google/wiki40b huggingface dataset:
Harry Mutvei

Harry Mutvei, ka Harri Mutvei (sündinud 20. detsembril 1925 Tallinnas) on eesti päritolu Rootsi geoloog, paleontoloog ja zooloog.
Harry Mutvei on fossiilsete peajalgsete (Cephalopods) uurija.

Haridustee ja karjäär

Harri Mutvei lõpetas 1943. aastal Tallinna reaalkooli. Samal aastal (1943) põgenes ta Soome, sealt 1944. aastal edasi Rootsi. Mutvei lõpetas 1950. aastal Uppsala Ülikooli loodusteaduskonna filosoofiakandidaadi kraadiga.
Mutvei kaitses 1957. aastal filosoofialitsentsiaadi kraadi Uppsala Ülikoolis väitekirjaga "On the relations of the principal muscles to the shell in Nautilus and some fossil nautiloids" ja 1964. aastal filosoofiadoktori kraadi Stockholmi Ülikoolis väitekirjaga "Remarks on the anatomy of recent and fossil Cephalopoda: with description of the minute shell structure of belemnoids".
Harry Mutvei töötas aastail 1951–1967 Stockholmis Riiklikus Loodusloomuuseumis intendandina, 1965–1968 Stockholmi Ülikooli geoloogiainstituudis ja 1968–1980 Uppsala Ülikooli paleontoloogiainstituudis dotsendina ning 1980–1993 taas Riikliku Loodusloomuuseumi intendandina, ühtlasi ka osakonnajuhatajana.
Mutvei on töötanud ka akadeemilise stipendiaadina Bonni Ülikoolis (1968) ning külalisprofessorina Tübingeni (1967) ja Pariisi ülikoolis (1982, 1984, 1986). Ta on esinenud loengutega 15 USA ja Kanada ülikoolis (1970). Mutvei on olnud korduvalt rahvusvahelise biomineralisatsioonialaste sümpoosionide organisatsioonilise komitee liige, sageli ka esimees. Aastast 1968 on ta Teaduste ja Kirjanduse Akadeemia Mainzis biokristallisatsiooni uurimise komisjoni ekspert.

Teadustöö

Harry Mutvei on uurinud tänapäeva ja fossiilsete molluskite (eriti peajalgsete) kodade mikro- ja ultrastruktuuri, biomineralisatsiooni, funktsionaalmorfoloogiat, evolutsiooni ja süstemaatikat; laiendanud ultrastruktuuri ja biomineralisatsiooni uuringuid ka lülijalgsetele ja problemaatilistele kivististele – retseptakuliitidele.
Ta on kasutanud mere-, järve- ja jõekarpide uuringuid Rootsi veekogude ning koostöös Eesti zooloogidega ka Eesti veekogude (eriti Tallinna lahe) reostuskoormuse ja keskkonnamuutuste määramiseks.
Mutvei on vahendanud Eesti TA (hiljem TTÜ) geoloogiainstituudi ja Rootsi geoloogide kontakte ja suhtlust.
Harry Mutvei määras 15. veebruaril 1993 Stockholmis oma laboris Eestist Marek Vahula korjatud ebapärlikarbi vanuseks 134 aastat, mis on Eesti loomariigi vanuserekord.
Robert-Rudolf Volk

Robert-Rudolf Volk (sündinud 8. veebruaril 1921) on eesti skulptor. Ta on Kaitseliidu Tartu maleva I malevkonna liige ja sellega Kaitseliidu vanim tegevliige.

