google/wiki40b huggingface dataset:
Daniel Güiza

Karjäär

Güiza alustas oma karjääri sünnilinna klubis Xerezis 1998–1999 hooajal. Suvel 1999 hankis kõrgliiga klubi Mallorca lubava noormängija oma rivistusse. Kõrgliiga debüüdi tegi Güiza 2. aprillil 2000 Espanyoli vastu, kuid isiklike probleemide tõttu ei läinud ta karjäär Mallorcas põhiliiga tasemel nii, nagu ta oleks tahtnud – ta veetis suurema aja klubi teises koosseisus ja laenumängijana teistes klubides.
2003. aastal siirdus Güiza Hispaania teiseliiga Segunda Divisióni klubisse Ciudad Murciaan, kus ta tegi kahe aasta jooksul ligi 40 väravat ja oli kindlalt meeskonna parim väravalööja. See ei jäänud märkamata kõrgliiga klubides ja 2005. aasta suvel Getafe ostis Güiza 800 tuhande euro eest, mis oli sellel ajal klubi suurim ülemineku summa. Getafes löödud väravate arv oli tunduvalt väiksem ja 2006–2007 hooajal oli ta sunnitud haigestumise tõttu mitu mängu vahele jätma. Samal hooajal Hispaania karika valikmängus oli ta osaline, kui Getafe võitis Barcelonat ja jõudis finaali. Barcelona oli võitnud esimese mängu 5:2, kuid koduväljakul mängitud teises mängus Getafe võttis puhtalt 4:0 võidu ja Güiza lõi nendes kaks. Finaalis oli Sevilla siiski parem tulemusega 1:0
Hoolimata Getafees heast hooajast otsustati Güiza müüa 2007. aasta suvel ja ostjaks oli tema endine klubi Mallorca. Leping oli neljaks aastaks ja müügisummaks arvatakse olevat 5 miljonit eurot. Läbirääkimistel osales ka Venemaa klubi Kazani Rõbin, kuhu siirdus Güiza klubikaaslane Veljko Paunović. Güiza teatas, et soovib jääda Hispaaniasse.
2007–2008 hooaeg Mallorcas oli Güizale edukas ja ta sai Hispaania põhiliigas parimale väravalööjale määratud Pichichi auhinna 27 löödud väravaga. Debüüt Hispaania rahvuskoondises toimus 21. novembril 2007, kui kohtuti 2008. aasta Euroopa meistrivõistluste viimases valikmängus Põhja-Iirimaa meeskonnaga. Ta valiti ka Hispaania meeskonda 2008. aasta EM-i finaalturniirile. Ta kuulus põhirivistusse ka alagrupi viimases mängus, kui kohtuti Kreeka meeskonnaga, ja tegi seal oma esimese värava rahvuskoondises. Seisuga 27. juuni 2008 on ta osalenud koondise 7 mängus ja löönud 2 väravat.
2008. aasta juulis järgis Güiza koondise peatreenerit Luis Aragonési ja siirdus väidetavalt 17,5 miljoni euro eest Istanbuli klubisse Fenerbahçe.

Isiklikku

Daniel Güiza on 180 cm pikk.
Lars Rasch

Lars Rasch (24. mai 1797 Eiker – 12. jaanuar 1864) oli Norra jurist ja poliitik.
Ta oli Christiania (Oslo) linnapea 1845 ja 1847–1852.
1853. aastal kuulutati ta Püha Olavi ordu rüütliks.
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Lars Rasch seisuga 9. aprill 2009.
Rein Kirsipuu

Rein Kirsipuu (sündinud 30. juunil 1933 Tartus) on eesti jalgrattatreener ja endine jalgrattur.
Ta lõpetas aastal 1952 Tartu 6. Keskkooli ja ta on õppinud Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonnas.
Ta oli aastatel 1972–1988 Eesti maanteekoondise vanemtreener.
Tema õpilasteks on olnud Aavo Pikkuus, Riho Suun, Toomas Kirsipuu ja Jaan Kirsipuu.

