google/wiki40b huggingface dataset:
Ulme

Ajalugu

Ulmežanri alamžanride ajalooline tagapõhi on erinev. Kui teadusulme tekke tingimuseks võib pidada uusaegset mõtlemist, siis imeulme juured on keskaegses kirjanduses, sh haldjalugude ning faustlikus traditsioonis ning õuduse omad keskaegses folklooris. Ulmežanri arenemist uusajal võib lihtsustatult kujutada järgmise skeemi abil.
Eesti teadusulme teadaolevalt esimene teos on Matthias Johann Eiseni tulevikupildike "Tallinn aastal 2000" (1903). Õuduskirjandust kirjutati juba 19. sajandil (näiteks August Kitzbergi jutt "Libahunt" 1891–1992). 20. sajandi alguses oli tõlkemaastikul üheks olulisemaks rahvalikuks väljaandeks Johannes Aaviku tõlkeantoloogiate sari "Hirmu ja õuduse jutud". Esimene anne (1914) sisaldas Hanns Heins Ewersi ja A. J. Mordtmanni jutte.
Sõna "ulme" tõi eesti keelde väljendi "teaduslik fantastika" asemele ja teadusulme tähenduses Henn-Kaarel Hellat kirjutises "Ilukirjanduse põnevad provintsid" (Sirp ja Vasar, 18. september 1970, nr 38). Ajalehes Sirp ja Vasar pakuti teadusliku fantastika tähenduses ka teisi uudissõnu, millest tuntuim on "ruja". Termin "imeulme" juurdus alates 1990. aastate lõpust.
Teleskoop

Teiste lainealade teleskoobid

Kaugete taevakehade poolt kiiratavaid raadiolaineid, röntgenikiirgust ja gammakiirgust uuritakse vastavalt raadio-, röntgen- ja gammateleskoopidega. Infrapuna- ja ultraviolettkiirguse registreerimiseks kasutatakse tavalisi optilisi teleskoope, kuid vastavalt lainealale tuleb kasutada sobivaid detektoreid ehk tajureid.

Teleskoopide omadused

Teleskoopide omadusi saab iseloomustada mitme parameetriga, mõned olulisemad on järgmised.

Minimaalne ja maksimaalne kasulik suurendus

Teleskoobi minimaalse kasuliku suurenduse määrab inimese silm, täpsemalt silmaava maksimaalne läbimõõt. Täielikult pimedusega kohanenud silmaava läbimõõt on umbes 7 millimeetrit. Minimaalne suurendus leitakse teleskoobi apertuuri ja silmaava läbimõõdu jagatisena – näiteks 100-millimeetrise apertuuriga teleskoobil on see umbes 14 korda. Kui kasutada teleskoobiga veel väiksemat suurendust, läheb osa objektiivi poolt kogutud valgusest silmaavast kasutult mööda.
Teleskoobiga ei ole võimalik saada kuitahes suurt suurendust. Kui suurendust hakata tõstma, jõutakse ühel hetkel selleni, et suurendatakse üha suuremaks kettaks teleskoobis tekkivat difraktsioonkujutist ning suurenduse tõstmisel mingeid uusi detaile enam nähtavale ei tule. Maksimaalseks kasulikuks suurenduseks loetakse tavaliselt suurendust, mille arvväärtus on apertuuri läbimõõt millimeetrites korda 2.
Valeri Saks

Valeri Saks (2. oktoober 1925 – 8. mai 2013) oli eesti arhitekt ja ehitustegelane.
Ta lõpetas 1952. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna arhitektina.
Ta töötas 1964. aastast Teadusliku Restaureerimise Töökoja (aastast 1968 Vabariiklik Restaureerimisvalitsus) direktorina. Pärast selle Kultuurimälestiste Riiklikuks Projekteerimise Instituudiks reorganiseerimist 1978. aastal töötas ta seal projektide peainsenerina.
Ta õpetas Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis ehitustootlust ja oli restaureerimiskonsultant.
Märt Ringmaa

