google/wiki40b huggingface dataset:
Salzburgi kuurvürstkond

Ajalugu

Aastal 1800 okupeerisid Prantsuse väed Teise koalitsiooni sõja ajal vürstliku peapiiskopkonna territooriumi, kusjuures peapiiskop krahv Hieronymus von Colloredo põgenes Viini. Suurendatuna Berchtesgadeni praostkonna ning endiste vürstlike piiskopkondade Eichstätti ja Passau osade võrra korraldati tema maad ümber Salzburgi kuurvürstkonnaks, mis loodi keiser Franz II noorema venna Ferdinand III jaoks.
Ferdinand valitses Toscana suurhertsogkonda aastani 1801, kui keiser Franz pidi Lunéville rahu kohaselt Toscana valitsemise Prantsusmaale ja Louis de Bourbon-Parme'le loovutama. Suurhertsog, olles Napoleoniga heades suhetes, jõudis oma hüvitiseni, endisesse peapiiskopkonda detsembris 1802. Ilmalikustamine sai teoks, kui vürstlik peapiiskop Colloredo loobus 11. veebruaril 1803 oma Viini maapaos ametlikult Ferdinandi kasuks. Kaks nädalat hiljem ilmalikustati piiskopkonna territoorium Saksamaa mediatisatsiooni (Reichsdeputationshauptschluss) osana.
Ferdinand osutus võimekaks valitsejaks. Ta rajas Salzburgi ülikooli meditsiiniteaduskonna ja kutsus austatud pedagoogi Franz Michael Vierthaleri haridusreformi tegema. Samuti käskis ta parandada mäekuruteid Bad Gasteini, St. Johann im Pongausse ja Radstadti, samas äratasid tema majanduslikud reformid Salzburgi tsunftide vastuseisu. Kui Prantsuse väed oktoobris 1805 Kolmanda koalitsiooni sõja ajal taas sisenesid, pidi Ferdinand, nagu tema eelkäija peapiiskop Colloredogi, vahetama oma residentsi oma venna õukonna vastu Viinis.
Pärast Austria kaitse purustamist Austerlitzi lahingus kaotati Salzburgi kuurvürstkond 26. detsembril 1805 sõlmitud Pressburgi rahuga. Endise peapiiskopkonna maad koos Berchtesgadeniga läksid Austria keisririigile, samas Eichstätti ja Passau territooriumid annekteeriti Baieri kuningriigi poolt. Ferdinand sai taas hüvitist, seekord äsjaloodud Würzburgi kuurvürstkonna.
Saksa-Rooma riigi lõpliku kaotamisega aastal 1806 muudeti kuurvürstkond Austria Salzburgi hertsogkonnaks ja Franz lisas oma Austria keisri tiitlile tiitli "Salzburgi hertsog". Kuid Salzburg jäi huvide ja läbirääkimiste objektiks kõigi Napoleoni sõdade ajaks. Pärast Viienda koalitsiooni sõda läks see vastavalt 1809. aasta Schönbrunni rahule Baierile, see liidendati aastal 1810 koos Tirooli Kitzbüheli, Traunsteini ja Ried im Innkreisiga Salzachi ringkonda.
Salzburgi piirkond jaotati Austria ja Baieri vahel lõplikult 1814. aasta Pariisi rahuga. Aastast 1816 hallati suurt ala Salzachi jõest idas Linzist Ülem-Austrias, kuni Salzburgi hertsogkond aastal 1850 taasloodi.
Gustav Vigeland

