google/wiki40b huggingface dataset:
Ene Eimre

Ene Eimre (sündinud kui Eene Üleoja;24. aprill 1944 – juuni 2007 Kärdla) oli eesti pianist ja klaveriõpetaja.
Ene Eimre lõpetas Rakveres keskkooli. Klaveri erialal lõpetas ta 1961. aastal Rakvere lastemuusikakooli ja 1965. aastal Tallinna Muusikakooli Tallinna Konservatooriumi lõpetas ta 1967. aastal professor Bruno Luki õpilasena. Üliõpilaspõlves töötas ta 1966/1967. õppeaastal Tallinna 22. Keskkoolis klaveriõpetajana.
Pärast konservatooriumi lõpetamist asus Ene Eimre Hiiumaale. Seal töötas ta Kärdla lastemuusikakooli klaveriõpetajana ning alates kooli loomisest 1996. aastal Käina Kaunite Kunstide Koolis klaveriõpetajana.
Lisaks õpetajatööle oli Ene Eimre helilooja sünnipaigas Käinas korraldatavate Rudolf Tobiase päevade algataja ja kunstiline juht. Tema õpilased osalesid mitmel korral Narvas rahvusvahelisel Frédéric Chopini konkursil.
Ene Eimre leiti surnuna 6. juunil 2007 oma ühetoalisest korrusmaja korterist.

Isiklikku

Ene Eimre oli sündinud kui Eene Üleoja, pärast ema surma kasvatas teda mõnd aega vanaema. Seejärel kasvas ta üles kasuvanemate juures, kes andsid talle uue nime. Oma isa Erich Eduard Üleoja leidis ta USAst ning oli temaga kirjavahetuses. Oma venna Hillar Üleojaga kohtus ta uuesti 8. klassi õpilasena.
Voldemar Ora

Voldemar Ora (25. september 1904 Valmiera maakond, Läti – 21. märts 1994 Tartu) oli Eesti keemik.

Elulugu

Voldemar Ora oli sepa poeg.
Lõpetas 1923 Viljandi Poeglaste Gümnaasiumi, 1930 TÜ keemiaosakonna. Oli 1931–32 TÜ tehnoloogia labori abijõud, 1932 Gold Fieldsi Kohtla Õlitööstuse ja 1933–35 AS-i Jaan Maim keemik, 1935–36 TÜ keemia tehnoloogia labori abijõud, 1936–40 Kohtla Õlitööstuses, 1944 TÜ orgaanilise keemia kateedri vanemõpetaja ja 1944–52 assistent, 1952–54 analüütilise keemia kateedri assistent, 1954–67 ELVI keemia labori noorem- ja vanemteadur. TÜ-s juhendas mitmesuguseid keemiapraktikume. Uurimisvaldkond ELVI-s: vitamiinide määramine loomasöötades.
Ørje

Ørje on küla Norras Østfoldi maakonnas Norra-Rootsi piiri lähedal, Markeri valla keskus.
Elanike arv on 1763 (2008).
Tuntud on Ørje kanalimuuseum ja aurulaevaklubi.
Aastatel 1857–1860 rajas Engebret Soot Ørje lähedale Norra esimesed lüüsid. Kümnemeetrine tõus jagati kolmeks astmeks. Lüüsid asuvad Rødenessjøeni ja Øymarksjøeni järve vahel ning on osa Haldeni veeteede süsteemist.
Loo (poolsaar)

Loo on poolsaar Harju maakonnas Viimsi vallas Prangli saarel Kelnase külas.
Prangli mõis (Jõelähtme)

Prangli mõis (saksa keeles Gross-Wrangelsholm) oli poolmõis Jõelähtme kihelkonnas Harjumaal.
Meelteandmed

Meelteandmed ehk meeleandmed (inglise sense data, sense-data) on tajufilosoofias (inglise philosophy of perception) inimese poolt vahetult (meeltega) tajutavad andmed.
Meelteandmeid esineb ka siis, kui reaalset asja või välisärritajat polegi, nt meelepette ehk illusiooni korral.