Kohtuasi

Ringmaa vahistati 11. novembril 2005. Talle esitati kahtlustus Tallinnas Pae tänaval aastatel 1998–2005 pommide plahvatamise korraldamises. Veel süüdistati Ringmaad pensioniametile valeandmeid sisaldava tööraamatu esitamises. Selle alusel maksti talle 2001. aasta maist kuni 2005. aasta novembrini alusetult vanaduspensioni kokku 20 255 krooni.
23. märtsil 2009 tunnistas Harju maakohus Märt Ringmaa süüdi lõhkeseadeldise ebaseaduslikus käitlemises, mõrvakatses ja kelmuses ning kohus mõistis talle karistuseks 15 aastat vangistust.
Ringmaa mõisteti süüdi 11. aprillil 2001 Tallinnas Punane tänav 15 klaastaara kioski juurde lõhkeseadeldise paigaldamises ning 19. novembril 2003 Pae tänav 23 maja esimese korruse trepikotta lõhkeseadeldise toimetamises, kusjuures kummalgi juhul pomm ei plahvatanud. Samuti mõisteti mees süüdi Tallinna pensioniametile ebaõigete andmete esitamises. 
Muudes süüdistuse episoodides mõisteti Ringmaa õigeks. Süüdistuse kohaselt korraldas Ringmaa aastatel 1998-2005 11 plahvatust, milles hukkus seitse ja sai vigastada kuus inimest, varalist kahju tekitati plahvatustega üle seitsme miljoni krooni.
Elmu Peek

Elmu Peek (sündinud 4. oktoobril 1936 Läänemaal) on endine Eesti NSV partei- ja riigitegelane ning Eesti omavalitsustegelane.
Ta lõpetas 1954. aastal Haapsalu Pedagoogilise Kooli ja 1965. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomina.
Ta töötas aastatel 1954–1956 õpetajana Kaali 7-klassilises koolis. 1956–1957 töötas ta aseesimehena Haapsalu rajooni Kangelase kolhoosis. 1959–1962 töötas ta õpetajana Haapsalu Töölisnoorte Keskkoolis ja Haapsalu Sanatoorses Internaatkoolis.

Isiklikku

Tema hobid on filateelia ja loodusvaatlused.
Smaragdroheline

Variatsioonid

E. F. Glockeri "Grundriss der Mineralogie ..." nimetab smaragdrohelist puhtaimaks roheliseks "mis endas nii sinist kui ka kollast näitab".
RAL Classic värvikaardi toon RAL 6001 "Smaragdgrün" on sama tumedusega, ent palju soojatoonilisem värv.
Pantone smaragdrohelisest palju heledam, aga samuti jahedatooniline on veebivärv Emerald.

Kasutamine

Smaragdrohelise nime all tunti 19. sajandil sünteesitud ja kiiresti moevärviks saanud eredavärvilist külmrohelist värvipigmenti, Schweinfurti rohelist ehk Pariisi rohelist, mille põhiliseks komponendiks on mürgine vaskatsetaatarseniid. Sama pigmenti kasutati õlivärvides, mida impressionistid innukalt kasutasid. On arvatud, et Monet' vanas eas pimedaksjäämise võis põhjustada rohke smaragdrohelise kasutus roheluse maalimisel.
Smaragdroheliseks (vert émeraude) on prantsuse keeles nimetatud ka värvipigmenti kroomhüdroksiidrohelist ja sellest tehtud värvi.
Tänapäeva smaragdrohelised värvained, mis annavad värvuse õli-, akrüül- ja akvarellvärvidele, on enamasti sünteetilised orgaanilised ühendid, nagu näiteks ftalotsüaniinroheline.
Pantone Inc. kuulutas smaragdrohelise (Pantone 17-5641) 2013. aasta värviks.
Jekaterina II (laev)

Ajalugu

Laev ehitati Saksa Demokraatlikus Vabariigis Wismaris VEB Mathias Thesen Werftis aastatel 1959–1960 (eeldatavalt reparatsioonide raames) ja hakkas kuuluma Nõukogude Liidu Balti merelaevandusele kodusadamaga Leningrad. 
Laev toetas muuhulgas nõukogude Arktika ekspeditsioone, sooritades selleks sinna nõukogude reisilaevadest kõige enam reise. 
1993. aastal sai laev uue nime Jekaterina II ja uueks kodusadama Novorossiiski. Laeva haldas seal esmalt firma Korvet ja alates 1996 firma Gals-T. 
2003. aastal lõigati reisilaev vanarauaks.
Megamix

