google/wiki40b huggingface dataset:
Lõunaminikeelne Vikipeedia

Lõunaminikeelne Vikipeedia on Vikipeedia lõunaminikeelne versioon.
Lõunaminikeelne Vikipeedia sai alguse aprillis 2003.
Seal on 228330 artiklit, millega see on artiklite arvult 39. keeleversioon.
84% lõunaminikeelse Vikipeedia artiklitest on bottide loodud.
Quiçama rahvuspark

Quiçama rahvuspark (ka Kisama või Kissama) on rahvuspark Angolas. Asub Luandast umbes 70 km lõunas Atlandi ookeani rannikul. Piirneb põhjas Cuanza jõega ja lõunas Longa jõega. Rahvuspark loodi 1957. aastal. Pindala on 12 000 km².
Kuigi Quiçama rahvuspark oli kunagi koduks paljudele suurtele loomadele nagu elevandid ja must-hobuantiloobid, hävitati neist valdav osa 25 aastat kestnud kodusõja jooksul. Hiljem on sinna toodud elevante ja muid loomi Botswanast ja Lõuna-Aafrika Vabariigist.
Hans Sarv

Hans Sarv ( 27. juunil 1920 Tartu – 3. detsember 2011 Kääpa, Lasva vald, Võrumaa) oli eesti põllumajandusteadlane.

Hariduskäik

Õppis Tartus Hugo Treffneri gümnaasiumis aastatel 1932-1938. Ta õppis Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsandusosakonnas aastatel 1938–1939 ja Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonnas aastatel 1947–1950, mil lõpetas agronoomina. 
Õppis aastases aspirantuuris üleliidulises Loomakasvatuse Instituudis 1954–1956. Majandusteaduste kandidaat (võrdsustatud tänapäevase doktorikraadiga) 1962. aastast. Kandidaaditöö "Maafondi ratsionaalsema kasutamise teed Kagu-Eestis" käsitles põllumajanduse arengusuundi.

Sõjavägedes

1939. aastast teenis Eesti sõjaväes Kuperjanovi üksik-jalaväe pataljonis, mis 1940 liideti Punaarmeega. Demobiliseerus 1947 Nõukogude armeest nooremleitnandina.

Töökäik

Töötas aastatel 1949–1951 assistendina Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonna agraarökonoomika ja plaanimajanduse kateedris.
Töötas aastatel 1951–1990 vanemõpetajana ja dotsendina Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllumajanduse ökonoomika kateedris. Paralleelselt oli 1956–1960 Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudis vanemteadur ning TRÜ geograafia kateedris vanemõpetaja.

Teadustegevus

Tema tegevusala oli majandusteadus, täpsemalt põllumajanduse ökonoomika ja majandusliku tegevuse analüüs. Viimased uurimused olid käibevahendite kasutamise valdkonnast ja söötade kasutamiste matemaatiliste seaduspärasuste kohta.
Avaldas uurimistulemusi teaduslikes kogumikes ja ajakirjades (nii Eestis kui ka väljaspool Eestit) põllumajanduse ökonoomika ja majandusliku tegevuse analüüsi valdkonnas kokku umbes 150 nimetust ca 70 autoripoogna ulatuses.

Hilisem elukäik

Pensionipõlves pühendus aiandusele ja mesindusele kodutalus Ilmamäel Tohkri külas Vastseliina kihelkonnas Võrumaal. Tegeles koos abikaasa ja poegadega kodutalu pühapaikade (hiiepaiga Tammetsõõri ja Ilmamäe allika) uurimise, kaitse alla võtmise ja tutvustamisega.

