google/wiki40b huggingface dataset:
Energiabilanss

Energiabilanss on süsteemi energiavoogude summa.
Kui süsteemi siseenergia ei muutu, siis on süsteemi siseneva ja süsteemist väljuva energiavoo võrdsuse korral süsteemi temperatuur muutumatu ning energiabilanss null. Energiabilansi arvutamisel tuleb seejuures arvesse võtta kõik energialiigid. Energiabilansi võib koostada ka ainult ühe energialiigi kohta; sel juhul räägitakse nt elektribilansist, kiirgusbilansist, soojusbilansist jne.
Sekund

Definitsioon

Sekund on defineeritud ajavahemikuna, mis võrdub ¹³³Cs (tseesium-133) aatomi põhioleku kahe ülipeenstruktuurinivoo vahelisele üleminekule vastava kiirguse 9 192 631 770 võnkeperioodiga (temperatuuril 0 K). 
Nii defineeris rahvusvahelise aatomiaja sekundi 1967. aastal XIII Vihtide ja Mõõtude Peakonverents. Põhiolekus on ergastatud aatomi energianivoode peenstruktuur määratud aatomituuma magnetmomendi ja elektronide magnetvälja vastastikmõjuga. Üleminek ühelt nivoolt teisele (aatomi loomulik „vibratsioon“ ja vastav kiirgus) toimub igale aatomiliigile omase kindla sagedusega. Tingimus T = 0 K väljendab seda, et aatomile ei mõju välised väljad.
Aatomiaja sekund ehk aatomisekund on ekvivalentne 1954. aastal defineeritud efemeriidiaja sekundiga. Kaks astronoomi USA observatooriumist USNO ja kaks astronoomi Teddingtoni (Inglismaa) uurimisasutusest National Physical Laboratory määrasid aastatepikkuse töö tulemusega seose tseesiumiaatomi sageduse (aja standardi) ja efemeriidisekundi vahel.

Defineerimise ajalugu

Kuni 1956. aastani defineeriti sekundit Maa pöörlemise kaudu kui 1/86400 keskmisest päikeseööpäevast (60 s × 60 min × 24 h = 86 400 sekundit). 
1956. aastal defineeris Rahvusvaheline Vihtide ja Mõõtude Komitee sekundi Maa tiirlemise kaudu ümber Päikese ühel kindlal epohhil, sest Maa pöörlemist ei peetud enam piisavalt ühtlaseks, et selle kaudu aja mõõtühikut  määratleda. Maa liikumist kirjeldati Newcombi päikesetabelite järgi, mis annavad ümber Päikese liikumise valemi epohhi J1900 jaoks 18. ja 19. sajandil tehtud astronoomiliste vaatluste põhjal.  (Epohhiks nimetatakse astronoomias ajahetke, mille kohta on määratud koordinaadid astronoomilistel kaartidel.)
Niiviisi  defineeritud efemeriidisekund on 1/31556925,9747 troopilise aasta keskmisest pikkusest epohhil J1900 (Juuliuse kalendri järgi 1900. aasta 1. jaanuaril kell 00.00.00).  Selle definitsiooni ratifitseeris XI Vihtide ja Mõõtude Peakonverents (1960).
Valter Tauli

Valter Evald Tauli (kuni 1935. aastani Valter Poissman; 13. november 1907 Tallinn – 3. jaanuar 1986 Uppsala, Rootsi) oli eesti keeleteadlane, Eesti suurim keelekorraldusteoreetik.

