google/wiki40b huggingface dataset:
Achraf Baznani

Biograafia

Baznani hakkas fotograafiaga tegelema kogemata. Ta oli veel teismeline, kui sai sünnipäevaks kompaktkaamera Kodak Ektra 250. Baznani on iseõppija ega ole käinud isegi fotograafikursustel. Ta on loonud mitmeid lühi- ja dokumentaalfilme. Nende hulgas on "Walk" 2006. aastal ja "The Forgotten" 2007. aastal. "The Immigrant", mis tuli välja aastal 2007 ning mis võitis mitu riiklikku ja rahvusvahelist auhinda.  
Baznani on tuntud kui esimene kunstnik araabia maailmas, kes lasi välja fotoraamatu sürreaalsete kujundite kohta. Kaks raamatut, "Through My Lens" ja "Inside My Dreams" on sürrealistliku stiiliga. Baznani kasutab end oma fotode, kasutades igapäevaelu esemeid, stseenid ja huvitavaid olukordi. 
Alates juba lapsepõlvest Achraf Baznani oli kinnisideeks miniatuursed filmid ja maagia. Ja kui ta alustas fotograafikarjääri, otsustas ta, et ta ei tee "normaalseid" fotosid, vaid hakkas keskenduma hoone fotode manipuleerimisele. Kasutades oma isiklikke mõtteid, erinevad stseene, unistusi ja asju, millest ta usub ja hoolib, Achrafs on see, mis annab oma piltidele isikupära ja loob sürrealistlik, unistava ja iroonilise maailma. 
Tema "Inside My Dreams" seeriaga Achrafs tahab, et inimesed mõtleks väljaspool. See kajastub tema sürrealistlikes piltides. "Vaatajad leiavad peegli, mis peegeldab nende enda pilti ja elu olukorrast, et nad suudaks leppida ja suudaks tegeleda erinevate probleemidega millega seisavad silmitsi."
Tema töid leidub ajakirjades üle maailma, nagu PicsArt, National Geographic, Huffington Post, Mambo, Photo+, Amateur Photographer, Fotografe Melhor, Digital Photo magazine.
2014. aastal lõpetas ta "Project 52", mis oli tema isiklik missioon, kus tegi iga nädal pilti terve aasta.
Vonka soo

Vonka soo on soo Harju maakonnas Kose vallas. Soo pindala on 9268 ha. Soo jääb Laukasoo maastikukaitsealale.
Soost saavad alguse Pirita ja Kuivajõgi.
Soo turbakihi paksus on kuni 4,8 m.
Oranžerii

Oranžerii (prantsuse keelest orange, 'apelsin'), apelsinikasvuhoone. Levis 16. sajandil Põhja-Euroopas; alates barokkstiili valitsemisest 17. sajandil kujunes aia- ja pargikunstis iseseisvaks ansamblitüübiks. Tuntuimad on oranžeriid Versailles’s (J. Hardouin-Mansart), Dresdeni Zwinger  (M. O. Pöppelmann, 1711–1722),
Potsdami Sanssouci (1851–1860) 
oranžerii, lossipargis asuv kasvuhoone 17. ja 18. sajandil.
Lühinokk-hani

Lühinokk-hani (Anser brachyrhynchus) on partlaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Teda võib näha ka Eestis.
Tiit-Rein Viitso

Tiit-Rein Viitso (sündinud 4. märtsil 1938 Tallinnas) on eesti keeleteadlane, Tartu Ülikooli läänemeresoome keelte emeriitprofessor. Et on raske kindlaks teha, kui paljusid keeli ta on käsitlenud, siis peavad kolleegid teda eesti keeleteadlaseks, kes on käsitlenud täie teadusliku eksaktsusega kõige suuremat arvu maailma keeli.

Haridus

1961. aastal lõpetas Viitso Tartu Ülikooli eesti filoloogina. 1961–1964 oli ta Keele ja Kirjanduse Instituudi aspirant. 1966. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis kandidaadiväitekirja filoloogias ("Äänisvepsa murde väljendustasandi kirjeldus"), 1982. aastal sealsamas doktoriväitekirja ("Основные проблемы фонологической структуры прибалтийско-финских языков и ее истории" ehk "Läänemeresoome keelte fonoloogilise struktuuri ja selle ajaloo peamised probleemid").