Gustav Vigeland (11. aprill 1869 – 12. märts 1943) oli norra skulptor.
Gustav Vigeland sündis puusepa perekonnas Lõuna-Norra rannaäärses Mandali asulas. Juba noorpõlves armastas ta puidust nikerdada. Ta töötas aastatel 1884–1885 Oslos puusepa õpipoisina, kuid pidi pärast isa surma koju tagasi pöörduma, et perekonda elatada. Aastal 1888 läks ta uuesti Oslosse kindla sooviga skulptoriks saada. Temast sai skulptor Brynjulf Bergslieni õpipoiss. Ta töötas mõnda aega ka Mathias Skeibroki ateljees.
Aastal 1889 esines ta esimest korda näitusel oma tööga "Hagar ja Ismael". Aastatel 1891–1896 reisis ja töötas ta muu hulgas Kopenhaagenis, Pariisis, Berliinis ja Firenzes. Pariisis külastas ta teiste hulgas ka Auguste Rodini ateljeed.
Gustav Vigelandi esimene isikunäitus toimus aastal 1894; selle vastukajad olid vastuolulised. Vabakutseline töö ei võimaldanud tal aga ennast elatada ning aastal 1897 asus ta tööle Trondheimis Nidarosi toomkiriku restaureerimisel, kus töötas 1902. aastani.
Aastatel 1900–1910 saavutas Vigeland tuntuse oma portreedega. Kui Norra 1905. aastal iseseisvus, tekkis suurem nõudlus isamaaliste skulptuuride järele ning temalt telliti paljude tuntud norralaste, sealhulgas Henrik Ibseni ja Niels Henrik Abeli monumendid.
Kui Oslo linn Vigelandi maja aastal 1921 maha lammutas, õnnestus Vigelandil sõlmida linnaga kokkulepe, mille järgi talle lubati uus eluase ja ateljee. Samas pidi Vigeland loovutama linnale kõik oma senised ja tulevased teosed. Ta kolis uude ateljeesse Frogneri pargi lähedal 1924. aastal. Selle ümbrusse rajas ta oma kuulsad monumentaalsed skulptuurid, millest hiljem said Vigelandi pargi asukad.
Pärast Vigelandi surma sai tema ateljeest muuseum. Tänapäeval tuntakse Vigelandi kõige rohkem tänu Vigelandi skulptuuripargile.
Gustav Vigelandi vend oli maalikunstnik ja klaasikunstnik Emanuel Vigeland (1875–1948).
Ghostface

Tegelaskujud

Ghostface'e on olnud palju (igas filmis erinev identiteet), nendeks on olnud:

Roman Bridger

Sydney auahne poolvend, kes tahtis talle kättemaksta selle eest, et ta isa valis Romani ema asemel endale uue naise Maureen Prescotti ehk Sydney ema. Ta kasutas märklaudade peal häälemuutjat, mis aitas tal kõlada teiste moodi, et neid manipuleerida. Tema rääkis Billy Loomisile Maureeni afäärist ta isaga, et too tapaks ta tütre Sydney. Seega teeb see tast Karje filmide tõelise peamise antagonisti. Teda esines Karje 3s, kus teda mängis Scott Foley.

Billy Loomis ja Stu Matcher

Billy Loomis esines Ghostface'ina esimeses filmis, kus teda aitas Stu Matcher. Need kaks õudusfilmi fanaatikut korraldasid Woodsbro's esimesena Ghostface tapmiste jada. Billy't mängis Skeet Ulrich ja Stu'd Matthew Lillard.

Debbie Salt ehk Proua Loomis ja Mickey Altieri

Uudistereporter Debbie Salt ja õpilane Mickey Altieri korraldasid järgmised tapmised. Debbie leidis Mickey sarimõrvarite saidilt, kus ta palkas olema ta plaani osaline. Nad kavatsesid tappa Sydney kättemaksuks Debbie poja, Billy Loomise tapmise eest. Lõpuks peale nende plaani avalikustamise ees Sydneyle Debbie reetis Mickey tulistades teda selga. Neid mõlemaid tappis Sydney Prescott. Nad esinesid teises filmis, ning Debbie't mängis Laurie Metcalf ja Mickey't Timothy Olyphant.

Scary Movie

Ghostface esineb ka Scary Movie filmides, mis on Karje filmide paroodia.
Paul McCartney

