google/wiki40b huggingface dataset:
Oliwa rahu

Oliwa rahu sõlmiti Rootsi, Rzeczpospolita, Austria ja Brandenburg margi vahel 3. mail 1660. aastal Oliwa kloostris Gdański lähedal Poolas.
Oliwa rahu lõpetas 1655 alanud Teise Põhjasõja ja 1657 alanud Rootsi sõja Austria ertshertsogkonna ja Brandenburg-Preisimaaga. Rahulepingu järgi loobus Poola kuningas Jan II Kazimierz taotlemast Rootsi kuningatrooni ja Liivimaad, mis oli Rootsi valduses 1620. aastast.

Rahuläbirääkimised

Läbirääkimised algasid 1659. aasta sügisel Toruńis. Hiljem kolis Rzeczpospolita delegatsioon Danzigisse ja Rootsi delegatsioon Sopotisse (Zoppot). Peamine rahuvahendaja oli Prantsusmaa saadik De l'Hombres.
Läbirääkimised olid väga rasked. Paljud sõjaõhutajad ärgitasid Rzeczpospolitat sõda jätkama ja lubasid talle oma abi. Nende hulka kuulusid Taani ja Hollandi saadikud, samuti Saksa Rahva Püha Rooma Keisririik ja Brandenburg – viimase markkrahv Friedrich Wilhelm lootis endale saada Rootsile kuuluva Rootsi Pommerit. Austria ertshertsogkonna Habsburgide dünastia lubas samuti Rzeczpospolitale sõjalist abi. Isegi Rzeczpospolita delegatsiooni juht, Gniezno peapiiskop, ei tahtnud rahu sõlmida, sest uskus, et Liivimaal olevad Rootsi väed on kurnatud ja et Liivimaa on võimalik tagasi vallutada.
Rahu tahtis sõlmida Poola kuninganna Maria Louisa Gonzaga, kellel oli suur mõju nii kuningale kui Poola Seimile. Kuningapaaril – Maria Louisa Gonzal ja Jan II Kazimierz Wazal ei olnud pärijat ja kuninganna tahtis, et järgmiseks Poola kuningaks valitaks tema lähedane sugulane, Condé prints Louis II de Bourbon. See oli aga võimalik üksnes Rootsi nõusolekul, sest Rootsi oli Prantsusmaa lähedane liitlane. Rahu tahtis ka Prantsusmaa, kes kartis oma põlisvaenlase Austria ertshertsogkonna mõju suurenemist sõdadest kurnatud Saksamaal ja Rzeczpospolitas.
Prantsusmaa kuningriigi sisuline valitseja sel ajal oli kardinal Jules Mazarin. Tema meelest tasakaalustas Rootsi sõjaline juuresolek Saksamaal Austria ertshertsogkonna mõju. Rootsi valduste ründamine tähendanuks Westfaali rahu rikkumist ja sellepärast ähvardas Mazarin tungida Saksamaale 30 tuhande mehelise sõjaväega juhul, kui rahu ei sõlmita enne veebruari.
13. veebruaril 1660 suri Rootsi kuningas Karl X, jättes trooni alaealisele Karl XI-le. Seetõttu hakkasid Rzeczpospolita, Austria ertshertsogkond ja Brandenburg Rootsile täiendavaid nõudmisi esitama, aga pärast Prantsusmaa järgmist ähvardust andis Rzeczpospolita delegatsioon alla ja sõlmis rahu.