Teadustöö

1965–1973 töötas Viitso TÜ arvutuskeskuses nooremteadurina, 1971–1986 KKI-s vanem- ja 1986–1993 juhtteadurina. 1989. aastal sai temast TÜ eesti keele kateedri professor, 1989–1991 oli ta Helsingi ülikooli külalisprofessor. 1991–1993 oli Tiit-Rein Viitso TÜ eesti keele erakorraline professor ning 1993–2003 TÜ läänemeresoome keelte korraline professor.
Aastatel 1971–1977 oli ta  ajakirja Sovetskoje Finno-ugrovedenije asepeatoimetaja. Aastast 1990 on ta ajakirja Keel ja Kirjandus toimetuskolleegiumi liige, 1997–2006 oli ta Linguistica Uralica  toimetuskolleegiumi liige ja 2007–2016 peatoimetaja. Emakeele Seltsi aastaraamatu toimetuskolleegiumi liige on ta alates 1999. aastast.
Viitso on uurinud läänemeresoome keelte fonoloogiat, morfoloogiat ja murdeid (lähemalt vepsa ja liivi keelt), läänemeresoome jt soome-ugri keelte ajaloolist foneetikat ja eelajaloolisi kontakte ning keelte geneetilist klassifitseerimist. Samuti on ta aidanud kaasa liivi ja võru kirjakeele korraldusele.

Organisatsiooniline tegevus

1989 ja 1993–1997 oli Viitso Tiit-Rein Emakeele Seltsi esimees, 2004–2006 keeletoimkonna vanem. 1998. aastal sai temast Liivlaste Sõprade Ühingu asutajaliige.
1988. aastal oli Tiit-Rein Viitso Õpetatud Eesti Seltsi taasasutajaliige, hiljem sai temast seltsi auliige.
2011. aastal valmis Vahur Laiapeal liivikeelne dokumentaalfilm "Professor Viitso liivlased".
Jalaka-kobrutäi

Jalaka-kobrutäi (Eriosoma ulmi; sünonüüm Schizoneura ulmi) on lehetäiliste hulka kuuluv liik putukaid.
Elavad jalaka lehtedel, imedes floeemist mahla. Imemisel eritatud sülje mõjul lehe koed deformeeruvad, kasvades kobrluliseks. Lehe serv seejuures pöördub, nii et putukad jäävad sisse varju.
Peale jalaka võib ta elada ka punase sõstra lehtedel.
Ernst Idla

Ernst Voldemar Idla (8. aprill 1901 Oisu mõis, Türi-Alliku vald, Järvamaa – 5. detsember 1980 Stockholm) oli eesti võimlemispedagoog.
Rahvusvaheliselt tunnustatud eesti võimlemispedagoog Ernst Idla sündis Oisu mõisas Särevere vallas Türi kihelkonnas Järvamaal Emilie Rosalie Idla ja Hans Idla esimese pojana. Isa oli aednik. Peale Ernsti sündis veel neli last.

Haridus

Hariduse sai Ernst Idla Tallinnas Wagneri erakoolis, Tallinna Peetri Reaalkoolis ja Tallinna Õhtukoolis. Reaalkooli turnimisõpetaja Anton Õunapuu osa Ernsti elukutse valikul oli eriti määrav. Õunapuu meetod oli vastandiks vanale staatilisele saksa turnimisele ja tugines suurele liikuvusele. 1920. aastal lõpetas Ernst Idla Sõjakooli 2. kursuse ja ülendati lipnikuks.
Kooliaastatele järgnes osavõtt vabatahtlikuna Eesti Vabadussõjast.

Isiklikku

1922 abiellus Idla Leida Klarissa Rebasega (19. jaanuar 1900 Tartu – 29. aprill 1981 Daneryd), kellest kujunes talle asendamatu abiline muusikasaatjana võimlemistundides ja esinemistel. Nende tütred Daisy (sündis 1924) ja Ingrid (1929) jätkasid ka oma isa elutööd.

