google/wiki40b huggingface dataset:
Michael Caine

Sir Michael Caine [maikl kein] (sünninimi Maurice Joseph Micklewhite; sündinud 14. märtsil 1933 Londonis) on inglise filminäitleja. Ta on Briti impeeriumi ordu komandör (CBE). Tema ja Jack Nicholson on ainsad näitlejad, kes on kandideerinud Oscarile igal kümnendil alates 1960. aastaist.

Elu- ja töökäik

Michael Caine'i sünninimi on Maurice Joseph Micklewhite, nagu ka ta isal, kes töötas kalaturul pakikandjana. Tema ema oli Ellen Frances Marie Micklewhite (sündinud Burchell), kes oli kokk ja koduabiline. Ta isa oli iiri päritolu katoliiklane, ema protestant; last kasvatasid nad protestantlikus vaimus.
Pärast sõjaväeteenustust (sh Lõuna-Koreas) alustas ta 20-aastaselt näitlejatööd pisirollidega inglise provintsiteatreis, kasutades esialgu pseudonüümi Michael Scott. Minnes Londonisse, sai ta teada, et sellenimeline näitleja juba tegutseb seal, ning valis endale 1954. aastal uueks lavanimeks Michael Caine. Tema läbilöögiks olid 1960. aastate keskel mängitud osad filmides "Zulu" (1964, leitnant Gonville Bromhead), "The Ipcress File" (1965, superagent Harry Palmer) ja "Alfie" (1966, nimiosa, pälvis Kuldgloobuse). Ehkki ta on oma elu jooksul mänginud rohkem kui 140 väga erineva kvaliteediga filmis, on tal õnnestunud leida ikka ja jälle rolle, mis kinnistavad tema reputatsiooni mitmekülgse karakternäitlejana.

Tunnustused

Caine on olnud kuus korda Oscari nominent ning neist kaks meeskõrvalosatäitja oma ka võitnud (1987 osa eest filmis "Hannah ja tema õed" ning 2000 osa eest filmis "Siidrimaja seadused"). 1992. aastast on ta Briti impeeriumi ordu komandör (CBE), 16. novembril 2000 lõi kuninganna Elizabeth II ta rüütliks (Knight Bachelor). 5. jaanuaril 2011 sai ta Prantsusmaa Kunstide ja Kirjanduse Ordu (Ordre des Arts et des Lettres) komandöriks.

Isiklikku

1955–1958 oli Caine abielus näitlejanna Patricia Haines'iga, kellega tal on tütar Dominique. Alates 8. jaanuarist 1973 on tema abikaasa Guyanast pärit näitlejanna ja eksmodell Shakira Caine (sündinud 1947), kellega tal on tütar Natasha Haleema.
Taylor Hall

Taylor Strba Hall (sündinud 14. novembril 1991 Calgarys Albertas) on Kanada jäähokimängija. Ta mängib 2016. aastast NHL-i klubis New Jersey Devils. Varem on ta kuulunud Edmonton Oilersi ridadesse.
Aastal 2010 valiti ta esimesena NHL Draftis.
Crowley maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 29. mail 1911 Otero maakonna põhjaosast.
Jenkinsi maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1905. aastal.
Korporatsioon Lettonia

Ajalugu

Tartu lätlased asutasid 1870. aastal registreerimata läti üliõpilaste seltsi, mis 1881. aasta detsembris muudeti korporatsiooniks Fraternitas Lettica. 11. mail 1882 võeti korporatsioon Lettonia nime all Chargiertenconventi liikmeks. Samal ajal ei lubatud Eesti Üliõpilaste Seltsil asutada eestlaste korporatsioon Vironiat. 1890. aastatel tekkisid kontaktid noorlätlastega, kellega suhtlemisest lubati algul hoiduda. 25. oktoobril 1905 astus Lettonia Chargiertenconvetist ise välja. Koos korporatsioon Rutheniaga oli Lettonia Chargiertenconventi ainus mittesakslastest koosnev liige.
Johann Heinrich Schwabe

