Bad Bentheim

Omavalitsuse ulatus

Linnapiir on 49 km, põhja-lõuna suunas 14 km ja ida ja lääne suunas 12 km. Bad Bentheimile alluv territoorium koos kõigi osadega on 100,16 km². 31. detsembril 2015 elas seal 15 311 inimest.

Naabervallad

Bad Bentheim on linn, mida on kujundanud evangeelne kirik, kuulub Alam-Saksimaa Grafschaft Bentheimi kreisi. See külgneb kahe muu Alam-Saksimaa linna, Schüttorfi ja Nordhorniga, samuti iseloomulikumalt katoliiklike Gronau ja Ochtrupi linnadega vastavalt Nordrhein-Westfaleni Steinfurti ja Borkeni kreisides. Bad Bentheim asub otse Hollandi piiri ääres, selle vahetud naabrid teisel pool on De Lutte ja Losser, mõlemad katoliiklikud paigad Overijsseli provintsis (Twente piirkonnas). Veidi kaugemal asuvad Hollandi linnad Almelo, Enschede ja Hengelo ning Saksa poolel Lingen, Rheine, Münster ja Osnabrück.

Linnaosad

Linna osad on Achterberg, Bardel, Gildehaus, Hagelshoek, Holt und Haar, Sieringhoek, Waldseite ja Westenberg.

Ajalugu

Bad Bentheimi esimene dokumenteeritud mainimine pärineb umbes aastast 1050 nime all Binithem. Linna nimest on välja toodud erinevaid etümoloogiaid. See võiks viidata lugale (saksa: Binsen), mis kasvas varasematel aegadel piirkonna rabamaastikul. Mõned arvavad ka, et, koos Hollandi Twente piirkonnaga, nimi võiks tulla tubantidelt. Bad Bentheim, endine krahvide residents, vaatab tagasi traditsioonidest rikkale ajaloole. Sajandeid oli see turulinn samanimelise Bentheimi krahvkonna (Grafschaft) keskus. 1945. aastal vabastasid Briti okupatsioonivõimud "pruuni Bentheimi" kreisikeskuse kohast ja viisid selle töölisklassilinna Nordhorni, mis paiknes rohkem keskel.
Linna embleem on Bentheimi krahvide võimas Bentheimi loss, mida on esmakordselt mainitud aastal 1116. 1711. aasta paiku avastati tervistavad väävliallikad, millest kasvas välja spaa oma kuuma soolvee ja kliinikuga.
1895. aastal veetsid Hollandi kuninganna Emma ja tema 15-aastane tütar Wilhelmina mitu nädalat Bentheimi kümblas. Enne seda olid seal viibinud nii Otto von Bismarck kui ka keiser Wilhelm I. Otto von Bismarcki auks püstitati Bentheimis liivakivist kuju väljakule, mis kannab samuti tema nime, Bismarckplatz. See seisab ikka veel seal, otse lossi all.
1865. aastast on Bentheimil linnaõigused. Omavalitsusreformi käigus Alam-Saksimaal ühendati Bentheimi linn, Samtgemeinde (valdade ühendus) Gildehaus (mille liikmed olid Gildehaus, Achterberg, Hagelshoek, Holt und Haar, Waldseite ja Westenberg) ning Bardeli ja Sieringhoeki vallad 1. märtsil 1974 ühendatud Bentheimi linnaks. 1979. aastast kutsutakse seda Bad Bentheimiks. Allosa Gildehaus on riigi poolt tunnustatud tervisekeskus (Erholungsort) 1982. aastast.
Pärast Teist maailmasõda oleks kogu piirkond koos paljude teiste Saksamaa piirialadega Bakker-Schuti plaaniga 1945. aastal Hollandi poolt annekteeritud, kuid USA lükkas selle plaani tagasi.
Bentheimi liivakivi, tuntud kui Bentheimer Gold, mida kaevandati Bentheimis ja Gildehausis, viidi 15. ja 18. sajandi vahel üle vana krahvkonna piiride Münsterlandi Ida-Friisimaal, Hollandisse,Belgiasse ja Taanisse. Mõned näited sellest liivakivist tehtud olulistest ehitistest on kuningapalee Amsterdamis, teater ja Jumalaema kirik Antwerpenis, katoliku kirik Århusis, Martini kirikutorn Groningenis (valminud aastal 1482) ja Münsteri raekoda.
Oletatavasti on platvorm, millel seisab New Yorgi Vabadussammas, tehtud Bentheimi liivakivist, kuid teised Saksa linnad, nende seas Obernkirchen, väidavad, et nemad andsid kivi selleks ettevõtmiseks.

Religioon

Nagu vanas krahvkonnas, on Bad Bentheimi linna kujundanud peamiselt protestantlik usk, mida peab 52,6% linnarahvast (30. juunil 2006), kellest 36,7% on kalvinistid ja 15,9% luterlased. Veel 21,5% on katoliiklased. Ülejäänud 25,9% kas ei oma usulisi tõekspidamisi või järgivad muid uske.