Isiklikku

Jaan Kirsipuu ja Toomas Kirsipuu on tema pojad ning õde oli ratsutaja ja ratsutamistreener Mall Kirsipuu (1929–2003). Tema elukaaslane on Tiia Teppan.
Lihula raba

Lihula raba on raba Lääne maakonnas Lihula lähedal. Raba pindala on 6799 ha.
Raba turbakihi paksus on kuni 5 m.
Öördi õpperada

Öördi õpperada on Soomaa rahvuspargis Iia külas Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas asuv õpperada.

Raja tutvustus

Öördi õpperada on 2,4 kilomeetrit pikk ning juhatab Öördi järveni, mis on Soomaa ainus järv. See on jäänukjärv kunagisest jääjärvest. Järve pindala on 4,4 ha.
Öördi raba on tekkinud sügavaveelise järve kinnikasvamisest ning raba turbalasund ulatub 9,5 meetri sügavusele.

Vaatamisväärsused

Öördi õpperaja peamisteks vaatamisväärsusteks on Öördi raba ja Öördi jäänukjärv. Matkaraja alguses on lõkkeplats ning parkla.
Sulgpalli maailmameistrivõistlused

Sulgpalli maailmameistrivõistlused on maailmameistrivõistlused sulgpallis, mida korraldab Rahvusvaheline Sulgpalli Föderatsioon. Alates 2006 toimuvad võistlused igal aastal, välja arvatud olümpiamängude aastal.
Esimesed võistlused toimusid 1977 Malmös.
Nagu tenniseski on eraldi maailmameistrivõistlused meeskondadele: alates 1949 toimub Thomas Cup meeste rahvusmeeskondadele ja alates 1957 Uber Cup naiste rahvusmeeskondadele.
Enn Mellikov

Enn Mellikov (1. aprill 1945 Pärnu – 23. juuli 2018) oli eesti tehnikateadlane, Eesti Teaduste Akadeemia liige.

Haridus, teaduskraadid

1963. aastal lõpetas ta Pärnu 4. Keskkooli ja 1968 Tallinna Tehnikaülikooli elektroonika erimaterjalide tehnoloogia alal. 1977. aastal kaitses Uurali Riikliku Ülikooli juures kandidaaditöö teemal "Kaadmiumsulfiidi pulbrite rekristallisatsiooniprotsessi uuringud". Doktoritöö teemal "Optoelektroonika seadised A2B6 materjalide baasil" kaitses ta 1988 NSVL TA Uraali Filiaali Tahke Keha Keemia Instituudi juures. Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti Enn Mellikov 2003. aastal materjalitehnoloogia alal.

Teenistuskäik

Enn Mellikovi tööalane tegevus on läbi aegade olnud seotud Tallinna Tehnikaülikooliga, kus ta alates 1968. aastast on töötanud vaneminseneri, vanemteaduri, optoelektroonika materjalide laboratooriumi juhataja, pooljuhtmaterjalide tehnoloogia aseprofessori ja õppetooli juhataja ametikohtadel. Aastast 1997 on Enn Mellikov pooljuhtmaterjalide tehnoloogia professor ja õppetooli juhataja ja aastast 2003 TTÜ materjaliteaduse instituudi direktor.

Teadustegevus

Kogu Enn Mellikovi teadustegevus on seotud materjaliteadusega. Tema uuringud on suunatud uute päikeseenergiat elektrienergiaks muundavate materjalide väljatöötamisele ja arendamisele. Enn Mellikovi labor on ainus maailmas, mis uurib päikeseenergia muundamise materjalina päikesepaneelides pulbrilisi materjale. Väljatöötatud tehnoloogia eeliseks on protsessi odavus ja materjali paneelialusele konstruktsioonile kandmise lihtsus ning see erineb oluliselt senirakendatavatest kohmakatest ja kallitest tehnoloogiatest. Loodud tehnoloogiad ja lahendused on kaitstud enam kui 60 patendiga. 2007. aastal alustas Enn Mellikovi juhtimisel Põhjamaade päikeseenergeetika tippkeskus.
Tunnustatud teadlase, suurepärase organisaatori ja noorteadlaste järelkasvu eest hoolitsejana on Enn Mellikov olnud paljude konverentside rahvusvaheliste programmkomiteede liige ja aseesimees, Eesti esindaja rahvusvahelistes organisatsioonides, rahvusvaheliste ja riiklike teadusprojektide vastutav täitja ja juhtkomiteede liige. Ta on Eesti TA juhatuse, sihtasutuse Eesti Teadusfond nõukogu ja Riigi teaduspreemiate komisjoni liige. Tema juhendamisel on kaitstud kümme magistri- ja doktoritööd.
Hans Eriksson

