google/wiki40b huggingface dataset:
El Salvador

Rahvuspargid

El Salvadori rikkas looduses on palju sellist, mis väärib kaitsmist. Riigis on loodud rahvusparkide võrk ning neist kuulsaim on Monte Cristo park riigi põhjaosas, kus asub Kesk-Ameerika tähtsaim udumets. Tegelikult on tegemist kolme riigi rahvuspargiga – El Salvador jagab Monte Cristo parki Guatemala ja Hondurasega. Suurim on 6500-hektarine Cerro Verde park, mis loodi 1981. aastal San Andrési varemete lähedale ning kujutab endast 2030 meetri kõrgust kustunud vulkaani Coatepeque järve ääres. Lisaks põnevatele loomadele võib neis parkides kohata hulgaliselt eksootilisi linde: ketsaali, koolibrit, kalkunkotkast, ohakalindu, kellalööjalindu, punatuvi, samuti rohkesti öökulle ja vutte.

Veekogud

El Salvadoris voolab enam kui 280 jõge, millest enamik suubub Vaiksesse ookeani. Kesk-Ameerika Andide ja rannikuaheliku vahel laiub tasandik, mida niisutavad rohked jõed. Sinna on koondunud enamik rahvastikust. Tähtsaim jõgi Lempa on osaliselt laevatatav.

Mäed

El Salvador on vulkaaniderikas ning vulkaane ümbritsev maa on väga viljakas. El Salvadoris on kaks suurt mäeahelikku: põhjaosas Kesk-Ameerika Andid ja rannikuahelik. Viimase moodustavad noored, suuremalt osalt veel tegevad vulkaanid, näiteks Santa Ana (2381 m), San Vicente (2182 m), San Salvador (1960 m) ja Izalco (1950 m), mis on ka El Salvadori kõrgeimad tipud.

Taimestik

Taimestik muutub vastavalt kõrgusele. Kõrgematel aladel levivad rohtlad, samuti hõredavõitu tamme- ja männimetsad. Palju leidub troopilisi puuvilju ja ravimtaimi. Kõikidest Mehhikost lõuna poole jäävatest Kesk-Ameerika riikidest on El Salvador kõige metsavaesem. Põllumajandusmaade rajamise eesmärgil tehtud raiete tagajärjel katab El Salvadori pindalast mets vaid 6%.

Loomastik

El Salvadori loomastik pole nii mitmekesine, kui teistes Kesk-Ameerika maades, kuid siingi elavad koiotid, jaaguarid, puumad, mitut liiki ahvid, otselotid, iguaanid ja teised roomajad, nende seas ka boad.

Rahvastik

El Salvador on kõige tihedama asustusega riik Kesk-Ameerikas – keskmiselt 295 inimest ruutkilomeetri kohta. Neist 90% on indiaani ja euroopa juurtega mestiitsid. Ülejäänud rahvastik on linnades väikeste hajali rühmadena elavad valged põliselanikud, eelkõige pipilid. Salvadorlased on valdavalt katoliiklased. Ligikaudu 43% rahvast elab linnades.

Energia

Riik rahuldab oma elektrienergia vajaduse mägedest, kus asuvad kiirevoolulised jõed, mis soodustavad hüdroelektrijaamade ehitamist. Need toodavad ligi 2/3 El Salvadori elektrist. 10% elektrienergiast saadakse suurest geotermilsest jõujaamast, mis ammutab energiat maapõue kuumusest.
Afektiseisund

Tunnused

Kaasinimesed ei pruugi teadvustada, et inimene elab tahtmatult läbi afektiseisundit ja võivad arvata, et inimene on äkitsi meelevaldne, paaniline või hüsteeriline: on ebameeldiv või ebaviisakas, on väärkohtlev, on žestikuleeriv, on tajud kaotanud, on hulluks läinud, on alkoholi- või narkojoobes või muud seesugust. Afektiseisundid ei ole inimestele loomupärased, tihti ei tunta enda tuttavaid inimesi nendes ära. Seisundi all kannatav inimene võib ise tunda ja arvata, et hoopis vahetu keskkond koos talumatute ärritajatega kuritarvitab teda. Seega on see eksistentsiaalse äkkvõitluse episood sisemise ja välimise maailma vahel, mille vahele on inimene ise justkui kinni jäänud. Sel juhul võib juba niigi kannatava inimese väärkohtlemine kui ka mõnitamine päädida tõsiste tagajärgedega või tervisekahjustustega ning halvimal juhul isiku suitsiidiga.