Elulugu

Volk sündis 1921. aastal Järvamaal Karedal, Taavet-Hansu talus.
1938. aastal astus Volk Kaitseliidu Järva malevasse, kuna Euroopas valitses tema sõnul ärev olukord. Malevaga ühinemist ajendas ka klassivend Paide gümnaasiumist, kes oli Järva maleva pealiku poeg, ning Volki vanem vend Arnold, kes osales õppursõdurina Vabadussõjas ning oli allohvitser Eesti kaitseväes. 1941. aastal põgenes Volk Nõukogude okupatsiooni eest metsa. 1942. aastal, kui Eestisse oli saabunud Saksa sõjavägi, läks ta õppima Tartu Ülikooli majandusteaduskonda. 1943. aastal mobiliseeriti ta Saksa sõjaväkke ja määrati politseipataljoni nr 36, mille koosseisus saadeti ta Neveli rindele. 1944. aastal sattus Volk taas Eestisse, kuna politseipataljon nr 36 naasis Eestisse. 9. märtsil elas Volk Tallinnas üle märtsipommitamise. 1944. aasta septembris liitus Volk Pitka löögiüksusega. Volk oli end kaks aastat metsas peitnud, enne kui ta 1946. aastal võeti kinni ning saadeti Viljandi filterlaagrisse. Pärast sealt vabanemist 1948. aastal hakkas Volk töötama skulptorina Anton Starkopfi ateljees. Ateljees töötas ta kuni pensionini. 2008. aasta 10. oktoobril liitus Volk Kaitseliidu Tartu maleva I malevkonnaga.
Toulouse

Tööstus

Peamised tööstusharud on lennuki- ja masinatööstus. Linnas toodeti Concorde'i lennukeid, tänapäeval koostatakse seal Airbusi lennukeid.

Haridus

Linnas on kolm ülikooli, kus õpib kokku umbes 95 000 tudengit. Ülikool asutati 1229. aastal, 1969. aastal jagati kolmeks: Toulouse'i I ülikool, Toulouse-Le Mirail' ülikool ja Paul Sabatieri ülikool (vastavalt sotsiaal-, humanitaar- ja loodusteadused).
Toulouse'is tegutsevad ka École nationale de l'aviation civile ja Institut polytechnique des sciences avancées ja Toulouse Business School ja Toulouse School of Economics.

Sport

Linna jalgpalliklubi Toulouse FC mängib Prantsusmaa esiliigas.
Linda (laevasõiduselts)

Linda oli aastail 1879–1893 tegutsenud Eesti laevasõiduselts.
Selts asutati 1879 nime all Eesti Kaubalaeva Selts "Linda". Seltsi asutamise võtmeisik oli Gustav Eslon. Seltsi esimene laev oli Norras ehitatud Morgenrøden.
Seltsi auliikmed olid Carl Robert Jakobson, Johann Voldemar Jannsen, Johan Köler, Mihkel Veske ja Kristjanis Valdemārs.
Selts lõpetas oskamatu asjaajamise tõttu pankrotiga ja aktsionäridele maksti välja 22% kapitalist.
Pseustes

Levila

Neid madusid võib kohata Mehhikos, Kesk-Ameerikas ja Lõuna-Ameerikas.
Jean Galfione

Jean Galfione (sündinud 9. juunil 1971 Pariisis) on Prantsusmaa kergejõustiklane (teivashüppaja).
Mündrik

Mündrik oli ametimees keskajal, kes pidas paadiühendust mandri ja kaubalaevade vahel.
Mündriku amet oli vajalik mereäärsetes linnades, kus puudus sadam või oli sadamas olev veetase kaubalaevade jaoks liialt madal, nagu näiteks keskaegne Pärnu sadam Pärnu jõe suudmes, kus jõkke pääsesid vaid kerged ja väikesed purjepaadid. Kaubalaevad seisid reidil ja last veeti laevadele aerupaatidega.
Jaunbilska mõis

Jaunbilska mõis (saksa keeles Neu-Bilskenhof) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Smiltene kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Smiltene piirkonnas Bilska vallas.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 8 ja 3/8 adramaad, sellele allus 291 mees- ja 310 naishinge.
Agraarreformi ajal oli mõisa pindala 538 hektarit.

