google/wiki40b huggingface dataset:
Alfred Papmehl

Alfred Papmehl (22. mai 1890 Peterburi – 10. mai 1975 Lübeck) oli baltisaksa-inglise päritolu viiuldaja ja muusikapedagoog.
Ta alustas viiuliõpinguid 12-aastaselt. Aastal 1908 asus ta õppima Peterburi konservatooriumi, pärast lühikest sõjaväeteenistust õppis ta aastatel 1912–1914 Müncheni Muusikaakadeemias ja täiendas ennast aastatel 1914–1916 Petrogradis Leopold Aueri juures.
Aastal 1917 siirdus ta Tallinna, kus andis viiulitunde ja esines solistina (klaverisaatjateks olid tal Vladimir Padva, Sigrid Antropoff-Hörschelmann ja Paul Indra) ning ansamblistina (näiteks trios Raymond Bööcke ja Valentine Riivesega, aga ka heategevus- ja sümfooniakontsertidel (dirigendid Raimund Kull ja Nikolai Goldschmidt) Tartus, Valgas ja Viljandis.
Ta alustas pedagoogitegevust eraõpetajana, seejärel õpetas lühikest aega Ella Hirschi muusikakoolis ja aastatel 1919–1941 Tallinna Konservatooriumis (olles aastast 1938 professor). Tema õpilasteks olid Rudolf Palm, Emil Laansoo, Raivo Erendi, Kurt Brinkman, Arved Jakobi ja Harri Külvand. Ta oli tegev solistina ja kammeransamblites.
Ta lahkus aastal 1941 Saksamaale, ta tegutses pedagoogina Posenis ja Wismaris ning aastast 1955 Lübeckis. Ta on andnud soolokontserte Saksamaal ja Rootsis ning on loonud viiulipalu.

Isiklikku

Tema abikaasa Antonina Papmehl (neiuna Semeljova, 1902–1976) oli pianist, nende poeg Vassili Papmehl (1925–1989) oli viiuldaja ja Bad Segebergi muusikakooli direktor.
C-90 Instalaza

C-90 Instalaza on kergekaaluliste ning ühe võitleja poolt hõlpsasti kaasaskantavate ühekordsete õlalt lastavate granaadiheitjate perekond. Kasutamiseks on olemas soomuse-, isikkoosseisu- ja punkrivastased granaadid ning süüte/suitsugranaadid. Toodetud Hispaania ettevõttes Instalaza.
C-90 koosneb tehases kokku monteeritud raketist ja lasketorust. Päästemehhanism on pürotehnikal põhinev ning ei vaja seetõttu elektrilist abisüsteemi (patareid, akud jne). Kõikidel tüüpidel on kaasas optiline sihik (VN38-C) koos sisemise valguseelemendiga hämaras laskmiseks. Kõik C-90 tüüpide rakettide kaliiber on 90 mm.
Esimesed versioonid (C-90C ja C-90C-AM) olid 840 mm pikad ja kaalusid 4,2 kg. C-90-CR (M3) seeria relvad olid juba 940 mm pikad, et mahutada ära suurem rakettmootor.
Herman Kare Tournament

Herman Kare Tournament on Soomes toimuv maadlusvõistlus.
Aastal 2015 toimus see juba 35. korda.

Eesti maadlusvõistlustel

Eesti on sellelt võistlustelt saanud mitu medalit. Näiteks 2007. aastal võitis seal esikoha Heiki Nabi.
Jan Czerski