Sünonüümid

Termini "meelteandmed" asemel kasutasid John Locke ja George Berkeley samatähenduslikku terminit "idee", David Hume aga terminit "mulje".
Aleksandr Manjos

Aleksandr Aleksejevitš Manjos (vene Александр Алексеевич Манжос) oli Venemaa riigitegelane.
Ta oli keiser Aleksander II ja Aleksander III aegne kammerhärra, riiginõunik, Eestimaa kubermangu asekuberner 11. aprillist 1875 kuni 28. märtsini 1885, tõeline riiginõunik ja Kuramaa kubermangu asekuberner 28. märtsist 1885 kuni 20. aprillini 1890.
LK II

Tehnilised andmed

LK II loojaks oli Joseph Vollmer, kes pidas kergetanke perspektiivikamaks, kui samal ajal arendatavat K-Wagenit. Erinevalt LK I-st LK II torn ei liikunud. Relvastuseks pidi saama 57 mm või 37 mm kahur, kuigi plaaniti ka ühe-kahe 7,92 mm MG08/15 kuulipildujaga versiooni. Soomus oli ees, külgedel ja taga 12–14 mm paks, peal 8 mm ja põhjal 3 mm. Tankil oli kaks 150-liitrist bensiinipaaki, mis võimaldasid ilma tankimata läbida 60–70 kilomeetrit. Bensiinibaake kaitses eraldi 8 mm soomus. LK II suutis ületada 2 meetri laiusi kraave, kuid leiti, et väga segipaisatud maastikul ta hakkama ei saa. Mootoriks oli 4-silindriline Daimleri bensiinimootor võimsusega 60 hj (44,7 kW), mis eri andmetel andis maksimaalseks kiiruseks 14 km/h, 16 km/h või 18 km/h.

Pärast sõda

Pärast sõda õnnestus sakslastel valminud tanke liitlaste relvakontrolli eest peita. Seda, kui palju masinaid sakslased tootsid, ei ole täpselt teada, aga 1921  müüdi Rootsile salaja 10 masinat 100 000 krooni eest. Rootsis pandi need mõningaste modifikatsioonidega Stridsvagn m/21 (Strv m/21) nime all kokku. Seal paigaldati tankile pöörlev torn ja 6,5 mm kuulipilduja. Meeskond koosnes 4 mehest ja tankis oli ka raadio.
Selle põhjal loodi 1929. aastal Stridsvagn m/21-29, millel oli tornis 37 mm kahur või kaks kuulipildujat. Jõuallikana kasutati võimsamat Scania-Vabis mootorit.
Ka Ungari ostis 1920. aastal alguses ühe, siis teise ja lõpuks veel 12 tanki, kokku 14 tükki. Kõik tankid anti Budapestis paiknevale Ungari Politsei Värvatute Koolile (RUISK). Tanke hoiti kuni 1928. aastani raudteevaguneis peidus ja 1930. aastate alguses olid pooled neist veel kasutuskõlblikud.
Kõiguste bioloogiajaam

Kõiguste bioloogiajaam on mereuurimise välibaas Saaremaa vallas Saaremaal. Rajatud 1972. aastal. Kuulub TÜ Eesti Mereinstituudile. Seal on tegeldud peamiselt merebioloogia ja ihtüoloogiaga.
Praeguse TÜ Eesti Mereinstituudi (varem kandis pikemat aega nime Läänemere Kalamajanduse Teadusliku Uurimise Instituudi Tallinna osakond) Kõiguste välibaas asub Saaremaal Kõiguste lahe ääres. 1972. aastal osteti kohalikult kalakombinaadilt kaks hoonet ja sadam, samal aastal algasid ka väliuuringud - koostöös üleliidulise Kalamajanduse ja Okeanograafia TU Instituudiga katsed sumpades merekalakasvatuse alal. Peale nende, põhilisteks jäänud tööde, on välibaasis tegeldud kalade seire, etoloogia, nn "vee-aluse maja projekti", ihtüopatoloogia, kalade morfoloogia, parasitoloogia jm uuringutega. On kasutatud ka Tartu üliõpilaste ihtüoloogia suvepraktikumi baasina. Välibaasi juhatajaks ja hingeks on olnud Jüri Kolk. Praegu on välibaasi halduriks Urmas Jäe.
ÜRO rahuvalve

