google/wiki40b huggingface dataset:
Juhani Salokannel

Juhani Salokannel (sündinud 28. juunil 1946 Mikkelis) on soome kirjanik, tõlkija ja kirjandusteadlane. 
Ta õppis Hämeenlinna gümnaasiumis ja lõpetas Helsingi Ülikooli 1971. Salokannel on filoloogiamagister. Ta oli elitaarse kirjandusajakirja Parnasso peatoimetaja aastatel 1980–1986 ja Soome Instituudi Eestis tegevjuht 1987–1988.
Märtsist 2005 on ta Soome Tuglase Seltsi tegevjuht.
Salokannel on soome keelde tõlkinud Ülo Tuuliku, Jaan Kaplinski, Toomas Vindi, Jaan Krossi, Lennart Meri, Emil Tode, Viivi Luige, Jaak Jõerüüdi, Hasso Krulli, Uku Masingu, Tõnu Õnnepalu ja teiste eesti kirjanike loomingut, muuhulgas A. H. Tammsaare "Tõe ja õiguse".
Mmusi Maimane

Mmusi Aloysias Maimane (sündinud 6. juunil 1980 Krugersdorpis) on Lõuna-Aafrika Vabariigi poliitik.
Mmusi Maimane isa Simon oli tsvana rahvusest ja ema Ethel koosa rahvusest. Ta kasvas üles Sowetos. Lõuna-Aafrika Ülikooli lõpetas ta bakalaureusekraadiga psühholoogia eralal. Ta on saanud Witwatersrandi Ülikoolist magistrikraadi avaliku ja arenguhalduse alal ning Bangori Ülikoolist magistrikraadi teoloogia alal. Alates 2009. aastast kuulub ta Demokraatlikku Allianssi.
Alates 29. maist 2014 on ta Lõuna-Aafrika Vabariigi parlamendi opositsioonijuht.
Alates 10. maist 2015 on Mmusi Maimane Demokraatliku Aliansi juhataja.
Richard Crenna

Richard Donald Crenna (30. november 1926 – 17. jaanuar 2003) oli USA näitleja.
Alaverdi

Alaverdi (armeenia keeles Ալավերդի; varem Manes) on linn Kirde-Armeenias Lori maakonnas, Gruusia piiri lähedal.
Umbes 16 500 elanikuga (1989. aastal 26 300) linn paikneb Debedi jõe orus. Alaverdi on üks Armeenia tähtsamaid äri- ja tööstuskeskusi. Linna läbib ainus raudtee, mis ühendab Armeeniat Gruusiaga.
Ajalooliselt kuulus praeguse Alaverdi ümbrus Dzoropori-nimelisse piirkonda Suur-Armeenia kuningriigi aegses Gugarki maakonnas. 17. sajandist kandis see nime Alaverdi, mis tuli 17. sajandi turgi hõimujuhi Allahverdi Mollaoghlu Tarhani nimest.
Alaverdis on hulk ajaloolisi ehitisi, sealhulgas 12. sajandist pärinev Sanahini sild. Samuti paikneb rida tähtsaid kultuurimälestisi linna ümbruses, sealhulgas Sanahini, Haghpati, Kobairi, Ahtala, Horakerti, Hutšapi ja Ardvi kloostrid ning Odzuni basiilika.
18. sajandil hakati Alaverdis kaevandama vaske, 1909. aastal valmis hüdroelektrijaam. Metallurgiatööstus arenes nii Venemaa Keisririigis kui ka Nõukogude ajal.
Esimene haridusasutus Alaverdis oli 966. aastal avatud Sanahini ülikool. Tänapäeval tegutsevad linnas 10 kooli, 6 lasteaeda, riiklik pedagoogiline kolledž ja Põhja Ülikooli haru, mis pakub õendus- ja stomatoloogiaharidust, samuti 3 muusikakooli ning Romanos Melikjani nimeline muusikaakadeemia.
Kildin