Jan Czerski (vene Иван Дементьевич Черский; valgevene Ян Доминикович Чэрскi; 15. mai 1845 Vilno kubermang – 25. juuni 1892 Jakuutia) oli valgevene-poola paleontoloog, geoloog ja geograaf, Siberi uurija.
Czerski osales 18-aastase Vilniuse aadliinstituudi lõpuklassi õpilasena 1863. aasta jaanuariülestõusus ja saadeti karistuseks Siberisse Omskisse trahviroodu. 1869 ta vabastati sõjaväest, kuid pidi jääma Siberisse asumisele. 1871 lubati tal asuda elama Irkutskisse, kus elas 15 aastat, jätkas õpinguid ja töötas Venemaa geograafiaühingu Ida-Siberi osakonnas. Seal kohtas ta Aleksander Czekanowskit ja Benedykt Dybowskit ning käis paljudel ekspeditsioonidel. Ta avaldas algul Venemaa Geograafiaühingu Ida-Siberi osakonna ja pärast juba Venemaa Teaduste Akadeemia väljaannetes hulga töid Siberi geoloogiast ning kaasaegsetest ja väljasurnud selgroogsetest, mis tõstsid ta Venemaa juhtivate osteoloogide hulka.
1886 saabus ta Venemaa Teaduste Akadeemia kutsel Peterburi tegelema teadustööga. 1886 avaldas ta uurimuse Baikali järve kallaste geoloogiast koos esimese üksikasjaliku Baikali kaardiga, 1888 geoloogilise uurimuse Siberi postitee kohta Baikali järvest Uurali idanõlvani ja 1891 mahuka uurimuse Uus-Siberi ekspeditsioonilt kogutud imetajate kohta, mis annab ülevaate mitte ainult Uus-Siberi saarte, vaid kogu Siberi imetajatest. Ta määrati ekspeditsiooni juhiks Ida-Siberisse Jana, Indigirka ja Kolõma jõgikonna tundmaõppimiseks. Ekspeditsioon algas 1891, kuid 1892 Czerski suri ja maeti Omoloni jõe äärde Kolõma jõgikonnas.
Kuigi Czerski oli iseõppija, pälvis ta oma avastuste eest Venemaa Geograafiaseltsilt 3 kuldmedalit. Tema nime on saanud üks asula, kaks mäeahelikku, mitu mäge ja muud paika.
Põhjala teooria

Põhjala teooria on teooria rassilisest üleolekust, mis oli valdav peamiselt 19. sajandil ja 20. sajandi alguses.
Teooria väidab, et Põhja-Euroopa inimesed, eriti skandinaavlased, moodustavad tänu oma kaasasündinud liidri- ja ka loomevõimetele valitseva rassi.
Renessansi ajal peeti blonde juukseid ja heledat nahka ilu sümboliks, seda mainiti tihti kirjanduses.
Alates 17. sajandist, mil Põhja-Euroopa riigid hakkasid muutuma üha tugevamaks ja teistest tehniliselt arenenumaks, hakkasid Põhjala inimesed rohkem huvituma taolistest ideedest rassilisest üleolekust.
Benjamin Franklin pakkus välja mõtte, mille järgi peaks Ameerika Ühendriigid immigrantidena eelistama valgeid eurooplasi, mitte tumedaid eurooplasi, nagu näiteks itaallased, prantslased, venelased ja hispaanlased.
Sellised argumendid said eriti tähtsaks, kui 19. sajandi keskel lisandusid arianismi ideed. Selle teooria kohaselt on peamiselt Indo-Euroopa keelte rääkijad ülimuslikum inimharu, tänu kellele enamik inimkonna saavutustest on olemas.
1880. aasta paiku olid paljud antropoloogid arvamusel, et aarjalased ise pärinevad kusagilt Põhja-Euroopast. Thedor Poesche pakkus välja idee, et aarjalased pärinevad põhjast. Karl Penka populariseeris seda ideed ning lisas, et aarjalaste tunnuseks on blondid juuksed ja sinised või rohelised silmad. Tunnustatud bioloog Thomas Henry Huxley nõustus temaga, kasutades terminit Xanthochroi järeldades, et heledama nahatooniga eurooplased (erinevalt tumedama nahatooniga vahemerelastele, keda Huxley kutsus Melanochroi'deks) on kõrgema intelligentsitasemega ja seega aarjalased. Huxley ideid toetas Charles Morris, kes kirjutas raamatu "The Aryan Race". Raamatus kirjeldas Morris, et aarjalased olid algselt blondide juuste ja siniste silmadega. Vacher De Lapouge kirjutas oma raamatus "L’Aryen", et kõrgema kolbaga blondid on oma liidrieelduste tõttu rahvuslikud liidrid ja seega määratud valitsema madala kolbaga inimeste üle. 1902. aastal väitis Saksa arheoloog Gustaf Kossina, et ta on kindlaks teinud algsete aarjalaste matmispaiga Põhja-Saksamaal. Ta arvas, et aarjalased olid just sealt rännanud teistesse Euroopa piirkondadesse.
20. sajandi alguses tunnustati seda teooriat ka ülikooli tasemel. Sealt edasi hakkasid sotsioloogid kasutama terminit "blond rass" ettevõtlike ja innovaatiliste heledajuukseliste isikute kohta Euroopa populatsioonis.
Fakt, et Vahemere rass on loonud suursuguseid antiikkultuure, pani mitmed teadlased arvama, et põhjalalased moodustasid antiikkultuuride ülemised kihid, mis hiljem kadusid.
Tsitrus

