google/wiki40b huggingface dataset:
Rahvuslik Kontakt

Rahvuslik Kontakt on eesti- ja rootsikeelne ajakiri, mis ilmub Rootsis Stockholmis. See on Rootsi Eestlaste Liidu väljaanne.
Ajakiri asutati 1957. aastal eestikeelsena esialgse nimega Kontakt. Peatselt selgus, et Rootsis juba on samanimeline ajakiri, misjärel sai ajakirja uueks nimeks Rahvuslik Kontakt. Ajakiri ilmus neli korda aastas. 2014. aasta lõpuni oli vastutav toimetaja Rein Asu. Tegevtoimetaja oli 1987. aastani Ahti Pae ja aastail 1987–2014 Mai Raud-Pähn. Kaastoimetaja on olnud Uno Schultz, keeletoimetaja oli Silvi Nemvalts. Toimetus asub Stockholmi Eesti Majas.
2014-2016 oli ajakirja peatoimetajaks Filip Laurits . Alates 2016. aastast on peatoimetajaks Sirle Sööt. Rahvusliku Kontakti toimetusse kuuluvad veel Aho Rebas, Mai Raud-Pähn, Taave Sööt Vahermägi, Kätlin Aare ja Evelin Tamm.
Alates 2015. aastast ilmub ajakiri kord aastas. Ajakiri on eesti- ja rootsikeelne, värviline ning digitaalselt loetav Rootsi Eestlaste Liidu kodulehel www.sverigeesterna.se.
Erker

Erker ehk ärkel on hoone seinast soklita eenduv katustatud osa. Sageli on erker kujundatud kaarekujuliselt või mitmetahulisena. Erkerit kasutatakse fassaadi elavdamiseks ja/või parema väljavaate loomiseks ning ruumi paremaks valgustamiseks.
Keskaegses sakraalarhitektuuris on erker vintskapilaadne seinast väljaulatuv katustatud raamistik, mille küljes ripub kirikukell. Eestis on säilinud erkerit võimalik näha Muhu Katariina kiriku lääneportaali kohal.
Rahvalik mõiste ärklituba on termini ärkel vääritimõistmise tulemus. Ärklitoaks peetakse tegelikult pööningul, katuse all või nn mansard-korrusel asuvat tuba, millel pole aga mingit otsest ega kaudset seost ärkliga. Tõelise ärklitoa üks esiletükkivamaid näiteid asub Tallinnas Kopli tn 50/1 maja fassaadil.
Tiina Allik

Tiina Allik (sündinud 3. aprillil 1949 ) on Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku koorijuht.

Eluloolisi andmeid

Ta sündis 3. aprillil 1949 Tartus üpr  Ermil Alliku ja salmilugeja Lydia Alliku (Alt) peres, omandas koorijuhi kutse 1968. aastal Tartu Muusikakoolis dirigent Roland Laasmäe õpilasena, õppis Tallinna Riiklikus Konservatooriumis koorijuhtimise erialal 1968-1972.

Isiklikku

Tiina Alliku pere: isa Ermil Allik, ema Lydia Allik, vennad: Georg Allik, Paul Allik; lapsed: Erik, Maarja
Vladislav Ardzinba

Vladislav Ardzinba (abhaasi Владислав А́рӡынба; venepäraselt Владисла́в Григо́рьевич А́рдзинба; 14. mail 1945 Ešeras Suhhumi lähistel – 4. märts 2010 Moskva) oli Abhaasia poliitik.

Haridus, teadus

Sündis Abhaasia moslemite peres, isa oli koolidirektor, ema õpetaja. Vladislav Ardzinba ise ei olnud usuliselt aktiivne.
Lõpetas Suhhumi pedagoogilise instituudi ajaloolasena (1966).
1969–1987 elas Moskvas, kus kaitses NSV Liidu Teaduste Akadeemia Orientalistikainstituudis kandidaadi- ja doktorikraadi vanaaja Väike-Aasia rahvaste ajaloo ja kultuuri alal.
1987 naasis Suhhumisse ja temast sai Abhaasi Keele, Kirjanduse ja Ajaloo Instituudi direktor. Spetsialist hetiidide alal; uuris ka hati keelt ja selle võimalikke sidemeid abhaasi-adõgee keeltega.