Johann Heinrich Schwabe (10. märts 1720 Ambla – 12. detsember 1784 Kose) oli Eesti vaimulik.
Immatrikuleeriti 31. augustil 1740 Halle Ülikooli, oli kohal veel aastal 1744. Ordineeriti õpetajaks 22. septembril 1745.
Oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja 1745–1784, Eestimaa konsistooriumi assessoriks valiti 22. veebruaril 1758, Ida-Harju praostkonna praostiks sai 16. septembril 1771.
Oli vastutav Eesti Raamatute Kirjastuskassa eestikeelse kirikukirjanduse väljaandmisel (aastal 1773 ilmus piibel ja aastal 1779 jutluseraamat).

Isiklikku

Tema isa Johann Christoph Schwabe oli Ambla Maarja koguduse õpetaja, tema poeg Joachim Gottlieb Schwabe oli Nissi Maarja koguduse, Lihula ja Kirbla koguduse ning Kadrina Katariina koguduse õpetaja, pojapoeg Peter Heinrich Schwabe oli Jõelähtme ja Jüri koguduse õpetaja. Johann Heinrich Schwabe oli kolm korda abielus: (poeg Joachim Gottlieb oli esimesest abielust), teise abikaasa isa Hermann Levin Schmidt oli Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja ja hiljem Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja, kolmanda naise isa Christoph Mertzig oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja.
Theodor Raudsepp

Theodor Raudsepp (15. oktoober 1892 – 3. oktoober 1942 Ussollag, Solikamsk, Venemaa) oli Eesti sõjaväelane (major, 1940).
Clay maakond (Alabama)

Ajalugu

Maakond moodustati 1866. aastal.

Rahvastik

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 13 932.
Maximi kuulipilduja

Maximi kuulipilduja (eestipäraselt ka Maksimi kuulipilduja) on raskekuulipilduja. Kuulipilduja töötas 1883 välja inglasest relvameister Hiram Stevens Maxim. See kuulipilduja oli üks esimesi automaatrelvi.
Kuulipilduja Vene modifikatsioon on PM M1910.
Kuulipildujat kasutati laialdaselt Inglise-Buuri sõjas, Esimeses ja Teises maailmasõjas.
Aedlinn

Aedlinn on inglase Ebenezer Howardi aastal 1898 Inglismaal visandatud linnaplaneerimise mudel reaktsioonina viletsatele elutingimustele ning tohutult tõusvatele ruutmeetrihindadele kasvavates suurlinnades. Iseloomulikuks on madaltihe asustus, eramud ja ridamajad ning palju rohelust ja kaugus suur- ja raudteedest, lennujaamadest ja ka tööstuspiirkondadest. Sarnaselt võib nimetada ka suuremate linnade vahele jäävate rohelise vööndi asulaid.

Aedlinn kui nimetus Eestis ja aedlinnad Eestis

Aedlinn käibeväljendina juurdus vajadusest eristada näiteks Tallinna lähistel põlist Harjumaa Muuga küla uuest, "Muuga puuviljaaedade planeerimise kava" põhjal eraldatud alast, mis loodi Muuga küla kõrvale Kallavere – Maardu suunas ja sai nime Muuga aedlinn. "Muuga puuviljaaedade planeerimise kava" kinnitati Tallinna Linna TSN Täitevkomitee 27. juuli 1959 otsusega. Vastavas NSV Liidu Ministrite Nõukogu määruses kasutati nimetust "Kollektiiviaedadeks eraldatud maatükid".
Kolm Pluss Üks

OÜ Kolm Pluss Üks (kasutatud ka nime 3+1 Arhitektid) on Tallinnas tegutsev Eesti arhitektuuribüroo.
Ettevõte asutasid 1994 arhitektid Markus Kaasik, Andres Ojari ja Ilmar Valdur.
Alfons Czibulka