Elulugu

Valter Tauli oli oma vanemate Mart ja Sophie Marie Tauli ainus laps. Ta lõpetas 1926. aastal Tallinna Poeglaste Gümnaasiumi ning õppis 1926–1931 Tartu Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust ning soome-ugri keeli. Aastatel 1931–1939 oli ta Tallinnas Jakob Westholmi Gümnaasiumi õpetaja. 1936. aastal kaitses Tauli magistritöö, mille põhjal kirjutas 1938. aastal raamatu "Õigekeelsuse ja keelekorralduse põhimõtted ja meetodid". 1939–1944 töötas uurijastipendiaadi ja assistendina Tartu Ülikoolis. 1944. aastal põgenes Valter Tauli Rootsi, kus oli 1945–1974 Uppsala ülikoolis arhiivitöötaja ja eesti keele dotsent. 1955. aastal omandas Lundi ülikoolis filosoofialitsentsiaadi kraadi, 1956 kaitses samas doktoritöö "Phonological Tendencies in Estonian". Tauli suri Uppsalas ja on maetud Uppsala kalmistule.
Ta valiti 1966., 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.
Peale keelekorralduse on Valter Tauli uurinud eesti keele grammatikat ja keeletüpoloogiat. Ta oli kümmekonna keeleteadusliku seltsi jm institutsiooni liige.
Špalernaja vangla

Špalernaja vangla (vene keeles Дом предварительного заключения, lühend ДПЗ, ka Шпалерная тюрьма) on Venemaal Peterburis aadressil Špalernaja tänav 25 asuv vangla. Vangla avati 1. augustil 1875 ja see oli esimene eeluurimisvanglaks ehitatud vangla Venemaal.
Rebekka Lotman

Rebekka Lotman (sündinud 23. aprillil 1978) on eesti kirjandusteadlane, toimetaja, ajakirjanik ja tõlkija, alates 2014. aastast Tallinna Ülikooli Kirjastuse peatoimetaja.

Haridus

Ta lõpetas 2004. aastal Tallinna Ülikooli Eesti Humanitaarinstituudi kultuuriteooria ajal ning kaitses samas 2009. aastal cum laude magistrikraadi tööga "Indrek Hirve värsikultuur" (juhendaja Ülar Ploom). Aastal 2019 kaitses ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna maailmakirjanduse erialal doktorikraadi väitekirjaga "Eesti sonett".

Töökäik

Aastail 2004–2005 töötas ta ajalehe Postimees uudistereporterina, 2005–2009 kultuuritoimetuse juhataja ja kirjandustoimetajana. Ta on lugenud loengukursusi Tallinna Ülikoolis. 
2011–2014 oli ta Tallinna Ülikooli Kirjastuse tegevtoimetaja, alates 1. septembrist 2014 on ta peatoimetaja.

Isiklikku

Rebekka Lotman on Mihhail Lotmani ja Piret Lotmani tütar. Maria-Kristiina Lotman on tema õde.
Arvamusfestival

Arvamusfestival 2013

Arvamusfestival toimus esmakordselt 15.–16. augustil 2013 Paide Vallimäel, kus arutleti erinevate Eesti olevikku ja tulevikku puudutavate küsimuste üle. Kavas oli üle 50 arutelu ja õpitoa ning kokku osales ligikaudu 2000 inimest. Erinevaid aruteluplatse ja -lavasid oli kokku 16. Kõnelejaid oli üle 200.
Festivali korraldajad väitsid, et "Eesti esimene Arvamusfestival näitas, et kultuurne arvamusvahetus on vajalik ja võimalik ning Eesti inimesed tahavad ja oskavad kaasa rääkida Eesti jaoks olulistel teemadel". Nende sõnul sündisid kavas olnud arutelude kõrval paljud spontaalsed diskussioonid ja eri organisatsioonid püstitasid aruteluteemasid ka kavaväliselt. Samuti jätkati väidetavalt lavadel kõlanud teemadel alguse saanud aruteludega ka pärast ametliku osa lõppu eraviisiliselt.
Festivali korraldasid vabatahtlikud ja Paide linn koos Avatud Eesti Fondi, Eesti Väitlusseltsi, EMSL-i ja Eesti Koostöökoguga. Ettevõtmine sai inspiratsiooni Rootsis tookord 45. korda toimunud ühiskondlik-poliitilisest festivalist Almedals Veckan'ist ning selle eeskujul Soomes ja Taanis sündinud sarnastest ettevõtmistest.