Rahulepingu tulemused

Rahulepinguga tunnustati Preisimaa hertsogiriigi iseseisvust. Brandenburgis valitsenud Hohenzollernite dünastia oli varem valitsenud Preisimaad kui Poola kuninga feoodi, nüüd kaotas Rzeczpospolita Preisimaa üle võimu. Kuid leping sätestas, et kui Hohenzollernite dünastia peaks välja surema, läheb Preisimaa Poola krooni alla tagasi. Lepingu see osa oli Brandenburgi diplomaadi Christoph Caspar von Blumenthali saavutus tema karjääri esimesel diplomaatilisel lähetusel.
Oliwa rahu, samal aastal sõlmitud Kopenhaageni rahu ja 1661. aastal sõlmitud Kärde rahu tähistasid Rootsi impeeriumi kõrgpunkti.
Langenhagen

Ajalugu

Aastatel 1866 kuni 1868 töötas Langenhagenis Robert Koch.
Langenhagen sai linnaõigused 1959. aastal.
18. juunil 1972 vahistati Langenhagenis Punaarmee Fraktsiooni terrorist Ulrike Meinhof.
17. augustil 1982 algas Langenhagenis esimesena maailmas CD-de masstootmine.
Langenhageni standard (saksa: Langenhagener Norm), mis pandi paika 1990. aastal ja mida toetab Brenneke, on tööstusstandard minimaalse täpsusega haavlipüssidele ja kombineeritud haavlipüssidele, mis sobivad jahipidamiseks haavlipüssi kuulidega.
Estonia-55

Estonia-55 oli Tallinna raadioelektroonika tehases Punane Ret välja töötatud radioola, millel oli FM vastuvõtu võimalus ultralühilaine alas. 
Kõrge helikvaliteedi saamiseks oli radioolas kasutatud originaalse konstruktsiooniga laia töösagedusalaga (50 – 15 000 Hz) valjuhääldeid, mida oli esipaneelile paigaldatud 2, mis madala oomilisuse tõttu olid ühendatud järjestikku. Kahe samasuguse valjuhääldi kasutamine ühtlustas (tasandas) helisagedusosa sageduskarakteristikut ja nihutas allapoole taasesitatava sagedusala alumist piiri. 
Kogu tehnilise lahenduse osas erines "Estonia-55" oluliselt eelmistest sõjajärgsetest raadiote mudelitest (nagu näiteks "Tallinn", jt.). Kõige suurem uuendus oli siiski FM-vastuvõtu võimalus ultralühilaine alas.
Solresol

Solresol on François Sudre'i leiutatud muusikaline tehiskeel. Sudre alustas keele väljatöötamist 1827. aastal, tema peamine raamat sel teemal, "Langue musicale universelle", avaldati alles pärast tema surma 1866. aastal.
Keele põhiühikuteks on seitse heliastet, mida võib väljendada nii muusikaliste helide, nende silpnimetuste (do, re, mi, fa, sol, la, si), noodikirja nootide, aga ka seitsme vikerkaarevärvi, käemärkide, spetsiaalsete kujundmärkide või numbrite abil. Nii saab seda keelt edasi anda mitmel erinevalt viisil: esitades muusikalisi helisid (muusikainstrumendil, lauldes), kõneldes silpnimetustega, žestikuleerides käemärkide abil, eri värvi lippude kasutamisega, kirjalikult silpnimetuste, noodikirja, kujundmärkide või numbrite abil.
Sõnad koosnevad ühest kuni viiest ühikust (noodist, silbist jne). Pikemad sõnad on jagatud rühmadesse nende tähenduse alusel, sõnu seovad rühmadeks esimesed silbid. Näiteks silbiga 'sol' algavad sõnad kuuluvad kunstide ja teaduse valda, silpidega 'solsol' algavad sõnad tähistavad haiguste ja meditsiiniga seotud mõisteid, nt solresol, "keel"; solsolredo, "migreen".
Sõna silpide järjekorra vastupidiseks muutmine muudab tähenduse vastupidiseks, nt fala, "hea"; lafa, "halb".
Meinhard Niinepuu

Meinhard Niinepuu (kuni 1932. aastani Meinhard Ninep; 5. aprill 1904 Kuremäe, Iisaku vald (Iisaku kihelkond), Virumaa – 7. oktoober 1975 Göteborg, Rootsi) oli Eesti (kapten) ja Saksamaa sõjaväelane (major).
Saksa okupatsiooni ajal oli ta major, 2. Eesti Piirikaitserügemendi I pataljoni ülem.
1944. aastal põgenes ta Soome kaudu Rootsi.
Ahtme klubi

