google/wiki40b huggingface dataset:
Vectilža vald

Ajalugu

Aastal 1945 moodustati Tilža vallas Vectilža külanõukogu, aastal 1949 likvideeriti  aga Tilža vald ametlikult. Aastal 1958 liideti Vectilža külanõukoguga Tilža külanõukogu kolhoosi Sarkanais oktobris maad, sovhoosi Sarkanais partizāns maad liideti aga Tilža külanõukoguga. Aastal 1965 liideti Liepāri külanõukoguga kolhoosi Varonis maad, sovhoosi Tilža maad liideti aga Tilža külanõukoguga. Aastal 1975 Vectilža külanõukogu likvideeriti ja selle maad liideti Tilža külanõukoguga. Aastal 1989 loodi Vectilža külanõukogu taas, selle maad eraldati Tilža külanõukogust. Vald moodustati külanõukogust aastal 1991.  2009. aastast kuulub vald Balvi piirkonda.

Kaitstavad objektid

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Ezersala muinaskalmed. Looduskaitse all on Lūkusola tamm. Valla põhjaossa jääb osaliselt Orlova (Ērgļi) soo hoiuala.

Külad

Vallas on kuusteist küla. Valla keskuses Vectilžas (vidējciems) oli aastal 2018 171 elanikku. Teine sama kategooria küla on Sudarbe 49 elanikuga aastal 2018. Kaks valla küla on staatusega mazciems – Auška 13 elanikuga aastal 2018 ja Gaileiši 2 elanikuga aastal 2007. Kaksteist valla küla on staatusega skrajciems – Dambeiši 23 elanikuga aastal 2018, Dūberiucis 6 elanikuga aastal 2018, Griuznis 10 elanikuga aastal 2018, Krutova 51 elanikuga aastal 2018, Lutanāni 17 elanikuga aastal 2015, Lūkusola, Ranguči 13 elanikuga aastal 2018, Rūzinīki 13 elanikuga aastal 2007, Sāvāni 18 elanikuga aastal 2018, Upenīki 28 elanikuga aastal 2018, Vilkariucis 4 elanikuga aastal 2018 ja Vuškusola 15 elanikuga aastal 2018. Ülejäänud valla elanikud elavad külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Andrianampoinimerina

Andrianampoinimerina (umbes 1740...1745 Ikaloy – 1810 Ambohimanga) oli Madagaskari kuningriigi rajaja.
Aastal 1787 sai ta oma isa Andriamiaramanjaka järeltulijana Ambomihanga kuningaks. Tema residents Ambomihanga oli Antananarivost 20 km põhja pool. Aastal 1794 vallutas ta Antananarivo kuningriigi ning viis oma residentsi üle Antananarivosse.
Andrianampoinimerina laiendas järk-järgult oma mõjusfääri kogu Madagaskari saarele ning rajas niiviisi Madagaskaril merinade kuningriigi. Ta andis välja palju seadusi, sealhulgas karistusseadustiku, viis ellu maareforme ning korraldas haldust.
Tema valitsusajal hakati merinade pärimust kirja panema ("Tantaran'ny Andriana").
Tema nimi tähendab 'prints merinade südames'.
Andrianampoinimerina järglane oli Radama I.
Mellin

Mellin on Mecklenburgist pärit Rootsi, Eestimaa, Liivimaa ja Soome põlisaadli suguvõsa.

