google/wiki40b huggingface dataset:
Laenu vahetamine looduskaitse vastu

Laenu vahetamine looduskaitse vastu (ka võlgade kustutamine looduskaitse eest; inglise debt-for-nature swap) on leping võlgades oleva riigi ja laenuandja vahel, millega riik vabastatakse osaliselt või täielikult võlast, kui ta võtab endale teatud keskkonnakaitselisi kohustusi.
Esimesed laenu vahetamised looduskaitse vastu sõlmiti Maailma Looduse Fondi (WWF) algatusel 1980ndate teisel poolel. Enamasti on need laenud seotud arengumaadega, kes küll siplevad suurtes välisvõlgades, kuid kelle maades on ka suur elurikkus, mida nad ise ei suuda efektiivselt kaitsta.
Kärde vald

Kärde vald oli aastatel 1866–1892 eksisteerinud vald Tartumaal. Tänapäeval jääb kunagise valla maa-ala Jõgevamaale Jõgeva valda.
Kärde vald loodi iseseisva omavalitsusena 1866. aastal ning selle esialgne halduspiirkond kattus Kärde mõisapiirkonnaga. Vald kuulus Laiuse kihelkonda. Esimeseks vallavanemaks oli Jüri Õun (1867–1875) .
Kärde valda kuulusid Kemba ja Kärde külad.
1892. aastal liideti Kärde vald Vaimastvere vallaga.
Kaitseliidu Rapla malev

Ajalugu

Enne Teist maailmasõda asus Raplas Kaitseliidu Rapla malevkonna keskus. 
Kaitseliidu taastamise ajal toimus 23. märtsil 1990 toimus Raplas koosolek, kus valiti Rapla Kaitseliidu esimeseks pealikuks Manivald Kasepõld. 
Manivald Kasepõld täitis Rapla Kaitseliidu pealiku kohustusi sama aasta 12. aprillini, mil peeti Eesti Kaitseliidu Rapla lipkonna asutamiskoosolek ja valiti lipkonna pealikuks Valdo Jänes, kelle ametisoleku aastail pandi alus toimivale malevale. Kaitseliidu Rapla maleva sünnipäevaks peetakse lipkonna asutamiskoosoleku kuupäeva. 
Rapla maavalitsus annetas Rapla malevale lipu, mis õnnistati Raplas 1998. aasta 7. novembril. 
2010. aasta aprillis oli Rapla malevas koos eriorganisatsioonidega 815 liiget, malevas töötas 18 palgalist.

Endised pealikud

Rapla lipkonna pealik on olnud Valdo Jänes ning Rapla maleva pealikud Rein Pajunurm, Aksel Heidemann, Avo Aljas, Arnold Juhans, Heino Rebane, Aarne Sillamaa ja Peeter Tani, Arni Ilves.
Voltveti mõis

Voltveti mõis ehk Tihemetsa mõis (saksa keeles Tignitz), oli rüütlimõis Pärnumaal Saarde kihelkonnas. Tänapäeval jäävad mõisa alad Pärnu maakonda Saarde valla territooriumile.

Ajalugu

Voltveti mõisa on esmakordselt mainitud 1601. aastal. 17. sajandil olid omanikeks Wilferingid (ka nimekuju Wifferling või Weferling, kelle perekond pärines Saksamaa põhjaosast Braunschweigist ja Brandenburgist), kelle nimest tuleb ka mõisa eestikeelne nimi.  Järgnevalt kuulus mõis Tiesenhauseni aadliperekonna valdusesse, mõisa omandas Caspar von Tiesenhausen (surn. pärast 1618), kellele kuulus ka Läti alal Odziena mõis.
Caspar von Tiesenhauseni tütre Hedwig von Tiesenhauseni naitumisega Saksamaalt Vestfaalist pärit Rootsi sõjaväelase, Mihkli kihelkonna Maima mõisaomaniku Dietrich Wolffeldtiga, läks Voltveti mõis päriluse kaudu Wolffeldti perekonnale.  Wolffeldtid tõsteti 1651. aastal Rootsi aadli seisusse ja 1723. aastast kuulusid nad Rootsi rüütelkonna hulka, kellel oli Rootsi riigipäeval hääleõigus. Wolffeldtidele kuulus ka Tartumaal Tabivere ehk Voldi mõis,  Äksi kihelkonnas. Mõisa päris Dietrichi ainus poeg, Rootsi sõjaväelane kapten ja hiljem erus, Riia linnusekohtu assessor ja hiljem Pärnu maakohtu assessor Heinrich Wolffeldt (1631–1693).  Mõisade reduktsiooni ajal mõis riigistati ja anti Heinrichile tertsiaalrendile, mille korral tohtis mõisa rendivaldaja kolmandiku rendisummast endale jätta. Heinrich Wolffeldti surma said Voltveti rendivaldajateks tema pärijad.
Põhjasõja järel, 1711. aastal restitueeriti Voltveti mõis Heinrich Wolffeldti pojale Carl Ernst Wolffeldtile (1677–1740), kes 19. augustil 1737 müüs mõisa Krüdeneride aadlisuguvõsale, Martin Friedrich von Krüdenerile. Aastal 1786 läks Voltveti mõis Riidajast pärit Strykide valdusse, kelle kätte jäi mõis kuni 1919. aasta võõrandamiseni. Viimaseks omanikuks enne võõrandamist oli Heinrich von Stryk.
Pärast võõrandamist läks mõisahoone põllumajandustehnikumi omandusse.