Isiklikku

Tema isa oli Tartu Ülikooli matemaatikaprofessor Jaan Sarv. Ema Juuli Sarv (Vaher) oli romaani filoloog ja itaalia kirjanduse tõlkija. 
Hans oli pere viies laps. Enne teda sündisid Henn Sarv (kirjastaja), Mannj Varep (Sarv), Paul Sarv ja Mall Sarv (pianist), peale Hansu sündis viimase lapsena Jaan Sarv (sordiaretaja).
Tema abikaasa oli Veata Sarv ning pojad on Tõnn, Mikk ja Heno Sarv.
Erion Veliaj

Erion Veliaj (sündinud 17. detsembril 1979 Tiranas) on Albaania poliitik (Albaania Sotsialistlik Partei).
Erion Veliaj on omandanud bakalaureusekraadi poliitikateaduste alal Grand Valley State Universitys Michiganis Ameerika Ühendriikides ja magistrikraadi Euroopa uuringute alal Sussexi Ülikoolis. 2003. aastal asutas ta liikumise "MJAFT" ('Küllalt'), mida ta juhtis kuni 2007. aasta novembrini. Seejärel asus ta tööle mõttekojas European Stability Initiative. 2011. aastal astus Veliaj Albaania Sotsialistlikku Parteisse, kus temast sai noorsoo ja migratsiooni sekretär. 2013. aastal valiti ta Albaania Rahvakogusse.
Alates 2013. aasta septembrist kuni 2015. aasta aprillini oli ta Albaania sotsiaal- ja noorsoominister. 
2015. aasta juunis valiti ta Tirana linnapeaks. Linnapea ametikohuseid asus ta täitma 30. juulil 2015.
Esikloomalised

Süstemaatika ja evolutsioon

Esikloomaliste klassifikatsioon on põlvnemisvahekordade selgumist mööda aja jooksul muutunud.
Esimesed primaadid tekkisid umbes 40 miljonit aastat tagasi.
Neeme Raud

Neeme Raud (sündinud 19. aprillil 1969) on eesti ajakirjanik.
Ta on õppinud Moskva ülikoolis sotsioloogiat, New Yorgi ülikoolis ajakirjandust ja Columbia ülikoolis rahvusvahelisi suhteid. Ta asus 1990. aastal elama Kanadasse. 1990–1992 oli asetoimetaja Toronto ajalehes Vaba Eestlane, 1992–2004 Ameerika Hääle ajakirjanik Washingtonis ja New Yorgis.
Alates 2004. aastast kuni 2013. aasta kevadeni töötas Neeme Raud Eesti Rahvusringhäälingu korrespondendina Ameerika Ühendriikides, misjärel kolis tagasi Eestisse.
Neeme Raud alustas raadiotööd juba 13-aastaselt Eesti Raadio "Mikriveski" saatejuhina (koos Reet Madega); oli teles noortesaate "Oma asi" saatejuht (koos Reet Ojaga); tegi kaastööd Eesti Raadiole Moskvast. Aastatel 2011–2013 toimetas ta ERR-i teadussaatesarja "Püramiidi tipus". 
Alates augustist 2014 kuni detsembrini 2015 oli ta ERR-i Moskva korrespondent. Jaanuarist 2016 jaanuarini 2017 oli ta uudistesaate "Aktuaalne kaamera" üks saatejuhte. Raud on vabakutseline ajakirjanik, teeb omanimelist saadet Kuku Raadios ja tegutseb giidina.
Puskariajajad

Sisu

Film kujutab kolme sõbra – Trusi, Balbesi ja Bõvalõi – askeldusi metsamajakeses. Põhiline tegevus on puskari ajamine müügiks. Ettevõtmine kulgeb edukalt. Pärast töötegemist tuleb tahtmine omavalmistatud toodangut proovida, mida on terve riiulitäis. Siis tahetakse nalja heita oma koerakese Barbossi üle. Talle antakse puskarisse kastetud suhkrutükke. Koer heidab magama. Napsised mehed teevad üksteise kulul nalja, veiderdavad ning käivad maja ümber oletatavat miilitsakontrolli otsimas. Koer on vahepeal üles tõusnud ning ajab maha riiulitäie puskaripudeleid. Seejärel tirib ta puskariaparaadist välja jahutuse spiraaltoru ja jookseb sellega metsa. Kolmik alustab talvises metsas suuskadel tagaajamist. Pärast mõningaid seiklusi jõutakse plankaia juurde. Sellest üle ronides selgub, et aia taga on miilitsajaoskond. Puskariajajad vahistatakse.
Mäetaguse vald (Jõhvi kihelkond)