Poliitika

1980. aastate lõpust hakkas ta osalema Abhaasia iseseisvusliikumises.
1989–1991 oli Nõukogude Liidu Ülemnõukogu saadik. Ta valiti NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi liikmeks ja autonoomsete üksuste staatuse allkomisjoni esimeheks. 
1990 valiti ta Abhaasia Ülemnõukogu esimeheks, 1992 Abhaasia parlamendi esimeheks.
Gruusiaga toiminud relvakonflikti algusest 1992 augustis saab Ardzinbast Abhaasia riikliku kaitsekomitee esimees.
End iseseisvaks kuulutanud Abhaasias valiti ta parlamendi poolt 26. novembril 1994 presidendiks. 3. oktoobril 1999 valiti ta ilma vastaskandidaadita 99% häältega teiseks ametiajaks presidendiks.  
Abhaasia iseseisvust, 1999. aasta iseseisvusreferendumit ega Ardzinba presidendistaatust rahvusvaheliselt ei tunnistatud. Ardzinba on rõhutanud Abhaasia iseseisvumise lõplikkust. Ta on orienteerunud Venemaa toetusele. Kriitilistes olukordades on ta sõitnud Moskvasse, et saada Venemaa presidendilt oma poliitikale toetust. Korduvalt on ta pöördunud Venemaa poole palvega võtta Abhaasia Venemaa Föderatsiooni assotsieerunud liikmeks. 1997 käis ta Thbilisis läbirääkimistel Gruusia presidendi Eduard Ševardnadzega.
1995. aastal keelas ta Abhaasias Jehoova tunnistajate tegevuse, mis kutsus esile rahvusvahelise kriitika. 
Alates 2002. aastast ei ilmunud Ardzinba enam avalikkuse ette ning jättis riigiasjadega tegelemise peaministri Raul Hadžimba hooleks. Ta oli korduvalt Moskvas ravil. Opositsioon (eriti Amtsahara liikumine) kutsus teda üles erru minema, kuid ta otsustas jääda ametisse oma ametiaja lõpuni detsembris 2004. Kõne all oli ka tema ametist tagandamine, mida Abhaasia põhiseadus võimaldab, kuid sellest loobuti, sest nähtavasti ei oleks jõutud tagandamist lõpule viia enne ametiaja lõppu. Ardzinba kandideerimist kolmandaks ametiajaks takistasid nii põhiseaduslikud piirangud kui ka tema tervislik seisund.
3. oktoobril 2004 toimunud presidendivalimised kukkusid läbi ja sellega pikenes Ardzinba ametiaeg jaanuarini 2005 (oleks pidanud lõppema 6. detsembril 2004). 12. jaanuaril 2005 valiti riigi uueks presidendiks Sergei Bagapš, kellele ta ameti üle andis.

Isiklikku

Ardzinba oli abielus Svetlana Džergeniaga. Ardzinba tütar on Madina Ardzinba, kes tegeleb kuurordiäriga.  
Tema perekond on tihedalt seotud riikliku puiduvabrikuga AbhazLes. See on üks suuremaid puiduettevõtteid Abhaasias ning on kaubavahetuses Türgiga.
Karl Siilivask

Haridus

1940 asus ta õppima Võru Keskkooli, kus sõjasündmuste ning nõukogude tagalasse evakueerumise tõttu õpingud katkesid. 1945 sooritas ta lõpueksamid Tallinna 9. Keskkoolis. 1951 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo osakonna, 1954 kaitses TRÜ-s kandidaadiväitekirja "Eesti töölisklassi võitlus rahvusvahelise imperialismi ja kapitalistliku diktatuuri vastu kodusõja aastatel (1918-1920)" ja 1968 doktoriväitekirja "Suur Sotsialistlik Oktoobrirevolutsioon Eestis" veebruari- ja oktoobrirevolutsioonist Eestis.