Ajalugu

Mellinid kandsid algselt perekonnanime Mallin. Nende kohta on esimesi teateid aastast 1229, mil Mecklenburgis Parchimis mainiti Gerardus de Malyni nimelist rüütlit. Tema järeltulijad jäid Mecklenburgiga seotuks 15. sajandini. Seejärel asus perekond ümber Pommerisse. Juba 15. sajandil hargnes perekond mitmeks eri liiniks. Reymer von Mellinist põlvnes Kammini liin, mis kustus XVII sajandil. Tema poolvend Paul von Mellin rajas Trieglaffi liini, mis suri meeliinis välja 1800. aastal. Faustin von Mellin (suri pärast 1547) rajas katoliikliku Orłowo (:pl) liini, mis võeti 1677. aastal Poola aadelkonda ja mis oli alles veel XX sajandi algulgi. Viimase vend Christoph von Mellin (suri pärast 1575) oli esimene, kes Eestimaal maavalduse soetas. Temast põlvnesid erinevad liinid Rootsis, Soomes, Pommeris, Eestimaal ja Liivimaal. Läänemereprovintsidesse elama asunud Mellinite peamiseks valduseks oli 18. sajandi lõpuni Tuhala Eestimaal, seejärel kandus nende valduste keskus aga Liivimaa läti distrikti.
1668. aastal immatrikuleeriti suguvõsa Rootsi rüütelkonda (aadliperekondade registris nr 736) ja 1696. aastal vabahärrade registris (nr 92). ning krahvide suguvõsana nr 43. 1746. aastal kanti Mellinid Eestimaa rüütelkonna ja 1783. aastal Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse. 25. jaanuaril 1818 immatrikuleeriti üks haru Soome rüütelkonda vabahärrade perekonnana nr 4.
Vabahärrade Mellinite haru kustus meesliinis 1964. aastal, krahviliin aga 1967. aastal.
Suguvõsa ei tohiks segi ajada Vestfaalist, Brabantist ja Austriast pärit samanimeliste aadliperekondadega.
Bliedersdorf

Algusaastad

1180. aastal moodustatud Bremeni peapiiskopkond sisaldas praeguse Bliedersdorfi ala. Kohalik Püha Katariina kirik ehitati põllukividest ja lõpetati 1240. aastal; see sai nime Aleksandria Katariina järgi.
16. sajandi keskpaigas võtsid elanikud omaks luterluse, tunnustades Augsburgi usurahu poolt vormistatud põhimõtet Cuius regio, eius religio. Tilly juhitud Katoliikliku Liiga okupatsiooni ajal (1628–1630) olid nad vastureformatsiooni sihtmärgid.
1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esialgu personaalunioonis Rootsi ning 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1807. aastal annekteeris hertsogkonna Vestfaali kuningriik, 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. 1813. aastal tagastati hertsogkond Hannoveri kuurvürstkonnale, mis – pärast ülendamist Hannoveri kuningriigiks 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ning hertsogkonna territooriumist, sealhulgas Bliedersdorfist, sai 1823. aastal loodud Stade regiooni osa.

Uuem ajalugu

1866. aastal sai Bliedersdorfist, nagu ka ülejäänud Stade regioonist osa Preisi kuningriigist, millele järgnesid Preisimaa Vaba Riik (1918-1946/47) ja siis Alam-Saksi.
Kaarmise mõis

Kaarmise mõis (saksa keeles Karmis) oli riigimõis Kärla kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati ajavahemikul 1750–1756 Elme ja Lümanda mõisast eraldatud aladest.
Asümmeetriline sõda

Asümmeetriline sõda ehk asümmeetriline sõjapidamine on sõda poolte vahel kelle sõjaline võimsus, strateegia ja taktika oluliselt erinevad. Tüüpiline näide sellisest sõjast on võitlus elukutselise sõjaväe ja sisside või vastupanuliikumise vahel.
Karksi valla lipp

Karksi valla lipp on Viljandi maakonnas asunud Eesti haldusüksuse Karksi valla lipp, aastatel 1995–1999 oli see lipp kasutusel Karksi-Nuia linna lipuna.
Lipp kinnitati 7. juulil 1995 Karksi-Nuia linna lipuna. Pärast Karksi-Nuia linna ja Karksi valla ühinemist ühtseks Karksi vallaks 8. juunil 1999 võeti valla lipuna muutmata kujul kasutusele Karksi-Nuia linna lipp.

Lipu kirjeldus

Karksi valla ristkülikukujuline lipp koosneb kolmest horisontaallaiust, kollane, valge, roheline. Laiud moodustavad ülevalt alla 3/7, 1/7 ja 3/7 osa lipu laiusest. Lipu värvid Pantone värvitabeli järgi on kollane – PMS 116 CV ning roheline – PMS 328 CV.
Lipu pikkuse ja laiuse suhe on 11:7 ning normaalsuurus 105×165 cm.
Andrus Peegel