Morfoloogia

Tsitruspuud on keskmiselt 5–15 m kõrgused, igihaljad ja lihtlehised.   
Lehed on tumerohelised, nahkjad, ovaalsed, tavaliselt terveservalised, mõnel liigil hambulise servaga.
Õied valged ja lõhnavad. Mõlemasoolised õied kinnituvad võrsele ühe- või mitmekaupa, neist igas on 4–5 tupp- ja 5 kroonlehte ning 20–60 kimbuna asetsevat tolmukat. Viljade valmimine võib kesta üle aasta, seetõttu pole haruldane, kui ühel puul on korraga õied, viljahakatised ja viljad.
Tsitrusepuude pomerantsvili ehk hesperiid on omapärane mari, mida iseloomustab eeterliku õli rikas tavaliselt mittesöödav nahkjas väliskest, selle all olev valge õhukoerikas keskmine kiht ja mahlarohke, lihakas, söödav siseosa. Kujult on vili kerajas, piklik või sidrunikujuline ning jaotunud 8–15 segmendiks. Viljaliha on enamiku liikide puhul söödav, sisaldab rohkesti vitamiine, happeid, suhkruid ja glükosiide.

Levila

Tsitruse perekonda kuuluvad 12–16 liiki koos hulga alamliikidega on pärit Lõuna- ja Kagu-Aasiast ning Malai poolsaarelt.

Kasvatamine

Olles pärit Aasiast, eelistavad tsitrusviljad troopilist või lähistroopilist kliimat. Tänapäeval viljeldakse tsitrusviljalisi kõikjal lähistroopilistes piirkondades: Lõuna-Hiinas, Ameerika Ühendriikide lõunaosariikides, Kesk- ja Lõuna-Ameerikas, Brasiilias, Lõuna-Aafrikas, Iisraelis ja Vahemere maades (peamiselt Hispaanias, Itaalias ja Kreekas).
Kuna tsitruse perekonna esindajad ristuvad kergesti omavahel, ei ole liikide täpse arvu kohta ei ole täit selgust. Arvatakse, et perekonna kolm esivanemat on tsitronipuu, pomelipuu ja harilik mandariinipuu. Need kolm liiki kasvavad Ida-Aasias ka metsikuna. 
Kuna tsitruste ristamine on suhteliselt kerge, on püütud liikidevaheliste hübriididega vähendada tsitrusviljade puudusi, nagu näiteks rohke seemnete sisaldus, mõrkjas maitse või kõva sisekest. Näiteks apelsin on pomeli ja mandariini ristand, greip omakorda apelsini ja pomeli ristand. 
Eestis kasvatatakse apelsinipuud ja harilikku sidrunipuud toataimedena.
Gustaf Horn

