google/wiki40b huggingface dataset:
Männiku harjutusväli

Männiku harjutusväli on üks kuuest Kaitseliidu kasutatavast sõjaväe harjutusväljast. See 1246 ha suurune väli asub Eesti pealinna Tallinna lähistel Kiili ja Saku vallas.

Ajalugu

Nõukogude Sotsialistlike Vabariikide Liidu ajal kasutas 1173 ha harjutusvälja Nõukogude armee.

Taaskasutus

Männiku harjutusväli võeti taas kasutusele 2008. aasta 11. septembril Vabariigi Valitsuse korraldusega nr 394 "Kaitseväe Männiku harjutusvälja asutamine."
Charles VIII

Charles VIII (hüüdnimena on kasutatud Hiilgav) (1470 – 1498) oli Prantsusmaa kuningas 1483–1498. 
Charles oli Prantsusmaa kuninga (1461–1483) Louis XI ja Savoia  Charlotte'i poeg. 
Louis XI suri 1483. aastal ning alaealise Charlesi eest valitsesid regendina, tema vanem õde Anne ja Bourboni hertsog Pierre II.

Isiklikku ja pärijad

Charles VIII oli Prantsusmaa kuninga (1461–1483) Louis XI ja Savoia hertsogi Ludovico I tütre Charlotte poeg
Charles VIII abiellus pärast võidukat Prantsuse-Bretooni sõda, Bretagne'i hertsoginna Annaga. Charles VIII ja Anna lapsed ei jõudnud täisikka. Charles VIII surma järel (1498)  abiellus Anna Prantsusmaa kuninga Louis XII-ga.
Roger Walsh

Roger Walsh on transpersonaalse psühholoogia ja müstitsismi alaste teoste autor. Tal on Irvine'i ülikoolis kaks professuuri: psühhiaatria alal ning filosoofia ja antropoloogia alal.
Ambanizana jõgi

Ambanizana jõgi on jõgi Madagaskari saarel Masoala poolsaarel Toamasina provintsis.
Ta suubub Ambanizana asula lähedal Ambanizana lahte, mis on osa Antongila lahest.
Jõgi läbib troopilisi vihmametsi, mis on aga kalda äärest maha raiutud.
Tartu pudretivabrik

Tartu pudretivabrik oli Tartus fekaalidest põlluväetist (pudretti) tegev vabrik. Vabriku asutas 1887 arvatavasti Jaama mõisa valitseja Johann Hansu poeg Gustav Post. Aastast 1919 kuulus vabrik linnale.
Vabrik sai toorme linna lahtistest käimlatest. Vabriku tegevus hakkas vähenema enne II maailmasõda, sest Tartus hakati rajama kanalisatsioonivõrku ja suurenes vesikäimlate arv. Vabrik tegutses ka 1950. aastatel. Vabrik on hävinud, ent säilinud on selle töölistemaja Jaama tänava ja Sõpruse puiestee ristmiku lähedal.
4. sajand

Kümnendid ja aastad

300. aastad: 301, 302, 303, 304, 305, 306, 307, 308, 309
310. aastad: 310, 311, 312, 313, 314, 315, 316, 317, 318, 319
320. aastad: 320, 321, 322, 323, 324, 325, 326, 327, 328, 329
330. aastad: 330, 331, 332, 333, 334, 335, 336, 337, 338, 339
340. aastad: 340, 341, 342, 343, 344, 345, 346, 347, 348, 349
350. aastad: 350, 351, 352, 353, 354, 355, 356, 357, 358, 359
360. aastad: 360, 361, 362, 363, 364, 365, 366, 367, 368, 369
370. aastad: 370, 371, 372, 373, 374, 375, 376, 377, 378, 379
380. aastad: 380, 381, 382, 383, 384, 385, 386, 387, 388, 389
390. aastad: 390, 391, 392, 393, 394, 395, 396, 397, 398, 399
400
Eesti Kaubandus-Tööstuskoja aumärk