Andrus Peegel (sündinud 10. märtsil 1955) on eesti graafik, illustraator, karikaturist, ajalehe- ja raamatukunstnik. 
Ta on õppinud Tartu Kunstikoolis ja Tartu Ülikoolis, täiendanud end erialaselt välismaiste ajalehtede toimetustes ja erialastes töötubades. Andrus Peegel on Tartu Kunstikooli õppejõud, Tartu Kunstnike Liidu liige, EKKT (Eesti Kunstnike Koondis Torontos) liige.
Ta on töötanud karikaturistina mitmes ajalehes, näiteks Sirbis ja Vasaras ning Pikris. 
Töötanud mitmes ajalehes kujundaja ja illustraatorina, teinud ja teeb kaastööd erinevatele kirjastustele ja väljaannetele nii Eestis kui ka välismaal, samuti loonud hulgaliselt tunnusgraafikat (Eesti Kirjanduse Selts, Tartu Linnaraamatukogu jne).
On korraldanud näitusi alates 1978. aastast.
Torontos tegutseva Eesti kunstnike koondise juhatus valis oma koondise 60. aastapäeva puhul Andrus Peegli kunstialbumi kavandi välja kaheksa võistlustöö hulgast. Auhinnaks saadi 250 dollarit.
Digitaalallkiri Eestis

Ajalugu

Esimene digitaalallkiri anti 2002. aastal. Lõppkasutajate ja süsteemiintegraatorite jaoks lasti välja mitmeid vabavaraprogramme. Kõik tarkvara komponendid töötlesid sama dokumendiformaati, milleks oli Digidoc.
Oktoobris 2014 võttis Riigikogu vastu seaduseelnõu, mis annab inimesele tema kodakondsusest või elukohast olenemata võimaluse taotleda Eesti digitaalset identiteeti (E-residentsus), et anda digitaalseid allkirju ja kasutada Eesti internetiteenuseid. Seadus jõustus 1. detsembril 2014.
2013. aasta oktoobri seisuga oli Eestis antud üle 130 miljoni digitaalse allkirja.
2014. aastal alustas tööd SignWise Portal, aadressil https://portal.signwise.org/, mis võimaldab anda digiallkirju Eesti, Šveitsi, Belgia, Soome, Läti, Leedu ja Portugali riigi poolt väljastatud eID omanikele. 
2015. aastal alustas tööd SignWise Services, aadressil https://signwiseservices.com/, mis võimaldab digiallkirjastada dokumente digitaalsete identiteetidega järgmistest riikidest: Austria, Eesti, Läti, Belgia, Leedu, Hispaania, Portugal, Island, Soome, Norra, Omaan, Armeenia, Georgia, Luksemburg, Rootsi ja Türgi.
Eesti Digitaalallkirja seadus muutus kehtetuks 26. oktoobril 2016 ja selle asemel võeti vastu E-identimise ja e-tehingute usaldusteenuste seadus.
India pähkel

India pähkel ehk nakar ehk kašupähkel on lääneanakardi ehk india nakrapuu seeme.

Päritolu ja levik

Taim ei ole pärit Indiast, vaid Brasiilia kirdeosast, kus seda portugali keeles nimetatakse cajueiro [kažu'eiru]. Perioodil 1560–1565 viisid portugallased selle oma Indias asuvasse kolooniasse Goasse. Sealt levis see üle Kagu-Aasia ja lõpuks Aafrikasse. Tänapäeval kasvab seda kõikjal, kus on piisavalt soe ja niiske kliima. Teda kasvatatakse viljapuuna troopikas.

Vili

Lääneanakardi vili on akažuu (portugali keeles caju [kažuu]. Tavaliselt peetakse ja nimetatakse viljaks ovaalset kuni pirnikujulist ebavilja, mis areneb õiepõhjast ja koosneb viljaraagudest. Seda nimetatakse akažuuõunaks ehk kašuõunaks. Ebavili kujutab endast kollast ja/või punast ploomi- või pirnisuurust (läbimõõt 5–11 cm) moodustist. See on magushapu ja mahlakas ning seda süüakse toorelt.    
Taime tegelik vili on ligikaudu neeru- või poksikindakujuline luuvili, mis kasvab ebavilja otsas. Luuvili kasvabki kõigepealt, seejärel tekib õieraost ebavili. Tegeliku vilja sees on üksainus seeme, india pähkel. See seeme ei ole botaanilises mõttes pähkel, kuigi vilja ennast peavad mõned botaanikud pähkliks. Seemet ümbritseb kahekordne koor, mis sisaldab söövitavat fenoolvaiku. Mõned inimesed on nakarde vastu allergilised, kuid nakrad on vähem sagedane allergeen kui mõned muud pähklid.

