NSV Liidu Rahvasaadikute Kongress

Tegevus Kremlis

Eesti iseseisvuse taastamise meelne delegatsiooni osa läks Moskvasse sillutama selleks teed ning propageerima demokraatlikke riigivalitsemise printsiipe. Tegemist oli suuresti improviseerimisega ja olukorra ära kasutamisega, kusjuures peamisteks mõttekaaslasteks ja partneriteks olid Leedu delegatsiooni liikmed.
Esimeseks suureks saavutuseks oli 27. novembril 1989 NSVL Ülemnõukogu poolt vastu võetud seadus Eesti NSV, Läti NSV ja Leedu NSV majandusliku iseseisvuse kohta. Eestlaste poolt genereeritud liiduvabariigi isemajandamise idee oli selleks ajaks kogunud populaarsust ja toetust paljudes liiduvabariikides.
Eesti, Läti ja Leedu rahvasaadikute absoluutselt suurimaks saavutuseks Rahvasaadikute Kongressil oli aga Molotovi-Ribbentropi pakti ja selle salaprotokollide olemasolu ametliku tunnistamise ja seda tehingut hukkamõistva otsuse vastuvõtmine. NSV Liidu kõrgeim riigivõimuorgan teatas, et selle paktiga vormistatud Nõukogude Liidu ja Saksamaa Euroopa jagamise aktsioon on kehtetu selle sõlmimise hetkest peale. See oli olnud üle poola aasta Rahvasaadikute Kongressi kuluaarides peetud karmi võitluse tulemus. Nõukogude Liidu juhtkond ja tema rahvaasemikud olid sunnitud tunnistama, et Nõukogude Liit on Balti riigid okupeerinud, saades selleks Hitleri soostumuse.
Eesti, Läti ja Leedu rahvuslaste osalemine suures maailmapoliitikas ja kujunemine ajaloolisteks isikuteks väljendus osalemises Kremlis ka muude Nõukogude Liidu lagundamise protsessi kiirendavatele aktsioonidele aktiivses kaasaaitamises. Tegutseti teiste Nõukogude Liidu  häbiväärsete tegude esiletoomises nagu Poola ohvitseride mõrvamine Katõnis, agressioon Afganistani, Thbilisi veresauna korraldamine jne.
Pärast 1991. aasta augustiputši Rahvasaadikute Kongressi tegevus sisuliselt hääbus. 6. septembri istungi korraldamisega, eriti päevakorra kokkupanemisega, oli kõvasti tegemist. Selleks ajaks oli Eesti kuulutanud välja iseseisvuse ning tema saadikud Kongressi töös ei osalenud. Vaatlejatena olid kohal Aasmäe, Bronštein, Gräzin, Kraft, Lippmaa, Nurm, Palm, Pohla, Raig, Vare, Vooglaid ja impeeriumimeelsed saadikud. Nendele vaadati aga juba kui välismaalaste. Eesti saadikud pöördusid küll Gorbatšovi, Lukjanovi, Ševardnadze, Nazarbajevi ja teiste tollaste Nõukogude Liidu juhtide poole sooviga, et RK oma viimasel istungil tunnustaks Balti riikide iseseisvust, kuid see küsimus  jäi päevakorda võtmata.

Mittetulundusühing "Eesti Vabaduse Eest!""

Eestist valitud NSV Liidu rahvasaadikud asutasid 16. märtsil 2010 mittetulundusühingu "Eesti Vabaduse Eest!". Ühing on võtnud enda eesmärgiks vahetada, edastada ja talletada meenutusi, mis on seotud ühingu liikmete töö ja tegevusega NSV Liidu rahvasaadikutena. Ühingu esimeheks valiti Jüri Kraft, kelle poolt nimetati aseesimeesteks Igor Gräzin ja Toomas Varek.
Ühingu liikmeskonda ei kaasata Eesti iseseisvuse taastamise vastu võidelnud rahvasaadikuid. Kuna ühingu asutamise päeva seisuga oli manalateele läinud 9 rahvasaadikut, sai ühingu liikmeskonna suuruseks olla maksimaalselt 36 liiget, kes oma soovi ühingusse kuulumiseks oleks pidanud kinnitama esimehele kas suuliselt või kirjalikult. Ühingu tegevuse lõppemise ainsaks vormiks on ühingu viimase liikme surm. Ühing ei jäta endast maha mingit kontinuiteeti kuna tema nimi ja tegevus pole päritavad.
MTÜ-sse Eesti Vabaduse Eest! kuuluvad Juhan Aare, Hardo Aasmäe (1951–2014), Andres Aruvald, Ignar Fjuk, Gennadi Golubkov, Igor Gräzin, Klara Hallik, Arvo Haug, Peeter Jalakas, Jüri Kahn, Siim Kallas, Jüri Kraft, Tiit Käbin (1937–2011), Tõnu Laak, Marju Lauristin, Endel Lippmaa (1930–2015), Tiit Made, Toivo Ninnas, Ülo Nugis (1944–2011), Hasso Nurm, Vello Pohla, Ivar Raig, Irina Raud, Arnold Rüütel, Edgar Savisaar, Olev Subbi (1930–2013), Eino Tamberg (1930–2010), Indrek Toome, Enn Tõugu, Toomas Varek, Ülo Vooglaid, Arder Väli ja Vaino Väljas.