Eesti Kaubandus-Tööstuskoja aumärk on Eesti Kaubandus-Tööstuskoja poolt välja antav austus-, tunnustus- või tänuavaldus, mis antakse Eesti Vabariigi või välisriigi kodanikule eriliste teenete eest Kaubanduskoja ja/või Eesti majanduse arengule kaasaaitamisel.
Aumärki antakase välja 1999. aastast. Aumärgil on kolm klassi.
Bohuslav Chňoupek

Bohuslav Chňoupek (10. august 1925 Petržalka (tänapäeval Bratislava osa) – 28. mai 2004 Praha) oli Tšehhoslovakkia riigitegelane, ajakirjanik ja publitsist.
Bohuslav Chňoupek oli pärit riigiteenistuja perekonnast. 1945. aastal astus ta Tšehhoslovakkia Kommunistlikku Parteisse. 1946–1950 õppis ta Bratislavas Majandusteaduste Kõrgkoolis. Alates 1948. aastast oli ta ajakirja Borba toimetaja, 1950–1958 Bratislavas ilmunud ajalehe Smena toimetaja. 1958–1960 töötas ja ajalehe korrespondendina Prešovis. 1960–1965 oli ta korrespondent Nõukogude Liidus. 1965–1967 töötas Chňoupek Bratislavas ilmunud ajakirja Predvoj peatoimetajana. 1966–1969 oli ta Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei Keskkomitee liikmekandidaat, 1969. aastal sai Keskkomitee liikmeks. 1969 oli ta Tšehhoslovakkia kultuuriministri asetäitja. 1968. aasta augustis tervitas ta Nõukogude invasiooni Tšehhoslovakkiasse ja Praha kevade mahasurumist. 1969–1970 oli ta Tšehhoslovakkia Raadio direktor. 1970–1971 oli ta Tšehhoslovakkia suursaadik Nõukogude Liidus.
9. detsembrist 1971 kuni 12. oktoobrini 1988 oli Bohuslav Chňoupek Tšehhoslovakkia välisminister.
Pärast Sametrevolutsiooni 1989. aasta novembris oli ta võimu kuritarvitamises süüdistatuna kriminaaluurimise all ja veetis pool aastat eeluurimisvangistuses.
Anáfi

Anáfi on saar Egeuse meres, üks Küklaadidest.
Saare pindala on 40 ruutkilomeetrit. Saar on mägine, kõrgus kuni 548 m.
Anáfi kuulub Kreekale.
Nikolai Karklin

1934

Nikolai Karklin jäi viimaseks, kes on võitnud Kristjan Palusalu. Võiduga tuli ta Eesti meistriks Kreeka-Rooma maadluse raskekaalus. Rohkem ta Eesti meistriks ei tulnud.
Karklin arvati Eesti koondisse poolraskekaalus. II Turaani turniiri Helsingis 18. ja 19. märtsil võitis Soome (21 punkti) Eesti (12 punkti) ja Ungari (9 punkti) ees. Soome võitis kõigis kaalukategooriates.

1935

Karklin sai Eesti meistrivõistlustelt medali, võites ka Johannes Kotkast.

1936

Pärast Berliini olümpiamänge toimunud Tallinna Spordi rahvusvahelisel turniiril võitis Karklin kolmekordse Euroopa meistri Kurt Hornfischeri. Ka Palusalu võitis pikapeale Hornfischeri ära, võitis ka Karklini ja turniiri.

1938

8. jaanuaril peetud Eesti 1937. aasta meistrivõistlustel vabamaadluses kaotas Karklin Johannes Kotkale ning tuli tema järel Palusalu puudumisel hõbedale. Märtsis Kreeka-Rooma maadluses oli Palusalu kohal ja tuli ise viimast korda meistriks Kotka ja Karklini ees.