Arvamusfestival 2014

2014. aastal toimus Arvamusfestival 15.–16. augustil taas Paide Vallimäel. Kavas oli üle 150 erineva arutelu, millele lisandusid raadioprogrammid, kultuuriüritused, õpitoad ja festivaliklubi. Poliitilised liikumised ja erakonnad said püsti panna oma maailmavaatekohvikud ning kohal olid meediaväljaanded oma lavade ja otsestuudiotega.
Mäe- ja Orulavale on programmi kokku pannud Arvamusfestivali korraldusmeeskond. Need olid ka ainsad lavad, mille programmi koostas korraldusmeeskond – kõik teised arutelud sündisid erinevate organisatsioonide ja ühenduste koostöös. Mäe- ja Orulaval peeti kahe päeva jooksul peaaegu 20 arutelu Eesti jaoks olulisteks peetud teemadel. Vaetakse, kas on mõistlik väljarännet peatada, kas ja mida ette võtta meie maavaradega, uuritakse, kuhu kaob koolirõõm, peetakse nõu, milline peaks olema riigi roll ettevõtluses. Kõneks on ka julgeolek, elu maapiirkondades, eestimaalaste tervis, samuti Eesti tark ja pehme võim. Veel küsitakse, milline on saja-aastase Eesti Vabariigi tulevik. Festivali alustab endiste peaministrite arutelu "Mida teeksime täna teisiti?". Viimases arutelus kohtuvad parlamendierakondade juhid.
Laiküla vald

Laiküla vald (saksa keeles Layküll) oli vald Läänemaal Martna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Laiküla vald Rõude vallaga.
Valla alal asus Laiküla mõis.
Härjanurme mõis

Härjanurme mõis (saksa keeles Herjanorm) oli rüütlimõis Kursi kihelkonnas Tartumaal.
Mõis rajati vahemikus 1795–1805 Puurmani mõisast eraldatud aladest. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi jääb mõisa ala Jõgeva maakonda Jõgeva valda.
Purjetamine

Üldist

Purjetamisel kasutatav peamine jõuallikas on tuul. Tuule jõudu rakendatakse purjelt purjelaevale taglase abiga. 
Purjetamine on veeliikluse üks osa ja osalejad peavad järgima rahvusvahelisi kokkuleppeid, et vältida kokkupõrkeid.
Purjetamisega on 21. sajandi alguses on seotud omaette tööstusharud alates aluste ehitamisest, millest väiksemad on purjelauad ja svertpaadid, keskmist mõõtu on kiiljahid ning suuremaid purjekaid ehitatakse laevadena kõikide laevaehituse tavade ja rahvusvaheliste kokkulepete kohaselt. Teisena saab esile tuua purjede tootmist, mida valmistatakse nii looduslikest kui ka kunstkiududest, alates puuvillasest riidest ja lõpetades süsinikkiududega. Kolmas on kogu taglaseosi tootev tööstus. Kuna alates suurematest svertpaatidest ja kompromissjahtidest kasutatakse sisepõlemismootoreid tuulevaikuses ja kitsastel laevateedel, nagu kanalid või sadamate veealad, liikumiseks, siis on tähtsal kohal ka pära- ja statsionaarmootorite tootjad. Mõningatel juhtudel kasutatakse ka elektrimootoreid. Ajalooliselt on purjetamist kasutatud mere- ja siseveteveonduses, purjelaevade hiilgeajaks loetaks ajavahemikku 18. sajandist kuni 20. sajandi alguseni, mil hakati enim kasutama auru- ja sisepõlemismootoreid. Pärast 1970. aastate naftakriise on otsitud laevaehituses võimalusi, et vähendada tuule abil reisilaevade kulusid fossiilkütuste põletamisel.