Kildin on saar Barentsi meres Koola lahe suudmes.
Mandrist eraldab saart 700 meetri laiune Kildini väin.
Kildin on 17,6 km pikk, 7 km lai ja kuni 281 m kõrge. Kildin koosneb peamiselt kiltkivist ja liivakivist. Saare kõrgeimad paigad on põhjas ja läänes, lõuna ja ida suunas langeb maapind laiade terrassidena. Saarel valitseb tundra.
Saarel on mitu järve, sealhulgas Pridarožnoje ja Mogilnõi järv. Viimane on selles mõttes unikaalne, et temas on mitu eri omadustega veekihti ja seetõttu saavad temas elada niihästi mere- kui mageveeorganismid.
Saar on täielikult Venemaa Föderatsiooni sõjaväe valduses. Ajapikku on salastatuse aste vähenenud. Saarel on kaks asulat, mida on nimetatud Verhni Kildiniks ja Vostotšnõi Kildiniks, aga salastatuse tõttu kasutatakse ka teistsuguseid nimesid.
Saare idaosas oli vanasti kildinisaami asula. Säilinud on kahe tuhande aasta vanune kalmistu, kust on leitud luust ja pronksist nooleotsi.
Veski mõis

Veski mõis (saksa keeles Mühlenhof) oli rüütlimõis Kambja kihelkonnas Tartumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Kanepi valda Põlva maakonnas.
Wallenberg (ooper)

"Wallenberg" on Erkki-Sven Tüüri ooper Raoul Wallenbergist kahes vaatuses, 19 pildis. Libreto autor Lutz Hübner. Esietendus 2001. aasta 5. mail Saksamaal Dortmundis.
Rahvusooperi Estonia 2007. aasta lavastusest valmis 2008. aastal DVD (dirigent Arvo Volmer, lavastajad Dmitri Bertman ja Neeme Kuningas; kunstnik-lavastaja Ene-Liis Semper; valguskunstnik Neeme Jõe).

Ooperi sisu

Proloog: "Kes on Wallenberg?"
I vaatus
Raoul Wallenberg, tuntud Rootsi pankuriperekonna võsu, saab diplomaatiliste kanalite kaudu Ameerika presidendilt ja põgenikekomiteelt ülesande minna 1944. aasta suvel sakslaste poolt okupeeritud Budapesti ja päästa nii palju juute kui võimalik.
Wallenberg: "Ma mõtlesin viis minutit järele. Nende viie minutiga tapeti viis inimest."
Ametlikult on Wallenberg Rootsi saatkonna sekretär. Tema vastasmängijaks on Adolf Eichmann, kes korraldab Ungari juutide koonduslaagrisse saatmist. Wallenberg suudab kuue kuu jooksul päästa surmast ligi 100 000 juuti, väites, et tegemist on Rootsi kodanikega.
Naine, kelle pere on tapetud, tagastab elupäästva Rootsi passi, et oma perekonnale surma järgneda. Wallenberg: "Ma jõudsin liiga hilja."
Jaanuaris 1945, pärast seda, kui Punaarmee Budapesti vabastab, kutsub Nõukogude vastuluure Wallenbergi sõbralikule vestlusele ning Wallenberg kaob jäljetult.
II vaatus
Vene ohvitser: "Meie juures teda pole, nii et ärge rohkem pärige. Ja kui ta meie juures on, siis läheb tal hästi."
Lineaarsest ajaloo-ajast saab unenäoline psühholoogiline aeg, kus sündmused toimuvad läbisegi ja korraga, ega lase end reaalsusest segada.
Gulag. Wallenbergi külastab Eichmann, teel Jeruusalemma oma poomisele.
Rambivalgusesse astub Wallenbergi popversioon, Wallenberg 2, kes on elujõulisem ja kasulikum kui tõeline Wallenberg: 
"Me ei pommitanud Auschwitzi viivat raudteed – aga meil on Wallenberg. Me ei pommitanud krematooriume – aga meil on Wallenberg."
Tööstur: "Kui minult küsitakse, miks me tarnisime Saksamaale terast, ma ütlen, minu vennapoeg, Raoul Wallenberg Siberi jääväljadel."
Vene ohvitser loeb ette 1947. aasta 17. juulist pärineva surmaotsuse Wallenbergile kui "Saksamaa ja USA spioonile", käsuga põletada surnukeha Lubjanka ahjudes.
Viimasena jääb kõlama I vaatuses Rootsi passi tagastanud ja oma perekonnale surma järgnenud naise tekst: "Ma määrin te sõrmed ära. Võite mind välja kraapida põldudest, puulehtedelt ja katusekividelt. Te ei leia minust niigi palju, et joonistada laubale tuharist, mitte niigi palju, et köhiks sõdur, kelle kõrisse ma lendan."
Pirgu mõisa park