Euroopa meistrivõistlused

24.–27. aprillil peeti Tallinnas Estonia kontserdisaalis Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses.
Poolraskekaalu Eesti esinumber Ago Neo polnud vormis, äsja B-maavõistlusel Soomega oli kaotanud ka Juhan Kalde (Karklinit ei pandud koondisse). Karklin sai varakult valmistuda ja kilod õnnelikult maha võtta. Kommentaatorite sõnul olnud Karklini võtetearsenal kesine, see-eest jõudu nagu karul.
Poolraskekaalus oli 7 võistlejat. I ringis loositi Karklin vabaks, Umberto Silvestri (Itaalia) võitis Werner Seelenbinderi (Saksamaa).
II ring. Karklin seljatas Silvestri ajaga 18.44, Seelenbinder seljatas Tomasz Gwóźdźi (Poola).
III ring. Karklin võitis Arnolds Kalniņš (Läti) 3:0, Axel Cadier (Rootsi) seljatas Silvestri ajaga 12.47, Seelenbinder seljatas Elmer Härmä (Soome).
IV ringi jõudis kolm meest. Cadier oli vaba, Karklin võitis Seelenbinder 3:0.
V ring. Karklin kaotas Cadierile 1:2. I Cadier, II Karklin, III Seelenbinder.
Johannes Kotkas tuli Euroopa meistriks, Voldemar Roolaan kolmandaks. Riikide arvestuses kogus Rootsi 15, Soome 10, Saksamaa 7, Eesti 6, Läti 2, Türgi ja Norra 1 punkti.

1938

Novembris kohtumisel Läti klubiga LAS võitis Karklin raskekaalus Edvīns Bietagsi 2:1.
Eesti meistrivõistlustel vabamaadluses 10. ja 11. detsembril osales raskekaalus kaks maadlejat. Kotkas võitis Karklinit 3:0.

1939

5. ja 6. märtsil tuli Eesti meistriks Kreeka-Rooma maadluses Tallinnas Kotkas Karklini ja A. Klaaseni ees.
Maavõistlusel Soomega 25. ja 26. märtsil Tallinnas alistas Karklin B-meeskondade kohtumises Pekka Mellavuo 3:0. Eesti A-koondis kaotas 3:4 (Johannes Kotkas võitis Hjalmar Nyströmi), B-koondis võitis 4:3 (eestlastest võitsid veel Evald Sikk, Voldemar Mägi ja Edgar Rohtmets).

1940

Pärast Eesti annekteerimist kutsuti Karklin Nõukogude Liidu II absoluutsele tšempionaadile koos Kotka ja Neoga. Karklin sai 14 võistleja seas 6. koha, kaotades Kotkale 48 sekundiga, pronksi saanud Konstantin Koberidzele punktidega ja ka hõbeda saanud Aron Gonzale. Kotkas võitis, Neo oli 9.
Marche-en-Famenne

Asulad

Aye, Hargimont, Humain, On, Waha, Marloie, Grimbiémont, Hollogne, Champlon-Famenne, Verdenne.
Vitsahammas

Vitsahammas (ka: vitsakonks, vitsaküüs) on tööriist, mis koosnes puuvarrest, mille ühes otsas oli puust või rauast hambaga liikuv detail (kolk). Vitsahammast kasutati suuremate nõude viimase vitsa pealetõmbamisel.
Sergei Šmatko

Sergei Ivanovitš Šmatko (sündinud 26. septembril 1966 Stavropolis) on Venemaa poliitikategelane ja ettevõtja, energeetikaminister 2008. aasta maist kuni 2012. aasta maini.
Aastatel 2005–2008 oli ta Atomstroieksporti president.
2009. aastast Gazpromi nõukogu liige.
Volžsk

Ajalugu

Linna kohal asus Lopatino küla, mis nimetati Volžskiks ja sai linnaõigused 1940. aastal.
Linnas on paberi- ja tselluloosivabrik, sadam ja raudteejaam (ühendus Zeljonõi Doliga).
Tamilikeelne Vikipeedia

Tamilikeelne Vikipeedia (tamili keeles தமிழ் விக்கிப்பீடியா) on Vikipeedia tamilikeelne versioon.
Tamilikeelne Vikipeedia sai alguse 2003. aasta septembris.
Seal on 123292 artiklit, millega see on artiklite arvult 59. keeleversioon.
Tamilikeelse Vikipeedia vikipeedia artiklite arv ületas 100 000 piiri 2017. aasta mais.
Aleksander Aas