Hans Eriksson Brinkalast, (Hans Eerikupoeg; rootsi keeles Hans Eriksson Finne till Brinkala; soome keeles Hannu Eerikinpoika, Prinkkalan sukua; surnud 1608 Brinkkalas) oli soome päritolu Rootsi sõjaväelane ja Soomes Turu linna lähedal Kakskerta saarel asunud Brinkhalli mõisa pärushärra.
Ta oli Viiburi ja Tallinna linnuse ja lääni asehaldur ning aastail 1576–1577 kohusetäitjana ka ajutine Eestimaa asehaldur.
29. juunil 1568 kinkis kuningas Johan III talle kui Rootsi laevastiku laevapealikule Juva mõisa Tarvasjoki vallas ja 12. augustil 1576 ka aadlitiitli.
1579. aastal võitles ta mõne nädala koos Aunaku mõisniku ja hilisema feldmarssali Hans Wachtmeisteriga (surnud 1590) Peipsi järve mõlemal kaldal venelaste vastu.  1580. aastal vallutas rootslastele Padise kloostri ja oli komandöriks Ivangorodis 1584. 
Sigismundi ja hertsog Karli vahelises võimuvõitluse ajal oli ta Sigismundi pooldajana 1591. aastast Turu linnuse ja lääni asehaldur. Turu piiramisel 1597 langes ta hertsog Karli kätte vangi ja toimetati Stockholmi. Riigireeturluses süüdistatuna riigistati talle kuulunud Juva mõis, kuid sai selle läänivaldusena 1602. aastal tagasi, kui riigihoidja hertsog Karl andis Sigismundi pooldanud aadlikele armu.
Ta maeti 30. oktoobril 1608 Turu toomkiriku Püha Johannese kabelisse ehk Brinkkala koori (soome: Johannes Kastajan kuori, Brinkkalan kuori).
Lisaks talle kuulunud Brinkhalli pärusmõisale (Brinchala, Brinkala, Brinkkala või Prinkkala), kuulus talle ka Turu toomkiriku lähedal nn Brinkkala maja, milles 1886. aastast alates kuulutatakse välja jõulurahu.
Muravjov

Muravjov oli aadlisuguvõsa. 
Suguvõsa esindaja Rjazani bojaari Vassili Alapovski poeg oli Ivan Muravei, kes aastast 1488 omas Novgorodis maad. Suguvõsa esindaja kindralporutšik Nikolai Jerofejevitš Muravjov (suri 1770) oli Liivimaa kindralkuberner ja ta kanti Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
VASAB 2010

Jätkuprojektid

Üks VASAB 2010 põhine jätkuprojekt oli Soome, Eesti ja Läti keskkonnaministeeriumi koostööst alguse saanud "Tampere–Helsinki–Tallinn–Riga Zone, A Spatial Development Project" (THTR). Projekti eesmärk oli teadvustada Via Balticaga kaasnevaid arenguvõimalusi, tänu millele tõuseks piirkonna konkurentsivõime Läänemere regioonis.
THTR-projektist kasvas välja koostööprojekt "Via Baltica Spatial Development Zone", kuhu lisaks Soomele, Eestile ja Lätile olid kaasatud ka Leedu, Poola ja Saksamaa. Eestis puudutas see ühisprojekt otseselt Harju-, Rapla- ja Pärnumaad. Projekti käigus selgitati välja kogu arengukoridori ühised eesmärgid, koostati neist lähtudes visioon ning määrati kindlaks eesmärkide realiseerimiseks vajalik strateegia ja tegevuskava. Selle projekti järgi on edasi tegeletud näiteks Rail Baltica kiirraudtee arendamisega.
Käimas on ka Läänemere planeeringu pilootprojekt (Baltic Sea Plan). Selle eesmärk on ruumilise planeerimise metoodika väljatöötamine merealadel arengu suunamisks ja merealade planeerimise põhimõtete kokkuleppimine Läänemere maades.