Rootsis

1945. aastal alustas "Idla-võimlemise rühm" Stockholmis, mis koondas juba Eestis Idla-rühmades võimelnud naisi, aga sellega liitus ka noori. Ernst Idla sai peatselt Rootsis tuntuks ja talle usaldati juba 1949. aastal Stockholmi staadionil valguspeo, Lingiaadi juubeli korraldamine, selles osales umbes 500 eesti päritolu võimlejat. Seda üritust korrati Stockholmi 700. aastapäeva tähistamisel suvel 1953.
Pärast Ernst Idla lahkumist jätkasid ta tegevust tütred. Lisaks sellele viis Ernst Idla endini õpilane Leida Leesment Idla-võimlemise Malmösse, kus see on tänaseni tuntud "Malmö tüdrukute" (Malmöflickorna) nime all. Stockholmis asutati rootslaste juhitud Idla-ühing Föreningen Idla, milles on palju vanuserühmi väikelastest nende vanemateni. 17. mail 2015 tähistati Stockholmis Eriksdali hallis Idla-võimlemise 70. aastapäeva Rootsis.
Jaanus Laagriküll

Jaanus Laagriküll (sündinud 7. aprillil 1972 Anija vallas Ülejõe külas) on eesti teatrikunstnik.

Haridus

Jaanus Laagriküll õppis aastatel 1979–1987 Kehra Keskkoolis. Keskerihariduse omandas Kutsekeskkoolis nr 40 aastatel 1987–1990. 1995 lõpetas Tallinna Kommertskooli väikeettevõtluse ärijuhi diplomiõppe. Aastatel 1998–2006 õppis Eesti Kunstiakadeemias stsenograafia erialal, omandades aastal 2002 bakalaureusekraadi ja 2006 magistrikraadi.

Töö

Enne Eesti Kunstiakadeemiasse astumist töötas Jaanus Laagriküll autoremondi lukksepa, autojuhi, ehitaja, tisleri ja trükkalina. Aastast 2000 on ta teinud lava- ja kostüümikujundusi teatrites ja projektides üle Eesti.
Aastatel 2009–2013 oli Jaanus Laagriküll Ugala teatri peakunstnik. 
Ta on pidanud maketitehnoloogia, kompositsiooni ja lavatehnika loenguid Eesti Kunstiakadeemias, Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias ja Tallinna Tehnikaülikooli Tartu Kolledžis.
Jaanus Laagriküll on Eesti Lavastuskunstnike Liidu liige.
Mārtiņš Peniķis

Mārtiņš Peniķis (6. november 1874 Ķoniņciems – 28. veebruar 1964 Riia) oli Läti sõjaväelane (kindral).
1921-1924 ja 1928-1934 juhatas ta Läti sõjaväge.
1925 otsustati talle anda Vabadusristi I liigi 2. järk ja 1932 otsustati talle anda Kotkaristi I klassi teenetemärk.
Laɡerstätte

Ajaaken

Lagerstätteid võime piltlikult nimetada Maa ajaaknaks. Lagerstättete vanus võib ulatuda kaugesse Eelkambriumisse. Silmatorkav on aga see, et ajas tagasi minnes pole fossiilide seisukord oluliselt halvem. Kambriumi ladestus (524–488 mln aastat tagasi) on leitud imepäraseid lülijalgsete fossiile Kanadast, Hiinast ja Gröönimaalt. Ediacara ladestu (635–542 mln aastat tagasi) kihtides on leitud kummaliste pehmete loomade jäljendeid, mida on leitud Austraaliast kuni Venemaani. Lisaks sellele on ka leitud ainulaadseid putukafossiile Kasahstanist Karatau mägedes Juura vanuselises (150 mln aastat) leiukohtades. Ka Eestis, Kalana lagerstättes, on täheldatud kohati mikroskoopilise detailsusega säilinud fossiile. Kambriumi ja Juura ladestus leidub kõige rohkem erakordse säilivusega fossiile. Juura lagerstätte erakordset head säilivust on põhjendatud Pangea hiidkontinendi lagunemisega. Lagunemisel moodustus suur hulk kihistunud ja halva tsirkulatsiooniga veekogusid. Veekogu põhjakihtides valitses peaaegu täielik hapnikupuudus ning seal sadestunud must, väävlirikas muda säilitas suurepäraselt kõiki korjuseid. Kambriumi ladestu leiukohtade rohkusele ei osata aga seni head selgitust anda.
Rootslased