Aleksander Aas (endine Aleksander Krull; 3. oktoober 1894 Väinjärve vald, Järvamaa – 1959) oli Väinjärve vallavanem ja Koeru põllumeeste konvendi esimees.
Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, Kalitsa vabatahtliku tuletõrjeühingu asutajaliige 1934 ja laekur, Väinjärve vabatahtliku tuletõrjeühingu abiesimees, Eesti Lihaekspordi nõukogu liige, Koeru Piimaühistulaekur, Koeru-Väinjärve Põllumeeste Seltsi abiesimees, Isamaaliidu Kalitsa osakonna esimees ja Järvamaa keskjuhatuse laekur. Omavalitsuste esinduskogude poolt valitud esindajate kogu liige.
Alates 1921. aastast abielus Leontiine Treudega, poeg Ülo.
1941. aastal küüditati Siberisse, maetud Koeru uuele kalmistule.
Kaagjärve raudteejaam

Kaagjärve raudteejaam oli raudteejaam Valga–Mõniste–Ape–Aluksne–Gulbene raudteel Valga maakonnas Valga valla aladel Pugritsa külas. Jaam asus Valga raudteejaamast 9,2 kilomeetri kaugusel.
Aastal 1919 pärast Eesti ja Läti vahelise piiri paikapanekut jäi raudteest Eestisse Žuldiņi ja Hopa raudteejaamade vaheline lõik. Aastal 1923 ehitati uus Eestist Valga raudteejaamast algav Valga–Koikküla raudteelõik, millel asus ka Kaagjärve raudteejaam. Toonase haldusjaotuse järgi jäi see Kaagjärve valda. Teise maailmasõja ajal demonteeriti Lätit läbiv teeharu ja kasutusele jäi vaid Kaagjärve jaama läbiv teelõik.
Kaagjärve raudteejaam suleti koos Mõnistesse viiva raudteega 02.06 1970.
Novaja Myš

Ajalugu

Novaja Myši asulat mainitakse esimest korda XV sajandi esimesel poolel. Toona kandis see nime Myš (Мыш), olles Navahradaki vojevoodkonda ja Navahradaki maakonda kuulunud küla. Aastal 1563 läks Myš Chodkiewiczite valdusesse, saades krahvkonna pealinnaks, aastaks 1566 oli asulast saanud alev. XVI-XVII sajandil asus alevi juures ka kindlus.
XVII sajandil kandis alev nime Novaja Myš, kindlustatud lossi juurde kuulus aga Staraja Myši (Старая Мыш) nime kandev küla, kuhu asutati jesuiitide klooster. XVII sajandi lõpus läks asula Sieniawskite valdusesse, hiljem aga Judyckitele.
Uputuse ajal rüüstasid alevit Moskva väed. Suurem osa alevi elanikest tapeti. Asulal võttis taastumine aega terve sajandi. XVIII sajandil oli alev Niesialowskite ja Massalskite valduses. Toona rajati sinna klaasikoda. Aastal 1762 hävitas alevi suur tulekahju, toona päles maha ka Sapiehadele kuulunud loss. Aastast 1784 läks Novaja Myš kuninga valdusesse.
Poola jagamisel läks Novaja Myš Venemaa koosseisu aastal 1795. Alev kuulus Hrodna kubermangu Słonimi maakonda. Asulas peeti kaks korda aastas laata, kus kaubeldi põhiliselt loomade ja kohalike põllumajandussaadustega. Asula elanikud võtsid aktiivselt osa Kastuś Kalinoŭski juhitud ülestõusust. Kahekümnenda sajandi algul rajati Zalessiesse raudteejaam, toona oli asulas 190 elanikku.
Kuni 1917. aastani oli Novaja Myš Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu. Toona kaotas Novaja Myš ka alevi staatuse, aga aastani 1957 oli ta samanimelise rajooni keskuseks.
Ivari Padar

Isiklikku

Ivari Padar on teist korda abielus. Tal on esimesest abielust tütar ja poeg.
Raut

Raut (inglise sõnast rout) on seltskondlik õhtune koosviibimine, mis omab enamasti mingit poliitilist tähtsust.
Silmatagune kilbis

Silmatagune kilbis (ladina scutum postoculare, sün postoculare, mitm scuta postocularia) on paljudel soomuselistel pead katva naha soomus. 
Silmatagused kilbised on liigiti erineva kuju ning laiuse ja kõrgusega, seetõttu kasutatakse neid ka soomuseliste teaduslikul süstematiseerimisel.