Lapsepõlv

McCartney sündis 18. juunil 1942 Waltoni Haiglas Liverpoolis. Ansambli The Beatles biograafi Bob Spitzi sõnade kohaselt oli tema ema Mary McCartney (neiupõlvenimega Mohin) samas haiglas 12 aastat varem omandanud õe kutse. Tema isa James "Jim" McCartney oli Teise maailmasõja ajal vabatahtlik tuletõrjuja ega viibinud seetõttu poja sünni juures. Paulil on üks vend Mike McGear, sündinud 7. jaanuaril 1944. Kuna ema oli katoliiklane, ristiti mõlemad pojad katoliku usu kommete järgi. Biograaf Barry Milesi sõnul "ei mänginud religioon nende kasvatuses mingit rolli", kuna isa Jim oli endisest protestandist agnostik.
McCartney läks 1947. aastal Stockton Wood Roadi algkooli ja 1952. aastal Joseph Williamsi põhikooli, kus ta 1953. aastal sooritas 11-pluss eksami ja pääses sellega Liverpooli Instituuti. Tol korral läbis selle eksami ainult neli õpilast 90-st. Paul kohtus George Harrisoniga 1954, kui sõitis kodust Speke äärelinnas bussiga Liverpooli Instituuti. Harisson oli samuti eksamid läbinud ja sai seega minna humanitaargümnaasiumi, mitte tavalisse keskkooli, kus käis enamik õpilasi kuni tööealiseks saamiseni.
McCartneyd kolisid 1955. aastal Allertoni aadressile 20 Forthlin Road, kuhu pere 1964. aastani elama jäi. Paul oli oma perekonnas esimene, kes autot omas. Tema ema töötas ämmaemandana ja sõitis tööle jalgrattaga. Paul kirjeldab ühe varase mälestusena olukorda, kus ema lahkus " umbes kell kolm hommikul ja tänavaid kattis paks lumi". Tema ema suri 31. oktoobril 1956 embolismi tõttu, mis oli tekkinud pärast mastektoomiat rinnavähi leviku peatamiseks. Ema kaotus oli hiljem ühendavaks teguriks tema ja John Lennoni vahel, kelle ema Julia suri, kui ta oli 17-aastane.
McCartney isa mängis trompetit ja klaverit, juhtis 1920. aastatel isegi Jim Mac's Jazz Bandi ning julgustas poega muusikaga tegelema. Tal oli elutoas North Endi muusikapoest ostetud Epsteini pianiino. Tema isa Joe McCartney mängis Es tuubat. Jim McCartney juhtis tähelepanu raadios mängivate laulude bassiga lõikudele ja viis oma poja kohalike brassbändide kontsertidele. Ta kinkis pojale 14. sünnipäevaks nikkelkattega trompeti, kuid kui rock'n'roll Radio Luxembourgis populaarseks muutus, vahetas Paul selle 15 naela maksva Framus Zenithi (mudel 17) akustilise kitarri vastu, sest "trompet suus" oleks keeruline laulda. Ta kirjutas Zenithil oma esimese laulu "I Lost My Little Girl" ja klaveril ühe oma varajase viisi, milles sai "When I'm Sixty-Four". Vaatamata isa soovitusele võttis Paul ainult mõned klaveritunnid ja eelistas õppida "kuulmise järgi". Teda mõjutas tugevalt Ameerika rütm ja bluus ja ta on nimetanud Little Richardit oma kooliaegseks iidoliks. Esimest korda esines ta avalikult Butlinsi puhkelaagri talendivõistlusel ja esitas laulu "Long Tall Sally".

2001 – tänapäev

McCartney kinnitas 5. juunil, et tema on 27. juulil toimuva 2012. aasta suveolümpiamängude avatseremoonia viimane esineja.
Silvia Lotman

Silvia Lotman (sündinud 21. septembril 1980) on eesti bioloog ja looduskaitsetegelane.
Ta lõpetas 2004. aastal Tartu Ülikooli bioloogia erialal.
Ta on Eestimaa Looduse Fondi juhataja alates aastast 2012.

Isiklikku

Tema isa on Aleksei Lotman ja ema Kaja Lotman.
Igor Kovalenko

Igor Kovalenko (läti Igors Kovaļenko; sündinud 29. detsembril 1988 Novomoskovskis Ukrainas) on ukraina päritolu Läti maletaja.
Ta on male suurmeister 2011.
Ta võitis ka Tallinnas Viru hotellis jaanuaris 2014 toimunud kiirmaleturniiri "Meenutades Paul Kerest".
Richard von Weizsäcker