Elukäik

15-aastaselt esines suure eduga Venemaal pianistina. 1860 komponeeris esimese opereti "’S Lorle", mille ettekandmine Pressburgis (Bratislava) ei äratanud erilist tähelepanu. Seejärel pidas muusikaõpetaja ametit ning oli mõnda aega Odessas Prantsuse ooperi dirigent ning samas ametis ka Innsbrucki Nationaltheateris. 1864–65 Wiener Neustadti dirigent. 1865. aastal oli Franz von Suppé kõrval Viini Carl Theatre teine dirigent. 
Astus 1872 sõjaväeteenistusse ja oli kuni 1880. aastani Triestes, Prahas, Bolzanos, Petrovardinis ja Krakowis Austria-Ungari sõjaväeüksuse orkestrite kapellmeister. 1880 juhatas Austria-Ungari sõjaväeorkestrit Brüsseli rahvusvahelisel näitusel. 1880–90 juhatas populaarseid Viini Prateri Rotunda populaarseid "Monstekonzerti" programme. 
Erruläinuna 1889 oli ta Hamburgi populaarse Flora kontserdimaja direktor.

Looming

1884–93 komponeeris 7 vähem või rohkem edukat operetti, samuti ligi 400 nimetust tantsu- ja salongimuusikat ja laule ning arranžeeris teiste heliloojate meloodiaid. 1889–90 arranžeeris Arthur Sullivani Savoia ooperite "The Yeomen of the Guard" ja "The Gondoliers" muusikat tantsulugudeks. Populaarseimad operetid olid "Pfingsten in Florenz" ("Nelipüha Firenzes") ja "Der Glücksritter" ("Õnnerüütel"), mis esitati Viini Theater an der Wienis ja Carl-Theateris.
Kui Austria kroonprints Rudolf abiellus Belgia printsessi Stéphaniega, komponeeris Czibulka sündmuse tähistamiseks populaarseks salongimuusikaks kujunenud "Stéphanie Gavottie".   
Võitis esimese auhinna rahvusvahelisel "Musikkapellenkonkurrenzi" festivalil. Suurem osa tema teoste partituuridest on hoiul Viini linnaraamatukogus. On maetud Viini Keskkalmistule.
Johanna

Johanna on naisenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 186. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Johanna 1008 naisel.
Maia Rõigas

Haridus

Kooliteed alustas Pajusi-Kalana algkoolis.
1960. aastal lõpetas Maia Rõigas Põlva Keskkooli ja 1965. aastal Tartu Riikliku Ülikooli Ajaloo-Keeleteaduskonna eesti filoloogia soome-ugri keelte eriharu. Diplomitöö Tveri-Karjala adverbidest. 
Aastatel 1971–1974 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli aspirant, pedagoogikakandidaat (1974, TÜ).
Väitekiri eesti keele lauseõpetuse metoodikast.

Karjäär

1965–1972 oli Rõigas A. H. Tammsaare nimelise Tartu I Keskkooli eesti keele ja kirjanduse õpetaja, 1967–1972 TÜ eesti keele ja kirjanduse metoodika-kabineti vanemlaborant, 1972–1973 TÜ eesti keele kateedri õpetaja ning 1973. aastast TÜ eesti keele kateedri vanemõpetaja. 1981. aastast alates oli ta TÜ eesti keele kateedri (hiljem eesti keele õppetooli) dotsent, 1990–1992 TÜ filoloogiateaduskonna prodekaan. Aastatel 1996–2001 õpetas Rõigas ka Eesti Humanitaarinstituudis õigekeelsust ja stilistikat. 2009. aastast on ta emeriitdotsent.
Maia Rõigas on lugenud eesti keele metoodikat, eesti õigekeelsust ja väljendusõpetust, eesti keele suulise ja kirjaliku väljenduse õpetust, õpetanud praktilist eesti keelt ning juhendanud eriseminare ja pedagoogilist praktikat.
Emakeele Seltsi, Eesti Emakeeleõpetajate Seltsi, Eesti Akadeemilise Pedagoogikaseltsi, Eesti Genealoogiaseltsi ning Eesti keele ja kirjanduse riigieksamikomisjoni liige.