Mäetaguse vald (saksa keeles Gemeinde Mehntack) oli vald Jõhvi kihelkonnas Virumaal ja Jõhvimaal.
Vald moodustati 1866. aastal. 1894 eraldati endised Ereda ja Kiikla vallad, mis liideti Kohtla vallaga, ning Mäetaguse valla ülejäänud külad jaotati naabervaldade vahel. Mäetaguse vald likvideeriti, kuid loodi sama aasta lõpul uuesti väiksema vallana. 1913. aastal liideti vallaga Väike-Pungerja küla.
Vallas sündisid Heino Arumäe ja Meinhard Leetmaa.
1939. aasta vallareformiga läks osa Mäetaguse vallast (Härjaoja nr. 25, Vahemetsa nr. 26, Vana-Roostoja nr. 27, Uue-Roostoja nr. 28, Nissipõllu nr. 29, Lõppe nr. 30, Uue-Lõppe nr. 31, Suuremurru nr. 32, Mädasoo nr. 102 talude, Riigi tagavaramaa lit. E, Lõppe metsavahikoha, Iisaku küla talu nr. 15 lahus-heinamaatüki maa-alad ning Iisaku metsandiku osa maa-ala) uue Iisaku valla koosseisu, osa (Ereda mõisa järgi olevate talude nr. A-66, A-67, A-69–A-71, A-74–A-77, A-80 ja A-83–A-86 juurdelõigete maa-alad) Kohtla valla koosseisu.
Gert Fröbe

Elu

Gert Fröbe sündis Oberplanitzis, mis nüüd on osa Zwickaust. Enne Teist maailmasõda kuulus Fröbe Natsionaalsotsialistlikku Saksa Töölisparteisse. Ta oli alguses kutseline viiuldaja, kuid loobus sellest kabaree ja teatri kasuks.
Ta liitus natsiparteiga 16-aastaselt 1929. aastal, kuid lahkus sealt 1937. aastal. Sellele vaatamata aitas ta kahel Saksa juudil end Gestapo eest varjata. Film "Kuldsõrm" oli alguses Fröbe natsimineviku pärast Iisraelis keelatud, kuni Mario Blumenau, juut, keda ta koos tolle emaga varjanud oli, Viinis Iisreali saatkonna poole pöördus.
Fröbe sai tuntuks ühes esimestest filmidest, mis pärast Teist maailmasõda Saksamaal valmis: ta mängis 1948. aasta filmis "Berliner Ballade" Otto Normalverbraucherit (sõna-sõnalt 'Otto Tavatarbija'), kellest sai saksakeelne ekvivalent ingliskeelsele Average Joe'le. Tema tuntuim roll oli Auric Goldfinger, kurikael James Bondi filmis "Kuldsõrm".
Gert Fröbe suri Müncheni haiglas 5. septembril 1988 75-aastaselt südamerabandusse.
Innokenti Smoktunovski