ÜRO Rahuvalvejõud on ÜRO Julgeolekunõukogu alluvusse kuuluv sõjavägi, mis koosneb ÜRO liikmesriikide sõjaväelastest. ÜRO saadab rahuvalvejõud sinna, kus on poliitiliselt ja sõjaliselt pingelised olukorrad ning vajatakse abi.
Klaus Kurselli mäss

Klaus Kurselli mäss oli Tallinnas 1570. aastal Põhjamaade seitsmeaastase sõja ajal toimunud Rootsi asehalduri ja keskvõimu esindajate vastu korraldatud relvastatud vastuhakk, mille käigus mässajad Klaus Kurselli juhtimisel hõivasid Toompeal asuva Väikese linnuse ja vangistasid kuberner Gabriel Kristiernsson Oxenstierna.
Mässu põhjus oli pikaleveninud Põhjamaade seitsmeaastane sõda (1563–1570), mis muutis Rootsi riigi ajutiselt maksejõuetuks ja mille tulemusena oli Liivimaal kohalikest aadlikest ja linnakodanikest moodustatud kolm lipkonda pikka aega palgata. Rootsi keskvalitsus kavatses olukorra ajutiseks lahendamiseks suunata rahulolematud Liivimaa ja Eestimaa rüütelkondade esindajad Liivimaalt taas Rootsi, et kaasata nad Rootsi pinnal sõjategevusse, kus osa neist oligi juba viibinud aastail 1564–1566. Rootsi suundumine seati eeltingimuseks, et saada tasumata palka kätte.
7. jaanuaril 1570 võttis Liivi sõjas Rootsi poolel olnud mõisameeste pealik Klaus Kursell ootamatu rünnakuga oma valdusse Toompea Väikese linnuse. Tallinna raad vahendas kokkuleppe, millega kuberner Oxenstierna vabastati, linnus pidi aga jääma Kurselli kätte järgmiste nelipühadeni, milliseks ajaks oodati kuningas Johan III-lt võlgu oldavat summat või mingit muud lahendust olukorrale.
24. märtsil 1570 võtsid aga rootslaste väed Toompea linnuse kavalusega tagasi. Klaus Kursell ja enamik mässus osalenud mehi vangistati. Kursell mõisteti varsti surma ja hukati koos paari kaaslasega.
Oessaare laht

Oessaare laht (ka Oesaare laht, Põllumaa laht, Siiksaare laht) on jäänukjärv Saaremaa lõunaosas. Halduslikult jääb Saaremaa valda.
Lahe pindala on umbes 1 km², sügavus 1,6 m, tema pikkus ja laius on vastavalt 1,9 ja 1 km.
Lahe järgi on nime saanud Oessaare küla.
Róża Thun

Isiklikku

Ta abiellus 20. septembril 1980 Krakówis Franz Graf von Thun und Hohensteiniga. Neil on kolm tütart ja üks poeg. Tema isa Jacek Woźniakowski (1920–2012) oli kirjanik, ajakirjanik ja tõlkija, vend Henryk Woźniakowski on ajakirjanik, kirjastaja ja tõlkija.
Nikolai Pastuhhov

Nikolai Pastuhhov (13. mai 1923 – 23. mai 2014 Moskva) oli vene teatri- ja filminäitleja.
Evangeeliumi Priiusuühingute Liit

