aasta oktoobrist on ta olnud suhtes YouTube'i kolleegi Zoe Suggiga, kelle esinejanimi on Zoella. 2013. aasta alguses kolis Deyes korterisse Londonis. Kuid 2013. aasta sügisel kolis tagasi Brightoni koos oma tüdruksõbra Zoe Suggiga. 2017. aasta juunis ostis paar suurema seitsmetoalise maja ning mida nad ise renoveerisid.
Põhja-Ameerika soomlaste ümberasumine Karjala ANSV-sse

Põhja-Ameerika soomlaste ümberasumine Karjala ANSV-sse oli 1930. aastate alguses ideelistel motiividel ning seoses Ameerika Ühendriikidest alguse saanud Ülemaailmse majanduskriisi vallandumisega toimunud migratsioon Nõukogude Liitu. Mitmele tuhandele New Yorgi sadamas laevale asunud soomlasele tähendas see lõppude lõpuks laostumist, paljudele traagilist surma.
Stalin oli kutsunud kõiki maailma töölisi üles ehitama "tööliste eldoraadot" Nõukogude Liitu. Põhja-Ameerikast lahkus mõjutatuna ligi 10 000 inimest, kellest rohkem kui 6000 olid Ameerika soomlased.

Eluolu

Nõukogude Liitu kolinud Ameerika soomlaste täpne arv ei ole teada. Pealegi eelistas osa neist pärast Nõukogude elu tegelikkusega tutvumist peagi Ameerikasse naasta. Vene ajaloolased väidavad, et 1920. aastate lõpus ja 1930. aastate alguses saabus Nõukogude Karjalasse üle 6000 Ameerika soomlase, peamiselt noored mehed. Neil kõigil oli oluline roll piirkonna arendamise ajaloos, eriti metsatööstuse arengus. Soomlased tõid Põhja-Ameerikast kaasa uusi teadmisi, tehnikat, masinaid ja autosid. 1932. aastal veeti Karjalas ainult 2% langetatud metsast välja masinate veojõul, ülejäänu tõmmati hobustega või käsitsi. 1937. aastaks kasvas see arv 10-kordseks. Samuti ehitasid Ameerika soomlased Karjala halduskeskuse Petrozavodski veevarustussüsteemi. Nad jätsid oma jälje ka piirkonna rahvusliku kirjanduse ja teatri ajalukku, esimesed orkestrid koosnesid peamiselt Ameerika soomlastest. Peeti salongilikke õhtuid, tantsiti, mängiti kaarte, vaadati filme, juteldi Stalini kultusest, vesteldi inglise keeles, võeti osa palvustest, peeti kirjavahetust ning hoiti kontakti Ameerika Ühendriikide saatkonnaga Leningradis.

Lõppvaatus

Pärast sõda, kui piirkonnas taastati Nõukogude võim, lubati varem küüditatud Ameerika soomlastel naasta Karjala-Soome NSV-sse. 1970. aastatel tegi Karjala läbi tõelise soome kultuuri renessansi, kuid perestroika ajal tuli sellele lõpp, kui osutus võimalikuks vabalt Läände pääseda. Enamik soomlasi eelistas kolida naaberriiki Soome, mis oli võrreldes idanaabriga vahepeal arenenud igati jõukaks ja kaasaegseks riigiks. Sellega sai ring täis rännul, mille nende eelkäijad olid pea sajand varem ette võtnud, kui nad ookeani taha õnne otsima suundusid. 2017. aastal linastus Ameerika soomlaste ajaloolist ümberasumist Nõukogude Karjalasse kujutav draamafilm "Igitee", mis põhineb samanimelisel romaanil "Igitee".
AS Aivaz

AS Aivaz oli metallitööstusettevõte Tallinnas .
Ettevõte asus Soo tänav 27.
Aastal 1939 töötas ettevõttes 75 töölist ja 8 ametnikku.
Ettevõtte eelkäija oli 1922. aastal asutatud AS Aivaz & Ko.
Wendy Wheeler

Wendy Wheeler on briti kirjandusteadlane ja semiootik. 
Ta on inglise kirjanduse ja kultuuriuurimise professor Londoni Metropolitani Ülikoolis.
Ta esines 2014. aastal Tartus Uexkülli loenguga.
Jeremy Piven

Jeremy Samuel Piven (sündinud 26. juulil 1965 New Yorgis) on Emmy auhinnaga pärjatud ja Kuldgloobusele nomineeritud USA näitleja.
Ta on tuntud eeskätt Ari Goldi kehastajana teleseriaalis "Kaaskond" ("Entourage"). Lisaks on ta mänginud filmides "Rush Hour 2" (2001), "Allatulistatud "Black Hawk"" ("Black Hawk Down", 2001), "Chasing Liberty" (2004) ja "Äss mättasse" (2007).
Keskea rõõmud

Süžee

Kaks abielupaari ja üks vallaline naine sõidavad kahe autoga Tallinnast Lõuna-Eestisse imearsti ja sensitiivi Nigula juurde. Filmi peategelased on jõudnud keskikka ja lähenevad juba 40. eluaastale, kuid sisemist rahuldustunnet pole neil kellelgi. Paljud unistused ja soovid ei ole täide läinud, nad tunnetavad häirivalt tänapäeva elu pidetust ja pinnapealsust. Reisil puutuvad nad kokku erinevate inimestega. Vaatajate ees avanevad erinevad tüüpkarakterid nende elukäsitluse ja tõekspidamiste kaudu.

