google/wiki40b huggingface dataset:
Kalinini rinne

Vjazma lahing

Rünnates laial rindel Smolenskist Brjanskini, murdsid kolm Saksa tankigruppi Reinhardti 3. tankigrupp, mille suund oli põhjasuunas Läänerinde kaitse vastu, Guderiani 2. tankigrupp Brjanski rinde kaitse vastu lõunasse ja  Höpneri 4. tankigrupp, suuri auke Nõukogude kaitseliini ning piirasid kiiresti sisse viis Nõukogude armeed (16., 19., 20., 24. ja 32.) Vjazma kandis ning kolm Nõukogude armeed (50., 3. ja 13.) Brjanskist põhjas ja lõunas. Purustanud enamiku Nõukogude Lääne, Reserv- ja Brjanski rinde vägedest, olid sakslased oktoobri lõpuks vallutanud Rževi, Kalinini, Brjanski, Vjazma, Orjoli ja Kaluga.  
Detsembriks 1941 jõudsid Saksa väegrupi Mitte üksused Demjanski, Kalinini ja Moskva lähistele. 
Punaarmee taganes kuni detsembri alguseni, siis aga alustas vastupealetungi. Sakslased sunniti taganema Kalinini ja Moskva linna poolt. 
1941. aasta 5. detsembril alanud Punaarmee vastupealetungiga pandi sakslaste edasiliikumine seisma ning 7. jaanuariks 1942 olid sakslased Moskva lähistelt minema löödud. Saksa väed taganesid 160 kilomeetrit, jätsid maha Kalinini, kuid suutsid püstitada kaitseliini Dnepri jõel Smolenski, Vjazma ja Rževi ees, kus hoiti positsioone 1943. aastani.

1942. aasta

7. jaanuaril andis Stalin käsu minna kõikidel rinnetel üldpealetungile, kontsentreerudes peamiselt väegrupp Mitte vastu, kuid ka rünnata sakslasi Leningradi, Staraja Russa, Orjoli, Harkovi ja Krimmi piirkondades. Moskva rajoonis üritasid Kalinini ja Läänerinde väed ära lõigata väegruppi Mitte ning ründasid väegrupi rindejoont põhjast ja lõunast, eesmärgiga kokku saada Vjazmas. Et Kalugast lõunas asus Saksa vägede rindejoones auk, suundus läbi selle nende tagalasse 1. Punaarmee kaardiväe ratsakorpus koos juurdeantud tankibrigaadidega. Kuna selles piirkonnas oli maastik eriti raske, liikusid ründajad edasi teosammul. Nõukogude 39. armeel õnnestus 7.–9. jaanuarini kestnud rünnakute tagajärjel Saksa vägede rindest läbi murda ning armee avangardina liikunud 11. ratsakorpus jõudis jaanuari lõpuks peaaegu Smolenski-Moskva maanteeni, kuid veebruaris Saksa 9. armee vasturünnak lõikas eelväed ülejäänud jõududest ära ning piiras ümber korpusega paralleelselt liikuva 29. armee.

1943. aasta

1943. aasta kevadel ründasid Punaarmee üksused rinde vasakult tiivalt, kevadel vallutati Vjazma. 1943. aasta augustist oktoobrini viisid Punaarmee Läänerinde ja Kalinini rinde väed väegrupi Mitte vastu Smolenski piirkonnas läbi pealetungioperatsioone, mille käigus vabastati Smolensk ja jõuti välja Valgevene piirideni. 
1. augustil vabastati Orjol, 24. septembril Smolensk ja Roslavl ning 26. novembril Gomel. Kalinini rinde parema tiiva 3. ja 4. löögiarmee vägedega teostati 6.–10. oktoobrini Neveli pealetungioperatsioon Väegrupp Nord 3. tankiarmee ja 16. armee positsioonidele ja vabastati 7. oktoobril Nevel. Nevel oli strateegiline transpordisõlm, Dno–Vitebski raudteel, Väegrupp Nord ja Väegrupp Mitte vägede vahel. Väegrupi Mitte väed taganesid Valgevenesse. Lahingutega seoti ka suur osa Saksa vägesid, mis takistas tõrjumast Punaarmee poolt Dnepri forsseerimist.  12. oktoobril 1943 nimetati Kalinini rinne ümber 1. Balti rindeks.
Zythos (koi)