Madudel

Madudel paikneb silmatagune kilbis külgvaates vaadatuna silma taga ja neid kasutatakse maoliste klassifikatsioonil.
Margot Honecker

Margot Honecker (neiupõlvenimi Margot Feist; 17. aprill 1927 Halle – 6. mai 2016 Santiago, Tšiili) oli Saksa DV riigitegelane. Ta oli alates 1953. aastast abielus Erich Honeckeriga.
Margot Honecker oli pärit kingsepa perekonnast. Tema vanemad kuulusid Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. Margoti isa Gotthard Feist oli 1930. aastatel kommunistliku tegevuse eest korduvalt vahistatud ning viibis aastatel 1937–1939 Buchenwaldi koonduslaagris.
Põhikooli lõpetamise järel õppis Margot Feist kaubandust ja töötas telefonistina. Aastatel 1938–1945 kuulus ta Saksa Tütarlaste Liitu. 1945. aastal astus Margot Feist Saksamaa Kommunistlikku Parteisse, mis pärast sotsiaaldemokraatide sundliitmist 1946. aastal nimetati ümber Saksamaa Sotsialistlikuks Ühtsusparteiks. 1946. aastal töötas ta esialgu Vaba Saksa Ametiühinguliidu Saksi-Anhaldi piirkonna juhatuses stenotüpistina. Samal aastal asus ta tööle Saksa Vaba Noorsoo Liitu, mille kesknõukogu sekretäriks sai ta 1948. aastal. Samuti oli ta alates 1948. aastast Ernst Thälmanni nimelise Pioneeriorganisatsiooni esimees. 1950–1954 oli Margot Feist Rahvakoja (parlamendi) liige. 1950. aastal sai ta ka Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaadiks.
1950. aastate algul tutvus Margot Feist endast 15 aastat vanema ja abielus Erich Honeckeriga. 1. detsembril 1952 sündis neil tütar Sonja. Erich Honecker lahutas 1953. aastal abielu Edith Baumanniga ja samal aastal abiellus Margot Feistiga.
1955–1958 juhatas Margot Honecker Saksa DV Haridusministeeriumi õpetajahariduse osakonda. 1958. aastal sai ta Saksa DV haridusministri asetäitjaks ja 1963. aastal haridusministriks. Selles ametis oli ta kuni 1989. aasta novembri alguseni. 1963. aastal sai ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks. Alates 1967. aastast oli ta kuni 1990. aastani taas kord Rahvakoja liige. 4. veebruaril 1990 astus ta vabatahtlikult Demokraatliku Sotsialismi Parteist (Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei järglasorganisatsioonist) välja. 
1991. aasta märtsis lendas Margot Honecker koos Erich Honeckeriga Nõukogude lennukiga Moskvasse, et vältida Erich Honeckeri arreteerimist. 1991. aasta augustisündmuste järel põgenesid nad Tšiili saatkonda, et vältida Saksamaale väljaandmist. Erich Honecker anti 1992. aasta juulis Saksamaale välja, Margot Honecker kolis Tšiilisse oma tütre Sonja Yáñez Betancourt'i juurde. 1993. aasta jaanuaris vabastati Erich Honecker vahi alt ja ka tema asus elama Tšiilisse oma tütre juurde.
2000. aastal avaldas Tšiili Kommunistliku Partei endine peasekretär Luis Corvalán raamatu "La otra Alemania, la RDA : conversaciones con Margot Honecker" ("Teine Saksamaa, SDV : vestlused Margot Honeckeriga").
Elu lõpuperioodil elas Margot Honecker Santiago eeslinnas La Reinas oma lapselapse majas.
Kooldkaelalised