Mõisakompleks

Suurem osa säilinud hoonetest pärineb 19. sajandist. hilisklassitsistlik kahekorruseline kivist mõisahäärber valmis aastal 1830. Hoone keskosas paikneb nelja sambaga portikus koos sellel lebavate lõvifiguuridega. Säilinud on mõisasaali sisekujundus: ruumi lagi on kujundatud rikkaliku kips- ja maalitud ornamendiga, seintel on näha medaljone musitseerivate haldjatega ning korintose sammastega kaunistatud valge kahhelahi.
Pärast võõrandamist hoonesse asunud põllumajandustehnikumi tarbeks ehitati peale kolmas korrus ning lisati külg- ja tagatiib.
Kersti Unt

Kersti Unt (sünninimi Kersti Tigane; sündinud 25. juunil 1950 Tartus) on eesti kirjandusteadlane ja tõlkija.
2005. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis teadusmagistrikraadi eesti kirjanduse alal tööga "Omakirjastuslikud väljaanded diskursiivsete muutuste kandjana nõukogude eesti kirjanduses".
Ta töötab Tartu Ülikoolis maailmakirjanduse lektorina.
Kersti Unt on inglise keelest tõlkinud teiste hulgas William Faulkneri, Thomas Hardy, Robert Louis Stevensoni, Salman Rushdie, Graham Swifti, David Lodge'i, Philip Rothi, Robert van Guliki, Gilbert Keith Chestertoni, Peter Ackroydi jt teoseid.
Kersti Unt oli Jaan Undi abikaasa. Nende lapsed on Marja Unt ning Jaan-Kristjan Unt.
Polünoomi nullkoht

Mõiste selgituseks

Oletame, et meil on võrrand y=3x+9. Võrrandi lahendamiseks teeme asenduse y=0 ning nüüd saame võrrandi 3x+9=0. Samas aga võttes ära võrdusmärgi ja nulli tekib meil polünoom 3x+9. pannes aga võrrandi lõppu =0 tekib võrrand, mida on võimalik lahendada. Meie võrrandi lahendiks oleks siis x=-3. Ehk siis sirge lõikab x telge punktis -3. Punkt -3 on aga ühtlasi ka polünoomi 3x+9 nullkohaks.
Johan Vilip

Johan Vilip  (12. mai 1870 Uue-Kariste vald – 27. jaanuar 1942 Tartu) oli eesti füüsik.