Karjamõisad

Mõisa koosseisus oli aastal 1816 Seehofi karjamõis.
Anna Remišová

Anna Remišová (sündinud 1954) on Slovakkia eetik, Bratislavas tegutseva Komenský Ülikooli juhtimisteaduskonna professor, tema eriala on ärieetika.
Remišová on kirjutanud mitu raamatut ja artikleid ärieetika teemal. 2000–2002 oli ta Slovakkia Teaduste Akadeemia juures tegutseva Slovakkia Filosoofialiidu esimees (Slovenské filozofické združenie pri Slovenskej akadémii vied).
Koostöös Slovakkia naftakompaniiga Slovnaft hakkas Remišová esimesena Slovakkias pakkuma eetikanõustamist.
Jérôme Boateng

Jérôme Agyenim Boateng (sündinud 3. septembril 1988 Berliinis) on Saksamaa jalgpallur. 
Ta mängib kaitsjana Müncheni Bayernis Bundesligas ja Saksamaa jalgpallikoondises. Tegu on mitmekülgse kaitsjaga, kes saab mängida nii keskkaitses kui ka paremal äärekaitses.
Jérôme Boatengi isa on pärit Ghanast ja ema on sakslanna. Tema vanem vend Kevin-Prince on esindanud Ghana jalgpallikoondist.
2016. aastal valiti ta Saksamaa aasta jalgpalluriks.

Koondisekarjäär

Ta kuulus Saksamaa noortekoondisse, kellega tuldi 2007. aasta alla 19-aastaste Euroopa meistrivõistlustel kolmandaks. 2009. aastal tuli ta Saksamaa noortekoondisega alla 21-aastaste Euroopa meistriks.
Debüüdi Saksamaa rahvuskoondises tegi Boateng 10. oktoobril 2009 mängus Venemaa vastu.
Esimese ja seni ainsa värava on ta rahvuskoondises löönud 2016. aasta Euroopa meistrivõistluste kaheksandikfinaalis 26. juunil Slovakkiale. Ta valiti lisaks turniiri sümboolsesse koosseisu.
2010. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Saksamaa koondisega pronksmedali. 23. juunil toimunud viimases alagrupimängus Ghanaga mängis vastasmeeskonnas tema vend Kevin-Prince – see oli esimene kord jalgpalli maailmameistrivõistluste ajaloos, kui kaks venda mängisid ühes mängus vastasmeeskondades.
2014. aasta maailmameistrivõistlustel tuli ta Saksamaa koondisega maailmameistriks. Boateng kuulus algkoosseisu kõigis mängudes.
2018. aasta maailmameistri võistlustel sai Boateng punase kaardi Rootsi vastu (82 minut) mis keelas täielikult ära järgmistes mängudes osalemise.
Kõrvemaa

Kõrvemaa (ka Vahe-Eesti madalik, ka Kõrvemaa tasandik) on Eesti maastikurajoon. Kõrvemaa pindala on 3130 km² ja see asub Harju lavamaa ning Pandivere kõrgustiku vahel. Maastikurajoon on kirde-edelasuunaline, piirnedes Soome lahe rannikumadaliku ja edelast Navesti jõega. 
Kõrvemaa soostumus on suur – 37,7%.  Nagu nimigi ütleb, on ala metsasus suur ning elanike arv võrdlemisi väike. 
Kõrvemaa pinnamood on mitmekesine: seal leidub mandrijää tekitatud oosistikke, mõhnastikke jm.

Veestik

Kõrvemaal on umbes 120 järve ja mitu veehoidlat. Neist tähtsamad on Paunküla ja Soodla veehoidla.
Kõrvemaal asuvad Põhja-Kõrvemaa ja Kõrvemaa maastikukaitseala ning osa Lahemaa rahvuspargist.
Kaltern an der Weinstraße

Geograafia

Valla pindala on 47,9 km².
Kaltern külgneb järgmiste valdadega: Eppan, Neumarkt, Tramin, Vadena, Amblar, Cavareno, Ruffrè-Mendola ja Sarnonico (viimased neli valda kuuluvad Trento provintsi).

