google/wiki40b huggingface dataset:
Vesa-Matti Loiri

Vesa-Matti Loiri (sündinud 4. jaanuaril 1945 Helsingis) on soome näitleja, laulja ja humorist.
Ta on esinenud 61 filmis ning hulgas telesarjades ja -saadetes. Tema tuntuim filmiroll on Uuno Turhapuro, keda ta on kehastanud 20 filmis. Enamikus oma filmidest töötas ta koos Spede Pasasega, kes oli Turhapuro-filmide stsenarist ja režissöör. Pasasega koos tegi ta aastaid ka "Spede Show'd", kus tuntumad rollid olid Nasse-setä, Jean-Pierre Kusela ja Tyyne.
Muusikuna on Loiri välja andnud hulgaliselt plaate. Ta oskab hästi flööti mängida ja esindas Soomet 1980. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Tema laul "Huilumies" rääkis mehest, kes ei oska oma tundeid sõnadesse panna, küll aga mõistab neid flöödil väljendada. Ta sai 6 punktiga viimase, 19. koha.
1988–1991 oli tal televisioonis autorisaade "Vesku show".
1992. aasta filmi "Aladdin" dubleerimisel mängis Loiri lambis elavat vaimu, esitades ka selle muusikalised numbrid.
Jalgpalliväravavahina mängis ta Helsingi JK meeskonnas 1968 Euroopa karikavõistlustel. HJK kaotas Krakówi Wisłale 1:4 ja 0:4.
Loiri oli 1994–1999 Soome Piljardiliidu esimees.

Autasud

1963 pälvis ta Jussi auhinna rolli eest filmis "Pojat". 1976 pälvis ta parima meesnäitleja Jussi filmi "Rakastunut rampa" eest. 1982 pälvis ta parima meeskõrvalosatäitja Jussi filmi "Pedon merkki" eest. 1983 pälvis ta Jussi mitmes filmis näitlemise eest aasta jooksul. 1998 pälvis ta Betoon-Jussi.
1984, 1986 ja 1987 pälvis ta parima soome meestelenäitleja auhinna Telvis. 1999 pälvis ta eri-Telvise ja 1989 analoogilise auhinna eri-Venla.
2003 pälvis ta autasu Brüsselis toimunud rahvusvahelisel sõltumatu filmi festivalil rolli eest filmis "Pahat pojat".
Muusikuna pälvis ta 1986 eri-Emma. 2003, 2006 ja 2007 valiti ta aasta meessolistiks ja 2003 võitis lisaks aasta albumi auhinna.
2003 pälvis ta veel koomiku elutööauhinna ja 2009 Jyrki Hämäläise auhinna.
2010. aastal sai Loiri ka PÖFFi elutööpreemia.
Valgerahu (Saunja laht)

Valgerahu on Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Saunja küla alal Saunja lahes asuv 0,12 hektari suurune saar (rahu). Saare rannajoone pikkus on 146 meetrit.
Rahu koordinaadid on 58° 59′ N, 23° 39′ E. Saar asub Võnnu poolsaarest 1 km kagus Rannaküla poolsaare vastas.
Saar on kivise pinnamoega.
Saar kuulub Silma looduskaitseala koosseisu ja on looduskaitse all.
Katrin Pihor

Katrin Pihor (aastani 2006 Katrin Olenko; sündinud 17. veebruaril 1976 Haapsalus) on Eesti majandusteadlane.

Elulugu

Katrin Pihor on teenistuja tütar.
Lõpetas 1994 Haapsalu 1. Keskkooli, 1998 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna, 2001 TÜ-s magistrantuuri, M.A. majandusteaduses (2001, TÜ), väitekiri "Eesti võimalused Euroopa Majandus- ja Rahaliiduga liitumiseks optimaalse valuutapiirkonna teooria põhjal" (Tartu, 2000). Aastast 2001 TÜ doktorant. Töötas 1997–98 ERA Pangas, oli 2000–02 TPÜ riigiteaduste osakonna majandusteaduste õppetooli assistent, 2001–02 ka Rahandusministeeriumi rahvusvahelise suhtlemise osakonna peaspetsialist, 2002 TÜ Euroopa Kolledži teadur ja lektor, 2004– asedirektor. Koostanud õppevahendeid.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: Eesti jätkusuutliku ja tasakaalustatud arengu strateegiad. Üle 20 teadustrükise.
Sotsiaaltöö