Krahv Gustaf Horn af Björneborg (22. oktoober 1592 Örbyhus – 10. mai 1657 Skara) oli Rootsi sõjaväelane ja poliitik, Pori krahv, Alūksne (Marienburg) vabahärra, Häringe, Malla, Viki (Wijk), Ervala ja Espoo (Esbo) härra.
Gustaf Horn sündis Örbyhusi lossis feldmarssal Karl Henriksson Horni (u.1550–1601) ja Agnes von Delwigi (maetud 1611) noorima pojana ajal, mil tema isa oli Örbyhusi lossis vangis pärast tema kaotust Venemaale sõjas.
Ta õppis mitmes ülikoolis ja siis osales sõjas Venemaa vastu. Sõjandust õppis ta Hollandis Oranje Mauritsi käe all.
Gustaf Horn oli alates 1618 kuninglik kammerhärra, määrati 1621 Norrlandi jalaväerügemendi ooberstiks ja sai Riia piiramisel haavata. Riiginõunikuna määrati ta 1625 Soome armee ülemjuhatajaks, ülendati 35-aastasena 1628 feldmarssaliks ja määrati Rootsi armee ülemkomandöriks Liivimaal. 1630 kinkis Gustav II Adolf talle Liivimaa Umurga kihelkonnas (Kirchspiel Ubbenorm) asunud Vainiži (Wainsel) linnuselääni.
Horn oli Rootsi üks võimekaimaid kindraleid, samuti võimekas haldusjuht. Ta oli eriti osav sõjalise kaitse organiseerimises. Tema vägedes valitses suhteliselt range distsipliin, mistõttu tema juhitud väeüksused rüüstasid vähem kui teised.
Pärast Gustav II Adolfi surma määrati välimarssal Horn ja kindral Johan Banér Rootsi vägede ülemjuhatajateks Saksamaal, aga Horni äi Axel Oxenstierna määrati valitsusjuhiks.
Kolmekümneaastases sõjas aitas ta 1631 Banéril võita esimese Breitenfeldi lahingu, kuid koostöö Saksi-Weimari Bernhardi juhitavate vägedega ebaõnnestus ja hiljem anti neile eraldi ülesanded. Pärast Albrecht von Wallensteini surma 1634 võttis Horn enda kontrolli alla mõned piirkonnad Švaabimaal. Seejärel püüdis ta ebaõnnestunult Lõuna-Saksamaal Bodeni järve ääres asuvat Überlingenit vallutada.
27. augustil (ukj. 6. septembril) 1634 kaotas Horn väejuhina Nördlingeni lahingu. Selles lahingus sai Rootsi vägi hävitavalt lüüa kahelt Ferdinandilt, Felipe III pojalt ja Toledo peapiiskopilt Fernandolt ning Saksa-Rooma keisrilt Ferdinand III-lt. Horn langes vangi ja oli Burghauseni lossis vangis seni, kuni ta 1642 kolme keisririigi väejuhi vastu välja vahetati.
Pärast vabastamist sai Hornist Rootsi sõjaministri asetäitja. 1644 ründas ta sõjas Taani vastu Skanet ja hõivas kogu provintsi, välja arvatud Malmö ja Kristianstadi. Malmö piiramine ei andnud tulemusi ja sõjakäigu lõpetas Brömsebro rahu. Seda sõjaretke nimetatakse ka Horni sõjaks.
26. märtsil 1651 sai ta Pori krahvkonna krahviks ja immatrikuleeriti 1652 Rootsi rüütelkonda Horn af Björneborg krahvisuguvõsana nr. 9.
Aastatel 1652–1653 oli ta Liivimaa kindralkuberner ning 1653. aastast Rootsi riigimarssal ja Sõjakolleegiumi president.
Kui 1655 algas sõda Poolaga ja Rootsi armee sõitis Poola, jäi Horn juhatama Rootsi kaitset.
Eestimaal kuulus talle Malla mõis Virumaal.
Ratingen

Ajalugu

Ratingeni kohal mainitakse asulat 849. aastal. 1276. aastal sai linnaõigused. Keskajast kuulus linn Bergi hertsogitele. Kolmekümneaastase sõja käigus purustati linn peaaegu täielikult. 1815. aastal liideti Viini kongressi otsusel Preisimaaga.
Lender

Lender on eesti perekonnanimi.
Suur atraktsioon

Süžee

Lihtne tüdruk Daša unistab tsirkuseartistiks saamisest. Pärast mitmete takistuste ületamist õnnestub tal lõpuks oma unistus teoks teha.
Mieczysław Struk

Mieczysław Struk (sündinud 1. jaanuaril 1961) on Poola riigiametnik.
18. märtsil 2014 anti talle Maarjamaa Risti III klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Pomorze vojevoodkonna marssalina.
1963. aasta NSV Liidu meistrivõistlused moodsas viievõistluses

1963. aasta NSV Liidu meistrivõistlused moodsas viievõistluses peeti III rahvaste spartakiaadi raames Moskvas 11.-15. augustil.
Níkos Voútsis

Níkos Voútsis (kreeka keeles Νίκος Βούτσης; sündinud 4. märtsil 1951 Ateenas) on Kreeka poliitik, vasakradikaalse erakonna SYRIZA liige.
Ta on lõpetanud Ateena Rahvusliku Tehnikaülikooli ehitusinseneri kvalifikatsiooniga.
Ta oli 27. jaanuarist 2015 kuni 28. augustini 2015 Kreeka siseminister.
Heino Rebane (ajakirjanik)

