google/wiki40b huggingface dataset:
Vazimbad

Vazimbad on malagassi mütoloogias Madagaskari põliselanikud kahvatud karvased kääbused, kütid-korilased. Neid austatakse esivanemate kultuses oma kõige vanemate esivanematena.
Mõne piirkonna kuningad olevat vazimbadega veresuguluses. Põlluharimisele ülemineku tõttu peaksid vazimbad olema assimileerunud.
Tõendid loomade väljasuremisest kinnitavad, et Madagaskaril oli inimasustus enne austroneeslaste sisserändu.
Madagaskaril on säilinud küttide-korilaste rühm mikead, kes on elulaadilt ja muusikalt teistest malagassidest täiesti erinevad. Nad säilitasid 1920ndateni mittemalagassi sõnavara, mis võib olla jäänus vazimbade keelest.
Pille-Riin Purje

Pille-Riin Purje (sündinud 19. augustil 1963) on eesti teatrikriitik.
Pille-Riin Purje on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikool 1989. aastal eesti keele ja kirjanduse erialal. Ta alustas ülikooliõpinguid statsionaaris, kuid lõpetas kaugõppes.
2015 otsustati talle anda Valgetähe V klassi teenetemärk.
Vastutustundlik turism

Ajalugu

Vastutustundliku turismi mõiste defineeriti aastal 2002 Kaplinna konventsiooni raames ning aastal 2007 võttis selle omaks World Travel Market Maailma vastutustundliku turismi päeva tähistamiseks.

Omadused

Keskendudes eriti äridele, Kaplinna konventsiooni järgi, on vastutustundlikul turismil järgmised iseloomulikud tunnused: See minimeerib negatiivse mõju majandusele, keskkonnale ja ühiskonnale. Genereerib suuremat majanduslikku kasu kohalikele ja suurendab nende heaolu, edendab töötingimusi ja juurdepääsu tööstusele. Kaasab kohalikke otsustesse, mis on nendega seotud. Teeb positiivseid jõupingutusi looduse ja kultuuri ning maailma erinevuste säilitamisse. Pakub rohkem nauditavaid elamusi turistidele läbi huvitavate sidemete kohalikega ja pakub paremat arusaamist kohalikust kultuurist, ühiskonnast ja keskkonnast. Pakub juurdepääsu puuetega inimestele. On kultuurselt tundlik, tekitab austust turistide ja kohalike vahel ja loob kohalikku uhkust ja enesekindlust.
Õlu Bosnias ja Hertsegoviinas

Bosnias ja Hertsegoviinas on mitmeid õllemarke. Neist kuulsamad on näiteks Tuzlanski pilsner, Sarajevsko pivo, Nektar, Preminger ja Zmaj pivo. On ka väiksemaid õlletehaseid, millest suurem osa asutati 19. sajandil. Suurim õlletehas on Sarajevska pivara, mis avati aastal 1864. Teiste pruulikodade ja tehaste seast on suuremad Pivara Tuzla (1884), Banjalučka Pivara (1873), Bihaćka pivovara (2007) ja Hercegovacka pivovara u Mostaru (2007).
Mercedes-Benzi C-klass

Mercedes-Benz C-klass on saksa keskklassi auto, mida toodetakse aastast 1993. Tema eelkäija oli mudel 190E. Praeguseks on C-klassi maailmas müüdud üle 8,5 miljoni eksemplari. C-klassist on neli põlvkonda: W202, W203, W204 ja W205.

W202

W202 kerega Mercedes-Benz C-klassi toodeti aastatel 1993–2000.

W203

Mercedes-Benz C-klassi W203 kerega toodeti 2000–2007. Talle eelnes W202 ja järgnes W204.

W204

Mercedes-Benz C-klassi kerega W204 toodeti 2007–2014. Talle eelnes W203. Enamikus Euroopa riikides alustati selle müüki 31. märtsil 2007.