"Megamix" on Vanilla Ninja singel albumilt "Best of". Singel ilmus 2005. aastal.
Laul jõudis Saksamaa muusikaedetabelites kohale 79.
Oskar Pihlak

Oskar Pihlak (25. detsember 1901 Lõõla, Väätsa vald, Järvamaa – 5. veebruar 1968 Tallinn) oli eesti arst.
Aastatel 1922–1928 (lõpetas 1928) õppis Tartu Ülikoolis arstiteadust, üliõpilasseltsi Raimla vilistlane.
Aastatel 1928–1934 oli ta arst Haljalas, 1934–1942 Türil, 1942–1945 Tallinnas. Aastail 1939–1940 oli ta Türi linnavanem.
Aastatel 1945–1953 nõukogude vangilaagris ja asumisel, 1953-1967 Saue Maa-ambulatooriumi juhataja.

Isiklikku

Abiellus 1932 Johanna Pihlakuga (kirjanikunimega Irma Truupõld). Lapsed Õie (1933–1946), Ilmar (s. 1936) ja Ülo (1940–2013).
Ameerika valgustus

Ameerika valgustus, osa laiemast valgustusajastust, oli tööstuslikule pöördele eelnenud intellektuaalse käärimise periood Põhja-Ameerika algses kolmeteistkümnes koloonias aastatel 1714–1818. Valgustuslik tärkamine viis Ameerika iseseisvussõjani, mille eesmärgiks oli luua Ameerika Vabariik. Olles mõjutatud 18. sajandi Euroopa valgustusajastust ja põlisameeriklaste filosoofiast, rakendas Ameerika valgustusajastu teaduslikku põhjuslikkust, et edendada poliitikat, teadust ja religiooni. See toetas usulist sallivust, taastatud kirjandust, kunsti ja muusikat kui olulisi distsipliine ning väärt kutsealasid, mida saab õppida ja arendada kõrgkoolides.

Vabamüürlus

Ameerika valgustus põhines ositi vabamüürlaste ja illuminaatide tegutsemistel ja kokkulepetel.
Lebjažje (Lomonossovi rajoon)

Ajalugu

Esimest korda mainiti Lebjažjet kirjalikult 18. augustil 1500.
1667. aasta kaardil asus praeguse Lebjažje alal ja sellele väga lähedal 6 väikest küla ja oli väike luteri kirik. See maa-ala kuulus Rootsile, aga külanimede põhjal (Assikala, Karkila, Kurgula, Riikola, Ykemäki) elasid seal ingerlased.
Põhjasõjas vallutas selle piirkonna Venemaa. Peeter I annetas selle kandi Boriss Šeremetjevile. 1745 kuulus sealne mõis viimase lastele, tõelisele kammerhärrale Pjotrile ja ratsapolgu kornetile Sergeile. 1747 kuulus mõis Pjotrile üksinda, 1787 samuti. Pärast Pjotri surma päris selle tema poeg Nikolai, samuti ülemkammerhärra. 1837 müüs viimase poeg Dmitri mõisa polkovnikule A. Seifertile. 1844 oli mõisa kunagine ala jaotunud mitme omaniku vahel. Edaspidi vahetusid nende omanikud tihti ja omanike hulka kuulus ka kirjanik Mihhail Saltõkov-Štšedrin.
1867. aastaks oli Lebjažje serva tekkinud lootside asundus ja tänapäeval nimetatakse seda kohta Lootside asumiks (Lotsmanskoje). 1870. aastatel avati Lebjažjes lootside kool, mis oli kaua aega ainus lootside kool Venemaal.
20. sajandi algul hakkas Lebjažje kujunema suvituspiirkonnaks.
Teise maailmasõja ajal kuulus Lebjažje Oranienbaumi platsdarmi, mida Saksamaa vallutada ei suutnudki. Lebjažjes asusid haiglad, partisanirühmade staap, sidesõlmed ja Primorje operatiivgrupi poliitosakond. Seal anti välja rindeajalehte, seal asusid soomusrongid "Baltijets" ja "Za Rodinu!". Tänapäevani leidub asulas ja selle ümbruskonnas palju tollaste kaitserajatiste jäänuseid.
2. novembril 1968 sai Lebjažje aleviks.
Tartu Kunstimaja