Innokenti Smoktunovski (vene Иннокентий Михайлович Смоктуновский; sünninimi Innokenti Smoktunovitš, vene Иннокентий Михайлович Смоктунович; 28. märts 1925 Tatjanovka, Šegarski rajoon, Tomski oblast – 3. august 1994 Moskva) oli vene näitleja.
Innokenti Smoktunovski oli pärit kuuelapselisest talupojaperekonnast. 1929. aastal lahkus nende perekond nälja tõttu külast. Esialgu elati Tomskis, seejärel Krasnojarskis. Teise maailmasõja ajal 1943. aastal saadeti Innokenti Smoktunovski rindele. Detsembris langes ta Saksa vägede kätte vangi. 1944. aasta jaanuari algul põgenes ta vangilaagrist ja oli seejärel partisan. 1944. aasta mais ühines ta jälle Punaarmeega.
Punaarmeest demobiliseerus Smoktunovski 1945. aasta detsembris. Lühikest aega (1945–1946) õppis ta Krasnojarski A. S. Puškini nim. Draamateatri stuudios. Aastatel 1946–1951 töötas ta Norilski Polaarjoonetaguse Draamateatri näitlejana. 1952. aastal kolis Smoktunovski Mahhatškalasse, kus ta töötas Mahhatškala Vene Draamateatris. 1953–1954 elas ta Stalingradis, kus oli kohaliku teatri näitleja.
1955. aastal õnnestus Smoktunovskil elama asuda Moskvasse, kus ta töötas Leninliku Komsomoli nimelises Teatris ja Filminäitlejate Stuudioteatris. 1957. aastal kutsuti ta Leningradi, kus ta töötas aastatel 1957–1960 Tovstonogovi nim. Suures Akadeemilises Draamateatris. 1960. aastal lahkus Smoktunovski teatrist ja pühendus filminäitleja tööle. Alates 1956. aastast mängis ta ligikaudu sajas filmis.
Aastatel 1972–1976 töötas ta Akadeemilises Väikeses Teatris, 1976–1994 Moskva Akadeemilises Kunstiteatris.
Erast Parmasto

Erast Parmasto (aastani 1935 Erast Parro; 23. oktoober 1928 Nõmme – 24. aprill 2012) oli eesti mükoloog. 
Ta oli Eesti Teaduste Akadeemia liige, ja ta sai aastal 1980 professori kutse.

Biograafia

Aastal 1952 lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal. 1956 kaitses ta bioloogiakandidaadi kraadi NSV Liidu Teaduste Akadeemia botaanikainstituudi juures, 1969 bioloogiadoktori kraad Eesti NSV Teaduste Akadeemia juures.
Aastast 1950 töötas EPMÜ Zooloogia ja Botaanika Instituudis, aastail 1981–1991 samas mükoloogialabori juhataja, 1985–1990 direktor, aastast 1991 mükoloogiaosakonna vanemteadur.
Parmasto eestvõttel taasasutati ajakiri Eesti Loodus, ühtlasi oli ta 1958–1960 ka esimene toimetaja.
Aastatel 1973–1981 oli ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia keemia-, geoloogia- ja botaanikateaduste osakonna akadeemik-sekretär, 1986–1990 Teaduste Akadeemia zooloogia- ja botaanikainstituudi direktor.
Aastatel 1987–1995 oli ta Tartu Ülikooli botaanika ja ökoloogia õppetooli professor. 
Ta oli Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudi erakorraline vanemteadur ning Tartu Ülikooli loodusmuuseumi teadur.

Teadustöö

Ta on uurinud seente liigiteket, fülogeneesi, ökoloogiat ning süstemaatikat.

Tegevus NLKP-s

Ta astus 1955. aastal NLKP-sse.

Isiklikku

Erast Parmastol on esimesest abielust tütred Anne Parmasto ja Tiina Parmasto ning poeg Madis Parmasto.
Erasti abikaasa on mükoloog Ilmi Parmasto (sündinud Maasik). Neil on tütar Mirjam Parmasto ja poeg Indrek Parmasto.
Pruun kääbus

Pruunid kääbused on planeedi (hiidplaneedi) ja tähe (punase kääbuse) vaheliste omadustega taevakehad (substellaarsed objektid).
Nende mass on 13 kuni 75 Jupiteri massi; see ei küüni punaste kääbuste massini, mistõttu heelium-4 termotuumasüntees prootonitest ei ole neis võimalik. Hiidplaneetidest aga on need suurema massiga.
Georg Friedrich Schultz

Georg Friedrich Schultz (1. august 1689 Ridala – 27. november/8. detsember 1764 Haapsalu) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 21. aprillil 1711, oli kohal veel aastal 1717) Halle Ülikoolis. Ordineeriti 12. märtsil/23. märtsil 1718 õpetajaks.
Ta oli aastatel (kutsuti 5. mail/16. mail 1717, introdutseeriti 27. aprillil/8. mail 1718) 1718–1764 Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse õpetaja. 1. veebruarist/12. veebruarist 1752 oli ta Senior ministerii (Eestimaa pastorkonna vanem). Ta oli pietistide ja vennastekoguduse liikumise poolehoidja.

