google/wiki40b huggingface dataset:
Kaarel Salev

Kaarel Salev (aastani 1935 Karl Sik, 9. august 1905 Härjanurme vald, Tartumaa – 28. august 1941 Soome laht) oli Eesti metsateadlane.

Elulugu

Kaarel Salev oli kooliõpetaja poeg.
Lõpetas 1924 Tartu Poeglaste Reaalgümnaasiumi. 1930. aastal lõpetas Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonna, 1936. aastal sai metsateaduse magistriks metsakasutuse erialal mag. rer. for., kaitstes magistritöö "Ajauurimusi meie okaspuumetsade ülestöötamisel" (Tartu, 1937).
Oli 1926–1930 (suvekuudel) Tartu Ülikooli õppe- ja katsemetskonna ajutine abijõud, asunike metsahindaja ja Metsakorralduse Büroo maamõõtja. 1929–1930 teenis kaitseväes, 1930–1931 Kaitseministeeriumi metsakorraldaja, 1931–1932 Loobu metskonna abimetsaülem, 1932–1936 Voltveti Metsakooli õpetaja, 1936–1939 Voltveti katsemetskonna metsaülem, 1939–1940 Riigimetsade Valitsuse eriteadlane, 1940–1941 metsakasutuse osakonna juhataja. Mobiliseeriti 1941 Punaarmeesse, hukkus taganemisel Eestist.

Teadustöö

Uurimusi metsa uuendamisest, metsakasutusest ja ülestöötamisest. Üle 10 teadustrükise.
Tomb Raider

"Tomb Raider" on seiklusarvutimängude sari. Selle praegune tootja on Crystal Dynamics ja praegune avaldaja on Square Enix. Esimene mäng tuli välja 1996. aastal Core Designi ja Eidos Interactive'i koostöös.
Mängu peategelane on väljamõeldud Briti harrastusarheoloog Lara Croft. Lisaks mängudele on avaldatud "Tomb Raideri" teemalisi koomiksiraamatuid, filme ja romaane.

Mängud

Sarja esimesed kuus mängu lõi Core Design, mis oli üks Eidos Interactive'i mängutootmisstuudiotest. Aastal 2003 sai Eidose otsusega "Tomb Raideri" arendajaks Crystal Dynamics, ning Lara taustalugu muudeti.

Filmid

Tomb Raideri maailma põhjal on loodud kaks täispikka filmi: "Lara Croft: Tomb Raider" (2001) ja selle järg "Tomb Raider: The Cradle of Life" (2003). Mõlemas kehastab Lara Crofti Angelina Jolie. 2018. aasta filmiverisioonis ("Tomb Raider") kehastab Lara Crofti Rootsi näitleja Alicia Vikander.
Cantini muuseum

Cantini muuseum (prantsuse keeles Musée Cantini) on kunstimuuseum Marseilles. See on üks olulisemaid moodsa kunsti muuseume Prantsusmaal.
Muuseum avati aastal 1936 skulptor Jules Cantini algatusel.
Muuseumi väljapanekute hulgas on peamiselt aastatest 1900–1960 pärinevad teosed. Teoste autorite hulgas on Henri Matisse, André Derain, Vassili Kandinski, František Kupka, Auguste Chabaud, Raoul Dufy, Jean Arp, Pablo Picasso, Paul Signac, Roberto Matta, Max Ernst, André Masson, Antonin Artaud jpt.
Kuldvillaku ordu

Kuldvillaku Ordu on keskajal Burgundias asutatud eksklusiivne rüütliordu, mis on tänapäevani aktiivne Austrias ja Hispaanias. Ordu asutas 1430. aastal Brugge linnas Burgundia hertsog Philippe Hea (Philippe III).