Evangeeliumi Priiusuühingute Liit (enne 1936 Jeesuse Kristuse Evangeeliumi Koguduste Ühendus) oli Eesti esimesel iseseisvusajal tegutsenud organisatsioon, mis ühendas sealseid priilaste organisatsioone.
Liitu kuulusid need: Haapsalu, Vedra, Sinalepa ja Massu Läänemaalt; Palade, Jausa, Ligema, Külama Hiiumaalt; Kuressaare, Vanamõisa, Loona, Eikla Saaremaalt. 
1938. aastal oli liidu liikmete arv üle 2000, neist kõige rohkem Hiiumaalt. 
Ühingul oli oma ajakiri Armu Hääl, mis ilmus kuni 1940. aastani. 
Vormsi ja Riguldi rootsikeelsed kogudused registreeriti 1926, aga ei ühinetud liiduga.
1945. aastal sunniti suur osa Eesti vabakogudustest liituma Eesti Evangeelsete Kristlaste-Baptistide Liitu, mis allus üleliidulisele nõukogule Moskvas.
Anatoli Gantvarg

Anatoli Abramovitš Gantvarg (valgevene Анатоль Абрамавіч Гантварг; vene Анатолий Абрамович Гантварг; sündinud 3. oktoobril 1948 Minskis) on juudi päritolu Valgevene kabetaja, neljakordne maailmameister rahvusvahelises kabes (1978, 1980, 1984, 1985). Ka võitis ta neljal korral (1969, 1973, 1977, 1981) NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes.
Tegelikkus

Metafüüsiline ja tunnetusteoreetiline tähendusväli

Filosoofiliselt on mõistel 'tegelikkus' kaks teineteisega haakuvat tähendusvälja: metafüüsiline ja tunnetusteoreetiline. 
Metafüüsikas kuulub tegelikkus modaalsete mõistete hulka, vastandudes mõistele 'võimalikkus'. Vastupidi veel mitte oleva potentsiaalsusele on tegelikkuse jaoks põhiline aktuaalsus ehk praegune olemasolu. Vastandamaks akti ja potentsi mõistet, kasutab Aristoteles oma metafüüsikas mõisteid energeia ja entelechia (eesti keeles entelehhia). Entelehhia on olevas sisalduv teostumise võimalus või võime (dynamis). Tegelikkus on olemise vormi (eidos) või kuju (morphe) loova lõpuleviimise printsiip, sest vormimata substants või mateeria (hyle) ei esinda printsiibina tegelikkust. Aristotelese arvates kujutab liikumine kui printsiip enesest võimalikkuse üleminekut tegelikkuseks: liikumine on võimaliku püüdlus muutuda tegelikkuseks. Metafüüsilise tegelikkusekontseptsiooni juurde kuulub ka tegelikkuse ja näivuse vastandamine, mis kuulub kokku ka vana- ja keskajal tuntud tõe mõistega. Selle kohaselt tegelikkus on tõeselt või tõeliselt olev. Mittetegelikkust tuleks seega vaadelda olemise seisukohalt puudulikuna.
Tunnetusteoorias on tegelikkus mõtlemisest ja teadvusest sõltumatu reaalsus. Tegelikkus on see, mis tähistab miskit, mis on iseenesest ja meist sõltumatult väljaspool meie ettekujutusi või mõtlemist. Siin peitub ka tunnetusteoreetiline põhiprobleem: kuidas suuta ette kujutada ettekujutusevälist? Descartes arendab Meditatsioonides küll ebatäieliku, kuid veenva teadvuse tegelikkuse mudeli (Modell der Wirklichkeit der Erkenntnis), mille puhul ta mõtleb ideest kui kujutluste sisust (Sachgehalt der Vorstellungen) nende küll transtsendentse, kuid puhast aktuaalsust kujutavate formaalset reaalust (realitas formalis) põhjustava objektiivse reaalsusena (realitas objectiva). Kanti jaoks polnud sellist transtsendentsust enam olemas, kuna temal on tegelikkus juba kujutlus: tegelikkus on see, mis "langeb kokku kogemuse (tundmuse) materiaalsete tingimustega" (was mit den materialen Bedingungen der Erfahrung (Empfindung) zusammenhängt).
Jaan Rohusaar

