google/wiki40b huggingface dataset:
Stephan Endlicher

Stephan Ladislaus Endlicher (24. juuni 1804 Pressburg – 28. märts 1849 Viin) oli Austria botaanik ja sinoloog. 
Ta õppis alguses teoloogiat, seejärel botaanikat ning Lõuna- ja Kagu-Aasia keeli, eelkõige hiina keelt, ja kirjutas hiina keele grammatika alused. 1828 määrati ta Austria rahvusraamatukogu käsikirjade kogu reorganiseerima.
Aastal 1835 asutas ta Austria esimese loodusteadusliku ajakirja Annalen des Wiener Museums der Naturgeschichte. Aastal 1840 sai temast Viini ülikooli botaanikaprofessor ja Viini botaanikaaia direktor.
Ta kirjutas taimeriigi laiahaardelise ülevaate, mis oli sel ajal kõige põhjalikum taimede kirjeldus. Endlicheri ettepanekul sisaldas see lisaks tekstile ka jooniseid. See teos avaldati koos Franz Ungeri teose "Grundzüge der Botanik" ("Botaanika alused") uusväljaandega.
Endlicher avaldas varased tööd Austraalia floora, sealhulgas Carl von Hügeli sealt kogutud taimede kohta. Samuti alustas ta tööd Brasiilia taimestikku käsitleva teose "Flora Brasiliensis" kallal, mille viimane osa ilmus alles 1906, enam kui pool sajandit pärast Endlicheri surma.
Endlicher tegi palju tööd Keiserliku Teaduste Akadeemia rajamisel ja lootis selle presidendiks saada, aga kui presidendiks valiti parun Joseph Hammer von Purgstall, lahkus ta pahaselt teaduste akadeemiast.
1848. aasta revolutsiooni ajal paluti Endlicheril kui tuntud liberaalil vahendada valitsuse ja ülestõusnute läbirääkimisi, aga selle asemel oli ta sunnitud Viinist ajutiselt lahkuma. Samal aastal sai ta Frankfurdi parlamendi liikmeks. Järgmisel aastal saadeti Frankfurdi parlament laiali, kuid Endlicher seda enam ei näinud, sest 1849. aasta märtsis ta suri 44-aastaselt.
Tema järgi sai nime loorberipuuliste perekond Endlicheria.
Endlicher kirjeldas mitu uut taimerühma, millest kõige tuntum on perekond sekvoia. Tema kirjeldatud taksonite juurde märgitakse autorilühend Endl..
Põltsamaa Ühisgümnaasium

Põltsamaa Ühisgümnaasium on Jõgeva maakonnas Põltsamaa linnas asuv gümnaasium. Direktor on Aimar Arula. 
1.–6. klassi õppetöö toimub Lille tänaval asuvas hoones. 7.–12. klasside õppetöö toimub Veski tänava hoones.

Ajalugu

Põltsamaale keskkooli loomise mõtte algatajate esimene koosolek toimus 24. juunil 1917. 26. augustil moodustati Põltsamaa keskkooli selts. Kool avati 17. detsembril 1917 Pajusi mnt 1 koolimajas. Direktor oli tol ajal ajutiselt Jaan Peterson-Põldra. 1917–1924 nimetati kooli Põltsamaa Reaalgümnaasiumiks. Õppetööd alustati III ja IV klassiga. Koolis töötas neli õpetajat. 1924–1938 kandis kool Põltsamaa Ühisgümnaasiumi nimetust. Gümnaasiumiosas oli reaal- ja humanitaarklass. 1994. aasta sügisest kannab Põltsamaa kool Põltsamaa Ühisgümnaasiumi nime.
Põltsamaa koolide ajalugu ulatub enam kui kolmesaja aasta taha. 1638–1806 töötas siin Põltsamaa Saksa Kool, kus õppisid vaid saksa lapsed. 1786–1797 tegutses kool alamrahvakoolina, mis oli kaheklassiline, ühe õpetajaga ja saksa õppekeelega. Koolis õpetati lugemist, kirjutamist, arvutamist ja usuõpetust ning ladina keelt. Lisaks sai õppida geograafiat, ajalugu ja looduslugu.

