google/wiki40b huggingface dataset:
Labor (saade)

"Labor" on Vikerraadio teadussaade, mis on kavas pühapäeviti kell 17.05. Esimene "Labor" oli eetris 25. septembril 2005. Saatejuht on Priit Ennet. Kuni maini 2006 juhtis saadet üle nädala ka Mart Ummelas.

Tunnustused

2006. aastal pälvis saatesari "Labor" Eesti teaduse populariseerimise auhinna konkursil 2. preemia kategoorias "Teaduse ja tehnoloogia populariseerimine audiovisuaalse ja elektroonilise meedia abil".
Välisskelett

Välisskelett ehk eksoskelett on lülijalgsete, limuste jt. organismide väline toes, mille peaülesanne on toetada ja kaitsta organismi keha ja siseelundeid.
Välisskelett moodustub hüpodermise sekreedi nõristumise tulemusena. Enamasti on välisskelett mitmekihiline ja tema struktuur on kompleksne.
Välisskeletiks on limuste kojad ja karbid jt organismide kehamoodustised.
Baranoff

Baranoff oli tatari päritolu aadlisuguvõsa.
Arvatakse, et suguvõsa esiisa oli tatari mursa (vürst) Ždan, kes 15. sajandil liikus Venemaale. Venemaal läks ta ristiusku (ristinimi Danil Baran). Hiljem oli üks tema järglastest (Zachar Baranoff) mõisaomanik Viiburi piirkonnas. Zachari järglased Woin (†1620), Kassjan (†1648), Grigori ja Menschik olid Eestimaal mõisaomanikud. Suguvõsa aadlipäritolu on teada 1592. aastast.
Baranoffid immatrikuleeriti 1745. aastal Eestimaa, 1830. aastal ja 1842. aastal Liivimaa ning 1845. aastal Saaremaa rüütelkonda.
Rajacas

Rajacas oli peamiselt Tartu Ülikooli bioloogia- ja geograafiatudengitest koosnev ansambel, mis loodi 1966. aastal. Esitati sõnalis-muusikalisi kavu. "Rajacas" võttis esimesena Eestis avalikul laval kasutusele musta huumori. Ansambli tekkeloos osalesid algselt geograafiatudeng Ain Kallis, bioloogiatudengid Toomas Sutt, Priit Pärn, Rein Tenson, Nikolai Laanetu ja eesti filoloogia tudeng Kalle Kurg. Esimene esinemine toimus 27. märtsil 1966 Tartu Ülikooli klubis. Etendus pilas avalikke raadiosaateid. Aastatel 1966...1967 oli tegemist "Rajaca" nn algse trupiga, kuhu kuulusid lisaks ülalnimetatule ka Mati Laane, Ilmar Kotta, Jüri Kask, Mihkel Zilmer. Algne põhikoosseis esines selles koosseisus kuni aastateni 1969...1970. Hiljem esineti väiksemates koosseisudes. 2000. aastatel on korraldatud üritusi protsessi tegevuse avalikustamiseks. 30. novembril 2013 andis protsess Rajacas välja tõenäoliselt esimese omalaadse virtuaalse kontserdi maailmas.
Tšuangistika

Tšuangistika või tšuangopoloogia (tšuangi keeles cang’yoz) on teadusharu, mis uurib tšuangi keeli ja kirjandust, samuti tšuangi kultuuri. 
Tšuangopoloogia rajajaks peetakse hiina ajaloolast ja etnoloogi Huang Xianfani (1899–1982).
Ščara

Štšara (Шчара; Ščara) on jõgi Valgevenes. Algab Valgevene kõrgustikult. Ülemjooksul voolab valdavalt lõunasse, alamjooksul pöördub loodesse. Suubub vasakult Nemunasesse. Pikkus 325 km.
Maa Walla Kuulutaja

