google/wiki40b huggingface dataset:
Ivar Põllu

Ivar Põllu (sündinud 30. oktoobril 1974 Tootsis) on eesti muusik, lavastaja, teatrikunstnik ja näitekirjanik. Põllu on tuntud eelkõige ansambli Genialistid laulja ning laulukirjutajana, kuid pälvib viimastel aastatel üha enam tähelepanu ka lavastustega Tartu Uues Teatris.
1981–1989 õppis Põllu Tootsi põhikoolis, 1989–1992 Pärnu 4. keskkoolis (praeguses Ülejõe gümnaasiumis) ning 1992–1999 Tartu Ülikoolis teatri- ja kirjandusteaduse eriala, lõpetades bakalaureusekraadiga.
1995–2007 oli Põllu laulja ansamblis Genialistid.
Ivar Põllu esimene lavale jõudnud näidend oli 1995. aastal Vanemuise E-laval tehtud "Suur võitlus" (lavastaja Aarne Seppel, kunstnik Ivar Põllu). Ta on töötanud viis aastat Pärnu teatris Endla dramaturgina. Tartus on Põllu asutanud Genialistide Klubi, selle omanike seas oli ta 2006–2011. 2008. asutas ta Tartu Uue Teatri ning oli kuni 2015 oktoobrini ka selle juht, alates sellest teatri loovjuht.   
2011. aastal pälvis Põllu Teatriliidu algupärase dramaturgia auhinna lavastuse "Ird, K." eest, Tartu Uus Teater sai sõnalavastuste eriauhinna, Nero Urke parima meespeaosalise auhinna "Ird, K." peaosa eest. 2011. aasta Balti Teatrisügise festivalil pälvis Põllu "Ird, K." eest kontseptsiooni ja muusikalise kujunduse preemia, Nero Urke parima peaosa preemia.
2013. aastal pälvis Põllu Teatriliidu parima lavastaja auhinna lavastuse "Vanemuise biitlid" eest, Kristiina Põllu sai sama lavastuse eest parima kunstniku preemia.
2012. aasta septembris võrdles kultuuriminister Rein Lang Teatritaskule antud intervjuus Ivar Põllu ja Uku Uusbergi tööd Tartu Uues Teatris kunagi Vanemuises töötanud Jaan Toominga ja Evald Hermakülaga: "/---/ Tartust hakkab tulema uus Toominga ja Hermaküla tandem. /---/ Ivar Põllu ja Uku Uusberg. Nad teevad oma käekirjaga asju, tulevad ühel ajal ja samas on väga erinevad. Põllu on igal juhul väga kõva tegija, suur boheemlane sealjuures ja institutsioonide vihkaja. Ja Uusberg jälle on täiesti kontrollimatu kunstnik, temale meeldib institutsioonis töötada. Teda kõik direktorid kardavad, sest ta jõuab kokku keeta tohutu hulga segadust. Aga tulemus on see-eest väga äge. Nad muudavad teatrit."

Isiklikku

Ivar Põllu on abielus teatrikunstnik Kristiina Põlluga, neil on kaks last.
Inda Rajasalu

Inda Rajasalu (aastani 1963 Inda Varik, sündinud 24. novembril 1938 Tartus) on Eesti ajaloolane.

Elulugu

Inda Rajasalu on Tarvo Rajasalu ema.
Lõpetas 1957 Valga 1. Keskkooli ja 1965 TÜ; ajalookandidaat (1980, TÜ), väitekiri "Деятельность коммунистической партии Эстонии по руководству лекционной пропагандой в республике в 1966–1970 гг". Oli 1965–66 TÜ NSV Liidu ajaloo kateedri vanemlaborant, 1966–68 NLKP ajaloo kateedri õppekabineti juhataja, 1968–74 õpetaja, 1974–77 aspirant, 1977–79 õpetaja, 1979–82 vanemõpetaja, 1983–89 dotsent, 1989–90 sotsialismi ajaloo kateedri dotsent, 1990–92 lähiajaloo kateedri dotsent, 1992–96 ajaloo-osakonna dotsent, 1996–98 eesti ajaloo õppetooli dotsent.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: Eestimaa Kommunistliku Partei tegevus loengulise propaganda alal, tsensuuri ajalugu, vene kogukonna elu Eestis. Üle 30 teadustrükise.
Rakvere Kolmainu kogudus