Ahtme klubi on Ahtme linnaosas Kohtla-Järvel Ida-Viru maakonnas aadressil Mardi tänav 5 tegutsev klubi.
Klubi asutati nime all Gornjak. Aastani 1993 oli klubi omanik Eesti Põlevkivi. 1. veebruaril 1993 hakkas klubi haldama kohalik omavalitsus ja klubi nimetati ümber Ahtme klubiks.
Hollandi tõbi

Hollandi tõbi (inglise Dutch disease) on majandustermin, millega peetakse enamasti silmas olukorda, kus loodusvarade kurnavast kasutamisest saadava tulu kasv toob kaasa töötleva sektori vähenemise. 
Vahel peetakse Hollandi tõve all üldisemalt silmas välisraha oluliselt kasvanud sissevoolu tagajärgi. 
Väidetavalt tugevdab loodusvarade müügist saadav tulu riigi valuutat, mis omakorda vähendab muude ekspordikaupade konkurentsivõimet. Teiseks siirdub tööjõud traditsioonilisest ekspordisektorist kasvavasse sektorisse. 
Termini võttis kasutusele ajakiri The Economist 1977. aastal, kirjeldamaks Hollandi tööstussektori langust suure maagaasivälja avastamise järel 1959. aastal. Lõpuks käivitas see majanduslanguse.
Čiobiškis

Ajalugu

Čiobiškis on juba ammu asustatud - Nerise ja Musė ühinemispaigas asub muinasasula, küla lähedal männikus aga muinaskalmete grupp.
Esimest korda on küla mainitud aastal 1528 (Tiabiszki), sealne mõis pärineb XV sajandist. XVI sajandil oli Čiobiškis käsitööliste alev, kus kehtis Magdeburgi linnaõigus. Hiljem, kui rajati Vilniusest läbi Širvintose Jonavasse viiv tee ja Neris ei olnud liiklussoonena enam nii oluline, asula tähtsus langes. Tsaariajal oli asula venekeelne nimekuju Чабишки.
Aastal 1920 hõlvasid asula ajutiselt Poola väed.  Teise maailmasõja järel tegutsesid küla ümbruskonnas Leedu metsavennad, nende staap asus mõisa häärberis. Hiljem rajati hoonesse lastekodu. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Kohtla-Järve Linnakohus

Kohtla-Järve Linnakohus oli Eesti Vabariigi esimese astme kohus aadressil Kohtla-Järve, Järveküla tee 30.
1. jaanuaril 2003 liideti Kohtla-Järve Linnakohus Jõhvis asuva Ida-Viru Maakohtuga.
Jeesus Kristus superstaar

"Jeesus Kristus superstaar" (originaalpealkirjaga "Jesus Christ Superstar") on Andrew Lloyd Webberi (muusika) ja Tim Rice'i (libreto) 1970. aasta rokkooper.
Ooper ilmus kõigepealt topeltalbumil ja alles siis laval. Esimene teadaolev lavastus tehti Southoldi Kõrgkoolis juulis 1971 ilma autoritelt nõusolekut saamata. Esimene ametlik ooperilavastus toodi lavale 12. oktoobril 1971 Mark Hellingeri Teatris Broadwayl.
Ooper sai maailmakuulsaks. Muusikahuvilised hindasid ooperit positiivselt, kirikutegelased negatiivselt. Kuigi ooperi esmaesitusest on möödas üle 30 aasta, on ooper kristlikus kirikus üldiselt ikka veel põlu all.