Vabahärra Richard Carl von Weizsäcker (15. aprill 1920 Stuttgart – 31. jaanuar 2015 Berliin) oli Saksamaa poliitik, president 1984–1994.
Tema isa Ernst von Weizsäcker sai 1916 aadlitiitli "vabahärra". Isa oli Natsi-Saksamaa poliitik ja diplomaat, 1938–43 välisministeeriumi kantsler ja 1943–45 Saksamaa suursaadik Vatikanis. 1949 mõisteti ta sõjakurjategijana 7 aastaks vangi ja suri 1951.
Isa töö tõttu diplomaadina pidi pere palju kolima. Nad elasid 1920–24 Baselis, 1924–1826 Kopenhaagenis, 1931–33 Oslos, 1933–36 Bernis ja alates 1936 Berliinis.
Tema vend oli filosoof ja füüsik Carl Friedrich von Weizsäcker. Teine vend Heinrich hukkus 1939 sõjas. Noorem õde Elisabeth abiellus Konrad Reiseriga, kes 1993–2003 oli Maailma Kirikute Nõukogu peasekretär.
Ta õppis Oxfordi ülikoolis filosoofiat ja ajalugu. Teise maailmasõja ajal võitles ta ohvitserina Saksa sõjaväes ja sai idarindel 2 korda haavata, sõdis muuseas ka Eestis Sõrve lahingutes. 1945 sai ta Ida-Preisimaal haavata ja oli pärast seda kuni sõja lõpuni ravil.
Pärast sõda õppis ta Göttingeni ülikoolis õigusteadust. Isa üle peetud kohtuprotsessil, kus isa süüdistati juutide deporteerimisele kaasaaitamises okupeeritud Prantsusmaalt, tegutses ta oma isa kaitsenõukogu assistendina. Esimese riikliku eksami õigusteaduses andis ta 1950, teise 1953 ja 1955 sai ta õigusteaduse doktorikraadi.
1953 abiellus ta Marianne von Kretschmanniga. Neil on neli last: Robert Klaus on Müncheni ülikooli majandusprofessor, Andreas on Müncheni Kunstiakadeemia kunstiprofessor, Beatrice on jurist ja ajakirjanik ning Fritz Eckart on meditsiiniprofessor.
1964–1970 ja 1979–1981 oli Richard von Weizsäcker Saksamaa evangeelsete kirikute kongressi (Saksamaa Evangeelne Kirikupäev) president. 2001–2003 oli selsamal positsioonil tema õde Elisabeth Raiser.
Richard von Weizsäcker liitus 1954 Kristlik-Demokraatliku Liiduga ja oli Bundestagi saadik 1969–1981, sealhulgas alates 1979 Bundestagi asepresident. 1981–84 oli ta Lääne-Berliini linnapea.
1984 valiti Richard von Weizsäcker Saksamaa presidendiks. 23. mail 1989 valiti ta tagasi, olles seni ainus, kes valitud presidendi ametisse ilma vastaskandidaatideta. Tema valitsusajal toimus Saksamaa taasühinemine ja temast sai esimene ühinenud Saksamaa riigipea. 
1993. aastal käis ta riigivisiidil Eestis.
Liitsõna

Liitsõna on liitmise ehk kompositsiooni abil moodustatud sõna. Liitsõna moodustatakse mingile sõnale teise sõna tüve (või vormi) lisamise teel, nt raud + tee > raud/tee.
Liitsõnamoodustus võimaldab nimetada asju, nähtusi, tegevusi ja omadusi mõne iseloomuliku tunnuse või seose põhjal. Liitmine on väga produktiivne sõnamoodustusviis, eriti nimisõnamoodustuses. Üsna sagedad on ka liitadjektiivid, liitverbe moodustatakse seevastu eesti keeles väga harva.
Liitsõna osad kirjutatakse alati kokku, ükskõik mis vormis või ümbruses nad ka ei esineks. Kõnes avaldub kokkuvormistus eelkõige rõhumallis – liitsõnal on üks alguspearõhk, nt va·naema.
Liitsõna eesosa (täiendosa) jääb üldjuhul muutumatuks, ükskõik mis vormis järelosa ka ei esineks, nt kalliskivi > kalliskivist. On vaid üksikuid liitsõnu, mille eesosa ühildub järelosaga, nt vaenelaps > vaeselapse.
Iran Iran

2014 versioon

Aastal 2014 anti välja selle laulu uuendatud versioon. Uuel versioonil puuduvad instrumendid ja see on tehtud rütmikaks elektrooniliseks muusikaks. Mõlemal versioonil on ka oma video. Mõlemad kujutavad jalgpallimängu, aga erinevalt esimesest versioonist, mis oli täielikult Iraanis filmitud on teise versiooni kaadrid filmitud Brasiilias.
Eureka maakond

Eureka maakond (Eureka County) on maakond USA-s Nevada osariigis. Geograafilised koordinaadid on 39°98' N, 116°27' W. 
Maakonna halduskeskus on Eureka. 
Maakonna pindala on 10 286 km². Veepindala on 10 km². 
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 1987. Aastal 2000 oli elanike arv 1651.