Elulugu

Johan Vilip lõpetas Tartu Ülikooli 1895. aastal. Töötas 1896-1920 Peterburi Mereväeakadeemias ja Venemaa Teaduste Akadeemias. Oli 1911- 1920 Pulkovo seismoloogiajaama juhataja. 1920. aastal tuli Tartu Ülikooli füüsikaprofessoriks. Oli füüsikainstituudi juhataja pensionile jäämiseni 1940. aastal. Juba Tartusse tulles oli ta nimekas eksperimentaator ja konstruktor.  Uuris 1899-1900 koos Boriss Golitsõniga vedelike kriitilist olekut, 1906-1907 broomi ja elavhõbedaauru neeldumis- ning kiirgusspektreid, kontrollis 1907 Doppleri efekti kehtivust valguslainete puhul. Tema peamiseks teadushuviks oli seismoloogia. Täiustas Golitsõni vertikaalseismograafi, leiutas mehhanismi, mis kompenseerib temperatuurimuutuste põhjustatud pendli pikkuse muutumist.  Doktorikraadi kaitses 1930. aastal Tartu Ülikoolis, selle teemaks oli seismograafide teooria ja konstruktsiooni lahendused. Vilipi seismograafid olid võnkeperioodi konstantsuse ja nullpunkti püsivuse poolest ühed täpseimad maailmas. Aastail 1925-1939 valmistati Vilipi seismograafe 22 maailma suurele seismoloogiajaamale. Vilipi seismograaf seati üles ka Metobsis.
Vilip publitseeris seismoloogia alal 18 tööd ja muudel teemadel 8 tööd.
Vilip suri 27. jaanuaril 1942 Tartus, maetud on Tartu Raadi kalmistule.
Russaku

Russaku oli küla Võrumaal. Küla jääb tänapäeval Prangli küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Prangli külaga.
1839 on esimest korda mainitud nime Russako.
Kaiavere mõis

Kaiavere mõis (saksa keeles Kayafer) oli rüütlimõis Tartumaal Maarja-Magdaleena kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisasüda Jõgeva maakonda.

Ajalugu

Esmateated Kaiaverest pärinevad 1417. aastast, mil Otto von Uexküll pärandas mõisa Tartu tsistertslaste nunnakloostrile. 1512. aastal andis Tartu piiskop Gerhard Schrove selle lääniks vendadele Johann ja Heinrich Luggenhusenile. Hiljem oli see Wrangellide omandis ning 1682. aastal redutseeriti. Edaspidi kuulus mõis von Rothausenitele, Rosenitele, Stackelbergidele, Nolckenitele, Knorringitele, Richteritele, Löwensternidele  ja viimasena parun Alexander von Tiesenhausenile.

Mõisaansambel

Härrastemaja on hävinud, pargis on säilinud moonakatemaja varemed ja mõned kõrvalhooned.

Karjamõisad

Kaiavere karjamõisad olid Kadrina, Lilu ja Pataste.
Aglomeraat (geoloogia)

Aglomeraat on valdavalt ümardunud klastidega püroklastiline sete, mille keskmine terasuurus ületab 64 mm.
Aglomeraat koosneb valdavalt vulkaanilistest pommidest. Aglomeraadi all mõistetakse geoloogias mõnikord erinevaid asju. Näiteks peetakse aglomeraadiks ka kokkutsementeerunud vulkaanilistest pommidest koosnevat kivimit. Seetõttu võidakse aglomeraadiks pidada nii setet kui ka kivimit.
Mittevulkaanilistest settekivimeist koosnevat kivistunud aglomeraadi analoogi nimetatakse konglomeraadiks.
Termini "aglomeraat" võttis kasutusele briti geoloog Charles Lyell aastal 1831.
Heinmudalised

Heinmudalised (Ruppiaceae) on üheiduleheliste taimede sugukond.
Sellesse sugukonda kuuluvad Eestis kasvavaist taimedest kaks liiki perekonnast heinmuda (Ruppia).
Tebäne

Tebäne oli küla Põlvamaal. Küla jääb tänapäeval Soodoma küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Kanepi kihelkonda. Küla kaotati 1940. aastatel.
Kalad (tähtkuju)

Kalad (ladina Pisces) on ekliptika tähtkuju. Asub Veevalaja ja Jäära vahel.
Kalade otsetõus on 1 h ja pindala 889 ruutkraadi ning on ulatuselt 14. tähtkuju. Eestis on ta vaadeldav sügisel.
Kalades ei ole heledaid tähti, heledaim on Eta Piscium, mille näiv heledus on 3,62 m.
Kalade tähtkujus asub spiraalgalaktikad Messier 74, NGC 488 ja NGC 520.
Kalad on üks sodiaagi 12 tähtkujust.
Stefan Raab