Ettekandeid Eestis

Eestis toimus ooperi kontsertettekanne 11. aprillil 1995 Kaarli kirikus. Kandvaid osi esitasid Tõnis Mägi, Urmas Podnek, Anti Kammiste, Jaagup Kreem, Janika Sillamaa, Ivo Vanem, Vello Orumets ja Emil Rutiku, dirigeeris Tarmo Leinatamm.
Vanemuise vabaõhuetendusena lavastati ooper 2004. aastal. Lavastaja oli Georg Malvius. Jeesus – Stephan Hansen, Pontius Pilatus – Alexander Lycke, Juuda – Vaiko Eplik, Siimon – Koit Toome, Herodes – Aivar Tommingas; koreograaf – Jüri Nael.
Karl Gjellerup

Karl Adolph Gjellerup (2. juuni 1857 – 13. oktoober 1919) oli taani luuletaja ja kirjanik, kes koos oma kaasmaalase Henrik Pontoppidaniga sai 1917. aastal Nobeli kirjandusauhinna.
Prada

Prada S.p.A. on Itaalia luksusmoemaja, mis spetsialiseerub ja toodab nahkkäekotte, jalanõusi, rõivaid ja parfüüme. Moemaja asutas Mario Prada 1913. aastal. Firma peakorter asub Milanos, Itaalias. 2016. aastal oli moemaja käive 3,52 miljardit eurot.
Mecklenburg-Strelitzi hertsogkond

Ajalugu

Pärast rohkem kui viit aastat vaidlusi Mecklenburgide pärandi üle rajati hertsogkond aastal 1701 endise Mecklenburg-Güstrow' hertsogkonna territooriumil. Mecklenburgide Güstrow' haru hääbus hertsog Gustav Adolfi surmaga aastal 1695. Mecklenburg-Schwerini hertsog Friedrich Wilhelm nõudis pärandit, kuid ta pidi jagama oma onu Adolf Friedrichiga. Alam-Saksi ringkonna esindajad rääkisid 8. märtsil 1701 lõpuks välja kompromissi. Kokkuleppega saavutati Mecklenburgi otsustav jagamine ja see kinnitati 1701. aasta Hamburgi lepinguga. Lepingu teine lõik rajas omaette Mecklenburg-Strelitzi hertsogkonna ja omistas selle Adolf Friedrichile, koos Ratzeburgi vürstkonnaga Mecklenburgi läänepiiril Lübeckist lõunas, Stargardi isandkonnaga Mecklenburgist kagus, Neubrandenburgi, Friedlandi, Woldegki, Strelitzi, Burg Stargardi, Fürstenberg/Haveli ja Wesenbergi linnadega ning Mirowi ja Nemerowi komtuurkondadega. Samal ajal taastati esmasünniõigus ja Mecklenburg-Schwerini hertsog sai õiguse kokku kutsuda Landtag. 1701. aasta sätted säilisid väikeste muudatustega monarhia lõpuni. Mõlemad pooled jätkasid enda kutsumist Mecklenburgi hertsogiteks; Adolf Friedrich tegi oma residentsiks Strelitzi.
Strelitzi hertsogkond jäi üheks keisririigi kõige vähem arenenud piirkonnaks. Sellele vaatamata saavutasid nende printsessid tähtsaid abielusid: Charlotte of Mecklenburg-Strelitz, hertsog Adolf Friedrich IV õde, abiellus aastal 1761 kuningas George III-ga, saades seega Suurbritannia kuningannaks. Tema vennatütar Luise von Mecklenburg-Strelitz, hertsog Karl II tütar, abiellus aastal 1793 Friedrich Wilhelm III-ga ja sai aastal 1797 Preisimaa kuningannaks.
Mecklenburg-Strelitz võttis oma naaberhertsogkonna põhiseaduse kasutusele septembris 1755. Aastal 1806 pääses ta Prantsuse okupatsioonist Baieri kuninga abil. Aastal 1808 ühines hertsog Karl Reini Liiduga, kuid aastal 1813 lahkus sellest. Viini kongress tunnistas nii Mecklenburg-Strelitzi kui ka Mecklenburg-Schwerini suurhertsogkonnaks ja Saksa Liidu liikmeks.
Ants Jürima

Ants Jürima (kuni 1937 Hans Jürmann, 22. august 1890 Pajusi vald, Viljandimaa – 21. september 1960 Rakvere) oli eesti farmatseut.
Lõpetas 1921 Tartu Ülikooli, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Alates 1921 Viru maa-apteegi juhataja Rakveres.
Ikkesseened