Üldinfo

Pargi pindala on 10,5 ha. Parki piiravad põllumaad ning õue- ja hoonetealused maad. Parki läbib Atla jõgi. Reljeef langeb jõe suunas looduskaitse all oleva Seli-Angerja servamoodustise osana ning on kohati künklik. 1998. aastal tunnistati Pirgu mõisa park kultuurimälestiseks.

Pargi kirjeldus

Pirgu park on vabakujuline park. Esiväljak on avar, põhidominandiks hall pähklipuu, mis on kõrgeim oma liigikaaslaste hulgas Baltimaades. Teisel pool jõge on astmeliselt jõele laskuv põõsagruppide ja lagendikega vahelduv pargiala, kus varem on asunud kiviktaimla ja lilleaed. Pargi idapiiril on puudegrupid. Pargi lõunaosas, vahetult sissesõidu juures, asub ringikujuline küngas, kus algselt oli lehtla. Pargi põhjaosas on saar koos taastatud lehtlaga. Pargis on üle 250 liigi puid ja põõsaid.
Pirgu mõisa pargis kasvavad põhiliselt kodumaised harilik saar, harilik tamm ja harilik pärn, millele lisanduvad euroopa lehis ja vene lehis, harilik kuusk, harilik mänd, harilik vaher, hall lepp, tähkjas toompihlakas, arukask, suur läätspuu, tatari kuslapuu ja harilik kuslapuu, harilik toomingas, aedõunapuu, harilik ebajasmiin, harilik haab, harilik türnpuu, punane sõstar, harilik kibuvits, koer-kibuvits, kurdlehine kibuvits, hõberemmelgas, loogapaju, vitspaju, punane leeder, pihlenelas, taraenelas, lumimari, harilik sirel ja ungari sirel, hall pähklipuu, suurelehine pärn, harilik jalakas ja mägivaher.
Pirgu parki on rahuldavalt hooldatud. Pargilagendikud on osaliselt niidetud, jõe ääres on läbiviidud kujundusraie. Pargi idaserv on võsastunud. Pargi kirdeosas, hoonete taga, on pihlenelaga võsastunud pargiala. Metsistunud on ka üle jõe asuv endine lilleaed.

Ajalugu

Pirgu mõisa park rajati kaheosalisena. Pargi teljeks on Atla jõgi ja org, mille kaldal asub peahoone. Pargipuistu eraldab peahoone kõrvalhooneteist. Pargi esimese osa moodustas mõningate regulaarelementidega esiväljak, mille ühe külje moodustas jõgi, põhiosa peahoone tagune lainelise reljeefiga jõeorg, kus asus paisjärv. Org oli kujundatud üksikute puudegruppidega ja vähemalt kilomeetri pikkuse vaatega Seli mõisa suunas. Oru üks kallas oli kujundatud fooniloova kõrge puistuga, oru vastaskaldal oli suur parkmets – Pirgu tammik.
Pärast mõisate võõrandamist jaotati park 3 asundustalu vahel, mõisahoone jäi Madelene von Wetter-Rosenthali valdusesse. Pirgu mõisas veetis oma lapsepõlve ja hilisemad eluaastad baltisaksa skulptor ja graafik Constanze von Wetter-Rosenthal (1872–1948).
Pärast Teist maailmasõda kuulus park Rapla rajooni Tööstuskombinaadile, kes tahtis rajada sinna tellisetehast. Sel ajal ehitati kõrge korsten mõisahoone varemetesse. 1948. aastal läks park Koidu kolhoosi, hiljem spordiühingu Jõud valdusse. Aastatel 1984–1987 taastati Rapla Agrotööstuskoondise initsiatiivil mõisa peahoone ja park: arhitekt Ants Evart sisekujundaja Hellekai Põldra. Mõisa taastamisel võeti aluseks vanad joonised ja pildid. Pirgust kujunes koolituste ja ürituste toimumise koht. Tegevuse aluseks oli Pirgu Mälusektor, mida juhtisid Ülo Vooglaid ja Merle Karusoo.
Justinas Marcinkevičius