Tartu Kunstimaja, varasema nimega Tartu Kunstnike Maja, on Tartus Vanemuise ja Akadeemia tänava nurgal asuv hoone, milles paiknevad Tartu Kunstnike Liit, näituseruumid ning kunsti ja kunstitarbeid müüv salong.
Algsetele näitusesaalidele teisel korrusel lisandusid 2002. aasta sügisel esimese korruse galerii ja 2008. aasta talvel hoovipoolne monumentaalgalerii. Tartu Kunstnike Liit korraldab neis näitusi 1959. aastast. Tartu Kunstimaja näitusetegevus toimub Tartu Linnavalitsuse ja Eesti Kultuurkapitali toel.
Tartu Kunstnike Maja ehitamist alustati 1957. aastal, see valmis 1959. aasta lõpul. Toona said majja ateljeed 19 kunstnikku, kortereid oli majas 12 ja näitusesaale 3. Kunstnike majas sai tavaks korraldada 5–6 näitust aastas. 1970. aastate teisel poolel oli tegevus kasvanud 8–12 näituseni aastas. 2011. aastal toimus kolmes saalis kokku 28 näitust.
Tartu Kunstimaja aadress on Vanemuise 26.
Kodutus

Kodutuseks nimetatakse reeglina seisundit, mil inimesel puudub kindel elukoht. Näiteks Euroopa Liit nõudis 2011. aastal avaldatud resolutsioonis muu hulgas "liikmesriikidelt tulemuslikku tegutsemist, et kaotada 2015. aastaks tänavakodutus".
Salamína laht

Salamína laht (kreeka keeles Όρμος Σαλαμίνος) on laht Kreekas Salamína saare läänerannikul, Saroni lahe osa. Lahe suurim pikkus on umbes 9 km läänest itta, laius 4 km põhjast lõunasse.
Lahe kirderannikul asub Salamína saare keskasula Salamína, lahe lõunarannikul on Eántio küla.
Salamína lahe rannikut ümbritsevad lamedad küngad.
Magento

Omadused

Magento sisaldab veebimallide süsteemi, mille abil saab luua palju välimuselt sarnaseid lehti ning muuta teemat vastavalt vajadusele.
Magento sisaldab ka alusteemat, mille abil saab luua algse veebipoe. Kuid kasutajatel on võimalik installida erinevaid teemasid, mis muudavad lehe välimust ja selle funktsioone. Magento võimaldab teemade vahetamist veebisaidil, ilma et kaoks lehtede sisu. Teemasid saab installida tõstes vajalikud failid üles serverisse, kus veebisait asub. Selleks saab kasutada FTP-d või SSH-d. Ning teemasid saab aktiveerida administreerimispaneeli kaudu.
Magento arendajad on loonud mooduleid, mis laiendavad programmi algset funktsioonivalikut. Kasutajad saavad installida mooduleid neid internetist alla laadides ning seejärel veebilehe serverisse tõstes või Magento Connect Manageri kaudu mooduli Extension Key'd kasutades.
Magento võimaldab kasutajatel integreerida paljusid domeeninimesid ühte juhtpaneeli ning hallata ühest administreerimispaneelilt rohkem kui ühte poodi.
Boulogne'i mets

Boulogne'i mets (prantsuse Bois de Boulogne) on 8,459 km² suurune park Pariisi lääneosas, kilomeetri kaugusel Triumfikaarest.
See on ainuke mets Pariisi lähistel, kus soovijad tohivad telkida.
Pargi põhjaosas on lõbustuspark Jardin d'Acclimatation.
Öösel kogunevad Boulogne'i metsa prostituudid kliente otsima, ehkki viimastel aastatel on Prantsusmaa valitsus püüdnud prostitutsiooni pargist välja juurida.