Rootslased (endanimetus svenskar) on Skandinaavia poolsaare idaosas elav põhjagermaani rahvas, Rootsi põhirahvus. Rootslased räägivad peamiselt rootsi keelt. Rootsis elab umbes 8 miljonit rootslast. Soomes elab 290 000 soomerootslast. Eesti rannaaladel ja saartel elasid Teise maailmasõjani eestirootslased.
Rootsi päritolu inimesi on maailmas kokku umbes 13 miljonit, neist Ameerika Ühendriikides 4,4 miljonit ja Kanadas 334 000. Arvukalt rootsi päritolu inimesi elab veel ka Austraalias.
William Quantrill

William Clarke Quantrill (ka Quantrell; 31. juuli 1837 – 6. juuni 1865) oli lõunaosariikide sisside väepealik Ameerika Ühendriikide kodusõjas.
Ta oli pärit Ohio osariigist. Enne kodusõda oli ta õpetaja ja talunik. Ta ei allunud Lõuna regulaarväele, ent ülendati regulaarväe poolt sellegipoolest kapteniks. Korraldas augustis 1863 sisside ühendväega kättemaksuaktsioonina veresauna Lawrence'i linnas Kansase osariigis. Suri Kentuckys Taylorsville'is kuulihaavast. Teda on peetud nii külmavereliseks mõrtsukaks – pärast seda, kui põhjaosariikide armeeüksustele anti käsk vangi langenud sisse mitte ellu jätta (vastavalt kindral Hallecki määrusele nr 2 13. märtsil 1862 käsitleti vangi langenud lõuna sisse mitte sõjavangidena, vaid röövlite ja mõrtsukatena, kes kõik hukatakse), vastasid nood samaga – kui ka uljaks ratsakangelaseks. Sõja järel levis kuuldusi, nagu jäänuks ta tegelikult ellu.
Iŭje

Ajalugu

Iŭjet mainitakse esimest korda XV sajandil kui suurvürstide valdust. Aastal 1444 müüdi asula Mangirdastele, hiljem läks see Zabrzezińskite valdusse ja aastast 1558 Kiszkadele. Aastast 1598 on teada, et Iŭjes elasid tatarlased.
Aastal 1611 rajati asulasse trükikoda, aastal 1631 aga klooster, mille juurde ehitati ka kirik. Osade allikate andmeil trükiti Iŭjes Meletiy Smotryts’kyy koostatud esimene valgevene keele grammatika. Aastal 1742 sai Iŭjest alev. Omanikud vaheldusid asulal kiiresti, peale Kiszkasid tulid Słuškad, seejärel Glebowicsid, Żyżemscyd, Ogińskid, Sapiehad, Tiesenhausenid. XVI–XVII sajandil oli Iŭje tähtis ariaanide keskus.
Aastal 1795 läks alev Kolmandal Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. XIX sajandil oli asula Zamoyskite suguvõsa valduses. Asulasse ehitati mošee, seal peeti aastas viis laata.
Aastast 1921 oli Iŭje Poola koosseisus, 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga. Linnaõigused sai asula aastal 2000
Miyagi prefektuur

Geograafia

Sisemaa on mägine. Rannikul asuvad Matsushima saared. Suurimad jõed on Kitakami ja Abukuma jõgi.

Sümbolid

Miyagi prefektuuri tunnuslind on metshani, tunnuspuu on jaapani tselkva (Zelkova serrata) ja tunnuslill lespedeetsa (Lespedeza thunbergii).