Kooli maskott

Põltsamaa Ühisgümnaasiumi maskott on Helesinine Unistus.
Maskoti idee lõi 2005. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi tollane abiturient Kaarel Kõrv.
1924. aasta suveolümpiamängud

1924. aasta suveolümpiamängud olid VIII olümpiaadi nüüdisaegsed suveolümpiamängud. Need toimusid 1924. aastal 3. maist 27. juunini Prantsusmaa pealinnas Pariisis. Mängud pühendati ROK-i asutamiskongressi 30. aastapäevale. 
Pariis kinnitati olümpialinnaks ROK-i XIX istungjärgul Lausanne'is 1921. aastal. Teised kandideerinud linnad olid Amsterdam, Barcelona, Los Angeles, Praha ja Rooma.

Olümpiaareenid

Olümpia peaareeniks oli Colombes'i staadion, mille staadionirada oli 500 meetri pikkune. 
Muud võistluspaigad oli Piscine de Tourelles (ujumine, veepall, vettehüpped), Vélodrome d'Hiver (raskejõustikualad), Vélodrome Municipal Vincennes'is (jalgrattasõit), Argenteuil Seine'i jõel (sõudmine), Meulan ja Le Havre (purjetamine), Reims, Versailles ja Chalons (laskmine).

Korraldus ja osavõtt

Korralduskomitee esimees oli krahv Justinien de Clery. Võistluste peasekretär oli Franz Reichel. 
Võistluste patroon oli Prantsusmaa president (1920–1924) Alexandre Millerand. 
Majutus oli esmakordselt niinimetatud "olümpiakülas", milleks kasutati suvilaid ja kasarmuid Bois Colombes'i linnaosas. 
Olümpial osales 44 riiki ja 3092 sportlast, sealhulgas 136 naist. Suurim võistkond oli Prantsusmaal – 319 sportlast. Väikseim võistkond oli Filipiinidel – 1 sportlane. Esmakordselt võtsid olümpiamängudest osa Ecuador, Filipiinid, Leedu, Läti, Mehhiko, Poola, Rumeenia, Uruguay ja iseseisva riigina ka Iirimaa.

Mängude avamine ja sümboolika

Olümpiamängud avas Prantsusmaa president Gaston Doumergue.
Olümpiavande andis kergejõustiklane Georges André (olümpiahõbe kõrgushüppes 1908 ja olümpiapronks 4 × 400 m teatejooksus 1920).  
Olümpiamedali kujundus: Aversil oli keskel kompositsioon mitmesugustest spordivahenditest – jalg- ja ragbipall, ketas, kuul, oda, aer, poksikinnas, vehklemismask, suusakepp ning suusk. Tekst: "VIIIeme/OLYMPIADE/PARIS/1924". Revers oli osaliselt helmesnööriga servatud tagaküljel langevate kiirte foonil kaks sportlase figuuri. Püstiseisja on ulatanud käe istuvale atleedile. Allservas olümpiarõngad. Diameeter 55 mm. Sign. A. Rivaud. 
Esimest korda kasutati spordialade sümbolitena piktogramme. 
Olümpiapostmargid anti välja neljast margist koosneva seeriana, mis oli jälle kavandatud klassikalises stiilis, kuid antiikfiguuride taustal näeme ka Pariisi staadioni, triumfikaart ja Notre-Dame'i katedraali. Uudne oli postkaart pealetrükitud olümpiamargiga, millel oli kujutatud kuulus antiik-kreeka maadleja Milon. 
Olümpiamängudest väntas firma "Rapid Films" dokumentaalfilmi "Jeux Olympiques, Paris 1924". See oli esimene olümpiamänge käsitlev pikem ülevaatefilm.
Diane Keaton