Väljund

Afektiseisundid võivad välja lüüa näiteks pikkade reiside ajal, kui inimesed viibivad võõraste seltskonnas niigi tundmatutes kohtades, tavatutes situatsioonides, kohanematutes kliimades või ka arusaamatutes keele- ja kultuuriruumides. Need juhtuvad enamasti eluohuna tajutava agressori (olgu selleks kasvõi loodusjõud või antipaatne isend) meelevalla või otsese rõhumise ja mõjutamise alla sattudes. Valdavalt langevad inimesed afektiseisunditesse vahetult järgneva auto- või lennuõnnetuse, laevahuku, katastroofi või muu sellise teadvustamisel. Samuti võivad seisundiga paratamatult kaasneda tikid ehk vaplevad lihastõmbused, mis juhuti lasevad hingamisteedest kuuldavale seletamatuid häälitsusi. Võimalik on samuti mõneks ajaks lakkamatu nutuhoog või karjed.
Hermann Zimmermann

Hermann Zimmermann (24. september 1654 Riia – 31. jaanuar 1702 Riia) oli Läti vaimulik.
Ta õppis Riia toomkoolis. Usuteadust ja filosoofiat õppis ta Rostocki ülikoolis (immatrikuleeriti augustis 1674) ja Wittenbergi ülikoolis (immatrikuleeriti 11. mail 1677). 21. aprillist 1680 oli ta Riias ja 24. mail 1681 ordineeriti õpetajaks.
Ta oli aastatel 1681–1683 Riia Jaani koguduse abiõpetaja, 1683–1685 Riia toomkoguduse abiõpetaja ja 1685–1691 Riia Peetri koguduse abiõpetaja. Aastatel 1691–1698 oli ta Riia toomkoguduse õpetaja, 1698–1700 Riia Peetri koguduse õpetaja ja 1700–1702 Riia toomkoguduse õpetaja. Lisaks oli ta aastast 1691 Riia Linna Konsistooriumi assessor.

Isiklikku

Tema väimees (tütre Anna Christina abikaasa) Georg Friedrich Leuckfeld ja tütrepoeg Friedrich Wilhelm Leuckfeld olid Paistu Maarja koguduse õpetajad.
Billboard Hot 100

Billboard Hot 100 on Ameerika Ühendriikides koostatav singlite edetabel, mida avaldab ajakiri Billboard kord nädalas. Edetabeli kohad baseeruvad laulude raadios mängimiste arvudele.
Skulptor Endel Taniloo kortermuuseum

Skulptor Endel Taniloo kortermuuseum on Tartus aadressil Jakobi 35-3 asuv muuseum, mille väljapanek on koostatud Endel Taniloo töödest. Muuseum on asutatud 2005. aastal.
Muuseum asub skulptori endistes eluruumides hoones, mille 1811. aastal ehitasid Kügelgenid.
Muuseumis on näha üle 200 Taniloo taiese, neist vanimad on loomade puitkujukesed.
John Backus

