google/wiki40b huggingface dataset:
Vostok (polaarjaam)

Vostok on endine Nõukogude Liidu ning praegune Venemaa teaduslik polaarjaam Antarktises. Polaarjaam rajati 16. detsembril 1957 Antarktise mandri keskele umbkaudu 1000 kilomeetri kaugusele lõunapoolusest. 
Jaama nimi tuleb purjelaevalt Vostok, mis oli üks kahest Bellingshauseni 1819.–1821. aasta ümbermaailmareisi laevast.

Jaama asukoht

Vostok asub umbes 1500 kilomeetri kaugusel mererannikust. Talvel on jaamani jõuda peaaegu võimatu, mis tähendab, et jaamas asuvatel teadlastel ei ole võimalik vajadusel välist abi saada.
Polaarjaama geograafilised koordinaadid on 78° 28′ S, 106° 48′ E.

Kliima

Kliimatingimused on maailmas raskeimad. Valitseb karm pakane. 
Polaarjaama piirkonnas on väga madalad õhutemperatuurid aasta läbi. Siin registreeriti maailma madalaim õhutemperatuur −89,2 °C (1983). Kõrgeimad õhutemperatuurid suvel on kuni −21 °С. Piirkonda nimetatakse Maa külmapooluseks.
Õhk on peaaegu täiesti kuiv. 
Aasta keskmine tuule kiirus on umbes 5 m/s, suurim on 27 m/s.
Vostok polaarjaam asub 3488 m kõrgusel merepinnast. 
Viiel kuul aastas kestab seal polaaröö.
Nendes tingimustes kestab aklimatisatsioon ühest nädalast ühe-kahe kuuni. Võib tekkida peapööritus, valu kõrvades, verejooks ninast, lämbumistunne, vererõhk võib suureneda. Tekib unetus ja langeb isu, tekib pööritus ja oksendus, inimene kaotab 3–5 (maksimaalselt 12) kg kaalust.

Polaarjaamas Vostok toimuv teadustegevus

Venemaa teadlased korraldavad polaarjaamas süsivesiniku- ja mineraaltooraine ning magevee varude uurimist; viivad läbi aero-meteoroloogilisi, aktinomeetrilisi, geofüüsilisi ja glatsioloogilisi vaatlusi ning spetsiaalseid arstiteaduslikke uurimisi. Nad uurivad kliimamuutusi, osoonikihi õhenemist jms.
Vostokis leiti 1990. aastate keskel Antarktise suurim jääalune järv – reliktne Vostoki järv. Praegu toimub jää puurimine järve kohal. Järve veeni on jäänud veel mõnisada meetrit.
1981-1983 talvitas Vostokis koos ekspeditsiooniga Vello Park. Aprillis 1982 elati üle ränk tulekahju ning pärast seda talvituti 8 kuud peaaegu pimeduses ja külmas.
Lümandu ohvriallikas

Lümandu ohvriallikas (ka: Lümandu silmaallikas, Lümandu külmaallikas) on allikas Rapla maakonnas Märjamaa vallas Kasari jõe vasakul kaldal, kust Lümandu küla jääb 0,5 km kagusse.
Allikas on arvatud arheoloogiamälestiseks.
Õlgkollane

Variatsioonid

E. F. Glockeri "Grundriss der Mineralogie ..." kirjeldab õlgkollast (Strohgelb) kui kahvatut kollast natukese rohelise ja valkjashalliga. Näitemineraalid on karfoliit ja pititsiit (gelber Erdkobalt)
.
Pantone värvus 13-0922 Straw on kuivanud pilliroogu meenutav kahvatu, kergelt pruunika varjundiga kollakas värvitoon. Pantone 13-0917 Italian Straw on selle heledam variant.
ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi  järgi on õlgkollase (Straw, Straw Yellow) kõige sagedasemaks määratluseks kahvatukollane, aga võib olla ka helekollane, keskmine kollane või hallikaskollane