Diane Keaton (sünnipäraselt Diane Hall; sündinud 5. jaanuaril 1946 Los Angeleses) on USA filminäitleja, -režissöör, produtsent ja stsenarist.
Tema esimeseks suuremaks filmirolliks oli Kay Adams-Corleone roll filmis "The Godfather" ("Ristiisa", 1972). Seejärel algas tema koostöö Woody Alleniga ning ka komöödianäitlejana. Nii mängis ta kaasa Alleni filmides "Play It Again, Sam" ("Mängi seda veel, Sam", 1972, režissöör Herbert Ross), "Sleeper" ("Unimüts", 1973) ja "Love and Death" ("Armastus ja surm", 1975). Oma neljanda Alleni lavastajakäe all valminud filmiga "Annie Hall" (1977) sai ta Oscari parima näisnäitleja kategoorias. Hiljem on ta pälvinud veel kolm Oscari nominatsiooni, seda filmide "Reds" ("Punased", 1981), "Marvin's Room" ("Marvini tuba", 1996) ja "Something's Gotta Give" ("Parem hilja, kui mitte kunagi", 2003) eest.
2017. aastal pälvis ta Ameerika Filmiinstituudi elutöö auhinna.
Ere Raag

Ere Raag (enne 1978. aastat Ere Viirok; sündinud 7. veebruaril 1947 Antslas) on eesti raamatukogundustegelane.

Haridus

Aastatel 1954–1958 õppis ta Tsiksi Algkoolis. Pärast seda lõpetas 1962. aastal Kuldre 8-klassilise kooli ning 1965. aastal Antsla Keskkooli (eriala põllumajandusmehhanisaator-taimekasvataja). 1965–1967 õppis ta Viljandi Kultuurharidustöö Koolis raamatukogunduse ja bibliograafia erialal. Kõrghariduse omandas Raag aastatel 1978–1983 Eduard Vilde nimelises Tallinna Pedagoogilises Instituudis samal erialal.
Ta on osalenud mitmetel Rahvakultuuri Arendus- ja Koolituskeskuse läbiviidud raamatukoguhoidjate täienduskoolitustel.

Töö

Aastatel 1967–1968 oli ta Antsla Linnaraamatukogus lugemissaali juhataja. Pärast seda kuni 1972. aastani oli Antsla Linna Lasteraamatukogu juhataja. Muu hulgas organiseeris ta seal lastenukuteatri ja raamatusõprade ringi tööd. Aastatel 1972–1974 töötas ta Võru Rajooni Lasteraamatukogus lastetöö metoodikuna. Seejärel oli Raag kuni 1983. aastani Juhan Smuuli nimelises Võru Keskraamatukogus metoodik, tema põhitegevuseks oli raamatukogu ajaloo uurimine. 1983–1992 oli ta Võrumaa Keskraamatukogu metoodikaosakonna juhataja, alates 1992. aastast on Raag samas pearaamatukoguhoidja.
Ere Raag on muu hulgas olnud maakonna rahvaraamatukogude metoodilise juhendamise organiseerija ja elluviija, teiste raamatukogude eesrindlike kogemuste ja uuenduste rakendaja, raamatukogu ajaloo uurimise ja kroonikate koostamise juhendaja.
2006. aastal omandas ta Raamatukoguhoidja V kutsekvalifikatsiooni.

Muu tegevus

Alates 1989. aastast on ta Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu liige. Samuti on olnud Võru Rajooni Kultuuritöötajate Ametiühingu esimees ja Eesti Õpiringide Seltsi Semud juhatuse aseesimees.
Väikehuik

Väikehuik (Porzana parva) on ruiklaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (2012). 
Eestis on ta haruldane haudelind Matsalu lahel, Pihkva järve, Lämmijärve ja mõne väikejärve ääres.
Tõikamägi

Tõikamägi on küngas Otepää kõrgustikul Pilkuse külas. Mäe kõrgus on 214 meetrit.
2015. aasta jaanuaris avati Tõikamäel õhuväe radarijaam, mis kuulub Balti riikide õhuseiresüsteemi Baltnet. Tõikamäe radarijaamas on prantsuse päritolu kolmemõõtmeline keskmaa-õhuseireradar Ground Master 403, mis suudab õhusõidukeid avastada kuni 470 km kauguselt ja kuni 30 km kõrguselt.
Miadzieł