John Warren Backus (3. detsember 1924 Philadelphia – 17. märts 2007 Ashland (Oregon)) oli USA informaatik, programmeerimiskeele FORTRAN välja töötanud töörühma juht.
Backus käis keskkoolis Philadelphiast umbes 50 km loode pool olevas Pottstownis. Nähtavasti ei olnud ta usin õpilane. Ta asus Virginia ülikooli keemiat õppima, aga lahkus siis ülikoolist ja astus USA sõjaväkke. Seal hakkas ta meditsiini õppima, kuid sõjaväehaiglas diagnoositi tal enesel koljus luukasvaja. See õnnestus eemaldada ja selle asemele paigaldati talle koljusse plaadike. Ta lõpetas meditsiinialase väljaõppe 9 kuud hiljem pärast uut operatsiooni, mille käigus see plaadike asendati tema enesekavandatud plaadiga.
Ta kolis siis New Yorki, kus algul õppis raadiotehnikuks ja siis huvitus matemaatikast. Ta lõpetas Columbia ülikooli 1949 matemaatikamagistrina ja hakkas 1950 IBM-is tööle. Ta hakkas seal tööle arvutil Selective Sequence Electronic Calculator, mida kasutati aastail 1948–1952. Tema esimene suur projekt oli arvutiprogrammi kirjutamine, mis arvutaks Kuu asukohta.
1953 töötas ta programmeerimise hõlbustamiseks välja programmeerimiskeele Speedcoding, mis oli esimene IBM-i arvutil kasutatav kõrgtaseme keel. Programmeerimine oli endiselt keeruline ja 1954 moodustas Backus töörühma, mis projekteeriks ja töötaks välja uue programmeerimiskeele arvuti IBM 704 jaoks. Selleks keeleks osutus FORTRAN. FORTRAN oli esimene kõrgtaseme keel, mis läks laiatarbekasutusse.
Backus tegi veel teisegi olulise avastuse küberneetikas. 1950. aastate lõpus kuulus ta komiteedesse, mis töötasid välja programmeerimiskeele ALGOL 58 ja hiljem väga mõjukaks osutunud ALGOL 60 (numbrid tähendavad väljatöötamisaastat). ALGOL 60 sai kiiresti ülemaailmseks algoritmide esitamise de facto standardiks. Ühtlasi töötas ta koos Peter Nauriga välja Backuse-Nauri vormingu, mille abil sai formaalselt kirjeldada ükskõik millist kontekstivaba programmeerimiskeelt. See oli oluline leiutis kompilaatorite väljatöötamiseks ja aitas Backusel saada Turingi auhinda.

Tunnustused

1963 pälvis Backus tiitli IBM Fellow, IBM-i kõrgeima auhinna, mida ta oma töötajale annab. IBM-i paarisajast tuhandest töötajast saab selle igal aastal 4–9 ja enne 1963. aastat seda välja ei antudki.
1967 pälvis ta Elektri- ja Elektroonikainseneride Instituudi välja antava Wallace McDowelli auhinna FORTRANi ja ALGOLi väljatöötamise eest, olles läbi aegade teine inimene, kes selle auhinna sai.
1975 pälvis ta USA riikliku teaduse medali ja 1977 Turingi auhinna. 1985 valiti ta Ameerika Kunsti- ja Teadusakadeemia liikmeks, 1989 Prantsusmaal Nancys asuva Henri Poincaré ülikooli audoktoriks.
1977. aastal pälvis ta Turingi auhinna.
1993 pälvis Backus Riikliku Inseneriakadeemia väljaantava Draperi auhinna, olles läbi aegade esimene, kes selle üksinda, ilma kaaslasteta pälvis. 1997 pälvis ta Arvutiajaloo muuseumi auhinna. 1. juunil 2007 nimetati tema järgi asteroid 6830 Johnbackus.
Marie Hunt

Marie Hunt (sündinud Marie Pulst; 6. aprill (vkj 25. märts) 1893 Reiu vald – 7. mai 2000 Vaskrääma) oli pikaealine eestlane.
Montréali protokoll

Montréali protokoll on 1987. aastal neljakümne riigi poolt Montréalis allakirjutatud kokkulepe, mis piirab  kõikide freoonide kasutamist, et kaitsta osoonikihti.
Leping kirjutati alla 16. septembril 1987 ja see jõustus 1. jaanuaril 1989. Leppe on ratifitseerinud 196 riiki, sh kõik ÜRO liikmed, ja Euroopa Liit.
Kokkuleppe tulemusel on osooniauk Antarktika kohal hakanud vähenema. Loodetakse, et see taandub 1980. aasta tasemele aastateks 2050–2070.
Laialdase ulatuse ja rakendamise tõttu on seda peetud õnnestunud ja eeskujulikuks rahvusvahelise koostöö näiteks. Kofi Annan nimetas seda kõige edukamaks rahvusvaheliseks kokkuleppeks.
Keedika mõis