EELK Rakvere Kolmainu kogudus on luterlik kogudus Rakveres.
Kogudus kuulub Viru praostkonda.
Koguduse õpetaja on Tauno Toompuu, organist Mart Siimer. Juhatuse esimees on Olev Rohumäe.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Rakvere Kolmainu kirikus.
Aastal 1835 moodustati Rakvere saksa kogudus. Aastal 1931 lõi Kolmainu kogudusest lahku Rakvere Pauluse kogudus.
Hilja Freimann-Labent

Hilja Freimann-Labent (neiupõlvenimega Hilja Freimann; sündinud 3. mail 1918) on endine Eesti ujuja.
Ta võitis Eesti meistrivõistlustel 3 kulda ja 3 pronksi.

Isiklikku

Tema abikaasa Edgar Labent (1910–1978) oli kergejõustiklane.
Lars von Trier

Lars von Trier (tegelik nimi Lars Trier; sündinud 30. aprillil 1956 Kopenhaagenis) on Taani filmirežissöör, stsenarist, operaator ja näitleja.
Von Trier ei ole aadlisoost. Sõna "von" pärineb Taani Filmikoolis õpingukaaslastelt saadud hüüdnimest ning viitab Erich von Stroheimile.

Elukäik

Lars von Trieri ema töötas Taani Sotsiaalministeeriumis. Vanematekodus oli lubatud kõik peale tugevate emotsioonide ja religiooni. Larsil olid foobiad peaaegu kõige suhtes. Tal oli sundneuroos, mis pani teda pidevalt asju ümber tõstma, et vältida katastroofi.
12-aastaselt jooksis Lars koolist ära ja oli siis mõnda aega ravipäevakodus, mida ta hiljem nimetas vaimuhaiglaks.
Ta oli üks rühma Dogma 95 algatajaid.
Õppis filmikunsti Taani Filmikoolis (Den Danske Filmskole), mille lõpetas 1983. aastal.
Äratas rahvusvahelist tähelepanu filmiga "Kuriteo element", mis kombineeris film noir'i ja saksa ekspressionismi Carl Theodor Dreyeri, Andrei Tarkovski ja Orson Wellesi stiilielementidega. Filmi iseloomustas kurjakuulutav atmosfäär. Ka "Epideemia" ja "Europa" olid pretensioonikad filmid.
Pärast filmi "Europa" pakkus Steven Spielberg von Trierile võimaluse Ameerikas filmi teha, kuid von Trier lükkas stsenaariumi tagasi.
Von Trier sai kuulsaks teleseriaaliga "Riik", mis kombineeris haiglafilmi ja õudusfilmi elemente "Twin Peaksile" omase sürrealismiga.
Eriti kuulsad filmid on "Laineid murdes" ja "Tantsija pimeduses". Viimane räägib Ida-Euroopast pärit naisest, kes ohverdab kõik, et tema poeg pimedaks ei jääks. See oli üks esimesi täisdigitaalseid filme. Peaosas oli Björk, kes tegi ka filmi muusika.
Lars von Trier on koos produtsent Peter Ålbæk Jenseniga filmikompanii Zentropa Enterprizes omanik.
Von Trier töötab filmi kallal, millest ta võtab 33 aasta jooksul üles igal aastal kolm minutit eri kohtades üle Euroopa. Projekt algas 1991, nii et esilinastus peaks olema aastal 2024. Filmi pealkiri on "Dimensioon" ning filmi sisust on teada ainult nii palju, et tegemist on kriminaallooga. Üks näitlejatest on jõudnud juba (enneaegselt) surra.