Ikkesseened (Zygomycota) on seente hõimkond. Ikkesseente hulka kuuluvad saprotroofid ja biotroofid. Näiteks must täpphallik esineb toiduainetel, sõnnikuhallik aga sõnniku peal.
Emmanuel-Joseph Sieyès

Emmanuel-Joseph Sieyès (tuntud kui abbé Sieyès; 3. mai 1748 – 20. juuni 1836) oli prantsuse poliitik, kes oli tegev Prantsuse revolutsiooni ajal. Ametilt oli ta vaimulik, ent juba Generaalstaatidesse (Seisuste Kogu) valiti ta 1795. aastal kolmanda seisuse ridades. Tema ettepanekul kuulutasidki kolmanda seisuse esindajad end Rahvuskoguks, millest sai peagi Asutav Kogu. Ta oli Inimese ja kodaniku õiguste deklaratsiooni ja esimese konstitutsiooni üks autoreid. Ta vältis kõiki poliitilisi klubisid.
1799. aastal valmistas ta ette ning aitas läbi viia 18. brümääri riigipööret (9. november 1799). Oli poliitiliselt aktiivne terve Napoléoni valitsemisaja ning põgenes restauratsiooni ajaks Brüsselisse. Prantsusmaale naasis alles 1830. aastal, kui võimule tuli Louis-Philippe I.
Küsimusele, mida ta tegi Terrori ajal, vastas: "Jäin ellu." (J’ai vécu.)
Maroko Eurovisiooni lauluvõistlusel

Osalemine

Maroko ringhääling, Société Nationale de Radiodiffusion et de Télévision (SNRT), tegi riigi debüüdi 1980. aastal. Sellega oli Maroko esimene Aafrika ja Araabia riik, kes on kunagi osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel. Esimene esinduslaul oli ka esimene laul, mis lauldi võistlusel araabia keeles. 
Maroko laul, "Bitaqat Khub", esitati tuntud Maroko laulja Samira Bensaïdi poolt. Laul kogus vaid 7 punkti, kõik Itaalialt. Sellega jäi Maroko eelviimasele kohale.

Eemaldumine

Pärast ebaedukat võistlust teatas SNRT, et eemalduvad 1981. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusest ja nad pole kunagi naasnud.

Tulevik

Maroko ringhäälingu SNRT rivaal, 2M TV, on näidanud üles soovi liituda Euroopa Ringhäälingute Liiduga. Kui 2M TV saaks EBU liikmeks, siis oleks Marokol võimalus osaleda taas Eurovisiooni lauluvõistlusel.
Katrin Viirpalu

Katrin Viirpalu (sündinud 27. märtsil 1968 Ardus) on eesti raadio- ja teleajakirjanik.

Haridustee

Aastatel 1984–1986 õppis Viirpalu Kose Muusikakoolis muusikat. Lõpetas Kose Keskkooli, hiljem õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu, mille lõpetas kaugõppes 1996. aastal.

Töökäik

Enne ajakirjandusse siirdumist töötas ta pool aastat Tallinna Pelgulinna polikliiniku registraatori ja Eesti Vabaõhumuuseumi nooremteadurina. 
Viirpalu on töötanud uudistelugejana Kuku Raadios ning teinud seal saateid "Tuum" ja "Vox Populi". Kuid tema elutööks on saanud töö Eesti Rahvusringhäälingus eeskätt tele-, aga ka raadioajakirjanikuna. Eesti Televisioonis algas tema karjäär 1995. aastal programmiteadustajana, mille kõrvalt hakkas ta kätt proovima toimetaja ja saatejuhina ka muudes telesaadetes. Ta on juhtinud näiteks telesaateid "Kribu Krabu", "Tere hommikust", "Pühapäevitaja", "Tähelaev", "Jõulutunnel". Ta on konfereerinud laulupidu, jaanuaritormis kannatanute abistamiseks korraldatud heategevuskontserti rahvusooperis Estonia jms.
Hooajast 2009/2010 on ta argipäeviti juhtinud ühe saatejuhina Eesti Televisiooni varahommikust otsesaadet "Terevisioon".
2018. aastal jõudis eetrisse tema neljaosaline saatesari "Minu teine mina", mis rääkis ühiskonnas tunnustatud vanemate ja laste suhetest.

