Šiauliai

Ajalugu

Šiauliaid peetakse tihti 1236. aastal toimunud Saule lahingu sündmuspaigaks, kuigi lahingu tegelik toimumispaik ei ole tänapäeval teada (lisaks Šiauliaile oletatakse ka Edela-Lätis asuvat Vecsaulet). Esimene kord, mil seda kindlalt mainitakse, on aastal 1254, tol ajal asus Šiauliai žemaitide ja semgalite asuala piiril. Toona asus linna kohal puust linnus.
XV sajandil mainitakse esimest korda sealset mõisa. Aastal 1524 kanti selle Leedu suurvürstidele kuulunud mõisa juurde tekkinud asula esimest korda kaardile. 1589. aastal anti Šiauliaile Magdeburgi õigused ja asulast sai alev. Aastal 1626 valmis ssealne katedraal. Linnaks sai Šiauliai aastal 1686, kuigi reaalselt sai see linnaõigused alles aastal 1791. Linna laastasid nii katk kui ka Uputus, linna taastamisele pani aluse Antoni Tyzenhauz.
Aastal 1795 läks linn Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma algul Vilno kubermangu, siis Leedu kubermangu ja viimaks Kovno kubermangu. Ühtlasi läks sealne mõis Platon Zubovi valdusse. Linn sai omale rae, mis koosnes bürgermeistrist, neljast raehärrast, sekretärist ja raamatupidajast. Bürgermeister valiti linna poolt, aga tema kandidatuuri pidi kinnitama kohalik kuberner. Linna arengule aitas kaasa see, et seda läbis "Suur postitee", mis kulges Peterburist üle Tartu, Riia ja Miitavi Tilsitisse.
Aastal 1871 valmis Liibavi-Romno raudtee, see tõi kaasa tööstuse arengu. Aastal 1900 püstitas ettevõtja Chaim Frenkel oma vabrikusse esimese dünamo, mis andis elektrit nii vabrikule kui ka lähemale ümbruskonnale. Tema nahavabrik oli suurim omalaadne ettevõte Venemaal. Aastal 1909 olid 56,4% elanikkonnast juudid. Esimese maailmasõja ajal sai linn tugevasti kannatada (hävis 65% linna hoonetest), ent Šiauliai hõivanud saksa väed ehitasid sealt läbi Tilsitist Riiga viiva raudtee. Sõjas hävisid ka Chaim Frenkeli nahavabriku hooned, ent sellele vaatamata jäi linn ka pärast sõda tähtsaimaks naha- ja jalatsitööstuse keskuseks Leedus.
Aastal 1923 valmis Bačiūnai linnaosas uus elektrijaam, mis töötas aastani 1957. Aastal 1930 rajati linna juurde Zokniaisse sõjaväele kuuluv lennuväli, mida hakkasid aastal 1960 kasutama ka reisilennukid (tänapäeval asub selle kohal Šiauliai lennujaam). Aastal 1941 valmis teine elektrijaam Rėkyva linnaosas. 14. juunil 1941, pärast Leedu annekteerimist NSV Liidu poolt, oli linn üks keskustest, mille kaudu inimesi küüditati.
Enne Teist maailmasõda oli juutide osakaal Šiauliais kahanenud viiendikuni, arvuliselt oli neid 8000. Linna hõivanud Saksa okupatsiooniväed hävitasid suurema osa sealsest juudi elanikkonnast, massimõrvad pandi toime Kužiai lähistel. Šiauliai juutidest pääses ligikaudu 500. Aastal 1944 jäi linn taas rindejoonele, lahingutegevuse käigus hävis 80% linna hoonetest. Nõukogude väed hõivasid linna Šiauliai operatsiooni käigus 27. juulil 1944, aga alanud Saksa vägede vasturünnaku tõttu kestsid lahingud linna pärast kuni 29. augustini 1944.
Aastal 1975 avati linnas esimene ainult jalakäijatele mõeldud puiestee NSV Liidu territooriumil. Nõukogude sõjaväebaas asus linnas aastani 1993, pärast seda muudeti sealne lennuväli lennujaamaks. Alates märtsist 2004 on see kasutusel ka NATO Balti õhuturbe missiooni teenindava baasina. Aastal 1997 asutati Šiauliai pedagoogikainstituudi ja Kaunase tehnikaülikooli Šiauliai filiaali liitmisel Šiauliai ülikool.

Haldusjaotus

Šiauliai moodustas varem Šiauliai maakonnas omaette haldusüksuse, kuhu kuulub ainult üks asula – Šiauliai linn. Alates aastast 2010onŠiauliai omavalitsuse staatusega linn. Linna territooriumil asuvad ka kaks valda – Rėkyva vald ja Medelynase vald.