Zythos on koilaste sugukonda kuuluv perekond liblikalisi.
Nad elavad Kalimantanil ja Malaias.
Durango osariik

Ajalugu

Durango osariik on loodud 1823. aastal.

Haldusjaotus

Durango osariik on jagatud 39 kohaliku omavalitsuse üksuseks. Lisaks pealinnale Durangole on suuremad linnad Gómez Palacio ja Lerdo.
Kaksvärvmadu (perekond)

Välimus

Kaksvärvmaod on keskmise pikkusega (1–1,5 m) musta, tumepruuni värvi, millele lisandub metalne läige (kas hõbedane või vaskne).

Levila

Nad elavad Mehhiko edelaosas, Guatemalas, Hondurases, El Salvadoris, Nicaraguas ja Costa Ricas.

Eluviis

Peamiselt öise eluviisiga. Päevaks eelistavad nad lehtede alla ehk varjulisse paika ka maa alla varjuda. Selleks kaevavad nad oma pisut püstise ninaga käike ja tunneleid.

Toitumine

Need kägistajamaod toituvad väiksematest imetajatest ja sisalikest, aga ka kilpkonnamunadest .

Sigimine

Emased maod on ovipaarid ja munevad, suguküpsuse saavutanuna, 2–4 muna.
Põltsamaa muusikakool

Põltsamaa muusikakool on muusikakool Jõgeva maakonnas Põltsamaal aadressil Lossi tänav 7. Kooli direktor on Hannes Männik. Kooli haldab Põltsamaa vallavalitsus.
2009 pälvis kool auhinna Kultuuripärl 2009.
Minangkabau mägismaa

Minangkabau mägismaa (minangkabau keeles Dataran tinggi Minangkabau) on mägismaa Lääne-Sumatral Indoneesias. 
See on minangkabaude kodumaa. Seda kutsutakse ka 'minangkabaude maailmaks' (Alam Minangkabau).
Avalik teenus

Avalik teenus on avalike ülesannete täitmisel üldistes huvides osutatav teenus, mis on suunatud avalike hüviste pakkumisele, avaliku ülesandega kaasneva kohustuse täitmisele või põhiõiguste, vabaduste ja huvide kaitsele.
Avalik teenus on teenus, mille kättesaadavuse kõigile tagab riik või avaliku halduse asutus (sh riigiasutused, omavalitsused või nende tellimusel avalikkusele osutatav teenus). Avaliku teenuse osutamise kohustuse võib ametiasutus panna teenust pakkuvale üksusele (lennundus-, raudtee- ja maanteeveo ettevõtjad, energiatootjad, riigi tellimusel töötavad haiglad, haigekassa, koolid, lasteaiad jne) üleriigiliselt või piirkondlikult. Juriidilistel isikutel ega eraisikutel ei ole kohustust pakkuda avalikku teenust, kuid nad võivad oma teenuse soovi korral muuta kõigile kättesaadavaks, kas tasu eest (nt sideettevõtted vms) või tasuta (nt heategevuslik tasuta toitlustamine vähe kindlustatud isikutele, eratelevisioon, era raadiojaamad).
Avaliku teenuse mõistet sageli ekslikult segi aetud avaliku sektori mõistega, mis hõlmab ka avalikku teenistust.
Eerik Semlek