Heino Rebane (6. detsember 1912 Tartu – 19. jaanuar 1990 Toronto, Kanada) oli eesti ajakirjanik.
Ta lõpetas 1931. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja õppis pärast seda Tartu Ülikoolis vaheldumisi õigus- ja tehnikateaduskonnas. Lõpetas õigusteaduskonna 1941. aastal ja uuesti 1942. aastal.
Töötas aastatel 1933–40 ajalehe Postimees ja aastatel 1942–44 Landessender Revali kaastöölisena.
1938. aastal valiti ta Tartu Skautide Maleva propaganda- ja informatsioonijuhiks.
1944. aastal lahkus Eestist Saksamaale, alates 1951. aastast elas Kanadas ja töötas sealse eestikeelse ajalehe Meie Elu toimetuses.
Tema vend oli jurist Ilmar Rebane.
Akadeemiliselt kuulus ta Eesti Üliõpilaste Seltsi.
Chinca

Chinca on asula Ecuadori põhjaosas Esmeraldase provintsis.
Chinca asub Esmeraldase jõe ääres. Asula geograafilised koordinaadid on 0° 46′ 17″ N, 79° 34′ 3″ W.
Alexandra Kehayoglou

Looming

Alexandra Kehayoglou loomingut mõjutab teda ümbritsev loodus. Ta on üles kasvanud suure aiaga majas ning tunneb end linnas halvasti. Kehayoglou käib palju looduses jalutamas ja jälgib detaile.
„Ma elan rohelises mullis. Ma tunnen, et reaktsioonina meie loomuliku maailma järkjärgulisele kadumisele on minu eesmärk kududa rohkem rohelust. “
2014. aasta Pariis moenädalaks tellis Dries van Noten Kehayogloult taftingvaiba, mis kattis kogu lava. Vaip koosnes neljast osast ning oli kokku 144 m² suurune. See valmis kolme 10-liikmelise meeskonna tööna 16 päeva jooksul. Vaip kujutab endast abstraktsiooni Argentina maastikust, kus kunstnik elab ja mida ta soovib päästa.
Bern

Rahvastik

31. detsembril 2009 elas Bernis 123 466 inimest. Saksa keelt räägib 81,2% elanikkonnast, itaalia keelt 3,9% ja prantsuse keelt 3,6%.

Vaatamisväärsused

Berni vanalinn lisati 1983. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Hund-rohetuvi

Levila

Hund-rohetuvi on levinud vihmametsades Sulu saarestikus, Sulawesil, Maluku saartel, Uus-Guineal, Saalomoni saartel ja Austraalia idaosas. Paiga- ja hulgulind.

Välimus

Isaslind on eredavärviline, tulioranži kukla, rohelise kõrvaala ja lilla pealaega. Rind on hall, rinna ja kõhualuse vahel on lai tumesinine vööt. Tiivad on oliivrohelised tumedate laikudega, saba tipp on valge. Emaslind on peamiselt roheline valge kõhualuse, siniste tiivatippude, helesinise rinna ja väikese tumesinise laiguga pea tagaosas. Mõlemal sugupoolel on kollased silmad ja silmarõngad. Vaatamata värvikale sulestikule jääb hund-rohetuvi vihmametsa lehestikus hästi varjatuks. Häälitsus on kuu-kuu-kuu-kuu. Hund-rohetuvi tiivad tekitavad lennul vilistavat heli,

Pesitsemine

Pesitsusperiood kestab septembrist jaanuarini. Pesa rajatakse maapinnast 5-30 m kõrgusele, see on okstest koosnev väike platvorm. Emaslind muneb ühe väikse valge muna, mida hautakse vaheldumisi - emaslind öösel ja isaslind päeval.

Toitumine

Toiduks on peamiselt puuviljad ja marjad. Port Moresby piirkonnas moodustasid enamuse toidust viigipuude, iseäranis Ficus albipila ja Ficus benjamina, Canarium australianum luuviljad, ja palmide Archontophoenix, Calamus ja Livistona viljad. Sageli toituti ka erinevate kaneelipuude, Litsea, Neolitsea ja Cryptocarya viljadest. Vähem olulised toiduallikad olid lõhnava kananga, Syzygium ja Vitex cofassus viljad.

Kaitse

Liiki ohustab peamiselt elupaikade kadu.
Karilatsi Vabaõhumuuseum

Karilatsi Vabaõhumuuseum (kuni 1. juulini 2019 Põlva Talurahvamuuseum) asub Kanepi vallas Karilatsi külas ja on suurim vabaõhumuuseum Lõuna-Eestis. Alates 2015. aastast kuulub muuseum Võru Instituudi muuseumiosakonda. 
Põhikirja järgi on muuseumi põhiülesanne "Põlva maakonnas inimese ja tema elukeskkonnaga seotud kultuuriväärtusega materjali kogumine, uurimine ja säilitamine ning selle vahendamine".