Stefan Konrad Raab (sündinud 20. oktoobril 1966 Kölnis) on endine Saksamaa saatejuht, muusik, muusikaprodutsent ja koomik.
Stefan Raab sai kuulsaks, juhtides saadet "Vivasion", mis oli Saksa muusikakanali VIVA eetris 1996. aastal. Alates 1999. aastast juhtis ta Saksa telekanalis ProSieben omaenda saadet "TV total". "TV total" oli komöödiasaade, mis viidi üle hilisõhtusse programmi. Viimane "TV total" oli eetris 2015. aasta 16. detsembril. Kolm päeva hiljem, 19. detsembril esines Raab avalikus tele-eetris seni viimast korda – ja seda saates "Schlag den Raab".
2000. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel saavutas Raab lauluga "Wadde hadde dudde da?" 5. koha.
Raab produtseeris eesti juurtega Lena Meyer-Landruti debüütalbumi "My Cassette Player", mille esitlus toimus 7. mail 2010. Meyer-Landrut võitis samal aastal Oslos toimunud Eurovisiooni lauluvõistluse ja valiti ka järgmise aasta Saksamaa eurolaulu esitajaks.
2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Düsseldorfis oli ta üks õhtujuhtidest.
Heino Ojasoo

Heino Ojasoo (16. aprill 1934 Tallinn – 28. oktoober 2011) oli eesti kergejõustiku- ja käsipallitreener. 
Heino Ojasoo lõpetas 1953. aastal Tallinna Kehakultuuritehnikumi ja 1957. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 
Ta töötas käsipalli- ja kergejõustikutreenerina aastatel 1957–1973. Aastatel 1957–1961 oli ta Ambla Keskkooli ja 1961–1968 Kehra Keskkooli kehalise kasvatuse õpetaja ning 1968–1973 Harju rajooni laste ja noorte spordikooli direktor.
Alates 1995. aastast oli ta käsipallitreener Arukülas. 
Heino Ojasoo tuntuim kasvandik on Heino Puuste, kes alustas tema juures oma sportlaskarjääri.
Yukio Mishima

Yukio Mishima (jaapani keeles 三島由紀夫 Mishima Yukio; kodanikunimega Kimitake Hiraoka, jaapani keeles 平岡公威 Hiraoka Kimitake; 14. jaanuar 1925 Tokyo – 25. november 1970 Tokyo) oli üks Jaapani 20. sajandi silmapaistvamaid kirjanikke. 
Mishima kirjutas oma karjääri kestel 40 romaani, luulet, esseistikat ning kaasaegseid kabuki- ja nō-näidendeid. Ta esitati kolmel korral Nobeli auhinna kandidaadiks. Tema avangardistlikud tekstid põimisid omavahel modernistliku ja traditsioonilise esteetika, murdes kultuurilisi tabusid ning keskendudes sellistele teemadele nagu surm, seks ja poliitika. 
Mishima sündis Tokyos valitsusametniku perekonnas ja ta lapsepõlv möödus ülimalt domineeriva vanaema käe all. Teise maailmasõja puhkedes hoidus Mishima mobilisatsioonist ning töötas lennukitehases. Kuigi sõjast kõrvalejäämine oli esialgu suur kergendus, muutus see hiljem Mishima jaoks koormavaks süütundeks.
Pärast sõda õppis Mishima õigusteadust Tokyo Ülikoolis ning töötas seejärel rahandusministeeriumi ametnikuna. Sellel kohal töötas Mishima aasta, misjärel otsustas loobuda ametnikukarjäärist ning pühenduda täielikult kirjutamisele. 
Mishima esimene avalikkuse tähelepanu pälvinud teos "Kamen no Kokuhaku" ilmus 1949. aastal ja tegi 24-aastasest kirjanikust Jaapanis kuulsuse. Suuresti autobiograafiline romaan räägib noorest homoseksuaalsest mehest, kes peab varjuma maski taha, et sobida ühiskonda.
1955. aastal hakkas Mishima tegelema atleetvõimlemise, kendo ja karatega, püüdes kombineerida Antiik-Kreeka kehalist iluideaali samuraide moraalikoodeksiga. 
1967. aastal läbis Mishima vabatahtlikuna Jaapani kaitsevägede aastase treeningukursuse ning asutas seejärel koos sadakonna kaasamõtlejaga sõjaväelise ühenduse Tatenokai (盾の会), mille ideoloogiaks oli traditsiooniliste Jaapani väärtuste austamine ja keisri teenimine. 
25. novembril 1970 vallutas Mishima koos nelja järgijaga Jaapani sõjaväe peakorteri hoone Tokyos ja esines selle rõdult kõnega, milles ründas Jaapani Teise maailmasõja järgset konstitutsiooni ning kutsus Jaapani kaitsevägede sõdureid ülestõusule, et päästa traditsiooniline jaapani kultuur. Kõne lõppedes sooritas Mishima rituaalse enesetapu seppuku.
Rahatants