Isiklikku

Lars von Trier oli 1996. aastani abielus režissööri, stsenaristi ja näitleja Cæcilia Holbek Trieriga. Ta jättis naise rasedana maha. Neil on kaks last.
Alates 1997. aastast on abielus endast palju noorema Bente Frøgega, kes oli olnud tema lapse hoidja.
1995 ütles von Trieri ema teenistuja Inger Høst talle surivoodil, et juudi rahvusest mees, teenistuja Ulf Trier, keda ta pidas oma isaks, ei ole seda. Tema tegelik isa on ema endine ülemus Fritz Michael Hartmann, kelle suguvõssa kuuluvad taani heliloojad Johan Peter Emilius Hartmann ja Niels Viggo Bentzon. Ema oli soovinud oma lapsele kunstnikugeene.
Lars von Trier on filmitegija Børge Høsti õepoeg.
I'm On My Way

"I'm On My Way" on Johannes Bouwensi üks tuntumaid laule. Eesti keeles pealkirjaga "Sind leida võin" esitas seda Tarmo Pihlap. Eestikeelsed sõnad kirjutasid laulule Vello Salumets ja Tarmo Pihlap. Teist eestikeelset versiooni pealkirjaga "Karussell" (eestikeelsed sõnad Kristi Tammik) esitas Paul Allik (1974).
Antero Mertaranta

Lauri Antero Johannes Mertaranta (sündinud 17. jaanuaril 1956 Soomes Hyvinkääs) on soome spordikommentaator ja -ajakirjanik. Ta on kuulsaks saanud oma kaasaelamisega jäähoki kommenteerimisel, eriti Soome koondise mängudel jäähoki maailmameistrivõistlustel. Lisaks sellele kommenteerib Mertaranta ka kergejõustikku, jalgpalli ja pesapalli. Enne spordiajakirjanikuks saamist pidas Mertaranta muusikaõpetaja ja tuletõrjuja ametit ning mängis trumme ansamblis Anza Mertaranta Allstars. Tema on ka Soome jäähokikoondise fännilaulu "Ihanaa, Leijonat, ihanaa!" autor.

Mertaranta legendaarseimad kommentaarid

Jäähoki MM 1999, alagrupimäng Soome-Venemaa:
"Koivu, Vetäkää, lauo Helminen lauo! EI VOI OIJOIJOIJOI. Kaksi sekuntia aikaa! Kaksi sekuntia aikaa! Ja Venäjä on lyöty, Venäjä on lyöty. Suomi tasoittaa kolmeen kolmeen, Jere Karalahti. Nyt saa itkeä, nyt saa huutaa!"
Jäähoki MM 1999, poolfinaal Soome-Rootsi:
"Ei voi muuta kuin sanoa ihana maali OIJOIJOIJOIJOIJOII!" (video)
Jäähoki juunioride MM 2004, veerandfinaal Soome-Venemaa:
"... paha virhe, Filppula, ja MAALI. HERRANEN AIKA, MITÄ FILPPULA TEKEEEEE!" (video)
Jäähoki MM 2007, poolfinaal Soome-Venemaa:
"Tuomo Ruutu, sinne Mikko Koivulle. JA KOIVU LYÖ SUOMEN FINAALIIN, KOIVU LYÖ SUOMEN FINAALIIN! OIJOIJOIJOIJOII!" (video 1, video 2)
Windland Smith Rice

Windland Smith Rice (sünninimega Sandra Windland Smith; 19. jaanuar 1970 Little Rock, Arkansas – 31. mai 2005 Memphis, Tennessee) oli Ameerika Ühendriikide loodusfotograaf, looduskaitsja ja näitleja.
Tema mälestuseks nimetas loodusfotoajakiri Nature's Best Photography enda korraldatava rahvusvahelise fotokonkursi ümber Nature's Best Photography Windland Smith Rice International Awardsiks.
Windland Smith lõpetas 1992. aastal Duke'i Ülikooli, kus õppis näitekunsti. Ta on mänginud mitmes filmis episoodilisi rolle. Tuntuks sai ta loodusfotograafina. Ta tegi koostööd Fujifilmi, National Geographic Society, Earthfire Institute'i ja ajakirjaga Nature's Best Photography.
Ta suri ootamatult südamerikke tõttu. Selgus, et tal oli pärilik pika QT sündroom (geneetilise etioloogiaga südame elektrofüsioloogiline häire).