Ajalugu

Eureka maakond moodustati 1873. aastal Landeri maakonna idaosast. Maakond moodustati pärast hõbeda avastamist. Hõbedaleiukoht asus aga Austini asulast enam kui 100 miili (160 kilomeetri) kaugusel läänes. Uus kaevanduslinn asus liiga kaugel, et kasu sisse tuua, ja loodi uus maakond. Maakond sai nime Antiik-Kreeka väljendi Eureka järgi, mis tähendab tõlkes "olen leidnud". Seda väljendit kasutati varem Californias ja muudes kohtades. Eureka on alati olnud maakonna halduskeskus.
Endoteel

Endoteeliks (ladina keeles endothelium) nimetatakse paljude selgroogsete loomade vere- ja lümfisoonte sisekesta ning südame sisepinda katvat ühekihilist endoteelirakkudest koosnevat lameepiteelikihti.
Endoteel katab arterite ja veenide seinu nii ajus, nahal, kopsudes, südames kui ka lihastes. 
Endoteeli areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja endoteeli düsfunktsionaalsus ja apoptoos võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti. 
Endoteel, koos sidekoelise basaalmembraaniga, on tuvastatud ka kapillaarides. Silmade sarvkesta üks kihtidest on epithelium posterius corneae. 
Endoteeli ülesanneteks on angiogeneesi ja immuunsuse regulatsioon ning normaalse vere voolavuse tagamine. 
Endoteelirakud kontrollivad soonte toonust ja reguleerivad vere ringlust – sünteesides ja vabastades kokkutõmbeid ja relaksatsiooni modulleerivaid aineid nagu lämmastikoksiid, arahhidoonhappe metaboliidid, mitmed peptiidid (endoteliin, urotensiin, adrenomedulliin jt), adenosiin, reaktiivsed hapniku osakesed jne.  
Endoteel on esmane mehaaniline barjäär ja osaleb aktiivselt, olenevalt soone tüübist, metabolismis ja katabolismis. Endoteelirakud metaboliseerivad lipoproteiine jm. 
Endoteelirakud sünteesivad kõiki aluskile (basal lamina) koostisse kuuluvaid valkusid ja tähtsamaid ensüüme. 
Leukotsüütide interaktsioonid epiteelikihiga võivad olla nii normaalsed kui ka ebanormaalsed füsioloogilised interaktsioonid. Normaalne endoteel takistab leukotsüütide (ka trombotsüütide ja monotsüütide) kinnitumist endoteelirakkudele. Interaktsioonid – kas ringlus, kuhjumine ja/või väljumine ringlusest ja sisenemine lähedal olevatesse kudedesse – püüavad tagada immuunvastuse nii haavade kui ka akuutse ja kroonilise põletiku korral. Endoteelirakud komplekteerivad ka tsütokiine.

Inimestel

Endoteel on inimkeha suurimaks endokriinelundiks. Südame sisepinda katvat epiteeli nimetatakse endokardiumiks.

Terminoloogia

Termini välja töötajaks 1865. aastal peetakse Šveitsi anatoomi Wilhelm Hisi (1831–1904) (essee "Die Häute und Höhlen des Körpers").
Endoteel on kantud kehtivasse inimese tsütoloogia ja histoloogia standardsõnavarasse Terminologia Histologica.