Isiklikku

Tema abikaasa on Mairold Kaus. Nende tütar Iiris Viirpalu on kultuurisemiootik.
Dorchesteri maakond (Lõuna-Carolina)

Dorchesteri maakond (Dorchester County) on maakond USA-s Lõuna-Carolina osariigis. Geograafilised koordinaadid on 33°08' N, 80°40' W.
Maakonna halduskeskus on St. George.
Maakonna pindala on 1494 km², millest 5 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 136 555. Aastal 2000 oli elanike arv 96 413.

Ajalugu

Dorchesteri maakond moodustati 1897. aastal.
Mario Stecher

Mario Stecher (sündinud 17. juulil 1977) on Austria kahevõistleja, kahekordne meeskondlik olümpiavõitja ja maailmameister.
2014. aasta taliolümpiamängude avatseremoonial Sotšis oli ta Austria lipukandja.

Maailma karikavõistlustel

Mario Stecher on osalenud 265 maailma karika etapil (seisuga 19. jaanuar 2015) ja jõudnud poodiumile 43 korral, millest 12 korral kõige kõrgemale astmele.
Vaeste-Patuste alev

Sisu

Jakobson käsitleb romaanis töölisaguli Vaeste-Patuste alevi (aluseks Pärnu Rääma linnaosa) inimeste vaesust ja viletsust 1910.–1920. aastatel. Keskseks tegelaste ringiks on Kolgata külas elav Lüünede perekond: isa Andres, ema Kati (Katariina), ema vallaslaps Alleksander Lüüne (Ridle) ning Andrese ja Kati ühised lapsed Arnu, Lilli, Maret ja Volli.
Jakobson sai kirjutades inspiratsiooni Émile Zola naturalistlikust romaanist "Söekaevurid" (1885). Romaani kommunistide ja töölisaktivistide teema sissetoomisel oli oma roll ka värskelt, 1924. aasta 1. detsembril toimunud mässule järgnenud karistusoperatsioonidel (nt töölisliikumise aktivistide mahalaskmine Pärnus).

Dramatiseeringud

Esimese dramatiseeringu tegi Andres Särev 1929. aastal Pärnu Töölisteatris, kus ta kehastas ka Ridlet.
1981. aastal lavastas teose Pärnu Endlas Ingo Normet (romaani dramatiseeris Vaino Vahing). Aleksander Ridle osas astus üles Peeter Kard.
2006. aastal esietendus Tartu raudteejaama hoones Vilde teatri suvelavastus "Vaesed ja patused" (dramatiseeris ja lavastas Raivo Adlas).
Hänike

Ajalugu

Aastal 1638 mainiti Häniket tühja külana (Hennige Metz Pustus).
Külas on olnud Kärgula mõis. Kõrgperioodiks kujunesid 1930ndad aastad, mil külas oli ligikaudu 30 talundit umbes 120 püsielanikuga.
On olnud Sõmerpalu sovhoosi Hänike osakond.

Tuntud inimesi

Salumäe talust on pärit kirjanik, Vabadusristi kavaler Endel Loide, Paadi talust mootorisportlased Väino Leok, Aivar Leok, Avo Leok, Arvo Leok, Aigar Leok, Martin Leok ja Tanel Leok. Põdra talus on kasvanud raskejõustiklane ja teeneline õpetaja Aksel Kersna. Lustivere talus Tartu Ülikooli majandusprofessor Vambola Raudsepp ning kohalik koduloo- ja genealoogiahuviline Gustav Raudsepp.
Nkosazana Dlamini-Zuma