Haldusjaotus

Miyagi prefektuur on jaotatud 36 omavalitsuseks, millest 13 on suurlinnad (市 shi).
Osula Pühaliistu tamm

Osula Pühaliistu tamm on pühapuu Võrumaal Urvaste kihelkonna Osula külas.
3000 meetri takistusjooks

3000 meetri takistusjooks on kergejõustiku ala.
Schweizer X-26

Schweizer X-26 on Schweizer Aircraft korporatsiooni purilennuki Schweizer SGS 2-32 baasil valmistatud eksperimentaallennuk, mis on osutunud USA pikima kestvusega X - programmiks.
Versioon X-26A on eriline purilennuk, mida vajatakse siiani USA mereväe (US Navy) katselendurite ohutul täiendõpetamisel noolja tiivaga reaktiivlennukite (Dutch roll) ilmingu ehk suuna-, kallakukõikumise taltsutamisel. Eksperimentaallennuki esimene proovilend toimus 1962. aastal.
Versioonile X-26B lisati mootor ja propeller. Seda kasutati Vietnami sõjas luurelennukina.
Trinidadi ja Tobago jalgpallikoondis

Kuulsamad mängijad

Dwight Yorke, Kenwyne Jones
August Pagar

August Pagar VR II/3 (14. aprill 1892 Aaspere vald, Haljala kihelkond, Virumaa – 12. märts 1952) oli Eesti endine sõjaväelane (nooremallohvitser).
Ta võttis osa Esimesest maailmasõjast Poola rindel ning sai detsembris 1914 lahingus haavata.
Ta võttis osa Vabadussõjast ja teenis 4. jalaväepolgus.
Eesti Klaveriõpetajate Ühing

Eesti Klaveriõpetajate Ühing (lühend: EKÜ; rahvusvaheliselt: EPTA Estonia) asutati 1989. aastal Arbo Valdma eestvedamisel.
EKÜs on praegu ligi 400 klaveriõpetajat.
Aastast 1995 viib EKÜ läbi Eesti klaveriõpetajate päevi. EKÜ on Tallinnas toimuva rahvusvahelise klaverifestivali algatajaid.
EKÜ on avaldanud Bruno Luki autoriplaadi ja kogumiku "Eesti heliloojate klaverimuusikat lastele ja noortele".
EKÜ annab kaks korda aastas välja ajakirja Klaver.
Aastast 1991 on EKÜ Euroopa Klaveriõpetajate Assotsiatsiooni (EPTA) liige.
Kübaratrikk

Jalgpall ja jäähoki

Kübaratrikiks nimetatakse jalgpallis ja jäähokis seda, kui üks mängija lööb ühes mängus 3 või enam väravat. Sama saavutust, kuid 2 löödud väravaga kutsutakse duubliks, 4 väravaga – pokkeriks, 5 väravaga – pentatrikiks.

Kübaratrikk spordiajakirjanduses

Spordiajakirjanduses kasutatakse kübaratriki terminit vahel ka sportlaste või meeskondade suvaliste korduvate saavutuste puhul, mis on saadud ühe või mitme võistluse jooksul, tavaliselt peab neid olema 3. Näiteks võib kübaratrikiks nimetada tennisisti võite kolmel suure slämmi turniiril ühe hooaja jooksul; jalgpallimeeskonna võite kõigil kolmel riigisisesel põhivõistlusel: riigi meistrivõistlustel, riigi karikavõistlustel ja riigi superkarikavõistlustel; Vormel-1 ühe võidusõitja poolt kolme tingimuse sooritamine (need on: 1. pool-positsiooni ja kvalifikatsiooni saamine; 2. sõidu ringil parim läbitud aeg; 3. võit sellel sõidul) ja nii edasi.
Emsland