Esinemine ja kasutamine

Õlgkollane on tavaline värvus kõrreliste ja tarnade puhul. Õlgkollane emajuur (Gentiana straminea) on emajuureliik väga heledat kahvatukollast värvi õitega.
Õlgkollane on metsise, händkaku, urvalinnu, roohabeka jt teiste lindude nokk.
Terve inimese uriini värvus on õlgkollane. Ka vereplasma on õlgkollase värvusega.
Värvinime kasutatakse sageli juuste ja habeme värvuse kirjeldamisel, ka parukate puhul.
Valge veini üks värvuse variante on õlgkollane.
Lichtenbergi rajoon

Ajalugu

Ajalooline Lichtenbergi küla koos naabruses asuvate Friedrichsfelde, Karlshorsti, Marzahni, Biesdorfi, Hellersdorfi, Kaulsdorfi ja Mahlsdorfi küladega liideti ühtse rajoonina 1920. aastal Berliini linnaga. 
1970. aastatel rajas Saksa DV valitsus Lichtenbergi rajooni idaossa paneelmajade piirkonna, mis eraldati Lichtenbergist ja millest moodustati uus, Marzahni rajoon. 1986. aastal jaotati see veel omakorda kaheks – Marzahni ja Hellersdorfi rajooniks. 2001. aasta haldusreformi käigus loodi neist Marzahn-Hellersdorfi rajoon.

Poliitika

2001. aasta kohalike omavalitsuste valimistel saavutas absoluutse enamuse Vasakpartei. Neile kuulus linnaosa volikogu 55 kohast 32. Järgnesid Saksamaa Sotsiaaldemokraatlik Partei 13, Kristlik-Demokraatlik Liit 8 ja Vaba Demokraatlik Partei 2 kohaga.
2006. aasta kohalike omavalitsuste valimisel kaotas Vasakpartei absoluutse enamuse, kuid jäi 24 kohaga endiselt suurimaks poliitiliseks jõuks linnaosa volikogus, kogudes 39,8% häältest. Sotsiaaldemokraadid kogusid 28,9% ja 17 kohta. Kristlik-Demokraatlik Liit sai 10,1% hääli ja 5 kohta. Saksamaa Rahvusdemokraatlik Partei kogus 5,9% hääli ja 2 kohta, rohelised 5,8% hääli ja 3 kohta, Töö ja Sotsiaalse Õigluse Partei 4,9% ja 2 kohta ning Vaba Demokraatlik Partei 4,2% ja 2 kohta. Pärast valimisi ühines Töö ja Sotsiaalse Õigluse Partei Vasakparteiga, kuid nende üks saadik Lichtenbergis otsustas jätkata sõltumatuna.
Berliini linnarajoonid
Mitte  ·  Friedrichshain-Kreuzberg  ·  Charlottenburg-Wilmersdorf  ·  Lichtenberg  ·  Marzahn-Hellersdorf  ·  Neukölln  ·  Pankow  ·  Reinickendorf  ·  Spandau  ·  Steglitz-Zehlendorf  ·  Tempelhof-Schöneberg  ·  Treptow-Köpenick
IMI Negev

Negev on Iisraelis toodetud 5,56 mm kergekuulipilduja.
Negev on automaatne tulirelv. See kasutab rauast väljuvaid lõhkeaine põlemisgaase selleks, et käitada lühikese käiguga gaasikolvi juhtimissüsteemi toru all ja pöördluku lukustusmehhanismi. Lukul enesel on 4 lukuhõlma, mis haakuvad toru pikendusega. Luku pöörlemist juhib riivi sees olev nõel, mis liigub lukukandurile paigaldatud nukijuhiku sees. Lukul on padrunikesta väljaheitmise seadis, mille hoob töötab vedru abil ja mida pöörab lukukandur.
Negevi gaasiregulaatoril on kolm asendit: etteandmine salvest, etteandmine lindilt ja halb ilm (tolm, pori või pritsmed). Kõigis asendites töötab kuulipilduja kiirusega 850–1150 lasku minutis.
Negevi projekteerimist alustati 1985 ja ametlikult võeti see Iisraeli armee relvastusse 1997. See vahetas välja kergekuulipilduja Galil, mille toru võis kestva tulistamise käigus kergesti üle kuumeneda.
See on kasutusel ka Eesti kaitseväe relvastuses. Lisaks Iisraelile ja Eestile kasutavad seda 2011. aasta seisuga veel Gruusia, Colombia, Costa Rica ja Tai.
Ikla piiripunkt