Ordu asutamine

Burgundia oli hiliskeskaja rikkamaid riike ning selle õukond ja ülikud toretsevad ja pillavad. Hertsogil endal oli kindel plaan ükspäev kuningaks saada. Kuldvillaku ordu asutamine oli mõeldud selle kõige manifestatsiooniks ning selleks, et teatud ülikuid kindlamalt trooniga siduda. Hertsog soovis oma loodud orduga hiilguselt ületada inglaste Sukapaela ordut. Viimaselt võeti palju eeskuju – üle võeti mitmeid reegleid ning liikmete arv piirati 24 liikmega, seega tähendas sinna kuulumine selget prestiiži tõusu. Hiljem suurendati liikmete arvu 31-ni ja viimaks 51-ni. 
Ordu sai nime vanakreeka müüdi järgi Iasonist ja kuldvillakust ning viitas ka otseselt Philippe'i ambitsioonidele – antiikaja müütiline kangelanegi jahtis kuldvillakut just sellepärast, et see oleks ta kuningavõimu legitimeerinud. Vana-Kreeka müüt tekitas esialgu poleemikat, sest see oli viide paganlikule sümbolile ja ka Iasonile, kes ei olnud just kõige ausam kangelane. Ebakõla lepitas Neversi piiskop, kes seostas kuldvillaku Vana Testamendi kangelase Gideoniga. Ordu peamiseks ülesandeks nimetati Jumala ülistamist ja usu kaitsmist.

Ordu käekäik

Burgundia sõdade (1474–1477) tagajärjel kaotas riik aga oma viimase meessoost valitseja Charles Südi ning viimase tütre Burgundia Maria surma järel läks suurem osa endisest riigist Habsburgide dünastia kätte. Selle tulemusena kujunes Kuldvillaku ordu Hispaania ja hilisema Austria-Ungari keisririigi tähtsaimaks ja prestiižseimaks aadliühenduseks. 18. sajandil jagunes ordu kaheks iseseisvaks – Hispaania ja Austria – haruks. Mõlemad on aktiivselt tegevad tänapäevani. 
Hispaania haru ordeni andmise õigus on tänapäeval Hispaania kuninga käes. 
Austria orduharu juhivad Habsburgide järeltulijad ning see on jätkuvalt aristokraatlik ja katoliiklik ordu, mille ordenit tohib annetada vaid kuninglikust soost katoliiklastele.
Vankelmootor

Vankelmootor (Rootormootor) on mootor, mis erinevalt tavalisest neljataktilisest sisepõlemismootorist kasutab kolvi ja silindri asemel ovaalset kambrit ning kumerat kolmnurkset rootorit. Selline disain ei vaja klappe, nokkureid ega nukkvõlle.

Tööpõhimõte

Vankelmootori tööpõhimõte on sama, mis tavalisel neljataktilisel sisepõlemismootoril. Kütuse ja õhu segu imetakse mootorisse, surutakse kokku, süüdatakse ja surutakse välja heitgaasid. 
Sisselasketakt: sisselaskefaas algab siis, kui rootori tipp möödub sisselaskeavast. Kui sisselaskeaval on pääs kambrisse, siis kambri ruumala on lähedal oma miinimumile. Rootori liikudes tõmmatakse vaakumi jõul kambrisse õhu ja kütuse segu.
Survetakt: rootori edasiliikudes kambris surutakse õhu ja kütuse segu kokku. Enne süüteküünaldeni jõudmist on kambri ruumala taas lähedal oma miinimumini. Sellest etapist algab põlemisfaas ehk töötakt.
Töötakt: enamusel vankelmootoritel on kaks süüteküünalt. Kuna põlemiskamber on pikk, leviks leek liiga aeglaselt kui kasutuses oleks ainult üks küünal. Kui süüteküünlad õhu ja kütuse segu süütavad, suureneb rõhk sundides rootorit edasi pöörlema.
Põlemisel tekkiv rõhk sunnib rootorit liikuma suunas, mis suurendab kambriosa mahtu. Põlemisgaasid paisuvad ja liigutavad rootorit, kuni rootori tipp möödub väljalaskeavast. 
Väljalasketakt: kui rootori tipp möödub väljalaske avast, saavad gaasid mootori kambrist lahkuda. Rootori liikudes väheneb kambriosa maht ja heitgaasid surutakse välja.

Ajalugu

Vankelmootori lõi saksa insener Felix Wankel. Algne idee uut tüüpi sisepõlemismootori loomiseks tekkis Wankel-il juba 17-aastasena. 1924. aastal seadis Wankel üles väikese labori, kus ta alustas tööd oma unistuste mootori kallal.
Esimene vankelmootor auto jaoks toodeti 1961. aastal NSU poolt, kuid populaarseks sai mootor just Mazda auto mudelites. Algul paigutati vankelmootoreid ainult luksusautodele, kuid tänapäeval on tuntuim mudel Mazda RX-8 sportauto. Heitenormidele mittevastavuse tõttu lõpetati 2012. aastal vankelmootorite tootmine.
Aavikute Majamuuseum