Frazioni

Kalterni vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Altenburg (Castelvecchio), Oberplanitzing (Pianizza di Sopra), Unterplanitzing (Pianizza di Sotto), St. Josef am See (San Giuseppe al Lago), St. Anton/Pfuss (San Antonio/Pozzo), St. Nikolaus (San Nicoló) ja Mitterdorf (Villa di Mezzo).

Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 92,61% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 7,03% itaalia keelt ja 0,36% ladiini keelt.
Suur mäng

"Suur mäng" (The Great Game) oli Briti impeeriumi ja Venemaa Keisririigi strateegiline vastasseis ülemvõimu pärast Kesk-Aasias 19. sajandil ning 20. sajandi esimesel kümnendil.
Väljendi "Suur mäng" tegi üldtuntuks Rudyard Kiplingi romaan "Kim". Fraasi olevat esimesena kasutusele võtnud kapten Arthur Conolly, Briti luuraja.
Sergei Ivanov (Eesti poliitik)

Sergei Ivanov (sündinud 5. jaanuaril 1958 Haapsalus) on Eesti poliitik. 
Ta lõpetas aastal 1982 Tallinna Polütehnilise Instituudi automatiseeritud juhtimissüsteemide erialal ning aastal 1992 Peterburi Riigi- ja Munitsipaaljuhtimise Instituudi politoloogia erialal.
Ta on olnud VIII (valimisliit Meie Kodu On Eestimaa!), IX (Eestimaa Ühendatud Rahvapartei) ja X Riigikogu (Eesti Reformierakond) liige.
18. juunist 2000 kuni juunini 2002 oli ta Vene Balti Erakonna esimees.
2009. aastal astus ta Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda.
Ta oli 2010–2011 Tallinna Vene Muuseumi juhataja.
Ewald Ammende

Ewald Ammende (3. jaanuar 1893 Pärnu, Liivimaa kubermang - 15. aprill 1936 Peking, Hiina) oli baltisaksa publitsist ja ühiskonnategelane.
Ta oli Euroopa rahvusvähemuste kongressi peasekretär 1925–1936.
Ewald Ammende suri 15. aprillil 1936 Saksa haiglas Pekingis. Ta on maetud Pärnu Alevi kalmistule.
Hoosea

Prohvet Hoosea, Beeri poeg, oli 8. sajandil eKr elanud iisraeli prohvet, kelle raamat kuulub Vana Testamendi kaheteistkümne väikese prohveti raamatu sekka. Hoosea kuulutamisperiood kestis umbkaudu veerand sajandit aastatel 750–724 eKr , ta ennustas iisraeli rahvale väljateenitud hävingut. Hoosea ennustused täitusid – 736. aastal eKr algas sõda Iisraeli ja Assüüria vahel, mille lõpetuseks vallutas Assüüria 722. aastal eKr Iisraeli kuningriigi pealinna Samaaria.

Hoosea missioon

Nimi "Hoosea" tähendab "Ta päästab", mis viitab Hoosea kuulutustöö eesmärgile. Hoosea raamatu esimeses peatükis on kirjas tuntud piiblimüüt, mille järgi sai Hoosea käsu abielluda hooranaisega, et see sümboliseeriks Iisraeli ja Jahve truudusetut liitu. Ta võtab endale naiseks Diblaimi tütre Gomeri, oletatava templiprostituudi. Hoosea saab Gomeriga kolm last, kelle nimed sümboliseerivad iisraeli rahva ärapöördumist oma Jumalast. Esimene kannab nime Jezreel ("Jumal külvab"); teine, kes on tütar, saab nimeks Lo Ruhama ("Ei ole halastust"); kolmandana sünnib poeg nimega Lo Ammi ("Ei ole minu rahvas").  Hoosea laste nimed viitavad tema kui prohveti kuulutustööle, mille järgi on iisraeli rahvas murdnud Lepingu Jahvega ja neid ei oota häving tulevikus, vaid nad on juba praegu hävitatud.