Justinas Marcinkevičius (10. märts 1930 – 16. veebruar 2011) oli leedu luuletaja, näitekirjanik ja tõlkija.
Ta lõpetas aastal 1954 Vilniuse Ülikooli leedu keele ja kirjanduse erialal.
Ta kuulus alates 1957. aastast NLKP-sse. 1980. aastate lõpul kuulus ta Sąjūdise initsiatiivgruppi.
Justinas Marcinkevičiuse esimene luulekogu ilmus aastal 1955. Ta tõlkis leedu keelde muu hulgas "Kalevipoja" ja "Kalevala". Ta on tõlkinud ka vene kirjanike Aleksander Puškini ja Sergei Jessenini teoseid.
Justinas Marcinkevičius oli Leedu Teaduste Akadeemia akadeemik.
Tema surma puhul kuulutati Leedus välja kahepäevane lein.
Domeen (maavaldus)

Domeen oli feodalismis maahärra poolt majandatav maavalduse osa.
Kuninga pärusvalduseid nimetati kuninga domeeniks.
Ants Rulli

Ants Rulli (kuni 1935. aastani Alfred Hans Rullinkov; 3/16. september 1908 Aidu vald, Viljandimaa – 31. oktoober 1986 Tartu) oli eesti kirurg.
Ta lõpetas 1936. aastal Tartu Ülikooli ning oli aastani 1940 sealsamas õppejõud, seejärel mitmel pool Eestis kirurg. Aastatel 1945–1954 ja 1957–1974 oli ta Tartu Ülikoolis üldkirurgiakateedri juhataja. 1969. aastal sai ta meditsiinidoktoriks, 1975 professoriks.
1958. aastal ravis ta esimesena Eestis südamehaigust kirurgiliselt.
Ants Rulli on maetud Tartusse Raadi kalmistule.
Caspar Austa

Caspar Austa (sündinud 28. jaanuaril 1982 Elvas) on eesti jalgrattasportlane.
Nodoosne erüteem

Nodoosne erüteem ehk sõlmjas erüteem ehk sõlmeline punetus (ladina keeles erythema nodosum) on nahaaluste rasvarakkude põletik (pannikuliit), mis avaldub punasemuhulise valuliku lööbena säärte eespinnal.

Tunnused ja kulg

Säärtel (mõnikord ka reitel, käsivartel, kerel, näol või kaelal) tekivad õrnad punased sõlmekesed (muhud) siledal ja läikival nahal. Sõlmekese läbimõõt on 1...5 cm. Sõlmekesed võivad hiljem kokku valguda, nii et kogu jalg võib tursuda ja selle nahk kõvaks muutuda.
Sõlmekesed muutuvad sinakaspunasteks, pruunikateks, kollakateks ja lõpuks rohelisteks. Nad kaovad tavaliselt 2...6 nädala jooksul, jätmata järele haavandeid ega arme.
Haigusega võivad peale valude kaasneda palavik ja halb enesetunne.