Isiklikku

Tema isa Georg Schultz oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja, tema naise Juliana Eleonora isa Daniel Vick oli Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja. Tema väimees Johann Friedrich Gernet oli Vigala Maarja koguduse õpetaja, tema teine väimees Georg Christoph Fuhrmann oli Ambla Maarja koguduse õpetaja, kolmas väimees David Gottlieb Glanström oli Paide ja Anna koguduse õpetaja; tema tütretütar oli abielus Vigala ja Rõuge Maarja koguduse õpetaja Anton Friedrich Bornwasseriga. Tema poeg Carl Gustav Schultz oli Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse õpetaja, pojapoeg Carl Gustav Schultz oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja.
Eesti ja Araabia Ühendemiraatide suhted

Turism

Eesti Panga andmetel külastasid eestlased Araabia Ühendemiraate 2014. aastal 10 569 korral (2013. oli see näitaja 8848, 2012. 10 650).

Araabia Ühendemiraatide eestlased

Aastal 2014 asutasid Araabia poolsaarel elavad eestlased Araabia Eesti Seltsi.
Peeter I värav

Peeter I värav (vene keeles Петровские ворота) oli klassitsistlik värav Narva kindlustusvööndi lääneküljel Triumphi bastionist lõuna pool. 
Värava ehitamine Triumphi ja Fortuna bastionide vahele oli plaanis juba Narva linnakindlustuse täiendamisel aastatel 1683–1704 Rootsi riigitegelase ja sõjaväeinseneri Erik Dahlbergi projekti järgi, aga värav jäi ehitamata. 
Värav ehitati 1822. aastal Vene võimu ajal. See võimaldas otsepääsu sillale üle Narva jõe läbi vanalinna ja Hermanni linnuse vahelise oru samas kohas, kust Venemaa poolt siseneja tuleb linna ka täna. Selle järgi on oma nime saanud Peetri plats. Värava rajamise tõttu muutus Reveli ehk Tallinna maantee suund.
Marten Seppel

Marten Seppel (sündinud 6. jaanuaril 1979) on eesti ajaloolane.
Seppel tegeleb peamiselt agraarajaloo uurimisega. Aastal 2001 lõpetas ta Tartu Ülikoolis bakalaureuseõppe. 2003. aastal sai ta Cambridge'i ülikoolist magistrikraadi.
26. juunil 2008 kaitses ta Tartu Ülikoolis doktoritöö teemal "Näljaabi Liivi- ja Eestimaal 17. sajandist 19. sajandi alguseni". Tema juhendajad olid Enn Tarvel ja Tiit Rosenberg, oponent Aleksander Loit. Tema doktoritöö võitis ühe kahest peapreemiast üliõpilaste teadustööde riiklikul konkursil.
Alates 2008. aastast on Seppel Tartu Ülikooli üldajaloo lektor, alates 2016 samas osakonnas dotsent.
Seppel on kuulunud Õpetatud Eesti Seltsi juhatusse.
Lembit Remmelgas

Lembit Remmelgas (4. veebruar 1921 – 25. juuli 1992) oli eesti kriitik, tõlkija ja stsenarist. Aastatel 1953–1960 ja 1976–1981 oli Remmelgas Eesti Kirjanike Liidu juhatuse sekretär, aastatel 1981–1983 Eesti Kirjanike Liidu juhatuse esimehe asetäitja. 1960. aastal kõrvaldati Remmelgas EKP Keskkomitee eestvõttel Eesti NSV Kirjanike Liidu juhatuse sekretäri ametikohalt.Lembit Remmelgas pidi uuesti lahkuma Eesti NSV Kirjanike Liidu ühe juhi, juhatuse esimehe asetäitja kohalt siis, kui 1983. aastal sunniti EKP Keskkomitee osavõtul Paul Kuusberg lahkuma esimehe kohalt.
Lembit Remmelgas oli NLKP liige aastatel 1943–1991.