Uurimisalad

Tema peamisteks uurimisaladeks on eesti keele metoodika, kirjandi- ja tekstiõpetus, eesti keel võõrkeelena, õigekeelsus ja väljendusõpetus.
Kõima mõis

Kõima mõis (saksa keeles Kaima; ka Tammaru mõis) oli rüütlimõis Mihkli kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõis Pärnu maakonda Lääneranna valda.
Mõis rajati 18. sajandil. Mõisa ühekorruseline kivist peahoone ehitati umbes 1800. aastal. 20. sajandi algul ehitati peahoone külge uusklassitsistlik eeskoda.
Eduard August Osenbrüggen

Eduard August Osenbrüggen (24. detsember 1809 Uetersen – 9. juuni 1879 Zürich) oli saksa õigusteadlane.
Kantori poeg. Õppis 1830–1841 Leipzigi ja Kieli Ülikoolis klassikalist filoloogiat, ajalugu ja õigusteadust. Dr. phil. 1835, dr. jur. 1841. 1842–43 oli Kieli Ülikoolis eradotsent. Töötas 1843–1851 Tartu Ülikoolis kriminaalõiguse professorina, seejärel suundus Zürichisse. Alates 1852 Zürichi ülikooli professor ja rektor.
Jüri Riis

Jüri (George) Riis (4. august 1885 Riisiküla, Uue-Vändra vald, Pärnumaa – 2. aprill 1961 Bellmore, New York, USA) oli eesti kunstnik.
Ta sündis Uue-Vändra vallas Liisa ja Tõnis Riisi taluomaniku kolmanda pojana. Lapsepõlv möödus kodutalus Hoolmikul. Õppis Riisa algkoolis ja Tori kihelkonnakoolis. 1910–1917 õppis vaheaegadega Peterburis Kunstide Edendamise Seltsi koolis, mille lõpetamisel cum laude sai joonistamisõpetaja kutse. Samal ajal (1910–1917) töötas ja teenis ka Vene sõjaväes. Koolivaheaegadel töötas kodus ja tegi juhutöid. Maalis koduküla Laine seltsile näitemängude dekoratsioone ja kaunistas rikkamate talude kambreid seinamaalingutega.
1917–1918 tegutses kooliõpetajana Pärnu Poeglaste Gümnaasiumis, kunstiõpetajana Toris ja lühemat aega Jändja algkoolis Järvamaal. Lühikest aega oli ta Paldiski Keskkooli joonistusõpetaja ning töötas 1919–1926 Rakvere Õpetajate Seminaris õpetajana. Võttis osa esimesest maailmasõjast, langes vangi sakslaste kätte, kust vabanes maailmasõja lõppedes. Eesti vabadussõja tegi läbi ohvitserina ja tegutsedes ka sõjamuuseumi volinikuna. Pärast seda asus oma tallu Särevere vallas Põikva külas, kus tegutses põllumehena. Oli innukas kaastegelane ettevõtetes ja üldkasulikes seltsides. Töötas Türi Tarvitajateühingu esimehe kohal 12 aastat, samuti pikka aega Türi ühispiimatalituse juhatuses ja revisjonikomisjonis. Oli tegev pea kõigis Põikva ümbruskonna seltsides, näiteks Põikva-Pikmetsa Vabatahtlikus tuletõrje ühingus, Põikva rahvaraamatukogu seltsis jne. 
Tegi illustratsioone ajakirjadele Urikivi ja Eesti Noorte Punane Rist. 1926. aastal siirdus Jüri Riis Eestist Ameerikasse, kus tegi kaastööd ajakirjale Meie Tee, oli New Yorgi Eesti Haridusseltsi kirjandus- ja kunstiosakonna esimees, Old Forge'i New Yorgi Disneylandi kunstiala juhataja, Detroidi Eesti haridusseltsi Kodu juhataja ja asutajaliige, Eesti-Ameerika Kodanike Ühingu juhataja ja asutajaliige, New Yorgi Eesti Vabadusvõitlejate Ühingu asutajaliige, Välis-Eesti Ühingu usaldusmees (1931).
Lõi teoseid Chicago maailmanäituse jaoks. Ameerikas esines 1933., 1934. ja 1951. aastal Eesti Haridusseltsi kunstinäitustel. Tema pseudonüüm oli JüRiis.
Jüri Riis maeti 10. aprillil 1961 New Yorgi Kensico kalmistule.
Ripasso