Teooria

Õhuliikumist saab kasutada keha liigutamiseks, asetades õhuvoolu liikumisteele takistuse, mis sõltuvalt takistuse kujust, suurusest ning asendist tuule suhtes (ründenurk), hakkab keha liigutama.
Purjeka purjede, taglase, kere(de) pinna ümber toimuv õhuliikumine võiks olla pidev (laminaarne).
Õhuvoolamist uuriv teadus on aerodünaamika.
Samaaegselt kui purjed püüavad tuult on, sõltuvalt purjeka tüübist, kas üks või mitmest kerest vähemalt üks, osaliselt või pidevalt ühenduses veega, mis omakorda võib liikuda, nt hoovuste mõjul ja lainetus, seega juba laeva kujundades peab arvutamisel arvestama ka hüdrodünaamikaga.

Ajalugu

Veel liikumiseks on ajalooliselt kasutatud parvi, ühepuulootsikuid, ruhesid, haabjaid, kanuusid.
Paatide ehituseks on kasutatud puitu, juuri, nahka, luid ning tänapäeval ka tehismaterjale.
Arvatakse, et Austraalia asustati inimeste poolt 42 000 – 48 000
 aastat tagasi veesõidukitega,
kuid ei ole tõendeid, et need oleks olnud varustatud purjedega.
Tuule kasutamist veesõiduki allatuult edasiviimiseks on kujutatud juba vanadel kunstiteostel.
Vanim purjedega laeva kujutis on leitud Kuveidi kõrbest (As-Sabiyah) ja radiosüsiniku meetodil määratud 5500–5000 a eKr ja kirjeldatakse kui Ubaidi leidu, milles on ka kõrkjakimpudest paadi põletatud savist mudel ja ketas, millel arvatakse olevat kahe ridvaga masti kujutis.

Merematkamine

Võrdle ka merematkamist süstaga.
Mersenne'i arvud

Mersenne'i arvud on naturaalarvud kujul 2ⁿ–1, kus n on naturaalarv. Näiteks kuuluvad nende hulka arvud 1, 3, 7, 15, 31, 127 ja 255. 
Mersenne'i arvud said nime Prantsuse munga Marin Mersenne'i järgi, kes uuris, millised sellistest arvudest on algarvud. 2013. aasta jaanuari seisuga oli teada 48 Mersenne'i algarvu. Ei ole teada, kas Mersenne'i arvude hulgas leidub lõpmata palju algarve. 
Selleks, et Mersenne'i arv oleks algarv, on tarvilik (aga mitte piisav), et astendaja n oleks algarv.
Mersenne'i arvude leidmise programmi abil kontrollitakse arvuteid, nii leiti ka Inteli Pentiumi viga.
Wojciech Żukrowski

Wojciech Żukrowski [v'oitsjeh žukr'oski] (14. aprill 1916 Kraków – 26. august 2000 Varssavi) oli poola kirjanik ja kirjanduskriitik.
Ta kirjutas romaane, jutustusi, lasteraamatuid, reportaaže, filmistsenaariume, luuletusi ja esseesid. Tema loomingut on tõlgitud paljudesse keeltesse.
Ta õppis Krakówis Jagiełło ülikooli õigus- ja humanitaarteaduskonnas ning lõpetas Wrocławi ülikooli poola filoloogia alal. Saksa Okupatsiooni ja Teise maailmasõja ajal kuuklus ta salaorganisatsiooni Unia ja oli Armia Krajowa ohvitser, võideldes grupeeringus Żelbet. Neil aastail oli ta ka tööline Krakówi Zakrzóweki kivimurrus ja põrandaalune literaat, kes tegi kaastööd väljaandele Miesięcznik Literacki.
Tema sõber oli Karol Wojtyła (pärastine paavst Johannes Paulus II), kellega ta lävis õpingute ajal Krakówis luule pinnal ning hiljem organisatsioonis Unia ja kivimurrus.
Aastatel 1945–1947 oli ta armees (Ludowe Wojsko Polskie) motoriseeritud pataljoni komandör. Kui ilmnes tema varasem teenistus Armia Krajowas, siis ta vallandati ja degradeeriti.
Aastatel 1953–1954 oli ta rindekorrespondent Vietnamis ja kuni 1955 Hiinas. 1956–1959 oli ta Poola diplomaadina tööl Indias. Peale selle oli ta Seimi saadik.
Ta oli kauaaegne kuukirja Widnokręgi toimetaja ning väljaande Nowe Książki följetonist.
Aastatel 1982–1988 juhtis ta IBBY Poola sektsiooni ja oli 1986–1989 kirjanike liidu (Związek Literatów Polskich) esimees.
Aastal 1981 toetas ta avalikult Wojciech Jaruzelskit ja sõjaseisukorra kehtestamist. Varssavi Solidarnośći ringkondade intelligents korraldas Żukrowskile raamatute tagastamise aktsioone.
Oorna sild