Looming

Kirjanduskriitikuna, kes esindas marksistlikku vaadet, mõistis Lembit Remmelgas ühena esimestest 1950. aastate teisel poolel hukka nõukogude kirjanduses 1940.–1950. aastail võimutsenud vulgaarsotsioloogilise meetodi, nihilistliku suhtumise eesti kirjanduspärandisse, rahvuskultuuri mandunuks tunnistamise teesi ja kirjanike tagakiusamise kodanlikeks natsionalistideks tunnistamise alusel.
Lembit Remmelgas tõlkis ilukirjandust tšehhi, vene ja slovaki keelest.
Roosna-Alliku külanõukogu

Roosna-Alliku külanõukogu oli külanõukogu Paide rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Järva-Jaani külanõukoguga.
Karksi järv

Kirjeldus

Karksi järv asub Viljandi maakonnas Mulgi vallas Karksi-Nuia linnas ja Polli külas. Üle järve viib Karksi ürgorgu läbiv Imavere – Viljandi – Karksi-Nuia maantee, järve paisul kulgeb Karksi-Nuia – Halliste tee.
Karksi järve pindala on 22,7 ha, keskmine sügavus 3,6 m, suurim sügavus 5,5 m, vee maht 840 000 m³ ja kõrgus merepinnast 58,5 m. Sügavaim koht asub väljavoolu juures. Järv asetseb loode-kagusuunal, järvest voolab läbi Halliste jõgi. Järves asub kaks saart pindalaga 0,23 ha. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. 
Karksi järv on avalikult kasutatav veekogu, kaldal on koht puhkamiseks ja suplemiseks. Järv on kaitse all Karksi maastikukaitseala koosseisus.
Järves leidub hulgaliselt ahvenat ja särge.

Ajalugu

Karksi järv paisutati Halliste jõele 1973. aastal. Tegemist on esimese tehisjärvega Eestis, mille põhi puhastati turbast ja võsast. Järv rajati eesmärgiga koguda vihmutusvett Polli katsebaasile, kuid leidis ka rohket kasutamist puhkekohana.
Tirkiliškiai mõis

Tirkiliškiai mõis (leedu Tirkiliškių dvaras) on endine mõis Leedus Kaunases Aleksotase vallas Kazliškiai linnaosas. 
Mõisa peahoone asub aadressil Kalvarijos g. 72, praktiliselt asub see linna piiril.
Mõis rajati XX sajandi alguses. Aastal 1928 ostis selle Leedu jurist ja poliitik Martynas Yčas. Tänapäeval on mõisakompleksi ümbrusse kerkinud arvukalt eramuid.
Säilinud on mõisa kahekorruseline puidust peahoone, samuti ka selle teine eluhoone, mõisa tall-tõllakuur, saun, pruulikoda ja ait. Alles on ka mõisa tiik. Mitmed mõisakompleksi kuulunud hooned on hiljem ümber ehitatud. Hävinud on mõisa teenijatemaja, laut ja sepikoda.
Hiiu-Suuremõisa mõis

Hiiu-Suuremõis ehk Hiiu-Suuremõisa mõis ehk Suuremõisa mõis (saksa Grossenhof) oli rüütlimõis Hiiumaal Pühalepa kihelkonnas. Mõisa keskus asus Suuremõisa külas.