Sotsiaaltöö on sotsiaalprobleemide ennetamiseks, vähendamiseks või kaotamiseks tehtav kutsetöö; kitsamas tähenduses töö, mida teeb sotsiaaltöötaja kliendi toimetuleku tagamiseks ja seeläbi tema elukvaliteedi parandamiseks.
2014. aastal Rahvusvahelise Sotsiaaltöötajate Föderatsiooni poolt heaks kiidetud definitsiooni kohaselt on sotsiaaltöö "praktikapõhine elukutse ja akadeemiline distsipliin, mis edendab sotsiaalset muutust ja arengut, sotsiaalset sidusust, inimeste võimestamist ja vabastamist. Sotsiaaltöö keskseteks pritsiipideks on sotsiaalne õiglus, inimõigused, kollektiivne vastutus ja erinevuste respekteerimine. Tuginedes sotsiaaltöö teooriatele, sotsiaal- ja humanitaarteadustele ning pärimusteadmusele kaasab sotsiaaltöö inimesi ja struktuure, et lahendada elu väljakutseid ja suurendada heaolu."
Sotsiaaltöötajatel on Eestis oma ajakiri Sotsiaaltöö, mida annavad välja Eesti Vabariigi Sotsiaalministeerium ja Tervise Arengu Instituut.
Sotsiaaltöö on tihedalt integreeritud eripedagoogika, meditsiini, sotsioloogia, psühholoogia, politoloogia ja avaliku haldusega.
Salvatore Tripoli

Elukutselisena

Tripoli poksis veebruarist 1925 kuni detsembrini 1931 elukutselisena. Ta osales kokku 66 kohtumisel, võitis neist 34 (neist 5 nokaudiga), kaotas 18 kohtumist (neist 1 nokaudiga) ning 14 kohtumist jäi viiki.
Foolhape

IUPAC nimetus

Foolhappe IUPAC nimetus on pteroüülglutamaathape.

Saamine ja omastamine

Inimene saab foolhapet põhiliselt taimsest toidust, vähem ka loomsest, samuti produtseerib seda seedekulgla mikrofloora. Seedekulglasse sattuvalt foolhappe polüglutamaatvormilt eraldatakse glutamaadijäägid hüdrolaasiga ja tekib monoglutamaatvorm. See foolhape koos soole mikrofloora poolt toodetava foolhappega imendub peamiselt tühisoolest aktiivtranspordina (osaliselt ka difusioonina).
Imendumist pärsivad liigne alkohol, suitsetamine, antikonvulsandid, fenobarbitaal, oraalsed kontratseptiivid.
Foolhape redutseeritakse folaadi reduktaasi toimel limaskestarakkudes tetrahüdrofolaatseks koensüümiks (THF). Metüül-THF on põhiline veres ringlev vorm. Foolhapet talletatakse aga polüglutamaatvormis ja peamiselt maksas. Selle varu on üsna soliidne (1–3 kuud).
Allikad: maks, neerud, pärm, kõik rohelised taimeosad (lehtköögiviljad), oad, läätsed, must sõstar, tsitruselised.