Põhjused

Nodoosne erüteem on ülitundlikkusest põhjustatud immuunreaktsioon, mis võib vallanduda väga erinevate sise- või välistegurite mõjul. Tavaliselt avaldub ta 3...6 nädalat pärast põhjuse teket.
Nodoosne erüteem võib kaasneda väga erinevate haigustega, sealhulgas nakkused (näiteks tuberkuloos, streptokokinakkus, Epsteini-Barri viiruse nakkus), sarkoidoos, põletikuline soolehaigus, autoimmuunsed haigused (näiteks Behçeti tõbi) ja vähktõbi. Samuti võib ta kaasneda rasedusega või teatud ravimite (sulfonamiidid, suu kaudu manustatavad eostumisvastased vahendid, bromiidid) tarvitamisega. Harva esineb ta ka iseseisva haigusena.

Ravi ja prognoos

Tavaliselt on nodoosne erüteem hästi ravitav.
Võimaluse korral keskendutakse põhihaiguse ravimisele.
Sümptomite raviks sobivad voodirežiim, jalgade ülespidi hoidmine, kompressid ning mittesteroidsed põletikuvastased ravimid. Viimased on tõhusamad ägeda nodoosse erüteemi puhul.
Juhan Purga

Juhan Purga VR II/3 (31. mai 1896 Lohu talu, Tarvastu, Viljandimaa – kevad 1949 Tarvastu vald) oli Eesti sõjaväelane (major).
Ta osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas (sai kaks korda haavata). Rahuajal teenis 1. Jalaväerügemendis pataljoniülemana, 7. Jalaväerügemendis kompaniiülemana, 2. Üksikus Jalaväepataljonis ja 8. Üksikus Jalaväepataljonis, oli korduvalt sõjaringkonnakohtu ajutine liige. 
1941. aastal organiseeris Tarvastus Omakaitset, oli Tarvastu jaoskonna politseikomissar. 1944. aastal mobiliseeriti ta Saksa sõjaväkke ja määrati 3. piirikaitserügemendi I pataljoni ülemaks, ülendati obersturmbannführeriks. Langes metsavennana.
Viktor Imala

Viktor Imala (9. november 1930 Meremäe vald – 16. mai 1998) oli Eesti vabadusvõitleja. Ka registreerimata Eesti Kodanike Keskerakonna (EKKE) liikmete poolt välja kuulutatud ja 1938. aasta Põhiseadusele tugineva tunnustamata nn Nõmme valitsuse kohtuminister ja siseminister. 
Oli Kaitseliidu Nõmme malevkonna esimene juhatuse esimees pärast malevkonna taastamist alates 23. märtsist kuni 14. juunini 1990.
Viktor Imala maeti 21. mail 1998 Rahumäe kalmistule.
Józef Ignacy Kraszewski

Józef Ignacy Kraszewski (28. juuli 1812 Varssavi – 19. märts 1887 Genf) oli poola kirjanik, publitsist ja kirjastaja.
Józef Ignacy Kraszewski oli pärit vaesunud aadliperekonnast. 1829. aastal alustas ta meditsiiniõpinguid Vilniuse Ülikoolis. 1830. aastal arreteeriti ta põrandaalusesse salaorganisatsiooni kuulumise eest. Vahi alt vabanes ta 1832. aastal ja kuni 1833. aastani oli politseijärelvalve all.
1838–1860 elas ta Volõõnias, kus tegeles kirjandusliku loomingu ja ühiskondliku tegevusega ning pidas mõisa. 1860. aastal asus Kraszewski elama Varssavisse. 1863. aasta ülestõusu mahasurumise järel oli ta sunnitud põgenema välismaale. Kuni 1885. aastani elas ta Saksamaal Dresdenis, seejärel Šveitsis Genfis.
Józef Ignacy Kraszewski kirjanduslik looming on väga mahukas. Oma teostes käsitles ta põhiliselt Poola ajalugu ja ühiskonna- ning kultuuriprobleeme.
Eesti keeles on 1900. aastal ilmunud Józef Ignacy Kraszewski romaan "Kuningas" ja 1957. aastal jutustus "Sõnajalaõis".
Kalev Parksepp