Maa Walla Kuulutaja (ka: Ma-walla Kulutaja; tänapäevasesse keelde tõlgituna 'Eesti Kuulutaja') oli aastatel 1856–1889 Tallinnas ilmunud Eestimaa kubermanguvalitsuse ajaleht.
Ajaleht ilmus enamasti iga kuu esimesel päeval.
Ajaleht sisaldas muu hulgas ametlikke teadaandeid, määrusi, korraldusi jms.
Laste Rõõm

Laste Rõõm oli aastatel 1922–1940 Eestis ilmunud igakuine lasteajakiri.
Ajakirja vastutava toimetajana tegutsesid Artur Adson, Ernst Enno, Voldemar Mettus, Jakob Mändmets ja Julius Oengo.
Ajakirja andis välja Tallinna Eesti Kirjastusühisus.
Püha Tõnu kiusamine

Süžee

Filmi tegevustik keerleb ümber keskikka jõudnud keskastme juhi Tõnu, keda mängib Taavi Eelmaa.

Festivalid ja auhinnad

Filmiprojekt võitis 2008. aasta Cannes'i filmifestivalil "Euroopa talendi" auhinna.
2009. aasta lõpus valiti film Ameerika sõltumatu kino festivali Sundance põhivõistlusprogrammi. 28. detsembril valis Eesti Filmiajakirjanike Ühing filmi "aasta filmiks 2009".
2010. aasta alguses valiti film Rotterdami rahvusvahelisele filmifestivalile VPRO Tiigri auhinna võistlusprogrammi. Veebruaris näidati filmi Göteborgi filmifestivalil lõpufilmina ja veebruari keskel osales film Berliini filmifestivali Berlinale filmiturul. Märtsis-aprillis linastus film Hongkongi rahvusvahelisel filmifestivalil. Septembris valiti film 46 filmi hulka, mille seast valitakse välja Euroopa filmiauhindade pretendendid. Novembris valiti film parima kunstnikutöö auhinnale kandideerijate hulka. Novembris tunnistati Taavi Eelmaa Saksamaal Cottbusis toimunud rahvusvahelisel filmifestivalil parimaks meesnäitlejaks, film ise osales mängufilmide kategoorias. Novembris pälvis film Šveitsis Genfis toimunud filmifestivalil Cinéma Tous Ecrans FIPRESCI auhinna. Novembris valiti film 2010. aasta Pimedate Ööde filmifestivali võistlusprogrammi EurAsia ja Balti täispikkade filmide võistlusprogrammi.
2011. aasta aprillis võitis film Brüsseli rahvusvahelisel ulme- ja õudusfilmide festivalil Euroopa täispikkade mängufilmide kategoorias (7. Orbit) grand prix.

Popkultuuris

2009. aastal pilas Märt Avandi ja Ott Sepa huumorisaade "Tujurikkuja" filmi šketsiga "Püha Märdi kiusamine".
Sõjamäe

Ajalugu

19. sajandi lõpus kuulus Sõjamäe suvemõisale valdav osa Lasnamäe linnapiiridesse jäänud alast. Samal perioodil jagati mõisale kuuluv maa rendikruntideks. 1928. aastal muudeti rendikruntide piire ning selle muudatusega tekkis mõisamaale 362 renditalu, millest enamikul oli vaid 1-3 hektarit maad. Pärast popsiseaduse vastuvõtmist 1926. aastal said kõik rentnikud omandada linnale kuulunud maid ning 1931. aastaks oli mõisa territoorium kahanenud 35 hektarini.
Sõjamäe kõrgendikust idas ja edelas asus Sõjamäe raba, mis on tänapäevaks peaaegu kadunud. Sellest rabast said alguse Ruunaoja ja Hundikuristiku oja. Sõjamäe raba aladele rajati esimesed tööstushooned 1960ndatel aastatel. Üks suuremaid asumis tegutsenud tööstusi oli Eesti Tubakas.
1974. alustas asumis tööd Spetsiaalne Konstrueerimis- ja Tehnoloogiabüroo Desintegraator (hiljem teadustootmiskoondis Desintegraator). 1984. aastal rajati asumisse tootmiskoondise Polümeer tsehh. Tänapäeval asub piirkonnas palju hulgiladusid ja teenindusettevõtteid.