Biofunktsioonid

Foolhappe biofunktsionaalne roll realiseerub koensüümse tetrahüdrofolaadi (THF) kaudu. THF teostab ühesüsinikuliste jääkide ülekannet puriinide, dTMP, seriini, glütsiini, koliini jt biomolekulide sünteesil. Puriinide ja dTMP süntees on peamised nukleiinhapete sünteesi protsessid, mis vajavad foolhapet. Foolhapet vajab ka histidiini katabolism, formiaadi detoksikatsioon ja homotsüsteiini remetüülimine metioniiniks. Foolhapet vajab erütrotsüütide areng ja soolhappe teke maos.
Märkmepaber

Märkmepaber on paber, mida kasutatakse märkmete tegemiseks. Märkmepaberit toodetakse väikeste lehtedena, mis võivad olla nelinurksed või erikujulised, valged, värvilised, joonitud, ruudulised või muu kujundusega.
Märkmepaberi lehtede tagaküljel võib olla liimiriba, mille abil saab kinnitada märkmeid dokumentidele ja teistele pindadele. Nõrgalt kleepuv liimiriba lubab märkmeid kergelt kinnitada ning eemaldada ja kleepida teise kohta, ilma et jätaks jälgi. Esialgselt väikesed kollased ruudukujulised märkmelehed on tänapäeval saadaval mitmes toonis, kujus ja suuruses. Kuigi ettevõtte 3M patent Post-It märkmepaberitele aegus 1997. aastal, jäi märkmepaberile iseloomulik kollane värv nende kaubamärgiks.

Ajalugu

1968. aastal püüdis teadlane Spencer Silver firmas 3M (tollel ajal Minnesota Mining and Manufacturing Company) välja töötada väga tugevat liimi. Selle asemel avastas ta juhuslikult nõrgalt kleepuva, korduvkasutatava ja survetundliku liimi. Silver rääkis firmas 3M aastaid oma nõrga liimi potentsiaalist, kuid keegi ei kuulanud. 1974. aastal läks tema kolleeg Arthur Fry Silveri seminarile ning hoides käes lauluraamatut, mille vahelt järjehoidjad ära kukkusid, nägi Fry liimil kasutusvõimalust, mille peale keegi teine ei osanud mõelda. Kui paberist järjehoidjatele Silveri liimi lisati, oligi liimiga märkmepaber leiutatud.
3M lasi toote poodidesse müüki 1977. aastal neljas linnas, kuid tulemused olid pettumust valmistavad. Aasta hiljem hakkas 3M Boises Idahos otse tarbijatele tasuta näidiseid jagama. 94% inimestest, kes märkmepabereid proovisid, ütlesid, et ostaksid seda toodet. 1979. aastal hakati toodet terves riigis tutvustama ja müüma nime all Post-It. Järgmisel aastal suundusid nad Kanada ja Euroopa turule.
2003. aastal tuli 3M välja tootega Post-It Brand Super Sticky Notes, millel oli tugevam liim, et see paremini vertikaalsel ja ebatasasel pinnal kleepuks. 
Kuni 3M-i patendi aegumiseni 1997. aastal toodeti Post-It tüüpi märkmepabereid ainult firma 3M tootmishoones Cynthianas Kentuckys.
Gleb Retivõhh

Gleb Sergejevitš Retivõhh (vene keeles Глеб Сергеевич Ретивых; sündinud 30. detsembril 1991 Tšaikovskis) on Venemaa 
murdmaasuusataja, kes võistleb eelkõige sprindis.
2012. aastal võitis ta kuni 23-aastate maailmameistrivõistlustel Erzurumis vabatehnikasprindis kuldmedali.
Tema esimesed täiskasvanute tiitlivõitlused olid 2017. aasta maailmameistrivõistlused Lahtis, kus ta sai vabatehnikasprindis 15. koha.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta individuaalsprindis pronksmedali ja sprinditeates koos Aleksandr Bolšunoviga hõbemedali.
Maailmakarikavõistlustel debüteeris ta 5. veebruaril 2011 Rõbinskis. 
Esimese poodiumikoha ja ühtlasi esimese etapivõidu sai ta 3. veebruaril 2017 Pyeongchangis klassikasprindis. Päev hiljem võitis ta seal samas koos Andrei Parfenoviga sprinditeate.