Ajalugu

Boulogne'i mets on jäänuk kunagisest suurest tammikust, mida esmamainiti 717. Childerich II läänistas selle metsa Saint-Denis' abtile, kes lasi metsa mitu kloostrit ehitada. Philippe Auguste ostis metsa munkadelt tagasi ja lõi sinna kuningliku jahiala.
Saja-aastase sõja ajal oli mets röövleid täis. 1416–17 põletas Burgundia hertsog osa metsa maha. Louis XI laskis metsaala jälle täis istutada ja rajas läbi metsa kaks teed.
Pärast seda, kui François I laskis 1526 metsa rajada Madridi lossi, muutus Boulogne'i mets pidustuste kohaks, ehkki teeröövlid jäid maanteedele alles. Henri II ja Henri III ehitasid jahiala ümber müüri, milles oli 8 väravat.
Novembris 1783 tegid Pilâtre de Rozier ja markii d'Arlandes Boulogne'i metsas esimese õnnestunud mehitatud lennu vendade Montgolfieride ehitatud kuumaõhupalliga.
1852 muutis Napoleon III Boulogne'i metsa pargiks ja sinna istutati hulgaliselt puid, nii pärismaiseid kui eksootilisi. Loodi ülemine ja alumine järv, mida ühendas kosega jõgi. 1855–1858 rajati hipodroom. Ümberkujundamist juhtis Pariisi peaarhitekt parun Haussmann ja seda rahastati metsa põhjaosa müümisega elamukruntideks Neuilly-sur-Seine'is.
Boulogne'i mets arvati ametlikult Pariisi territooriumi hulka 1929. Paljud siiski ei pea seda (nagu ka Vincennesi metsa) Pariisi õigeks osaks, sest seal ei ela inimesi.
Meistriliiga 1997/98

Hooaja eel

Viljandi JK Tulevik, kellest sai Tallinna FC Flora tütarklubi, võttis üle Lelle SK (samuti Flora tütarklubi) koha meistriliigas kui ka terve koosseisu mängijaid.
FC Flora tütarklubi FC Lelle, mis ostis välja Tallinna JK Valli koha Meistriliigas, asendati Lelle SK-ga. FC Lelle jätkas II liigas.
Hooaja eel võttis Tallinna FC Marlekor uueks nimeks Tallinna FC TVMK.

Hooaja teine pool

Meistriliiga eelvooru kuus esimest meeskonda pääses finaalturniirile, kus neile arvestati lisaks pooled eelvoorus võidetud punktid. Kaks viimast, Jõhvi JK Eesti Põlevkivi ja Lelle SK pidasid Esiliiga nelja parima meeskonnaga (Tallinna JK Vall, Maardu FK Olümpia, Tallinna JK Dokker (üleminekuturniiril kandis nime Viljandi JK Dokker ja meeskond koosnes täielikult Viljandi mängijatest) ja Tartu JK Merkuur üleminekuturniiri, kus tulid esimese kahe hulka.
1998. aasta kevadel ostis Aivar Pohlak ära Tallinna JK Valli ja Tallinna JK Dokkeri ja täitis need Tallinna FC Flora süsteemi jalgpalluritega. Tallinna JK Dokker kandis üleminekumängudel nime Viljandi JK Dokker, ning koosnes täielikult Viljandi JK Tuleviku kohalikest noormängijatest. Tallinna JK Dokker-i asemel jätkas järgmisel hooajal uus FC Flora tütarklubi FC Valga ja Tallinna JK Valli asemele tõusis Esiliigasse teine uus FC Flora tütarklubi FC Kuressaare.
Merilyn Merisalu

Merilyn Merisalu (sündinud 13. märtsil 1986 Pärnu-Jaagupis) on eesti ajakirjanik, toimetaja ja teatrikriitik.

Haridus

Ta lõpetas 2002. aastal Pärnu-Jaagupi Keskkooli, 2005. aastal Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi (hõbemedaliga) ja 2011. aastal Tartu Ülikooli (ajakirjandus ja kommunikatsioon).
Ta on Tartu Ülikoolis õppinud lisaks ajakirjandusele teatriteadust. MTÜ Noorte Meediaklubi liikmena on ta koolitanud noori ajakirjandushuvilisi. Kooliajal tegi ta ka ise koolilehti.

Töö

Ta on töötanud ajakirjanikuna väljaannetes Pärnu Postimees , Tartu Ekspress , Draama ja Universitas Tartuensis . Praegu on ta ajakirja Universitas Tartuensis peatoimetaja. Ta on kirjutanud kaastöid, sh teatriarvustusi Eesti Päevalehele, Postimehele , Tartu Postimehele  ja mitmetele teistele väljaannetele.
Koos teiste teatriteaduse tudengitega toimetas ta kahe hooaja jooksul Tallinna TV teatrisaadet "Elamus".
Ta on toimetanud ja keeletoimetanud mitmeid erialaseid tekste.