Hoosea vaated

Hoosea kritiseerib oma raamatus teravalt nii rahvast kui ka preesterkonda. Tema keel on viimistletud ja kujundlik, suur rõhk on ebajumalateenimise laitmisel, mistõttu on oletatud, et Hoosea oli leviidi preester.  Ta süüdistab iisraeli rahvast kaananlaste baaliusu ülevõtmises, erinevates viljakuskultustes, mis on pühendatud Elile ja Ištarile. Ta kritiseerib rahva lodevaid kombeid, levivat kuritegevust, materialistlikku ellusuhtumist, aga ka ebaõnnestunud välispoliitikat suhetes suurriikide Egiptuse ja Assüüriaga ning kuningavõimu üldiselt. Hoosea idealiseerib iisraeli rahva muistset kõrbeelu perioodi, mil rahva seas oli säilinud siirus ja ustavus Jumalale (hesed).

Hoosea sõnumi tõlgendamine

Hoosea kirjutab võrdpiltides ja kasutab metafoore, mistõttu ei ole tema tekst üheselt mõistetav. Ameerika teoloog Alice Ann Keefe on tõrjunud käsitlust, mille kohaselt keskendub templiprostituut Gomeri lugu kui truudusetu Iisraeli võrdpilt vaid ebajumalateenimise probleemile. Keefe laiendab oluliselt probleemide ringi ja väidab, et Hoosea kritiseerib sarnaselt prohvet Aamosele pärusmaade kokkuostmise probleemi, mis jättis paljud vaesemad juudi põllu- ja viinamäeharijad ilma maata.  Hoosea sõnumit ei saa vaadelda ühemõttelisena, vaid Hoosea püüab haarata võimalikult laia teemade ringi, mis puudutavad inimese rikutust ja ebamoraalsust aegade algusest saadik.
Galadriel

Taust

Galadrieli isa oli Finarfin ja tema ema oli Eärwen. Suurel rännakul Kadumatutele Maadele lõi tema isa haldjate hõimu, mida tunti nime alla Noldorid, ja temast sai selle hõimu liider. Galadriel sündiski Kadumatutel Maadel u 1362. aastal enne Esimest Ajastut. Galadrielil on neli vanemat venda: Finrod, Orodreth, Angrod, ja Aegnor.
Filmides kehastab Galadrieli Cate Blanchett.

Iseloom

Galadriel oli väga terane ja tark. Kui ta elas veel Kadumatutel Maadel, õppis ta kõike taimede kohta ning samuti omandas haldjate käsitöö saladusi. Galadrielil oli eriline võime näha teiste inimeste meeltesse. Ta oli väga armuline ja arusaav, kuid ka uhke ja tugeva tahtejõuga.

Välimus

Galadriel oli uskumatult kaunis. Tema juuksed meenutasid kulda, mis oli segatud hõbedase läikega ning need näisid valguse käes kiirgavat.
Vaenlane Morgoth tapab Galadrieli vanaisa Finwë ja varastab Silmarillid ja Feanor tõotab et saab need tagasi ükskõik mis hinnaga. Ta jäiltas Morgothit Keskmaani trotsides Valarite nõu ning paljud Noldorid langesid. Galadriel ei andnud Feanoriga sarnaselt vannet aga ta eksles kaua kaugetel maadel ning lõpuks ühines ta noldoritega nende võitluses Keskmaal.

Kui Galadriel kohtas Celeborni, siis armus ta temasse. Nad abiellusid ning elasid enamuse osa Esimesest Ajastust Doriathis.
Leni Riefenstahl