Kasutamine

Tervisepoodides on saadaval toornakraid, mis on ainult keedetud, mitte röstitud ega pruunistatud.
Taimetoitlased söövad nakraid juustu asemel.
Aasia köögis on nakarde kasutamine toiduvalmistamisel laialt levinud, näiteks valmistatakse kana nakardega. Samuti tehakse nakraist maapähklivõi sarnast määret. Nakrad on väga õlirikkad ja neid lisatakse ka teistesse pähklivõidesse, et nende õlisisaldust tõsta.
Nakrad on levinud näksid ja nende rikka maitsebuketi tõttu süüakse neid sageli paljalt, kergelt soolatatuna või suhkurdatuna. Neid kaetakse ka šokolaadiga, ent nad on sarapuupähklitest ja mandlitest kallimad ning seetõttu neid kompvekkides üldiselt ei kasutata, välja arvatud mõne erilise hõrgutisetootja toodangus.
Vadõm Prõstaiko

Riigi teenistuses

Aastatel 2012–2014 oli ta Ukraina suursaadik Kanadas. 2014. aasta detsembris määras välisminister Pavlo Klimkin ta enda asetäitjaks. 22. mail 2019 nimetas president Zelenskõi ta Ukraina Presidendi Administratsiooni juhi asetäitjaks.
Määri vald

Määri vald (saksa keeles Meiris) oli vald Virumaal Simuna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1868–1893 ja siis liideti see vald Avanduse vallaga.
Marcellus II

1555. aasta esimene konklaav

Marcellus II valiti paavstiks 9. aprillil 1555 kella 23 paiku öösel Vatikanis Capella Paolina kabelis. Järgmisel päeval avalikustati tema paavstiks saamine, ta ordineeriti piiskopiks ja krooniti paavstiks kardinal Francesco Pisani poolt. Ta jättis paavstina muutmata oma ristinime, mida viimati tegi Hadrianus VI. Pärast Marcellust on kõik paavstid võtnud valimise järel endale uue nime. Marcellus II võimule tulekuga on samanimeliste paavstide vahel tekkinud ajaline vahe paavstluses üks pikemaid, sest tema eelkäija Marcellus I valitses 1256 aastat enne oma samanimelist järeltulijat. Veel pikem on samanimeliste paavstide ajaline vahe ainult Pius I ja Pius II vahel.
5. aprillist 9. aprillini 1555 toimunud konklaavil osales Salvador Miranda andmetel 55 kardinali, John Paul Adamsi andmetel aga 39 kardinali. Konklaavil tekkis 2 fraktsiooni: keisri ja Prantsusmaa toetajad. Esimeses voorus sai kardinal Gian Pietro Carafa 12, Cervini 8 ja Ippolito II d'Este 6 häält. Järgmises voorus valiti paavstiks Cervini.

Valitsemisaeg

Marcellus II valitses 22 päeva, mis on lühiduselt 6. valitsemisaeg paavstluses. See oli lühim valitsemisaeg paavstluses pärast Coelestinus IV-t (1241). Pärast Marcellust on veel vähem valitsenud ainult Urbanus VII (1590).
Marcellus II vähendas oma kroonimisele tehtavaid kulutusi miinimumini, mis võis olla tingitud mitte ainult tema kavandatavatest reformidest, vaid ühtlasi ka kroonimise sattumisest paastuajale. Ta keeldus tunnustamast kardinalide nõutud kapitulatsioone. Ta vähendas kuuria ametnike arvu ja piiras oluliselt teistele ametnikele palgaks makstavat rahasummat. Taunides onupojapoliitikat, keelas ta oma sugulastel elada Roomas. Ta avaldas ka soovi kõigi laiaulatuslikku reformi puudutavate dokumentide kogumiseks, mis aga jäi tema surma tõttu teostamata.
Ta teatas kohtumisel Prantsusmaa ja Hispaania suursaadikutega, et need riigid peavad üksteisega rahujalal olema, vastasel juhul lubas paavst minna ise valitsejaid noomima. Ta saatis kirjad Karl V-le, Hispaania printsile Felipele ja Inglismaa kuningannale Mary I-le. Ta kinnitas kardinal Reginald Pole'i jätkamist Inglismaa legaadina. Hispaania saadik soovis paavstil saada absolutsiooni sooritatud mõrva eest, kuid paavst määras kohtu asja uurima.