Projekti kurg

VASAB Secretariat tegutseb Lätis. Planeeringualane koostöö piirkonna arengu edendamiseks jätkub.
15. oktoobril 2009 toimus Vilniuses VII ministrite konverents, kus võeti vastu nn Vilniuse deklaratsioon: "Towards Better Territorial Integration of the Baltic Sea Region". Selle raames lepiti kokku järgmisel ministrite kohtumisel keskenduda pikaajalise ruumilise perspektiivi elluviimisele ja merealade ruumilise planeeringu koostamise teemadele Läänemerel.
Lõhmuse põik

Lõhmuse põik oli tänav Tallinnas Pirita linnaosas Merivälja asumis.
Tänav asus kahel pool Lõhmuse teed. 2016. aastal anti senise Lõhmuse põigu osadele nimeks "Pukspuu tee" ja "Läätspuu tee".
Abeokuta

Loodus

Abeokuta paikneb viljakal maal, mille pinda lõikuvad halli graniidi massid. 
Linna kohal on Olumo kalju ja muud kaljud, milles on koopaid. Kaljusid ümbritseb savann.  

Kõrgus merepinnast on 67 m ümber.

Majandus

Linn on põllumajandustoodete (palmisaaduste (palmiõli), kakao, koolapähkel, riis, puuvill) ümberlaadimiskoht. Peamised kaubandusartiklid on  palmiõli, puit, kummi ja jamss. Linnas on palju turge. 
Linn paikneb kakaokasvatuspiirkonnas.
Tööstusettevõtetest on Abeokutas muuhulgas õlletehas ja tsemenditehas. On ka tekstiilitööstusettevõtteid. Linna ümbruses murtakse graniiti. On olemas ka keemiatööstus ja kunstkäsitöö. 
Aastal 1899 valmis Abeokutat Lagosega ühendav raudtee, mis aitas kaasa kaubanduse arengule ning suurendas Briti mõju linnale. 
Maanteeühendus Ibadaniga on veel vanem. Maanteeühendus on Abeokutal ka Ilaro, Shagamu, Iseyini ja Kétouga.  
Oguni jõgi on Abeokuta kohal 200 m laiune. Sellel sõidavad väikesed paadid.

Ajalugu

Abeokuta tekkis 1825...1830. aasta paiku, mil egbade (jorubate) hulka kuuluvad Ibadani ümbruse avamaa külaelanikud pidid Dahomeest tulevate orjaküttide eest põgenema ning varjuma praegust linna ümbritsevatesse kaljudesse, ajades ära kohalikud dahomeelased. Jorubad olid põgenenud oma Oyo kuningriigist põhja poolt hausade maalt rünnanud fulbede eest. Abeokutas moodustasid nad vaba konföderatsioni, milles iga rühm säilitas oma kombed, riitused ja osalt isegi külanimed. 
19. sajandil tegutsesid piirkonnas baptisti ja anglikaani misjonärid. Oktoobris 1867 saadeti inglise misjonärid välja. 
Linn asetses tervislikus paigas tasasel graniitkõrgendikul. Seal oli hea vesi. 
Linn suutis vastu panna nii lääne poolt Dahomeest kui ka loodest Ibadanist tulnud ründeretkedele. Aastatel 1851 ja 1864 lõid Abeokuta väed Dahomeest tulnud vägesid. Linna ümbritses 20...30 km pikkune muldvall, mille sisse jäid ka istandused. 
Linna ja selle ümbrust valitses üks egbade viiest hõimupealikust alake.
Aastal 1893 tunnustas Suurbritannia valitsus Egba ühendatud valitsust. 
19. sajandi lõpus oli linnas 130 000 elanikku, sealhulgas 2000 kristlast. 
Aastal 1914 sai Abeokutast Briti koloonia Nigeeria osa. 
Alates 1960. aastast on Abeokuta iseseisva Nigeeria osa.