Filmi retseptsioon

Eesti vaatajaskond võttis filmi hästi vastu. Filmikriitikud olid mõnevõrra reserveeritumad. Tõnu Karro kirjutas muuhulgas: "Väga on tunda, et Ulfsak on tahtnud oma filmiga vaatajale meeldida." (Tõnu Karro. "Tundeline teekond läbi suvise Eestimaa", Sirp ja Vasar, 19. juuni 1987). Samuti heideti filmile ette karakterite lahtikirjutamatust. Kõik retsensendid aga mainisid näitlejate head ansamblimängu.
Riikka Ala-Harja

Riikka Ala-Harja (sündinud 21. aprillil 1967 Kangasala vallas) on soome kirjanik ja dramaturg.
Madalpaar

Madalpaar ehk madalam paar (inglise lower pair) on mehhanismide ja masinate teoorias kinemaatiline paar, mille elementide vahel on pindkontakt.
Henry Allingham

Henry William Allingham (6. juunil 1896 London – 18. juuli 2009 Ida-Sussex) oli Suurbritannia ülipikaealine ja üks viimaseid elusolevaid Esimese maailmasõja veterane. Pärast Tomoji Tanabe surma 19. juunil 2009 sai temast kuuks ajaks maailma vanim elusolev mees.
Allingham oli viimane elusolev Jüüti merelahingust osavõtja ja Suurbritannia Õhujõudude (RAF) asutajaliige. Ta on teadaolevalt vanimaks elanud Suurbritannia sõjaväelane läbi aegade ja esimene Suurbritannia mees, kes 113 aastat vanaks sai.
Tema isa suri tuberkuloosi, kui poiss oli 14 kuud vana. Henry õppis Londonis algkoolis. Pärast lõpetamist läks ta kirurgiainstrumentide valmistaja õpipoisiks, kuid lahkus sealt, sest töö tundus talle igavana. Selle asemel läks ta tööle istmete valmistaja juurde, kes oli spetsialiseerunud autode istmetele.
Pärast maailmasõja puhkemist tahtis Henry kohe sõjaväkke minna, kuid pidi hoolitsema raskelt haige ema eest. 1915 ema suri ja Allingham astus mereväkke. Sõjaväkke võeti ta vastu 21. septembril 1915. Ta teenis sõjas nii merevägedes kui ka õhujõududes. Lennuväes oli tema tööks lennukite hooldamine. Pärast sõda arvati ta 16. aprillil 1919 Briti Õhuvägedest reservi.
Maailmasõdade vahel töötas ta mehaaniku ja insenerina autotööstuses, sealhulgas Fordi tehases Dagenhamis. 1918 abiellus ta endast mõne kuu vanema Dorothy Catoriga (1895–1970). Abielust sündis kaks tütart Betty (1920) ja Jean (1923–2001). Henryl oli surres lisaks tütrele 7 lapselast, 16 lapselapselast, 14 lapselapselapselast, 2 5. põlve järglast ja 1 6. põlve järglane.
Teise maailmasõja ajal töötas ta valitsuse ülesandel mitmel ametikohal, kuid otseselt sõjateenistuses enam ei olnud. Alates 2001 esines ta tihti avalikel üritustel, kus meenutati Esimese maailmasõja sündmusi. 2008. aasta septembris ilmus tema ja ta kaasautori Denis Goodwini kirjutatud elulooraamat. Sama aasta 11. novembril, kui tähistati Esimese maailmasõja lõpu 90. aastapäeva, kohtus Allingham teiste elusolevate briti veteranide Harry Patchi ja William Stome'iga ning asetas mälestuskivi langenud relvavendade auks.
Allingham oli Euroopa vanim mees alates 2006. aasta novembrist kuni oma surmani. Suurbritannia vanimaks meheks sai ta 15. novembril 1998, kui suri Walesi läbi aegade vanim mees David Henderson.
Volodõmõr Sõdorenko

Ukraina meistrivõistlustel

Ta oli Ukraina meister kärbeskaalus (kuni 51 kg) vähemalt 2001. aastal.

Kaasaegsetel olümpiamängudel

Ta osales kärbeskaalus (kuni 51 kg) 2000. aasta Sydney olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Wijan Ponlidile (Tai) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Maailmameistrivõistlustel

Ta sai kärbeskaalus (kuni 51 kg) 11. maailmameistrivõistlustel (Belfast, 2001) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Jérôme Thomasile (Prantsusmaa).

Euroopa meistrivõistlustel

Ta võitis kärbeskaalus (kuni 51 kg) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks 32. Euroopa meistrivõistlustel (Minsk, 1998) ning 33. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 2000).

Elukutselisena

Ta poksis novembrist 2001 kuni detsembrini 2010 elukutselisena ning pidas selle aja jooksul kokku 27 kohtumist, millest võitis 22 (neist 7 nokaudiga), kaotas 3 (neist 1 nokaudiga) ja viigistas 2 kohtumist.
Ta oli ajavahemikul 25. veebruarist 2005 kuni 31. maini 2008 WBA maailmameister kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg).

Isiklikku

Tema kaksikvend on samuti tuntud Ukraina poksija Valeri Sõdorenko.
Dirk Walbrecker

Dirk Walbrecker (sündinud 3. juulil 1944 Wuppertalis) on Saksa laste- ja noorsookirjanik.

Isiklikku

Ta elab aastast 1965 Münchenis ning ta on kolme lapse isa.