Oorna sild (silla number: 86) on sild Kurna–Tuhala tee 14. kilomeetril üle Oorna oja.
Sild on valminud aastal 1967. Silla pikkus on 11 m. Silla laius on 8,2 m. Sõidutee laius sillal on 6,8 m.
Riiska järv

Elustik

Kaladest on esindatud ahven, särg, haug, linask, angerjas, latikas ja karpkala. Taimestikku suhteliselt vähe, liike keskmisel arvul. Veesiseste taimede seas leidub haruldast tömbilehist penikeelt. Loomadest vähesel hulgal esindatud jõevähid ja järvekarbid. Järve kõrjatest ümbritsetud kallastes pesitsevad erinevad veelinnud.

Meelelahutus

Järve kaldal asub 2014.a avatud Tõrva Wakepoint ja kohvik Supelung
Mantiqueira mäed

Mantiqueira mäed on mäestik Lõuna-Ameerikas. Kulgeb edela-kirde suunas. Kagunõlvad on järsud, loodenõlvad laskuvad laugelt Brasiilia mägismaale. Kõrgus kuni 2897 meetrit (Pedra da Mina).
Nätegrunnena

Nätegrunnena (eestirootsi keeles; ka Võrgurahud) on Lääne maakonnas Vormsi vallas Hullo lahes asuvad saared.
Saare koordinaadid on 58° 57′ N, 23° 15′ E.
Gabriel Bonnot de Mably

Gabriel Bonnot de Mably (14. märts 1709 Grenoble – 23. aprill 1785 Pariis) oli prantsuse filosoof ja ajaloolane, Étienne Bonnot de Condillaci vend.
Mably õppis jesuiitide juures Lyonis, sai Isle Barbe'i kiriku kanoonikuks ning oma onu Pierre Guérin de Tencini sekretäriks. Too saatis teda korduvalt diplomaatilistele missioonidele. Alates 1846. aastast pühendus ta vabale literaaditööle.
Aastal 1740 sai Jean-Jacques Rousseaust Mably vanema venna Jean Bonnot de Mably koduõpetaja. Mably ja tema sõprade ideed mõjutasid Rousseaud. Mablyst ja Rousseaust said eluaegsed sõbrad.

Vaated

Mably leidis, et loomuõiguse seisukohast on eraomandus õigustamatu. Et aga seda inimeste egoismi ja enesearmastuse tõttu kohe ära kaotada ei saa, tuleb alustada omandiõiguse ja pärimisõiguse piiramisest ning isikliku töö viljade kaitsmisest. Poliitika tuleb rajada moraalsele alusele, taastades Lykurgose-aegsele Ateena demokraatiale omase kodanikuühiskonna.
Ahto Buldas

Ahto Buldas (sündinud 17. jaanuaril 1967) on eesti informaatik ja krüptograaf.