Isiklikku

Ta oli 9-lapselise pere vanim laps. Tema isa Frederick W. Smith on kullerfirma FedEx asutaja ja juht. Windland Smith abiellus Jeffrey Scott Rice'iga. Nende pojad on Mason Frederick Rice ja Alden James Rice.
Windland Smith Rice'i noorem õde Molly Smith on Washingtonis asuva teatri Arena Stage direktor. 2007. aastal produtseeris ta õe mälestuseks romantilise draamafilmi "P.S. I Love You" Hilary Swankiga peaosas.
Kose suvemõis

Ajalugu

Kose suvemõisa maa eraldati 1790. aastal Gerdrutha Thomasia Kochi palvel Tondi linnamõisast ja anti Gerdrutha Thomasia Kochi (s Salemann, 1734–1807) Grudzins-le. Juba tema mees kaupmees Berend Heinrich Koch (1722–1780), mustpeade vennaskonna liige, Suure Gildi oldermann, raehärra, oli olnud Koitjärve, Nehatu ja Tondi (Väo) linnamõisade rentnik.
Nende poeg Joachim Christian Koch (1765–1816), suurfirma Joachim Christian Kochi omanik, mustpeade vennaskonna liige, Suurgildi oldermann, Vene Piibliseltsi Eestimaa osakonna juht, kes sai 1808 suvemõisa omanikuks, oli Kose suvemõisa tegelik väljaehitaja. Kivist elumaja ehitati tema juhtimisel juba 1792. Ka liitis ta suvemõisaga uusi maid – poolsaare ja nn uue piiri maad.
Peale tema surma oli suvemõis tema lese Helene Dorothea (s Wetterstrand, 1775–1846) valduses, kellele 1846 ehitati ka puust elumaja, mida ta ei jõudnud kasutada.
Järgmine omanik peale ema surma nende poeg Andreas Christian Koch (1803–1895), samuti suurärimees, Tallinna Börsikomitee viitsepresident, Kaubanduskomisjoni liige, Preisi ja Põhja-Saksa Liidu ning Saksa konsul, mustpeade vennaskonna liige jne. 1875 rajas ta suvemõisa perekonna rahula.
Järgmine omanik viimase poeg dr med Carl Reinhold Christian Koch (s 1841), kes ametis küll lastearstina Peterburis Saksa Alexandri hospidalis, aga suvekuudel viibis Kosel.
Kose suvemõisa piirkonna omanikud olid pärast 1939. aastat Klaus Scheel. Alates 1941. aastast kasutasid mõisa okupatsioonivõimud - NKVD ja sõjavägi.

Nõukogude sõjaväereostus

Scheeli mõis ja tiik kuulus Nõukogude okupatsiooni ajal Nõukogude armee õhutõrje ja Tallinna mereväebaasi sõjaväeosale. Mõisa territooriumil paiknes sõjaväele kuuluv katlamaja, millest imbus pinnasesse suuremas koguses naftasaadusi (eri hinnangutel umbes 50 tonni).
Anu Tali