Ajalugu

Pikka aega oli Emslandi piirkond äärmiselt hõredalt asustatud, lodude tõttu jõe mõlemal kaldal. Väikesed külad rajati keskajal piki jõge ja Hümmlingisse. 13. sajandil saavutasid piirkonna üle kontrolli Münsteri piiskopid; Emsland jäi piiskopi valdusesse 1803. aastani, kui kiriklikud riigid kaotati. See läks Preisimaa ja Arenbergi võimu alla, kuid pärast Napoleoni sõdu otsustas Viini kongress anda territooriumi üle Hannoveri kuningriigile. Arenbergi hertsogkond jätkas eksisteerimist Hannoveri kuningate vasallina. Kui Hannover Preisimaasse annekteeriti (1866), kaotati ka varsti hertsogid (1875).
Uus Preisimaa Hannoveri provints jaotati 1885. aastal kreisideks; Tänase Landkreis Emslandi territooriumile rajati neli kreisi. Kreisid liideti 1977. aastal tänaseks kreisiks.
Natsiajastul asus Börgermoori lähedal, nüüd Surwoldi vallas, mitte kaugel Papenburgist töölaager Emslandlager ("Emslandi laager"), kus hoiti tuhandeid Kolmanda riigi poliitilisi vastaseid. Laagri mälestusmärk, Dokumentations- und Informationszentrum (DIZ) Emslandlager, paikneb Papenburgis. Tuntud vastupanulaul "Die Moorsoldaten" loodi poliitiliste vangide poolt ühes nendest laagritest.
1950. aastal kiideti heaks valitsuse kava Emslandi arendamiseks. Selle eesmärk oli muuta piirkond tööstusalaks. See saavutati lodude kuivendamise ja projektide loomisega, nagu Magnethõljukrongi "Transrapid" testrada ja mitu suurt dokki, nagu Meyer Werft Papenburgis. Kuigi Landkreis Emsland kaotas enamuse oma algsest iseloomust, säilitasid mõned piirkonnad oma loomuliku iseloomu, näiteks Hümmling.
1977. aasta kreisireformiga Alam-Saksimaal ühendati endised kreisid Lingen, Meppen ja Aschendorf-Hümmling Emslandi kreisiks, Meppenist sai halduskeskus. Emsland on võrreldes teiste Alam-Saksimaa osadega väga katoliiklik piirkond.

Geograafia

Kreis paikneb Hollandi piiri ääres. See on nime saanud Emsi jõe järgi, mis läbib piirkonda lõunast põhja. See on täiesti tasane maapiirkond, mis oli kunagi lodusid täis. Ainsad kõrgustikud on Hümmlingis, mis on künklik metsamaa Emsist idas.
Kuigi Emslandi piirkond on tänapäeval peamiselt maakond paljude teiste hulgas Alam-Saksimaal, võib kohalikke kutsuda piirkondliku uhkuse erisuseks, mida tõenäoliselt ei leidu mujal sellel liidumaal.
Leonid Kane

Leonid Kane (5. märts 1896 Pärsamaa vald, Saaremaa – 23. juuni 1941 Tallinn) oli Eesti politseinik.
Ta osales Vene sõjaväe koosseisus Esimeses maailmasõjas ja Eesti sõjaväe koosseisus Vabadussõjas (alamkapten). Sai normaaltalu. Politseiteenistusse astus Leonid Kane 14. juulil 1921, 1933–1937 oli ta Narva, 1937–1939 Lääne-Saare ja 1939–1940 Lääne prefekt. Arreteeriti 28. jaanuaril 1941 Elvas, mõisteti surma ja hukati.
Priit Mägi

Priit Mägi (sündinud 14. aprillil 1975) on eesti trummar.
Ta on mänginud bändides Abigail, The Sun, Brides in Bloom, Kongomania ja Vanilla Ninja.
Ta on pärit Saaremaalt.
Anton Siluanov

Isiklikku

Ta on abielus ja poja isa.
Urmas Past

Elulugu

Ta lõpetas 1973 Tartu 2. Keskkooli ja aastal 1978 Tartu Riikliku Ülikooli keemia osakonna, 1980–1984 kaugõppe aspirantuuri. Oli 1978–1980 TÜ keemiaosakonna anorgaanilise keemia kateedri stažöör-uurija, 1980–1982 elektrokeemia labori insener, aspirant, 1982–1987 nooremteadur, 1987–1992 teadur, 1988– ettevõtja. Luges üldise keemia kursust.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: adsorptsioon elektroodidel. – TÜ sihtasutuste usalduskogu liige (aastast 1997). Üle 10 teadustrükise.