Nkosazana Clarice Dlamini-Zuma (sündinud 27. jaanuaril 1949) on Lõuna-Aafrika Vabariigi poliitik, alates 15. oktoobrist 2012 kuni 30. jaanuarini 2017 Aafrika Liidu komisjoni esimees.
Ta õppis zooloogiat, botaanikat ja arstiteadust mitmes Lõuna-Aafrika ja Suurbritannia ülikoolis ning töötas seejärel tervishoiusüsteemis.
Nkosazana Dlamini-Zuma on Aafrika Rahvuskongressi liige.
Aastatel 1994–1999 oli ta tervishoiuminister, 1999–2009 välisminister ja seejärel oktoobrini 2012 siseminister.
President Jacob Zuma on Nkosazana Dlamini-Zuma endine abikaasa.
St. James's Park

St. James's Park on 23-hektariline park Londonis Westminsteri linnaosas.

Ajalugu

Algselt oli pargi asemel soo. Hiljem ehitati sinna pidalitõbila.
1532. aastal sai alast kuninga valdus, kui Inglismaa ja Iirimaa kuningas Henry VIII võttis ala hirvede jahtimiseks kaitse alla.
1660. aastal avas Inglismaa ja Šotimaa kuningas Charles II ala kui avaliku pargi londonlastele.
Unstrut-Hainich-Kreis

Unstrut-Hainich-Kreis (saksa keeles Unstrut-Hainich-Kreis) on kreis Saksamaal Tüüringi liidumaal. Kreisi keskus on Mühlhausen.
Kreisi pindala on 975,48 km². Kreisis elab 113 962 elanikku.
Ángel Di María

Ángel Fabián Di María Hernández (sündinud 14. veebruaril 1988 Rosarios Santa Fe provintsis) on Argentina jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Paris Saint-Germain ja Argentina jalgpallikoondises.

Klubikarjäär

Aastatel 2007–2010 mängis Di María Lissaboni klubis Benfica.
2010. aastal siirdus ta 25 miljoni euro eest Madridi Reali. 
Madridi klubis mängis Di Maria 2014. aastani ning tuli klubiga korra Hispaania meistriks ja Meistrite Liiga võitjaks, samuti võitis ka kaks korda Hispaania karika.
Hooajal 2014–15 mängis ta Inglismaal Premier League'i klubis Manchester United. 
Juba järgmisel hooajal liitus ta Paris Saint-Germainiga.

Noortekoondised

Di María kuulus Argentina noortekoondisse 2007. aasta Lõuna-Ameerika alla 20-aastaste meistrivõistlustel, kus ta lõi 2 väravat. 
Samal aastal kuulus ta Argentin meeskonda ka juunioride maailmameistrivõistlustel, kus ta lõi kokku kolm väravat ja tuli koondisega maailmameistriks.
Di María lõi Argentina olümpiakoondise võiduvärava 2008. aasta olümpiamängude finaalmängus Nigeeriaga, mäng lõppes 1:0.

Täiskasvanute koondis

Debüüdi Argentina täiskasvanute koondises tegi ta 6. septembril 2008 sõprusmängus Paraguayga. Esimese värava lõi ta 24. mail 2010 sõprusmängus Kanada vastu. 
2011. aasta Copa América viimases alagrupimängus 11. juulil lõi ta värava Costa Rica vastu. 
2014. aasta maailmameistrivõistlustel viis ta 1. juulil veerandfinaalimängus Argentina võidule Šveitsi üle, lüües lisaaja lõpus mängu ainukese värava Lionel Messi resultatiivset söödust. Argentina koondis sai maailmameistrivõistlustelt hõbemedali, kaotades finaalis Saksamaale.
2015. aasta Copa América poolfinaalis 30. juunil lõi ta Paraguay vastu kaks väravat.
2016. aasta Copa América Centenario lõi ta esimeses alagrupimängus 6. juunil värava Tšiili vastu.
2018. aasta maailmameistrivõistluste kaheksandikfinaalis lõi ta värava Prantsusmaa vastu, kuid Argentina kaotas lõpuks mängu 3:4 ja langes konkurentsist.
Biržuvėnai mõis