Keedika mõis (saksa keeles Kedik) oli rüütlimõis Lääne-Nigula kihelkonnas Läänemaal.
Keedika mõis eraldati 1800 Uugla mõisast. Mõisa viimased omanikud enne 1919. aasta võõrandamist olid Knorringud.
Mõisa peahoone on hävinud.
Lääne-Sajaan

Lääne-Sajaan (vene keeles Западный Саян) on mäestik Aasias Venemaa kaguosas. Selle läänepiiriks on Ida-Altai Šapšalski ahelik ja Kuznetski Alatau Abakanski ahelik. Lääne-Sajaan ulatub kirde poole ribana, mille laius väheneb 200 km pealt 80 kilomeetrini. Idas piirneb mäestik Kazõri, Uda ja Kiži-Hem jõgede ülemjooksul Ida-Sajaani ahelikega. Põhjas piirneb Lääne-Sajaan Minussinski ja lõunas Tuva nõoga. Mäestiku üldpikkus on 650 km.
Kõrgeim tipp on Kõzõl-Taiga mägi (3121 m).
Sofronius (Dmõtruk)

Teenistus vaimulikuna

Ta ei osalenud 15. detsembril 2018 toimunud Ukraina õigeusu kirikute ühendkogul, kuigi oli MPUÕK-s üks autokefaalia pooldajatest. Hiljem ütles ta väljaandele Glavcom, et õigeusu kirikute ühendkogul mitteosalemine oli põhjustatud sellest, et tema arvates ei viidanud uue kiriku põhikiri autokefaaliale.
Ad hoc-hüpotees

Ad hoc-hüpotees (inglise ad hoc hypothesis) ehk ad hoc-oletus on teaduses ja filosoofias hüpotees, mis on lisatud mingile teooriale eesmärgiga päästa seda teooriat falsifitseeritavuse eest.
Mõiste on kasutusele võetud teadusfilosoof Karl Popperi poolt.
Astijärve mõis

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 17 ja 3/8 adramaad, sellele allus 474 mees- ning 490 naishinge.
1920. aasta agraarreformi ajal oli mõisa suurus 1474 hektarit.

Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis:  Kruse.

Mõisaansambel

Mõisakompleks, sealhulgas mõisavalitseja maja, Asti ordulinnuse varemed, kaks aita, tallid, piirdemüür, park, väravad ja kuivamaasild on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.
Stockholmi Eesti Kabaree Teater

Stockholmi Eesti Kabaree Teater oli rootsieestlaste harrastusteater Stockholmis.
Kabareeteater asutati 1985. aasta kevadel eesmärgiga pakkuda eesti publikule algupäraseid teatrietendusi muusikali-kabaree vormis. Stockholmi Eesti Kabaree Teatri mõtte algataja ja selle etenduste autor oli Hando Kask, kes esines algul Suune Sepiku varjunime all.

Teatritrupp

Näitejuht: Hando Kask
Näitlejad, lauljad: Liisa Aus, Mikaela Bolliger, Ann Jürisoo, Mart Jürisoo, Valdo Kask, Katrin Meerits, Avo Mölder, Piia Paljak, Ivo Parik, Leane Parik, Mikko Pulkkinen, Anne-Pii Saare, Jaan Seim, Jüri Seim, Teet Sirotkin, Toomas Tuulse
Tehniline meeskond: Jaan Joandi, Eha Laine Kask, Mango Kask, Taavo Kask, Sirje Kirs, Stellan Särlefalk
Naistepuna