Eerik Semlek (sündinud 6. aprillil 1968 Tallinnas) on eesti helilooja ja pedagoog.
Ta lõpetas 1986 Tallinna Muusikakeskkooli muusikateooria erialal (õpetaja isa Leo Semlek) ja 1993 Eesti Muusikaakadeemia kompositsiooni erialal Eino Tambergi õpilasena. Aastast 1990 elab ta Soomes. Töötab klaveriõpetaja ja klaverihäälestajana Helsingis.
Eerik Semlek on loonud muusika lühiballetile "Lind" (1987), orkestrile "In Principio erat..." (1993), koorilaulud "Laulupalvelus" (R. Tagore), "Tuulevaikus" (A. Suuman), "Odotan Jumalaa" sopranile segakoorile ja orelile (2004), süit kvintetile (1987), klaveripalad "Retro-flecto" (1987), "Valge tahe" (1988) ja "Su armastusel Looja" (1999) tenorile ja orelile.
Võitis Eesti Raadio lastelaulude võistlusel 1987 lauluga "Kivikuningajutt" (Ellen Niidu tekst) I koha. Loonud koos Rauno Remmega improvisatsiooniteoseid projektis "Grotest". Loomingut on ilmunud mitmes kogumikus, sealhulgas "Kuldar Singi, Eerik Semleki ja Urmas Lattikase koorilaule" (1991).
Home counties

Home counties ('kodukrahvkonnad') on nimetus Inglismaa krahvkondadele, mis ümbritsevad Londonit. Tavaliselt loetakse nendeks Berkshire, Buckinghamshire, Essex, Hertfordshire, Kent, Surrey ning Lääne- ja Ida-Sussex (kuigi näiteks Sussex ei piirne Suur-Londoniga, ning vaid väike osa Berkshire'ist paikneb M25 kiirtee sees, mida loetakse Suur-Londoni mõtteliseks piiriks). Varem kuulus "kodukrahvkondade" hulka ka Middlesex, kuid 1965. aastal see haldusüksus likvideeriti, ning enamik sellest liideti Suur-Londoniga, väiksemad osad ka Hertfordshire'i ja Sussexiga. Sussex ise jagati 1974. aastal Lääne- ja Ida-Sussexiks.
Mõnikord loetakse home county'deks ka Bedfordshire, Cambridgeshire, Hampshire ja Oxfordshire, mis paiknevad Londoni lähedal ja on seotud selle majandusega.
Mõistet home counties kasutati esimest korda Oxford English Dictionarys 1695. aastal.
On arvatud, et termin tuleb sellest, et paljudel Londoni rikastel olid nendes krahvkondades teised kodud, või et paljud nende krahvkondade elanikud töötavad Londonis.
Home county'de näol on tänu lähedusele Londonile tegu ühe Suurbritannia jõukaima alaga (eriti Surrey ja Buckinghamshire, kus kinnisvarahinnad on ühed riigi kõrgeimad), kuid leidub ka mahajäänud kohti, nagu Essexi ja Kenti idaosad – näiteks Jaywick (Essex) ja Margate (Kent), Hastings (Sussex) ja Slough (Berkshire).
Tartu baptisti kalmistu

Tartu baptisti kalmistu on kalmistu Tartus.
Kalmistu asub linna serval Puiestee tänava ääres, piirneb Vana-Peetri kalmistuga.
Kalmistu on rajatud 20. sajandi algul. Sellele matavad baptistid ja metodistid.
Kalmistule on maetud Tartu Kolgata baptistikoguduse rajaja ja esimene pastor Jaan Paidrasson (1858-1936, pastor aastatel 1911-1936), Tartu III baptistikoguduse pastor Karl Mühlberg (1868-1962, pastor aastatel 1911-1924), Tartu Kolgata baptistikoguduse pastor Arthur Eiman (1906-1962, pastor aastatel 1939-1962), Tartu Salemi baptistkoguduse pastor Paul Himma (1910-1994, pastor aastani 1972), Võnnu baptistikoguduse pastorid August Paabo (1917-1991) ja Siimeon Mahla (1968-1997), Mooste ja Sadala baptistikoguduste pastor Feliks Viira (1928-2018) jt.
Uuno Kailas