Ripasso on veini sort ja tehnoloogia.
Ripasso veini valmistatakse Põhja-Itaalias Veneto piirkonnas. Amarone pressimisjäägile või ka tervetele osaliselt kuivanud viinamarjadele kallatakse peale valmis Valpolicella punane vein. Algab uus käärimine, mille tulemusel veini alkoholisisaldus tõuseb, rikastub värv ja aroom ning lisandub uusi maitseomadusi.
Utria dessandi mälestussammas

Utria dessandi mälestussammas on Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Udria külas asuv mälestusmärk, mis püstitati 1919. aasta Utria dessandi mälestamiseks. Sammas on arvele võetud ajaloomälestisena.
Sammas avati 30. juulil 1933.
Asmu Saar

Asmu Saar (17. juuli 1931, Tallinn – 17. jaanuar 2003, Tallinn) oli Eesti geograaf.

Elulugu

Lõpetas 1950 Tallinna 17. Keskkooli, 1955 TÜ matemaatika-loodusteaduskonna, 1959 TÜ-s aspirantuuri. Oli 1955–56 TÜ geograafia kateedri assistent, 1959–64 Eesti Riikliku Kirjastuse ja 1964–65 Eesti Raamatu toimetaja, 1965–92 kirjastuse Valgus entsüklopeediatoimetuse ja aastast 1992 Eesti Entsüklopeediakirjastuse teadustoimetaja ning aastast 1994 surmani loodusteaduste toimetuse juhataja ja EE toimetuskolleegiumi liige. Toimetanud populaarteaduslikku erialakirjandust ja reisiraamatuid, aastast 1963 entsüklopeediaartikleid. Koostanud valdava osa ENE ja EE Eesti loodusobjekte, asulaid ja haldusüksusi käsitlevaid kohaartikleid, osalenud teatmeteoste ("Nõukogude Eesti", "Eesti A & O", "Maailma maade pealinnad", "Maailma atlas", lühientsüklopeedia "Tallinn" jt) ning kultuurilooliste, matka- ja turismiteatmike koostamisel ja toimetamisel. Avaldanud kirjutisi Tapa piirkonna majandusgeograafiast, Paldiskist, Eesti majandusrajoonimisest, maailma lippudest jm. Oli Siseministeeriumi kohanimenõukogu liige (1997–2003) ja Tallinna Linnavalitsuse nimekomisjoni liige (1999–2003) ning Eesti Geograafia Seltsi auliige (1994) ja juhatuse liige (aastast 2000).