Olulisemad objektid

Sõjamäel asub Lasnamäe turg ja osa Tallinna Lennujaamast.

Sõjamäe asumi tänavad

Asumis on mitmeid ehitusega seotud tänavanimesid, näiteks Armatuuri tänav, Betooni tänav, Betooni põik, Kriidi tänav jm. Asumis on lisaks veel Gaasi tänav, Asfaldi tänav, Kanali tee, Kesk-Sõjamäe tänav, Kuuli tänav, Nuia tänav, Paneeli tänav, Peterburi tee, Plasti tänav, Rakise tänav, Ruunaoja tänav, Sarruse tänav, Silde tänav, Silluse tänav, Suur-Sõjamäe tänav, Suur-Sõjamäe põik, Sõstramäe tänav, Tala tänav, Tapri tänav, Vedru tänav, Vesse tänav, Vesse põik, Visase tänav ja Väike-Sõjamäe tänav.
Raiskumsi mõis

Raiskumsi mõis (saksa keeles Raiskum, läti keeles Raiskuma muiža) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Straupe kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Pārgauja piirkonnas Raiskumsi vallas Raiskumsis.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 5 ja 7/8 adramaad, sellele allus 148 mees- ning 181 naishinge.

Karjamõisad

Mõisale kuulus aastal 1816 üks karjamõis: Griwe.
Henri Cartan

Henri Paul Cartan (8. juuli 1904 Nancy –13. august 2008 Pariis) oli prantsuse matemaatik.
Ta oli 1965. aastast Pariisi Ülikooli professor. Ta andis suure panuse kõigis peamistes algebralise topoloogia valdkondades. Ta oli 1935. aastal loodud Bourbaki ühenduse asutajaliige. Aastatel 1967–1970 oli ta Rahvusvahelise Matemaatikaliidu president.

Haridustee ja töökäik

Ta lõpetas Pariisis École normale supérieure'i. 1928. aastal kaitses ta kompleksmuutuja funktsioonide teooria alase dissertatsiooniga matemaatikadoktori kraadi.
Aastatel 1929–1931 töötas ta õppejõuna Lille'i Ülikoolis ja 1931–1940 Strasbourgi Ülikoolis (1936. aastast professorina). Hiljem on ta töötanud või olnud tihedalt seotud erinevate Prantsusmaa õppeasutustega, sealhulgas Pariisi Ülikooliga ja École normale supérieure'iga. 1948. aastal töötas ta külalisteadurina Chicago Ülikoolis ja 1950. aastal Harvardi Ülikoolis. 1965. aastal sai ta Pariisi 11. Ülikooli professoriks.
Cartan pooldas Saksa ja Prantsuse matemaatikute koostööd. Tihedamalt käis ta läbi Heinrich Behnkega ja Peter Thulleniga. Viimasega avaldas ta ühisartikleid. 1932. esitasid nad Cartani-Thulleni teoreemi.

Isiklikku

Helilooja Jean Cartan (1906–1932) ja füüsik Louis Cartan (1909–1943) olid tema vennad. Sorbonne'i professor Élie Cartan oli tema isa.
Eesti-Maroko suhted

Eesti-Maroko suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Maroko vahel.
Maroko tunnustas Eestit 24. septembril 1991. Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted said alguse 22. juunil 1992.
Tegutseb Eesti suursaadik Marokos, kes resideerib Madridis. Tegutseb ka Maroko suursaadik Eestis, kes resideerib Helsingis.
Auriga keskus

Auriga keskus on kaubandus- ja vabaajakeskus Saare maakonnas Kuressaare lähedal Kudjape alevikus. See on ainus kaubanduskeskus Saare maakonnas. Keskus avati oktoobris 2008.
Keskuses on kasutatavat pinda 16 000 m². Keskuses on muu hulgas 32 poodi ja Apollo kino.
Homme (Birgit Õigemeel)

Ajalugu

Muusika on laulule kirjutanud Anton Malmberg, Felix Persson ja Charlie Mason ning sõnad Jana Hallas. See anti välja 2008. aasta mais plaadifirmas MTH Publishing. "Homme" on üks Birgiti lemmiklauludest debüütalbumilt.