Uuno Kailas (kodanikunimi kuni 1924. aastani Frans Uuno Salonen; 29. märts 1901 Heinola linn – 22. märts 1933 Nice) oli soome luuletaja ja proosakirjanik.
Aastatel 1920–1926 õppis Uuno Kailas Helsingi Ülikoolis, kuid stuudium jäi lõpetamata. Vahepeal oli ta aastatel 1923–1925 sõjaväeteenistuses.
1926–1927 töötas ta Soome Teadeteagentuuris stilistina ja 1927–1928 ajalehe Kuluttajain Lehti asetoimetajana. 1929. aastal viibis ta mõnda aega vaimsete häirete tõttu psühhiaatriahaiglas. Lisaks diagnoositi tal tuberkuloos. Uuno Kailas suri Nice'is sanatooriumis tuberkuloosiravil viibides. Ta on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Uuno Kailase esikkogu "Tuuli ja tähkä" ('Tuul ja tähk') ilmus 1922. aastal. Järgnesid luulekogud "Purjehtijat" ('Purjetajad', 1925), "Silmästä silmään" ('Silmast silma', 1926), "Paljain jaloin" ('Paljajalu', 1928) ja "Uni ja kuolema" ('Uni ja surm', 1931).
Postuumselt ilmusid luulekogu "Punajuova" ('Punaviirg', 1933) ja proosaraamat "Novelleja" ('Novelle', 1936).
Reduktiivjõud

Reduktiivjõud on keemiline energia, mida organism kasutab biosünteesiprotsessides süsiniku jmt elemendi redutseerimiseks.
Üldiselt on reduktiivjõu kandjaks nikotiinamiidadeniindinukleotiidfosfaadi redutseerunud vorm (NADPH), bakteritel on reduktiivjõuks redutseerunud nikotiinamiidadeniinnukleotiid (NADH).
Reduktiivjõud kui keemiline energia tekib esmaselt foto- ja kemosünteesis.
Loomad, seened ja enamik baktereid loovad reduktiivjõu orgaanilise aine oksüdatiivse katabolismi vaba energia varal.
Adam Rudnicki

Adam Rudnicki (16. märts 1897 – 1964) oli Poola sõjaväelane ja ühiskonnategelane.
1938 anti talle Kotkaristi III klassi teenetemärk.
Neeruvärat

Neeruvärat (ladina keeles hilum renalis, hilus renalis) on paljude selgroogsete loomade kuseelund. Neeruvärat paikneb süvendina neeru nõgusas servas ja tema kaudu kulgevad neeruarter, neeruveen, kusejuha, närvid ja lümfisooned.

Süstemaatiline anatoomia

Neeruvärat on kantud kehtivasse loomaanatoomia standardisse Nomina Anatomica Veterinaria.
Varem liigitati inimeste anatoomias neeruvärat kuse-suguelundkonna kuseelundite hulka (Roosalu, 2010:128).

Inimestel

Neerul on nõgusal küljel lülisamba suunas süvend neeruvärat, mis suundub neeru sees olevasse neeruurkesse (sinus renalis), kus paiknevad neeruvaagen koos väikeste ja suurte neerukarikatega.
Pilgrim (album)