Aavikute Majamuuseum on Saaremaa Muuseumi filiaal Kuressaares Jänesteküla linnajaos Vallimaa tänav 7. 
Muuseumis asub püsiekspositsioon eesti keeleuuendaja Johannes Aaviku ja tema onupoja kohaliku kultuuritegelase Joosep Aaviku elust ja tegevusest. 
Muuseum avati külastajaile 19. juunil 1992. 2015. aasta juulis läks maja remonti ning põhjalikud rekonstrueerimistööd läbinud muuseum avati 19. jaanuaril 2016.
Tööde käigus selgus, et hoone palkide koikahjustused on märksa ulatuslikumad, kui eeldati, mistõttu tööde maht suurenes tunduvalt. Vanast Aavikute majast jäid alles vaid üksikud majaosad ning ülejäänu tuli uuesti ehitada. Ühtlasi kaasajastati muuseumi püsiekspositsiooni, mis sai uue kujunduse ja varustati tõlkega inglise keelde.
Aavikute majamuuseumi remondile aitasid kaasa ka kohalikud elanikud, annetades muuseumile siseviimistluseks vanamoelisi tapeete.
Rahvusköök

Rahvusköögiks nimetatakse mingi rahva, riigi või piirkonna eripärast toidukultuuri: toiduvalmistamisviise, toiduretsepte, maitse- ja toorainete valikut. Iga rahvusköögi omapära tuleneb toiduainete saadavusest, kliimast ja taimestikust, ajaloolistest, usulistest ja kultuurilistest tavadest.
Ehkki enamasti peetakse rahvusköögi all silmas traditsioonilist, ajalooliselt kujunenud kööki, võidakse rahvusköögiks nimetada ka tänapäevast toidukultuuri, mis on omane konkreetsele rahvale või piirkonnale. Näiteks on Eestis viimase poolsajandi vältel levinud hamburgerid, seljanka ja šašlõkk, mis ei ole traditsioonilised eesti toidud, kuid mille valmistamisel ilmneb tihti kohalik eripära. Pidulikel üritustel nagu vabariigi aastapäeva vastuvõtud esitletakse aga sageli traditsioonilistel motiividel loodud uusi toite (näiteks kamavaht). 
Rahvusköögile vastanduvad moodne fusion-köök, mis sihilikult segab eri traditsioone, ning molekulaargastronoomia, mis läheneb toidule teaduslikult ja kõrgtehnoloogiliselt.
Enamasti nimetatakse rahvuskööke rahva või piirkonna järgi, kust nad pärinevad – näiteks Eesti, Hiina, India, juudi, Prantsuse või Vene köök, kuid leidub ka teistsuguseid nimetusi nagu Cajuni köök.
Power Hit Radio

Ajalugu

Power Hit Radio asutati 2000. aasta mais. Ringhäälinguloa kohaselt oli raadiojaama nimi Rix FM, kuid nimi muudeti ära, sest sama nime kannab Rootsis samuti Modern Times Group'ile kuuluv Eesti Star FM-i sarnane raadiojaam). Raadiojaam alustas sagedusel 102,1 MHz Tallinnas. Power Hit Radio oli esimene meediakanal Eestis, mis kuulus sajaprotsendiliselt Modern Times Group'ile.
Esimesena läks käima pilootprogramm, kus mängisid kohalikud DJ-d tantsumuusikat vinüülplaatidelt. Hiljem toimus programmis muudatus, raadiojaama nimesse lisandus sponsori Tele2 nimi. Seeläbi muutus muusikaprogramm kommertslikumaks, samuti lisandusid eetris kõnelevad DJ-d. Tele2 nimi püsis raadiojaama nimes ja logos 2009. aastani.
Pärnu sageduse (103,9 MHz) avas raadiojaam 2004. aasta märtsis, Tartu sageduse (89,7 MHz) 2007. aasta jaanuaris. Viasati satelliidilt saab raadiojaama kuulata samuti 2007. aasta jaanuarist ning Elioni IP-võrgus on see alates kevadest 2007.
Alates 2014. aasta novembrist on Powerit võimalik kuulata Rakveres ja selle lähiümbruses sagedusel 92,5 MHz.