Anu Tali (sündinud 18. juunil 1972) on eesti dirigent.
Anu Tali õppis aastatel 1979–1987 Tallinna 3. Keskkoolis, aastatel 1987–1991 Tallinna Muusikakeskkoolis. Aastatel 1991–1996 õppis ta Eesti Muusikaakadeemias ning täiendas end samal ajal Sibeliuse Akadeemia dirigeerimisprofessori Jorma Panula käe all. Aastatel 1998–2000 stažeeris ta Peterburi konservatooriumis professor Ilja Mussini ja Leonid Kortšmari juhendamisel.
Ta on Eesti-Soome Sümfooniaorkestri asutaja ja dirigent. See orkester, mis esineb 1997. aastast, on Anu Tali juhatusel esinenud kontserdisarjadega "Maailma muusikalised pealinnad", "Inimene", "Sümfoonia", "Musica Grande", "Kirg või Kannatus" ja "Á la Russe".
Anu Tali on Vanemuise teatri dirigent.
Ta on juhatanud ka teisi Eesti orkestreid ning Tōkyō Filharmoonikuid, Frankfurdi Raadio Sümfooniaorkestrit, Lahti Sümfoonikuid, Bratislava Soliste ning mitmeid teisi orkestreid Soomes, Rootsis, Lätis, Venemaal, Brüsselis ja Viinis.
Augustis 2002 lindistas Anu Tali eesti muusikat Frankfurdi Raadio Sümfooniaorkestriga. Koos ESSO-ga nägi ilmavalgust debüütplaat "Luigelend" (Warner Music/Finlandia Records), mis tõi Anu Talile maineka auhinna "Echo Classic Award 2003" ja aasta parima noore muusiku nimetuse. 2005. aastal avaldati heliplaat "Action. Passion. Illusion" ning Anu Tali käis kontsertidega Jaapanis, Rootsis, Austrias, Prantsusmaal ja Ameerika Ühendriikides.

Isiklikku

Anu Tali abiellus 2014. aastal Hendrik Aguriga. 29. aprillil 2015 sündis neil poeg. Juulis 2016 sai teatavaks, et nende kooselu on lõppenud.
Tema kaksikõde Kadri Tali on muusikamänedžer, Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri direktor 21. märtsist 2011. Nende ema Anne Tali on Tallinna Ülikooli matemaatika emeriitprofessor.
Ziemeri mõis

Ziemeri mõis (saksa keeles Semershof, läti keeles Ziemera muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Alūksne piirkonnas Ziemeri vallas Ziemeris.
Ziemeri mõisakompleks, sealhulgas ka häärber, on riikliku kaitse all. Mõisa park, kelder, veetorn, tall, rehi, magasiait, laut, ait, sahver, kolm moonakamaja, kupja maja, mõisavalitseja maja, metsniku ja metsavahi majad on kohaliku kaitse all olev muinsusmälestised.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 2 ja 3/4 adramaad, sellele allus 241 mees- ja 146 naishinge.

Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale kaks karjamõisa: Prindel ja Soltup.
Läti NSV lipp

Läti NSV lipp oli NSV Liidu haldusüksuse Läti NSV lipp.
17. jaanuaril 1953 kasutusele võetud lipp oli punane kangas mille alumisel serval oli kujutatud siniseid ja valgeid ümarate laineharjadega laineid, need sümboliseerisid Daugava jõge. Vardapoolses ülanurgas olid aga kuldsed ristatud sirp ja vasar ning punane kuldse äärisega viisnurkne täht. Lipu proportsioonid olid 1:2. Plagu oli kasutusel 19. veebruarini 1990.

1919–1920

Algselt (1917?, 1918?) oli Läti bolševike lipp punane plagu valge horisontaallaiuga keskel. Lipu valge triibu keskel asus viieharuline punane täht.
15. jaanuarist 1919 kuni jaanuarini 1920 eksisteerinud Läti NSV lipuks oli punane plagu, mille ülemises vasakus nurgas oli kuldne kiri "SSRL" (Sotsialistitšeskaja Sovetskaja Respublika Latvii).

1940–1953

Alates 25. augustist 1940 (kuni 1953) oli kasutusel punane lipp, mille ülemises vasakus nurgas oli sirp ja vasar, nende kohal aga poolkaares kuldne kiri "LPSR" (Latvijas Padomju Sociālistiskā Republika).
Ralf Fisker

Ralf Fisker (9. juuli 1916 Tallinn – 17. august 1943 Kiiev, Ukraina) oli Eesti (nooremleitnant) ja Saksa pataljon "Narva" (Obersturmführer) sõjaväelane.