Maailmakarikavõistlustel

Gleb Retivõhh on (seisuga 25. veebruar 2019) individuaalselt osalenud 78 MK-võistluste etapil ja jõudnud poodiumile kolmel korral, neist ühel korral on ta võitnud.
Loore Martma

Loore Martma (sündinud 15. septembril 1985) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 2011. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias lavastaja eriala ning asus tööle Von Krahli Teatrisse 2012. aastal, kus ta on muusikajuht ja näitleja.
Tema seni tuntuim teleroll on Liisi Kanal 2 seriaalis "Naabriplika". Ta on mänginud 2016. aastal valminud filmis "Luuraja ja luuletaja".

Isiklikku

Ta on taimetoitlane.
2006. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlused

2006. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlused on 11. sisemaailmameistrivõistlused kergejõustikus, mis toimusid 10.–12. märtsini Moskvas.
Mitsubishi Motors

Autosport

Mitsubishi Motors on aktiivselt osalenud autospordis. Ta domineeris 1970. aastatel kestvusrallidel, alates 1990. aastatest Dakari rallil ning autoralli maailmameistrivõistlustel A- ja N-klassis.
Mitsubishi debüteeris 1974 Ida-Aafrika safarirallil, mis on autoralli maailmameistrivõistluste kõige karmim etapp, ja võitis kohe esimesel katsel. 1976 hõivas Mitsubishi kogu poodiumi – ja seda rallil, kus tüüpiliselt lõpetab viiendik startijatest. 1973–1976 võitis ta Lõunaristi ralli, neist esimesel aastal saadi nelikvõit.
Mitsubishi on võitnud Dakari ralli pretsedenditult 7 aastal järjest (2001–2007) ja 12 korda ühtekokku (esimest korda 1988). Autoralli maailmameistriks tuli ta 4 aastal järjest 1996–1999 (piloot oli Tommi Mäkinen) ja N-klassis 7 aastal järjest 1996–2001.
Mitsubishi on 30 aastat teinud koostööd Jackie Chaniga, kes on oma filmides peaaegu eranditult Mitsubishit kasutanud. Igal aastal toimuvad Jackie Chani karikavõistlused, mida kuni 2004 peeti Macaus, hiljem Shanghais ja kus kuulsused mõõtsid võimeid autospordis Mitsubishide roolis.
Cerelius Ruus

Cerelius Ruus (29. juuni 1906 Tallinn – 23. jaanuar 1974 Tartu) oli Eesti linnukasvatusteadlane.

Elulugu

Cerelius Ruus oli töölise poeg.
Lõpetas 1928 Viljandi Linna Ühisgümnaasiumi ja 1935 TÜ põllumajandusteaduskonna; agronoomiamagister (1941, TÜ, ümber atesteeritud põllumajanduskandidaadiks 1947), väitekiri "Valguse, vanuse ja teiste vähemtuntud tegurite mõju kanade munatoodangule"; bioloogiadoktor (1965, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Hanede sigimisbioloogia ja lihajõudluse uurimisi nende produktiivsuse tõstmiseks". 1935 Jõelähtmes ja Jäleveres karjakontrollassistent, 1935–44 TÜ väikeloomakasvatuse instituudi katsejaama abijõud ja assistent, 1944–51 TÜ väikeloomakasvatuse kateedri dotsent, 1951–52 EPA-s eriloomakasvatuse kateedri dotsent ja juhataja, 1952–55 põllumajandusloomade aretuse kateedri dotsent ja juhataja, 1955–58 aretuse ja eriloomakasvatuse kateedri dotsent, 1958–66 eriloomakasvatuse kateedri dotsent, 1958–74 kateedri juhataja, 1966–74 professor.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: kodulindude söötmine, sigivus, muna- ja lihatootlikkus, hautamisrežiim. Umbes 150 teadustrükist.
Tsna (Mokša)

Tsna (vene Цна) on jõgi Venemaal, Mokša jõe vasakpoolne lisajõgi. Tsna saab alguse Oka-Doni madalikult ning voolab põhja läbides Tambovi ja Moršanski linna. Suuremad lisajõed on Kjorša, Kašma ja Võša. 
Pikkus 451 km.
Aman