Ikla piiripunkt on piiripunkt Pärnumaal Ikla külas Euroopa teel E67 (Eestis Tallinna–Pärnu–Ikla maantee) Eesti-Läti piiril. Alates 2007. aastast, mil Eesti ühines Schengeni viisaruumiga, puudub tavaolukorras piirikontroll.
Ikla piiripunktist läänes Rannametsa–Ikla teel asub Vana-Ikla piiripunkt.
Hermann Karl von Vietinghoff

Hermann Karl von Vietinghoff (13. veebruar 1737 Peterburi – 3. oktoober 1812) oli baltisaksa mõisnik.
Tema vanemad olid Venemaa riigitegelane Erich Johann von Vietinghoff (1699–1761) ja Beata Regina von Fick (1708–1785).
Hermann Karl von Vietinghoff oli Viljandi kreisikohtunik ja talle kuulus Adavere mõis.
Junior Sornoza

Koondisekarjäär

Debüüdi Ecuadori jalgpallikoondises tegi ta 6. augustil 2014 sõprusmängus Boliivia vastu. Samas mängus lõi ta oma esimese ja seni ainsa värava koondise särgis.
Jekaterina Vassiljeva

Jekaterina Vassiljeva (vene keeles Екатерина Сергеевна Васильева; sündinud 15. augustil 1945 Moskvas) on Venemaa teatri- ja filminäitleja.
Tema vanemad olid luuletaja Sergei Vassiljev ja Olimpiada Makarenko.
Antipoodid (saared)

Antipoodid on saarestik Vaikses ookeanis.
Nad on saanud nime selle järgi, et nende saarte elanikud on La Manche'i suhtes antipoodid.
Pindala 21 ruutkilomeetrit.
Saared on künklikud, kõrgus kuni 366 meetrit.
Kuuluvad Uus-Meremaale.
Jüri Gerretz

Isiklikku

Jüri Gerretz on ooperisolist Olga Lundi poeg.
Gerretz on olnud abielus pianist Riina Gerretziga ja kunstnik Anna Leskiniga.
Jüri Nisumaa

Jüri Nisumaa (sündinud 10. juunil 1986) on Eesti maadleja ja Vigala valla volikogu liige.
Ta töötab kehalise kasvatuse õpetajana Vana-Vigala Põhikoolis  ja maadlustreenerina Kivi-Vigalas .
Sanukiit

Sanukiit on vulkaaniline kivim. Sanukiidiks nimetatakse klaasja põhimassiga andesiiti, milles sisaldub hüpersteeni, andesiini ja granaate; see võib üksikute fenokristallidena sisaldada ka magneesiumirikast oliviini ja ortopürokseeni. Nimetuse võttis aastal 1890 kasutusele Ernst Weinschenk ja kivim sai nime endise Sanuki provintsi järgi Jaapanis Shikoku saare põhjaosas tänapäeva Kagawa prefektuuri territooriumil. 
Arvatakse, et sanukiit tekib saarkaarte eel magmast, mille tekkepõhjuseks on sukelduvast laamast eralduvad lenduvad ühendid (peamiselt vesi), mis alandavad laama kohal oleva vahevöö kiilu sulamistemperatuuri ning põhjustavad selle osalise sulamise. Sarnase tekkega on ka boniniit, aga sellal kui sanukiit tekib intrusioonides, mida nimetatakse sanukitoidideks, on boniniit purskekivim.
Sanukiidi tihedus on 2,60 g/cm³. P-lainete levikukiirus sanukiidis on 6 km/s. Sanukiiti on inimesed kasutanud tööriistade valmistamiseks juba paleoliitikumis. Sanukiidist vardaid on aastast 1961 kasutatud ka hōkyō nimeliste pillide (Jaapanis leiutatud litofonide) valmistamiseks. Neid pille on kasutanud ka Jaapani helilooja Stomu Yamashita.
Arengustrateegia