Ajalugu

Suuremõisa mõisa on esmakordselt mainitud 1519. aastal ordumõisana. Suuremõisa oli Liivi ordu Hiiumaa-valduste majanduskeskus. 17. sajandi alguses kuulus mõis Stackelbergidele, kuid läks 1620. aastatel De la Gardiede omandusse.
1750. aastatel lasi Ebba Margaretha Stenbock, kelle vanavanaisa oli Jakob De la Gardie, ehitada mõisa peahoone, esindusliku Suuremõisa lossi. Ebba Margaretha poeg Jakob Pontus Stenbock (1744–1824) oli suurte võlgade tõttu sunnitud müüma mõisa mereröövli ja Ungru krahvina tuntud Otto Reinhold Ludwig von Ungern-Sternbergile (1744–1811).
Ungern-Sternbergide valdusse jäi mõis 1919. aasta võõrandamiseni.

Mõisakompleks

Mõisa barokkstiilis kahekorruseline murdkelpkatusega peahoone (Suuremõisa loss) rajati aastail 1755–1760, ühekorruselised tiibehitised rajati 1770. aastatel.
Mõisas oli hulk kõrvalhooneid, mis on säilinud erinevas seisukorras. Säilinud (ja muinsuskaitse all) on tall, tallmeistrimaja, tõllakuur, ait, jääkelder, sepikoda, kasvuhoone (pole säilinud!), küün, tüdrukutemaja, teenijatemaja, aednikumaja, juustukoda, meierei, masinarehi ja väike laut ning hollandi tuuleveski, kõrtsi, viinavabriku ja "ussikeldri" varemed.
Võõrandamise järel alustas lossis tööd kool. Nõukogude perioodil oli siin algkool, raamatukogu ja kino, alates 1977. aastast Suuremõisa sovhoostehnikum. Loss on tänaseni kasutusel, seal asuvad Suuremõisa Rahvamaja, Suuremõisa Põhikooli ja Hiiumaa Ametikooli (endise Suuremõisa tehnikumi) ruumid.
Ahmed Porkveli

Ahmed Porkveli (sündinud 29. jaanuaril 1962 Tapal) on eesti endine käsipallur ja praegune Tallinna Käsipallikooli peatreener.
Hiiu-Kärdla kalevivabrik

Hiiu-Kärdla kalevivabrik (saksa keeles Dago-Kertelsche Tuchfabrik) oli Eesti vanemaid tekstiilitööstuse suurettevõtteid, mis tegutses Hiiumaal aastail 1829–1940, kuni ettevõtte natsionaliseerimiseni Eesti NSV võimude poolt.

Vabriku nimi

Pärast vabriku asutamist töötas ettevõte aastatel 1829–1874 nime K. u. E. Ungern-Sternberg all. 1874. aastal muudeti kalevivabrik osaühisuseks Dago-Kertelsche Tuchfabrik. 1918. aastal nimetati ettevõte Hiiu-Kärdla Kalevivabriku Osaühisuseks. 1934. aastal nimetati ettevõte Hiiu-Kärdla kalevivabriku osaühisus K. ja E. Ungern-Sternberg ja 1937. aastal Hiiu-Kärdla Kalevivabriku Osaühisuseks. 
1940. aastal ettevõte natsionaliseeriti Riigivolikogu otsusega pankade ja suurtööstuste natsionaliseerimisest ja Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu 17. detsembri 1940. aasta otsusega nimetati Hiiu-Kärdla kalevivabrik ümber käitiseks Hiiu-Tekstiil.