Marcellus II (kardinal Cervini) kultuuriloos

Vatikani raamatukogu juhatajana soovis Cervini trükis avaldada säilitatavat antiikset kirjandust ja varakristlikke käsikirju, ühtlasi rikastas ta raamatukogu uute käsikirjadega. 1555 pani ta aluse Vatikani numismaatika kollektsioonile.
Clemens VII kaasas ta kalendrireformi ettevalmistava komisjoni töösse. Ta edendas kardinalina arhitekti Philibert de L'Orme karjääri.
1567 pühendas Palestrina talle Missa Papae Marcelli.

Surm

Marcellus II sai 30. aprillil 1555 kella 11 paiku päeval infarkti ja järgmisel hommikul kella 7 paiku oli ta surnud. Ta suri nädal enne oma 54. sünnipäeva, olles surres noorim paavst pärast Leo X-t. Hiljem pole ükski paavst nii noorelt surnud.
Marcellus II maeti Vatikani basiilikasse. 16. oktoobril 1606 maeti tema säilmed ümber.
I Eesti naiste tantsupidu

I Eesti naiste tantsupidu oli tantsupidu 12. juunil 2011 Jõgeva linna staadionil. 
Tantsuetendus kandis pealkirja "NaiseLugu".
Tantsupeo pealavastaja oli Ülo Luht ja vahetekstide autor Leelo Tungal. Tantsupeo patroon oli Evelin Ilves.
Etendusest võttis osa üle kolme tuhande tantsija.
Haradnaja

Ajalugu

Haradnajat mainitakse esimest korda aastal 1448. Asula on algusest peale olnud käsitöökeskuseks.
Aastal 1527 rüüstasid asulat krimmitatarlased. Aastal 1579 sai Haradnajast alev, see hakkas kuuluma Bresti vojevoodkonda ja Pinski maakonda. Aastal 1654 rüüstasid tatarlased taas alevit, viies vangi ligikaudu 700 elanikku ja põletades maha kohaliku arhiivi.
Poola jagamisel läks Haradnaja aastal 1793 Venemaa koosseisu. Pärast Esimest maailmasõda kuulus alev Poola koosseisu. Tol ajal saabus sinna ligikaudu 200 väljarändajat Galiitsiast, kes asutasid seal kreekakatoliku koguduse.
1939. aastast kuulus asula Nõukogude Liitu, ühtlasi kaotas see ka alevi staatuse. Aastal 1942 tapsid Natsi-Saksamaa sõdurid 242 kohalikku elanikku.
Rabivere mõis

Rabivere mõis (saksa keeles Rabbifer) oli mõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõisasüda Raplamaa Kohila valla territooriumile.
Kirjalikes allikates on mõisat esmakordselt mainitud 1417. aastal. Ühekorruseline poolkelpkatusega härrastemaja on ehitatud tõenäoliselt 18.–19. sajandi vahetuse perioodil. Enamik mõisa abihooneid on varemetes või hävinenud.
Eddy maakond (New Mexico)

Ajalugu

Eddy maakond moodustati 25. veebruaril 1889. aastal.
Vladimir Sazonov

Vladimir Sazonov (sündinud 11. detsembril 1979 Tartus) on Eesti assürioloog, infosõja uurija ning tõlkija.

Elulugu

Sazonov lõpetas Tartus Annelinna Gümnaasiumi ja 2003. aastal Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna, 2005. aastal omandas ajaloomagistri kraadi. Seejärel astus ta samas doktorantuuri, mille lõpetas 2010. aastal doktoritööga "Die Königstitel und -epitheta in Assyrien, im Hethiterreich und in Nordsyrien (Ugarit, Emar, Karkemiš) in der mittelassyrischen Zeit: Strukturelle Gemeinsamkeiten, Unterschiede und gegenseitige Beeinflussung" ("Kuninglikud tiitlid ja epiteedid Assüürias, Hetiidi riigis ja Põhja-Süürias (Ugarit, Emar, Karkemiš) Kesk-Assüüria ajastul: struktuursed sarnasused, erinevused ja vastastikune mõju"). Tema juhendajad olid Amar Annus ja Mait Kõiv. 2011. aastast on ta Tallinna Ülikooli doktorant.
Varem on Sazonov õppinud Tartu Ülikoolis ja Göttingeni Ülikooli Assürioloogia Instituudis sumeri, akadi, hetiidi, hurriidi, ugariti, vanapärsia ja teisi vanu keeli, Lähis-Ida arheoloogiat, sumeri ja akadi kirjandust ning religiooni. Ta on Baseli Ülikooli stipendiaadina õppinud ka Vana-Kreeka ajalugu.
2010. aastast on ta Tartu Ülikooli teadur, 2012 vanemteadur ja 2011. aastast Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste dotsent. Sazonov on pidanud loenguid Tartu ülikooli ajalooteaduskonnas, usuteaduskonnas ja Narva Kolledžis, samuti Kaitseväe Ühendatud Õppeasutustes. Ta on õpetanud Sumeri, Akadi, Hetiidi, Pärsia ja teiste Lähis-Ida rahvaste aja-, kultuuri- ja usundilugu ning arheoloogiat, samuti vanapärsia keele aluseid.