Kirjeldus

Naistepunad on ühe- või mitmeaastased rohttaimed. Neist väikseimad on kõigest 5–10 cm kõrged, aga suurimad on kuni 12 m kõrged puud.
Naistepunade lehed on lihtsad ja ovaalsed, 1–8 cm pikad. Leidub nii heitlehiseid kui igihaljaid liike. Lehed paiknevad paarikaupa vastakult. Õie läbimõõt on 0,5–6 cm. Õied on kahvatukollased kuni tumekollased ja viie, harva nelja õielehega. Mõnd naistepunaliiki kasvatatakse ilutaimena ja neil on suured silmatorkavad õied. Aretatud on ka arvukalt hübriide ja kultivare. Vili on tavaliselt kupar, mis avanedes vallandab arvukalt tillukesi seemneid. Mõnel liigil on vili lihakas ja marjataoline.

Tõrje

Naistepunad on levinud umbrohud, mis võivad põhjustades kariloomadel mürgistust. Naistepuna biotõrjes kasutatakse taime lehtedest toituvaid põrnikaid Chrysolina quadrigemina ja Chrysolina hyperici ning naistepuna-salehundlast, kes sööb naistepuna juuri . Naistepuna-salehundlane viidi Euroopast Põhja-Ameerikasse, et aidata ohtlikuks võõrliigiks osutunud liht-naistepunaga võidelda.
Leidub liblikaid, mille röövikud toituvad naistepuna lehtedel. Keskmise ogavaksiku (Aplocera plagiata) röövikud toituvad ainult naistepunal.
Polikarpov VIT-1

Arendamine

Nikolai Polikarpovi konstrueerimisbüroo OKB sai 1936. aastal käsu asuda konstrueerima kiiret kahemootorilist lennukit, mida saaks kasutada ründe- ja raske hävituslennukina. Ründeversioon valmis järgmisel aastal, seda oleks saanud ka teiste lahinguülesannete jaoks sobivaks muuta. VIT-1 oli üsna hea lennuk, siiski otsustati kasutada võimsamaid mootoreid ja parandada kere konstruktsiooni. Täiustatud mudel sai nimeks VIT-2.
VIT-1 tiib kinnitus lennuki kere alumise osa külge (alltiivaline lennuk). Pool lennuki monokokkkerest oli valmistatud kasespoonvineerist. Sabaosa struktuur oli terastorudest sõrestik ja tiib duralumiiniumkonstruktsioon. See oli esimene Nõukogude Liidu lennuk, mille tüürpinnad olid duralumiiniumkattega. Lennuki esiteliku rattad sai mootorikondlitesse tõmmata, kuid lennuki tagumine ratas jäi välisasendisse. 
Suurelt osalt klaaspindadega kaetud lennuki ninaosast avanes sihturile/navigaatorile hea vaateväli. Sihtur/navigaatori kasutada oli 20 mm ŠVAK kahur, mida sai liigutada vertikaalsihis 10° ulatuses. Piloodi taga, käsitsi pööratavas tornis istuva tagumise laskur/raadiooperaatori kasutada oli üks 7,62 mm kuulipilduja ŠKAS. Kaks tiivast välja ulatuvate torudega 37 mm kahurit Š-37 paiknesid kere lähedal. Lennuki keresse mahtus kuni 600 kg pomme või sai selle asemel kummagi tiivapoole alla kinnitada ühe 500 kg FAB-500 pommi. Jõuallikateks olid kaks 716 kW (960 hj) Klimov M-103 vedelikjahutusega V12 mootorit.

Tehnilised andmed

Polikarpov VIT-1 tehnilised andmed:
Ferdinand Giese

Johann Emmanuel Ferdinand Giese (1781–1821) oli keemik, Tartu ülikooli keemiaprofessor (1814–1821).
Ta oli ka Harkovi Ülikooli keemiaprofessor ja Peterburi TA korrespondentliige. Ta oli Tartu Ülikooli rektor aastail 1817–1818.
Tartu Ülikooli raamatukogus asub temalt päranduseks saadud 1114-köiteline keemiakirjanduse kogu, mille hulgas on ka haruldasi alkeemiaalaseid töid.
Pärnu-Jaagupi Põhikool

