Saab 90 Scandia

Arendamine ja konstruktsioon

Scandia välja töötamine algas veebruaris 1944. Eesmärk oli luua kahemootoriline reisilennuk, mis suudaks 24–32 reisijat 1000 km kaugusele viia. Lennuki stardikaal pidi jääma 11 600 kg juurde. Lennuki disaini juures üritati silmas pidada ohutust, pikka eluiga ja madalaid ülalpidamiskulusid ning lennuk pidi saama kaks Pratt & Whitney R-2000 mootorit. Hiljem otsustati siiski Pratt & Whitney R-2180-E1 mootoreid kasutada ja algselt plaanitud mootorid paigaldati vaid prototüübile.
Tiivad valmistati NACA profiilide järgi, et saavutada head lennuomadused. Tiivad kinnitusid kere külge suhteliselt madalalt, et vähendada tugistruktuurist tulenevat lisamassi ja suurendada ohutust hädamaandumiste korral. Tiivad ehitati kolmest tükist: keskmine osa koos mootori kohtadega ja tiivaotsad kummalegi poole, mis kinnitusid poltidega otse mootorite kõrvale.
Kere diameeter valiti selline, et igasse ritta mahtus neli istet – sellise paigutusega mahutas lennuk 32 reisijat. Võimalik oli kasutada ka laiemaid ja mugavamaid istmeid, mida mahtus kolm tükki ühte ritta – sellise paigutuse korral mahutas lennuk 24 reisijat. Kogu lennuki kere ehitati metallist, välja arvatud tüürid, mille puhul kaeti metallraam kangaga. Maandumisrattad paiknesid kolmnurkse plaani järgi, üks telik ninas ja kaks tiibade all ning telikud olid lennu ajaks sissetõmmatavad.

Katselennud

Prototüübi (SE-BCA) esmalend toimus 16. novembril 1946 Claes Smithi piloteerimisel. Esmalend kestis 20 minutit. Lennuk oli madalatel kiirustel erakordselt hästi juhitav ja täielik kontroll säilis kuni kiiruseni 110–115 km/h. Varisemiskiirusele eelnevalt hakkas lennuk vibreerima. Tuli välja, et lennuk manööverdab suhteliselt hästi ka siis, kui üks mootor on välja lülitatud, mis oli tol ajal kahemootoriliste lennukite puhul haruldane. Rahule ei jäädud tüüri ja mootori seadistustega.
Enne 1947/1948. aasta talve lennati prototüübiga kokku 154 tundi. Talveks paigutati lennuk angaari ja seda täiustati veel. Mootorid tõsteti kõrgemale, et suurendada propellerite ja maa vahelist kaugust. Salongis oli varem paiknenud ainult testimisvarustus, kuid nüüd see sisustati. Teine testimisfaas algas 7. veebruaril 1948. Nüüd lennati kokku 700 tundi ja otsustati enne tootmist teha järgmised muudatused: paigaldada lennukile võimsamad mootorid, kasutada nelja labaga Hammilton-Standardi propellereid ning varustada suuna- ja kõrgusetüürid vedrudega, et vähendada lennuki juhtimiseks vajaminevat jõudu.

Reklaamringreisid

Prototüüp lendas 1947. aastal Taani, Hollandisse, Belgiasse ja Šveitsi. Mais 1948 lendas prototüüp Oslo kaudu Newcastle'isse. Kõigi nende lendude ajal olid salongis ainult katseseadmed ja demonstratsioonlende võimalikele klientidele ei korraldatud. Selle tõttu otsustati pärast salongi sisustamist teha Euroopas üks korralik ringreis.