"Pilgrim" on Eric Claptoni kolmeteistkümnes stuudioalbum. Plaat salvestati 1997. aasta lõpus Londonis stuudios Olympic Studios ja ilmus 3. oktoobril 1998. Kaane kujundas Yoshiyuki Sadamoto.
"Pilgrim" on esimene Claptoni originaalloominguga album pärast 1989. aasta albumit "Journeyman".
Oma autobiograafias on Clapton öelnud, et soovis teha "kõigi aegade kurvemat plaati". Ta kutsus Simon Climie kaasprodutsendiks ja hakkas salvestama. Kaks laulu olid tal juba varasemast ajast, 1991. aasta märtsist, kui hukkus ta poeg Conor. Need olid "My Father's Eyes" ja "Circus" (algse pealkirjaga "Circus Left Town"). Viimane oli sellest, kui ta käis Conoriga tsirkuses ja järgmisel päeval juhtus poisiga kohutav õnnetus.
Albumil eksperimenteeritakse trummimasinatega, süntesaatorite ja keelpillidega. Salvestus kestis peaaegu aasta ja kujunes päris kulukaks. Laulu "Pilgrim" on kuulda filmis "Lethal Weapon 4". Neli pala salvestati ka kontsertplaadile "One More Car, One More Rider". Akustilist versiooni laulust "Broken Hearted" oli esitatud juba 1997. aasta kontserdil Royal Albert Hallis. 2005. aastal taaselustasid laulu Clapton ja John Mayer.

Arvustused

Arvustajate arvamused läksid lahku. Allmusicu kriitik Stephen Thomas Erlewine pidas albumit lahjaks teoseks, samas ajakirja Rolling Stone kriitik David Wild andis neli tärni viiest, öeldes, et tegu on plaadiga, mille autor on aru saanud, et ta ei suuda muuta maailma, kuid ta on võimeline muutma ennast.
Komatsu LAV

Kirjeldus

Komatsu LAV loodi 1997. aastal vastusena Jaapani Omakaitsejõudude vajadustele. Juba kasutusel olevad Toyota HMV-d ja Mitsubishi kergeveokid Tüüp 73 ei pakkunud kaitset käsitulirelvade eest. Komatsu LAV-i nähti avalikult esmakordselt Kuveidis, vahetult enne Samawa humanitaarmissiooni.
Soomusauto on neljarattaveoga ja suudab ühe tankimisega läbida kuni 320 kilomeetrit. Masina jõuallikas on 4-silindriline 160 hobujõuline diiselmootor, mis võimaldab arendada kiirust kuni 100 km/h. Komatus LAV kaalub on 4,4 meetrit pikk, 2,04 meetrit lai, 1,85 meetrit kõrge ja kaalub tühjalt 4,5 tonni. Kaalujaotuse parandamiseks on mootor nihutatud masina keskosa poole. Soomusauto rehvid võimaldavad liikumist jätkata ka pärast rataste läbilaskmist. 
Komatsu LAV on õhu teel transporditav: seda saab vedada helikopterite või transpordilennukitega (näiteks CH-47J või C-130H). 
Soomusautosse mahub neli inimest: kaks ette ja kaks taha. Masinast väljumiseks on kummalgi küljel kaks ust, lisaks veel luuk laes relvastuse kasutamiseks ja tagauks varustuse jaoks. Katuseluuk on soomustatud ja koosneb kahest poolest. Luuk pakub avatuna laskurile kaitset kuulide eest kummagi külje poolt. Tagumise ukse küljes on ka üks varuratas.

Relvastus

Relvastus koosneb tavaliselt kas 5,56 mm M249 kergekuulipildujast või 12,7 mm M2 Browning raskekuulipildujast (mõlemat toodab Jaapanis litsentsi alusel Sumitomo). Soomusautot on võimalik kasutada ka tankitõrje ülesanneteks: masinale saab paigaldada Tüüp 01 LMAT lase-ja-unusta või Kawasaki Tüüp 87 tankitõrjeraketi laskeseadeldise. Lisaks on soomusauto tagaosas mõlemal küljel suitsugranaadiheitjad.