Tegijad

Power Hit Radio muusika- ja programmidirektor on Urmas Kolsar.
Kommunistlik kuritegu

Kommunistlik kuritegu (poola keeles zbrodnia komunistyczna) on Poola õiguskorras kasutatav juriidiline mõiste. Kommunistliku kuriteo mõiste võeti Poolas kasutusele 1998. aastal ning seda on hiljem mitu korda muudetud ja täiendatud.
Kommunistlikuks kuriteoks loetakse kommunistliku riigi funktsionääri poolt 17. septembrist 1939 kuni 31. detsembrini 1989 toime pandud tegusid, millega kas otseselt või kaudselt rikuti inimõigusi või mis hõlmasid muid tol ajal kehtinud kriminaalseadustikus kirjeldatud kuritegusid. Samuti loetakse kommunistlikuks kuriteoks muid tegusid, näiteks dokumentide võltsimist ning sellega inimestele kahju tekitamist jne.
Kommunistliku riigi funktsionääriks loetakse riigiametnikku või muud isikut, kel oli riigiametnikuga sarnaselt õiguslik kaitse, sealhulgas valitsusametnikke ja kommunistliku partei juhte. Selliste funktsionääride hulka kuuluvad eelkõige Poola luure- ja julgeolekutöötajad, tsensuuri ja usuasjade osakondade töötajad jpm. Eraldi on välja toodud Poola Julgeolekuministeerium, Służba Bezpieczeństwa ja Główny Zarząd Informacji Wojska Polskiego. Kommunistlik kuritegu võib olla toime pandud ka mõne välisriigi tsiviil- või sõjalise teenistuse töötaja poolt (näiteks KGB, NKVD, Stasi).
Kommunistlike kuritegude aegumist arvestatakse 1. augustist 1990. aastal ning aegumistähtaeg on mõrvade puhul 40 aastat ning muude kuritegude puhul 30 aastat. Kommunistlikele kuritegudele, mis on rahvusvahelise õiguse järgi tunnistatud inimsusvastasteks kuritegudeks, kuritegudeks rahu vastu või sõjakuritegudeks, aegumist ei kohaldata.
Kihnu

Loodus

Saare pindala on 17,1 km². Kõrgeim punkt asub vaid 8 meetrit üle merepinna. Mandrist eraldab Kihnut umbes 12 kilomeetri laiune Kihnu väin. Liivase ja kivise pinnaga saarel on nõmme- ja palumännikuid, palu-salumetsa, puis-, aru- ja rannaniite ning rannikul liivikuid.
Kihnu rannajoon ja tema lähedased laiud muutusid 2005. aasta jaanuaritormi tagajärjel palju. Niisugune torm tabas saart viimati üle 75 aasta tagasi.

Ajalugu

Saart on esimest korda mainitud aastal 1386 (Kyne), asustuse kohta on teateid aastast 1518.
Halduslikult kuulus Kihnu keskajal Saare-Lääne piiskopkonna Vana-Pärnu kihelkonna Audru ametkonda. Liivi sõjas käis Kihnu käest kätte: aastatel 1562–1565 kuulus Taanile, 1565–1575 ja 1582–1600 Rzeczpospolitale, 1575–1582 Moskva tsaaririigile. Aastatel 1600–1710 oli saar nagu kogu Eestigi Rootsi Kuningriigi koosseisus, olles 1627–1680 algul von Thurni ja seejärel de la Gardie eravaldus. 1710. aastal läks Kihnu Moskva tsaaririigi koosseisu. 
1624. aastal on esmakordselt mainitud Kihnu Püha Nikolai kabelit. 1642. aastal ehitas Pärnu krahvinna Magdaleena Thurn zu Walsasina Kihnu Püha Nikolai kiriku. Kihnu algne kirik oli puust õlgkatusega ehitis, kus aeg-ajalt Audru kiriku koguduse õpetaja käis jumalateenistust pidamas.
Venemaa Keisririigi Liivimaa kubermangus kuulus Kihnu Kihnu kroonumõisa. 1784. aastal ehitati Kihnusse uus kivist kirik. Usuvahetusliikumise ajal aastatel 1846–1847 läks suur enamus Kihnu rahvast üle õigeusku ja luteri kirik võeti kasutusele vastloodud õigeusukoguduse kirikuna. 1848. aasta märtsis asutati Riia piiskopi Filareti poolt Kihnu õigeusu kihelkond.
Kihnu saare lõunatipul Pitkänä neemel asub 1865. aastal malmosadest monteeritud Kihnu tuletorn.
Alates 1921. aastast kasutati saart väljasaatmise kohana, teiste hulgas viibis seal Ned de Baggo. Suvistepühade puhul 1934 korraldas üks Pärnu noorteselts ekskursiooni Kihnule väljasaadetute eluga tuvumiseks koos rahvapeo ja näidendi ettekandmisega. 22. augustil 1934 valiti Tartu Vanemuise aias suveprintsiks Kihnu saarele saadetud Karl Jänes, kellel selleks puhuks võimaldati ajutiselt Tartusse naasta.