Kultuuritegevus

Merilyn Merisalu oli aastatel 2005–2015 seotud teatrifestivali Draama korraldamisega. Ta oli ka kuni aastani 2015 ilmunud festivali ajalehe DRAAMA peatoimetaja.
Ta on pikka aega olnud seotud Tartu kultuurimaja Genialistide Klubiga ning seal mitmeid üritusi korraldanud.
Merisalu kuulus aastatel 2007–2012 tegutsenud MTÜ Noorte Teatritehas liikmete hulka ja lavastas seal lavastuse “Unenäovabrik” .
Ta on kirjutanud ka luuletusi ja laulusõnu. 2014. aastal osales konkursil Eesti Laul ansambel NimmerSchmidt looga “Sandra”, kus üks sõnade autoritest oli Merilyn Merisalu. Ta osales terve NimmerSchmidti debüütplaadi laulusõnade kirjutamises.

Isiklikku

Tema elukaaslane on muusik ja laulukirjutaja Fredy Schmidt. Neil sündis 19. juunil 2016 poeg Oliver.
Asteroidide vöö

Asteroidide vöö on piirkond Päikesesüsteemis, mis paikneb umbes planeetide Marss ja Jupiter vahel.
Mõnikord nimetatakse seda ka Peamiseks asteroidide vööks või Peamiseks vööks, kuna Päikesesüsteemis on ka teisi asteroidide piirkondi.
Asteroidide vöö koosneb paljudest asteroididest ja ühest kääbusplaneedist.
Otter Taili maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1858. aastal. See sai nime Otter Taili järve ja jõe järgi.
Esivere tuulepark

Esivere tuulepark on tuulepark Eestis, mis asub Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Esivere külas. Tuulepargi poolt hõlmatava maa-ala suurus on 25,4 ha.
Esivere tuulepark rajati Lääne maakonnas Hanila vallas Esivere külas 2005. aastal ja ühendati elektrivõrguga sama aasta oktoobris. Samal kuul saavutas tuulepark täisvõimsuse. Esivere tuulepargis on neli 2 MW võimsusega Enercon E-70 tüüpi elektrituulikut, mis kuuluvad OÜ Nelja Energiale.  Pargi koguvõimsus on 8 MW, mis katab 3000 inimese energiavajaduse.
Elektrituulikute tootja ja tarnija on Saksa tootja Enercon GmbH. Tuulikute kõrgus on 85 meetrit, rootori läbimõõt on 71 m. Tuuliku kaal on 336 tonni. Koguinvesteering oli 8,6 miljonit eurot ja kavandatud eluiga on 20 aastat.
Esivere tuulepargi aastatoodang
Steve Jones

Steve Jones (sündinud 24. märtsil 1944 Aberystwythis Walesis) on Briti geneetik ja teaduskirjanik, Londoni Kuningliku Seltsi liige. 
Ta lõpetas 1966. aastal kiitusega Edinburghi Ülikooli bakalaureusekraadiga zooloogias. Samas kaitses ta ka 1971. aastal doktorikraadi (PhD) ökoloogilises geneetikas. Doktoritöö käsitles vööttigude geneetikat. Seejärel töötas ta järeldoktorina Chicago Ülikoolis, kus uuris äädikkärbse geneetikat. Aastatel 1995–1999 ja 2008–2010 oli ta University College Londoni geneetika, evolutsioonibioloogia ja keskkonna osakonna juhataja; praegusel ajal samas inimgeneetika emeriitprofessor. 
Malakoloogide hulgas on Jones tuntud kui maailma parimaid spetsialiste, kuid laiemalt on ta tuntud eeskätt teaduse populariseerijana, kes on avaldanud hulk raamatuid ning pidanud raadios, televisioonis ja auditooriumi ees loenguid.
Praegu elab Jones Londonis Camdenis. Jonesi abikaasa on dokumentalist Norma Percy.
Kaja Raid

Kaja Raid (aastani 1966 Kaja Peebo; sündinud 5. augustil 1945 Tartus) on Eesti sõudja ja spordipedagoog.
Lõpetas 1963 Tartu 7. keskkooli ja 1967 TRÜ KKT.