Esinemised

Birgit on laulu esitanud Kanal 2 saates "Braavo!".
Sindi kalevivabrik

Sindi kalevivabrik oli Sindis tegutsenud tekstiilitööstusettevõte; tegutsemise ajal Venemaa keisririigi juhtivaid kalevitööstusettevõtteid.
Vabriku rajas Johann Christoph Wöhrmann. Vabriku ehitamist alustati 1833. aastal ning tootmist alustas see aastal 1834. 1840. aastatel suurenes vabriku toodangu maht, kuna kasutusele võeti mehaanilised ketrusmasinad ning täiustati vanutamist ja viimistlust. Sindi vabrik oli toona juhtivaid kalevitööstusi terves Vene impeeriumis.
Vabriku tegevus oli kõrgpunktis 1870. aastate lõpus. Aastal 1879 ostis vabriku ära Moskva suurkaupmees W. Aue.
1882. aastal korraldati ettevõte ümber aktsiaseltsiks Sindi Kalevimanufaktuuri Ühisus. 1928 sai ettevõtte uueks nimeks Sindi Tekstiilivabrikute Ühisus. Eesti NSV ajal kandis vabrik nime Sindi 1. Detsembri nimeline Tekstiilivabrik.
I maailmasõja ajal sai vabrik mundrikalevi tootmisest suuri kasumeid, transpordiolusid parandas 1915. aastal valminud Valga-Pärnu raudtee Sindi haru. 1916. aastal ületas tööliste arv vabrikus 1000 piiri. 1917. aastal sügisel suleti vabrik seoses okupatsiooniohuga. 1918. aastal, Saksa okupatsiooni ajal, profileerus tehas ümber tisleriliimi, äädikhappe, sooda, masinaõli jms tootmisele ning toornahkade ja linaseemnete töötlemisele. 1918. aastal lõpul õnnestus kalevitootmine uuesti käivitada.
Tehas töötas vee jõul. Selleks ehitati Pärnu jõele pais ja kanal. Algne pais hävis 1919. aasta suurvee ajal ja see taastati 1922. aastal varasemast suuremana.
1993 kuulutati välja vabriku pankrot, ehkki tööd jätkas vabrik 1994. aasta sügiseni.

Arhitektuur

Vabriku peahoone on W-kujulise põhiplaaniga, keskosas 5-, tiibadel 3-korruseline. See on tellisseintega hoone, mis oli algselt puitvahelagedega ning mida toetati keskelt tsehhe kaheks lööviks jaganud puitpostidega. Suurte ümberehituste käigus 20. sajandi vahetusel asendati enamik puitvahelagesid malmpostidele toetuvate raudtaladel tellisvõlvlagedega, mis on siiani osaliselt säilinud. 1903 ehitati peahoonele kõrge betoonist veetorn, 1904 valmis puuvillavabrik.
Jüri Viilip

Jüri Viilip (13. november 1906 Taevere vald, Viljandimaa – surma aeg ja koht teadmata) oli eesti loomaarst.
Ta õppis 1930–1937 (matrikli nr. 11022) Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonnas, lõpetas cum laude. 1940. aastal oli ta Saare jaoskonna loomaarst.
Jean Sibelius

Elukäik

Sibelius sündis rootsi keelt rääkivas peres Hämeenlinnas. Kuigi teda kutsuti perekonnaringis Janneks, hakkas ta õpinguaastail kasutama oma nime prantsuspärast varianti Jean, mis oli inspireeritud tema merd sõitnud onu visiitkaardist. Soomes on ta tuntud Jean Sibeliusena. 
Perekond otsustas saata Jeani soomekeelsesse kooli. Ta õppis Hämeenlinna Lütseumis aastatel 1876–1885. Romantiline isamaalisus sai määravaks elemendiks Sibeliuse kunstilises väljaandes ja tema poliitikas. 
Sibelius abiellus 10. juunil 1892 Aino Järnefeltiga (1871–1969). Nad olid 65 aastat abielus ja neil oli kuus tütart: Eva (1893–1978), Ruth (1894–1976), Kirsti (1898–1900), Katarina (1903–1984), Margareta (1908–1988) ja Heidi (1911–1982).