Kooldkaelalised (Cryptodira) on kilpkonnaliste seltsi kuuluv alamselts.
Karnsophis

Levila

Karnsophis siantaris on endeemne Sumatra saart ümbritsevates vetes.
Valge vahasamblik

Valge vahasamblik (Squamarina lentigera) on samblik. 
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis on teda leitud Saaremaal Lõol, Kaugatomal, Atlas, Võrsnas, Taalikul.
John Adams (helilooja)

John Coolidge Adams (sündinud 15. veebruaril 1947 Worcesteris) on USA helilooja.
Ta sündis Worcesteris Massachusettsi osariigis, kus õppis klarnetit. Seejärel õppis ta Darmouthi kolledžis dirigeerimist ning Harvardi ülikoolis kompositsiooni David Del Tredici ja Roger Sessionsi juures. Aastail 1978–1985 oli ta San Francisco sümfooniaorkestri repertuaarinõunik.
Eau Claire'i maakond

Eau Claire'i maakond (Eau Claire County) on maakond USA-s Wisconsini osariigis. Geograafilised koordinaadid on 44° 44′ N, 91° 17′ W
Maakonna halduskeskus on Eau Claire.
Maakonna pindala on 1671 km², millest 21 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 98 736. Aastal 2000 oli elanikke 93 142.

Ajalugu

Eau Claire'i maakond moodustati 6. oktoobril 1856 Chippewa maakonna osast. Eau Claire tähendab prantsuse keeles "selge vesi").
John O'Shea

Klubikarjäär

Aastal 1998 liitus ta Manchester Unitediga. Esimese mängu selle eest pidas ta 1999, kui liiga karikavõistlustel võõrsil Aston Villa vastu tuli vastu võtta 0:3 kaotus.
2000. aastaks saadeti O'Shea FC Bournemouthi ja 2001. aastaks Antwerp FC-sse kogemusi omandama. Ta mängis neis klubides vastavalt 10 ja 14 kohtumist ning lõi Bournemouthis ühe väravagi.
Manchester Unitedi koosseisus võitis O'Shea Inglismaa meistrivõistlused 2003 ja 2007–2009, Inglismaa karikavõistlused jalgpallis 2004, liiga karika 2006, 2009 ja 2010 ning Inglismaa superkarika 2003, 2007, 2008 ja 2010.
2007. aastal võitis Manchester UEFA Meistrite Liigas 4 võidu ja 2 kaotusega alagrupi, kuhu kuulusid veel Glasgow Celtic, Lissaboni Benfica ja FC Kopenhaagen. 3:0 koduvõidus Kopenhaageni vastu lõi O'Shea keskmise värava. Seejärel alistati Lille OSC nii kodus kui võõrsil 1:0 ning veerandfinaalis AS Roma (võõrsil 1:2, kodus 7:1). Poolfinaalis tuli vastu võtta kaotus AC Milanilt (kodus 3:2, võõrsil 0:3).
2008. aastal saabus suur rahvusvaheline edu. UEFA Meistrite Liiga alagrupis AS Roma, Lissaboni Sportingu ja Kiievi Dünamo vastu võitis Manchester esimesed viis mängu. Alles viimases mängus tehti võõrsil Romaga 1:1 viik, aga selleks ajaks oli Manchester juba taganud alagrupivõidu parima tulemusega kõigi alagruppide peale kokku ja Roma edasipääsu teisena. Edasi alistas Manchester Lyoni Olympique'i (1:1 võõrsil ja 1:0 kodus), veerandfinaalis taas AS Roma (2:0 võõrsil ja 1:0 kodus) ning poolfinaalis FC Barcelona (0:0 võõrsil ja 1:0 kodus). Finaalis FC Chelsea vastu (O'Shea vaatas kohtumist pingilt) lõppesid normaal- ja lisaaeg 1:1 ja penaltiseeria võitis Manchester 6:5.
Seejärel kaotas Manchester Euroopa superkarikat otsustavas mängus Peterburi Zeniidile 1:2 (O'Shea ei mänginud), aga ikkagi pääses Manchester Euroopa esindajana klubide MM-ile. Manchester alistas poolfinaalis Osaka Gambo 5:3 ja finaalis Liga Deportiva Universitaria de Quito 1:0 (O'Shea vaatas kumbagi kohtumist pingilt).
2009. aasta Meistrite Liigas mängis O'Shea 12 kohtumist, rohkem kui ükski teine Manchesteri mängija, ja oli kõigis algrivistuses. Kõigepealt võitis Manchester 2 võidu ja 4 viigiga alagrupi, kuhu kuulusid veel Villarreal, Aalborg BK ja Glasgow Celtic. Seejärel alistati Milano Internazionale (0:0 võõrsil, 2:0 kodus), FC Porto (2:2 kodus, 1:0 võõrsil) ja Londoni Arsenal (1:0 kodus, 3:1 võõrsil). Kodumängus Arsenali vastu lõi O'Shea mängu ainsa värava. Finaalis kaotas Manchester FC Barcelonale 0:2.
Aastatel 2011–2018 mängis  O'Shea Sunderlandis. Alates 2018. aastast mängib ta Inglismaa esiliiga klubis Reading.
Sadama tänav (Tallinn)