Ajalugu

Miadziełit on esimest korda mainitud aastal 1324. Arheoloogilistel andmetel asus asula toona Miadziełi järve saarel, tänapäevasesse paika kolisid sealsed asukad aga XIV sajandi lõpus – XV sajandi alguses. Tõenäoliselt oli kolimise põhjuseks katkuepideemia.
Kuni XX sajandi alguseni jagunes Miadzieł kaheks osaks. Põhjapoolsem neist kandis nime Stary Miadzieł (Стары Мядзел) ja seda mainitakse esimest korda aastal 1454, lõunapoolsem kandis nime Novy Miadzieł (Новы Мядзел) ja seda mainitakse esimest korda aastal 1463.
Stary Miadzieł kuulus läbi aegade erinevatele magnaatidele, nende seas Radziwillidele, Sakaitistele ja Raiskitele. Sõjas Moskvaga põletati asula maha ja aastal 1543 ehitati sinna uus kabel. Aastal 1736 sai Stary Miadziełist alev. Aastal 1762 sai alev õiguse neli korda aastas laata pidada.
Novy Miadzieł oli algselt kroonile kuuluv alev. XVI sajandi keskel sai sellest mõneks ajaks linn. Sealseil elanikel oli palju privileege, nii näiteks valisid nad endile ise foogti. Nii kutsuti sealseid elanikke "lihtrahvast aadlikeks". Asulat haldasid staarostid. Alevi juures asus ka Miadziełi kindlus, mis hävis Põhjasõja käigus.
Poola jagamisel läks Miadzieł aastal 1793 Venemaa koosseisu. Algul hakkasid alevid kuuluma Minski, hiljem aga Vilno kubermangu. XX sajandi alguses need ühendati. 
Pärast Esimest maailmasõda kuulus Miadzieł Poola koosseisu. 1939. aastast kuulus asula Nõukogude Liitu, ühtlasi muudeti alev külaks. Miadziełist sai taas alev aastal 1959. Aastal 1998 sai Miadziełist linn.

Rahvastik

Geneetiliste uuringute põhjal on Miadziełi ja selle ümbruskonna elanike seas levinud haplotüüp B2-D2-A2, mida seostatakse Uurali keeli kõnelevate rahvastega. Oletatavasti elasid seal uurali keeli kõnelevad inimesed veel keskajal.
Kuni XIX sajandini oli Novy Miadziełis arvukas leedulaste kogukond. Alevis oli leedu kool ja kirikus peeti leedukeelseid jumalateenistusi.
Pikva Miikaeli kabel

Pikva Miikaeli kabel on kabel Harjumaal Anija vallas Pikva külas.
Tegu on diakonisside endise haigla kabeliga, mis ehitati 19. sajandi lõpus haiglatöötajate palveruumiks. Algselt asus see Tallinnas Magdaleena haigla kõrval, kus ta jäi ette kinnisvaraarendusele. Pikva mõisakompleksi omaniku Mika Orava eestvedamisel toodi kabel Tallinnast Pikva mõisa. Kabel kuulub Pikva mõisa kompleksi ja töötab Kose koguduse abikirikuna.
Kevadpealinn

Eesti kevadpealinn on aunimetus, mida kannab Türi igal kevadel aastast 1999 20. märtsist kuni 20. juunini.
Kevadpealinna maskott on mururoheline ja lilleline Murumoor.
Aqua (pilvelõhkuja)

Arhitektuur

Aqua arhitekt on büroo Studio Gang Architects asutaja ja juhtiv disainer Jeanne Gang. See oli tema esimene pilvelõhkuja ja ühtlasi suurim naisarhitekti teostatud projekt. Ehitusarhitekt oli James Loewenberg firmast Loewenberg & Associates.
Aqua Tower asub North Columbus Drive'i ääres kvartalis 200. Kogu kvartal on ümbritsetud kõrghoonetega. Ainulaadse kujunduselemendi moodustavad kuni 3,7 meetrit hoone fassaadist välja ulatuvad lainjad platvormid. 
Aqua ehitushind oli 325 miljonit USA dollarit. Fassaadielementide hind moodustas sellest kõigest 1,5%. Ehituse ja sisustuse kogukulud ulatusid 475 miljoni dollarini.