Ajalugu

Muuseum rajati Kalju Kernase eestvõttel aastal 1971. Külajastajatele avas muuseum uksed aastal 1977. 1978. aasta lõpupäevadel jõuti lõpuks nii kaugele, et rajatavale muuseumile kinnitati koosseis (direktor, teaduslik töötaja ja tööline) ning 1979. aastal moodustati muuseumi teaduslik nõukogu. Muuseum läks üle riiklikku muuseumidevõrku ja sai nimeks Põlva Talurahvamuuseum.
1. jaanuarist 2015. on Põlva Talurahvamuuseum osa Võru Instituudist. Loodud on Võru Instituudi muuseumiosakond ehk Vana-Võromaa muuseumid. Tegemist on Võru Instituudi struktuuriüksusega ja riigimuuseumiga muuseumiseaduse tähenduses.
1. juulist 2019 kannab  muuseum nime Karilatsi Vabaõhumuuseum.  Vana-Võromaa muuseumid on neli Vana-Võromaal asuvat muuseumi: Dr. Fr. R. Kreutzwaldi Memoriaalmuuseum, Mõniste Talurahvamuuseum, Karilatsi Vabaõhumuuseum, Vana-Võromaa Kultuurikoda.

Püsinäitus "Kuke kannul kooliteel"

Püsinäitus tutvustab alghariduse saamise lugu eelkõige Vana-Võromaal, aga annab ülevaate ka sellest, kuidas koolihariduse andmine Eestis üleüldse alguse sai. Näitus jutustab sellest, kuidas sai alguse maarahva lugema õpetamine, mis vahe on valla- ja kihelkonnakoolil ning millised õigusaktid reguleerisid alghariduse andmist XVII, XVIII ja XIX sajandil.
Näitus avati 1. mail 2017.
Seadetakisti

Seadetakisti on muuttakisti, mida kasutatakse elektriahela või elektroonikalülituse  esmasel väljareguleerimisel soovitud parameetrite saamiseks.
Seadetakistid on enamasti pööratava liuguriga kihttakistid, mille liugur on sujuvalt pööratav takistuskehal.
Seadetakisti ühendatakse lülitusse kas kolmes punktis või kahes punktis (liuguri kontakt ühendatud ühe otskontaktiga).
Reise, Reise

"Reise, Reise" on ansambli Rammstein neljas stuudioalbum. See avaldati Saksamaal 27. septembril 2004 ning hiljem ka mujal Euroopas. Põhja-Ameerikas avaldati album 16. novembril samal aastal. 
Album on olnud esikümnes mitme riigi edetabelites: Saksamaal, Austrias, Šveitsis, Islandil, Soomes, Eestis ja Mehhikos.
Albumi ja selle nimiloo pealkiri on arhailisest keskkõrgsaksa keelest pärinev purjelaevade madrustele suunatud üleskutse Reise, Reise!, millest pärineb ka ingliskeelne verb to rise – tõusma. (Nüüdisaegses saksa keeles on sõnale omistatud teine tähendus – reis, rännak, mistõttu ka albumi nime tihti valesti mõistetakse).
Balti Jaama Turg

Balti Jaama Turg on Astri Gruppi kuuluv universaalturg Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas aadressil Kopli 1. Turg avati 1993. aastal.
2016.–2017. aastal turg rekonstrueeriti. Balti Jaama Turul tegutseb üle 200 kaupleja ja selle pindala 19 458 m².
Öösorrilised

Öösorrilised (Caprimulgiformes) on lindude selts.
Enamik liike on putuktoidulised ja öise eluviisiga.

Eesti liigid

Eestis on sellest seltsist vaid üks liik – öösorr (Caprimulgus europaeus).
Masterdamine

Eelmasterdamine

Eelmasterdamine (i.k premastering) on masterdamise etapp, mille käigus sisestatakse ja kontrollitakse träkkide nimetusi ja indekseid, määratletakse träkkidevaheliste pauside kestused ja sisestatakse nõutavad toote informatsioonikoodid ISRC ja EAN. Eelmasterdamise tulemuseks on premaster-CD, mis vastab audio CD Punase raamatu standardile (Red-Book-Standard) (vt Vikerkaareraamatud).