Sadama tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Sadama asumis.
Tänav sai praeguseni kehtiva nime 1882 (saksa keeles Hafenstraße).
Karl Friedrich Paul

Karl Friedrich Paul (10. juuli/22. juuli 1801 Tartu – 6. märts/18. märts 1874 Tartu) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis Tartus kreiskoolis ja gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1819–1822. Ta ordineeriti 10. veebruaril/22. veebruaril 1824 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1824–1835 (introdutseeriti 2. märtsil/14. märtsil 1824) Saarde Katariina koguduse õpetaja. Aastatel 1836–1868 (introdutseeriti 21. juunil/4. juulil 1836) oli ta Audru Püha Risti koguduse õpetaja. Aastatel 1840–1858 oli ta Pärnu praostkonna vaimulik koolirevident. Jäi 4. juulil/16. juulil 1868 emerituuri, emerituuris olles elas Tartus.
Dōjō

Dōjō (jaapani keeles 道場, 'tee koht') on läänemaailmas jaapani võistluskunstide (näiteks aikido, judo, karate) harjutamise paik (ruum, ehitis või asutus), Jaapanis üldse mitmesuguste kehaliste treeningute (sealhulgas näiteks maadluse) koht. Veel laiemas mõistes võib see tähendada mistahes jaapani kunsti, mille nimetus lõppeb dō-ga ('tee'), harjutamise kohta.
Algselt olid dōjō'd jaapani templite juures.
Õige jaapani võitluskunstide dōjō on eriline koht, mille eest selle kasutajad hästi hoolt kannavad. Dōjō's ei kanta jalanõusid. Paljudes võitluskunstides toimetatakse enne ja/või pärast iga harjutuskorda dōjō puhastusrituaal. Lisaks vajalikule korrapärasele koristamisele on selle otstarve näidata, et dōjō ülalpidamine on õpilaste ülesanne. Tavaliselt kehtivad dōjō'sse sisenemisel traditsioonilised reeglid: kust sisenevad õpilased ja kust õpetajad.
Großenkneten

Geograafia

Großenkneten on pindalalt üks suuremaid valdu Saksamaal ning asub Hunte ja Lethe jõgede vahel, Wildeshauser Geesti maastikul. Paik - kuhu kuuluvad Huntloseni, Ahlhorni ja Großenkneteni külad - on ikka veel peamiselt põllumajanduslik, kuid on saamas üha enam populaarseks elupaigaks Oldenburgi pendeldajatele.

Ajalugu

1933. aastal liideti Großenkneteniga Huntloseni vald, mis andis sellele praeguse ulatuse.
Aastatel 1952 kuni 1957 tegutses Karl Poggensee ja tema DAFRA ühing (Hermann-Oberth-Gesellschaft eelkäija) väikeses eksperimentaalsete rakettide käivituskohas Hespenbuschi talu lähedal. 1957. aastal viidi käivituskoht Cuxhavenisse, kuna paik Großenknetenis muutus liiga väikeseks.