Linnapilt

Traditsioonilisi maju ehitati mudast.
20. sajandi esimestel aastatel ehitati linn suuresti ümber. Rajati kohus, valitsusasutused, vanglad, sillutatud tänavad ja suur sild.

Haridus

Kiriku Misjoniseltsi koolis õppis 20. sajandi alguses umbes 2000 last.

Tervishoid

Abeokutas on moodne misjonikliinik.
Oswald Madecki rajas Abeokutasse Pühima Südame haigla. Madecki on Abeokutasse maetud.

Ajakirjandus

20. sajandi alguses anti välja ametlikku inglis- ja jorubakeelset lehte.
Rüütlimõis

Rüütlimõis oli algselt rüütlile kuulunud läänimõis.

Rüütlimõis Saksamaal

Saksamaal eksisteerisid rüütlimõisad 1945. aastani.
Solist

Solist on üksikesineja. Solist võib olla nii laulja (soololaulja, vokaalsolist), pillimängija (soolomängija, instrumentaalsolist) kui tantsija ka (soolotantsija). Pillimängijat ja laulusolisti saadab orkester või klaveril kontsertmeister. Näiteks võivad solistid olla viiuldaja, tšellist, klarnetist, saksofonist jne.
Kirbla kirik

Kirbla Püha Nikolause kirik on kirik Kirblas Lääneranna vallas.
Kirikuhoone on ehitatud 1500. aasta paiku, esmamainimine 1531.
Kirbla Nigula kirik on Eestis üks väiksemaid – 28,9 × 11 meetrit. Ehitamisel on järgitud Lääne-Eesti hilisgooti traditsiooni.
Kirikut kasutab Kirbla Püha Nikolause kogudus.
Carl August Tanton

Isiklikku

Carl August Tanton oli abielus Henriette Bergiga, kellega tal oli 5 last. Tema vanaisa oli kingsepp Daniel Cristoph Tanton (sündinud 1742 Stralsundis) ja isa Christian Daniel Tanton (sündinud 1. veebruaril 1779 Haapsalus).
Carl August Tanton suri kopsupõletikku. Ta on maetud Paldiski kalmistule.
Pikk tänav (Tartu)

Pikk tänav on tänav Tartus Ülejõe linnaosas.
Pikk tänav ristub Raatuse tänavaga ja on 1800 meetri pikkune.
Pikal tänaval asus pikka aega (20. sajandil) üks linna saunadest (nn Pika tänava saun).
Endises Tartu Pärmivabrikus (Pikk 58) tegutseb Tartu Kultuuritehas.
Valdajamäärus

Valdajamäärus ehk habitiivverbiaal on lauseliige, mis märgib harilikult elusolendit, kelle valdusse või toime-, taju-, vastutus- vms piirkonda miski suundub, sinna kuulub või sealt lähtub.

Valdajamääruse vorm

Kui tüüpiliselt on valdajamäärus väliskohakäänetes nimisõna, siis eesti keeles saab kasutada ka kaassõnafraasi, mis koosneb kaassõnast ning kuuluvust väljendavast ja tähendussuhteid täpsustavast nimisõnavormist kätte, käes, käest, valdusse, valduses, valdusest, käsutusse, käsutusest, hoolde, hooleks, hoole alla, peale, jaoks.
Nt Sinu käest ei tohi keegi midagi teada saada.
Kui palju teie käsutuses alluvaid on?
Siin trükitakse pimedate jaoks raamatuid.

Valdjamäärus või kohamäärus?