Kultuur

Kihnu kultuuriruum kuulub UNESCO suulise pärandi meistriteoste nimekirja. Kihnu kultuuriruumi kaitseks ja järjepidevuse hoidmiseks asutati 2002. aastal SA Kihnu Kultuuriruum. Kihnu kultuuri silmapaistvamad näited on rahvarõivad, ülalistmine ning paljud traditsioonilised käsitööoskused.
Kihnul asub Kihnu kalmistu, kus on muu hulgas Kihnu Jõnni haud.

Haridus

31. augustil 2006 avati Kihnus läbi aegade esimene lasteaed, kus hakkas sel ajal käima 17 mudilast. Lasteaia ruumid rajati koolimaja suurde saali, sest kehalise kasvatuse tunde peetakse rahvamajas. 
Lasteaia rajamiseks kulunud 1,3 miljonist kroonist ligi neljandiku ehk 350 000 krooni sai vald hasartmängumaksu regionaalsete investeeringute toetamise projektist. Põhiosas valmisid lasteaiaruumid aga laenurahaga.
Litoloogiliselt heterogeenne põiksus

Litoloogiliselt heterogeenne põiksus (inglise nonconformity) on kristalsetest kivimitest koosneva kivimkeha ja setteist või settekivimeist koosneva kivimkeha vaheline põiksus.
Litoloogiliselt heterogeenne põiksus on näiteks lamava aluskorra ja lasuva pealiskorra vaheline põiksus.
Andero Ermel

Andero Ermel (sündinud 6. augustil 1976 Tartus) on eesti näitleja.

Töökoht

Alates 1998. aastast töötab näitlejana Tallinna Linnateatris.

Isiklikku

Tal on kooselust näitleja Külli Teetammega pojad Artur ja Rasmus.
Olev Vestmann

Olev Vestmann (26. august 1944 – 17. oktoober 2004) oli eesti laulja ja muusikapedagoog, kes laulis end rahva südamesse omaaegse populaarse ansambli Suveniir solistina paljude rahvalike laulude esitajana.
Tema repertuaaris oli üle 300 laulu nii eesti kui ka välismaa heliloojate sulest.
Vestmanni enda loodud lauludest on populaarseim "Mandoliinid öös", mis esitati 2010. aastal ka TV3 korraldatud lauluvõistlusele "Eesti otsib lemmiklaulu".
Olev Vestmanni esituses on kuulsaks saanud mitmed omaaegsed poplaulud nagu näiteks "Rumal süda", "Kolme pääsukese kohvik", "Sa ära küsi", "Väike aed" ja paljud teised.
Alates 1968. aastast töötas Olev Vestmann pedagoogina Elva Muusikakoolis. Ta oli klarneti-, saksofoni- ja flöödiõpetaja, tema abikaasa Aime Vestmann on samas koolis klaveriõpetaja.
Viimast korda esines Olev Vestmann kontserdiga suvel 2003 Järvamaal Koigi pargis.
Viimase intervjuu andis ta oma 60. sünnipäeval 26. augustil 2004 raadiole Elmar.
Washington Square Park

Washington Square Park on 39 500 m² suurune avalik park Lower Manhattanil, New Yorgis Greenwich Village'i naabruskonnas. See on üks tuntumaid New Yorgi avalikke parke, samuti on see ka kohtumispaik ja kultuurilise tegevuse keskus. Seda haldab New Yorgi Department of Parks and Recreation.
Washington Square Park avati 1871. aastal. Pargis asub Washington Square Arch.
Vahiküla joastik

Vahiküla joastik (ka: Vääna joastik) asub Eesti loodeosas Vahi külas Harku vallas Harju maakonnas.
Joastik toitub Vääna jõest. Umbes 50 meetri ulatuses asuvad kolm astangut, millest jõevoolu suunas viimane on 1,5 meetri kõrgune. Teised astangud on madalamad. Kuna Vääna jõgi kuulub Eesti keskmise vooluhulgaga jõgede hulka, ei kannata Vahiküla joastik veepuuduse all.
Pariisi rahukonverents

USA soovid

President Woodrow Wilson tahtis õiglast rahu, mille ta oli juba kavandanud oma 14 teesis. Ta tahtis demilitariseerimist ja Rahvasteliidu loomist, kus kõik riigid saaksid lahendada probleeme diplomaatilisel teel ilma sõjata, ning Ida-Euroopa riikidele enesemääramisõigust.