Kasutus

Esimesed 18 korrust Aquast moodustab 334 toaga hotell ja renditavad büroopinnad. Korrustel 19–52 on renditavad elamispinnad ja korrustel 53–80 eraomanduses elamupinnad, sealhulgas enam kui 900 m² katusekoter, mis müüdi 2 miljoni dollari eest. Kortereid on kokku 718. Nende seas on ühetoalised korterid üldpinnaga 196 m², mille hind on vähemalt 370 000 dollarit.
Suursilmmadu (perekond)

Levila

Neid madusid võib kohata Kagu-, Ida- ja Lõuna-Aasias.

Sarnasus mürkmadudega

Neid üsna suuri mürgita (suursilmmao pikkus kuni 3,5 m) madusid kasutatavad rändavad maotaltsutajad vahel kobrade asemel, kuna ka nemad võivad ärrituse puhul kaela paisutada.
Dikloor

Esinemine looduses

Kloori suure reaktiivsuse tõttu teda Cl₂ kujul looduses ei esine.
Georg Wilhelm Spindler

Georg Wilhelm Friedrich Spindler (13. november 1793 Ahlden – 3. mai/15. mai 1838 Haljala) oli Eesti vaimulik.
Spindler sündis Alam-Saksimaal Ahldenis (Hannoveri lähedal). Ta õppis Valmieras koolis ja Tartus gümnaasiumis. Aastatel 1813–1816 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta Eestimaal koduõpetajana. Ordineeriti 15. mail/27. mail 1821 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1820–1838 (kutsuti 19. oktoobril/31. oktoobril 1820) Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja.

Isiklikku

Tema poeg Bernhard Justus Thomas Spindler oli Lihula ja Kirbla Püha Nikolause koguduse õpetaja, teine poeg Nikolaus Friedrich Hermann Spindler oli Harju-Madise ja Harju-Risti koguduse õpetaja, pojapoeg Hermann Spindler oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja, teine pojapoeg Friedrich Spindler oli Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja, hiljem fotograaf ja ajalehe Revaler Zeitung toimetaja. Väimees (tütarde Wilhelmine ja Arminia Anna Elisabethi abikaasa) Carl August Pezold oli Märjamaa Maarja koguduse õpetaja, tütrepoeg Wilhelm Dietrich Pezold oli Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja.
Janne Mumme

Janne Mumme (sündinud 13. augustil 1975) on eesti kabetaja.
Ta on mitmel korral naiste arvestuses võitnud Sulev Tuka mälestusturniiri.
Ta töötab Kentmanni kohtumajas referendina ja tegutseb Nõmme kabeklubis, tal on kabetreeneri kutse.
Ka tema tütar Karmen Vagula on kabetaja.
Sirje Keevallik

Sirje Keevallik (sünninimi Sirje Keres; sündinud 12. mail 1943) on eesti atmosfäärifüüsik ja tõlkija.

Poliitiline tegevus

Keevallik on 2009. aasta aprillist Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige. Ta kandideeris 2013. aasta kohalike omavalitsuste valimistel Tallinna valimisringkonnas nr 3 ja sai 388 häält, kuid valituks ei osutunud. Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel  valimisringkonnas nr 1 ja sai 166 häält, kuid valituks ei osutunud.

Tõlketegevus

Keevallik on tõlkinud arvukalt võõrkeelset ilukirjandust eesti keelde, peamiselt prantsuse, aga ka inglise keelest.