Isiklikku

Tema isa oli sporditegelane ja sõjaväelane Villiam Fiskar.
Toddi maakond (Kentucky)

Ajalugu

Maakond moodustati 1819. aastal.
Kolmanda planeedi saladus

"Kolmanda planeedi saladus" (vene keeles "Тайна третьей планеты") on vene ulmekirjaniku Kir Bulõtšovi lastejutustuse "Alissa seiklused" ("Приключения Алисы") põhjal tehtud animafilm (režissöör Roman Katšanov).
Film valmis 1981. aastal stuudios Sojuzmultfilm ja on esimene Nõukogude Liidus toodetud täispikk animafilm ehk multifilm.

Sisu

Filmi tegevus toimub tulevikus. Film räägib 8-aastasest tüdrukust Alissast, kes suundub oma kosmozooloogist isaga kosmoseekspeditsioonile, et rikastada Moskva loomaaeda uute liikidega. Ekspeditsioonil kuulevad isa, tütar ja kosmoselaeva Pegasus kapten Zeljonõi kahe kadunud kapteni saladusest ja asuvad seda lahendama. Sündmused viivad nad kokku hirmsate piraatide Naljahamba ja planeedilt Katruk pärit Glotiga.

Uuendatud versioonid

2003. aastal "Kolmanda planeedi saladus" restaureeriti. Parandati pilti ja film helindati uuesti. Multifilm on ilmunud mitmel DVD-kogumikul.
Eesti keelde dubleeris multifilmi Tallinnfilm. Inglise keeles anti film esmakordselt välja 1987. 1997 ilmus parandatud ja lühendatud ingliskeelne versioon, millele andsid hääle Kirsten Dunst ja James Belushi.
2005. aastal andis vene ettevõte Akella välja raamatul ja filmil põhinevad arvutimängud "Alice's Space Adventure" ja "Alice's Journey".
Estonia Muusika Osakonna segakoor

Estonia Muusika Osakonna segakoor oli aastatel 1912–1940 Estonia seltsi Muusika Osakonna juures tegutsenud segakoor. Koori järglane on 1993. aastal asutatud Estonia Seltsi Segakoor.
Segakoori juhatas algul August Topman. 1920ndatel sai segakoor Eesti parimaks. Koori repertuaari olulise osa moodustas Eesti helilooming. Olulised olid nt 1929. aastal Cyrillus Kreegi "Reekviemi" ja 1931. aastal Artur Kapi "Hiiobi" esiettekanne.
Koor esines mitmeid kordi ka välismaal: Soomes, Lätis, Leedus, Poolas ja Ungaris.
Saagikus

Põllumajanduses tähendab saagikus nii põllu- või aiakultuuri saaki kasvupinnaühiku kohta kui ka seemne saaki ühe kasvatatud taime kohta( kui ühest idanema pandud seemnest annab taim 3 seemet siis on saagikus suhe 1:3). Suhet 1:3 peetakse põllumajanduses ka minimaalseks jätkusuutlikuks saagikuseks, et säiliks inimkond.
Üks kolmest seemnest tuleb panna kõrvale järgmiseks istutamis hooaajaks järelejäänud kaks tarbib kasvataja või läheb üks inimtarbeks ja teine loomasöödaks. Mida suurem ülejääk seda rohkem karja on võimalik üleval pidada. See suurendab ka farmeri ja tema perekonna heaolu. Suurem ülejääk suurendab ka veoloomade hulka – hobuseid ja härgi. See omakorda kergendas ka farmeri elu. Suurenenud saagikus vähendas tööliste vajadust taludes ning vabanenud tööjõud suundus tööstusesse ja kaubandusse. See omakorda viis linnade tekkimiseni ja suurenemiseni.
Linnade teke ja kasv tekitas linnainimestel vajaduse osta toit endale talunike käest. Kasvav turg tähendas intensiivsemat maa harimist, uute ja efektiivsemate meetmete rakendamist ning vajadust kvaliteetsema seemne järgi. See kõik tõi kaasa saagikuse kasvu tänu millele kasvas põllumeeste sissetulek.

Mõõtühik

Põllusaaki mõõdetakse kilogramm või tonn hektari kohta.