Haridus

Ta lõpetas 1985. aastal Tallinna 43. Keskkooli ja 1992. aastal Tallinna Tehnikaülikooli. Aastail 1985–1987 teenis ta Nõukogude armees. 1993. aastal kaitses Buldas Tallinna Tehnikaülikoolis teadusmagistri kraadi tööga "Digitaalskeemide simuleerimise algebraliste meetodite analüüs" (juhendaja Raimund Ubar), 1999. aastal doktorikraadi tööga "Graafi struktuuri algebraline käsitlus" (juhendaja Leo Võhandu).

Teenistuskäik

Buldas töötas aastail 1989–1992 Tallinna Tehnikaülikoolis laborandina, 1992–1994 lektorina ja 1996–1997 dotsendina. Alates 2005. aastast on ta sealsamas infoturbe professor.
Aastail 1993–1997 töötas ta esmalt nooremteadurina, seejärel teadurina TA Küberneetika Instituudis, aastast 1998 töötab ta Cybernetica AS-is vanemteadurina.
Aastail 1997–1999 osales Buldas digitaalallkirja seaduse (DAS) väljatöötamisel.
Aastail 2000–2004 oli ta Tartu Ülikooli dotsent, 2004–2011 sealsamas krüptograafia professor.
Ta on tegelenud ajatembeldamise valdkonna uurimise ja arendamisega ning loonud ettevõtte GuardTime, mis tegeleb ajatempliteenuse pakkumisega.
Miniatuur (maalikunst)

Miniatuur on väikeseformaadiline filigraanselt teostatud maaliteos, tavaliselt portree. See maalikunstiliik oli valitsev inimeste isiklikuks tarbeks jäädvustamise viis enne fotograafia tulekut. Intiimse laadi ja virtuoosse detailitäpsuse tõttu kanti miniatuure sageli ehetena, samuti kaunistati nendega väikeaksessuaare ja isiklikuks kasutamiseks mõeldud tarbeesemeid, nagu laekaid, tubakatoose, kellasid jm.

Tehnika

Värvidena kasutati akvarell-, guašš-, õli- või emailvärve, maalimaterjalina paberit, pärgamenti, puitu, metalli või elevandiluud.

Ajalugu

Miniatuurmaal maalikunsti ühe haruna tekkis 15. sajandi lõpus Prantsusmaal, kus käsikirjade illumineerijad ja maalikunstnikud Jean Fouquet, Simon Bening ja viimase tütar Levina Teerlinc lõid teadaolevalt esimesed portreeminiatuurid. Miniatuurid võitsid 16. sajandil poolehoiu kui armastatud mälestusesemed. Eriti populaarseks kujunesid need protestantlikes maades.
Prantsusmaa tuntuimad miniatuurimeistrid on Jean Clouet, tema poeg François Clouet ja Jean Perréal. Inglismaal on mõned portreeminiatuurid loonud Hans Holbein noorem, arvatavasti kuulsaim Inglismaa miniatuurimaalija on Nicholas Hilliard, kes töötas veidi aega ka Prantsusmaal, ja ka tema poeg Lawrence Hilliard oli miniatuurikunstnik.
Portreeminiatuuri õitseaeg jääb 18. sajandisse, rokokooperioodi, kui prantsuse ja inglise meistrite kõrval said kuulsaks ka saksa miniatuurimaalijad. Kunstiharu hääbus pärast fotograafia leiutamist, kuigi üksikuid miniatuurmaale loodi veel 20. sajandilgi.
Hiie tänav (Tartu)

Hiie tänav (Tartu linnavolikogu otsus 24. oktoobrist 1932) on tänav Tartus Tähtvere linnaosas.
Tänav algab Kreutzwaldi tänavalt ja kulgeb edela suunas kuni Vaksali tänavani, ristudes Tõrviku tänava ja Taara puiesteega. Hiie tänav on umbes 570 meetrit pikk.
Hiie tänava ääres asub Tartu Hiie Kool (Hiie 11).
Aastail 1965–1989 oli tänava nimi Hans Pöögelmanni tänav.
Herbert Backe

Herbert Friedrich Wilhelm Backe (1. mai 1896 Bathumi – 6. aprill 1947 Nürnberg) oli Saksamaa poliitik.
23. maist 1942 kuni 30. aprillini 1945 oli Herbert Backe Saksamaa toitlustuse ja põllumajanduse minister.
Himki mets

Himki mets (Химкинский лес) on segamets Himki linna lähistel, osa Moskva metsakaitsevööndist. Metsa pindala on üle 1000 hektari.