Biržuvėnai mõis (Biržuvėnų dvaras) on endine mõis Leedus Telšiai rajoonis Luokė vallas Biržuvėnai külas. Mõisakompleks asub Virvytė jõe kaldal.
Biržuvėnai mõisa on esmakordselt mainitud XIV sajandil. Algul oli tegemist riigimõisaga, mis aga peagi eravaldusse läks. Esimene eraomanik oli Jonas Sebastijonas Kenstartas. Aastast 1637 sai omanikuks Aleksandras Vaina, Vainadelt läks mõis aastal 1670 Gorskite valdusse. Selle suguvõsa valdusse jäi mõis kuni võõrandamiseni aastal 1940.
Mõisakompleksi hoonetest vanimad pärinevad XVIII sajandist, aga hooneid lisandus sinna veel XX sajandini. Vanim osa on vesiveski Virvytė jõel.
Mõisa puidust barokkstiilis peahoonele lisati XIX sajandil veel puidust tiibhoone. Maja läks pärast võõrandamist kohaliku sovhoosi kasutusse. Seal töötasid algkool, kohalik kultuurimaja ja raamatukogu. Aastal 1990 muudeti hoone kohaliku raamatukoguhoidja eestvedamisel etnograafiamuuseumiks, kus oli aastaks 2004 hoiul üle 1500 eksponaadi.
Aastal 2004 süttis hoone põlema. Pärast tulekahju avastati hoonest Gorskite suguvõsa seni peidus olnud arhiiv dokumentidega XVI–XIX sajandist, samuti perekonnaalbumid. Aastal 2005 andsid Gorskite suguvõsa pärijad teada veel teisest peidikust vanas mõisahoones, kust leiti ligi 300 hinnalist portselankaussi.
Põlenud hoone ehitati aastal 2011 uuesti üles. Lisaks sellele renoveeriti ka mitmed kõrvalhooned.
Peahoonet ümbritseb park. See rajati XVIII sajandil, aga aastal 1907 uuendati seda A. Zalecki projekti kohaselt. Pargi keskosa on regulaarse planeeringuga, ülejäänud osa on aga maastikupark. Parki liigendavad tiigid, üks neist on veskitiik. Peahoone juures asub üks skulptuur. Valdavalt kasvavad seal kohalikud liigid, võõrliikidest kasvavad seal euroopa lehis, põldvaher, harilik elupuu. Peahoone juurest viib tiigi äärde pärnaallee.
Mõisakompleksi võib jagada viieks tsooniks. Esimese moodustavad esindushooned (peahoone juures), teise kaubandushooned, kolmanda tootmishooned ja neljas on teenijate elutsoon. Viienda osa moodustab tööstustsoon endise vesiveski juures. Esindushoonete hulka kuuluvad lisaks peahoonele veel kontor ja jääkelder, sanuti veidi eemal seisvad tall ja tõllakuur. Peahoonest veidi eemal jõe kaldal paikneb saun. Teenijate elutsoon koosneb neljast majast, see asub Virvytė jõe teisel kaldal. Teenijate majade juures paikneb ka mõisa sepikoda. Kaubandus- ja tootmishooned asuvad peahoonest idas, nende hulka kuuluvad sigala, õunaait, ait, ladu, kaks küüni.
.
Aastal 1909 valmis endise vesiveski asemele uus hoone, kus pandi tööle saekaater ja kartongivabrik. Selle kõrval asub puidust insenerimaja. Kartongivabrik tegutses mõisas aastani 1938, pärast seda jäi tegutsema vaid saekaater.
Ülejäänud mõisakompleksist veidi eemal asub Gorskite suguvõsa rahula koos kabeliga. Eraldi maatükil seisab pühamu (koplytstulpis).
Mõisakompleksi territooriumile jääb ka Esimeses maailmasõjas Biržuvėnai all langenud saksa sõdurite kalmistu.