W205

Seda mudelit toodetakse alates 2014. aastast. Selle kaal on erinevatel versioonidel 70–100 kg väiksem. Mudelivalik algab C 180-st ja lõppeb C 220 Blueteciga. Kõik mootorid vastavad Euro 6 saastenormile. Mootorivalikus on kaks bensiinimootorit: 1,6-liitrine C180 (156 hj) ja 2-liitrine C200 (184 hj) ja üks diisel: 2,1-liitrine C220 Bluetec (170 hj). Hiljem lisandub võimsamaid mootoreid, sealhulgas ka hübriid- ja AMG-versioonid. Auto on 9,5 cm pikem ja 4 cm laiem kui eelkäija. Ka telgede vahe on 8 cm pikem. Armatuurlaual troonib 8,4" kuvar.

W206

Seda mudelit hakatakse tootma 2021.aastal.
Läti Regionaal- ja Vähemuskeelte Liit

Läti Regionaal- ja Vähemuskeelte Liit (läti keeles Latvijas reģionālo un mazāk runāto valodu savienība, lühend LatBLUL) on Läti mittetulundusühing, mis seisab Läti regionaal- ja vähemuskeelte eest. Regionaalkeeled on liivi, latgali ja võru keel ning vähemuskeel on vene keel.
Johannes Parksepp

Johannes Parksepp (5. september 1925 Räpina vald, Võrumaa – 30. mai 1988 Polli vald, Viljandimaa) oli Eesti puuviljandusteadlane ja sordiaretaja.

Elulugu

Johannes Parksepp oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1945 Räpina Aiandustehnikumi, 1961 Eesti Põllumajandusakadeemia, põllumajanduskandidaat (1968, EPA), väitekiri "Aedvaarika introduktsiooni ja sordiuurimise tulemusi Eesti NSV-s". Oli 1945–1948 Räpina Aiandustehnikumi mesinik ja õpetaja, 1948–1950 õppemajandi juhataja, 1950–1951 Eesti NSV TA Põllumajanduse Instituudi mullalabori vanemlaborant, 1951–1952 EMMI Polli katsebaasi vanemagronoom, 1952–1970 noorem- ja 1970–1985 vanemteadur, 1985–1988 Karksi kolhoosi aiandusagronoom.

Teadustöö

Uurinud peamiselt marjakultuure, aretanud 9 mustasõstra-, maasika-, karusmarja- ja vaarikasorti ('Edu', 'Polli esmik', 'Albos', 'Moka', 'Mulgi Must', 'Espe', 'Helkal' jt), aretusfondis oli üle 100 000 seemiku (nendest 80% musta sõstra seemikud). Töötas välja puuviljade ja marjade saagikuse hindamise skaalad, avaldas andmed 1100 Eestis katsetatud marjasordi kohta. Koostas ka haljastusplaane. Eesti NSV riiklik preemia (1967, kollektiivis). Umbes 75 teadustrükist.
Kihnu vald

Külad

Lemsi, Linaküla, Rootsiküla ja Sääre.

Ajalugu

21. mai 1992 – Kihnu külanõukogu muudeti Kihnu vallaks.
Haapsalu linnapea

Haapsalu linnapea on Haapsalu linnavalitsuse juht.
Udriku laugas

Udriku laugas on järv Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas Kõrvekülas. Veekogu pindala on 2,2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1613 m. Järves on 2 saart.
Kidy Tour

Asutamine

Kidy Tour asutati Leedus 2015, reiside müüki alustati märtsis 2016.
Rinnak

Fülogenees

Arvatakse, et rinnak kujunes algselt kahepaikseil (vt ka Rinnak (täpsustus)).

Linnud

Lindude rinnaluul on kõigile lennuvõimelistele liikidele iseloomulik suure rinnakiilu esinemine.

Maolised

Mao skeletil on õlavööde ja eesjäsemed täiesti kadunud. Rinnaluu puudumisel on roided väga liikuvad, olles toeks liikumisel ja toitumisel – võimaldavad mao seedekulglal suurt saaki mahutada.