Matriitsi valmistamine

Vinüülplaatidel valmistati matriitsina n-ö negatiivne vorm. CD-de tiražeerimisel on matriitsiks klaasmaster.
Tolmlemine

Tolmlemine on tolmuterade kandumine emakasuudmele või seemnealgmele.
Tavaliselt järgneb tolmlemisele viljastumine. 
Eristatakse ise- ja võõrtolmlemist. Isetolmlemise puhul on tolmuterad pärit samalt taimelt, võõrtolmlemise puhul aga teiselt taimelt.
Paljud õied tolmlevad tuule abil (tuultolmlemine). Teised vajavad selleks loomi (loomtolmlemine), enamasti putukaid (putuktolmlemine). 
Paljudel taimedel on kohastumus tõmmata ligi loomi, kes õisi tolmeldavad, võimaldades geneetilist rekombineerumist. Selliste õitega taimi nimetatakse putuktolmlejateks. Tolmeldajate ligitõmbamiseks on neil taimedel tavaliselt nektaariumid, mis toodavad nektarit. Tavalised tolmeldajad on linnud ja mesilased, kes mõlemad näevad värve ja eelistavad värvilisi õisi. Mõnel õiel on nektariviidad, mis näitavad tolmeldajatele, kust nektarit otsida. Need võivad olla inimestele nähtavad või ka ultravioletsed, nii et neid näevad ainult mesilased ja mõned teised putukad. Tolmeldajaid meelitatakse kohale ka lõhnaga. Mõningaid taimi, näiteks raitlill, hiid-titaanjuur ja söödav asimiina, tolmeldavad kärbsed, mistõttu nad levitavad raipelõhna.  
Tolmukad paiknevad putuktolmlejate õites niiviisi, et tolmuterad jäävad tolmeldajate keha külge. Kogudes nektarit paljudelt ühe ja sama liigi õitelt, viib tolmeldaja õietolmu kõigisse õitesse, mida ta külastab.   
Tuultolmlejatel, näiteks kõrrelistel, puudub vajadus tolmeldajaid ligi meelitada, mistõttu nende välimus on tavaliselt tagasihoidlik. Kui putuktolmlejate õied on suurte seemnetega, kleepuvad ja valgurikkad (tolmeldajad võivad olla ka valgu peal väljas), siis tuultolmlejate õied on tavaliselt väikeste seemnetega, väga kerged ja putukate jaoks vähese toiteväärtusega (kuigi neid näljaajal võidakse korjata). Mesilased ja kimalased  koguvad tuultolmleva maisi õietolmu, kuigi sellel pole nende jaoks suurt väärtust.   
Ajavahemikku, mil tolmlemine on võimalik, nimetatakse õitsemisajaks.
Niudesool

Niudesool (ladina ileum) on paljude selgroogsete loomade soole osa. 
Niudesool paikneb peensoole lõpuosas tühisoole järel ning on jämesoolest eraldatud niudesoole-umbsoole klapiga. 
Niudesoole areng, anatoomia, asend, kuju, sooned, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 
Niudesoolt varustavateks arteriteks on niudesoolearterid (arteriae ileales) ning äravoolu garanteerivad ülemise kinnistiveeni harud niudesooleveenid (venae ileales). 
Niudesooles paikneb hulgaliselt koondlümfifolliikuleid – Peyeri naaste. Niudesoole vastavad rakud eritavad verre hormoone – gastriini, sekretiini ja koletsütokiniini.

Madudel

Madudel ei ole kaksteistsõrmik, tühisool ja niudesool kergesti eristatavad.
Keelesild

Keelesild on soome keele ja kultuuri koostöövõrgustik, mis loodi Soome Instituudi eestvedamisel 2011. aasta juunikuus. Keelesilla tegevust toetab Jenny ja Antti Wihuri fond.
Mycosphaerella pini

Peremeestaimed

Mycosphaerella pini peremeestaimedeks on männid, sh harilik mänd.

Patogeensus

Mikroskoopiline seen Mycosphaerella pini talvitub männiokastel, Euroopas levib harilikult suguta arengujärgu Dothistroma septospora eoste abil ja võib põhjustada punavöötaudi, mis on mändidele ohtlik seenhaigus.