Arengustrateegia on visiooni ja/või eesmärkide saavutamisele suunatud tegutsemise kava. Arengustrateegia aluseks on reeglina visiooni alusel sõnastaud eesmärgid ja selle elluviimiseks koostatakse reeglina konkreetne tegevuskava.

Arengustrateegia ruumilise planeerimise ja omavalitsuste arengu kontekstis

Ruumilise planeerimise ja omavalitsuste arengu kontekstis kajastavad valla või linna arengustrateegiat arengukava ja üldplaneering. Üldplaneeringu eesmärk on reguleerida eelkõige omavalitsuse ruumilise arengu kavadamisega seotut, määrates maakasutuse juhtotstarbed, säästva ja tasakaalustatud ruumilise arengu tingimused jms. Arengukava ülesanne on ennekõike reguleerida sotsiaal-majandusliku keskkonnaga seotud aspekte omavalitsuse arengus ning olla valla või linna eelarve kujundamise aluseks.

Juhtimise kontekstis

Juhtimises on arengustrateegia aluseks äriplaani ja tegevuskava(de) koostamisele, et ellu viia organisatsiooni missiooni ja visiooni.
Marco Borriello

Marco Borriello (sündinud 18. juunil 1982 Napolis) on Itaalia jalgpallikoondise endine ründaja.

Klubikarjäär

Borriello mängis AC Milani noorteklubides, kuid ei saanud kuigi palju mänguaega.
2000 hakkas ta mängima Itaalia tugevuselt 4. liigas Serie C2 Triestina eest. 9 mängus lõi ta 1 värava. Seejärel edutati ta Trevisosse, mis mängis 2000. ja 2001. aastal Serie B-s ja langes 2002. aastaks Serie C1-sse. Borriello lõi 27 mängus 10 väravat.
2002 sai Borriello lepingu AC Milaniga ja leping kehtis kuni 2007, kuid selle aja jooksul mängis ta Milanis kõigest 16 mängu ja lõi 1 värava. Põhiliselt oli ta välja laenatud teistesse Serie A klubidesse. Nii lõi ta Empoli kasuks 12 mänguga 1 värava, Reggina kasuks 30 mänguga 2 väravat, Genua Sampdoria kasuks 11 mänguga 2 väravat ja Serie B-s mänginud Treviso kasuks 20 mänguga 5 väravat. Siiski loetakse teda AC Milaniga UEFA Superkarika võitjaks 2003, Serie A võitjaks 2004 ja UEFA Meistrite Liiga võitjaks 2007.
21. juunil 2007 sõlmis ta lepingu Genoa CFC-ga. Borriello lõi sellel hooajal 19 väravat 35 mängus ja oli Serie A paremuselt kolmas väravakütt Alessandro Del Piero ja David Trézéguet' järel. CFC saavutas 10. koha.
2008 mais siirdus Borriello tagasi Milani.

Rahvuskoondisekarjäär

2001–2003 mängis Borriello Itaalia U-21 jalgpallikoondises 12 mängu ja lõi neis 6 väravat.
Esimese mängu Itaalia jalgpallikoondise eest tegi Borriello 6. veebruaril 2008 Portugali jalgpallikoondise vastu. Itaalia võitis selle 3:1. Borriellu kutsuti Itaalia koondisse 2008. aasta EM-iks, kuid mängida ta ei saanud.
Uno Raimond Pilvre