Looming

Sibeliuse loomingu tuumaks on tema seitse sümfooniat. Nagu ka Beethoven, kasutas Sibelius sümfoonia vormi selleks, et oma isiklikku komponeerimisstiili sügavamalt välja arendada. Neid töid mängitakse siiamaani kontserdisaalides ja ka salvestatakse tihti.
Lisaks sümfooniatele leidub Sibeliuse loomingus ka muid vorme: sümfooniline poeem "Finlandia", orkestripala "Kurb valss" ("Valse triste") näidendist "Kuolema", viiulikontsert ja süidid "Karelia" ja "Lemminkäinen" (sealhulgas "Toonela luik"). 
Lisaks hulk eeposest "Kalevala" inspireeritud teoseid, üle 100 pala vokaalile ja klaverile, muusikat näidenditele ja vabamüürlaste rituaalset muusikat. 
Sibelius komponeeris teadaolevalt kuni 1920. aastate keskpaigani. Varsti pärast seitsmenda sümfoonia (1924) ja sümfoonilise poeemi "Tapiola" (1926) lõpetamist tal 30 aasta jooksul enam suuri teoseid ei valminud. Kuigi teadaolevalt oli ta muusika kirjutamise lõpetanud, proovis veel siiski üht-teist veel komponeerida, näiteks üritas kirjutada oma kaheksandat sümfooniat. Sibelius tundis terve elu elavat huvi muusika arengu vastu, siiski ei meeldinud talle alati moodne muusika.
Kõigi aegade suurima soomlase valimisel 2004. aastal sai Sibelius 8. koha.
1972 müüsid Sibeliuse tütred isakodu Ainola Soome riigile. 1974 avati seal Sibeliuse muuseum.
Kergu õigeusu kalmistu

Kergu kalmistu on kalmistu, mis asub Kergu külas Põhja-Pärnumaa vallas Pärnu maakonnas. Kalmistu on arvele võetud ajaloomälestisena.
Kalmstu rajati umbes aastal 1860, koos Kergu Püha Usukannataja Sinaida kogudusega.
Dassel

Geograafia

Linna pindalast moodustavad hooned ja tänavad umbes 10%, samas kui 26% alast katavad metsad, nagu Ellenser Wald, ja 62% on põllumajandusmaa, eriti teravilja ja rapsi kasvatamiseks. Selleks pakub kohalik mullahorisont sobivaid tingimusi, kuna pinnasekihi all olevad setted moodustavad lössi. Dassel paikneb parasvöötmes.

