google/wiki40b huggingface dataset:
Gelgaudiškis

Ajalugu

XV sajandi alguses kuulus Nemunase teisel kaldal asuv Skirsnemunė mõis Jurgis Gedgaudasele. Nemunase lõunakaldal asus karjamõis, mis hakkas kandma nime Gedigaudiškis. Aastal 1504 läks see Sapiehade valdusesse. Aastaks 1578 oli mõisa juurde tekkinud ka alev, kus asus puust kirik. Aastal 1585 sai asulast kohaliku kihelkonna keskus. Gelgaudiškise nime kasutati esimest korda aastal 1599.
Aastal 1635 sai alev kaubanduslikud eesõigused. Aastal 1655 rüüstasid seda Rootsi väed. XVIII sajandi alguses jagunesid sealsed valdused kaheks karjamõisaks. Kui alev peale Poola jagamist Preisimaa koosseisu kuuluma hakkas, hakkas see kuuluma Keudellide suguvõsale.
Aastal 1819 asutati Gelgaudiškises kihelkonnakool. Aastal 1864 põles vana kirik maha, uus kirik valmis aastal 1868. Kuni XX sajandini oli alev eravalduses, aastal 1905 streikisid 400 sealse mõisa töölist. Asula hakkas kasvama XX sajandi kolmekümnendatel aastatel, mil sinna rajati üks Leedu suuremaid telliselööve. Gelgaudiškisest sai linn aastal 1958.
Ajakohane Naljaleht

Ajakohane Naljaleht : Armsaks ajawiiteks noorele ja wanale, oli naljaleht, mis ilmus 1906. aastal Tallinnas. 
Toimetajaks ja väljaandjaks Juhan Lilienbach. Ajalehte trükiti Tallinnas "Mihkel Schiffer"i trükikojas. Hinnaks oli 5 kopikat.
Lao tänav

Lao tänav (Stapelstraße) on tänav Tartu kesklinnas. See algab Kalevi tänavalt ja viib Aleksandri tänavale.
Tänav on kirde-edelasuunaline ja selle pikkus on umbes 100 meetrit.
Tartu linnavolikogu otsusega 14. novembrist 1927 muudeti tänava senine nimi, Ladumise tänav, Lao tänavaks.
Martina Anderson

Martina Anderson (sündinud 16. aprillil 1962 Derrys) on Põhja-Iirimaa iiri poliitik ja endine terrorist, alates 12. juunist 2012 Euroopa Parlamendi liige.
Anderson oli IRA liige. 1985. aastal mõisteti ta süüdi pommiplahvatuste kavandamises ja teda karistati eluaegse vangistusega. 10. novembril 1998 ta vabastati Belfasti lepingu sätete kohaselt.
2007–2012 oli ta Põhja-Iirimaa seadusandliku assamblee liige. Juunis 2012 sai ta Euroopa Parlamendi liikmeks Bairbre de Brúni asendusliikmena. Ta kandideeris Sinn Féini nimekirjas 2014. ja 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel ning osutus valituks.
Põhjakotka märk

Põhjakotka märk on kõrgeim noorkotkaline tunnustusväljend, mis antakse eriliste tunnustust väärivate teenete eest noorkotkluse ja eesti rahva kasuks. Märki kantakse lindil kaelas.

Kirjeldus

Põhjakotka märk koosneb 20 mm läbimõõduga kollasel kiirelisel emailringil asetsevast noore kotka märgist; kiirelist ringi ümbritseb 5 mm laiune sõõr, mille ülemisel poolel pealkiri "EESTI NOORED KOTKAD". Sõõri alumist poolt kaunistavad kaks tammelehtedest pärga, mille varred all keskel ristuvad. Ringi ja sõõri ümbritseb eestilaadne ornament. Ornament kujutab nelja lahtipuhkevat õiekujutust, kuue kattelehega. Õiekujutuse sisemised motiivid on kiirelised ja ülemisel äärel on kolme lainega ümarsakk. Õiekujutusi ühendab kolmeastmeliselt murtud lint, mille keskmine osa on kaunistatud geomeetrilise ornamendiga. Märgi üldine läbimõõt on 50 mm ja ta on valmistatud oksüdeeritud metallist. Märki kantakse 40 mm laiuse lindiga, mille keskosas on 10 mm laiune eesti-vöökirjaline riba. Riba põhivärviks on hall ja kiri on tumesinise- ja kollase-värviline. Ribast mõlemal pool on piki linti järjestikku 12,5 mm laiune valge riba, 0,5 mm laiune hall triip ja 2 mm laiune kollane triip.
Bleggio Superiore