Vabrik

Kalevivabrik asutati 1829. aastal Ungern-Sternbergide suguvõsast Peter Ludwig Konstantin von Ungern-Sternbergi ja Heinrich Georg Eduard von Ungern-Sternbergi poolt Hiiumaal, Suuremõisas Tallinna kaubamaja Clayhills & Co finantstoel. 
1830. aastal kolis vabrik Kärdlasse, kus 1830. aastal töötas 210 töölist, 1835. aastal eraldati vabrikule ruutverst maad Kärdla (vabriku)valla (Kärdla mõis) moodustamiseks ning määrati vabriku direktoriks Kärdla parun Robert Eginhard von Ungern-Sternberg, kes oli kuni oma surmani 1898. aastal vabriku direktor.
1844. aastal hakkas vabriku asutaja pojapoeg Robert Eginhard von Ungern-Sternberg kalevivabriku töölistele majade ehitamiseks laenu andma ning sellest ajast kujunes Kärdla välisilme teistest toonastest Eesti tööstusasulatest erinevaks, seal asusid töölisbarakkide asemel väikesed eramajad tillukestel kruntidel.
1845. aastal töötas kalevivabrikus kaks auru jõul töötavat nn hunti (masinad, mida kasutati villa kohestamiseks, ühtlustamiseks ning lisandite ja ketruseks kõlbmatute kiudude eraldamiseks), 15 kraasimismasinat, 2 eelketrajat, 19 inim- ja 20 auru jõul töötavat ketrusmasinat ning vanutus- ja viimistlusmasinad. Töölisi oli vabrikus koos meistritega 460 inimest.
Vabriku toodanguks oli lisaks kalevile ka lõng. Toodangust umbes pool turustati Balti kubermangudes, ülejäänud osa Peterburis, Moskvas, Ukrainas ja Soomes.
1870. aastal toimus vabrikus tulekahju ja vabrik põles maha. Kolm aastat hiljem jätkati toomist aga juba uues ehitatud hoones. 
1908. aastal sattus Kärdla kalevivabrik majandusraskustesse ja anti rendile osaühingule Narva Kalevivabrik, vabriku direktoriks määrati Theodor Viktor Peltzer.
Aastal 1915 evakueeriti vabrik osaliselt Venemaale. 1920.–1930. aastail tööstus kiratses. Vabrikuhoone hävis aastal 1941 sõjategevuse tagajärjel. Kärdlas on säilinud vabrikuametnike elamuid ja vanu töölismaju.
Chris Fehn

Christopher Michael Fehn (sündinud 24. veebruaril 1972) on Slipknoti löökpillimängija ja taustalaulja.
Metsamaa

Metsamaa on metsamajanduslikuks tegevuseks kasutatav maa-ala.
Aastal 2006 oli Eestis metsamaad u 2,2 mln hektarit.

Metsaga metsamaa

Metsaga metsamaa on maa, mille pindala on vähemalt 0,1 ha, seal kasvavate puude kõrgus on vähemalt 1,3 m ja puuvõrade liitus vähemalt 30%.

Metsata metsamaa

Metsata metsamaa on metsamaa, kus ajutiselt puudub metsaseaduse metsa mõistele vastav puittaimestik. Siia kuuluvad uuenemata raiesmikud, põlendikud, hukkunud puistud, lagendikud ja harvikud.
1200 Micrograms

1200 Micrograms on psy trance'i ansambel Ibizalt.
Ansambel alustas tegevust 1999. aastal.
Charro!

Süžee

Loo on kirjutanud Frederick Louis Fox.
Eesti Etendusasutuste Liit

Eesti Etendusasutuste Liit (lühend: EETEAL) on aastal 1991 asutatud mittetulundusühing. Aastani 2006 kandis EETEAL nime Eesti Teatrijuhtide Liit.
Põhikirja järgi on EETEALi eesmärk "oma liikmete kui tööandjate huvide esindamine ning teatri kui kunstivaldkonna igakülgne arendamine".
EETEALi asutajaliikmeteks on Rahvusooper Estonia ning Von Krahli teater, liit koondab enda alla etenduskunstide erinevad tahud. Peamiselt tegeldakse teatrite bürokraatliku poolega, administreeritakse ja püütakse loomeinimestele võimalikult head tingimused tööks luua. EETEAL töötab välja etendusasutuste rahastamissüsteemid, kollektiivlepingud ja muu vajaliku, mis on etendusasutuse paremaks ja õiglaseks majandamiseks vajalik.