Elulugu

Uno Raimond Pilvre oli ametniku poeg.
Lõpetas 1947 Tallinna Elektromehaanika Tehnikumi, 1953 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) mehaanikateaduskonna insener-elektrikuna, aspirantuuri 1958; füüsika-matemaatikakandidaat (1966, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri käsitles alumiiniumi ja vase plastilist survedeformatsiooni madalal ning toatemperatuuril ja seismisel. 1967 täiendas end Moskva Ülikooli füüsika osakonnas. Oli 1947 Eesti NSV TA Geoloogia Instituudi laborant, 1952–54 (õpingute ajal) TPI füüsika kateedri vanemlaborant, 1958–61 assistent, 1961–67 vanemõpetaja, 1967–69 TPedI füüs-mat-kateedri dotsent kohusetäitja, 1969–74 dotsent, 1974–84 NSVL Ped Akad Kutsehariduse Teadusliku Uurimise Instituudi vanemteadur, 1984 Eesti NSV Riikliku Kutsehariduse Komitee õppemetoodika kabineti vanemmetoodik, 1985–89 informaatika ja arvutustehnika labori juhataja, 1989–91 tootmis-varumiskooperatiivi "Ester" teaduslik konsultant. Koostanud õppevahendeid füüsika, liikluse jm kohta, tõlkinud füüsika õpiku tehnikumidele.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: metallofüüsika (sh metallide erosioonkulumise mikromehhanismid), õpetamise metoodika, eriti tehniliste õppevahendite kasutamine õppetöös. NSV Liidu ja Eesti NSV rahvamajanduse saavutuste näituste diplomid ja preemiad, NSVL Rahvamajanduse Saavutuste Näituse hõbemedal. Umbes 50 teadustrükist, 2 autoritunnistust.
Tallinna–Paldiski maantee

Tallinna–Paldiski maantee  (põhimaantee nr 8) on üks Eesti põhimaanteid. 
See saab alguse Tallinna linnast. Tee pikkus on 47,2 km, sh 11,3 km pikkune lõik (Paldiski maantee) Tallinna linnas. Tee lõpeb Paldiski linnas. Alates 2008. aastast moodustab maantee Keila ja Paldiski vaheline lõik osa Euroopa maanteest E265, mis ühendab Tallinna Kapellskäriga Rootsis.

Asulad Tallinna–Paldiski maantee ääres

Tallinna linn, Harkujärve küla, Harku alevik, Hüüru küla, Püha küla, Kiia küla, Kütke küla, Tutermaa küla, Kumna küla, Keila linn, Valkse küla, Illurma küla, Niitvälja küla, Tuulna küla, Kloogaranna küla, Kersalu küla, Paldiski linn.
Sohland an der Spree

Sohland an der Spree on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Bautzeni kreisis Sohland an der Spree vallas.
Škoda Fabia

Škoda Fabia on Škoda väikeauto. Seda on toodetud kolm põlvkonda. Kolmas põlvkond tuleb sarnasem sõsarmudeliga Volkswagen Polo.
Stāmeriena mõis

Stāmeriena mõis (saksa keeles Stomersee, läti keeles Stāmerienas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Gulbene kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Gulbene piirkonnas Stāmeriena vallas Vecstāmerienas.

Ajalugu

Mõis eraldati Gulbene mõisast aastal 1802. Selle omanikeks olid Wolffid.

Mõisaansambel

Algne uusgooti stiilis peahoone põletati 1905. aastal ja taastati 1908. aastal uusrenessansi põhimõtete alusel. 1930. aastatel peatus mõisas Itaalia kirjanik Giuseppe Tomasi di Lampedusa. 1998. aastal mõis restaureeriti, praegu asub seal vallavalitsus.
Kõrvalhoonetest on säilinud 19. sajandil ehitatud ait ja aedniku maja. Mõisakompleksi juurde kuulub ka õigeusu kirik. 
Peahoone ümber künklikul maastikul on 28,4 hektari suurune vabakujundusega park, mida liigestavad Poga järv ja Poga jõgi. Jõel on paisjärv ja pargi kirdeosas asuvad tiigid. Eksootilisematest liikidest on pargis Euroopa lehised, palsamnulud, Siberi nulud, harilik ebatsuuga.
Mõisa hoonetest on aedniku maja kohaliku kaitse all.  Ülejäänud mõisakompleks - ait, park ja häärber ning kirikuhoone on riikliku kaitse all muinsusmälestised.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli Vana-Gulbene mõisa ja selle kõrvalmõisade, sealhulgas ka Stāmeriena mõisa kogusuurus 1816. aastal 22 adramaad, neile mõisadele allus kokku 1474 mees- ja 1538 naishinge.