Inimesel

Inimese rinnak paikneb rindkere eesseinas ja on piklik lameluu, sellele kinnituvad rangluud ja seitse ülemist roiet.
Alexander Lütkens

Alexander Lütkens (24. august/5. september) 1842, Tveri kubermang – 22. aprill 1898 Suure-Konguta mõis, Tartumaa) oli Eesti metsandustegelane. 
Ta õppis Tartu Aleksander I gümnaasiumis, metsandust õppis Saksamaal Tharandi metsaakadeemias. Ta töötas pikemat aega Tartumaal metsaülemana.
Ta oli tegev Liivimaa Üldkasulikus ja Ökonoomilises Sotsieteedis ning Balti Metsaseltsis. Ta on avaldanud mitmeid kirjutisi metsanduse kohta selle sotsieteedi väljaandes "Baltische Wochenschrift". 
Ta on maetud Tartu Vana-Jaani kalmistule.
Heckler & Koch MP5

Heckler & Koch MP5 (akronüüm saksakeelsest: Maschinenpistole 5, tõlkes Püstolkuulipilduja 5) on 9 mm-ne püstolkuulipilduja, mille 1960ndatel disainisid Saksa tulirelvatehase Heckler & Koch GmbH (H&K) insenerid. Relvast on tehtud üle 100 versiooni, millest mõned on poolautomaatsed.
MP5 on maailma enimkasutatavaid püstolkuulipildujaid, see on kasutuses 40 riigi sõjaväes, politseis, luures ja turvateenistustes. Põhja-Ameerikas kasutatakse seda SWAT-tiimides.
Aastal 1999 töötas Heckler & Koch välja relva Heckler & Koch UMP, millest pidi saama MP5-e mantlipärija. 2017. aasta seisuga on mõlemad relvad tootmises.
Greifswaldi ülikooli fennistika osakond

Fennistika on Greifswaldi ülikooli (saksa Ernst-Moritz-Arndt-Universität Greifswald) Fennistika ja Skandinavistika Instituudi allüksus, kus õpib ligikaudu 90 üliõpilast. Osakonda juhatab alates 2008. aastast Marko Pantermöller, kes töötas juba varem kuus aastat selles osakonnas õppejõuna. Alates 2014. aasta talvesemestrist on osakonnas Tarja Soutolahti. Õppejõududena tegutsevad veel ka Thekla Musäus ja Mikko Bentlin. Greifswaldi ülikooli fennistikaosakond on Erasmuse partnerülikooliks Helsingi, Turu, Tampere, Jyväskylä, Tallinna ja Tartu ülikoolidele ja Ida-Soome ülikoolile.
Fennistika osakonna üliõpilased ja õppejõud on kaasatud kultuurifestivali Nordischer Klang (suurim Skandinaavia-teemaline kultuurifestival väljaspool Skandinaaviat) korraldusse, kus osalevad ka nimekad muusikud ja autorid Soomest.
2011. aastal tähistas instituut soome keele õpetamise 90. aasta juubelit kahe erialase konverentsi ja mitmete näitustega.

Ajalugu

Ülikooli suhted Soomega ulatuvad 1921. aastasse, mil asutati esimene soome keele õppetool. Teadusajalooliselt on Greifswaldi fennistika osakond Göttingeni ülikooli järel üks tähtsamaid sünnilinnu soome keele õpetamisel Saksamaal. Olulist rolli mängis siin ajaloolane Friedrich Rühs, kelle 1809. aastal avaldatud teos "Finnland und seine Bewohner" (Soome ja tema elanikud) uuris esimesena sügavuti Soomet ning mõjutas pikalt sakslaste maailmapilti soomlastest. 1827. aastal Adolf Iwar Arwidsoni poolt välja antud teose ümber kirjutatud versioon oli pikemat aega konkurentsitu isegi Soomes.