Kalev-August Parksepp (sündinud 16. septembril 1945 Räpina vallas Võrumaal) on Eesti kabetaja. Peamiselt mängib ta rahvusvahelist kabet.
Selles kabeliigis on ta laua taga mängides võitnud kahel korral individuaalsed Eesti meistrivõistlused (1981 ja 1991). Võistkondlikult on ta Eesti meistriks tulnud kolmel korral (1991 ja 1999 Keila Kabeklubi ning 2009 Lasnamäe Male-Kabeklubi koosseisus). Samuti on ta võitnud kahel korral Eesti meistrivõistlused kirikabes (1978–1980 ja 1981–1983).
Erna Normann

Erna Normann (aastani 1932 Erna Oidermann, 30. september (vkj 17. september) 1904 Tartu – 11. veebruar 1978 Tartu) oli Eesti folklorist.

Elulugu

Erna Normann oli käsitöölise tütar.
Lõpetas 1923 ENKS Tartu Tütarlaste Gümnaasiumi, õppis 1923–26 ja 1932–36 TÜ filosoofiateaduskonnas, lõpetas mag. phil. kraadiga rahvaluule erialal (ü.a 1947 filoloogiakandidaadiks), väitekiri "Kurg kündmas" (Tartu, 1935). Töötas 1929–38 ERM-i arhiivraamatukogus, 1938–41 ja 1943–44 ERA-s, oli 1945–50 KM rahvaluuleosakonna juhataja ja vanemteadur, 1952–57 KM-i teadussekretär, 1957–69 vanemteadur, 1970–72 KKI teadur. Luges õppeülesande korras TÜ-s mitut loengukursust.

Teadustöö

Museoloogilises töös spetsialiseerus lühivormidele ning hiiu- ja vägilasmuistenditele. Osales hiiumuistendite akad väljaande kahe köite ning 1964–72 eesti vanasõnade tead väljaande koostamises. Uurimusi vanasõnadest ja mõistatustest. Avaldanud koos kolleegidega folkloorseid lasteraamatuid. Arendas sidemeid teiste liiduvabariikide folkloristidega. Kalevalaseura (1960) ja SUS-i (1963) välisliige.

Isiklikku

Ta oli Herbert Normanni abikaasa.
Polina Puškaruk

Polina Puškaruk (vene keeles Полина Сергеевна Пушкарук; sündinud 4. jaanuaril 1991 Moskvas) on Vene näitleja.
2013. aastal lõpetas ta Venemaa Teatrikunsti Akadeemia. Samast aastab töötab Moskva teatris Teatrikunsti Stuudio (Студия театрального искусства).
Puškaruk mängis peaosa 2014. aastal Eesti, Venemaa, Valgevene, Kasahstani ja Soome koostöös valminud filmis "Ma ei tule tagasi", mille lavastaja on Ilmar Raag.
Hideaki Takeda

Hideaki Takeda (jaapani keeles 武田 英明 Takeda Hideaki; sündinud 22. mail 1985 Saitama prefektuuris) on Jaapani jalgpallur.
2012 mängis ta klubis JK Nõmme Kalju.
Teatriliidu Seenioride Ühendus

Teatriliidu Seenioride Ühendus (ka: Eesti Teatriseenioride Ühendus) on Eesti teatriorganisatsioon, mis ühendab neid teatritöötajaid, kes enam aktiivselt teatritööst osa ei võta.
Leonid Kravtšuk

Leonid Makarovõtš Kravtšuk (ukraina keeles Леонід Макарович Кравчук; sündinud 10. jaanuaril 1934 Volõõnia vojevoodkonnas Poolas) on Ukraina poliitik, Ukraina kangelane (2001).
Ta oli Ukraina esimene president (1991–1994).
Kravtšuk sündis Żytyń Wielki külas (ukrainapäraselt Velõkõi Žõtõn) Rovno maakonnas Volõõnia vojevoodkonnas Poolas (praeguse haldusjaotuse järgi Rivne rajoonis Rivne oblastis Ukrainas).