Pärnu-Jaagupi Põhikool on põhikool Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Pärnu-Jaagupi alevis.
1822 alustas tegevust Jaagupi kihelkonnakool, mis tegutses 13 aastat. 1901 kihelkonnakool jätkas tegevust. 1918 sai kooli nimeks Jakobi Täienduskool. Hiljem nimetati kool Pärnu-Jaagupi 6-klassiliseks Algkooliks. 1944 jätkas kool tegevust 7-klassilisena. 1952 sai kooli nimeks Pärnu-Jaagupi Keskkool. 2002 sai kooli nimeks 'Pärnu-Jaagupi Gümnaasium. 1. septembrist 2016 on kooli nimeks Pärnu-Jaagupi Põhikool.
Koolil on oma muuseum: Pärnu-Jaagupi koolimuuseum.
Udria patarei nr 2

Udria patarei nr 2 oli Kroonlinna kindlusele allunud Venemaa rannikupatarei Virumaal Vaivara vallas, mille eesmärk oli vaenlase laevastiku tõkestamine Narva lahes. Tänapäeval asub patarei Ida-Viru maakonna Narva-Jõesuu linna Udria küla maadel. Patarei paikneb Udria panga ja Udria oja vahel.
Kroonlinna kindluse Narva Suurtükiväepositsiooni Meriküla patareist umbes 3,5 km läänedela poole Udrias paiknes Narva Suurtükiväepositsiooni kõige kaugem (läänepoolseim) patarei. 1915. aastal polnud seda patareid üldse kavas, siis juba 1916. aasta algul kavatseti siia ehitada suurem 4x10-tollise (254-mm) suurtükipatarei, kuid mais 1916 otsustati ehitada siiski betoonehitistega 4x6” (152-mm) Canet’ suurtükkidele mõeldud püsipatarei.
Patarei peaehitis on kompleks, kus pinnasest rinnatise taga ühel sirgel vaheldumisi paiknevad betoonist valliga ja arvatavasti puidust alusega kahuriõued ning lasukomplektilaod. Selja tagant kaitses ladusid ja lahtisi kahuriõuesid sirge pinnasevall. Puit-kivi-muldtarindis lasukomplektilaod olid eraldi mürskudele ja laengutele ning paiknesid õuede vahel. Patarei sadevesi koguti kraavistikuga kokku ning juhiti peakraavi kaudu Udria ojja.
Suurtükid toodi Kroonlinna kindlusest. 9. novembril (vkj) 1916 oli patarei täies relvis. Teadaolevalt pole patareid hiljem kunagi kasutatud sõjalisel otstarbel.

Saksa esimese okupatsiooni ajal

Saksa okupatsiooni aegu märtsis 1918 viis tõenäoliselt Saksa okupatsioonivägi patarei relvastatuse millalgi 1918. aasta jooksul minema, sest neid suurtükke ei kohta enam üheski hilisemas loetelus.

Patarei tänapäeval

Tänapäeval on patarei kasvanud võssa, suurtükiõued on üldiselt säilinud rahuldaval, teised ehitised on lagunenud ja võsastunud. Ükski neist pole kultuurimälestisena riikliku kaitse all.
Räckelwitzi vald

Vallaosad

Dreihäuser (Horni Hajnk), Höflein (Wudwor), Neudörfel (Nowa Wjeska), Räckelwitz, Schmeckwitz (Smjeckecy) ja Teichhäuser (Haty).
Leida Lepik

Leida Lepik (sündinud 13. detsembril 1968) on eesti geograaf.
Ta on õppinud Tartu Ülikoolis geograafiat.
Ta on kaardikirjastusfirma Regio juhataja.
Perugia

Kultuur

Perugia järgi on nime saanud tuntud maalikunstnik Perugino (Pietro Vannucci).
Carl Friedrich Schulinus