Õppimisvõimalused

Greifswaldi ülikoolis saab fennistikat õppida nii bakalaureuse- kui ka magistriõppes. Mõlemad õppevormid sisaldavad soome keele omandamise kõrval (magistriõpingutes ka Soome teise riigikeele rootsi keele omandamine) seminare ja loenguid ka keele-, kirjandus- ja kultuuriteadusest. Koostöös skandinavistika osakonnaga antakse edasi ka kirjandus- ja kultuuriteadusi Skandinaaviast.
Soome riik toetab osakonda igal aastal külalisõppejõududega, kes viivad läbi seminare Soomega seotud teemadel. Samuti toimuvad pidevalt loengud eri ülikoolidest pärit külalislektoritelt.
Üliõpilastel on ka võimalus osaleda tõlkeseminaridel, mille tulemused igal aastal "Junge Literatur in Europa" raames teatavaks tehakse ja kust traditsiooniliselt ka mõni Soome autor osa võtab.

Raamatukogu

Soome keele õpetamisel on erialase kirjandusega raamatukogu olemasolu olnud alati olulisel kohal ja on siiani üks tähtsamaid eesmärke.
Vaimastvere vald

Vaimastvere vald (Gemeinde Waimastfer) oli vald Laiuse kihelkonnas Tartumaal 1866–1939. Tänapäeval jääb kunagise valla maa-ala suures osas Jõgeva maakonna Jõgeva valda, vaid Villakvere küla jääb nüüd Lääne-Viru maakonna Väike-Maarja valda.
Vaimastvere vald loodi iseseisva omavalitsusena 1866. aastal ning selle esialgne halduspiirkond kattus Vaimastvere ja Ripuka mõisapiirkonnaga. Vald kuulus Laiuse kihelkonda. Esimene vallavanem oli Mihkel Matson (1867–1872 ja 1879–1884).
1892. aastal liideti Vaimastvere vallaga Kärde vald.
Vaimastvere valda kuulusid järgmised külad: Endla, Kemba, Kõola, Kärde, Oonurme, Paduvere, Pedja, Ripuka, Rohe, Tirma, Vaimastvere, Villakvere.
1922. aastal liideti varem Vaimastvere valda jäänud Oonurme küla Jõgeva vallaga.
Boriss Gaidar

Haridus ja töökäik

Gaidar lõpetas 1969. aastal Almatõ Riikliku Meditsiiniinstituudi.
1983. aastal lõpetas ta Kirovi-nimelise Sõjameditsiini Akadeemia neurokirurgia kateedri juures asuva adjunktuuri. Kaitses samas kandidaadikraadi ja jätkas teenistust samas akadeemias õppejõuna. 1990. aastal kaitses doktorikraadi. 1992. aastal sai ta professori kutse. 1992. aastal määrati Gaidar akadeemia neurokirurgia kateedri ja kliiniku ülemaks, ühtlasi sai ta Venemaa Föderatsiooni Kaitseministeeriumi peaneurokirurgiks.
2002. aastal ülendati Gaidar meditsiiniteenistuse kindralleitnandiks.
2013. aastal Venemaa Meditsiiniteaduste Akadeemia suleti ja selle liikmed (sealhulgas Boriss Gaidar) lülitati Venemaa Teaduste Akadeemia koosseisu. Gaidar kuulub akadeemikuna RAN-is arstiteaduste osakonna kliinilise meditsiini sektsiooni
Maksim Ammossov

Maksim Kirovitš Ammossov (vene keeles Максим Кирович Аммосов; 22. detsember (vkj 10. detsember) 1897 Jakuudi oblast  – 28. juuli 1938 Moskva) oli  jakuudi rahvusest Sahha ja Kõrgõzstani riigitegelane.
Ta osales 1916. aastast revolutsioonilises liikumises Venemaal; bolševik alates 1917. aastast. Ta võitles aktiivselt nõukogude võimu kehtestamise eest Siberis. Koos Platon Oiunski ja Issidor Barahhoviga andis ta olulise panuse Jakuudi ANSV  moodustamisel. Ta oli aastatel 1925–1928 Jakuudi ANSV Rahvakomissaride Nõukogu esimees.  Üleliiduline Kommunistliku (bolševike) Partei Keskkomitee ülesandel saadeti ta 1937. aastal Kirgiisiasse, kus aasta varem oli moodustatud Kirgiisi NSV. Ta valiti seal Kirgiisi Kommunistliku Partei Keskkomitee esimeseks sekretäriks.
1937. aastal Ammossov ebaseaduslikult represseeriti. Hukati 1938. aastal. Rehabiliteeriti 1956. aastal