Leni Riefenstahl (õieti Berta Helene Amalie Riefenstahl; 22. august 1902 Berliin – 8. september 2003 Pöcking) oli saksa tantsija, näitleja, fotograaf ning mängu- ja dokumentaalfilmide režissöör.
Riefenstahl sündis rikkas peres. Tema isale kuulus edukas soojuselektrijaam ja ta tahtis, et tütar tegutseks tema jälgedes äris. Kuid Leni astus 1918 16-aastasena Berliinis tantsu ja balletti õppima ja temast sai klassi priimus.
Mõnda aega töötas Riefenstahl tantsijana, aga 1924 sai ta põlvevigastuse. Seejärel otsustas ta saada näitlejaks. Tal oli tummfilminäitlejana edukas karjäär. Filmides mängis ta sportlikke ja iseseisvaid naisi. Sageli esines tema filmides mägironimise teema ja tema kehastatud tegelane oli tihti kogenud mägironija.
Paralleelselt näitlemisega ning hiljem näitlemise asemel hakkas ta tegutsema filmide stsenaristi, produtsendi ja režissöörina. Esimene film, kus ta neid ameteid täitis ja lisaks peaosa mängis, oli 1932. aasta film "Das blaue Licht" ("Sinine valgus").
Sidemete tõttu natsionaalsotsialismi ja eriti Adolf Hitleriga oli ta üks kõmulisimaid filmiajaloo suurkujusid. Tema juhtimisel 1934. aasta NSDAP parteipäevadest tehtud dokumentaalfilm "Triumph des Willens" ("Tahte triumf") on mõjuvõimas propagandafilm.
1936. aasta suveolümpiamängudest valmis Riefenstahlil propagandafilm "Olympia" ("Olümpia"). Selles filmis kasutas ta paljusid võtteid, mis hiljem said filmikunstis tavaliseks, aga olid omas ajas uudsed: filmimine ebatavalise nurga alt, ootamatud kaadrivahetused, ülilähivõtted jne.
Filmi "Tiefland" ("Tasandik") stsenaariumi hakkas Riefenstahl kirjutama 1934. Võtted toimusid 1940–1944. Riefenstahl mängis selles ka peaosa, kerjustantsijat Marthat. Siiski toimus filmi esilinastus alles 11. veebruaril 1954. Nii kulus filmi tegemiseks 20 aastat. Sellega jõudis Riefenstahl Guinnessi rekordite raamatusse. Hiljem ületas selle rekordi animafilm "The Thief and the Cobbler", mida tehti 31 aastat (1964–1995).
Riefenstahl peatus 8. augustil 1938 lennul Helsingist Berliini Tallinnas.
Hainani provints

Haldusjaotus

Provints jaguneb 2 ringkonna tasemel haldusüksuseks ja 17 maakonna tasemel haldusüksuseks.
Inspektsioon

Inspektsioon on riiklik järelevalveteenistus, mis tegutseb kindlas valdkonnas.
Eesti riigiasutuste sekka kuuluvad tänapäeval näiteks finantsinspektsioon, tööinspektsioon, keskkonnainspektsioon, andmekaitse inspektsioon ja Terviseamet. Nõukogude ajal tegutsesid Eesti NSV-s muuhulgas ka sanitaarinspektsioon, autoinspektsioon ning Kalavarude Kaitse ja Taastamise Inspektsioon.
Inspektsiooniks nimetatakse eesti keeles ka ülevaatust või kontrolli, sh ühekordse või regulaarse tegevusena. Inspektsiooni teostajat nimetatakse inspektoriks.
Lizdēni mõis

Lizdēni mõis (saksa keeles Lisden, läti keeles Lizdēnu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Astijärve kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Burtnieki piirkonnas Rencēni vallas Lizdēnis.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 7 ja 1/8 adramaad, sellele allus 160 mees- ja 158 naishinge.
Saarimaa Ülikool

Saarimaa Ülikool (saksa Universität des Saarlandes) on ülikool Saksamaal Saarimaa liidumaal Saarbrückeni ja Homburgi linnas; ühtlasi ainus selle liidumaa ülikool.
Ülikooli asutasid Prantsusmaa võimud 1948 Homburgi linnas (enne 1957 ei kuulunud see linn Saksamaa Liitvabariiki).
Tänapäeval õpib ülikoolis umbes 15 000 õpilast.
Pegasus (kirjastus)