Ajalugu

Suur saagikuse kasv põllumajanduses leidis aset 18. sajandi alguses vanaaja lõpul, ebaökonoomne 3 väljaline maaviljelussüsteem, kus kolmandik maast jäeti sööti igal aastal ning inimeste söök, loomade söök ja tootmine võeti välja.
See asendati 5-väljalise külvikorraga, mis on loodud Inglismaal 1730. aastal Charles Townshendi ja Viscount Townshend II poolt Briti põllumajandusrevolutsiooni ajal, nagu see oli kutsutud varajaste arvustajate sõnul.
Esimesel aastal sai nisu või kaer külvatud; teisel aastal oder või kaer; kolmandal aastal ristik, rukis, kaalikas ja/või lehtkapsas; neljandal aastal naeris, kuid see ei koristatud. Selle asemel aeti lambad naerise põllule saaki sööma ja järele jäänu trampisid mullaga segamini jalge all ning nii tehes väetasid ka põldu oma väljaheidetega. Viiendal aastal (või esimesel aastal uue rotatsiooni puhul) tsükkel algas uuesti nisu või kaera külvamisega ning keskmiselt oli 30% saagi tõus.
Tetraloogia

Tetraloogia (kreeka keeles tettares "neli" ja logos "mõiste, käsitlus") on neljast iseseisvast teosest koosnev tervik.
Tetraloogiaks nimetatakse ka Vana-Kreekas kolmest tragöödiast ja ühest satüüridraamast koosnevat näidendite gruppi, mida esitati Dionysose pidustustel.
Tetraloogia on näiteks Anatoli Rõbakovi romaan "Arbati lapsed" koos teiste romaanidega "1935 ja järgmised aastad" (1989), "Hirm" (1990) ning "Tuhk ja tolm" (1994).
Ilse-Aurelie Lepikson

Ilse-Aurelie Lepikson (aastani 1952 Ilse Piksaar, aastatel 1952–1972 Ilse Rosenfeld; 5. detsember 1926 Tallinn – 5. august 2013) oli eesti tarbegraafik ja portselanimaalija.

Elulugu

Ilse-Aurelie Lepikson õppis aastatel 1943–1944 Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Koolis ning aastatel 1945–1949 Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis, mille lõpetas keraamikuna.
Aastatel 1949–1956 töötas ta ERKI keraamika ja klaasehistöö kateedris õppejõuna ning aastatel 1959–1975 kunstnikuna (aastast 1967 peakunstnikuna) kondiitritoodete vabrikus Kalev. Aastast 1975 tegutses ta vabakunstnikuna ja aastast 1957 oli Eesti Kunstnike Liidu liige.

Looming

Ilse-Aurelie Lepikson oli tuntud viljaka portselanimaalikunstnikuna, kelle töid iseloomustab tavaliselt tervet eset kattev külluslik, jõuline ja tihe dekoor; graafilist joonerütmi täiendab erk, lausa hõõguv koloriit, kus autor on kasutanud julgelt punase-musta-kulla kombinatsioone, millele on lisandanud värviaktsentidena kõikvõimalikke toone portselanvärvide kogu paletist. Inspiratsiooni sai ta loodusest ja rahvakunstist, millest on sageli välja kasvanud abstraktsed kompositsioonid, kus põhitähelepanu lasub joonte ja pindade põneval rütmistikul. Samuti oli viljakas ja laiahaardeline tema tegevus tarbegraafikuna; ta on kujundanud rohkelt maiustuspakendeid, reklaamivoldikuid ja katalooge.

Isiklikku

Tema teine abikaasa oli tehnikateadlane Heino Lepikson.
Dresden (1907)

Dresden oli Saksamaa sõjalaev, ristleja (1907–1915), Emdeni sõsarlaev. Sai nime Dresdeni linna järgi.
Kiil laevale pandi 1907, ja ta võeti laevastikku 1908. aastal.
Kuulus Esimese maailmasõja ajal viitseadmiral Maximilian von Spee juhitud Ida-Aasia eskaadrisse.
Laev hukkus Robinson Crusoe saare juures 14. märtsil 1915.