Teenistuskäik

Aastatel 1954–1957 oli Karl Siilivask Tartu Riikliku Ülikooli Nõukogude Liidu ajaloo kateedri vanemõpetaja, 1957–1969 dotsent, 1969–1974 professor, olles ühtlasi 1962–1974 kateedrijuhataja, 1962–1964 ja 1971–1973 ajaloo-keele- ning 1973–1974 ajalooteaduskonna dekaan. Aastatel 1974–1983 oli ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi direktor, 1984–1992 sektorijuhataja, aastatel 1974–1992 ühtlasi kohakaaslasena Tartu Ülikooli professor. Alates 2004. aastast töötas Karl Siilivask Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Eesti Ühenduses vanemteadurina.
1977 valiti ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmeks ajaloo alal.

Teadustöö

Akadeemik Karl Siilivase uurimistöö peasuundadeks oli 19. ja 20. sajandi Eesti ajalugu ja teadusajalugu. Ta on avaldanud üle 200 teadustöö, sh ligikaudu 40 monograafiat, koostanud kesk- ja kõrgkoolide ajalooõpikuid. Teadusajaloo valdkonnast oli tema tähtsaim töö kolmeköitelise ülevaateteose "Tartu Ülikooli ajalugu 1632–1982" koostamine ja vastutav toimetamine. Ta algatas ka sarja "Ülikooli ajaloo küsimusi", mida on ilmunud üle 30 köite. Tema töö kajastub seeriakogumikes "Teaduslugu ja nüüdisaeg", "Teaduse ajaloo lehekülgi Eestist" ning Balti teadusajaloo konverentside materjalides (a-st 1977 "Historiae Scientarum Baltica"). Alates 1995. aastast oli akadeemik Siilivase eestvedamisel koostamisel ja toimetamisel Eesti teaduse biograafiline leksikon", millest ilmusid paberil 1. ja 2. köide.

Teaduskorralduslik tegevus

Ülikooliaastail oli akadeemik Siilivask Üliõpilaste Teadusliku Ühingu ja spordiklubi esimees. 1971–1985 oli ta Tartu Ülikooli ajalookomisjoni esimees ning aastast 1974 Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Eesti Ühenduse esimees, 1991–1993 ja 1999–2001 Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Balti Assotsiatsiooni president ja 1993–1999 asepresident.
Mirjam

Mirjam on naisenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 195. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Mirjam 955 naisel.
Polyus Gold

Polyus Gold (venekeelse nimega ОАО «Полюс Золото») on Venemaa kaevandus- ja metallurgiaettevõte, mille põhitegevusalaks on kullatootmine Venemaal ja Kasahstanis. Polyus Gold on Venemaa suurim kullatootja. 2009. aastal toodeti 39,2 tonni (1261 untsi) kulda.
Peamised omanikud on Suleiman Kerimovi struktuurid (37% aktsiatest), Mihhail Prohhorovi Onexim (umbes 40%). Suleiman Kerimovi varad kuulusid 2009. aasta kevadeni Vladimir Potaninile.
Ettevõtte aktsiatega kaubeldakse Venemaa börsidel RTS ja MICEX, New Yorgi börsil OTC ning Londoni börsil.
Polyus Gold moodustati 2006. aasta märtsis Norilsk Nickeli kontrollitud kullatootmise aktivate eraldamisel eraldi ettevõttesse.
2009. aasta augustis teatas ettevõte, et omandas 50,1% osaluse Kasahstani kullatootmisettevõttes KazakhGold.
2010. aastal kiitis Venemaa valitsuse välisinvesteeringute komitee heaks Polyus Goldi pööratud ülevõtmise (обратное поглощение / reverse takeover), mille käigus Jersey saarel registreeritav KazakhGold pidanuks omandama Polyus Goldi aktivad ja saama grupi juhtivettevõtteks. Tulemusena moodustuv Polyus Gold International koteeritaks Londoni börsil, 73,6 % tema aktsiatest omandaksid Prohhorov ja Kerimov.
2010. aasta juuni lõpus andis Polyus Gold Londonis kohtusse KazakhGoldi varasemad juhid -- ettevõtte varasemate omanike, Asaubajevite perekonna liikmed. Hageja nõuab 450 miljoni dollari tasumist, väites et Asaubajevid esitasid neile valeväiteid kullatootmise kohta Kasahstanis. 2010. aasta juulis tühistas Kasahstan oma heakskiidu pööratud ülevõtmise tehingule, väites, et Polyus Gold on rikkunud maavarade seadust.
Barrel

