Victor Herbert

Noorus

Õppis esialgu eraviisiliselt tšellot. 1876 astus Stuttgardi konservatooriumi, kus õppis Bernhard Cossmanni ja Max Seifrizi juures. Mängis pärast lõpetamist ühe aasta Eduard Straussi orkestris Viinis. 1881 liitus Stuttgardi õukonnaorkestriga. Pärast abiellumist 1886 sopran Therese Försteriga asus elama New Yorki, kuna Metropolitan Opera palkas ta abikaasa esitama Giuseppe Verdi "Aida" nimiosa. Neil oli kaks last.
Mängis New Yorgi keelpillikvartetis ja oli Metropolitan Opera orkestris esimene tšellist. 1888 suvehooaja kontsertidel assisteeris dirigent Anton Seidlit. 1893 sai konservatooriumi (National Conservatory of Music) orkestri dirigendiks.

Tegevus Ameerikas

1894 komponeeris oma esimese opereti "Prince Ananias", mis pälvis publiku suure tähelepanu. 1898–1904 oli Pittsburghi sümfooniaorkestri dirigent. 1903 esietendus tema "Babes in Toyland" ("Lapsed mängumaal"), mis oli esimene operettide ja muusikalide seerias, mis tegid temast 20. sajandi alguses Ameerika muusikaelu mõjukaima ja väljapaistvaima isiku. Lahkus Pittsburghi orkestrist erimeelsuste tõttu selle juhtkonnaga. Asutas 1904 Victor Herbert Orchestra, millega tegi ligi 20 aasta jooksul igal suvel ringreise USA populaarsetesse suvituskeskustesse, esitades seal kerget ja operetimuusikat. 
Pärast esimest maailmasõda publiku muusikaline maitse muutus. Euroopa sentimentaalne operett kaotas järsult populaarsust. Herbert üritas komponeerida uue stiili järgi muusikalisi komöödiaid, kuid ei saavutanud nendega nimetamisväärset edu. Kirjutas 1900 Oscar Hammerstein I tellimusel ooperi "Natoma", mis jättis publiku täiesti ükskõikseks. Sama saatus tabas ka tema teist tõsist ooperit "Madeleine".

Looming

1894–1924 komponeeris 45 operetti, muusikalist komöödiat ja farssi, samuti muusikat 10 revüüle, 21 kompositsiooni orkestrile, kuus kompositsiooni sümfooniaorkestrile, neli teost keelpilliorkestrile, 9 tšellokontserti orkestri või klaveri saatel, viis viiulikontserti orkestriga, 9 teost puhkpilliorkestrile, 22 klaveripala, 67 laulu, 12 koorikompositsiooni ja ühe kantaadi. Orkestreeris kümne kolleegi teoseid ning lõpetas 18 mõne teise helilooja lõpetamata jäänud orkestratsiooni. 
Ameerika opereti isaks tituleeritud Herberti operetid ja muusikalised komöödiad on kirjutatud suurele orkestrikoosseisule ja paistavad silma hea orkestratsiooni poolest. Paljud tema tööd olid omal ajal publiku hulgas väga populaarsed, kuid said karmi kriitika osaliseks triviaalse faabula ja tollasest maitsest erineva orkestripillide (eriti saksofonide) kasutamise pärast. 20. sajandi lõpukolmandikul hakati tema operette USAs ja Inglismaal uuesti esitama, kuid nende faabula ja laulutekstid ajakohastati.

Isiklikku

Kuulus 1885. aastast kuni 1930. aastateni tegutsenud nn Tin Pan Alley nimelisse prominentsete muusikakirjastajate ja lauluheliloojate ühendusse. Selle liikmed domineerisid 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi alguses USA meelelahutustööstuses. Tin Pan Alley nimi tähistas originaalis kohta New Yorgi 8. tänava läänepoolse osa ning Viienda ja Kuuenda avenüü vahelises kvartalis Manhattanil asunud muusikakirjastajate kaupluste ja heliloojate ning laulusõnade autoritele meelepäraste seltskondlike kogunemiskohtade kogumit. 
Oli Ameerika heliloojate, autorite ja kirjastajate Ühingu (American Society of Composers, Authors and Publishers, ASCAP) asutajaliige.
Tema lavateostest olid populaarseimad "Babes in Toyland" (esitati väljatulekul 193 korda), "Mlle. Modiste" (202 korda), "The Red Mill" (274 korda), "Naughty Marietta" (136 korda), "The Lady of the Slippers" (232 korda), "Sweethearts" (136 korda) ja "The Only Girl" (240 korda).
Eesti teatrid pole Herberti teoseid lavastanud.