Rahatants oli üks rahakorjamise tavadest Eesti talupojapulmas pruutpaari jaoks.
Rahatants oli kasutusel põhiliselt Saaremaal. Rituaalset avatantsu teostas noorik vanema peiupoisiga või siis pruudivenna või ka isamehega. Seejärel võis iga pulmaline noorikuga tantsida (mõnes kohas koguni pidi), kuid ainult raha eest. Raha pandi taldrikule, tava jälgis pruudivend.
Korvõisik

Korvõisik on õisik, mille laienenud lamedale või kumerale põhjale on tihedalt kinnitunud raotud keel- ja putkõied või ainult ühed neist.
Õisiku serval asuvaid õisi (enamasti keelõisi) nimetatakse äärisõiteks. Korvõisikut väljastpoolt ümbritsevat kõrglehtedest katet nimetatakse üldkatiseks.
Korvõisik meenutab mõnevõrra teiste lillede õisi ja sellepärast nimetatakse seda kõnekeeles õieks.
Korvõisik on iseloomulik korvõieliste sugukonnale.
Carl Ludwig Wilhelm Otto Schultzen

Carl Ludwig Wilhelm Otto Schultzen (16. juuli 1837 Lissa – 7. detsember 1875 Neustadt-Eberswalde) oli arstiteadlane.
Arsti poeg. Õppis Königsbergi ja Berliini Ülikoolis. Töötas Berliinis, oli Tartu Ülikooli eripatoloogia ja kliiniku professor 1871-1872.
Armee Ligurien

Armee Ligurien oli Teise maailmasõja ajal Saksa vägedesse kuulunud väliarmee.

Ajalugu

Formeeriti Põhja-Itaalias 31. juulil 1944. armeegrupi Von Zangen staabist. Armee ülesandeks oli peamiselt korra hoidmine Põhja-Itaalias ja ka Prantsuse-Itaalia rinde kaitsmine. Koosseisu kuulusid peamiselt Itaalia väeüksused. 1944. aasta novembrist kuni 1945. aasta veebruarist eksisteeris armee armeegrupi Ligurien nime all. Kapituleerus 2. mail 1945.
Toila rahvamaja

Toila rahvamaja on rahvamaja Ida-Viru maakonnas Toila vallas Toila asulas. Rahvamaja eesotsas on Toomas Nõmmiste.
Olaf Aagedal

Olaf Aagedal on norra religiooni- ja kultuurisotsioloog.
Boris Valdek

Boris Valdek (17. detsember 1920 Novgorod – 16. september 2014 Tallinn) oli eesti vehkleja, vehklemistreener ja Eesti NSV riigiametnik.
Ta lõpetas 1939. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1955. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna tööstusökonoomika erialal.
Ta osales aastal 1937 Tallinna Koolinoorte Spordiringide Ühingu vehklemiskursustel (juhendaja Konstantin Müür). Aastatel 1939–1940 juhendasid teda Eestimaa Spordiseltsi treenerid Rudolf Berg, Erik Valter ja Aili Zakerov. 
Ta oli aastatel 1938–1940 Tallinna Koolinoorte Spordiringide Ühingu meister, võitis aastal 1939 Rootsi kroonprintsi nimelise hõbefloreti.
Empire State Building

Asukoht

Empire State Building asub Fifth Avenue ja West 34th Street ristmikul. Hoone aadress on 350 Fifth Avenue (Viies avenüü).