Barrel (inglise keeles 'tünn', 'vaat') on vedelike mittesüsteemne mahuühik.
Barreli suurus ei ole üheselt määratletud. Tavaliselt jääb barreli suurus vahemikku 26–52 gallonit ehk 100–200 liitrit. Sagedamini kasutatakse naftabarrelit, mille suurus on 158,987 l, ja puistainebarrelit, mille suurus on 115,627 l . Näiteks jõhvikabarreli suurus on 95,47 l. Portlandtsemendibarrel on 4 kuupjalga ehk 113,3 l, suhkrubarrel 5 kuupjalga ehk 141,6 l, rukkibarrel 3 buššelit ehk 105,7 liitrit.
Barrelit kasutatakse tavaliselt koos galloniga. Ka galloni suurus ei ole määratletud. Näiteks naftatööstuses võrdub 1 barrel 42 galloniga, aga puistainete korral 26,25 galloniga, sest nafta ja puistainete jaoks kasutatakse erinevat gallonit .
Barrelit lühendatakse bbl. Oletatavasti on b kahekordne mitmuse rõhutamiseks (1 bl, 2 bbl). Samuti on võimalik, et teine b on lisatud selleks, et vältida segiajamist paberirullidega, mille lühend on bl (sõnast bale).
Tänapäeval kasutatakse barreleid peamiselt USA-s.
On väidetud, et bbl tuleb sõnadest blue barrel ('sinine barrel'), sest USA naftatootja Standard Oil olevat naftat müünud 1 barreli suurustes sinistes tünnides. See kuulujutt on ilmselt vale, sest Standard Oil asutati 1870, kuid lühendit bbl on kasutatud juba 18. sajandi lõpus.
Ajalooliselt on tuhandet barrelit tähistatud Mbbl (ladina sõnast mille, mis tähendab 1000) ja miljonit barrelit MMbbl (tuhat tuhandet). See on aga vastuolus SI-süsteemi eesliidetega, mille järgi M tähendab miljonit (kreeka sõnast μεγα). Seetõttu väljaspool naftatööstust tähistab Mbbl pigem miljonit barrelit kui tuhandet.
PhpMyAdmin

phpMyAdmin on PHP-s kirjutatud töövahend, mis võimaldab hallata MySQL-i üle veebi. Selle abil saab luua ja eemaldada andmebaase, luua, eemaldada ja muuta tabeleid ning nende välju, käivitada ükskõik millist MySQL-i käsku ning muuta väljade sisu.
Ameerika

Loodus

Maailmajao pindala on 42 549 000 ruutkilomeetrit.
Ameerika kõrgeim koht on Aconcagua mägi, mis on 6959 meetrit üle merepinna. Ameerika madalaim koht on Surmaorg, mis on 86 meetrit alla merepinna.
Pikim jõgi on Amazonas, mille pikkuseks on 6400 km. Suurim järv on Ülemjärv, mille suuruseks on 82 097 ruutkilomeetrit.
Suurim kõrb on Sonora, mille suurus on 310 000 ruutkilomeetrit.

Inimasustus

2019. aastal avaldatud teadustöös väidetakse, et Cooper's Ferry leiukohas Idahos Ameerika Ühendriikides on tuvastatud inimtegevuse jälgi, mis on dateeritud aega 16560–15280 BP.
2016. aasta seisuga elas Ameerika maailmajaos 1 001 599 000 inimest.
Suurima pindalaga riik on Kanada.
Palupõhja looduskool

Palupõhja looduskool on Alam-Pedja looduskaitsealal Palupõhja külas asuv loodushariduskeskus.
Kooli omanikeks ja töö korraldajateks on looduskaitseühing "Kotkas" ja Eestimaa Looduse Fond, eestvedajaks Robert Oetjen.