Kultuur

Populaarne tegevus linnas on Nachtwächterrundgänge ('öövahi jalutuskäik'). Need toimuvad esmaspäeva, reede ja laupäeva õhtuti algusega kell 9. Kohtumiskohaks on Burg Bentheimi alumine lossivärav. Need jalutuskäigud viib läbi linna reisibüroo ja on tasuta. Nendel öistel ekskursioonidel läbi Bad Bentheimi kostitatakse külastajaid lugude ja legendidega linna ja lossi kohta, samuti ajalooliste andmete ja faktidega, mis teeb linna ajaloost huvitava ülevaate.
Niinimetatud Weggen wegbringen on vana traditsioon, mida ikka veel Bad Bentheimis ja vanas krahvkonnas praktiseeritakse. Weggen on meetripikune rosinaleiva päts, mille sõbrad ja naabrid pärast lapse sündi perekonnale toovad, et tähistada vastsündinu tulevikku. Weggen on pandud sel taotlusel redelile.
Veel üks kultuuriline "tunnusmärk", antud juhul kulinaarne, on Bentheimer Moppen. Need on üsna rasked, pikaealised küpsised, küpsetatud suure hulga köömnetega, ja süüakse Bad Bentheimis ja Schüttorfis, samuti naaberpiirkondades, peamiselt Jõulude ajal. Neid tuleb erikohelda eelnevalt kohvisse kastes. Köömen annab neile lõhna, mis seab nad eemale tavalisest Jõuluaja kostist.

Õhutransport

Bad Bentheim on jämedalt 1 tunni autosõidu kaugusel Münster/Osnabrücki rahvusvahelisest lennujaamast (FMO) Grevenis. Piirkondlik lennujaam asub Klausheides Nordhorni lähedal, umbes 30 minutit autosõitu.

Raudteetransport

Bad Bentheimi raudteejaam asub Wiehengebirgs-Bahnil, mis algab Bad Bentheimis, kuigi rööpad jätkuvad läände Hollandisse. Kohalik rong sellel liinil on RB61 (Bad Bentheim–Rheine–Osnabrück–Herford–Bielefeld).
Pikamaarongidest läbib Bad Bentheimi IC-77 (Amsterdam–Osnabrück–Hannover–Berliin). Kõik rahvusvahelised rongid seisavad Bad Bentheimi jaamas rongide vedurite vahetamise tõttu, kuna Saksamaal ja Hollandis on rongidele erinevad elektrisüsteemid. Need süsteemid ei sobi kokku.

Bussiteenus

Bussiliinid on Gronausse ja Nordhorni.

Maanteed

Linn asub Bundesstraßel 403 ja on lisaks ühendatud pikamaa maanteevõrguga Autobahnide A 30 (Bad Oeynhausen – Osnabrück – Hengelo) ja A 31 (Emden – Oberhausen) kaudu.

Põllumajandus

Bad Bentheim või ümbritsev "krahvkond" on tuntud kahe kodulooma tõu poolest, nimelt Bentheimi lammas ja Bentheimi mustalaiguline siga.

Schloßpark

Populaarne kohtumis- ja jalutamispaik linnas on Schloßpark lossi all. See on geomeetriline 12-hektariline pargimaa, mis on kujundatud vanade ülestähenduste järgi 18. sajandi vürstlike aedade stiilis. Suures järves pargi põhjaservas leidub parte, keda külastajad sageli söödavad. Muid loomi, nagu metsikuid küülikuid, võib aeg-ajalt näha pargi põõsastes.
Suviti on Schloßparkis purskkaev, mis purskub õhku lamedast liivakivi basseinist. Talviti pumbatakse vesi välja ja purskkaev ei tööta. Purskkaev on ümbritsetud sümmeetriliselt paigutatud roosipeenardest, mis omakorda on ümbritsetud hekkidest. Talviti tuleb linnarahvas, eriti nooremad, parki kelgutama järskudele nõlvadele pargi lõunaosas, otse lossi all. Hilissuvel (augusti viimasel laupäeval) peetakse siin Bad Bentheimi kirbuturgu.
Suures parklas pargi lääneosas korraldatakse iga-aastaselt suve- ja sügislaatu ning linna laskefestivali.
Selle parkla lähedal on Bad Bentheimi liivakivimuuseum.

Aukodanikud

Pärast Teist maailmasõda tuli Bad Bentheimi linnal taas parandada tunduvalt jahenenud suhteid oma läänenaabrite hollandlastega. Professor Hendricus Prakke, 1966. aastast Bentheimi aukodanik, toetas tugevalt seda püüdlust. Prakke, kes suri aastal 1992, oli Hollandi linna Asseni kodanik, kellega Bad Bentheim on alates 1959. aastast intensiivselt partnerlust arendanud.
Ka Hans-Carl Deilmann sai linnalt autasu, kui tema ettevõte Deilmann AG (nüüd KCA Deutag) andis 1970. aastatel tööd rohkem kui 8000 inimesele, asudes juhtivale kohale Bentheimis ja vanas krahvkonnas toimuvas majanduskasvus. Deilmanni auks on Bad Bentheimis tema järgi nimetatud Deilmannstraße.