Valdajamäärus on nagu koha- ja ajamääruski lokaliseeriv adverbiaal. Ka valdaja on käsitatav omamoodi kohana, kusjuures mõnikord on valdaja- ja kohamäärus sisuliselt eristamatud. Nt sõnavormide meil, teil, neil puhul pole sageli selge, kas nende tähendus on ’meie/teie/nende valduses’ või ’meie/teie/nende juures/kodus/maal’.
Nt Meil on uusi ettevõtmisi.
Teil on tööpuudus.
Meil ei jätku kõigi jaoks ruumi.
Miks teil öö läbi tuli põles?
Alexander Rosenberg (filosoof)

Alexander Rosenberg (ka Alex Rosenberg; sündinud 1946) on ameerika teadusfilosoof ja kirjanik. 
Ta sai doktorikraadi 1971. aastal Johns Hopkinsi Ülikoolist. 1970–1975 töötas ta Kanadas Dalhousie Ülikoolis, 1976–1986 Ameerika Ühendriikides Syracuse'i Ülikoolis, 1986–1995 California Ülikoolis Riverside'is, 1995–2000 Georgia Ülikoolis. Alates 2000. aastast on ta Duke'i Ülikooli filosoofiaprofessor.
Ta on olnud külalisõppejõud 1975. aastal Minnesota Ülikoolis, 1978–1979 California Ülikoolis Santa Cruzis ja 1994–1995 Oxfordi Ülikoolis.

Filosoofia

Algul tegeles ta sotsiaalteaduse filosoofiaga, eriti majandusteaduse filosoofiaga. Tema doktoritöö, mis ilmus 1976 raamatuna "Microeconomic Laws", oli majandusteaduse loomuse esimene käsitlus nüüdisaegses teadusfilosoofias. Ta muutus aina kriitilisemaks neoklassikalise koolkonna kui empiirilise teooria suhtes. 
Hiljem hakkas Rosenberg tegelema bioloogia teadusfilosoofiliste probleemidega. Eriti huvitas teda molekulaarbioloogia ja bioloogia teiste harude vahekord. Rosenberg hakkas bioloogiateooriate vaheliste suhete käsitlemiseks kasutama kaasumise mõistet.

Fodori kriitika

Andes hinnangu filosoof Jerry Fodori  evolutsiooniteooriat käsitleva raamatu "What Darwin Got Wrong" ("Milles Darwin eksis", 2010) kohta,  leidis Rosenberg, et Fodoril on vale arusaam loodusliku valiku toimemehhanismide kohta, märkides seejuures, et "kui filosoof üritab kindlalt juurdunud teadusliku teooria puhtalt aprioorsetel alustel kahtluse alla panna, siis ei ole probleem teoorias, vaid filosoofis."
Kelba mõis

Kelba mõis (saksa keeles Kelp) oli rüütlimõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Rapla maakonda Rapla valda.
Mõisat on esimest korda mainitud 1508.
Kulna–Vasalemma tee

Kulna–Vasalemma tee (registrinumbriga 11171) on 6,9 km pikkune kõrvalmaantee Lääne-Harju vallas. 
Tee saab alguse Keila–Haapsalu maantee seitsmendal kilomeetril Lehola ja Kulna küla piiril. Tee kulgeb läbi Lehola ja Kulna ning lõpeb Ohtu külas. 
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 3 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee on kruusatee, v.a. lühike lõik tee alguses, mis on mustkattega. Tee klass on V. Liiklussagedus teel on 200-500 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Progress (ansambel)

Progress on Eesti ansambel.
Avalik teave

Avalik teave on riigiasutustes avalikke ülesandeid täites koostatud või loodud ja jäädvustatud teave, mis on mõeldud üldiseks kasutamiseks. Mõiste põhineb põhiseaduse § 44 lausel 1, mille kohaselt on igaühel "...õigus vabalt saada üldiseks kasutamiseks levitatavat informatsiooni."
Avalike teabe valdajad on lisaks riigiasutustele ka ühingud, sihtasutused ja füüsilised isikud, kes õigusakti või lepingu alusel täidavad avalikke ülesandeid.
Rakvere vennashaua monument