Ajalugu

Kooliks on endine Jaago talu. Koolihooneks ostsid selle looduskaitseühing Kotkas ja Eestimaa Looduse Fond 2001. aastal. Pärast renoveerimist alustas looduskool 2004. aastal tööd: keskkonnahariduslike ürituste, seminaride ja koolituste majutamist.
Pikaokkaline mänd

Kirjeldus

Pikaokkalise männi eluiga on kuni 500 aastat. Puu kasvab kuni 47 m kõrguseks. Tüve läbimõõt on kuni 1,2 m. Korp on oranžikaspruun ja vanematel puudel sügavrõmeline.
Juurestik on hästi arenenud, peajuur võib liivases pinnases ulatuda 4,8 m sügavusele.
Pungad on munakujulised, hõbevalged, 3–4 cm pikkused. Noored võrsed on jämedad (läbimõõt kuni 2 cm), oranžikaspruunid, vananedes muutuvad tumepruuniks. Pikaokkalise männi okkad on männiliste sugukonna liikidest kõige pikemad, 20–45 cm pikkused, kolmekaupa kimbus (harva ka kahekaupa), veidi kõverdunud, kollakasrohelised, poolterava kuni terava tipuga, püsivad võrsetel 2 aastat.
Isasõisikud on silinderja kujuga, 30–80 mm pikad, purpurjad. Käbid on sümmeetrilised, 15–25 cm pikkused, tuhmpruunid. Seemned on kahvatupruunid, tumedate vöötidega, umbes 10 mm pikkused, 30–40 mm pikkuse tiivakesega. Seemned on suurimad USA kaguosas kasvavate mändide seas, 1000 seemne mass on 64,9–151,5 g.

Levikuala ja ökoloogia

Pikaokkalise männi levila asub USA kaguosa rannikupiirkonnas, kus ta kasvab 0–700 m kõrgusel merepinnast. Tüüpilisteks kasvukohtadeks on liivased kõrgendikud, liivamäed ja tasandikumetsad.

Kliima

Levila kliima on soe ja sademeterohke, aasta keskmine sademete hulk on vahemikus 1090...1750 mm. Kõige sademetevaesem aastaaeg on sügis, samuti pole haruldased kuivaperioodid suvel. Külmakraade talub puu talvel kuni –7...–12 °C. Aasta keskmine õhutemperatuur on vahemikus 17...23 °C, suvekuude keskmised maksimumtemperatuurid tõusevad kuni 28...34 °C, talvekuude õhu keskmised miinimumtemperatuurid langevad kuni 2...8 °C.

Kasvupinnas

Kasvupinnasteks võivad olla nii veega küllastunud kui ka kuivad ja kivised mullad. Mullad on moodustunud peamiselt meresetetest, ning need varieeruvad sügavatest ja hästi vett läbilaskvatest liivmuldadest kuni raskete savimuldadeni. Kõige levinumad on happelised, väheviljakad, väikese orgaanilise aine sisaldusega liivmullad. Lähtekivimitest on esindatud graniit, kvartsiit, kildad, fülliit, liivakivi, lubjakivi ja dolomiit.

Paljunemine

Pikaokkaline mänd on ühekojaline okaspuu ning paljuneb seemnete abil. Tules kannatada saanud nooremad puud võivad ajada ka juurevõsu. Käbikandvus algab keskmiselt 30 aasta vanustel puudel. Tolmlemine toimub levila lõunaosas veebruari lõpus, põhjaosas aprilli alguses. Viljastumine toimub järgmisel kevadel, mille järel käbide kasv kiireneb oluliselt. Käbid valmivad tolmlemisele järgneva aasta septembris-oktoobris. Seemned varisevad oktoobri lõpust kuni novembri lõpuni, 71% nendest kandub tuulega kuni 20 m kaugusele puust. Idandid ilmuvad 1–2 nädalat peale seemnete langemist maapinnale. Head seemneaastad esinevad 3–4 aasta järel.
Eduard Arnold Raud

Eduard Arnold Raud (sündinud 12. mail 1946 Tallinnas) on Eesti keemik.