Jaan Rohusaar (sündinud 15. mail 1936 Tallinnas) on eesti ehitusinsener ja tehnikateadlane.
Ta lõpetas 1954. aastal Tapa Keskkooli ja 1960. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna autoteede ja sildade insenerina. Ta oli samas aastatel 1964–1968 aspirant, kaitses 1968. aastal väitekirja "Исследование работы предварительно напряжённых металлических балок" ning sai tehnikakandidaadi kraadi.
Oli tööstusehitiste ja sildade projekteerija Tööstusprojektis, Maanteeprojektis ja Maaparandusprojektis.
Aastatel 1968–1996 oli ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi ja selle järglaskoolide arhitektuuriteaduskonna vanemõpetaja, 1969–1990 dotsent, 1990–1996 professor, 1979–1989 ehituskateedri juhataja, 1986–1996 arhitektuuriteaduskonna dekaan. Alates 1996. aastast on ta Tallinna Tehnikakõrgkooli ehitusmehaanika professor.

Teadustöö

Avaldanud töid teraskonstruktsioonide kandevõime suurendamise võimalustest ja optimaalsetest parameetritest ning kõrghariduse probleemidest. 50 teadustrükist, 20 aimearaamatut, 3 õpikut.
Ahassuumadu

Levila

Need maod on levinud Sahara-taguses Aafrikas.
Hõbeda mõis

Hõbeda mõis (saksa keeles Hoebbet, Hof Hoeppede) oli mõis Virumaal Kadrina kihelkonnas, tänapäeval asub mõis Lääne-Virumaal Kadrina valla, Hõbeda küla territooriumil.

Mõisaomanikud

Hõbeda mõis oli algselt Vatku mõisa kõrvalmõis Kadrina kihelkonnas Virumaal.
Hõbeda mõisa on esmakordselt minitud 1459. aastal kui Hof Hoeppede, 1459. aastal kandsid vennad Hermann ja Jürgen Luggenhusenid mõisa valdusõiguse üle Wolmar Wrangellile, kes pärandas mõisa poeg Hans Wrangellile, kes pärandas mõisa poeg Wolmar Wrangellile.
Wolmar Wrangell loobus 1488. aastal mõisast oma kasuisa Friedrich Dückeri ning kasuvendade Ewert ja Johann Dückeri kasuks.
1519. aastast olid mõisa omanikud Aderkased, mõisaomanikud vennad Aderkased müüsid Hõbeda, Adele ja Pirgi külad ning Recke veski Arend Asserienile 1529. aastal.
Pärast Arend Asserieni surma sai pärandusejagamislepingu järgi Hõbeda küla omanikuks 1584. aastal Arend Asserien, eelmise omaniku poeg.
1586. aastal Arend Asserieni surma järel oli omanikuks tema lesk Dorothea Farensbeck ja seejärel 1600. aastast Arend Asserieni poja Dietrichi tütar Magdalena Asserien (kes oli ka Riisipere mõisa pärijanna) ja tema abikaasale Robbert (Robrecht) von Rosenile Soonurme mõisast. Rubrecht von Rosen müüs 1619. aastal Hõbeda oma õemehele Johann von Delwigile hinnaga 2500 herrentaalrit.
17. sajandi lõpul kuulus mõis Johann Andreas von der Pahlenile (1642–1696), kes oli Eestimaa maanõunik, Rootsi kindralmajor; Habaja, Hõbeda, Järlepa, Pae mõisa pärushärra Eestis ja Branskovitši mõisa pärushärra Ingerimaal.
Mõisa järgmine omanik rittmeister Wolter von Delwig müüs Hõbeda mõisa rittmeister ja maanõunik Otto Fabian von Wrangellile.
Pärast Eestimaa Rüütelkonna peamehe, maanõunik Otto Fabian von Wrangelli surma (1726) lastetuna sai mõisa ja lähedalasuva Wittena (Viitna) kõrtsi omanikuks tema vennapoeg Fabian von Wrangell.
Fabian von Wrangelli surma järel (1739) pärisid tema vara lesk Anna Helena von Wrangell (sünd Ungern-Sternberg) ja lapsed ning vastavalt kokkuleppele sai Hõbeda mõisa 1754. aastal Fabian von Wrangelli tütre Fabiana Helena Renata von Wrangelli abikaasa Philipp Johann von Saltza.
Philipp Johann von Saltza surma järel (1787) päris mõisa tema poeg Eestimaa rüütelkonna peamees Alexander Philipp von Saltza, kes pantis 1799. aastal Hõbeda mõisa ja sellest sõltuva maakoha Viitna koos raieõigusega Tõdva-Kõnnu metsas 90 aastaks meeskohtunik Robert Gottlieb von Rosenile.
Robert Gottlieb von Rosen pantis 1820. aastal Hõbeda mõisa meeskohtuassessor Friedrich Adolph von Dellingshausenile, 1821 muudeti pandileping ostulepinguks ja Friedrich Adolph von Dellingshausen sai mõisa omanikuks.
Pärast kreisisaadik ja maanõunik vabahärra Friedrich Adolph von Dellingshauseni ja tema naise Karoline Elisabeth (sünd. von Krusenstiern) surma (1839) sai pärijatevahelisel kokkuleppel Hõbeda mõisa omanikuks kindralleitnant Johann Eduard von Dellingshausen.
Vabahärra, kindralleitnant Johann Eduard von Dellingshausenilt surma järel (1845) päris Hõbeda mõisa tema poeg Nikolai von Dellingshausen, parun Nikolai Dellingshausen kinkis Hõbeda ja Loobu mõisad 1895. aastal oma pojale Nikolai von Dellingshausenile .
Mõis võõrandati 1919. aastal.
Henry Fonda