Haridustee ja lingvistiline huvi

Ammossov lõpetas  Punase professuuri instituudi. Ta oli keeltele andekas, lisaks jakuudi ja vene keelele valdas ta veel seitset keelt (inglise, saksa, prantsuse, kasahhi, tatari, usbeki ja kirgiisi keel).

Mälestuse jäädvustamine

Tema auks nimetati Jakuudi Riiklik Ülikool 1990. aastal ümber Ammossovi-nimeliseks Jakutski Riiklikuks Ülikooliks ja 1997. aastast antakse välja  Sahha (Jakuutia) Vabariigi Ammossovi-nimelist riiklikku preemiat. Ammossovi mälestussammas  rajati 2005. aastal Jakutskis ja 2012. aastal Biškekis.

Isiklikku

Tema tütar on Moskvas elav ühiskonnategelane tehnikakandidaat Lena Ammossova (sündinud 1937), kes sai 2007. aastal isa eluloo uurimise eest Sahha valitsuselt Ammossovi-nimelise riikliku preemia.
Sanaa ülikool

Sanaa ülikool (inglise keeles Sana'a University) on ülikool Jeemenis Sanaas.
Ülikool asutati 1970.
Ülikoolis õpib sõltuvalt aastast 8000-14000 üliõpilast.
Tatari väin

Tatari väin (vene Татарский пролив) ühendab Jaapani ja Ohhoota merd ja eraldab Sahhalini saart Aasia mandriosast.
Kitsaimas kohas, Nevelskoi väinas, on tema laius 7,3 km ja sügavus 7,2 m.
Väin on ligi 900 km pikk ning seda loetakse maailma pikimaks väinaks.
Korporatsioon Fraternitas Estica maja

Korporatsioon Fraternitas Estica maja on Korporatsioon Fraternitas Estica konvendihoone ja vaimne keskpunkt Tartus aadressiga Vanemuise tänav 54.
Maja ehitamise tellis kaupmees J. Lellep. Maja ehitati 1912 juugendstiilis villaks. Maja projekteeris Fromhold Kangro.
Aastast 1933 kuulub maja korporatsioonile Fraternitas Estica.
Nõukogude ajal tegutses majas ETV Tartu stuudio.
Michael Ondaatje

Philip Michael Ondaatje (sündinud 12. septembril 1943 Colombos Sri Lankal) on Kanada kirjanik ja luuletaja.
Romaani "Inglise patsient" eest sai ta Bookeri auhinna. Selle teose põhjal tehtud samanimeline film võitis üheksa Oscarit.
Monika Mattiesen

Tegevus

Monika Mattiesen on töötanud Pariisis IRCAMi stuudios, valmistades ette seal tegutsevate heliloojate (Saariaho, Manoury, Fedele, Jodlowski) teoseid. Ta on osalenud Stockhauseni kursustel Kürtenis, kus koostöös heliloojaga jõudsid tema repertuaari mitmed Stockhauseni elektroakustilised teosed. 2004. aastal IRCAMi/Acanthesi meistrikursustel Metzis kandis Monika Mattiesen ette Philippe Manoury elektroakustilise suurteose "Jupiter", muusikaliseks assistendiks helilooja ise.
Solisti ja kammermuusikuna on ta esinenud Eestis, Soomes, Lätis, Poolas, Rootsis, Venemaal, Kreekas, USA-s, Colombias. Monika Mattiesen on salvestanud ja toonud esiettekandele mitu spetsiaalselt temale kirjutatud uut flööditeost, autoriteks eesti heliloojad Kõrvits, Mart Siimer, Mirjam Tally, Grigorjeva, Tulev, Kõlar, Timo Steiner, Märt-Matis Lill, Tüür jt.
Monika Mattiesen, Küberstuudio kunstiline juht, on keskendunud nüüdismuusika interpreteerimisele. Ansambel kasvas välja tema soolokontsertidest, kus flötisti tähelepanu köitis järjest enam akustilise ja elektroonilise muusika sünteesimine teiste kunstivaldkondadega (valgus-, video-, maalikunst, samuti tants, kirjandus, film).
Adele Pärtelpoeg