Elulugu

Lõpetas 1964 Tartu 7. Keskkooli, 1969 MRÜ keemilise mehaanika erialal ja 1972 NSVL Teaduste Akadeemia Füüsikalise Keemia Instituudi aspirantuuri; keemiakandidaat kolloidkeemia erialal (1973, NSVL Teaduste Akadeemia Füüsikalise Keemia Instituut). 1973–81 Moskvas Üleliidulise Naftatöötlemise ja Naftakeemiatööstuse Teadusliku Uurimise Instituudi nooremteadur, aastast 1981 samas termiliste protsesside labori juhataja, aastast 1984 ühtlasi vanemteadur. Aastast 1992 ka tehnoloogiliste ja energotehnoloogiliste süsteemide kompleksse arendamise keskuse Cortesneft direktor.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: kolloidkeemia, kütuste ja gaasi töötlemine, pindnähtused. 102 teadustrükist, 7 autoritunnistust.
Lauri Aav

Lauri Aav (sündinud 26. veebruaril 1967) on eesti koorijuht ja muusikaprodutsent.
Ta on Tõnu Aava ja Irja Aava poeg.
Lauri Aav õppis Tallinna Muusikakeskkoolis klarnetit ning lõpetas 1992 muusikapedagoogika alal Tallinna konservatooriumi.
Ta juhatas 1989–1991 Eesti Poistekoori stuudiokoore, oli 1992–1998 oli segakoori Sõprus peadirigent ja on alates 1998. aastast Vanalinna Segakoori peadirigent.
Ta on olnud Eesti Kontserdi produtsent, turundusjuht ning pressi- ja kommunikatsioonijuht ning Rakvere Teatri reklaamijuht.
Alumine kilpnäärmeveen

Alumine kilpnäärmeveen ehk kaudaalne kilpnäärmeveen (ladina keeles ainsuses v. thyroidea inferior; vena thyroidea caudalis) on suletud südame-veresoonkonnaga loomadel pea ja kaela piirkonnas paiknev veen. 
Kehtivas loomade anatoomianomenklatuuris on veeni nimetuseks kaudaalne kilpnäärmeveen.
Alumise kilpnäärmeveeni (kaudaalse kilpnäärmeveeni) areng, anatoomia, morfoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Inimestel

Inimestel lähtuvad alumised kilpnäärmeveenid kilpnäärme alaosast ja suubuvad harilikult vasakusse õlavarre-peaveeni.
Otto Pohla

Sportlasena

Ta oli nii Kreeka-Rooma kui ka vabamaadluses kokku seitsmekordne Eesti meister. Ta võistles poolraskekaalus ja raskekaalus, välisvõistlustel üksnes Kreeka-Rooma maadluses.

1924

Pohla tuli Eesti meistriks Kreeka-Rooma maadluse raskekaalus.

1925

Pohla tuli Eesti meistriks vabamaadluse poolraskekaalus.

1926

Eesti alistas Tallinnas maavõistlusel Läti 28:8.
Euroopa meistrivõistlustel osales poolraskekaalus 6 maadlejat. Pohla kaotas esimeses ringis István Döményle (Ungari), kes sai 4. koha, ja teises ringis Josef Urbanile (Tšehhoslovakkia), kes sai hõbemedali. Sellega langes ta välja.

1927

Pohla tuli Eesti meistriks Kreeka-Rooma maadluse raskekaalus ja vabamaadluse poolraskekaalus.