Kaitse

Komatsu LAV terassoomus pakub kaitset 5,56 mm automaatide ja kergekuulipildujate tule eest. Masina klaasid on kuulikindlad. Mõningatel masinatel on katusel laskuri kaitseks pealt lahtine terassoomusest torn. Komatsu LAV soomuskaitset hinnatakse paremaks lisasoomusega HMMWV omast.
Nerijus Numavičius

Nerijus Numavičius (sündinud 12. mail 1967 Šilalės) on leedu ettevõtja; üks Leedu rikkamaid inimesi.
Ta on olnud Leedu Tööstus- ja Kaubanduskoja nõukogu liige.
2016. aastal oli tema varade väärtus Äripäeva hinnangul 165 727 470 miljonit eurot ning ta paigutus sellega edetabelis 5. kohale.
Jean Eyeghe Ndong

Jean Eyeghe Ndong (sündinud 12. veebruaril 1946) on Gaboni poliitik.
20. jaanuarist 2006 kuni 17. juulini 2009 oli ta Gaboni peaminister. Ta on Gaboni Demokraatliku Partei liige. Enne peaministriks saamist oli aserahandusminister Jean-François Ntoutoume Emane'i kabinetis.
Ta on endise Gaboni presidendi Léon M'ba nõbu.
Eyeghe osales 2001. aasta parlamendivalimistel, kuid edutult. Detsembris 2006 toimunud parlamendivalimistel oli ta aga edukas.
Pärast seda, kui Demokraatlik partei ei valinud teda oma presidendikandidaadiks 2009. aasta erakorralistel valimistel, astus Jean Eyeghe Ndong 17. juulil 2009 peaministri kohalt tagasi ning otsustas kandideerida sõltumatuna. Tema asemel sai peaministriks Paul Biyoghé Mba.
Robert Edwin Peary

Sir Robert Edwin Peary (6. mai 1856 – 20. veebruar 1920) oli ameerika maadeavastaja, Arktika uurija.
Robert Edwin Peary väitis, et ta jõudis 6. aprillil 1909 esimesena geograafilisele põhjapoolusele. Peary väidet usuti 20. sajandil laialt, kuigi seda kritiseeriti juba tema eluajal ja selles kaheldakse tänapäevani.
Tema järgi sai nime Peary kraater Kuul.
Jüri Varvas

Jüri Varvas (16. aprill 1928 – 28. november 2006) oli eesti tehnikateadlane.
Ta lõpetas Tallinna 10. Keskkooli (Nõmme Gümnaasiumi) 1947. aastal.
Kõrghariduse omandas ta Tallinna Polütehnilises Instituudis (TPI) keemia-mäeteaduskonnas, mille lõpetas kütuste keemilise tehnoloogia erialal 1952. aastal.
Pärast TPI lõpetamist suunati Jüri Varvas aspirantuuri Sverdlovskisse, Uurali Polütehnilisse Instituuti. Tema väitekirja teemaks oli "Õhukeste kihtide elektrokineetilised omadused faaside eralduspinnal". Töö teostas ta füüsikalise ja kolloidkeemia kateedris ja talle anti keemiateaduste kandidaadi kraad 1955. aastal.
1956. aastal asus ta tööle assistendi ametikohale TPI anorgaanilise ja analüütilise keemia kateedris. 
Ajavahemikus 1960–1968 oli ta dotsent samas kateedris.
1963. aastal anti talle NSV Liidu Kõrgema Atestatsiooni Komisjoni poolt dotsendi kutse. Seejärel oli ta aastatel 1968–1978 füüsikalise keemia kateedri juhataja ja 1978–1995 dotsent füüsikalise keemia kateedris. Aastatel 1995-1998 dotsent Eesti Merehariduskeskuses ja 2003–2006 Tallinna Tehnikaülikooli emeriitdotsent.
Tema juhtimisel teostati Tallinna Polütehnilises Instituudis 1950. aastatest alates uurimistöid fototakistite ja varistoride alal. 1958. aastast alates oli tema põhiliseks uurimissuunaks füüsiko-keemilised protsessid A2B6-tüüpi pooljuhtides. Nende uurimistööde tulemuste alusel töötati välja mitmed uudsed tehnoloogiad fototundlike materjalide valmistamiseks, mida kasutati erinevates pooljuhtseadistes. Nende tööde alal oli ta 10 NSV Liidu autoritunnistuse autor ja kaasautor.
Nende tööde tulemused olid eelduseks sellele, et sai võimalikuks hakata tootma fototakisteid ja varistore Tallinna Pooljuhttakistite Tehases. See oli Eestis üks esimesi elektroonikakomponente tootvaid tehaseid, mis asutati 1958. aastal Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu ja Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu Masinaehituse Valitsuse algatusel endise Tallinna Tuletikuvabriku ruumides aadressil Pärnu maantee 142. Ta oli selle tehase (hilisema nimega H. Pöögelmanni nim. Elektrotehnika Tehas) esimene tootmise organiseerija ja juhtija ning tehase tehniline konsultant.
1963. aastal loodi Jüri Varvase initsiatiivil TPI-s elektroonika erimaterjalide tehnoloogia eriala, mille lõpetas aastatel 1968–1978 254 üliõpilast.
Aastatel 1968-1984 valmis ja kaitsti tema juhendamisel 9 kandidaaditööd (Jaan Hiie, Tiit Nirk jt.).