Geograafia

Bleggio Superiore külgneb järgmiste valdadega: Tione di Trento, Comano Terme, Bolbeno, Fiavè, Zuclo ja Ledro.
Kristlik metal

Kristlik metal on kristliku kalduvusega heavy metal'i alamstiil. Üks esimesi kristliku metal'i bände on Stryper. Tuntumad ansamblid on veel Tourniquet, Mortification ja Demon Hunter.
Marie Helene Aul

Marie Helene Aul (6. märts 1893 Tallinn – 14. november 1955 Tallinn) oli eesti õpetaja, Eesti Asutava Kogu liige.
Aul oli üks Eesti Asutava Kogu üheksast naisliikmest. Asutavasse Kokku pääses ta valimised võitnud Eesti Sotsiaaldemokraatilise Tööliste Partei esindajana Järvamaalt, kuid astus tagasi juba 12. mail 1919.
Marie Helene Aul tõlkis ja kommenteeris 1924. aastal Odamehe kirjastuses ilmunud ajaloolugemiku "Vana Idamaa".

Isiklikku

Marie Helene Aul oli antropoloog Juhan Auli teine naine. Ta on maetud Rahumäe kalmistule Tallinnas.
Herma Olak

Herma Olak (14. veebruar 1938 Sangaste vald, Valgamaa – 9. veebruar 2014) oli eesti agrotehnikateadlane.

Elulugu

Herma Olak oli väiketalupidaja poeg.
Lõpetas 1956 Valga 1. Keskkooli, 1963 Eesti Põllumajandusakadeemia põllumajanduse mehhaniseerimise teaduskonna, 1969 aspirantuuri Leningradi PI-s, tehnikakandidaat (1970, Leningradi Põllumajanduse Instituut), väitekiri "Исследование влияния теплоизоляции и охлаждения поршня на тепловую напряженность двигателя с впрыском легкого топлива". 
Oli 1956–1958 Sangaste kolhoosi mehaanik-elektrik, 1961–1966 ja 1969–1972 EPA autode ja traktorite kateedri (aastast 1992 põllumajandustehnika õppetool) mehaanik ja assistent, 1972–1993 dotsent, 1977–1987 ka kateedrijuhataja, 1994–2000 EPMÜ põllumajandustehnika instituudi dotsent, aastast 2000 oli hooldusteenistuse tehnikaosakonna juhataja.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: traktori- ja automootorite töökindlus ja ökonoomsus, keskkonnakaitse. Uurinud mootori silindrikolvigrupi pingestatuse küsimusi.
Uno Källe

Uno Källe (16. juuni 1931 – 20. juuli 2009) oli eesti jooksja ja kergejõustikutreener.
Aastal 1952 tuli ta Eesti meistriks 3000 m takistusjooksus.
Aas­ta­tel 1976–1986 oli Uno Käl­le Nõukogude Lii­du nais­te kesk- ja pi­ka­maa­jooks­ja­te koon­di­se va­nemt­ree­ner.
Tema õpilaste hulgas oli teiste seas maratonijooksja Jane Salumäe.
Saint Vincenti Kolledž

Saint Vincenti Kolledž (Saint Vincent College) on katoliiklik (benediktlaste) vabade kunstide kolledž Ameerika Ühendriikides Pennsylvania osariigis Latrobe'is.
Kolledž asutati aastal 1846.
Kolledži omanduses on John Deely raamatukogu.
Albert Vatter

Albert Vatter (18. november 1902 Uue-Põltsamaa vald, Viljandimaa – 6. august 1970) oli eesti vaimulik.

Haridus

Vatter lõpetas 1924. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1924–1929 (matrikkel nr 5300). Prooviaasta sooritas Põltsamaa Niguliste koguduses. Ordineeriti 13. aprillil 1930 õpetajaks.

Tegevus

Oli aastatel 1930–1944 Rannu Püha Martini koguduse õpetaja (16. juunil 1940 anti talle koguduse poolt kuldrist), aastatel 1945–1970 Ambla Maarja koguduse õpetaja, aastast 1946 hooldas ta ka Järva-Madise Püha Matteuse kogudust. Oli aastatel 1953–1970 Järva praostkonna praost.