Haridus ja töökäik

Kravtšuk lõpetas 1958. aastal Ševtšenko-nimelise Kiievi Riikliku Ülikooli majandusteaduse erialal ja 1970. aastal NLKP Keskkomitee juures asuva Ühiskonnateaduste Akadeemia aspirantuuri; kaitses samal aastal majandusteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga kasumi olemusest sotsialismi tingimustes.
Aastatel 1990–1991 oli ta Ukraina KP Keskkomitee Poliitbüroo liige. 1990. aastal sai UKP Keskkomitee teiseks sekretäriks ja NLKP Keskkomitee liikmeks. 1990–1991 oli Ukraina NSV Ülemnõukogu esimees. Pärast augustiputši (augustis 1991) astus välja NLKP ridadest. 24. augustil 1991 kuulutas Ukraina NSV Ülemnõukogu Kravtšuki eesistumisel Ukraina iseseisvaks ja samas võeti vastu deklaratsioon Ukraina suveräänsusest. Kravtšuk sai 24. augustil Ukraina Ülemraada esimeheks ja 1. detsembril 1991 valiti ta riigipea otsestel valimistel Ukraina esimeseks presidendiks.
1994. aastal toimunud riigipea ennetähtaegsetel valimistel kaotas Kravtšuk teises voorus Leonid Kutšmale. Aastatel 1994–2006 oli ta Ukraina Ülemraada liige.
Altrei

Geograafia

Altrei on ainus Lõuna-Tirooli vald Fiemme orus Lõuna-Lubjakivi Alpides, paiknedes umbes 25 km Bolzanost lõunas poolel teel Trento linnani. Ümbritsevad vallad põhjas, lõunas ja idas: Capriana, Carano, Castello-Molina di Fiemme ja Valfloriana kuuluvad kõik Trento provintsi, välja arvatud Truden loodes. Kagus ulatub Altrei vald Avisio jõe oruni. Suur osa kuulub Trudner Horni loodusparki.
Valla pindala on 11,1 km².

Frazioni

Altrei vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Eben (Pramarino) ja Guggal.

Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 87,80% rahvastikust esimese keelena saksa keelt ja 12,20% itaalia keelt.

Ajalugu

Antereu esmamaining on 1321. aasta dokumendis, mille andis välja krahv Heinrich von Kärnten, kes oli asustanud piirkonna saksa talupoegadega. See oli osa Heinrichi edukast katsest võitluses Trento vürstlike piiskoppide feodaalsuveräänsusega Fiemme orus. Kauge piirkond jäi Tirooli valduseks aastani 1779, kui Habsburgide keisrinna Maria Theresia vahetas selle Tramini vastu Etschtalis. Pärast 1803. aasta sekulariseerimist liideti kõik Fiemme oru valdused Austria Tirooli kroonimaasse.
Fašistliku režiimi ajal oli Altrei 1926. aastast osa suuremast Capriana vallast Trento provintsis; see liideti taas Lõuna-Tirooliga vastavalt esimesele autonoomiastatuudile aastast 1948.
Johannes XI

Paavstiks saamine

Johannes XI valiti paavstiks veebruaris või märtsis 931 oma ema Marozia tahtel.
Johannes XI oli sel ajal noorim paavstiks saanud isik. Hiljem on veel nooremalt paavstiks saanud Johannes XII, mõnedel andmetel oli temast noorem ka Benedictus IX.

Sisepoliitika

Johannes XI sõlmis suvel 932 oma hiljuti lesestunud ema Marozia ja Itaalia kuninga Ugo (Hugues Arles'ist) vahelise abielu.
Pulmade ajal puhkes tüli Ugo ja Spoleto hertsogi Alberico II vahel, mis viis Alberico üleskutsel alanud ülestõusuni. Detsembris 932 tungisid ülestõusnud Castel Sant' Angelo kindlusesse. Ugol õnnestus põgeneda, kuid Marozia ja paavst vangistati.
Kroonik Liutprand kirjutas, et Rooma uueks valitsejaks saanud Alberico hoidis Johannest Lateraani palees koduarestis ja kohtles teda kui isiklikku orja. Kroonik Flodoard de Reims kirjutas, et paavsti funktsioonid piirdusid seejärel vaid sakramentide andmisega.