Endoteeli düsfunktsionaalsus

Endoteeli düsfunktsionaalsust võivad põhjustada nii mehaanilised, viiruslikud, keemilised, immunoloogilised kui ka toskiin-tingitud tegurid. Endoteeli düsfunktsionaalsust võivad põhjustada suitsetamine, kõrgvererõhktõbi, suhkurtõbi, endoteeli perekondlikud ehitusiseärasused, hüperhomotsüsteineemia, oxLDL, düslipideemiad, kestvalt väga kõrge kolesterooli tase, vanadus, östrogeenide häired, ksenobiootikumid jpm. 
Endoteeli düsfunktsionaalsusega seostatakse inimestel mitmeid haiguslikke seisundeid nagu mitmed südamehaigused, perifeersete veresoonte haigused, insult, kõrgvererõhktõbi, ateroskleroos, ka sepsis. 
Endoteelirakkude migratsiooniga seostatakse kasvajakolletes angiogeneesi teket. Kapillaaride ja suuremate veresoonte uussoonestumist peetakse oluliseks teguriks osade kasvajate arengul vähiks. Neovaskularisatsiooni keskseks kasvufaktoriks peetakse siin vere- ja lümfisoonte endoteeli kasvu ja diferentseerumist reguleerivat kasvufatorit VEGF.
Terence McKenna

Terence Kemp McKenna (16. november 1946 Paonia, Colorado – 3. aprill 2000 San Rafael, California) oli ameerika etnobotaanik, filosoof, psühhonaut, lektor, kirjanik ja müstik, kes kõneles ja kirjutas paljudel teemadel, näiteks inimese teadvus, keel, psühhedeelikumid, taimsed enteogeenid, tsivilisatsioonide areng, universumi päritolu ja lõpp, alkeemia ja maavälised olendid.
Teda on nimetatud 1990ndate Timothy Learyks, üheks juhtivaks autoriteediks šamanismi ontoloogiliste aluste alal, ja reivikultuuri intellektuaalseks hääleks.
Ta esitas ka aja loomuse käsituse (uudsusteooria), mis põhineb fraktalimustritel, mille ta enda sõnul avastas "Yijingist" ning ennustas nende põhjal aja lõppu 2012. aastal. Tema esitatud uudsusteooriat ja selle seost maiade kalendriga peetakse üheks 2012. aasta maailmalõpuennustuste allikaks. Sõltumatud hindajad on nimetanud uudsusteooriat pseudoteaduseks.
Mihhailovskoje mõis

Mihhailovskoje mõis (vene keeles усадьба Михайловское) on mõis (tänapäeval mõis-muuseum) Pihkva oblastis Pihkva rajoonis Puškinogorje linnaasunduses. Aastast 1922 kuulub mõis Mihhailovskoje muuseum-looduskaitseala koosseisu. 
Mõis rajati 1742. Mõis on ajalooliselt olnud tsaariperekonna valdus (Mihhailovskaja gubaa).
Lisje

Lisje (vene keeles Лисье, setu keeles Lisja) on küla Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Krupi vallas. Asub Pihkva järve läänekaldal.
Eesti esimesel iseseisvusperioodil jäi küla Kalda valda.
Külas asub 1874. aastal ehitatud Lisje Vladimiri Jumalaema kirik.
2000. aastal elas külas 115 inimest.
Tuplet

Mõiste

Oxford Music Online määratleb tupleti mõiste järgmiselt: "Tuplet on taktimõõdu aluseks olevat lööki jaotavate nootide arvu ajutine kasvamine või kahanemine. Tupleteid märgitakse tavaliselt arvu või arvude suhtena, mis näitab löögi jooksul esitatavate nootide arvu." (Tuplet. A temporary increase or decrease in the number of notes subdividing a beat from what is standard for a given time signature. Tuplets are usually notated with a numeral or ratio that indicates the number of notes to be performed within the beat.)
Inglise keeles kasutatakse tuplet-i mõiste selgitamiseks ka kohati ekslikke sõnu 'irratsionaalne rütm või rühmitamine' (irrational rhythm or grouping), 'tehislik jaotamine või rühmitamine' (artificial division or grouping), 'ebanormaalne jaotus' (abnormal division), 'irregulaarne rütm' (irregular rhythm), 'grupeto' (gruppetto), 'meetrumiväline rühmitamine (extra-metric groupings) või harvem ka 'meetrumivastane rütm' (contrametric rhythm).
Claudia Sersun

Auhinnad

Claudia Sersunile on antud Rumeenia kõrgeim aumärk – Rumeenia Tähe orden.
Arnold Annebat