Ajalugu

Hoone avas USA president Herbert Hoover 1. mail 1931, lülitades nupuvajutusega Washingtonis sisse hoone välisvalgustuse. Kuid hoone tiputulesid kasutati esimest korda alles 1932. aasta novembris selleks, et teatada Franklin Roosevelti võitu presidendivalimistel Hooveri üle.
Hoone avati ülemaailmse majanduskriisi ajal. Selle tulemusena ei õnnestunud kogu hoonet kaua aega välja rentida. Seda põhjustas osalt hoone viletsa asukoht 34. tänaval, suhteliselt kaugel ühissõidukipeatustest: nii lähim raudtee- kui ka autobussijaam asub rohkem kui 5 kvartali kaugusel. Paremas asukohas olevatel kõrghoonetel, näiteks Chrysler Buildingul, seda probleemi polnud. Üürnike vähesuse tõttu nimetasid newyorklased seda hoonet Empty State Building. Alles 1950 oli esimene aasta, mil hoone suutis omanikele kasumit teenida.
1951 ostis hoone Roger L. Stevens koos oma äripartneritega 51 miljoni USA dollari eest ja sel ajal oli see läbi aegade kõrgeim summa, mida kunagi ühe hoone eest makstud on.

Lennuõnnetus

Nagu Maailma Kaubanduskeskusse, nii ka Empire State Buildingusse on lennuk sisse sõitnud. See juhtus laupäeval, 28. juulil 1945 kell 9.40, mil pommitaja B-25 Mitchell, mida juhtis kolonelleitnant William Franklin Smith noorem, sõitis tiheda udu tõttu hoone põhjatiiba sisse. Lennuk tabas 79. ja 80. korrust, kus asusid Riikliku Katoliikliku Heaolunõukogu ruumid. Õnnetuses hukkus 14 inimest.
Üks lennuki mootor lendas majast läbi ning kukkus järgmises kvartalis oleva maja katusele. Puhkes tulekahju ja see maja hävis. Teine lennukimootor ja osa telikust kukkusid Empire State Buildingu liftišahti ja tekitasid tulekahju, mis kustutati 40 minutiga.
Liftitöötaja Betty Lou Oliver oli ainus õnnetuse hetkel 80. korrusel viibinud inimestest, kes ellu jäi, ehkki ta sai põletushaavu. Päästetöötajad otsustasid ta liftiga alla viia, teadmata, et liftikaablid on katkemiseni kahjustada saanud. Kui Oliver oli liftis ja uksed sulgusid, katkesid kaablid ja Oliver kukkus 75 korrust allapoole keldrisse. Ta jäi taas ellu ja Guinnessi rekordite raamatu andmetel on ta kõige kõrgemalt koos liftiga kukkumise üle elanud inimene. Ta paranes.
Hoolimata kahjustustest, mida hoone oli saanud, algas paljudel korrustel juba järgmisel esmaspäeval taas tööpäev.

Tunnustus

Ameerika Ehitusinseneride Ühing valis Empire State Buildingu seitsme tänapäevase maailmaime hulka, kuhu kuuluvad 7 viimase poolteise sajandi jooksul rajatud kõige tähelepanuväärsemat ehitist. Selles nimekirjas on see ainus maja.
Raul-Allan Kiivet

Raul-Allan Kiivet (sündinud 30. novembril 1960) on eesti tervishoiuteadlane, Tartu Ülikooli tervishoiukorralduse professor.
Mooni tänav (Pärnu)

Mooni tänav on tänav Pärnus Rääma linnaosas.
Tänav saab alguse Ilvese tänavalt, suundub põhja ja lõppeb Oja tänaval. Tänav on umbes 190 meetrit pikk.
Tänav sai nime 1965.
Kuuldelävi

Kuuldelävi on minimaalne heli intensiivsus või -rõhk, mida inimene tajub helina.
Sagedusel 1000 Hz on kuuldelävi võetud võrdseks 10⁻¹² W/m² (2·10⁻⁵ Pa).
Kuulmise uurimise tulemuste esitamisel suhtelises helirõhuskaalas (tavaliselt logaritmilises skaalas detsibellides) on see helirõhu väärtus võetud baas- ehk võrdlustasemeks (0 dB).

Konkreetsel indiviidil võib tegelik kuuldelävi sellest väärtusest oluliselt erineda. 
Konkreetse indiviidi korral on kuuldelävi sõltuv veel vanusest, kuulmise seisundist ja muudest asjaoludest.
Uuringud kinnitavad kuuldeläve, eriti aga selle sagedussõltuvuse olulist sõltuvust vanusest (vt graafikut).
(NB! Sagedustelg toodud graafikul ei ole logaritmiline.)
Nagu näha, võib meeste puhul täheldada kuuldeläve halvenemist vanuse kasvades 20 eluaastast 60 eluaastani 6–12 dB võrra (2–4 korda) nn parima kuulmise sagedusalas 2000–4000 Hz, kuid kõrgematel sagedustel 4000–6000 Hz halveneb nende kuuldelävi ligikaudu 30 dB (ehk suurusjärgus 30 korda).
Statistiliselt võib täheldada veel sõltuvust soost, mingil määral ka rassist ja muudest asjaoludest.
David Williams (jalgpallur)