Looming

Ta on tõlkinud eesti keelde Vana-Lähis-Ida kultuuritekste. Aastal 2005 ilmunud "Muinasaja kirjanduse antoloogia" sisaldab ka tema koos Raul Veedega tehtud eeposetõlget "Gilgameš ja Akka".
Sazonov on avaldanud arvukalt eestikeelseid artikleid Lähis-Ida ajaloo ja tänapäeva teemadel ajalehes Postimees, ajakirjades Ajalooline Ajakiri, Akadeemia, Horisont, Mäetagused, Tuna, Usuteaduslik Ajakiri jt. 2008. aastast on ta TEA entsüklopeedia kaasautor. Tema teadustöö hõlmab peamiselt kaht valdkonda: Sumeri ja Assüüria religiooni ja riiklikku propagandat ning Vene infosõda Ukraina ja lääneriikide vastu.

Kuulumine organisatsioonidesse

Vladimir Sazonov on üliõpilaskorporatsioon Sakala, 2006. aastast Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi, 2007. aastast Eesti Akadeemilise Usundiloo Seltsi, 2009. aastast Eesti Akadeemilise Ajalooseltsi ning 2011. aastast Society of Biblical Literature ja Rahvusvahelise Assürioloogiaassotsiatsiooni (International Association for Assyriology) liige. 2001. aastast on ta Eesti Assürioloogia Seltsi liige, 2004–2008 oli ta selle esimees ning 2008. aastast on ta seltsi juhatuse liige.

Isiklikku

Vladimir Sazonovi vanemad on arstid.
Libahundi needus

Sisu

Noor Vanemuise teatri lavastaja otsustab lavastada August Kitzbergi "Libahundi", mis legendi järgi olevat kahe näitleja surma tõttu neetud. Nimelt said 1911. ja 1954. aastal Marguse osatäitjad etendusel surma ja peale juhtunut näidendit enam ei lavastatud. Legendi kohaselt saab needuse murda vaid siis, kui etendusel sureb Tiina laval, nagu soovis Kitzberg. Varsti pärast proovide algust hakkavad juhtuma imelikud asjad ja hakatakse arvama, et "Libahunt" on tõesti neetud ning surnute hinged üritavad lavastamist takistada.
Vabakorpused

Vabakorpusteks (saksa keeles Freikorps) nimetati Saksamaa vabatahtlike sõjaväe- või paramilitaarüksusi. Termin võeti kasutusele alates 18. sajandi keskpaigast ja sellega tähistati Saksa aladelt värvatud vabatahtlike armeesid. Kahe maailmasõja vahel kasutati seda termint ka Weimari vabariigi ajal tegutsenud paramilitaarüksuste kohta.

Weimari vabariik

Vabakorpused Weimari vabariigis olid rahvuslikud organisatsioonid, mis loodi Saksamaal 1919. aasta jaanuaris võitlemaks riiki ähvardava kommunistliku revolutsiooniga ajal, kui riigil puudus lojaalne sõjavägi. Vabakorpused koosnesid peamiselt rahulolematutest, pettunud ja vihastest esimese ilmasõja Saksa sõjaveteranidest. Paljud neist uskusid, et 1918.-1919. aasta Saksamaa Novembrirevolutsioon reetis nad. Vabakorpused oli opositsioonis Novembrirevolutsiooni tagajärjel sündinud Weimari vabariigiga. Vabariigi väljakuulutajaid nimetasid vabakorpuslased põlglikult "novembri-kriminaalideks".