1928

Pohla tuli Eesti meistriks Kreeka-Rooma maadluse poolraskekaalus.
Eesti koondis võitis Riias Läti 4:2. Otto Pohla esines raskekaalus. Kergemates kaaludes tuli võit Eestile, aga just kahes raskemas kaalus tuli vastu võtta kaotus (Aleksander Pohla ja Otto Pohla). Sellegipoolest arvati Otto Pohla olümpiakoondisse.
1928. aasta suveolümpiamängudel Amsterdamis esines Otto Pohla poolraskekaalus. Esimeses ringis seljatas ta Šveitsi maadleja Max Studeri, teises ringis sai punktikaotuse Soome maadlejalt Onni Pelliselt ja kolmandas sai punktivõidu Hollandi maadleja Johan Heijmi üle. Neljandas ringis tuli vastu Saksamaa maadleja Adolf Rieger, kelle seljatamine võis ainsana Pohla veel konkurentsi jätta. Alguses oligi Pohla aktiivsem, kuid väsis ja lõpetas matši ilmetu pusimisega. Kohtunikud andsid võidu sakslasele (sai hiljem hõbemedali) ja Pohla jaoks oli turniir läbi.

1929

Pohla tuli Eesti meistriks Kreeka-Rooma maadluse raskekaalus.

1930

Pohla tuli Eesti meistriks Kreeka-Rooma maadluse poolraskekaalus.

Edasine elukäik

Ta mobiliseeriti Punaarmeesse 22. augustil 1941 ja viidi Leningradi. Pärast jaanuari 1942 polnud temast enam teateid ning ta tunnistati jaanuaris 1943 teadmata kadumise tõttu surnuks.
Federico Valverde

Federico Santiago Valverde Dipetta (sündinud 22. juulil 1998 Montevideos) on Uruguay jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Madridi Real ja Uruguay jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Uruguay kõrgliiga klubis Peñarol, mille põhimeeskonnas debüteeris ta 2016. aastal. 2016. aasta juulis liitus ta Madridi Realiga. Esimesel hooajal mängis ta klubi duubelmeeskonnas Hispaania tugevuselt kolmandas liigas. Hooajal 2017–2018 mängis ta laenul Hispaania kõrgliiga klubis Deportivo La Coruña. Laenult naastes paigutas Madridi Reali peatreener Julen Lopetegui ta 2018. aastal klubi põhimeeskonda.
2017. aastal sai ta Uruguay kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel neljanda koha. Valverde pälvis turniiril hõbepalli auhinna. Uruguay jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 5. septembril 2017 MM-i valikmängus Paraguay vastu ja lõi selles mängus ka oma koondisekarjääri esimese värava. Ta valiti 2019. aasta Copa Américal osavasse Uruguay koondisse.
Free Nelson Mandela

"Nelson Mandela" (tuntud ka kui "Free Nelson Mandela") on Briti muusiku Jerry Dammersi kirjutatud ja tema enda ska-muusikat esitanud ansambli the Special A.K.A. poolt salvestatud laul. Laul anti singlina välja 1984. aastal protestiks Nelson Mandela vangistamisele Lõuna-Aafrika Vabariigi apartheidirežiimi poolt. Laul jõudis Briti singliedetabelis üheksandale kohale ja oli populaarne mitmel pool Aafrikas. 1988. aasta uusväljalase jõudis Briti singliedetabelis 93. kohale. Pärast Nelson Mandela surma sisenes laul 2013. aasta detsembris uuesti Briti singliedetabelisse ja jõudis 96. kohale. Laulu leiab ka the Special A.K.A. 1984. aasta albumilt "In the Studio".
Nelson Mandela 70. sünnipäeva auks 11. juunil 1988 Wembley staadionil toimunud austuskontserdil olid taustalauljateks Elvis Costello, Dave Wakeling, Ranking Roger ja Lynval Golding.
Nelson Mandela 90. sünnipäeval Hyde Parkis peetud austuskontserdil oli solistiks Amy Winehouse. Kui aga tema esitust tähelepanelikult kuulata, siis selgub, et kohati laulab ta "Free Nelson Mandela" asemel hoopiski "Free Blakey, My Fella", mis viitab tema abikaasa Blake Fielder-Civili vangistusele.
2014. aasta jaanuaris, kuus nädalat pärast Mandela surma, alustas Kaplinnas Bellville'i velodroomil selle lauluga oma läbi aegade esimest kontserti Lõuna-Aafrika Vabariigis Bruce Springsteen.
Ukraina Ülemkohus

