Ühistöö

Asutamine

1. detsembril 1918 toimus Estonia teatris Eesti Ajutise Valitsuse esindajate ja ärksamate kodanike osavõtul rahvakoosolek, kus arutati, kuidas saaks käimasolevat vabadusvõitlust omalt poolt toetada tsiviilisikud. Koosolekul otsustati, et kõik organisatsioonid peavad kohustama oma liikmeid asutama Kaitseliitu, varustama Rahvaväge moonaga ja andma võimaluste piires riigile laenu. Samuti tuli arutlusele Tallinna õpetajaskonna hulgas tekkinud mõte luua eraldi tsiviilorganisatsioon, mis aitaks valitsust ja sõjaväge iseseisvuse kaitsmisel. Mõte oli inspireeritud Esimese maailmasõja ajal Venemaal tegutsenud linnade ja omavalitsuste liitudest, mis tegelesid erinevate riigikaitseliste ülesannetega. Riigi Kunsttööstuskooli direktor Voldemar Pätsile, kes oli ka Konstantin Pätsi noorem vend, anti koosolekul ülesanne valmistada ette sellise organisatsiooni põhikiri, mis kinnitati 5. detsembril ametlikult valitsuse poolt. Ühingu nime – "Ühistöö" – mõtles välja Voldemar Pätsi abikaasa Johanna Päts.
Nädal aega hiljem, 8. detsembril, toimus Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi (praegune Inglise kolledž) hoones ühingu asutamiskoosolek, kus valiti liidu juhatus ja määrati juhatuse esimeheks Voldemar Päts. Samuti otsustati, et samas hoones hakkab asuma Ühistöö keskjuhatus, kust koos valitsusega antakse plaanitavalt üle riigi paiknevatele allosakondadele tegevussuuniseid. Seejärel alustati laiema liikmeskonna leidmiseks ajakirjanduses aktiivset kihutustööd.

Tegevus pärast Vabadussõda

Pärast Vabadussõja lõppemist tegutses Ühistöö edasi palgaliste töötajatega. Jätkati pesu õmblemist Ameerika Punasele Ristile ja teenitud raha kasutati kohalike vaeste toetamiseks. Samuti tegeles Ühistöö rahakorjamisega Vabadussõja ausammaste püstitamiseks. Ühistöö lõpetas tegevuse 1921. aastal.
Lisaks anti pärast sõja lõppu 412 inimesele Ühistöö teenetemärk, mis on üks Eesti haruldasemaid aumärke. Samuti andis vabariigi valitsus 14. detsembril 1920 Voldemar Pätsile Vabadusristi III liigi (tsiviilteenete eest) 2. järgu, tuues põhjuseks "seda suurt tööd [...], mis Ühistöö on vabadussõja kestvusel Eesti riigi ülesehitamiseks teinud."
1927. aastal andis Tallinna Õpetajate Selts välja Eduard Laamani koostatud kogumikraamatu Ühistöö tegevusest.

Struktuur ja korraldus

Ühistöö tegevust juhtis üleriiklikult keskjuhatus, mille esimeheks oli Voldemar Päts. Ühing jagunes siseriiklikult regiooniti väiksemateks osakondadeks, mis eksisteerisid muuhulgas näiteks Tallinnas (ühtlasi esimene osakond), Tartus, Pärnus ja Viljandis. Organisatsioon oli kohati esindatud ka mõnedes kihelkondades, valdades ja alevites.
Organiteks olid seltsi üleüldine koosolek, juhatus ning "revisjoni- ja mitmesugused erikomisjonid".
Ühistöö juhatuse ja revisjoni liikmete arvu ning nende liikmete ametisse kinnitamise ja ametist vabastamise pidi määrama üleüldine koosolek. Juhatuse ja organisatsiooni, mis pidi ühtlasi määrama ka juhatuse ja revisjoni võimupiiri. Organisatsiooni tegevust sätestas kodukord/põhikiri, mis kiideti heaks asutamiskoosolekul.
9. veebruaril 1919 toimunud üldkoosolekul võeti vastu otsus bürokraatlike protseduuride kiiremaks edenemiseks panna osakondades ametisse eraldi palgalised asjaajajad.

Viljandis

Viljandi osakond alustas tegevust 17. jaanuaril 1919.