Adele Pärtelpoeg (alates 1909 Adele Koll) (1. august 1890 Palamuse – 8. juuli 1975 Austraalia, Queensland) oli Raja Teele prototüüp.

Elukäik

Õppis 1901-1903 Palamuse koolis. Edasi õppis A. Grassi kool Tartus ning 1909 lõpetas Puškini nimelise Vene Gümnaasiumi. Töötas paar aastat Palamuse kirikumõisas ja paar aastat Tartus. 1927. aastal sõitsid Kollid Austraaliasse uut õnne otsima. Adele pidas koos abikaasa ja pojaga Queenslandis lambafarmi. Paari aasta pärast suri Osvald. Neli aastat pärast Osvaldi surma lõpetas Teele talupidamise. Hiljem töötas Adele juuksurina ja pidas võõrastemaja.

Muuseumipedagoog Aili Kalavus on kirjutanud: 
"Adele oli elavaloomuline ja särtsakas tüdruk, sageli ka üsna kangekaelne, aga kindlasti ka töökas. Juba päris pisikesena avaldusid mõned iseloomujooned. Adele sündis Palamuse veskijärve kaldal, kuid paari aasta pärast oli pere sunnitud sealt lahkuma, sest vanematel polnud võimalik teda järvest eemale hoida. Igal silmapilgul, kui tema järele ei vaadatud, oli ta järve hüpanud, et koos partidega ujuda. Adele abiellus 19-aastasena vanemate tahte kohaselt Kolli talust pärit Osvaldiga. Adele vanematekodus muutunud nooriku meeleolu, ta tõmmanud pruudipärja lõhki ja visanud põrandale. Siit sai ehk Luts ainest "Tootsi pulma" tarvis. Ka uuest kodust Kollil tuli Adelel edaspidi tülide tagajärjel lahkumisi ette. Siis elas ta mõnda aega mujal, kuni talle järele tuldi, või otsustas ta ise naasta. Nii, nagu Teele lahkus "Äripäevas" Ülesooltki."
Nime Raja Teele saamislugu selgitas Kalavus aga nii:  
"Teele on selle kohta ise öelnud, et kui tema Oskar Lutsu ja veel kahe poisiga mängis pallimängu, kus igaühel olid oma rajad, hüüdnud ta sageli, et ärge tulge üle minu raja. Selle järgi vist oligi Oskar Luts hakanud teda Raja Teeleks nimetama. Teele isa ehitatud maja Palamusel valmis enne, kui Ehavere koht ära anti. Seega kuskil Raja talus nad elanud ei ole."
Liigikaitse

Liigikaitse on haruldaste või hävimisohus olevate taime-, seene- ja loomaliikide kaitsmise meetmed (nt kogumis- või korjamiskeeld, punasesse nimestikku kandmine, seadusega looduskaitse alla võtmine jne).
Liigikaitse olulisi eeldusi on kaitstavate liikide (nende populatsioonide) elupaikade kaitsmine.
Aina

Aina on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 553. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Aina 177 naisel.
Äyrämöised