Tunnustus

ENSV Ajakirjanike Liidu aastapreemia (1975).
Karl von Kügelgen

Elulugu

Karl von Kügelgen ja tema kaksikvend Gerhard von Kügelgen sündisid Reini ääres, Kölni kuurvürsti õuenõuniku perekonnas. Vennad alustasid õpinguid Dresdenis ja jätkasid Bonni ülikoolis, ühes klassis koos Ludwig van Beethoveniga. Alates 1790. aastast õppis ta maalikunsti Frankfurdi ja Würzburgi piirkonnas, Christian Georg Schütz vanema juures. 1791. aastal sai ta koos vennaga ertshertsog Maximilian Franzilt õppestipendiumi Rooma. 
1796. aastal reisis von Kügelgen koos Andreas Rombergiga Viini, sealt edasi Berliini ja 1798. aastal venna juurde Riiga. 
1798. aastal kolis Karl von Kügelgen Eestisse, kus elas peamiselt Kodilas, sama aasta lõpul läksid vennad Peterburisse. Vaatamata oma portreeloomingu menukusele pöördus Franz Gerhard 1804. aastal tagasi Saksamaale, kus sai Dresdeni Kunstide Akadeemia professoriks .
1806. aasta 7. juulil abiellus Karl von Kügelgen Wilhelm Johann Zöge von Manteuffeli (1745–1816) tütre Emilie Henriettega. Tema kaksikvend Gerhard oli abiellunud 1800. aastal Otto Reinhold Zöge von Manteuffeli tütre Helene (Lilla) Mariega (1773–1842). Mõlemad pulmad peeti Ojasoo mõisas Kose kihelkonnas.
Karl von Kügelgen käis Krimmis, elas mitu aastat Saratovi kubermangus, kust 1816. aastal naasis Eestisse. 
Aastatel 1816–1827 elas Karl von Kügelgen oma äia, Wilhelm Johann Zöge von Manteuffeli pool Viru-Jaagupi kihelkonnas Küti mõisas, kus Kügelgenid pidasid kodukooli. Selles koolis õppisid kunstniku poeg Konstantin von Kügelgen (1810–1880) ning kaksikvenna Gerhardi poeg Wilhelm von Kügelgen (1802–1867) ja Carl Timoleon Neff. Kõigist neist kujunesid väljapaistvad 19. sajandi maalikunstnikud. Ka Konstantini tütrest Sally von Kügelgenist sai kunstnik.
1827. aastal asus Kügelgen lõplikult elama Tallinna, kuid jätkas Krimmi-teemaliste teostega, maalis ideaalmaastikke. Tal valmis rida Tallinna ja selle ümbrust kujutavaid veduutmaale.
Karl von Kügelgen maeti Tallinna Kopli kalmistule, tema perekond on maetud Simuna kirikuaeda.

Looming

K. F. von Kügelgen oli põhiliselt klassitsist, kes Claude Lorraini mõjul kujunes ideaalmaastiku traditsiooni järgijaks. Enamik Karl von Kügelgen loodusmaale oli sarnase ülesehitusega: pildi äärtel puud, keskosas on kaugusest paistev tempel, varemed, kaljud, mäed. Kunstiteosed olid üles ehitatud sümmeetria reeglite järgi, esiplaanil oli stafaaž – väikesed inimfiguurid, loomad. Joonistuse selgus, peen detailikäsitlus, topograafiline täpsus ja romantilised noodid meeleolus lähendavad tema pilte biidermeierile – 19. sajandi keskpaigani saksa kunstis valitsenud stiilile ja elutunnetusele.  
Venemaa keisri tellimusel tegi Karl von Kügelgen suuri joonistussarju Krimmi ja Soome vaadetega, viljeledes samal ajal ka maastikumaali. Tema loomingu paremikku kuuluvad Tallinna panoraamvaated linna ja selle ümbruse vaadetega, millel on peale kunstilise ka suur kultuuriajalooline väärtus. 
1818. aasta Soome reisil valmis tal rida joonistusi, mille alusel valmistas ühena esimestest Venemaal litograafiad ehk kivitrükised. Tuntud on tema 15 litografeeritud Soome vaadet.
Jacob Collier

Jacob Collier (sündinud 2. augustil 1994) on Briti laulja, arranžeerija, helilooja, produtsent ja multi-instrumentalist.
2012. aastal hakkas ta tegema poplugude seadeid, näiteks Stevie Wonderi "Don't You Worry 'bout a Thing", mis kogus YouTube'is kiiresti populaarsust. Sellest ajast saati on ta kogunud miljoneid vaatamisi sotsiaalvõrgustikes.
Collier kombineerib elemente džäss-, a cappella, groove, folk- ja soulimuusikast ning kasutab ebaharilikke harmoonilisi võtteid. 2014. aastal tegi Collier lepingu Quincy Jonesi plaadifirmaga ning 1. juulil 2016. aastal avaldas Collier oma debüütalbumi "In My Room", mis on täielikult tema enda arranžeeritud ning salvestatud ja esitatud Collieri kodus Londonis. 2017. aasta veebruaris võitis Collier lugude "Flintstones" ja "You And I" arranžeerimise eest kaks Grammy auhinda.
August Kärsna