Prantsusmaa soovid

Peaminister Georges Clemenceau ning marssal Ferdinand Foch, Antanti vägede ülemjuhataja, tahtsid Saksamaad karmilt karistada Prantsusmaale sissetungi eest, nii et Saksamaa ei oleks Prantsusmaale enam kunagi ohuks. Clemenceau arvas, et USA ja Suurbritannia, olles merega eraldatud Mandri-Euroopast, on võrreldes Prantsusmaaga eelisseisundites: "Ameerika on kaugel ja ookeaniga eraldatud, ning isegi Napoleon ei suutnud Inglismaad vallutada. Teie olete mõlemad kaitstud, meie ei ole." Tema seisukohta kirjeldas hästi tema fraas, et on "20 miljonit sakslast liiga palju". Ta soovis ka Saksamaad tunduvalt nõrgestada, et Prantsusmaale enam kunagi sisse ei tungitaks, ning ränki reparatsioone sõjakulude hüvitamiseks. Prantsusmaa soovile Reinimaa Saksamaalt annekteerida või 30 aastaks okupeerida olid Wilson ja Lloyd George vastu, sest nad arvasid, et nii võib Prantsusmaa Euroopas liiga tugevaks muutuda, kuid kompromissiks saavutati Reinimaa demilitariseerimine. Foch polnud endiselt rahul ning ütles rahulepingule allakirjutamise kohta 28. juunil 1919, et "see pole rahu, see on vaherahu 20 aastaks!" Kuigi ta ei elanud, et seda näha, osutus tema ennustus tõeseks - täpselt 20 aastat ja 64 päeva peale rahulepingule allakirjutamist (1. septembril 1939) algas teine maailmasõda.

Suurbritannia soovid

Peaminister David Lloyd George oli Wilsoni ja Clemenceau vahel - ta tahtis Saksamaad õiglaselt karistada - nõuda Saksamaalt sisse sõjakulud, kuid ei nõustunud Clemenceau raskete tingimustega, kuna teadis, et nii võib Saksamaa mõne aasta pärast uuesti sõja kuulutada. Ta tahtis säilitada Suurbritannia kontrolli merede üle ja laiendada Briti impeeriumit.
Õppiv organisatsioon

Õppiv organisatsioon on organisatsioon, mis väärtustab oma liikmete õppimist, nende uusi teadmisi ja ideid. Omandatu rakendumine organisatsioonis viib viimase pidevale muutumisele. Eelduseks on töötajate süsteemsel õppel ja teadmusjuhtimisel põhinev vaimne kapital. Õppivas organisatsioonis muutuvad töötajate teadmus, kogemused ja väärtused jagamise kaudu organisatsiooni väärtusteks.

Õppiva organisatsiooni probleemid

Õppiva organisatsiooni probleemideks võib pidada killustatust, konkurentsi ja reaktiivsust Killustatuse all mõistetakse probleemi "purustamist tükkideks". Konkurents tekib juhul, kui organisatsiooni eri osakonnad üritavad ülesande lahendamisel koostöö asemel üksteist üle trumbata ja "ära teha". Reaktiivsus tekib aga juhul, kui organisatsioon muutub vaid välismõjude tagajärel, mitte ei algata edasiviivaid muutusi ise.
Artur Rättel

Koondisekarjäär

Ta kuulus Eesti U-19 koondisesse, mis osales kodusel 2012. aasta U-19 Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril .
Rootsi Akadeemia

Rootsi Akadeemia (rootsi keeles Svenska Akademien) on üks Rootsi kuninglikest akadeemiatest.
Rootsi Akadeemia asutati kuningas Gustav III poolt aastal 1786 Prantsuse Akadeemia eeskujul. Akadeemia põhiülesanne on rootsi keele normeerimine.

Liikmeskond

Rootsi Akadeemias on piiratud arv liikmekohti – 18 (mida on vähem kui näiteks Prantsusmaal, kus kohti on 40). Liikmestaatus on eluaegne. Akadeemiasse on valitud tuntud rootsi kirjanikke, teadlasi ja avaliku elu tegelasi.