Tunnustused

ENSV Kõrg-ja Keskerihariduse Ministeeriumi aukiri 1969, 1978, 1988;

TPI teenetemedal Mente et manu, 1978;

ENSV riiklik preemia defektide keemia alal A2B6-tüüpi pooljuhtides ja nende baasil optoelektroonika elementide uuringute eest, 1985;

jt.
Nikolai Protopopov

Nikolai Vassiljevitš Protopopov (vene Николай Васильевич Протопопов; 1844 – 29. jaanuar 1924 Võru) oli Eesti aladel tegutsenud vene rahvusest õigeusu vaimulik.
Ta lõpetas 1867. aastal Riia Vaimuliku Seminari ja töötas seejärel ühe aasta Riias Schrammi erakoolis õpetajana.
19. veebruaril 1869 pühitseti Nikolai Protopopov preestriks ja saadeti teenima Kähri õigeusu kogudusse. 
1870. aastal viidi ta üle Võru õigeusu koguduse teiseks preestriks. Aastatel 1891–1921 oli isa Nikolai Võru koguduse esipreester. Ühtlasi oli ta 26 aastat ka Võru praost. 
Isa Nikolai Protopopov osales arvukate heategevusseltside töös. Lisaks oli ta tsaarivalitsuse aastatel vaimulikkonna esindajana Võru linnavolikogu liige, vaimulikkonna esindaja Võrumaa karskusseltsis ja isegi Võru maakonna vangla direktor.
Sügisel 1921 lahkus ta kõrge vanuse ja halva tervise tõttu vaimulikust teenistusest.
Isa Nikolai maeti Võru kalmistule. Matusetalituse viis läbi Petseri kloostri arhimandriit Joann.
Eesti Vabariigi aastatel heideti isa Nikolaile ette liigset venemeelsust ja hoolimatust eesti rahvusest koguduseliikmete suhtes. Preester Anton Laar on oma ajalehes Uus Elu ilmunud nekroloogis iseloomustanud Nikolai Protopopovit järgmiste sõnadega: "Vanakese Protopopoviga langes hauda üks viimastest Vene aja tüübilisematest tegelastest. Äärmuseni ja viimase tähekeseni kohusetruu oli kadunu, ka ei puudunud tal omajagu arusaamist koguduse elust. Kuid ühes asjas oli ta, nii kui kogu endine kirikuvalitsus, täiesti hoolimata, nimelt, kuidas Eesti kogudusi koondada ja elustada. /.../ Ja viimaks, kadunu oma koguduse Eesti osa, üks suurematest Võrumaal, kuivas kadunu ajal paarituhande võrra just hoolimatuse tagajärjel: suure laialdaste piiridega Eesti kogudusele peeti jumalateenistust kell 7 hommikul ja sedagi vist mitte iga püha, kuna päristeenistust ainult käputäie Võru umbkeelse ametnikkude jaoks peeti."
Randvere külakeskus

Randvere külakeskus (varem Randvere seltsimaja) on kultuurikeskus Harju maakonnas Viimsi vallas Randvere külas. Seltsimaja eesotsas on külavanem Priit Robas.
Koochichingi maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1906. aastal.
Juhan Ratnik

Juhan Ratnik (sündinud 29. jaanuaril 1941 Viljandis) on eesti loomakasvatusteadlane.