Carl Friedrich Schulinus (14. oktoober 1794 – 1870) oli Liivimaa mõisnik.
Talle kuulus Kambja kihelkonnas asuv Kodijärve mõis.
Aastast 1853 elas ta Tartus.
On teada, et Tartu gümnaasiumis õppiv Jakob Hurt käis esmaspäevadel Carl Friedrichi juures söömas.
Tamme vald

Tamme vald (saksa keeles Tammenhof) oli vald Tartumaal Rannu kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1903 ja siis liideti see vald Rannu vallaga.
René Arnoux

René Alexandre Arnoux (sündinud 4. juulil 1948 Pontcharra, Grenoble) on endine Prantsusmaa autovõidusõitja, Vormel 1 sarja piloot.
1973.aastal võtis Prantsuse Vormel-Renault sarjas 1. koha. 1974  osales Euroopa Vormel F 5000 sarjas. 1975 võtis Prantsuse Vormel-Renault sarja 1. koha. 1976 ja 1977 osales Vormel 2 sarjas ning võitis 1977 1. koha ja 1976 2. koha. 1978. aastal debüteeris F-1 sarjas Lõuna-Aafrika Vabariigi GP-l. Karjääri lõpetas 1989. aastal Austraalia GP-l. Arnoux sõitis F-1 sarjas liidrina 25 GP-l, 506 ringi, 2565 km. F-1st lahkumise järel asus tööle F 3000 sarja DAMS meeskonda. Hüüdnimeks „Must Hobune”.
Hitomi Shimatani

Hitomi Shimatani (jaapani keeles 島谷ひとみ, sündinud 4. septembril 1980 Kures Hiroshima prefektuuris) on jaapani poplauljatar.
Frankensteini poeg

Süžee

Aastaid pärast dr Heinrich von Frankensteini surma kolib tema poeg barun Wolf von Frankenstein koos naise ja lapsega tühjaks jäänud Frankensteinide perekonna lossi. Teda ei võeta kohalike poolt lahkelt vastu, ainuüksi nimi "Frankenstein" tekitab külaelanikes põlgust.
Ta kohtab laboratooriumi varemete vahel Ygorit, kes oli surnuks tunnistatud poomise läbi, mis talle laipade röövimise eest oli mõistetud, kuid kes poomise üle elas ja vaatamata murtud kaelale nüüd siiski veel kõbus on. Ygor näitab Wolfile peidupaika, kus on nii Wolfi vanaisa kui isa haud ning kus lebab ka teaduseta monstrum. Lootes oma perekonda sügavast häbist päästa otsustab ta monstrumi üles turgutada ja temast korraliku inimese teha. See kõik peab aga karmi saladusekatte all toimuma, sest külarahvas kardab koletist kui tuld. Veel raskemaks teeb ülesande asjaolu, et Wolfil hoitakse hoolega silm peal, et ta isa plaane taaselustama ei hakkaks. Isegi inspektor Krogh, kes väidetavalt nooruses monstrumi käe läbi oma käest ilma oli jäänud, külastab Frankensteinide lossi regulaarselt.
Saades lõpuks monstrumi jalule, mõistab Wolf, et tema ja Ygori nägemus monstrumi tulevikust ei paista sugugi ühtivat ning juba tulebki vaikselt kahetsema hakata, et oma jalga laboratooriumisse tõstis. Ygor hakkab oma salakavalaid plaane ellu viima – saadab monstrumi külaelanikke, kes teda kunagi võlla tõmbasid, ükshaaval tapma. Kimbatuses Wolf laseb Ygori lõpuks maha. Monstrum aga, kes oma ainsa sõbra surnuna leiab, röövib Wolfi poja. Monstrumile järgnenud inspektor Kroghi kuulid näivad peletise vastu kasutud olema, kuid Wolfi jalahoobid saadavad monstrumi laboratooriumi põhjas mullitavasse laavasse.
Kuldrannake

Tekst

Kuldrannake,
mil' jõuab laev su kaldale!
Ju vara, kalli koiduga
su poole võtsin purjeta,
silm siiski veel ei kallast näe
siit üle kõrge lainemäe.