August Kärsna (26. detsember 1902 – 8. veebruar 1987 New York) oli Eesti poliitik, kohtuminister eksiilis 8. maist 1971 kuni surmani. Eesti Rahvuskomitee Ühendriikides esimees, alates 1. novembrist 1958 Ülemaailmse Eesti Kesknõukogu esimees. Väliseesti ajalehe Eesti Postimees (Estonian Courier) toimetaja.
Enda väitel oli August Kärsna ka Vabariigi Valitsuse eksiilis esindaja ÜRO-s.
Kiidjärve metskond

Kiidjärve metskond asutati Elva metsamajandi koosseisus 1. jaanuaril 1948. 
Kiidjärve metskonnas oli 7 vahtkonda. Esimene metsamajanduskava koostati 1950. aastal, edasi iga kümne aasta järel. Metskonna kontor asus endises metsnikumajas, kus esialgu polnud isegi elektrit.
1983. aastal viidi kontor üle endise Kiidjärve haigla hoonesse. Omandireformi käigus hoone tagastati ja metskond kolis Ahja jõe kaldale Kassiorgu ehitatud hoonesse. Samal aastal liideti Kiidjärve metskonnaga Ahja metskond. 
2008. aastal korraldati metsade majandamine põhjalikult ümber.  Põlvamaal tegutseb Põlvamaa metskond. Endises Kiidjärve metskonna kontoris Kassiorus asub RMK Kiidjärve külastuskeskus . Metskonna alad ja metsad kuuluvad Kiidjärve metsandiku koosseisu.
Väike-Paljassaare tähtfort

Väike-Paljassaare tähtfort on Tallinna lähedale 1726–1727 Vene võimude poolt rajatud Tallinna kindluse suhtes ettenihutatud kindlustis (tähtfort), mille eesmärk oli eelkõige Tallinna sõjasadama ja selle läänepoolse sissesõidu kaitsmine. Sarnast ehitist olid plaaninud juba Rootsi võimud 17. sajandi I kolmandikul, kuid suure maksumuse tõttu neid plaane ei teostatud ja Rootsi aja lõpu kindlustustööde aegu keskenduti peamiselt Tallinna linna ümbritseva muldkindlusvööndi väljaehitamisele.
Väike-Paljassaare tähtfordi rajamise põhjustas Vene keiser Peeter I surmale 8. veebruaril 1725 järgnenud ootus, et Venemaa sõjaline võimsus Läänemerel ei suurene enam oluliselt. Seepärast tõid Suurbritannia ja Taani 1726. aasta suvel Soome lahele oma laevastikuüksuse. Venemaa vastas sellele jõunäitamisele Tallinna ümbrusesse vanade ettenihutatud rannakindlustiste (Läänepatarei, Idapatarei) korrastamise ja suurendamisega ning uute ehitamisega (Miiduranna tähtfort ja Naissaare bastionaalfort ning Tsitadell).
Väike-Paljassaare tähtforti tugevdati oluliselt keiser Paul I 1796. aasta kaitsekava järgi ning sealsed muldvallid vooderdati kividega. Kohe 19. sajandi algul ehitati fordist edelasse vall ühe suurtükipatarei jaoks, et paremini katta Tallinna reidi lõunaosa. Forti ehitati 1810. aastal kivist vahtkonnamaja, 1834. aastal püssirohukelder ja kuulikuumutusahi. 1834. aastal oli fordis 16 suurtükki ja 180 meest, kes elasid puidust kasarmutes. Valle ja nende rinnatisi korrastati aastatel 1846–1848.
Hiljem pole tähtfort enam Tallinna kaitsekavades sisaldunud ning 1857. aastal on märgitud, et forti kui sellist pole enam olemas. Samas on 1866. aastal märgitud vallide ja vahtkonnahoone varemeid. Need lammutati 1867. aastal. Ühel 1876. aasta kaardil on endist märgitud kui sõjalaevade õppelaskmise märklauda (saksa keeles Schussziel der Kiegsschiffe), mistõttu fordi maapealsed ehitised on õppelaskmiste käigus suuremalt jaolt hävinenud. Tänapäeval on tähtfordi säilmed jäänud endiste sõjaväeladude ning praeguse teeristmiku ja heinamaa alla bussi nr 59A lõpp-peatuse ümbruses Pikakari ranna lähedal.
Orlando Cole