Karjäär

Henry Fonda alustas näitlemist Broadwayl ning 1935. aastal tegi ta oma filmidebüüdi Hollywoodis. Suurem tuntus saabus filmiga "Vihakobarad" (The Grapes of Wrath, 1940), mille eest Fondale anti 1941. aastal parima lavastaja Oscar.
Näitleja tuntumad osatäitmised olid filmides "Ox-Bow' juhtum" (The Ox-Bow Incident, 1943), "Mister Roberts" (1955), "12 vihast meest" (12 Angry Men, 1955), "Ükskord Metsikus Läänes" (Once Upon a Time in the West, 1968) ja "Sinu, minu ja meie" (Yours, Mine and Ours, 1968).

Tunnustus

Kolmel korral on Henry Fonda kandideerinud Oscari ja Kuldgloobuse nominatsioonile. 1982. aastal pärjati ta parima meespeaosatäitja kullast kujuga ja kuldgloobusega Norman Thayeri rolli eest filmis "Kuldjärve ääres" (On Golden Pond, 1981).
Aasta varem anti Fondale aga elutöö Oscar ja Cecil B. DeMille'i nimeline elutööauhind.
Lisaks on näitlejal teatriauhind Tony aastast 1948 ("Mister Roberts") ja Briti Akadeemia filmiauhind aastast 1958 ("12 vihast meest").
Alates 1960. aastast omab mees Hollywoodi kuulsuste alleel (Hollywood Walk of Fame) aadressil 1601 Vine Street ka omanimelist tähte.
1999. aastal avaldatud edetabeli "AFI's 100 Years...100 Stars" (Ameerika Filmiinstituut) tulemuste põhjal asub näitleja meesstaaride tabelis kuuendal kohal.