Ajalugu

Dassel pärineb aastast 860, kui seda mainiti Corvey kloostri dokumendis. 1022. aastal viitas keiser Heinrich II teises dokumendis Dasseli kirikut. Umbes 1113. aasta paiku muutus Dassel Dasseli krahvide baasiks, kelle nimi tulenes asula nimest. Kui Dasseli krahvkond 1310. aastal olemast lakkas, müüdi Dassel Hildesheimi piiskop Siegfried II-le. Varsti pärast seda, 1315. aastal, pakkus ta oma omandile linnaõigust, kuna ümberkaudsed alad kuulusid Braunschweig-Wolfenbütteli vürstkonnale, seega Hildesheimi piiskopi vaenlastele. Saades linnaõiguse, ehitasid Dasseli elaniku linnamüüri. Linna valitsemist teostati Hunnesrücki lossist lähedasel künkal. Selle lossi hõivasid Braunschweig-Wolfenbütteli hertsogid Hildesheimi piiskopkonna vaenuse tulemusena 1521. aastal. Hertsog Erich I käskis Hunnesrücki lossi maatasa teha ja selle asemele Erichsburgi lossi ehitada. Dasselit valitseti sealt aastani 1643. Kolmekümneaastase sõja tulemusena ühendati Dassel 1643. aastal Hildesheimi piiskopkonnaga. Piiskopid ehitasid Hunnesrücki uue haldushoone, see paiknes purustatud Hunnesrücki lossi ja Erichsburgi vahel. Nende sajandite jooksul pidurdasid need asjaolud Dasseli korralikku arenemist ja sellest võitis naaberlinn Einbeck, mis asutati hiljem kui Dassel. Lisaks hävines osa linnast 19. sajandi tulekahjudes. Sel ajal hakkasid mõned elanikud kuduma lina või sellega kauplema, samas teised rändasid USA-sse. 20. sajandi alguses elas Dasselis 1462 inimest. 1920. aasta paiku oli elanike arv 1601. Teise maailmasõja ajal jäi linn puutumata. Seetõttu asusid Dasselisse elama mitmed põgenikud. 1. märtsil 1974 ühendati Dasseliga mitmed Ilme oru väiksemad vallad. Uus vald kattis nüüd ajaloolise Dasseli krahvkonna ala, mis lakkas olemast 1310. aastal.

Transport

Dassel oli eraraudteeliini lõpp-punkt Einbeckist aastast 1883. Selle pikkus oli 13,1 km. 1975. aastal suleti reisijateveoliin ja 2003. aastal ka kaubavedu. Seejärel asendati raudteeliin bussiliiniga.
Dasselisse pääseb kergesti bussiga Einbeckist ja Stadtoldendorfist.
Kadi Toom

Isiklikku

Kadi Toomi elukaaslane on helilooja ja produtsent Glen Pilvre.
Toom on taimetoitlane.
Heinz Hoffmann

Heinz Hoffmann (tegelikult Karl-Heinz Hoffmann; 28. november 1910 Mannheim – 2. detsember 1985 Strausberg) oli Saksa DV sõjaväelane ja riigitegelane.
Heinz Hoffmann oli pärit töölisperekonnast. Ta õppis masinalukksepaks ja töötas sel erialal. 1930. aastal astus ta Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. Alates 1933. aastast osales ta vastupanuliikumises. 1935. aastal emigreerus Hoffmann Nõukogude Liitu, kus õppis Rahvusvahelises Lenini koolis. 1937–1938 võttis ta rahvusvaheliste brigaadide koosseisus osa Hispaania kodusõjast. Haavatasaamise järel oli ta 1938–1939 Prantsusmaal interneeritud. 1939. aasta aprillis õnnestus tal Nõukogude Liitu tagasi sõita. 1946. aastal pöördus tagasi Saksamaale, kus oli Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee töötaja. 1947–1949 oli Heinz Hoffmann Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Berliini piirkonna sekretärina. 1949–1950 töötas ta Saksa Siseasjade Valitsuses asejuhataja ja osakonnajuhatajana. 1950–1955 oli Hoffmann Saksa DV siseministri asetäitja. Alates 1950. aastast oli ta Rahvakoja (parlamendi) saadik. 1952. aastal sai ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks. 1955–1957 õppis ta Moskvas Kindralstaabi Akadeemias. 1957. aastal sai ta Saksa DV kaitseministri asetäitjaks ja 1958. aastal lisaks ka Saksa DV Rahvaarmee Kindralstaabi juhatajaks. 1959. aastal anti talle kindraloobersti auaste ja 1961. aastal armeekindrali auaste, 
14. juulist 1960 kuni surmani 2. detsembril 1985 oli Heinz Hoffmann Saksa DV kaitseminister.
1973. aasta oktoobris sai Heinz Hoffmann Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmeks.
Mart Nutt

Hariduskäik

Mart Nutt lõpetas 1980. aastal Tallinna 10. Keskkooli ning 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloolasena (etnograafina) ning aspirantuuri samas 1988. aastal.
16. detsembril 2011 kaitses ta Tallinna Tehnikaülikoolis doktoritöö "Eesti parlamendi pädevuse kujunemine ja rakendamine välissuhtlemises".