Rakvere vennashaua monument on monument Lääne-Viru maakonnas Rakveres Koidula pargis. Monument on pühendatud II maailmasõjas hukkunud punaväelastele.
Monument avati 6. novembril 1951.
VI Riigikogu

VI Riigikoguks on pärast Eesti Vabariigi taasiseseisvumist nimetatud 1938. aastal valitud I Riigivolikogu ja kujundatud I Riiginõukogu koos. 
Algselt pidi VI Riigikogu olema parlament, mille valimine oli määratud 29. ja 30. aprillile 1934. 19. märtsil 1934 dekreedina antud seadusega lükati Riigikogu VI koosseisu valimine kogu riigis kaitseseisukorra kehtimise lõpuni edasi ja jäi viimaks toimumata, kuna kaitseseisukorda pikendati regulaarselt ja hiljem võeti vastu uus põhiseadus. Dekreedi aluseks oli 1934. aasta põhiseaduse §§ 26 ja 60. 
Seaduse seletuskirjas on öeldud: "On selge, et vabadussõjalaste poolt algatatud terroristlikuile valimiseelseile meetodeile oleks teised erakonnad pidanud valimisvõitluses astuma vastu. Kokkupõrked oleksid olnud paratamatud ning nad oleksid võinud areneda vägivallategudeni. Riigivanem ühes vabariigi valitsusega kannab põhiseaduse käsul (par. 60) hoolt riigi sisemise julgeoleku eest. See osutuks praegusel momendil võimatuks, kui poliitiliselt laostunud rahvahulkades lubatakse poliitiline kihutustöö ja ühes sellega senise ässitustöö jätkamine... Paratamatult valimised seesuguses õhkkonnas oleks toimunud suurel määral valimissaladuse ja valimisvabaduse rikkumise tähe all ja valimise tulemused ei oleks peegeldanud hääleõiguslike kodanikkude vaba tahet."
V Riigikogu jäi kuni 1937. aasta lõpuni ametisse, kuna tema volituste lõpetamiseks ilma uusi valimisi korraldamata puudus seaduslik alus.

Kandidaadid

582 "kolmikus" seati üles kokku 1746 kandidaati. Vapsid seadsid üles 96, ühinenud põllumehed 95, sotsialistid 83, keskerakond 81, põllumeestekogud 72, majandusliit 37, pahempoolsed töölised 35, rahvakiriku liit 31, sakslased 29 ja venelased 23 kolmikut. Riigivanema kandidaatidest kandideerisid VI Riigikogusse Konstantin Päts Pärnumaal ja August Rei Tallinnas. Vabariigi Valitsuse liikmetest kandideeris veel ainult Nikolai Kann. Vaimulikke oli üles seatud rohkem kui kunagi varem, kuid hajutatuna eri nimekirjades. Keskerakonna 23 V Riigikogu liikmest kandideeris samas nimekirjas ainult 11. Eesti sotsialistide juht Mihkel Martna ei kandideerinud.
Ülo Puurand

Elulugu

Ülo Puurand on inseneri poeg.
Lõpetas 1981 Tallinna 1. Keskkooli, 1986 TÜ bioloogia osakonna geneetika ja selektsiooni erialal, Ph.D. (bioloogia, 1997, TÜ), väitekiri "The complete nucleotide sequence and infectious in vitro transcripts from cloned cDNA of potato A potyvirus" (Tartu, 1997). Oli 1986–90 Eesti NSV TA Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi molekulaargeneetika labori teadur, 1990–97 Helsingi Ülikooli biotehnoloogia instituudi taimemolekulaarbioloogia labori teadur, 1997–98 vanemteadur, 1999 Valmsen & Ko OÜ konsultant, 2000–05 Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi patoloogilise füsioloogia õppetooli teadur, 2006– TTÜ geenitehnoloogia instituudi molekulaardiagnostika õppetooli vanemteadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: veise proteaaside uurimine, pepsiini geeni kloonimine ja kirjeldamine; taimeviirused (peamiselt kartuli potyviiruse A genoom); imetajate energeetiline metabolism. Loonud originaalsed meetodid DNA fragmentide kogumike analüüsimiseks ja DNA järjestuse variatsioonide leidmiseks. Eesti Inimesegeneetika Ühingu ja Eesti Biokeemia Seltsi liige. 16 teadustrükist, 1 patent.
Friedrich Wilhelm Argelander