Isiklikku

Tema vend oli agronoom Nikolai Vatter.
Wikimedia Eesti

Tegevus

Aastatel 2011 kuni 2015 korraldati fotovõistlust Wiki Loves Monuments (Kultuurimälestised Vikipeediasse), millega koguti ligi 10 tuhat fotot kultuurimälestistest. 2014–2016 korraldati ka fotovõistlust Wiki Loves Earth. MTÜ on olnud seotud ka teadusfoto võistluse korraldamisega ning mitmete väiksemate pildikogumistega.
Wikimedia Eesti on korraldanud mitmeid artiklikirjutamise võistlusi Vikipeedias. Sealhulgas on algatatud igakevadine "Kesk- ja Ida-Euroopa kevad", mis toimub samaaegselt paljudes Kesk- ja Ida-Euroopa riikides.
2012. aasta algul kaebas MTÜ kohtusse Maksu- ja Tolliameti, kuna ei olnud rahul selle asutuse uue ja varasemast kitsama heategevuse mõiste tõlgendusega. Otse enne 27. märtsil 2012 toimuma pidanud kohtuistungit tühistas Maksuamet oma sellekohase otsuse ning kandis Wikimedia Eesti maksuvabastusega MTÜ-de nimekirja tagasiulatuvalt, alates 1. jaanuarist 2012.
2014. ja 2015. aastal korraldas MTÜ Eestis soome-ugri vikiseminari. 2015. aastal toimus siin ka Kesk- ja Ida-Euroopa vikipedistide konverents.
Koos Tartu Ülikooliga veetakse projekti Miljon+.
Type O Negative

Ajalugu

Bändi juured ulatuvad aastasse 1981, kui Peter Steele ja Josh Silver moodustasid grupeeringu Fallout, mille lagunemisel moodustas Steele grupi Carnivore. Kuid peagi sai oma lõpu ka Carnivore ja 1989. aastal saigi alguse Type O Negative. Pärast esimese demo salvestust tuli kiirelt Roadrunner Recordsi plaadileping viiele plaadile. Debüütalbum "Slow, Deep and Hard" nägi ilmavalgust 1991.aastal. Bänd saavutas laiema tuntuse 1993. aastal ilmunud albumiga "Bloody Kisses", millele järgnes kaheaastane maailmaturnee. Plaati müüdi miljoneid eksemplare ja album saavutas esimese underground metal plaadina Roadrunner Recordsi kataloogis plaatinaplaadi staatuse.
1996. aasta album "October Rust" saavutas kuldplaadi staatuse, tõustes Billboard Top 200 42. kohale. Albumi väljalaskmise ajal elas Peter Steele läbi lähedaste sugulaste surma. Valu ja raske kaotuse vaigistamiseks uputas laulja end pudelisse. Plaadi salvestuse käigus polnud bänd sugugi rahul plaadifirmapoolse survega teha albumist kindel müügihitt. Ometigi just plaadilt "October Rust" pärineb bändi vahest kõige menukam lugu "My Girlfriends Girlfriend". 1999. aastal ilmutas Type O Negative albumi "World Coming Down", milles avaldub Peteri tolleaegne enesevihkamine ja depressioon. Plaadi läbivateks teemadeks said taas surm, uimastisõltuvus, depressioon ja suitsiid. Lood "Everyone I Love is Dead", "Everything Dies", "World Coming Down" ja "All Hallows Eve" peegeldavad Peter Steele'i tolleaegset meeleseisundit. Olenemata süngest temaatikast, jõudis plaat Billaboard Top 200 39. kohale.
2003. aastal ilmus "Life Is Killing Me", mis eelmise albumiga võrreldes sisaldas taas kaubamärgiks saanud huumorit. Eelmisel aastal ilmutas bänd teise DVD -"Symphony for the Devil", sedakorda kontsertülesvõtte 1999. aastal toimunud esinemisest Bizarre festivalil Saksamaal.
2007. aastal ilmus bändi seitsmes album "Dead Again".
14. aprillil 2010 suri Peter Steele südamepuudulikkuse tagajärjel. Pärast seda lõpetas ansambel tegutsemise.
Klaasjas struktuur