Isiklikku

Abikaasa Rein Raid (20. IV 1942), Eesti suusataja ja orienteeruja, on tulnud 1969 ja 1970 Jõu meeskonnas Eesti meistriks 4 x 7,5 km laskesuusatamises.
Jüri Nemliher

Jüri Nemliher (sündinud 5. märtsil 1965 Tallinnas) on Eesti geoloog ja mineraloog.

Elulugu

Jüri Nemliher on töölise poeg.
1982. aastal lõpetas Nemliher Tallinna 46. Keskkooli ja 1989 Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna. 1992. aastal kaitses ta TÜ-s geoloogiamagistri kraadi väitekirjaga "Shell structure and mineralogy of the lingulate brachiopods from the "Obolus sandstones" of Estonia and Ingria". 1995–99 oli Nemliher TÜ geoloogia instituudi doktorant ning 1999. aastal kaitses doktorikraadi paleontoloogias ja stratigraafias väitekirjaga "Mineralogy of Phanerozoic skeletal and sedimentary apatites: an XRD study". 1993. aastal täiendas ta end Rootsis Uppsala Ülikoolis.
Nemliher oli 1988–89 TÜ laborant, 1990–92 geoloogia instituudi nooremteadur ja 1992–95 teadur. 2000. aastast on ta TÜ geoloogia instituudi vanemteadur. 
TTÜ Geoloogia Instituudi füüsikaliste uuringute labori juhataja.

Teadustöö

Jüri Nemliher on uurinud tänapäeva ja fossiilsete organismide biomineralisatsiooni ja kivistite koostise kujunemist, olles Eestis selle uurimissuuna algataja. Ta on näidanud, et nüüdisaegsete fosfaatsete biomineralisatsiooniproduktide koostis sõltub organismide süstemaatilisest kuuluvusest ning nende diageneetiline areng ümbriskivimi kemismist ja lähteskeleti orgaanikasisaldusest. Ta on avaldanud üle 20 teadustrükise.
Møllergata

Møllergata on Norra pealinna Oslo kesklinna St. Hanshaugeni linnaosa tänav.
See viib Stortorvetilt Rosteds gate/Hausmanns gateni. Tänava jätk teisel pool neid tänavaid on Maridalsveien. Møllergata piirneb veel Grenseni, Skråninga, Eva Kolstads gate, Youngs gate, Hospitalsgata, Hammersborg torgi, Bernt Ankers gate ja Osterhaus' gatega.
Tänava ääres on majad nr 5...53 ja 4...58.
Roomavus

Roomavus on tahke materjali omadus tavaliselt kõrgematel temperatuuridel aja jooksul jäädavalt ehk plastselt deformeeruda mõjuvate jõudude tõttu.
Roomavust iseloomustab roomepiir ehk roometugevus.
Tavaliselt hakkab metall roomama, kui temperatuur on üle rekristallisatsioonitemperatuuri, mis on tunduvalt väiksem metalli sulamistemperatuurist. Madala sulamistemperatuuriga ainetel (tsink, plii) ilmneb roomamine juba toatemperatuuril. Terase erinevatel markidel tekib roomamine temperatuuri 300 C° ümbruses. Roomavus suureneb temperatuuri tõusuga. See ilmneb, kui materjal on pikka aega koormuse all, eriti siis, kui materjal töötab kuumas keskkonnas.
Roomavust tekitavad jõud, mille suurus on allpool materjali tõmbetugevusest. Roomavus esineb üldiselt suurte koormuste või kõrgete temperatuuride puhul.
Roomavus on omane kõigile konstruktsioonimaterjalidele. Selle tagajärg ilmneb pikema aja jooksul, mil materjal puruneb. Roomavus on põhiprobleemiks turbiinilabadel, sest need töötavad kuumas keskkonnas pikka aega, kusjuures labale mõjub tsentrifugaaljõud.
Materjali roomavus leiab aset dislokatsiooni- või difusioonimehhanismi kohaselt. Roomavust on võimalik vältida, kui muuta materjali struktuuri selliseks, et dislokatsioonid ei saaks liikuda.
Jonas Vileišis

Jonas Vileišis (3. jaanuar 1872 – 1. juuni 1942) oli Leedu jurist, poliitik ja diplomaat.
30. septembrist 1921 kuni 2. juulini 1931 oli ta Kaunase linnapea.
1932 otsustati talle anda Kotkaristi III klassi teenetemärk.