Isiklikku

Urmas Past on tehniku poeg ja Vello Pasti vennapoeg. Tema abikaasa Aune Past on suhtekorraldaja.
Eestimaa hertsog

Eestimaa hertsog oli Eestimaa hertsogkonda valitsenud riikide valitsejate tiitlistikku kuuluv titulaartiitel. 
Eestimaa hertsogi tiitel kuulus Taani kuningatele hiljemalt 1271. aastast kuni Eestimaa Saksa ordule müümiseni 1346. aastal.
Pärast Eestimaa alistumist Rootsi kuningale 1584. aastal hakati Eesti ala nimetama Eestimaa kubermanguks, vahel ka Eestimaa hertsogkonnaks või Eesti vürstkonnaks, sest Rootsi kuningakojale läks üle ka titulaartiitel "Eestimaa hertsog".
Pärast Uusikaupunki rahu sõlmimist aastal 1721 läks Vene keisrikojale üle ka tiitel "Eestimaa hertsog". Viimane Eestimaa hertsog oli Nikolai II.
Küsitlus

Küsimuste sisu

Küsitluste abil on võimalik koguda andmeid inimeste käitumise, tegevuse, väärtuste, suhtumiste, uskumuste, arusaamade, arvamuste ja faktide kohta. Samuti võib ankeetides paluda erinevaid seisukohti, tegevusi või veendumusi näiteks põhjendada või hinnata. Enamasti hõlmavad ankeedid küsimusi ka vastanu tausta kohta ehk sotsiaaldemograafiliste tegurite kohta (sugu, vanus, perekonnaseis, amet jne) selleks, et võrrelda eri inimgruppe ning seletada erinevusi vastustes.
Aegna kalmistu

Aegna kalmistu on kalmistu Jõelähtme kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Aegna saarel Kesklinna linnaosas Tallinnas.

Ajalugu

Esimesed märkmed Aegna kalmistust pärinevad 1736. aastast. Aastatel 1736-1784 toimus 26 matust. Aegna kabelit ja kalmistut kasutas ka Rohuneeme ja Püünsi rahvas. Kokku võib Aegna kalmistule olla maetud umbes sadakond inimest.
Kalmistul on kaks mälestuskivi. Üks on püstitatud kahele Nõukogude mereväelasele, kes hukkusid 1947. aastal plahvatuses. Teine on pühendatud 1996. aastal õnnetult hukkunud saare metsavahile Raevo Lillele.
Kalmistu oli varem piiratud kiviaiaga. Nõukogude sõjaväelased võtsid piirdekivid oma ehituse tarbeks, kiviaed asendati saarelt üles võetud raudtee rööbastega.
19. juulil 1995 tunnistati kalmistu riiklikuks kultuurimälestiseks.

Kalmistu kabel

1798. aastal rajati Aegna küla idaserva (praeguse loodusmaja piirkonda) Eliisabeti kabel.
12. juulil 1882 õnnistati kalmistu kõrval uus puidust kabel. Rannikukindlustiste rajamise ja elanike sundkolimise tõttu Aegna saarelt demonteeriti kabel 1922. aasta algul ning veeti jääd mööda Rohuneeme külla.
Seal püstitati see uuesti Viimsi Kalameeste Ühisuse juhatuse liikme Julius Lamboti poolt annetatud Oti talust eraldatud maatükile, kuhu rajati ühtlasi ka uus kalmistu. 1944. aastal hävitas Nõukogude sõjavägi kabeli.
Uus kabel ehitati ja õnnistati sisse 2004. aastal. Vanast kabelist on uues kabelis säilinud tornikell.
Sõmeru raamatukogu

Sõmeru raamatukogu on raamatukogu Lääne-Viru maakonnas Sõmeru vallas Sõmeru asulas. Raamatukogu juhataja on Ene Tamm.
Pneuma

Pneuma (πνεύμα; 'vaim', 'hingus', 'õhk') on vanakreeka sõna, mille üks vastetest on 'vaim'. See sõna esineb ka Püha Vaimu kreekakeelses nimes.
Pneuma tähendab algselt ka keerist, tuuleõhku või rõhku ning on suguluses hiina qi, india praana ja akaaša mõistega.