Isiklikku

Näitlejana on tuntud ka tema tütar Jane Fonda, poeg Peter Fonda ning lapselapsed Bridget Fonda ja Troy Garity.
Heidelbergi ülikool

Heidelbergi Ruprecht Karli Ülikool (Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg) on ülikool Saksamaal Heidelbergis.
Asutatud 1386, see on vanim ülikool Saksamaal.
Vana osa ülikoolist asub Heidelbergi kesklinnas. Uus ülikoolilinnak on rajatud Heidelbergi Neuenheimer Feldi linnaossa.
Tartu Ülikooli nõukogu

Tartu Ülikooli nõukogu alates 2012

Alates 2012. aastast on ülikooli juhtorganid nõukogu ja senat. Tartu Ülikooli uus nõukogu vastutab ülikooli pikaajalise arengu eest, otsustab muu hulgas laenu- ja kinnisvaraküsimused ning võtab vastu eelarve. Nõukogu koosseisu kuulub 11 liiget: TÜ poolt esitatud Toomas Asser, Toivo Maimets, Peeter Saari, Jüri Sepp ja Paul Varul, Eesti Teaduste Akadeemia esitatud Kari Olavi Raivio ning haridus- ja teadusministeeriumi esitatud Kaja Tael, Toomas Kiho, Kersti Kaljulaid (esimees), Vahur Kraft ja Aku Sorainen. Nõukogu koosseisu kinnitas viieks aastaks Vabariigi Valitsus 22. detsembril 2011.

Tartu Ülikooli nõukogu alates 2017

Vabariigi valitsus kinnitas uue nõukogu koosseisu 16. veebruari 2017 istungil. Esialgu kinnitati nõukogu ainult kümneliikmelisena (viis ülikooli senati ja viis haridus- ja teadusministri poolt nimetatud liiget). 13. märtsi istungil valis nõukogu uus koosseis oma esimeheks Ruth Oltjeri. Haridus- ja teadusministri poolt nimetatud liikmed on Ruth Oltjer, Heidi Kakko, Vahur Kraft, Mart Nõmper ja Eva Åkesson ning Senati poolt nimetatud liikmeteks on Toomas Asser, Jüri Sepp, Richard Villems, Birute Klaas-Lang ja Tõnu Lehtsaar.
Harald Kaunisjuus

Harald Kaunisjuus (vanapõhja Haraldr hárfagri, norra Harald Hårfagre, ka Harald Halfdansson või Harald I; umbes 850 – umbes 933) oli esimene Norra kuningas.
Haraldi kohta on säilinud väga vähe tema eluajast pärinevat teavet. Teada on vaid kaks Þorbjörn Hornklofi skaldipoeemi – "Hrafnsmál" ja "Glymdrápa". Peamised andmed tema elukäigu kohta pärinevad 12. sajandist alates valminud saagadest. Et need saagad sisaldavad sageli vasturääkivusi ja tõenäoliselt ka väljamõeldisi, on Haraldi tegeliku elukäigu kohta vähe teada.
Kuigi Haraldit on traditsiooniliselt peetud Norra ühendajaks, usuvad tänapäeva ajaloolased, et tema võim piirdus Lõuna-Norra rannikualadega.

Haraldi elukäik saagade põhjal

Kuningasaagade järgi sündis Harald Ynglingite suguvõssa kuuluva Halvdan Musta pojana. Halvdan valitses mitut Vestfoldis asuvat väikekuningriiki. Tema surma järel 860. aastal pääses võimule noor Harald. Vastse kuninga nooruse tõttu valitses tema eest regendina tema ema vend Guthorm.
Saagade järgi sai Norra ühendamine alguse pärast seda, kui Hordalandi kuninga Eiriku tütar Gyda keeldus Haraldiga abiellumast. Gyda ütles, et tema ei abiellu Haraldiga enne, kui viimasest on saanud kogu Norra kuningas. Sealsamas andis Harald vande oma juukseid enne mitte kammida ega lõigata, kui kogu Norra temale allub. Alles kümme aastat hiljem, kui ta oli allutanud endale kogu Norra, korrastas ta oma juuksed ning sai liignimeks Kaunisjuus.
866. aastal vallutas Harald mitu Kagu-Norras asuvat väikekuningriiki, mis seni olid allunud Rootsi kuningale Erik Eymundssonile. 872. aastal saavutas Harald suure võidu Hafrsfjordi lahingus, misjärel võis ennast kogu Norra kuningaks pidada.
Haraldi võimule kujutasid ohtu paljud vaenlased, kes olid põgenenud Islandile, Orkney saartele, Shetlandi saartele, Hebriididele, Fääri saartele ja Mandri-Euroopasse. Harald sundis pagendusse ka hulga rikkaid ja mõjukaid ülikuid. Viimaks oli Harald sunnitud oma vaenlaste hävitamiseks korraldama sõjakäigu saartele ja Šotimaale.
Oma valitsusaja lõppjärgus andis Harald kõigile oma poegadele maad, mida nad tema esindajatena valitsesid. Kõrges vanuses andis ta ülemvõimu riigis oma lemmikpoja Eiriku kätte. Algul valitses Eirik koos isaga, aga kui Harald oli juba 80-aastane, andis ta kogu võimu pojale üle.
Harald suri 933. aasta paiku.
Toomas Kerem