Töökäik

Aastatel 1988–1991 oli ta Eesti Vabaõhumuuseumi teadusdirektor, 1990–1992 välisministeeriumi büroo- ja osakonnajuhataja, 2003–2004 Jaan Tõnissoni Instituudi teadusdirektor. Inimõiguste Instituudi juhatuse esimees 2011–2012, nõukogu liige alates 2012. Ta on olnud ka Eesti Humanitaarinstituudi, Sisekaitseakadeemia, Raadio Vaba Euroopa lepinguline töötaja.

Poliitiline tegevus

Mart Nutt oli lühikest aega Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei (NLKP) liige. 1989. aastal kuulus ta sõltumatu noorteühenduse Res Publica ning 1990. aastal Vabariiklaste Koonderakonna algatajate ja asutajate hulka. Ta oli erakonna Isamaa liige 1990. aastast. Mart Nutt oli Isamaa ja Res Publica Liidu eestseisuse liige.
Mart Nutt oli ÜRO Inimõiguste Nõukogu (United Nations Human Rights Council) Darfuri missiooni liige 2007. Samuti oli ta pikaaegne Euroopa Nõukogu rassismi ja sallimatuse vastane komisjon (ECRI) liige. Nutt oli ka Eesti ÜRO julgeolekunõukogu delegatsiooni liige.

Kuulumine esinduskogudesse

Mart Nutt oli 1992. aastast alates VII, VIII, IX, X ja XI Riigikogu liige ning Tallinna Linnavolikogu liige 1993–1999, 2011–2012, 2014–2015. Osutus valituks linnavolikokku ka 1999, 2005 ja 2013, kuid loobus mandaadist.
Mart Nutt on kõigis Riigikogu koosseisudes kuulunud põhiseaduskomisjoni (VII Riigikogus komisjoni esimees) ja Euroopa Liidu asjade komisjoni.
2011. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosas. Ta kogus 1968 häält, kuid valituks ei osutunud. 12. maist 2012 kuni 26. märtsini 2014 oli ta XII Riigikogu liige kaitseministri ametisse läinud Urmas Reinsalu asendusliikmena.
Ta kandideeris ka 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 3 (Mustamäe ja Nõmme), sai 1068 häält, kuid valituks ei osutunud. Ta sai Riigikogu liikmeks Urmas Reinsalu asendusliikmena.
2019. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta taas Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosas ning kogus 1135 häält. Ta sai XIV Riigikogu liikmeks taas Urmas Reinsalu asendusliikmena.
Arras

Ajalugu

Asula rajas algselt keldi hõim atrebaadid. Hiljem sai sellest Rooma riigi garnisonilinn Nemetacum ehk Nemetocenna (ka Nemetacum Atrebatum, Atrebatum).
Haywoodi maakond

Ajalugu

Haywoodi maakond moodustati 1808. aastal Buncombe'i maakonna lääneosast. Maakond sai nime USA poliitiku ja finantsministri John Haywoodi järgi.
Kärdla rannakivi

Kärdla rannakivi on rändrahn, mis asub Hiiu maakonnas Kärdla supelrannas. Kivi pikkus on 5,5 meetrit, laius 3,5 meetrit, kõrgus 3 meetrit ja ümbermõõt 14,8 meetrit.
Kivi asub merepiiril. Harilikult saab kuiva jalaga minna kivini, kuid mitte ümber kivi jalutada.
Kivisse on raiutud kaks joont aastaarvudega 1893 ja 1967. Need jooned näitavad, kui kõrgele vesi neil aastail suure tormiga küündis.
Digitaalne õppevara

Digitaalne õppevara ehk digiõppevara, mis hõlmab õppeotstarbelist tarkvara ja digitaalset õppematerjali. Digitaalsel kujul avaldatud õppematerjal võib olla näiteks e-õpik, õpiotstarbeline veebivideo ja mobiilirakendus, õpimäng, e-tööleht, veebipõhine test, õpiobjekt.