113 tundi mööda Euroopat

Prototüüp alustas ringreisi 9. augustil 1948 ja saabus pärast 11 riigi läbimist 11. novembril 1948 tagasi Linköpingisse. Reisi esimene peatus oli Stockholmis ja edasi lennati sellisel marsruudil: Norra (Oslo), Iirimaa (Dublin), Suurbritannia (Prestwick, Gatwick, Jersey), Taani (Kopenhaagen), Belgia (Brüssel), Holland (Amsterdam), Šveits (Genf, Zürich), Portugal (Lissabon, Oporto), Hispaania (Madrid), Prantsusmaa (Pariis) ja lõpuks Soome. Kogu reis võttis 113 tundi koos 123 tõusu ja maandumisega, kokku läbiti 37 200 km ning veeti 1200 reisijat. Hollandis lendas lennukiga ka Hollandi Prints Bernard.
Igas linnas võeti Scandia vastu kohaliku lennufirma esindajate ja ajakirjanike poolt, kuid tellimusi ei tulnud. Mitmete lennufirmade esindajad külastasid 1948. ja 1949. aastal Linköpingit, et lennukiga lähemalt tutvuda. Teiste seas käidi ka järgmistes firmades: DNL, Fred Olsen, DDL, Aero, Swissair, FAMA, Aerol, Argentinas, KLM, Air Service, Sabena ja Garuda.

Kolm kontinenti

Teine reklaamringreis algas 16. augustil 1949, kui kuue lisakütusepaagiga (igaühes 400 liitrit kütust) prototüüp läks ringreisile, mis pidi selle viima kolmele eri kontinendile. See oli ka viimane kord, kui lennukit Rootsis nähti.
Esimene lend viis Pariisi, kus lisakütusepaagid eemaldati. SE-BCA jõudis 23. augustil Addis Abebasse Etioopias. Järgmisel päeval viidi imperaator Haile Selassie demonstratsiooniks mõeldud ringreisile. Ringreisil viibis ka Carl vob Rosen, kes tol ajal nõustas Etioopia Õhujõude. Turnee käigus külastati Ateenat, Kairot, Amarat, Port Sudani ja Luxorit. Lennu käigus pidi lennuk taluma 50 °C õhutemperatuuri ja tuli sellega probleemideta toime. Pariisi naastes kinnitati lisapaagid uuesti.
Seejärel suunduti 4. septembril Pratt & Whitney kodubaasi Hartfordis Connecticutis. Koos peatustega Prestwickis, Islandil ja Gröönimaal kestis reis 3 päeva. Hartfordis eemaldati lisapaagid ja sisustus vahetati välja. Sellele järgnes põhjalik turnee mööda USA-d. Muuhulgas külastati New Yorki, Washingtoni, Chicagot, Miamit, Los Angelest ja Houstoni. Los Angeleses lendas lennukiga ka Howard Hughes ja kiitis selle konstruktsiooni. Lennuk pöördus Hartfordi tagasi 14. oktoobril.

Tootmine

Tüübisertifikaat saadi juunis 1950. Rootsi lennufirma ABA (SAS-i eelkäija) tellis 11 lennukit. Kaks Brasiilia lennufirmat, VASP ja Aerovias do Brasil tellisid kokku kuus lennukit. Prototüüp ehitati ümber luksuslikuks eralennukiks ja selle omandas Brasiilia tööstur Olavo Fontoura.
Kuna Rootsi Õhujõud käisid Saabi tehasele peale, et põhirõhk oleks uue hävituslennuki Saab 29 Tunnan tootmisel, siis hakati ajapikku Scandiat tootma Rootsi asemel hoopis Hollandis Fokkeri tehases. Kokku toodeti lõpuks 18 Scandiat ja ajapikku koondusid need kõik VASP-i kätte.

Kasutamine

SAS sai oma lennukid kätte ajavahemikus oktoober 1950 kuni oktoober 1954. Neid kasutati peamiselt Skandinaavia-sisesteks lendudeks, kuigi 1953.–1955. aastani lennati ka Heathrow' lennuväljale Londonis.
VASP sai esimesed Scandiad kätte oktoobris 1950, kõik Scandiad koondusid VASP-i kätte 1957. aastaks. Uusi ja endisi SAS-i Scandiaid kasutati Brasiilia-sisesteks lendudeks oktoobrist 1950 kuni 1966. aasta lõpuni. Viimane Saab 90 Scandia lend toimus 22. juulil 1969.

Säilinud lennukid

Ainuke säilinud Scandia on 16. ehitatud lennuk. Lennukit säilitatakse ühes muuseumis Bebedouros São Paulo osariigis. Lennuk asub väljas ja on komplektne, kuid väidetavalt halvas seisukorras. Saab üritas lennukit oma 50. aastapäeva puhul 1987. aastal tagasi osta, kuid pidas omaniku küsitud hinda ebamõistlikult kõrgeks.