Aman ehk Iisraeli kaitsejõudude Sõjaväeluure Direktoraat on 1950. aastal moodustatud Iisraeli kaitsevägede sõjaväeluure keskasutus, mis allub Iisraeli kaitsejõudude ühendatud kindralstaabile.
Friedrich von Ampten

Friedrich von Ampten (ka Friedrich von Ambten; surnud 1557) oli Tallinna piiskop aastatel 1551–1557.
Ampten pärines tõenäoliselt Kuramaalt Embūtest (saksa Amboten). Ta oli arvatavasti samanimelise Kuramaa aadlisuguvõsa liige, kuid tema varasema elukäigu kohta pole kuigi palju teada. Tõenäoliselt oli ta õppinud ülikoolis ning 1542. aastal võeti ta Bologna ülikooli auliikmeks.
1539. aastal sai Amptenist Tallinna toomdekaan ehk sealse toomkapiitli juht (Tallinna kapiitlis puudus toompraosti ametikoht), kellena ta tegutses kuni 1551. aastani. Peale selle sai temast 1546. aastal aga Saare-Lääne toompraost, kellena ta oli tegev vähemalt 1556. aastani, võimalik ka, et kuni surmani. Amptenil olid tihedad ja lähedased suhted Kuramaa ja Saare-Lääne piiskopi Johann von Münchhauseniga.
1546. aastal võttis Tallinna piiskop Arnold Annebat Ampteni enda koadjuutoriks, kuid seda ei kinnitatud paavsti juures. Juba aasta varem oli piiskop Johannes Münchhauseni sõnul olnud juttu sellest, et Amptenist võiks saada Tallinna koadjuutor, kuid siis olevat Ampten pakkumisest keeldunud, kuna ta olevat protestandiks hakanud. Kuus aastat hiljem, 1551. aastal, edastas Riia peapiiskop Wilhelm aga arvamuse, et Ampten on "täielik papist".
Kuna Amptenil paavsti kinnitust polnud, pidi Tallinna kapiitel ta 1551. aastal pärast Annebati surma piiskopiks valima. Paavsti kinnituse sai Ampten 1553. aastal, olles ka viimane Tallinna piiskop, kes selle sai.
Usulistelt vaadetelt oli Ampten tõenäoliselt pigem katoliiklane ja seetõttu tekkis tal kohati arusaamatusi luterliku Tallinna linnaga. Kuid Toompea oli eraldi ordu jurisdiktsiooni all ning sealses toomkirikus jätkusid katoliiklikud jumalateenistused. Amptenit püüti ka piiskopiks pühitseda, kuid see osutus võimatuks, sest 1556. aastal polnud Liivimaale jäänud enam ühtegi sobiliku pühitsusega piiskoppi. Teda plaaniti saata Ermlandi piiskopi Stanislaus Hosiuse juurde, kuid see reis jäi siiski ära.
Aastatel 1556–1557 käis Ampten Liivimaa saadikuna mitmel korral Poola kuninga Zygmunt II Augusti juures, püüdes lahendada koadjuutorivaenuse ajal tekkinud pingeid.
Ampteni surmaaeg pole teada. 1557. aasta aprillis on teda viimast korda elusolevana mainitud, kuid veel septembris saatis Johann von Münchhausen talle kirju. Novembriks oli ta kindlasti surnud, seetõttu on tema surmaajana välja pakutud 1557. aasta oktoobrit.
Verband kommunaler Unternehmen