Pegasus on Eesti kirjastus.
See asutati 2001. aastal.
Timișoara Traian Vuia lennujaam

Timișoara Traian Vuia lennujaam (IATA: TSR, ICAO: LRTR) on reisijate arvu järgi suuruselt kolmas lennujaam Rumeenias. Aastal 2003 nimetati see samas maakonnas sündinud leiutaja ja lennupioneeri järgi Traian Vuia lennujaamaks. See on Banaati piirkonnas tähtsaim lennujaam, olles varu nii Bukaresti (OTP), Belgradi (BEG) kui ka Budapesti (BUD) lennujaamale. 2017. aasta algusest sai Timișoara lennujaamast esimene lennujaam Rumeenias, millel on EASA sertifikaat.

Ajalugu

Algne lennubaas arenes Timiși maakonnas esimese maailmasõja ajal, olles tööl 15. novembrist 1915 kuni 1917. aasta aprillini. Aastal 1935 otsustati Timișoarasse rajada ühiskondlik lennujaam. Kuigi ametlikult avati see sama aasta 20. juulil, maandus esimene õhusõiduk seal kolm päeva varem.
1960ndatel muutus Timișoara järk-järgult aina olulisemaks majanduspiirkonnaks ning 28. veebruaril 1964 avati terminal siselendude jaoks. 1970ndatel otsustati lennujaam renoveerida ning 1977–1979, tööde toimumise ajal, kasutati lendude jaoks lähedal asuvat Aradi lennujaama, kust Timișoara lennujaam korraldas transpordi kahe linna vahel. 1980ndatel said reisijad lennata Bukaresti (kuus korda nädalas), Constanțasse (kaks korda nädalas), Frankfurti (kaks korda nädalas) ning Chicagosse ja New Yorki (üks kord nädalas).
1989. aasta revolutsiooni ajal oli lennujaam piiramisrõngas ja suure tähelepanu all, sest just Timișoarast sai revolutsioon alguse. Pärast 1989. aasta sündmuseid muutus Lääne-Rumeenia koos Timișoara lennujaamaga ka välisinvestoritele atraktiivsemaks piirkonnaks – arendati uusi lennuliine ning hakati tegelema asutuse eri osade renoveerimisega. Peale hoogsalt kasvava reisijate arvu on praeguseks lennujaam ka tähtis kaubaveopunkt.

Rajatised

Muu hulgas on Traian Vuia lennujaamas lennurada mõõtmetega 3500 m × 45 m, 18 parkimiskohta õhusõidukitele. Terminal 1 on lennujaamas kõige vanem – see ehitati aastal 1964 ning kaasajastati 2002. aastal. Esialgu pidi see tulema väiksem, kuid reisijate arv kasvas ning 2010. aasta lõpuks oli terminali ala 2000 m². Terminal 1 peaks teenindama Schengeni viisaruumist väljajäävaid lende, kuid tegelikkuses on see pühendunud pigem siselendudele ning seda võib läbida kuni 500 reisijat tunnis. Terminal 2 avati 1980. aastal ning seda laiendati ja kaasajastati 2004. aastal. See on lennujaama suurim terminal, mis suudab teenindada kuni 800 reisijat tunnis ning millel on üheksa väravat. Sealt väljuvad ning sinna saabuvad rahvusvahelised lennud.

Lennuliinid ja sihtkohad

2019. aastal on lennujaamas neli lennufirmat, kes korraldavad regulaarselt lennuliiklust reisijatega: Lufthansa, Ryanair, TAROM ja Wizz Air. Lisaks on kuus firmat, kes korraldavad cargo-lende, ja kolm firmat, kes korraldavad suvel charter-lende.