Arnold Annebat (ka Arnoldus või Arnold Anebat või Arnold von Anneberg; suri 19. jaanuaril 1551) oli katoliiklik Tallinna piiskop aastatel 1536–1551.
Arnold Annebat oli pärit Tallinnast, tema isa Gert tuli 1490. aastal Mustpeade gildi liikmena Tallinna. Et sinna kuulusid enamasti vallalised mehed, sündis Annebat tõenäoliselt pärast seda. Annebati ema oli Katharina Hunnynckhusen.
Võimalik, et Annebat oli juba 1508. aastal preester Narvas (seal tegutses her Arnold). Esimene kindel teade temast on aga 1517. aastast, mil ta oli piiskop Johann Blankenfeldi sekretär. Selles ametis oli ta kuni 1523. aastani, mil Blankenfeld nimetas ta Tallinna toomkapiitli dekaaniks. Selles ametis oli ta kuni 1536. aastani, mil ta Johannes Roterdi surma järel Tallinna piiskopiks valiti. See toimus tõenäoliselt 1536. aasta suvel, sest sama aasta 5. septembril kinnitas paavst Annebati Tallinna piiskopiks. Annebat suri 1551. aasta alguses, misjärel järgmiseks Tallinna piiskopiks sai tema koadjuutor Friedrich von Ampten.
Arnold Annebat maeti Rakvere Püha Mihkli kloostri kirikusse. Tema hauaplaat avastati kloostri varemeist 19. sajandil ja paigutati Rakvere Kolmainu kirikusse, kus see on tänini.
Priit Simson

Isiklikku

Ta oli 2008. aasta juunist kuni 2015. aastani abielus Kadri Simsoniga.
Orgaaniliste ühendite süstemaatiline nomenklatuur

Orgaaniliste ühendite süstemaatiline nomenklatuur ehk lihtsalt orgaanilise keemia nomenklatuur on ühendite nimetuste süsteem, mille järgi igale struktuurile vastab kindel reeglipärane nimetus ja igale nimetusele vastab kindel struktuur. See ühendite nimetuste süsteem tugineb kindlatele IUPACi poolt väljatöötatud reeglitele. Mõnedel juhtudel on lubatud ka alternatiivne käibelolev lihtsam nimetus.
Orgaanilise ühendi nimetus tuletatakse loogiliselt jagades molekuli formaalseteks osadeks kindlate reeglite järgi ja seejärel liites vastavad osanimetused. Esmalt  tuuakse välja tüviühend (kõige pikem süsinikuaatomite ahel), numereeritakse selle süsinikuaatomid, leitakse ja nimetatakse tüviühendiga seotud asendusrühmad – funktsionaalrühmad, alküülrühmad jm. Keemilist ühendit iseloomustab lõppliide, mis näitab molekuli tüüpi, seega aine klassi.
Näide 1. Tsükloheksanool: pikim süsinikahel moodustab ringi (tsükli), seega "tsüklo" ja selles on kuus C aatomit, seega "heks"; küllastunud süsinikahel (alkaan) annab lõpu "aan" ja alkoholi (OH-rühm) annab lõpu "ool", seega kokku "tsükloheksanool".
Näide 2. Küllastumata ühendid: but-1-een, buta-1,3-dieen, trans-but-2-een, cis-but-2-een.
Näide 3. 
18-bromo-12-butüül-4,8-dietüül-5-hüdroksü-11-kloro-15-metoksütrikosa-6,13-dieen-19-üün-3,9-dioon
Nimetuse koostamisel loetletakse tähestikulises järjekorras kõik tüviühendis esinevad asendajad (asendusrühmad) koos vastavate kohanumbritega, edasi tüviühendi nimetus tulenevalt süsinikuaatomite arvust, tüviühendi küllastatus või küllastumatus ning aineklassi väljendav lõppliide vastavalt vanimale põhirühmale (funktsionaalrühmale). Seejuures kasutatakse kindlaid kirjavahemärke (vaata näidet). Mingi rühma kordumisel kasutatakse koos rühma nimetusega eesliiteid di-, tri-, tetra- jne.
Orgaaniliste ainete nimetamisel on olulisi spetsiifilisi iseärasusi sõltuvalt aine klassist. Vastavate IUPACi kõigi reeglite esitamine siinkohal oleks liiga pikk. Seetõttu tuleks tutvuda vastavate trükitud või internetipõhiste materjalidega.