Ajalugu

VKU asutati 1949. aastal Rüdesheim am Rheinis. Pärast teist maailmasõda, VKU oli garanteerinud efektiivse huvide esindamist ja samal ajal tugevdanud munitsipaalettevõtete tõhusust. Pärast SDV (Saksa Demokraatlik Vabariik) kokkuvarisemist 1989. aastal toetas VKU linnu ja valdu Ida-Saksamaal, et luua energeetika ja veevarustusega tegelevad munitsipaalettevõtted. Alates 2011. aastast endine sõltumatu jäätmekäitluse munitsipaal ühing ja munitsipaal puhastamise VKS kuulub VKU üksusele.
==VKU tänapäeval==L
VKU-s on rohkem kui 1400 liiget, milles kokku 245 000 töötajat ja kogukäive umbes 110 miljardit eurot. Liikmetel kokku on 46% turuosa elektri segmendis, 59% maagaasi osas, 80% joogivesi osas, 65% kaugküte ja 26% kanalisatsioon puhastit.
Sellele lisaks nad iga päev ümber töötlevad 31500 tonni jäätmeid ja mõjutavad positiivselt sellele et Saksamaa jõuab kõrgeima taaskasutamise määra Euroopa Liidu liikmete vahel, 65%.
VKU ühing korraldab erialast ja poliitilist tööd energeetika, veevarustuse ja heitvee veevarustuse, jäätmekäitluse ja munitsipaal puhastamise aladel. VKU ettevalmistab seadusi ja sõnastab ühised poliitilised seisukohad VKU liikmetele ja seletab neid poliitika ja avaliku sektori tasemel.
2007. aastal VKU ühing kolis oma peakontori Kölnist Berliini. Brüsselis esindab ühingut riigitasandi büroo piirkondlike kontoritega. Alates jaanuarist 2016 on VKU president Michael Ebling, Mainzi linnapea. Alates septembrist 2015 on Katherina Reiche VKU tegevjuht.
Juri Fedkovõtši nimeline Tšernivtsi Rahvusülikool

Juri Fedkovõtši nimeline Tšernivtsi Rahvusülikool (ukraina keeles Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича) on ülikool Ukrainas Tšernivtsis.
Ülikool asutati 1875.
Ülikoolis õpib üle 19 000 üliõpilase.
Eele Õunapuu-Pikas

Eele Õunapuu-Pikas (kuni 2013 Eele Õunapuu; sündinud 31. jaanuaril 1984) on eesti bioloog. 
Tema tegevusalaks on puude ökofüsioloogia.
Õunapuu lõpetas 2005 Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe bioloogia erialal (cum laude) ning 2007 magistriõppe taime- ja seeneteaduse erialal (cum laude). 2014. aastal sai ta Tartu Ülikooli ökoloogia ja maateaduste instituudist doktorikraadi tööga lehe hüdraulilise juhtivuse ruumilis-ajalisest varieeruvusest puittaimedel ning selle ökofüsioloogilisest tähtsusest (juhendaja Arne Sellin).
Viru Folk

Viru Folk on alates 2008. aastast augustis Käsmus toimuv muusikafestival.  

Viru Folki korraldab MTÜ Viru Folk, festivali peakorraldaja on Peep Veedla. Viru Folgi moto on "Mõnus muusika kaunis keskkonnas."
Viru Folk on saanud kahel korral (2015 ja 2017) Euroopa festivalide kvaliteedimärgise EFFE.
Alates 2013. aastast on Viru folk keskendunud ühe piirkonna muusikale ja kultuurile.
Lamatis

Lamatis (ladina keeles decubitus) on pehmete kudede nekroos, mis tekib vereringe häirete tagajärjel.
Lamatised tekivad tavaliselt nõrga nahaaluse koega kehapiirkondades, näiteks ristluu, lülisamba, puusaluu jms kohal kestva surve mõjul või surve ja hõõrdumise koosmõjul.
Kõige sagedamini tekivad lamatised inimestel, kes ei liigu aktiivselt ringi, näiteks on voodihaiged või ratastoolis. Lamatisi võivad soodustada ka teised asjaolud, näiteks kehv toitumine, naha kestev liigniiskus (näiteks rohke higistamise tõttu), vereringet pärssivad või naha tundlikkust vähendavad haigused. Lamatiste paranemist võivad aeglustada inimese vanus, haigused, suitsetamine ja mõned ravimid. Lamatised on tihti välditavad ja varasel avastamisel kergesti ravitavad, kuid kirjeldatud soodumustega inimestel võib see olla keeruline. Voodihaigete puhul on peamine ennetusmeetod inimese regulaarne ümberpööramine, et survet eri kehapiirkondade vahel jaotada ja vahetada.
Linda Vilmre