Moskva–Peterburi kiirtee rajamine

Himki mets sattus rahvusvahelise tähelepanu alla seoses Moskva–Peterburi kiirtee ehituse ja selle vastaste protestidega. Kiirtee trassi ja infrastruktuuri rajamiseks raiuti läbi metsa siht, mis keskkonnakaitsjate hinnangul võib põhjustada Himki linnas ökoloogilisi probleeme ja häirib ohustatud liike.
2010. aasta mais peatasid protestijad raietööd, misjärel miilits tuvastas, et töölistel polnud raieluba. Juulis tööd jätkusid ja protestijate katsed neid takistada tõid kaasa vastasseisu. Paar päeva pärast tööde algust rünnati organisatsiooni "Liikumine Himki metsa kaitseks" juhti Jevgenija Tširikovat. 23. juulil tungisid aktivistide laagrisse agressiivsed noored mehed. Miilits ajas laagri samal päeval laiali. 28. juulil ründasid tundmatud isikud Molotovi kokteile loopides ja metsa kaitseks loosungeid hõigates Himki linnavalitsust. Tširikova teatas, et ei toeta selliseid võitlusmeetodeid, opositsiooni esindajad on oletanud, et tegemist oli võimude provokatsiooniga.
Juuli lõpus õnnestus protestijatel ehitus peatada. Augustis kutsus ka president Dmitri Medvedev tee-ehitust edasise arutelu ajaks peatama, kuid detsembris otsustas valitsuse komisjon jätkata töid samal trassil. Väidetavasti on Himki metsa läbiva trassi jaoks välja töötatud rida keskkonnameetmeid 4 miljardi rubla maksumuses.
Protestidega Himki metsa kaitseks on seostatud rünnakuid mitmetele aktivistidele ja ajakirjanikele. Viimaste hulka kuuluvad Mihhail Beketov ja Oleg Kašin.
Ivi-Els Schneider

Ivi-Els Schneider (1970. aastani Ivi-Els Aamer; sündinud 28. septembril 1945 Tallinnas) on eesti sisearhitekt ja kujunduskunstnik.
Schneider lõpetas keskkooli Rakveres, Rakvere Laste Muusikakooli klaveri erialal ja Rakvere Laste Spordikooli suusatamise erialal. 1966. aastal astus ta ERKI-sse sisearhitektuuri erialale, mille lõpetas 1971. aastal cum laude.
Pärast kõrgkooli töötas ta 1971–1989 ETKVLis, seitse aastat sellest ajast Kooperaatoris peakunstnikuna. Ühtlasi oli ta tunnitasuline õppejõud ERKI-s (hilisemas EKA-s) ja Viljandi Kultuuriakadeemias, pidanud loenguid ja koolitusi Tallinna Rahvaülikoolis, Harju Taluliidus, Tallinna Ehituskeskuses jm. Alates 1989. aastast on ta vabakutseline, 2001. aastast juhib oma firmat OÜ Poloconsult. Schneider kuulus ka kunstitoodete kombinaadi Ars ja mööblitehase Standard kunstinõukokku.
Ivi-Els Schneider on tegutsenud mööblidisainerina ja loonud arvukalt sisekujundusi ning osalenud paljudel näitustel, sealhulgas ka akvarellidega. Tema looming on esindatud Eesti Arhitektuurimuuseumis ning Disaini- ja Tarbekunstimuuseumis.
Ta on kirjutanud kaks raamatut: "Eesti kodu" (2006) ja "Kamin eesti kodus" (2007). Aastatel (1994–2006) avaldas ta sadakond sisearhitektuuri käsitlevat artiklit. Televisioonis on ta juhtinud saatesarju "Vormikõne" (1988–89) ja "Kaunima kodu poole" (1997).
Ivi-Els Schneider on Eesti Kunstnike Liidu ja Eesti Sisearhitektide Liidu asutajaliige (1990). Ta on olnud EKL-i juhatuse liige, erialasektsiooni juhatuse liige ja esimees (1980–1993) ning ESL-i juhatuseliige ja esimees (1997–98).
Schenider on ka kogunud vanavara, Eesti Rahva Muuseumis on temanimeline fond. Ta on kinkinud Disaini- ja Tarbekunstimuuseumile väärtuslikku ajaloolist tarbekunsti.