Elu ja karjäär

Friedrich Wilhelm August Argelander sündis Memelis, Preisimaa kuningriigis (tänapäeval Klaipėda Leedus), soomlasest isa Johann Gottfried Argelanderi sakslasest ema Wilhelmina Dorotea Grünhageni pojana. Ta õppis koos Friedrich Besseliga ja omandas doktorikraadi 1822. aastal Königsbergi ülikoolis. Aastast 1823 kuni 1827 oli Argelander Soome observatooriumi juht Turus. Seejärel läks ta Bonni Saksamaal. Seal ta sõbrunes kuningas Friedrich Wilhelm IV-ga, kes rahastas Bonni ülikooli uut observatooriumi. 
Argelander paistis silma tõhusa, lihtsate ja kiirete tulemuste tõttu, mis võimaldas mõõta taevatähtede asukohti ja suurust, luues teed kaasaegsele astronoomiale. Ta mõõtis ka tähtede vahemaid heliomeetri abil. 
Argelander oli esimene astronoom, kes alustas põhjalikku uurimist muutlike tähtede juures. Ta tegi ka ootamatu otsuse ka selle kohta, mis suunas Päike liigub. 
1842. aastal ta avastas, et Groombridge 1830'l oli väga kõrge omaliikumine. Aastakümneid arvati olevat selle omaliikumine üks kõrgemaid, mis tänapäevalgi püsib kolmandal kohal. 
Koos Adalbert Krügeri ja Eduard Schönfeldiga, oli Argelander 1852. ja 1859. aastate vahel avaldatud tähekataloogi Bonner Durchmusterung looja,  ning see andis rohkem kui 324 000 taevatähe asukoha ja heleduse, kuigi seal polnud väga palju lõunataeva tähtedest. See oli viimane avaldatud tähekaart, kus ei kasutatud fotosid.
1863. aastal asutas Argelander rahvusvahelise astronoomide organisatsiooni Astronomische Gesellschaft.
Scottish Premier League

Võistluse formaat

Hooaja jooksul SPL-i jalgpalliklubi kohtub kolm korda teiste klubidega liigast. Pärast seda jagatakse võistkonnad kogutud punktide järgi kahte gruppi ja iga jalgpalliklubi mängib veel viis mängu, üks kord iga oma gruppi kuuluva meeskonnaga. Pärast jagamist jalgpalliklubid on vaadeldavad eraldi (alumisse gruppi sattunud meeskond saab hooaja lõpus maksimaalselt 7. kohta). Niisugune jagunemine viib aga tihti selleni, kus jalgpalliklubil, mis oli seitsmes enne gruppidesse jagamist, on rohkem punkte hooaja lõpus kui klubil, mis oli samal ajal 6. või isegi kõrgemal kohal (alumises grupis on nõrgemad meeskonnad). Näiteks 2005–06 hooajal Inverness Caledonian Thistlee, mis oli seitsmes pärast 33 mängu, sai rohkem punkte (58) hooaja lõpus kui Hibernian (56), mis lõpetas hooaja neljandana.
Hooaja jooksul väiksema punktiarvu kogunud meeskond läheb nõrgema tasemega liigasse – Scottish First Divisioni. Samal ajal Scottish First Divisioni võitnud meeskond kerkib Scottish Premier League'i.
Iiris (rahvatantsurühm)

Iiris on Iirimaa eestlaste rahvatantsurühm. 
Rühm asutati 3. detsembril 2011.
Rühm on osalenud muu hulgas üldtantsupidudel.