Linda Vilmre (aastani 1925 Linda Breiberg; 27. märts 1902 Väinjärve vald – 26. detsember 1990 Tallinn) oli eesti pedagoog, museoloog ja tõlkija, Friedebert Tuglase lähedane sõber.
Ta lõpetas aastal 1921 Elfriede Lenderi Eragümnaasiumi. Aastatel 1921–1923 õppis ta Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas, aastatel 1923–1930 filosoofiateaduskonnas ajalugu (lõpetas). Ta kuulus EYS Veljestosse.
Ta töötas Hugo Treffneri Gümnaasiumis ja Tartu Poeglastegümnaasiumis ajalooõpetajana.
Ta kogus kohalikku ajaloolist pärimust Järva-Jaani, Koeru, Rõuge ja Kadrina kihelkonnas. Töötas Eesti Ajaloomuuseumis teadusliku töötajana.
Linda Vilmre arreteeriti 1945. aastal pärast maipühi seoses ajaloomuuseumi protsessiga, süüdistuseks §58-1a, 19-58-2, 58-11 - Nõukogudevastase grupi liige Ajaloomuuseumis. Kohtuotsusega 1946. aasta märtsist saadeti 8 aastaks Siberisse, Pestšanlagi vangilaagrisse Karaganda oblastis, millele järgnes vabatahtlik asumine maist 1956. Naasis Eestisse 1960. aastal. Rehabiliteeriti hiljem. Töötas Tuglase majahoidjana, filmide tõlkijana ja hiljem Friedebert Tuglase Majamuuseumis kuni pensionileminekuni.
Linda Vilmre suri 26. detsembril aastal 1990 ja maeti 29. detsembril Rahumäe kalmistule.
Andrus Tins

Andrus Tins (s. 1978) on eesti muusik, laulusõnade ja muusika autor.
Ta on ansambli Metsatöll asutajaliige ja Metsatöllu albumite "Terast Mis Hangund Me Hinge", "Hiiekoda" ja "Iivakivi" muusika ja sõnade kaasautor.
Erki Aule

Isiklikku

Tema abikaasa on ajakirjanik Karin Aule.
Joke keel

Keelenäide

Eβu eɾaβupiaβiɾanakumambao – Ma olen juba sinu jaoks maha raidunud sago puu kirvega.
Sellel leheküljel saab kuulata näidet joke keelest:
Keelenäide
Amos Oz

Amos Oz (heebrea keeles עמוס עוז  ; sünninimega Amos Klausner; 4. mai 1939 Jeruusalemm − 28. detsember 2018 Tel-Aviv) oli Iisraeli kirjanik ja ajakirjanik. Ta oli Ben-Guriyyoni ülikooli kirjandusprofessor.
Ta õppis filosoofiat Heebrea Ülikoolis ja Oxfordi Ülikoolis. Ta on Iisraeli-Palestiina konflikti kahe riigi lahenduse silmapaistev toetaja. 
Temalt on ilmunud 23 romaani ja esseekogumikke. Ta loomingut on tõlgitud rohkem kui 25 keelde.
Kaatinga

Kaatinga (portugali sõnast caatinga, mis tupii keeles 'valge mets') on Brasiilia mägismaa kirdeosas kasvav troopiline hõre heitlehine mets; ka vastav ökoregioon.
Brasiilia territooriumist hõlmab kaatinga umbes 700 000 km² ehk üle 10%. See ala on tihedasti asustatud ja seetõttu on mitmed kaatinga taime- ja loomaliigid ohustatud.
Ametimõis

Ametimõis (saksa keeles Amt) oli ajalooline majandusüksus, mis haldas läänistamata maid ja kogus makse.
Ametimõisad toimisid enamasti ühe kihelkonna piires ja jagunesid vakusteks.
Pirita linnaosavalitsus

Pirita linnaosavalitsus (ametlikult eesti keeles Pirita Linnaosa Valitsus, inglise keeles Tallinn Pirita District Administration, vene keeles Управа района Пирита) on Tallinna Pirita linnaosa juhtimiseks moodustatud ametiasutus.
28. maist 2019 on linnaosa vanem Tõnis Liinat 
Pirita linnaosavalitsus asub aadressil Kloostri tee 6. Varem asus see Merivälja tee 24.