Toomas Kerem (27. veebruar 1939 Tallinn – 29. aprill 2000 Loo, Harjumaa) oli eesti orienteeruja ja kergejõustiklane.

Haridus

1957. aastal lõpetas Tallinna Polütehnikumi metallide lõiketöötlemise eriala. 1962. aastal lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna masinaehitustehnoloogia, metallilõikepinkide ja instrumentide eriala.

Töö

Töötas Tallinna Ekskavaatoritehases konstruktorina.

Sporditegevus

Eesti noorte meistrivõistlustel kergejõustikus võitis 1957. aastal hõbeda 800 meetri jooksus ja pronksi 3000 meetri jooksus.
Aastatel 1963–1970 võitis orienteerumise Eesti meistrivõistlustel 2 kulda (1966 suusaorienteerumise märkesuusatamises ja 1970 orienteerumisjooksu teates Tallinna Polütehnilise Instituudi meeskonnas koos Ülo Saare ja Jaan Miljaniga), 2 hõbedat ja 2 pronksi.
Toomas Kerem oli 11. juunil 1964 Kloostrimetsas toimunud esimese Tallinna orienteerumisneljapäevaku peakorraldaja.
Ta oli Uku Annuse orienteerumistreener.
Volfram

Kasutusalad

Kõrge sulamistemperatuuri pärast kasutatakse volframit hõõglampide niitide valmistamiseks samuti kaarlampides ja elektrontorudes.
Volframit kasutatakse ka kiirlõiketerase legeerimismaterjalina (lisatakse kuni 18%), mis säilitab lõiketerade kõvaduse veel 800 °C juures. Koobaltiga tsementeeritud ja titaankarbiidi sisaldav volframkarbiid on volframterasest 1,3 korda kõvem ega pehmene oluliselt isegi 1100 °C juures. Volframi, vase ja nikli sulamist valmistatakse konteinerid radioaktiivsete ainete hoidmiseks. See sulam neelab radioaktiivset kiirgust pliist paremini. Sulameid on volframist tavalisel viisil raske saada, sest paljud metallid aurustuvad selle sulamistemperatuuril. Kõige sagedamini kasutatakse siin pulbermetallurgiat: pulbristatud metallide segu pressitakse ja paagutatakse kõrgel temperatuuril. Tihti sulatatakse saadud materjali elektriahjus veel uuesti.

Omadused

Volfram on sedavõrd plastiline, et 1 kg metallist saab venitada 3,5 km pikkuse traadi, millest piisab 23 000 elektrilambi valmistamiseks. Volframoksiidsed ühendid sarnanevad värvuselt, läikelt, kõvaduselt, elektrijuhtivuselt ja keemiliselt püsivuselt pronksidega. Nii neid nimetataksegi: sinine pronks (Na₂O • WO₂ • 4WO₃), kuldpronks (Na₂O • WO₂ • WO₃) jne.
Suurim volframitootja on Hiina, kus toodetakse 80% maailma aastatoodangust (73 300 tonni 2006. aastal).