Karjamõisad

Aastal 1816 allus Stāmeriena mõisale üks karjamõis: Pohdsen.
Soosaar (perekonnanimi)

Soosaar on eesti perekonnanimi.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Soosaar 354 mehel ja 397 naisel. Perekonnanimede levikult oli Soosaar meeste puhul 118. ja naiste puhul 115. kohal. Levinuim oli see Viljandi maakonnas, kus sellenimelisi oli 10 000 elaniku kohta 12,47.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Soosaar 364 mehel ja 409 naisel. Perekonnanimede levikult oli Soosaar meeste puhul 113. ja naiste puhul 112. kohal. Levinuim oli see Lääne maakonnas, kus sellenimelisi oli maakonna 10 000 elaniku kohta 12,84.
Maija Doveika

Maija Doveika (sündinud 27. juunil 1980 Tukumsis) on läti näitleja.
Maija Doveika lõpetas Tukumsi 1. Keskkooli ja Läti Kultuuriakadeemia näitekunsti erialal 2002. aastal. Aastatel 2000–2004 töötas ta Läti Kunstiteatri näitlejana. Vahepeal oli ta pikemat aega teatrist eemal, elas ka minu aastat Argentinas. Alates 2014. aastast on ta Läti Rahvusteatri näitleja,
Ta on mänginud nii filmides kui ka teleseriaalides.
Drabeši mõis

Drabeši mõis (saksa keeles Drobbusch) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Āraiši kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Amata piirkonnas Drabeši vallas Drabešis.

Pildid

Āraiši kihelkond
Kirik: Āraiši kirik
Mõisad: Āraiši kirikumõis | Drabeši mõis | Ieriķi mõis | Inti mõis | Kārļi mõis | Katrinmuiža mõis | Rāmuļi mõis | Rencēni mõis | Rucka mõis | Spāre mõis
Lea Viires

Lea Viires (sündinud 2. mail 1934) on eesti psühholoog.
Ta on Vanurite Eneseabi- ja Nõustamisühingu juhatuse liige. Ta on olnud sotsiaalministeeriumi eakate poliitika komisjoni liige.
Henry Rider Haggard

Sir Henry Rider Haggard (22. juuni 1856 Norfolk, Inglismaa – 14. mai 1925 London) oli inglise kirjanik. Tema seiklusromaanide tegevustik toimub tolle aja lugejate jaoks eksootilistel maadel.
Sai tuntuks romaaniga "Kuningas Saalomoni kaevandused" (1885, eesti keeles ilmunud 1960. aastal sarjas "Seiklusjutte maalt ja merelt" koos "Seeba kuninganna sõrmusega"), millega pani aluse nn "kadunud maailma" kirjandusžanrile, mis inspireeris muuhulgas Edgar Rice Burroughs', Arthur Conan Doyle'i,Edgar Wallace'i ja Rudyard Kiplingi loomingut.
Lisa Randall

Lisa Randall (sündinud 18. juunil 1962) on juudi päritolu Ameerika Ühendriikide osakestefüüsik, kosmoloog ja teaduskirjanik. 
Alates 2009. aastast on ta Harvardi Ülikooli Frank B. Baird, Jr., Professor of Science, ühtlasi 2001. aastast Harvardi ülikooli füüsikaosakonnas füüsikaprofessor. Tal on uurimusi elementaarosakeste, fundamentaalsete jõudude, paljumõõtmelise ruumi, standardmudeli, supersümmeetria, nõrga vastastikmõju ja gravitatsiooni vahelise hierarhia probleemi, ruumi lisamõõtmete kosmoloogia, barüonigeneesi, kosmoloogilise inflatsiooni ja tumeaine alalt. 1999. aastal esitas ta stringiteoorias koos Raman Sundrumiga Randalli-Sundrumi mudeli.