Äyrämöised (soome mitmus äyrämöiset, ka ägrämöiset, ainsus äyrämöinen) on ajalooline soome hõim Karjalas Karjala kannase lääneosas ning üks kahest ajaloolisest ingerisoome hõimust Ingerimaal. 
Nii algkodus Karjalas kui ka hiljem Ingeris võis äyrämöiste kõrval eristada teist ajaloolist soome hõimu, kelleks olid savakod. Hõimu nimetus tulebki selle varasemast algkodust, muistsest Äyräpää (Äkräpää) maakonnast Karjala kannasel, mis on omakorda tuletatud hõimu mütoloogilise esiisa ja jumala Äkräs (Ägräs) nimest. Äyrämöiset ise, nagu ka savakod, nimetasid ennast reeglina soomlasteks (suomalaiset), oma keelt soome keeleks või selle murdeks.
Ingerimaale hakkasid äyrämöised sisse rändama pärast piirkonna minekut Rootsi võimu alla 17. sajandi alguses. Nende kõrval asus samalajal Ingerimaale ümber ka hulgaliselt Karjala kannase idaosast, Savost ja Viiburi lääni läänepoolsetest osadest pärit savakoid. 
1848. aastal loendas vene etnograaf Peter von Köppen Ingerimaal kokku 29 242 äyrämöist ja 43 080 savakot. Äyrämöiste põhiliseks asualaks Ingeris olid Toksova, Lempaala, Vuole, Kaprio, Tyrö ja Liissilä kihelkonnad, kus nad moodustasid enamuse rahvastikust. Samuti leidus äyrämöiseid Tuutari, Hietamäki, Skuoritsa, Serepetta, Kolppana, Koprina ja Inkere kihelkonnas, kus leidus nii eraldi äyrämöiste ja savakote külasid kui ka segakülasid. 
Nii Karjalas kui ka Ingerimaal moodustasid äyrämöised ja savakod pikka aega omaette etnilised grupid, kellel oli oma selgelt eristatav keelemurre, kombestik ja rahvarõivad. Hõimudevahelised abielud praktiliselt puudusid või olid harvaesinevad ning segaabieludes õpetasid ja andsid emad lastele edasi just oma kultuuritavad. 19. sajandi keskpaigas olid hõimudevahelised kultuurilised erinevused veel selgesti eristatavad, kuid järk-järgult omavaheline läbikäimine tihenes, sh suurenes segaabielude arv, ning 20. sajandi alguseks olid kahe hõimu vahel alles veel vaid keelelised erinevused.

Rahvariided

Äyrämöise naise rahvariide üheks eristavaks tunnusjooneks on rekko – nelinurkne mitmevärviline (põhivärvid punane ja kollane) tikand särgi rinnusel. Samuti on tikandid särgi kaelusel ja õlgade juures varrukatel. Särgi peal kanti suvel linasest riidest valget eest avatud jakki – kostuli, talvel tikanditega kaunistatud kuube. Rahvarõiva villane seelik on sinine punase ülaosaga või punane sinise ülaosaga. Seeliku juures kanti sageli villast või linast värviliste tikanditega põlle. Vööna kanti kirivööd, mis asetati keha vasakule poolele. Peas kandsid vallalised naised tikandi või ornamentidega kaetud peapaela- või võru – seppäli. Abielunaise peakate oli huntu – linasest riidest valge pearätt värvilise tikandiga. Rõivaste juurde kuulusid valged sukad. Jalanõudena kantti pruune või musti nahast kingi. 
Meestel eraldi rahvarõivad puudusid. 
Äyrämöiste rahvarõivad olid arhailisemad ja traditsioonilisemad kui savakote riided, sarnanedes üldjoontes Karjalas kantavate rahvarõivastega. Savakod olid riietuselt modernsemad ning läksid kergemini kaasa uute moevooludega. Savakote rahvarõivad sarnanesid üldjoontes Soomes kantavate rahvarõivastega.
Sündepää mõis

Sündepää mõis (saksa keeles Sündepä) oli Kiltsi mõisa kõrvalmõis Ridala kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne maakonda Haapsalu linna.
Bernhard Justus Thomas Spindler

Bernhard Justus Thomas Spindler (21. juuli/2. august 1822 Haljala – 8. oktoober/20. oktoober 1892 Nõmmpere mõis, Märjamaa kihelkond) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis Tallinna toomkoolis ja Võrus Heinrich Krümmeri eragümnaasiumis. Aastatel 1841–1847 õppis ta Tartu Ülikoolis. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta koduõpetajana. Ordineeriti 21. septembril/3. oktoobril 1852 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1852–1890 Lihula ja Kirbla Püha Nikolause koguduse õpetaja. Ta suri aastal 1892 Nõmmpere mõisas (asus Märjamaa kihelkonnas).