Elulugu

Juhan Ratnik on tööliste poeg.
Lõpetas 1959 Viljandi 1. Keskkooli, 1965 EPA zootehnikateaduskonna ja 1974 Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi (ELVI) aspirantuuri; põllumajanduskandidaat (1975, ELVI), väitekiri "Опыты по скармливанию полнорационных брикетов молодняку крупного рогатого скота".
1967–1970 ja 1974–1978 Vinni Näidissovhoostehnikumi peazootehnik ning 1987–1989 direktor, 1978–1981 Rakvere rajooni Rahvasaadikute Nõukogu põllumajandusvalitsuse peazootehnik, 1981–1987 Põdrangu sovhoosi direktor, 1989–1993 Lääne-Viru maavolikogu esimees, 1994–2000 Hulja karusloomakasvatuse Amoral AS-i kaasomanik, zootehnik ja eestööline, aastast 2000 põllumajanduse konsulent.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: põllumajandusloomade söötmine ja söötmise tehnoloogia, finantsmajandus ja keskkonnakaitse.
Patrick Wilson

Varajane elu

Wilson sündis USA Virginia osariigis Norfolkis Mary Kay Wilsoni noorima pojana. Ta ema on lauluõpetaja ja kutseline laulja, isa John Wilson pensionil uudistesaatejuht. Paticku vend Mark töötab uudistesaatejuhi ja reporterina WTVT-s.
 
Ta esivanemad on Inglismaalt. Wilson kasvas üles Florida osariigis Petersburis ja õppis Shorecrest Preparatory Koolis.

Isiklik elu

18. juunil 2005 abiellus Wilson Poola-Ameerika näitlejatari Dagmara Domińczykiga, samuti lõpetas ta Carnegie Melloni Ülikooli. 23. juunil 2008 sündis neil poeg Kalin Patrick Wilson ja 9. augustil 2009 poeg Kassian McCarrell Wilson. Praegu elab ta koos perega New Jersey osariigis Montclairil.
Oktaaniarv

Oktaaniarv on bensiini detonatsioonikindlust iseloomustav näitaja. Detonatsioonikindlus on mootoribensiinide omadus põleda suure surveastmega mootoris normaalse kiirusega, mitte detonatsiooniliselt. Selle mõõduks on kokkuleppeline suurus oktaaniarv.
Oktaaniarv on sädesüütega sisepõlemismootorite kütuste detonatsioonikindlust iseloomustav suurus, millega mõõdetakse bensiini plahvatuskindlust, võimet vastu seista isesüttimisele. On kokkuleppeline mõiste ja määratakse võrreldes katsemootoris uuritava mootoribensiini ja isooktaanist C₈H₁₈ ja normaalheptaanist C₇H₁₆ koosnevate etalonsegude detonatsioonikindlust.
Köler Prize

Köler Prize on 2011. aastal Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseumi asutatud kunstiauhind, mille eesmärgiks on populariseerida kaasaegset kunsti ning tõsta esile kohalikul kunstiväljal olulisi kunstnikke ja rühmitusi.
Lisaks rahvusvahelise žürii valitavale peapreemia laureaadile antakse igal aastal ka publikupreemia, mille on võitnud Tõnis Saadoja, Flo Kasearu, Jaanus Samma, Johannes Säre, Edith Karlson, Art Allmägi.