Ukraina Ülemkohus (ukraina keeles Верховний Суд Verhovnõi Sud) on Ukraina kõrgeim kohus.
Siiltsesalpiinia

Siiltsesalpiinia (Caesalpinia echinata Lam., sünonüüm Guilandina echinata (Lam.) Spreng.) on tsesalpiinia perekonda kuuluv liblikõieline puuliik.
Siiltsesalpiinia on levinud puu Brasiilias.
Ungern-Sternbergi palee

Hoone ehitus

Kohtu tänava ja Pika jala poolse nõlvaku vahel asuv hoone ehitati Berliinist pärit arhitekt Martin Philipp Gropiuse (1824–1880) kavandite kohaselt aastatel 1865–1868. Hoone krundi põhjaküljel asusid varem väike lagunenud elamu, kõrts ja kõrvalhooned. 
Hoone planeering oli orienteeritud keskteljele, palee esindussaal, mis tavaliselt asus paleedes teisel korrusel, asub hoones aga vestibüüliga samal korrusel ning sellise siselahenduse tulemusena puudub palees tüüpiline toretsev esindustrepp. 
Palee teisele korrusele ehitati pere magamis- ja lastetoad, hoone esindus- ja eluruumid olid selgelt eraldatud. Ülakorruse väiksemad toad paigutati kahele poole keskset koridori, mille lakke ehitati suur katuseaken.
Hoone valmis lõplikult 1866. aastal ja hoonekompleksile lisati veel täiendavalt poolteisekorruselised väravahooned, mis flankeerisid pääsu Kohtu tänavalt hoone sisehoovi: põhjapoolses küljes tõllakuur ja lõunapoolses küljes tallihoone, kutsari korteriga ning nendevahelise kõrge võrevärav.

Eestimaa Provintsiaalmuuseum

1899. aastal suri krahv Ewald Ungern-Sternberg ning tema abikaasa Adelele jäänud maja omandas Eestimaa Rüütelkond, kes loovutas selle Eestimaa Kirjanduse Ühingule (vahetusena ühingu Wismari tänava krundi vastu). Eestimaa Kirjanduse Ühing avas hoones Eestimaa Provintsiaalmuuseumi.
Pidulik Provintsiaalmuuseumi ja ühtlasi kogu maja avamine toimus 3. detsembril 1911. aastal. 
Hoones teostati enne avamist ümberehitused, mille käigus kohandati hoone keldriruumid raamatukogu tarbeks, ehitati uus kivitrepp hoone vasakusse tiiba ja hoonesse seati sisse elektrivalgustus ja keskküte. Ümberehitustööd projekteeris Eestimaa kubermanguinsener Erwin Bernhard ja ümberehituses osales ka osales Tallinna linnainsener Erich Jacoby.
Sokk (loom)

Sokk (rahvapäraselt sikk) on mitmete sõraliste (kaljukitse, metskitse, mägikitse) isasloom. Vastavat emaslooma nimetatakse kitseks.
Divertisment

Divertisment (it k divertimento, pr k divertissement) on kerge ja lõbusa karakteriga süidilaadses vormis enamjaolt mitmeosaline muusikažanr.
Enamjaolt kirjutati divertismente 18. sajandil, tuntumate tol ajal selles žanris kirjutanud heliloojate hulka kuuluvad Wolfgang Amadeus ja Leopold Mozart, Joseph ja Michael Haydn ning Luigi Boccherini. Esimese divertismendinimelise teose kirjutas 1681. aastal Carlo Grossi.
20. sajandi heliloojatest on divertismente kirjutanud teiste seas Sergei Prokofjev, Benjamin Britten, Béla Bartók, Bohuslav Martinů, Malcolm Arnold, Ferruccio Busoni ja Lennox Berkeley.