Orlando Cole (16. august 1908 Philadelphia – 25. jaanuar 2010) oli USA muusik (tšellist) ja muusikapedagoog.
Sildumiskaater

Sildumiskaater (kinnituskaater, kinnituspuksiir) on väike kaater-abilaev, mis on mõeldud sadamas laevade sildumisel kinnitusotste vastuvõtuks ja toimetamiseks kaile. 
Väiksemat, roolimajata vastavat alust võib nimetada ka paadiks.

Kirjeldus

Sildumiskaater sarnaneb ehituselt väikesele puksiirile, kuid on märksa lihtsama ehitusega ja ökonoomsem. Aluse ahtriosas on reeglina väike pollar laevalt saadud sildumisotsa kinnitamiseks. Suurema sildumiskaatri roolimaja võib olla ümbritsetud kaitseraamiga.

Kasutamine

Kaatrit kasutatakse sadamates, kui suurte laevade (näiteks kruiisilaev, tanker, autotarnelaev) kinnitusotsi pole sildumisel võimalik mingil põhjusel (näiteks pikem vahemaa) viskeliiniga otse sadamakaile edastada või kinnitusots tuleb kinnitada veega ümbritsetud sildumistulbale.
Punsli õli

Ajalugu

Esimese Riia palsami nimelise haavapalsami lõi 16. ja 17. sajandi Läti apteekrite retseptide järgi 1752. aastal Riia farmatseut Abraham Kunze. Algselt oli preparaadi nimetus looja järgi "Kunze Riia palsam", kuid hiljem Kunze nimi tinktuuri nimetusest kadus ja tema asemele tulid sõltuvalt koostisest valge, kollane või must Riia palsam.
Eestikeelses suulises traditsioonis sai Kunzen'ist Punsel.
Riia palsamit võib pidada tuntud Saksa likööri Jägermeister eelkäijaks.
Vladimiras Prudnikovas

Vladimiras Prudnikovas (sündinud 10. aprillil 1946 Vilniuses) on Leedu ooperisolist, bass.
Prudnikovas on Leedu Riikliku Ooperi- ja Balletiteatri solist (endine kunstiline juht) ja laulupedagoog. Mitmekülgselt aktiivse inimesena on ta tegutsenud ka poliitikuna, muuhulgas oli Prudnikovas aastatel 2004–2006 Leedu kultuuriminister.
Rahvusvahelise tunnustuse pälvis ta kehastades nimirolli Modest Mussorgski ooperi "Boriss Godunov" lavastuses, mis andis külalisetendusi Peterburi, New Yorgi, Pariisi, Jaapani ja Itaalia lavadel. Ta on ka rahvusvahelise Maria Callase konkursi laureaat.
Juhtiva Leedu bassina on Prudnikovas oma karjääri jooksul loonud üle 45 rolli, nende hulgas ka sellised basside tipprollid nagu Boriss Godunov, Pimen, Gremin, Filipp, Mephistopheles, Sparafucile, Leporello, Ramfis, Timur, Daland ja Zaccaria.