Anaximenes

Pneuma mõistet kasutas teadaolevalt esimesena Anaximenes (6. sajand eKr): "Nii nagu meie hing, mis on õhk, meid jõuga koos hoiab, nõnda hõlmab kogu kosmost tuul (pneuma) ja õhk." (DK 13 B 2)

Stoa

Stoikud lisasid neljale elemendile pneuma. Seda tõlgendati tule ja õhu seguna ning peeti aktiivseks algeks elementide seas. Õhku ja tuld vaadeldi aktiivsete pneumalaadsete elementidena, maad ja vett passiivsete elementidega. Pneuma sarnanes mitmeti Aristotelese eetriga.
Hellenismiaja filosoofias, eriti stoitsismis, segunesid pneuma mõistes inimlik võime ja kosmoloogline printsiip. Stoikutel on pneuma nii üksikhingena kui ka maailmahingena nii materiaalne substants kui ka vaimne printsiip, mis läbistab elusat kosmost ja korrastab seda. Inimese pneuma on elu alguses tabula rasa, mis seejärel täidetakse meeltemuljetega ja ettekujutustega. Pneuma on stoikutel juhtiv hingeosa, mis võimaldab elada kooskõlas loodusega.
Ülemlinnapea

Ülemlinnapea on mõningate suuremate linnade linnapeade ametinimetus.

Eesti

Eestis oli 1938. aasta Linnaseaduse järgi pealinna (Tallinna) linnapea ametinimetus (Tallinna abilinnapea ametinimetus oli linnapea). Tallinna ülemlinnapead olid Jaan Soots (1938–1939) ja Aleksander Tõnisson (1939–1940). Saksa okupatsiooni algul (1941) oli Tallinna ülemlinnapea Artur Terras, kuid nimetati seejärel ümber 1. linnapeaks.

Saksamaa

Saksamaal nimetatakse ülemlinnapeaks (Oberbürgermeister) suuremate linnade linnapäid.

Inglismaa

Inglismaal on ülemlinnapea ehk lordmeer (Lord Mayor) aunimetus, mida kasutatakse Londonis ja veel 25 linnas.
Paide lipp

Paide valla lipp on Paide linna lipp.
Lipp on kinnitatud 24. juulil 1992.

Lipu kirjeldus

Paide linna lipp koosneb kahest osast. Lipu vardapoolne 1/3 pikkune osa koosneb kahest rohelisest ja ühest valgest laiust järgmise asetusega: peal ja all 2/5 laiused rohelised laiud ja nende vahel, lipu keskel 1/5 laiune valge laid. Lipu teine, 2/3 pikkune osa koosneb samalaiustest laidudest vastandasetuses nii, et ülemine ja alumine 2/5 laiused laiud on valged ja nende vahel keskmine 1/5 laiune laid on roheline. Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 1:2.
Robert Pflug

Robert Pflug (1. mai 1832 – 30. november 1885) oli baltisaksa arhitekt.
Pflugi tööde hulka kuuluvad Riia Kristuse Sündimise katedraal, Viljandi mõisa peahoone, Käru mõisa peahoone ja Viļķene õigeusu kirik.
Clay maakond (Kansas)

Ajalugu

Maakond moodustati 1857. aastal.
Helmut Pärnamägi

Helmut Pärnamägi (kuni 28. aprill 1937 Lindeberg; 11. august 1930 Vahastu vald, Türi kihelkond, Järvamaa – 5. september 2014) oli eesti ehitusinsener ja õppejõud.

Hariduskäik

Ta lõpetas aastal 1950 kiitusega Tallinna Arhitektuuri- ja Ehitustehnikumi tööstus- ja tsiviilehituse erialal. Asunud samas koolis tööle, lõpetas ta aastal 1956 Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna õhtuse osakonna ehitusinsenerina, spetsialiseerudes ehitusmaterjalidele.

Töökäik

Ta töötas ligi 60 aastat Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis/Tallinna Tehnikakõrgkoolis ehitusala õppejõuna. Ta on töötanud ka administratiivsetel ametikohtadel.