Isiklikku

Tema isa oli füüsik, akadeemik Harald Keres, ema lastearst Leida Keres, lell malesuurmeister Paul Keres, õde on füüsik Piret Kuusk.
Tal on abielust Andres Keevallikuga tütred Leelo Keevallik ja Liina Keevallik.
Oderint, dum metuant

Oderint, dum metuant (lad. «Las vihkavad, peaasi, et kardaksid») on ladina keelne väljend. Kasutatakse seda väljendit selleks, et kirjeldada võimu või valitsejat, kes püsib võimul tänu alamate hirmule. Arvatakse, et need sõnad olid öeldud esmakordselt Atreuse poolt, kes oli samanimelise tragöödia tegelane, mis oli kirjutatud Vana-Rooma poeedi Lucius Accius poolt. Kui uskuda Suetoniuse sõnu, siis oli see väljend armastatud Caligula poolt.
Pseudosilindrilised projektsioonid

Pseudo- või polüsilindriliste projektsioonide kontseptsiooni pakkus polükooniliste projektsioonide silindrilise analoogina esimesena välja Šveitsi päritolu Ameerika geograaf ja kartograaf Waldo R. Tobler. Pseudosilindrilisi projektsioone on võimalik koostada erinevate silindriliste projektsioonide omaduste kombineerimise teel, kusjuures osad pseudosilindrilised projektsioonid on omakorda teiste sama klassi projektsioonide modifikatsioonid.
Haldreka päevamärk

Haldreka päevamärk on päevamärk Hiiu maakonnas Haldreka külas.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on 58° 47′ 23″ N, 22° 26′ 49″ E.
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 28 meetrit. Alumises osas katab seda valge ja ülemises musta värvi laudis.
Päevamärk ehitati 1956. aastal.
Kilplõugmadu

Levila

Need maod on levinud Ameerika Ühendriikide lõunaosas, Mehhikos, Belize'is, Guatemalas, El Salvadoris, Hondurases, Nicaraguas ja Costa Ricas.

Kokkupuuted inimestega

Need maod on inimese suhtes mürkmadudeks liigitatavad, kuna nende hammustus võib inimesel keskmise raskusastmega mürgistusseisundeid esile kutsuda.
Slavjanka (Primorje krai)

Loodus

Alevi keskmine kõrgus merepinnast on 4 m, maksimaalne kõrgus on 177 m.

Kliima

Alevis on parasvöötme mussoonkliima. Jaanuari keskmine õhutemperatuur on –9,5 ja augusti keskmine õhutemperatuur on 20,7 kraadi. Aasta keskmine temperatuur on 6,8 kraadi. Jaanuaris võib õhutemperatuur langeda –24 °C ja tõusta 7 soojakraadini. Augustis võib õhutemperatuur tõusta 32,6 °C ja langeda 12,3 soojakraadini.

Transport

Tegutseb raudteejaam Bljuhher liinil Ussuriisk–Hassan.
Marit Ilison

"70 puuvillast kitlit"

"70 puuvillast kitlit" (2008–2011) on Marit Ilisoni suuremahuline kontseptuaalne moeprojekt, milles põimuvad nostalgia, stereotüüpsed mõttemallid ning autori vaated elu olemusele. 70 käsitsi ja ükshaaval värvitud kitlit moodustavad ülemineku valgest tumelilla toonini, sümboliseerides infomüra, millest lastakse mõjutada enda väärushinnanguid. Tumelilla näitab täielikku mõjutatust, valge või kitli ära võtmine esindab sõltumatust ja vabadust.

"Magada tahaks"

Marit Ilisoni moekollektsioon "Magada tahaks" on inspireeritud talvisest pimedast ajast ja soovist rohkem magada. Ühtlasi viitab loomingu pealkiri Anton Tšehhovi samanimelisele novellile. Rahvusvahelist tunnustust pälvinud mantlite projekt on sündinud nostalgilistest nõukogudeaegsetest villastest tekkidest ning on käsitsi kaunistatud Swarovski kristallidega tikanditega, mis peegeldavad autori ideed saladuslikust unistuste maailmast.
2016. aasta suvel demonstreeris moemaailma kultusbutiik 10 Corso Como kollektsiooni "Longing for Sleep" Milano moenädalal. Kollektsiooni esitles kunstnik kaks korda Pariisis ning see on müügil moebutiikides üle maailma Kanadast Lõuna-Koreani.
Mahtra vald