Isiklikku

Ivi-Els Schneider on abielus ja kahe poja ema (Art 1972 ja Kert 1975).
Millikini ülikool

Millikini ülikool (inglise keeles Millikin University) on eraülikool USAs Illinoisi osariigis Decaturis.
Ülikool asutati 1901.
Ülikoolis õpib üle 2000 üliõpilase.
Hanko-Hyvinkää raudtee

Hanko–Hyvinkää raudtee (rootsi keeles Hangö–Hyvinge Järnväg) oli Soome esimene eraomaniku rahastatud raudtee, mis tegutses aastatel 1872–1875.
Kuna Hanko on Soome lõunapoolseim linn ja sealne sadam püsib kõige pikemat aega jäävaba, oodati talvekuudel läbi selle sadama suuremahulist kaubavedu. 149 km pikkust raudteed hakati ehitama 1872. aastal ja avamissõit toimus 8. oktoobril 1873. 1524 mm rööpmelaiusega raudtee ühendas Hankot Helsingi-Hämeenlinna raudteega Hyvinkää jaama kaudu. Omanikettevõte sattus aga varsti rahalistesse raskustesse ja raudtee müüdi 1875. aastal Soome riigiraudteele.
Maria Faust

Maria Faust (sündinud 18. aprillil 1979 Kuressaares) on eesti saksofonist ja helilooja.
Ta on plaadifirma Barefoot Records asutajaliige. 
Fausti nime seostatakse peamiselt mittetraditsiooniliste džässivoolude ja vabaimprovisatsiooniga.
Ta õppis aastatel 1986–1997 Kuressaare Lastemuusikakoolis klaverit, laulu ja saksofoni ning aastatel 1997–2001 Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis. Ühe aasta õppis ta Eesti Muusikaakadeemias orkestridirigeerimist ja sealt suundus 2002. aastal Esbjergi Konservatooriumi/Syddansk Musikkonservatorium altsaksofoni ja džässi õppima. Magistrikraadi sai ta seal aastal 2008. 2016. aastal lõpetas ta Kopenhaageni konservatooriumi performance PHD kraadiga (Det Rytmiske Musikkonservatorium i København) kompositsioonieriala.
Ta on tegutsenud Kopenhaageni eesti koori dirigendina.
Ferenc Gyurcsányi teine valitsus

Ferenc Gyurcsány teine valitsus astus ametisse 9. juunil 2006, pärast seda kui valitsus oli võitnud 2006. aasta Ungari parlamendivalimised. Paari kuu jooksul selgus, et valimiste võitmiseks oli valitsus varjanud varasema üle jõu elamise kulude katmiseks vajalikke muudatusi, mis rahvamassidele tugevalt tasku pihta käisid. Puhkenud rahutustelaines nõuti valitsuse tagasiastumist ning kohalikud valimised sama aasta sügisel Gyurcsányi partei kaotas. Valitsus siiski tagasi ei astunud.
14. aprillil 2009 astus Gyurcsány tagasi ning uueks peaministriks sai Gordon Bajnai.