Nobeli kirjandusauhind

Rootsi Akadeemia annab alates 1901. aastast välja Nobeli kirjandusauhinda.
Julia Reda

Julia Reda (sündinud 30. novembril 1986 Bonnis Saksamaal) on Saksamaa poliitik ja 2014. aastast Euroopa Parlamendi liige, kus ta on Euroopa Roheliste ja Euroopa Vabaliidu fraktsiooni asepresident. 2009–2019 oli ta Saksamaa Piraadipartei liige. Ta on ka poliitilise ühenduse Euroopa Noored Piraadid (Young Pirates of Europe) president.
2002–2009 kuulus Reda sotsiaaldemokraatlikku parteisse, 2009. aastast on ta Saksamaa Piraadipartei liige.
2015. aastal esitas ta Euroopa Komisjoni õiguskomiteele raporti soovitustega Euroopa Liidu riikide autoriõiguse ühtlustamiseks ja uuendamiseks. Komitees hääletati raportisse, mis varem toetas panoraamivabaduse laiendamist, Jean-Marie Cavada algatusel sellele vastupidine, ärilist panoraamivabadust keelav ja mitteärilist panoraamivabadust tauniv parandus.
Anier García

Anier García Ortiz (sündisnud 9. märtsil 1976 Santiago de Cubas) on Kuuba kergejõustiklane (110 m tõkkejooksja), olümpiavõitja (2000).

Kuldliiga võistlus

2000 2. koht 13.23  (Zürich) 
2000 1. koht 13.18  (Monaco) 
2001 2. koht 13.15  (Berliin) 
2001 2. koht 13.19 (Monaco)  
2001 2. koht 13.23 (Saint-Denis)  
2001 1. koht 13.07  (Brüssel)  
2002 2. koht 13.22  (Monaco)
2002 1. koht 13.14   (Saint-Denis)
Wuppertal

Schwebebahn

Wuppertali vaatamisväärsus on rippraudtee Schwebebahn, mis on lääneedela–idakirdesuunaline, kulgeb läbi linna, on 13,3 km pikk ja 20 jaamaga. Schwebebahni otspunktid, kummaski depoo, asuvad Vohwinkelis ja Oberbarmenis. Raudtee kulgeb 10 km ulatuses Wupperi jõe kohal ning 3,3 km ulatuses linna teede ja tänavate kohal.
Schwebebahn avati 1901 ja seda kasutatakse siiamaale. Sõit ühest otsast teise kestab pool tundi. 2008. aastal teenindas Schwebebahn 25 miljonit reisijat. Raudtee tippkiirus on 60 km/h ja keskmine kiirus 27 km/h.
Schwebebahn on väga töökindel. Ainus inimohvritega toimunud õnnetus sellel toimus 12. aprillil 1999 ja selle põhjustas rekonstrueerimistöid teostanud tööliste hooletus: nad olid graafikust maas, lõpetasid töö ainult kümme minutit enne esimese rongi väljumist ja unustasid kõrvaldada suure metallitüki. Päeva esimene rong sõitis vastu seda tükki kiirusega umbes 50 km/h ja kukkus kümmekonna meetri kõrguselt jõkke. 5 inimest hukkus ja 49 sai vigastada. Ehitustöölised ja ohutustehnikainsener vabastati vastutusest, kuid nende kõrgemad ülemused mõisteti tahtmatu tapmise eest tingimisi vangi.
21. juulil 1950 otsustas Althoffi tsirkus reklaamitrikina elevant Tuffit (1946–1989) raudteel sõidutada. Pärast sõidu algust sattus Tuffi paanikasse, lõhkus vaguni seina ja kukkus jõkke. Elevant, kaks ajakirjanikku ja üks reisija said kergelt vigastada. Nii Schwebebahni operaatorettevõtet kui tsirkuse direktorit karistati rahatrahviga. Tänapäeval meenutab seda sündmust Alter Markti ja Adlerbrücke jaamade vahel olev hüppava elevandi kujutis hoone seinal.

Sõpruslinnad

Wuppertalil on üheksa sõpruslinna: Beersheba (Iisrael), Berliin (Saksamaa), Jekaterinburg (Venemaa), Košice (Slovakkia, alates 1980), Legnica (Poola), Matagalpa (Nicaragua), Saint-Étienne (Prantsusmaa), Schwerin (Saksamaa) ja South Tyneside (Suurbritannia).