Huvipaigad

Erilisteks puhkusekohtadeks on mitmed eelajaloolised hauad ja Ahlhorni kalastusjärved. Algselt ehitatud 1880. aastatel kalakasvanduseks, mis kasutas Lethe jõe vett, on need 1993. aastast looduskaitseala. 2 km² veest umbes 1,2 km² kasutatakse ikka veel kalakasvatuseks.
Sherlock

Jõuluaegne miniosa: 2013

2013. aasta jõulude ajal avaldati internetis seriaali miniosa "Many Happy Returns". Selles kirjeldatakse, kuidas 1.–2. hooajal seriaalis osalenud politsei mõrvarühma tehnik Philip Anderson (Jonathan Aris) on üks vähestest inimestest, kes on veendunud, et Sherlock Holmes lavastas enda surma ja on endiselt elus.

Kolmas hooaeg: 2014

Kolmas hooaeg esilinastus telekanalis BBC One 2014. aasta jaanuaris, ETV näitas seda märtsis 2014. Kolmandal hooajal on seriaalis rida uusi tegelasi, John Watsoni (Martin Freeman) naist Mary Morstanit mängib Freemani elukaaslane Amanda Abbington. Hooaja valmimine venis, sest Freeman ja Cumberbatch olid hõivatud teiste filmidega, eelkõige režissöör Peter Jacksoni Kääbiku-triloogia kolmanda osa võtetega Uus-Meremaal.
Hooaega kuulub kolm osa: "The Empty Hearse", "The Sign of Three" ja "His Last Vow".

Neljas hooaeg: 2016

Neljas hooaeg ilmus 1. jaanuaril 2017.
Iitti vald

Külad

Anttila, Haapakimola, Haapalahti, Huhdasjärvi, Isokylä, Jokue, Kalaksue, Kauramaa, Kausala (Kausansaari), Koliseva, Konttila, Koskenniska, Kukonoja, Kuukso, Kuusanniemi, Kymentaka (Kymentausta), Kyrönkylä, Kyöperilä, Leppäniemi, Lyöttilä, Mankala, Maunuksela, Muikkula, Munakallio, Niinimäki, Nirvinen, Palojärvi, Parikka, Perheniemi, Piilahti, Pyörylä, Radansuu, Ruokoniemi, Saaranen, Salonsaari, Savijoki, Siikakoski, Sitikkala, Säkkilänmaa, Säyhtee, Sääskjärvi, Taasia, Tapola, Tillola, Vuolenkoski, Väärtti.
Venemaa Euroopa-osa

Venemaa Euroopa-osa on Venemaa territooriumi Ida-Euroopasse jääv osa, teine osa jääb Aasiasse (Venemaa Aasia-osa). Piir läheb piki Uuraleid, Venemaa-Kasahstani piiri ning Kuma ja Manõtši jõge.
Venemaa Euroopa-osa 3 960 000 ruutkilomeetrisel alal (25% Venemaa territooriumist) elab 77% Venemaa elanikest (110 000 000 inimest 143 000 000 inimesest).
Venemaa Euroopa osa alla jääb 38% Euroopast.
Runebergi auhind

Runebergi auhind (soome keeles Runeberg-palkinto) on soome kirjandusauhind. Auhind antakse Soome kirjanikule soome- või rootsikeelse teose eest.
Runebergi auhinda annavad välja ajaleht Uusimaa, Porvoo linn, Soome kirjanike liit, Soome kriitikute liit ja Soomerootsi kirjanike liit. Auhinna suurus on 10 000 eurot.
Runebergi auhinna saaja kuulutatakse välja Johan Ludvig Runebergi sünnipäeval 5. veebruaril. Auhinda jagatakse alates 1987. aastast.
Feliks Jänes

Feliks Jänes VR II/3 (3. märts 1898 Tartumaa – 20. juuli 1942 Norilsk) oli Eesti sõjaväelane (major).
Hukati.