Laeva üldandmed

Pikkus: 118,3 m
Laius: 13,4 m
Süvis: 5,5 m
Veeväljasurve: 3664 t
Võimsus: 15 000 hj
Kiirus: 25.2 sõlme
Meeskond: 343 inimest
Ehitusmaksumus: 7 600 000 kuldmarka
Toomas Trass

Toomas Trass (sündinud 12. detsembril 1966 Tartus) on eesti helilooja ja organist.
Lõpetanud 1992 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia Lepo Sumera heliloominguõpilasena. Heliloominguõpingutele lisaks õppis Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias Hugo Lepnurme juures orelit. Täiendanud ennast Jaan Räätsa juhendamisel ning osalenud oreli meistrikursustel Belgias ja Hispaanias.
Alates aastast 1993 tegutseb Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia oreli- ja kirikumuusika õppejõuna. Aastast 2008 Nõmme Lunastaja kiriku organist.
Esinenud organistina Eestis, Põhjamaades, Venemaal ja Hispaanias. Plaadistanud koos Eesti Rahvusmeeskooriga gruusia helilooja Othar Taktakiašvili loomingut.
Olulisemaid teoseid on animaooper "Die Sprotte im Sonnenhein" (režissöör Mati Kütt, Tallinnfilm 1993, eripreemia Annecy animafilmide festivalil 1996), oratoorium "Passion of St Luke" (1997), advendikantaat "Immanuel" (1998), "Ohio Mass" (1998) ning Concerto (1998).
Toomas Trass on Heino Elleri muusikapreemia laureaat.

Pere

Tema isa on botaanik Hans Trass, ema näitleja Raine Loo.
Endel Paap

Endel Paap (sündinud 8. septembril 1938 Haigris Võru vallas Võrumaal) on eesti kaevur, ametiühingutegelane ja poliitik.
Ta õppis aastatel 1945–1952 Väimela 7-klassilises Koolis ja lõpetas aastal 1956 Väimela Zooveterinaartehnikumi veterinaarvelskri kvalifikatsiooniga.
Ta töötas aastatel 1956–1957 Võru rajooni Vastseliina MTJ-is veterinaarvelskrina. Aastatel 1960–1972 oli ta Kaevanduses nr. 2 koristustööline; seejärel oli ta Estonia kaevanduses läbindaja ja tööline. Aastast 1986 oli ta Eesti Põlevkivitootjate Ametiühingu esimees.
Ta on olnud Eesti NSV Ülemnõukogu liige (tööstuskomisjoni esimehe asetäitja). Aastatel 1974–1989 oli ta NLKP liige, ta oli aastatel 1981–1986 EKP Keskkomitee liige. Aastatel 1984–1989 oli ta XI NSV Liidu Ülemnõukogu liige.
Aastatel 1999–2003 oli ta IX Riigikogu liige (Valimisringkonnas nr. 6, Eestimaa Ühendatud Rahvapartei nimekirjas (olles Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööpartei liige)). 10. juulil 2001 astus ta Keskerakonda. Tema lahkumisega Ühendatud Rahvapartei fraktsioonist lõpetas fraktsioon tegevuse, sest liikmete arv langes alla minimaalse 5. EÜRP fraktsiooni esimees Viktor Andrejev nägi Paabi lahkumises Keskerakonna kättemaksu Riigikogu valimiste seaduse hääletamise eest, kus EÜRP fraktsioon ei hääletanud nii, nagu Keskerakond soovis. Paap kandideeris aastal 2003 ka X Riigikogu liikmeks (Keskerakonna nimekirjas), kuid ta ei osutunud valituks.
Endel Paap on olnud Jõhvi vallavolikogu liige, Keskerakonna fraktsiooni esimees.
Juulis 2018 astus ta Keskerakonnast välja.
Maria Laidoner

Maria Laidoner (kuni 1911 Maria Kruszewska, 7. detsember 1888 – 12. november 1978 Jämejala) oli Eesti pianist ja klaveriõpetaja, Johan Laidoneri abikaasa.
Lõpetas Tallinna konservatooriumi, korporatsiooni Amicitia auvilistlane.