Statistika

Reisijate arv on viimastel aastatel tänu Timișoara majandusliku olukorra arengule kasvanud. Kui 2016. aastal läbis lennujaama päevas umbes 3200 reisijat, siis 2005. aastal ei küündinud see arv 1500 reisijani. Siselendude hulgas läbib Traian Vuia lennujaama 15,1% Rumeenia reisijatest, 32,8% kaupadest ning 13,2% kõikidest lendudest.
Kiletiivalised

Kehaehitus

Suurim kiletiivaline on 6 cm pikk Jaava saarel elav odaherilane Scolia capitata, kõige väiksem on munakireslane Alaptus magnanimus pikkusega 0,21 mm. Viimane on üldse kõige pisem putukas.
Osadel sugukondadel on kaks paari kilejaid läbipaistvaid lennutiibu, mõnedel tiivad puuduvad. Enamikul liikidel võib tiibadel näha väikest tumedat tiivatäppi, mis annab tiibadele lennul vastupidavuse. Eesmine ja tagumine tiivapaar on omavahel väikeste konksukestega ühendatud ning töötavad lennul ühtse kandepinnana. Tagumised tiivad on eesmistest tiibadest veidi väiksemad. Mõnedel vormidel, näiteks töösipelgatel, on tiivad taandarenenud. Tiiva soonestus on hõre. Tiivasooned moodustavad kõige rohkem 20 sulgu. Väikestel vormidel tiivasoonestus tavaliselt kas peaaegu või täielikult puudub. 
Kiletiivaliste suised on haukamis- või libamistüüpi. Viimasel juhul on alahuul ja alalõuad pikaks veninud ja moodustavad imikärsa. Taolisi suiseid kasutatakse nektari imemiseks õitest. Kõikidel kiletiivalistel on hästi arenenud ülalõuad, millega tahket toitu närida, kaevata või pesamaterjali koguda. Mõningatel sipelgaliikidel on ülalõuad peast pikemad.
Peas on tundlad, mille lülide arv varieerub kolmest seitsmekümneni. Peas asub ka paar liitsilmi ja 3 lihtsilma. Mõned sipelgad on täiesti pimedad.
Jalad on enamasti lihtsad jooksujalad, vaid mõnedel liikidel on ees- või tagajalad muutunud plaatjateks kaevejalgadeks. Kiletiivaliste käppadel on 5 lüli. Osadel liikidel on säärel ja käpal spetsiaalne seadeldis tundlate puhastamiseks – niinimetatud kabetamissälk.
Paljudel kiletiivalistel on tagakeha tipus muneti, mis vahel on ühendatud mürginäärmega ning kujunenud mürgiastlaks.
Kiletiivaliste iseärasuseks on, et nende emased munevad nii haploidseid kui diploidseid mune. Esimestest arenevad alati isased, teistest ainult emased või ühiselulistel kiletiivalistel ka töölisisendid. 
Kiletiivaliste vastsed on erinevad. Esineb nii jalutuid konusid kui liblikaröövikuid meenutavaid ebaröövikuid.
Sageli esineb kiletiivaliste juures polümorfism, mille puhul esineb emaste mitu vormi. Näiteks ühiselulistel kiletiivalistel (mesilased, herilased, sipelgad) on viljatute emaste – tööliste vorm. Enim on polümorfism arenenud sipelgatel, kelle töölised on alati tiivutud. Mõningatel sipelgaliikidel on töölised veelgi enam jagunenud – nt. sõduriteks, ammedeks jt. Selliseid alamkaste võib olla koguni kuus – kõik kastid täidavad sipelgapesas erinevaid ülesandeid.

Eluviis

Kiletiivaliste eluviis on mitmekesine, paljud elavad puidus, mitmed liigid on putukate või teiste lülijalgsete parasiidid. Mitmed kiletiivalised on keeruka käitumisega. Nad elavad peredena, kusjuures pereliikmetel on erinevad ülesanded. Selliseid putukaid nimetatakse ühiselulisteks. Pered ehitavad endale pesad. Järglasi kasvatatakse pesakambrites või kärjekannudes. Pesa hoitakse puhtana, seda kaitstakse vaenlaste eest. Vastsetele tuuakse toitu ning kogutakse toiduvaru.