Kuldrannake,
mil' jõuab laev su kaldale!
Siin alles võõra ilma piir,
ei läigi ranna siniviir
sealt üle elumere vee,
kus lõpeb minu laevatee!

Kuldrannake,
mil' jõuab laev su kaldale!
Ma ohkan siin kui väsind lind,
et vaikne elumere pind
ja torm ei laeva lendes a'a -
nüüd hilja sinu randa saan!

Kuldrannake,
mil' jõuab laev su kaldale!
Küll õhtu päikse paiste käes
sind nagu juba kaugelt näeks, -
oh, siiski raske, vilets järg,
sest - tee on hirmus pikk ja märg.
Heiki Järveveer

Heiki Järveveer (sündinud 14. mail 1981 Viljandis) on Eesti poliitik, Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige.

Haridus

Heiki Järveveer on õppinud Tartu Ülikoolis sotsiaaltööd ja sotsiaalpoliitikat.

Töökäik

Järveveer on töötanud Viljandimaa Noortekeskuses, Siseministeeriumis ning Sotsiaaldemokraatliku Erakonna heaks.

Poliitiline tegevus

Järveveer on aastast 2004 MTÜ Noored Sotsiaaldemokraadid liige, aastatel 2009–2011 oli ta Noorte Sotsiaaldemokraatide president. Aastal 2009 on ta valitud Viljandi Linnavolikokku.
Kusesool

Kusesool (ladina urodeum) on paljudel selgroogsetel (va enamik imetajaid) soole tagaosas paikneva kloaagi keskmine osa, kuhu suubuvad kusejuhad, isastel seemnejuhad ning emastel munajuha.

Madudel

Madudel puudub kusepõis ja kusesoolde suubuvad nii kusejuhad, isastel seemnejuhad kui ka emastel munajuha.
Kallavere mõis

Kallavere mõis (saksa keeles Makalafer) oli Maardu mõisa kõrvalmõis Jõelähtme kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõisa ala Harju maakonda Jõelähtme valda.
Laukna raamatukogu

Laukna raamatukogu on raamatukogu Rapla maakonnas Märjamaa vallas Laukna külas. Laukna raamatukogu on Märjamaa valla raamatukogu haruraamatukogu.
Milvi Jürgenson

Milvi-Maila Jürgenson (aastani 1966 Milvi-Maila Jõe; sündinud 12. augustil 1942 Pikasilla külas) on endine eesti näitleja.
Ta lõpetas 1960. aastal Tõrva Keskkooli ja 1965. aastal lavakunstikateedri.
Aastatel 1965–1980 töötas ta Noorsooteatris ja 1983–1993 Eesti Draamateatris.
Aastast 1993 elab ta Soomes.
Tõlvlehik

Ajalugu

Tõlvlehikul pole pikka ajalugu, aga taim toodi Euroopasse aastal 1870 ning see oli ilmselt toataimede hulgas, mida Victoria ajastu inimesed kodustasid.

Iseloomustus

Need on püsililled, mille suured lehed on 12–65 cm pikad ja 3–25 cm laiad. Õisi toodetakse spadiksis, mida ümbritseb 10–30 cm pikkune, valge, kollakas või rohekas spathe.

Hooldus

Suvel, kui arenevad õiepungad, väetatakse ettevaatlikult. Kevadel võib tõlvlehiku uude huumus- või toataimede mulda ümber istutada. Kuni augustini antakse regulaarselt lahjat väetise lahust, kuid tuleb jälgida, et mullapall ei oleks väetamisel kuiv. Pott ei tohi olla liiga suur. Paljundamine õnnestub jagamise teel või seemnetega.

Toksilisus

Tõlvlehik on kergelt toksiline inimestele ja loomadele, kui see on alla neelatud. Tõlvlehik ei ole nagu liilia, see kuulub Liliacea perekonda. Liiliad on rohkem toksilised kassidele ja koertele. Tõlvlehik koosneb lahustumatu kaltsiumoksalaadi kristallidest, mis ärritavad nahka, ning tekitab suus kõrvetavat tunnet, iiveldust ja raskendab neelamist.