Digitaalne õppematerjal

Digitaalne õppematerjal on digitaalsel kujul levitatav õppeotstarbeline materjal mis sisaldab teksti, graafilisi ja multimeediumi elemente. Digitaalseks õppematerjaliks võib olla näiteks esitlus, video- või audioloeng. Õppematerjal võib olla loodud vaid ühe kindla tegevuse toetamiseks kui ka tervikliku ja iseseisvana. Õppematerjal ei eelda mingi muu materjaliga koos kasutamist.

Õpiobjekt

Mõistet "õpiobjekt" on maailmas defineeritud mitmeti. Õpiobjekti mõiste pärineb 1992. aastast ja definitsioon tekkis, kui e-õppe ekspert Wayne Hodgins tuli mõttele, et mis oleks kui õppematerjale oleks võimalik lihtsalt ja standardiseeritud viisil väiksematest osadest kokku panna ning erinevates õpisituatsioonides taaskasutada. 1997. aastal pakkus J. L'Allier õpiobjekti definitsiooniks järgmist: "väikseim iseseisev õpikogemus, mis sisaldab eesmärki, õpitegevust ja hindamist".
2002. aastal valminud õpiobjektide metaandmete standard IEEE Learning Object Metadata defineerib õpiobjekti kui "mistahes digitaalset või mittedigitaalne objekti, mida võib kasutada õppimiseks, hariduses või koolituses" . Sarnane definitsioon oli kasutusel ka 1998. aasta standardi esimestes mustanditest, kuid see tähendaks seda, et sisuliselt võiks selle definitsiooni alusel õpiobjektideks pidada peaaegu kõike.
Eestis kasutatakse terminit "õpiobjekt" kui elektroonilist õppematerjali, millele on juurde lisatud õppematerjali iseloomustavad metaandmed (näiteks õpiobjekti nimetus, autor, teema, eriala, mille õpetamisel seda kasutada, programm, millega õppematerjal tehtud jne.) Samuti on paralleelselt õpiobjekti mõistega kasutusel mõisted: e-õppematerjalid, elektroonilised õppematerjalid, digitaalsed õppematerjalid, e-õppevara, veebipõhised õppematerjalid, sisupaketid, avatud õppematerjalid.

Repositoorium

Repositoorium ehk andmebaas, mis on mõeldud digitaalsete õppematerjalide hoiustamiseks. See andmebaas võimaldab kõiki materjale organiseerida, klassifitseerida ja otsida metaandmete järgi. 
Repositooriumi lisatud õppematerjale tuleb varustada metaandmete ja võtmesõnadega – see hõlbustab materjali leidmist ning taaskasutamist.

Referatoorium

Referatoorium on repositooriumite üheks eriliigiks. Referatooriumide puhul hoitakse andmebaasis ainult õpiobjektide metaandmeid. Õppematerjal ise paikneb kas mõnes teises repositooriumis või autori isiklikul veebilehel. Antud andmebaasi puhul on eeliseks see, et autor saab paindlikult materjale täiendada. Puuduseks aga on see, et metaandmed võivad olla aegunud ning viited ei tööta.
Camille (eesnimi)

Camille on prantsusepärane eesnimi, mis võib olla nii mehe- kui naisenimi. See on tuletatud ladina nimedest Camillus ja Camilla.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 4174. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Camille 5 naisel.
Barøya

Barøya on saar Norras Nordlandi maakonnas Ballangeni vallas Vestfjordeni otsas Ofotfjordeni ja Efjordeni alguse juures.
Saare pindala on 13,3 km².
Saare kõrgeim tipp on Sørfjellet (299 m üle merepinnast).
Barøyast kagus on Barøy meremärk.
Barøyast põhja pool on Tjeldøya ja Hinnøya saar.