Isiklikku

Tema isa Georg Wilhelm Spindler oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja, vend Nikolaus Friedrich Hermann Spindler oli Harju-Madise ja Harju-Risti koguduse õpetaja, poeg Hermann Spindler oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja, poeg Friedrich Spindler oli Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja, hiljem fotograaf ja ajalehe "Revaler Zeitung" toimetaja.
Alajõe valla lipp

Alajõe valla lipp on Ida-Viru maakonna endise Eesti haldusüksuse Alajõe valla lipp.
Lipp kinnitati 17. septembril 1996.
Lipu autor on Priit Herodes.

Lipu kirjeldus

Valla lipuks oli ruudukujuline vapilipp. Sinise võrguga kaetud kuldse ruudukujulise vapilipu alumisel poolel on sinine laineline palk, milles hõbedane kala.
Kandelipu suurus on 105×105 cm.

Põhjendus

Kujundid ja värvid viitavad valla nimele, Peipsi järvele ja Alajõele ning vallarahva jaoks tähtsale kala võrgupüügile. Kujundus osutab ka Alajõe valla seosele Narva regiooniga.
Simmu Tiik

Simmu Tiik (sündinud 19. veebruaril 1959 Tartus) on Eesti diplomaat.

Haridus

Simmu Tiik lõpetas 1977. aastal Tartu 1. Keskkooli (Hugo Treffneri Gümnaasiumi); 1989. aastal Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna ning 1992. aastal Kopenhaageni ülikooli ajalooteaduskonna.

Isiklikku

Simmu Tiik on abielus ja tal on tütar. Tema isa oli majandusgeograaf, ajaloolane ja raamatukogundustegelane Leo Tiik.
Zoobentos

Zoobentos ehk põhjaloomastik on mingi veekogu bentaali asustavad loomorganismid. Zoobentos on bentose ehk põhjaelustiku tähtsaim osis (fütobentos koos zoobentosega moodustab bentose).
Enamikus veekogudes asustab zoobentos ka suurimaid sügavusi, näiteks on teda leitud üle 10 000 m sügavuselt meresüvikutest.
Merede ja mageveekogude zoobentose dominantrühmad on mõneti erinevad: esimeses prevaleerivad sageli limused, okasnahksed, hulkharjasussid jt, mageveekogudes aga vähid, limused, putukate vastsed jt.

Liigitused

Sõltuvalt sellest kas põhjaloomad elavad veekogu põhjasetete pinnal või setteis, saab eristada epifaunat ja infaunat.
Zoobentos saab liigitada ka suuruse järgi. Makrozoobentoseks nimetatakse loomi, kes on üle 1–2 mm (palja silmaga nähtavad), neist väiksemaid, submikroskoopilisi loomi nimetatakse meiozoobentoseks (kuni väikseimad hulkraksed loomad), üherakulisi protiste nimetatakse mikrozoobentoseks.
Arenguabi agentuur

Arenguabi agentuurid (inglise keeles Aid agencies) on rahvusvahelises arengukoostöös osalevad rahvusvahelised, riiklikud ja valitsusvälised organisatsioonid. Need on nii ÜRO spetsialiseeritud asutused, rahvusvahelised rahandusorganisatsioonid, riiklikud arengukoostöö koordineerimiskeskused kui arengukoostöö vabaühendused.
Allikas: Arengukoostöö- ja humanitaaralase terminoloogia sõnaseletusi