Haridus ja töökäik

Ta lõpetas 1983. aastal Harvardi Ülikooli füüsika erialal ja kaitses samas 1987. aastal doktorikraadi osakestefüüsika alal.
Aastatel 1989–1990 töötas ta järeldoktorina Lawrence'i Berkeley laboris. 1991. aastal sai ta füüsika abiprofessori koha Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis. Aastatel 1995–1998 oli ta MIT-i kaasprofessor, 1998–2001 samas füüsikaprofessor ja ühtlasi 1998–2000 Princetoni Ülikooli füüsikaprofessor.

Isiklikku

Ta õppis keskkoolis füüsik Brian Greene'iga samas klassis.
Alytaus arena

Alytaus arena on Leedus Alytuse linnas asuv universaalne spordihall.
Hoone avati 1981 ja rekonstrueeriti 2011. aasta korvpalli Euroopa meistrivõistlusteks aastail 2009–2010. Ametlikult avati uuenduskuuri läbinud hoone 12. veebruaril 2011. Halli ehituseks kulus 35 miljonit litti.
Hall mahutab korvpallimängudeks 5500 pealtvaatajat ja kontsertideks 7000.
Hoones peeti 31. augustist 5. septembrini 2011 korvpalli Euroopa meistrivõistluste C-alagrupi mängud.
Korvpalliklubi BC Alytus kasutab hoonet kodusaalina.
Lech Kaczyński

Lech Aleksander Kaczyński [lehh aleks'ander katš'õnski] (18. juuni 1949 Varssavi – 10. aprill 2010 Venemaa, Smolenski oblast) oli Poola poliitik, 2005. aastast kuni surmani Poola president.
Lech Kaczyński sündis Varssavis inseneri, Armia Krajowa veterani ja Varssavi ülestõusust osavõtja Rajmund Kaczyński (1922–2005) ning filoloogi Jadwiga Kaczyńska (1926) pojana. Tema identne kaksikvend Jarosław Kaczyński oli 2006–2007 Poola peaminister.
Aastal 1962 mängisid kaksikud koos peaosi lastefilmis "Kaks, kes varastasid kuu".
1978 abiellus Lech Kaczyński Maria Kaczyńskaga. Neil on tütar Marta ning kaks tütretütart Ewa ja Martyna.
Lech Kaczyński kuulus konservatiivsesse erakonda Õigus ja Õiglus, mille asutas koos vennaga 2001. aastal. Aastatel 2002–2005 pidas Varssavi linnapea ametit.
2005. aastal valiti Lech Kaczyński Poola presidendiks. 9. oktoobril toimunud esimese vooru võitis Seimi asespiiker ja Kodanikeplatvormi liider Donald Tusk, kes kogus häältest 36,3% Kaczyński 33,1% vastu. Nemad pääsesid teise vooru, mis toimus 23. oktoobril. Seal kogus Kaczyński 54,04% häältest Tuski 45,96% vastu. Kaczyński saamist presidendiks soodustas madal valimisaktiivsus, mis teises voorus oli ainult 40%  ja esimeses voorus 49,6%.
Presidendina ajas Kaczyński rahvuskeskset poliitikat .
Lech Kaczyński hukkus Smolenski lennuõnnetuses teel Katõni veresauna 70. aastapäeva tähistamisele. Koos temaga hukkusid kõik 96 lennukis viibinud isikut, kelle hulgas olid paljud Poola poliitika ja sõjaväe tippjuhid. Ka tema abikaasa Maria hukkus koos temaga.
Aleksandr Zabojev

Aleksandr Zabojev (sündinud 1. septembril 1989 Sverdlovsk) on Venemaa iluuisutaja.
Ta on uisutanud koos Natalja Zabijakoga, kellega esindas Eestit. Nad said 2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel 10. koha.
Andrei Sahharov (ajaloolane)