Mahtra vald (saksa keeles Machters) oli vald Harjumaal Juuru kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Juuru vallaga.
1938. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused

1938. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused toimusid Suurbritannias Londonis  6. kuni 13. augustini. 
Võistlused toimusid Wembley Arenal. Võistlusi korraldas Euroopa Ujumisliit LEN. Võistlused olid ujumises, vettehüppetes ja veepallis meestele. Võistluste edukaim riik oli Saksamaa, kes saavutas 14 medalit (viis kulda, seitse hõbedat, kaks pronksi).
Gruzdžiai mõis

Gruzdžiai mõis (leedu Gruzdžių dvaras) on endine mõis Leedus Šiauliai rajoonis Gruzdžiais.
Mõisa on esimest korda mainitud XVI sajandi alguses. Aastal 1793 läks see Platon Zubovi valdusse ja kuulus aastani 1858 tema suguvõsale. Seejärel ostis mõisa Aleksander Narõškin, tema järglastele kuulus mõis kuni Esimese maailmasõjani. Aastal 1923 hakkas mõisakompleksis tegutsema Gruzdžiai põllumajanduskool.
Mõisakompleks ehitati välja aastail 1810–1812. Lisaks peahoonele on tänapäeval alles ka palju kõrvalhooneid, nende seas rohkesti lautu, veetorn, kontor, meierei, auruveski-kuivati ja majandusjuhi elamu.
Väike Pudurahu

Väike Pudurahu (ka Lõuna-Pudurahu) on Lääne maakonnas Haapsalu linna halduspiirkonnas Liia saare lähedal asuv väike saar (rahu). Väikese Pudurahust põhja pool asub Pudurahu.
Rahu koordinaadid on 58° 51′ N, 23° 24′ E.
Akvapoonika

Akvapoonika on jätkusuutlik toidu tootmise süsteem, mis on kombinatsioon traditsioonilisest akvakultuurist (veeloomade, nagu tigude, vähkide, krevettide kasvatamine veemahutites) ja hüdropoonikast (taimede kasvatamine mullata) üksteist toetavas keskkonnas.
Akvakultuuris jääkained (eelkõige ammoniaak) akumuleeruvad vees, muutes vee kaladele mürgiseks. Suunates sellise vee läbi inertse substraadiga (kruus,kergkruus) täidetud taimede kasvulava, lagundavad ühed nitrobakterid ammoniaagi esmalt nitrititeks ning seejärel teised bakterid nitritid nitraatideks, mille omakorda taimede juurestik toitainetena veest välja võtab. Seejärel suunatakse toitainetest puhastatud vesi tagasi veeloomade mahutisse.
Küti mõis (Peetri)

Küti mõis (saksa keeles Kütti) oli Esna mõisa kõrvalmõis Peetri kihelkonnas Järvamaal.
Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituut

Eesti NSV Teaduste Akadeemia Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituut, (hiljem ka Eesti TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituut; lühendina TEFI) oli 1963–93 Eesti (NSV) Teaduste Akadeemia juures tegutsenud instituut, mis tegeles termofüüsika ja elektrofüüsika teadusliku uurimisega.
1993. aastal liideti TEFI Eesti TA Energeetika Instituudiga.
Philothamnus angolensis

Levik

Neid võib kohata roomamas Angolas, Namiibias, Botswanas, Zimbabwes, Mosambiigis, Tansaanias, Sambias, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kongo Vabariigis, Kesk-Aafrika Vabariigis ja Kamerunis.
Darevskia valentini

Levila

Nad on levinud Iraanis, Gruusias, Türgis ja Armeenias.  
Armeenias leidub seda liiki Širaki, Aragatsotni, Kotajkhi, Ararati, Gegharkhunikhi, Vajotsh Dzori, Sjunikhi, Lori ja Tavuši maakonnas.
Kurdistani provints

Ajalugu

Keskajast kuni 19. sajandi keskpaigani asus ligikaudu samal alal Ardalani vasalkond. 1867 muudeti see üheks Pärsia provintsiks.