Nat King Cole

Lapsepõlv

Nat King Cole sündis Montgomerys, kus tema isa oli lihunik ja baptistliku kiriku diakon. Peagi kolis perekond Chicagosse, kus Nati isast sai kirikuõpetaja ja emast kiriku organist. Ema õpetas ka väikese Nati orelit mängima. Lisaks kirikumuusikale ja džässile õppis Nat ka klassikalist muusikat.
Natile meeldis õhtuti kodust välja hiilida ja Chicago klubides džässmuusikuid, sealhulgas Louis Armstrongi kuulamas käia. Ta alustas esinemist juba teismelisena 1930. aastate keskel. Oma esimese lindistuse tegi ta koos venna Eddiega 1936. aastal. Nende bänd esines erinevates Chicago klubides. Seoses esimeste edusammudega muusikamaailmas jättis Nat kooli pooleli. Nati lisanimi King (kuningas) pärineb tõenäoliselt vanast lastelaulust "Old King Cole". Cole esines muuhulgas pianistina ragtime- ja Broadway-legendi Eubie Blake'i revüüs "Shuffle Along".

Karjääri algus

1937. aastal abiellus Cole tantsija Nadine Robinsoniga ja kolis elama Los Angelesse. Seal asutas ta "King Cole Trio", mille liikmeteks olid tema ise (klaver), Oscar Moore (kitarr) ja Wesley Prince (kontrabass). Esialgu mängis trio ainult instrumentaalmuusikat. Nat King Cole oli eelkõige pianist. Alates 1940. aastast hakati ka laule esitama. Nat ise ei pidanud ennast väga heaks lauljaks ning esialgu laulis peaaegu vastu tahtmist. Sõja ajal liitus Wesley Prince'i asemel trioga Johnny Miller. The King Cole Trio sõlmis 1943. aastal lepingu hiljuti loodud plaadifirma Capitol Recordsiga ning Nat jäi sellele truuks kuni oma karjääri lõpuni.
Kui seni olid džässis domineerinud bigbändid, siis tänu Nat King Cole'ile muutusid populaarseks ka triod. Tema trio oli ka üks esimesi mustanahalistest koosnevaid bände, keda valgete klubidesse kutsuma hakati.
1948. aastal lahutas ta oma esimesest naisest ning abiellus peagi laulja Maria Hawkins Ellingtoniga. Samal aastal ostis ta maja valgete linnaosas, kus ta eriti teretulnud ei olnud. Natil ja Marial oli kokku viis last.

Lauljakarjäär

Tema esimene lauluhitt oli "Straighten Up and Fly Right", mida peetakse üheks esimeseks rock'n'roll'i eelkäijaks.
1940. aastate lõpus hakkas Cole esitama rohkem laule laiemale publikule, sageli keelpilliorkestri saatel, mille eest kriitikud isegi süüdistasid teda kommertslikkuses. Samas ei unustanud Cole kunagi oma juuri ega puhast džässi.
1950. aastal lindistas Nat ülimenuka "Mona Lisa" ning tema menu lauljana tõi kaasa selle, et trio ülejäänud liikmetest said pelgad taustamuusikud. Vastuolud viisid 1955. aastal trio lagunemiseni. Cole jätkas sooloesinejana.
1956. aasta lõpust kuni 1957. aasta lõpuni oli Cole saatejuhiks NBC saates "The Nat King Cole Show", mis oldi aga sunnitud rahapuuduse tõttu lõpetama. Ta esines ka mitmes filmis ja paljudes telesaadetes.
Cole võttis alati häälekalt sõna rassismi vastu ning keeldus esinemast segregeeritud üritustel. Ta osales mitme presidendi kampaania toetuseks ning nõustas nii John F. Kennedyt kui ka Lyndon Johnsonit rassiküsimustes. Samas on kriitikud teda süüdistanud rassiliste vastuolude ignoreerimises.
1950. aastatel ilmus Cole'ilt üha uusi hitte. Väga populaarseks said ka tema hispaania keeles lauldud lood. Kümnendi lõpul aga hakkas tema populaarsus seoses rock'n'roll'i esilekerkimisega vähenema.
Nat King Cole oli ahelsuitsetaja. Ta oli veendunud, et suitsetamine muutis tema hääle madalamaks ning tihtipeale suitsetas enne lindistust teadlikult mitu sigaretti järjest . Ta suri 1965. aastal kopsuvähki. Cole'i viimane album "L-O-V-E" ilmus napilt enne tema surma.
Ka Nati tütar Natalie Cole on laulja. 1992. aastal lindistas Natalie laulu "Unforgettable", kus ta laulab koos oma isaga duetti. Ta kasutas Nat King Cole'i 1961. aasta lindistust, mille monteeris kokku oma esitusega. Laul ja sama nime kandev album võitsid kokku seitse Grammyt.
1990. aastal sai Nat King Cole postuumselt Grammy elutööauhinna.