Andrei Nikolajevitš Sahharov (vene keeles Андрей Николаевич Сахаров; 2. juuni 1930 Kulebaki, Nižni Novgorodi krai, Nõukogude Liit – 26. juuni 2019 Moskva) oli vene ajaloolane, Venemaa Teaduste Akadeemia liige.
Ta oli kauaaegne Venemaa Teaduste Akadeemia Venemaa Ajaloo Instituudi direktor (1993–2010). Ajaloolasena oli Sahharovi peamine uurimisteema Kiievi-Vene riigi diplomaatia, välispoliitika, ideoloogia ja kultuuri ajalugu. Ta uuris ka sotsiaal- ja majandussuhteid Vene riigis 17. sajandil, totalitarismi Nõukogude Liidus 1920.–1930. aastatel, isiku osa ajaloos ning Venemaa ajaloo historiograafiat. Sahharov oli normanniteooria vastane. 
Sahharov pidas loenguid mitmes välismaa ülikoolis: McGilli Ülikoolis Montrealis, Alberta Ülikoolis Edmontonis, Helsingi Ülikooli Renvalli instituudis Soomes ja Pisa Ülikoolis Itaalias.

Haridus ja töökäik

Sahharov lõpetas 1953. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna. Aastatel 1961–1962 töötas ta pressiagentuuris Novosti. 1962. aastal sai ta ajakirja Voprossõ Istorii NSV Liidu ajaloo toimetuse juhatajaks. 1965. aastal kaitses ta ajalookandidaadi kraadi (väitekiri "Русская деревня XVII в. (по материалам патриаршего хозяйства)"). Aastatel 1971–1974 oli ta kirjastuse Nauka peatoimetaja. 1982. aastal kaitses Sahharov väitekirjaga "Зарождение дипломатии Древней Руси. IX – первая половина X вв" ajaloodoktori kraadi (kinnitati VAK-i poolt 1983). 1988. aastal sai ta professoriks.
1984. aastal sai Sahharov NSV Liidu Teaduste Akadeemia NSV Liidu Ajaloo Instituudi (1992. aastast Venemaa TA Venemaa Ajaloo Instituut) teadusdirektoriks, aastatel 1993–2010 töötas samas direktorina. Alates 2010. aastast oli ta Venemaa Teaduste Akadeemia nõunik.
Sahharov oli paljude ajalooõpikute kaasautor.
Sahharov võeti NSV Liidu Kirjanike Liidu liikmeks 1981. aastal. Pärast selle likvideerimist 1991. aastal oli Sahharov Venemaa Kirjanike Liidu liige.

Teaduslik ja ühiskondlik tegevus

1980ndate lõpus ja 1990ndate alguses rõhutas Sahharov vajadust vaadata üle ajaloouuringute metodoloogia Venemaal, pooldades loobumist klassilise ja formatsioonilise lähenemise fetišeerimisest.
Esines eksperdina Nikolai Svanidze saatesarjas "Ajalookroonikad" ("Исторические хроники"; veebis saadaval).

Isiklikku

Tema vend Dmitri Sahharov (1937–2003) oli pianist, Moskva Konservatooriumi professor.
Sahharov valdas inglise keelt.
Audaku leprosoorium

Audaku leprosoorium oli pidalitõbiste hooldusasutus (leprosoorium) Saaremaal Lümanda vallas Audakul.
Leprosoorium asutati 1903 talurahvaasjade komissari Julius Sanderi eestvõttel. Leprosooriumit majandas leprosooriumi hoolekogu moodustatud komitee.
Esimesed 20 leeprahaiget toodi leprosooriumi 1904 Ninasi leprosooriumist.
Pärast Eesti vabariigi moodustamist allus leprosoorium Saaremaa maavalitsusele, hiljem töö- ja hoolekandeministeeriumi tervishoiu peavalitsusele.
Leprosoorium suleti 1946 ja selle viimased 24 haiget toimetati Kuuda leprosooriumi.