Vabakorpus Eesti Vabadussõjas

Vabakorpus Rauddiviis sõdis koos Landeswehriga Landeswehri sõjas Eesti vägede vastu ja sai lüüa.
Carl Larsson

Carl Larsson (28. mai 1853 Stockholm – 22. jaanuar 1919 Falun) oli rootsi kunstnik.
Carl Larsson on üks armastatumaid rootsi kunstnikke, kes sai tuntuks eelkõige idüllilist pereelu kujutavate akvarellidega. 
Ta kasvas üles suures vaesuses. Tema isa oli vägivaldne, jõi palju ja tegi harva juhutöid. Peret elatas ema, kes töötas pesunaisena. Kui Carl oli kolmeteistaastane, soovitas õpetaja tal Kunstiakadeemia ettevalmistuskooli pürgida. Ta võetigi kooli vastu. Õpingute ajal elatas ta end muu hulgas retušeerijatööga fotograafide juures ning joonistas karikatuure ja illustratsioone ajalehtedele. 
Aastal 1877 kolis Carl Pariisi, rahapuudusel pöördus peagi koju tagasi, kuid 1880 suundus Prantsusmaale tagasi. Ta hakkas maalima; esialgu tegeles peamiselt õlimaaliga, seejärel spetsialiseerus aga eelkõige akvarellile. Ta asus elama Grez-sur-Loingi, kus elas ka teisi rootsi kunstiinimesi. Seal tutvus ta ka rootsi kunstniku Karin Bergööga, kellega aastal 1883 abiellus. Neil sündis neli tütart ja neli poega.
Aastal 1885 pöördus pere tagasi Rootsi; 1886 võttis ta vastu pakkumise asuda Göteborgi muuseumi kunstikooli direktoriks. Aastal 1888 kinkis Karini isa neile väikese maja Faluni lähedal Sundbornis. Selles majas elasid nad kuni surmani. Maja kuulub Carli ja Karini järeltulijatele ning seal on muuseum, mis on maist oktoobrini avatud ka külastajatele.
Carl Larsson maalis ka freskosid koolide, muuseumide, teatrite ja teiste avalike hoonete seintele. Ise pidas ta neid enda olulisemateks töödeks.
Carl Larsson tegi palju raamatuillustratsioone. Tema pilte on väga palju kasutatud postkaartidel.
Piret Rips-Laul

Piret Rips-Laul (aastani 1989 Piret Pormeister; sündinud 19. jaanuaril 1965 Valgas) on eesti helilooja. Ta on tuntud eelkõige laste- ja noortemuusika loojana.
1988 lõpetas ta Liina Jõksi klaveriklassis Tallinna Riikliku Konservatooriumi ja 2004 lõpetas ta René Eespere kompositsiooniklassis Eesti Muusikaakadeemia.
Thomas Baldwin

Thomas R. Baldwin (sündinud 1947) on Briti filosoof.
Ta sai magistri- ja doktorikraadi Cambridge'i Ülikoolist.
Ta on Yorki Ülikooli professor.
Alates 2005. aastast on ta ajakirja "Mind" toimetaja.
Ta on olnud Aristotelian Society president (2006–2007) ja Human Fertilisation and Embryology Authority aseesimees.

Looming

Tema peamised uurimisvaldkonnad on olnud 20. sajandi filosoofia ajalugu, eriti George Edward Moore, Bertrand Russell ja Maurice Merleau-Ponty, keelefilosoofia, vaimufilosoofia ja bioeetika.
Artiklis "There might be nothing" (1996) esitas ta metafüüsilise nihilismi teesi (on võimalik tühi maailm), põhjendades seda lahutamisargumendiga.
Kraad (geomeetria)

Kraad ehk kaarekraad ehk  nurgakraad (tähis °) on ringjoone kaare või sellele vastava kesknurga mittesüsteemne mõõtühik.  Kraad moodustab 1/360 täisringist. Täisnurk on 90° ja sirgnurk on 180°.
Kraad jaotatakse 60 minutiks (′) ja 3600 sekundiks (′′).
Kostja

Eesti

Hagi tuleb esitada maakohtule, mille tööpiirkonnas on füüsilisest isikust kostja elukoht või juriidilisest isikust kostja asukoht.
Afari osariik

Ajalugu

Afari osariik loodi 1994. aastal.
1974 leiti väljakaevamistel Hadari küla lähedal 3,18 miljonit aastat vana Australopithecus afarensis skelett, kes sai nimeks Lucy.