Pirita linnaosavanemad läbi aegade

1993.veebr–nov- Tõnis Müller
1993.nov–1996. nov- Kalle Sepp
1996.dets–1998. okt- Monika Salu
1998.nov–1999. veeb- Juhan Hindov
1999.märts–okt- Taimar Org
1999.dets–2004.okt- Ülle Rajasalu
2004.nov–2005.apr Triinu Rajasalu
2005.apr–2007. mai- Enno Tamm
2007.mai–2013. dets- Tiit Terik
2013.dets–09.nov.2017- Tõnis Mölder
28.nov.2017–20.mai 2019- Alina Tubli
28.mai.2019 –          Tõnis Liinat
Kristi Hausenberg

Kristi Hausenberg (sündinud 17. juulil 1989 Tartus) on eesti jalgpallur.
Ta mängib Naiste Meistriliigas osalevas klubis JK Tammeka.
Ta mängib aastast 2008 Eesti naiste jalgpallikoondises.
Charles ja Ray Eames

Charles Ormond Eames (1907–1978) ja Bernice Alexandra "Ray" Kaiser Eames (1912–1988) olid Ameerika Ühendriikide disainerid ja visionäärid. 
Charles Eames asutas oma eduka arhitektuuribüroo 1930. aastal. Ray Kaiser ja Charles Eames kohtusid 1941. aastal. Nad abiellusid samal aastal ja neist sai rahvusvaheliselt tuntud loominguline tandem.  
Charles Eames oli arhitektiharidusega, abikaasa Ray oli õppinud maalikunsti, mõlemal oli tehnoloogiahuvi. Loominguline tegevus hõlmas filme; kuraatori, teadlase, leiutaja ja tarbegraafiku tööd, mänguasjade ja näituste kujundusi. Tuntuimad on toolid – nii painutatud vineerist, klaaskiust kui ka kokkukeevitatud traadist. Disaintooted olid tehnoloogiliselt eesrindlikud ja praeguseni kuulsad ning on saanud 20. sajandi klassikaks.
Józef Haller

Józef Haller (13. august 1873 Jurczyce – 4. juuni 1963 London) oli Poola sõjaväelane (kindral).
Ta sündis aastal 1873 Jurczyces (asub Krakówi maakonnas Väike-Poola vojevoodkonnas)
Ta juhatas Esimeses maailmasõjas mitmeid väeüksusi.
2. juunil 1922 anti talle Eesti Vabadusristi I liigi II järk.

Isiklikku

Tema onupoeg oli Poola poliitik ja sõjaväelane Stanisław Haller de Hallenburg.
Tallinna–Kloogaranna rongiliin

Tallinna–Kloogaranna rongiliin on Elroni opereeritav rongiliin lõpp-peatustega vastavalt Tallinnas Balti jaamas ja Lääne-Harju vallas Kloogarannas. Liini pikkus 39 km. Reisijatevedu liinil avati juunis 1960. 
Liinile jääb 18 peatust: Tallinn (Balti jaam), Lilleküla, Tondi, Järve, Rahumäe, Nõmme, Hiiu, Kivimäe, Pääsküla, Laagri, Urda, Padula, Saue, Valingu, Keila, Niitvälja, Klooga ja Kloogaranna raudteepeatus. 
Reisijateveo tsoone on neli: 1., 2., 3. ja 4. tsoon. 1. tsoon jääb Balti jaama ja Laagri raudteepeatuse vahele. Kuni Valinguni on 2. tsoon. Kuni Niitväljani on 3. tsoon. Viimased kaks peatust (Klooga ja Kloogaranna) jäävad juba 4. tsooni. Urda ja Padula raudteepeatuses toimub rongi sisenemine ja väljumine vaid läbi multifunktsionaalse ala.