Suhted Konstantinoopoli patriarhiga

Bütsantsi keiser Romanos I määras 932 Konstantinoopoli patriarhiks oma 16-aastase poja Theophylaktos I ja soovis, et paavst teda tunnustaks. Johannes XI tunnustas Theophylaktost patriarhina ja saatis 933 Konstantinoopolisse legaadid, kes võtsid osa patriarhi ametisse pühitsemisest.

Suhted gallikaani piiskoppidega

Johannes XI andis bullaga "Auditum est nostris" privileege Autuni piiskopkonnale. Piiskopkond sai muuhulgas õiguse ise piiskoppi valida.
Ta andis palliumi Reimsi peapiiskopile Artaud'le.

Suhted Itaalia piiskoppidega

Johannes XI andis 931 palliumi Milano peapiiskopile Elduinile (Ilduino) ja kinnitas piiskopkonna privileegid.

Kloostrireform

Johannes XI kinnitas märtsis 931 bullaga "Convenit apostolico moderamini" Cluny kloostri privileegid. Ta andis privileege Déolsi kloostrile.
8. jaanuaril 933 kinnitas ta bullaga "Quotiens illa tribui" Vézelay kloostri privileegid.
Ta andis San Silvestro in Capite kloostrile õiguse ehitada Tiberi jõele vesiveski.
Paavst muretses Toursi peapiiskopile Théobaldile saadetud kirjas Saint-Julieni kloostri pärast.
Ta mõistis hukka prantsuse aadliku Silvion de Clérieux, kes oli põletanud ühe kloostri.

Uus kardinal

Johannes XI ajal sai kardinaliks hilisem paavst Leo VII.

Surm

Johannes XI suri detsembris 935 või jaanuaris 936. Salvador Miranda järgi võidi ta mürgitada Alberico II korraldusel. Johannes XI maeti Rooma Peetri kirikusse.
Ta oli surres umbes 30–35-aastane. Hiljem on paavstidest veel nooremalt surnud vaid Johannes XII.
Uraani kaaslased

Uraani kaaslased on planeet Uraan looduslikud kaaslased.
Uraanil tuntakse praegu 27 kaaslast, mis on oma nimed saanud William Shakespeare'i ja Alexander Pope'i teoste tegelaskujude järgi. Esimesed Uraani kaaslased, Titania ja Oberoni, avastas William Herschel 1787. aastal. Seejärel avastas William Lassell 1851. aastal Arieli ja Umbrieli ning Gerard Kuiper 1948. aastal Miranda. Ülejäänud kuud avastati pärast 1985. aastat Voyager 2 möödalennu ajal ja paremate teleskoopide kasutusele võtmisega.
Uraani kaaslased jaotatakse kolme rühma: 13 sisemist kuud, 5 põhikuud ja 9 mittekorrapärast kuud. Sisemised kuud on väiksed ja tumedad, ning Uraani rõngastega sarnaste omadustega ja päritoluga. Viis suuremat kuud on piisavalt suured, et saavutada hüdrostaatilist tasakaalu. Suurematest kaaslastest nelja pinnal on märgid sisemisest aktiivsusest, nagu kanjonid ja vulkaanid. Kaaslastest suurim on Titania, mille läbimõõt on 1578 km, jäädes sellega Päikesesüsteemi planeetide kaaslastest suuruselt kaheksandale kohale. Uraani mittekorrapärastel kuudel on elliptilised ja tugevasti kaldu orbiidid, mis asuvad planeedist küllaltki kaugel.
Narva maantee (Jõhvi)

Narva maantee on tänav Jõhvis.
Tänav saab alguse Jõhvi Issanda Ristimise kiriku juurest, suundub esmalt idakirdesse, hiljem idakagusse ja uuesti idakirdesse, kuni liitub Tallinna–Narva maanteega ja lõppeb linna piiril.
Tänav sai nime 14. veebruaril 1992.