David Joel Williams (sündinud 26. jaanuaril 1988 Brisbane'is) on Austraalia jalgpallur, kes mängib ründajana India kõrgliiga klubis ATK.
Ta alustas klubikarjääri 2006. aastal Austraalia kõrgliigas Queensland Roaris. Ta on suurema osa karjääri veetnud Austraalia kõrgliiga klubides, kuid on mänginud aastatel 2006–2009 Taani kõrgliigas Brøndbys ja aastatel 2016–2018 Ungari kõrgliigas Haladásis. Lisaks Queensland Roarile on ta Austraalia kõrgliigas mänginud veel kahel hooajal North Queensland Fury (2009–2011), viiel hooajal Melbourne City (2011–2016) ja ühel hooajal Wellington Phoenixi (2018–2019) meeskonnas. Hooajal 2013–14 valiti ta Melbourne City hooaja parimaks mängijaks ja samal hooajal lisaks Austraalia kõrgliiga sümboolsesse koosseisu.
2019. aasta juunis siirdus ta India kõrgliigasse ATK-i.
Williams pidas 2008. aastal Austraalia jalgpallikoondises kaks kohtumist.
Williams on aborigeeni päritolu.
Rahumäe mõis

Rahumäe mõis ehk Priitolmi mõis (saksa keeles Friedholm) oli rüütlimõis Räpina kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Põlva maakonda Räpina valda.
Mõis rajati 1873 Räpina mõisast eraldatud alast.
Tatjana Lebedeva

Isiklikku

Tatjana Lebedeva on 173 cm pikk ja kaalub 63 kg. Tal on tütar Nastja, kes sündis 2002. aasta septembris.
Tal on maja Kuressaares.

Tunnustused

2001. aastal autasustati teda Sõpruse ordeniga.
Monsi ringkond

Vallad ja osavallad

Ringkonna halduspiirides on 13 valda ja 80 osavalda.
Filmitehnika

Filmitehnika on filmimisel kasutatavad seadmed.
Filmimisel talletatakse vastavalt süžeele või filmija soovile kõik nähtav andmekandjale, mida tehakse filmikaameraga. Tavaliselt võetakse professionaalse mängufilmi tegemisel heli eraldi andmekandjale ja selle eest vastutab helirežissöör. Filmimisel kasutatakse spetsiaalseid valgusteid filmitava objekti, tausta jne valgustamiseks. Veel on professionaalse mängufilmi juures väga palju eritehnikat vastavalt vajadusele. Sageli ehitatakse kallimate filmide jaoks näiteks eriefektide tehnika lausa eritellimusel.
Vaba ruum

Ekspositsiooni kontseptsioon

Viimase sajandi vältel toimunud linnaruumiliste restartide tõttu on omandisuhetele jalgu jäänud Eesti avaliku ruumi ebakõlade musternäidiseks. Samal ajal on aga Eesti Euroopa kiireimini areneva infoühiskonnana näidanud tugevalt valmisolekut digitaalse ja füüsilise ruumi koostoimeks. Kuraatorite nägemus oli, et on aeg hakata füüsilise ruumi planeerimisel arvesse võtma ruumi digitaalseid kihistusi. Installatsioon põhines uurimistööl, mille käigus katalogiseeriti digitaalse ruumi ilmingud Eesti avalikus ruumis. Ekspositsiooniruumi loodi abstraktne tegevusruum, kus sai läbi mängida eri simulatsioone uue avaliku ruumi olemusest. "Vaba ruum" on nullilähedase reageerimisajaga impulsiivne mõttemaastik, mis häälestab digitaalse tehisintelligentsi toel avalikust ruumist avaramalt mõtlema.
Esmakordselt täiendas kohapealset ekspositsiooni Veneetsias ka e-riigi virtuaalpaviljoni veebis. Veebikeskkond, mis võimaldas külastada näitust ka digitaalselt ning teha digitaalsete külastajate ruumikasutus näituseruumis reaalajas nähtavaks.