Klaasjas struktuur (inglise glassy texture) on teatud vulkaaniliste kivimite struktuur, mis koosnevad osaliselt või täielikult kristallstruktuurita ainest (vulkaanilisest klaasist).
Klaasjas struktuur tekib siis kui magmalise tekkega kivimid jahtuvad nii kiiresti, et kristallidel ei ole aega moodustuda. Seetõttu on tekkinud kivim amorfne ehk termodünaamika seisukohalt väga viskoosne vedelik. Et klaas on metastabiilne materjal, kipub ka klaasja struktuuriga kivim aja jooksul kristalliseeruma. See protsess võib siiski võtta miljoneid aastaid.
Klaasja struktuuriga kivimeile on omane karplik murre.
Levinud klaasjas kivim, mis moodustub ränirikka laava kiirel tardumisel, on obsidiaan.
Kurakin

Kurakin (vene keeles Куракин) on Leedu suurvürst Gediminasest põlvnev vene põlisaadlisuguvõsa.

Ajalugu

Suguvõsa rajajaks oli bojaar vürst Andrei Ivanovitš Bulgakov (suri pärast 1521), kes oli Leedu suurvürst Gediminase seitsmenda põlve järeltulija. Ta sai endale hüüdnime Kuraka, millest tulenes perekonnanimi Kurakin. Tema vennast vürst Mihhailist, kes kandis hüüdnime Galitsa, põlvnes nimekas Golitsõnide vürstiperekond. Kurakinite esivanemad olid oma karjääri sidunud Moskva suurvürstide teenimisega juba sajand varem, kui Gediminase pojapojapoeg Patrikei Aleksandrovitš astus 1408. aastal suurvürst Vassili I teenistusse ja naitus tema tütre Anna Vassiljevnaga. XVI ja XVII sajandil võrsus perekonnast 12 bojaari.
9. septembril 1779 võeti vennad vürst Aleksandr Borissovitš Kurakin (1752−1818), vürst Stepan Borissovitš Kurakin (1754−1805) ja vürst Aleksei Borissovitš Kurakin (1759−1829) Eestimaa ja 8. juulil 1797 Liivimaa rüütelkonna matriklisse.
Vürst Aleksandr Borissovitš Kurakini (1752−1818) abieluvälistest lastest põlvnesid Serdobini ja Vrevski suguvõsad.
Jõelähtme–Kostivere tee

Jõelähtme–Kostivere tee (riiklik registreerimisnumber 11109) on kõrvalmaantee Jõelähtme vallas. Tee pikkuseks on 2,6 km.
Tee saab alguse Tallinn–Narva maantee kahekümne neljandal kilomeetril Jõelähtme külas. Tee läbib Jõelähtme ja Parasmäe külad ning Kostivere aleviku. Tee lõpeb Maardu–Raasiku tee neljandal kilomeetril Kostivere alevikus. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 3 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Teelõik 1,4...1,8 km on pinnatud kruusatee, ülejäänud on asfaltkattega tee. Tee on klassita. Liiklussagedus on tee esimesel kilomeetril kuni 200 autot ööpäevas, edasi 200...500 autot ööpäevas. Kiiruspiirang on Kostivere alevikus (50). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Afognak

Afognak on saar Põhja-Ameerikas Alaska poolsaare lõunaranniku lähedal Kodiaki saarest 5 km põhja pool.
Saare geograafilised koordinaadid on 58° 13' N, 152° 36' W. Loodes asuvast Alaska poolsaarest eraldab teda Shelikofi väin, kirdes olevast Kenai poolsaarest Barreni saared. Afognaki idarannikul on tilluke Marmoti saar, mis on nime andnud Afognaki ja Kodiaki saart eraldavale Marmoti väinale.
Afognak on 69 km pikk ja kuni 37 km lai. Saare rannajoon on tugevasti liigestunud kitsaste lahtedega. Saare pindala on 1812,6 km², kõrgus 776 m. See on pindalalt Ameerika Ühendriikide 18. saar.
Paljud toponüümid saarel on vene päritolu, näiteks Shelikofi (Šelihhovi) väin, Kazakofi (Kazakovi) laht ja Malina jõgi.
USA 1890. aasta rahvaloenduse ajal oli saarel hulk külasid. Külaelanikud olid enamjaolt aleuudid, kuid oli ka venelasi, endisi Vene-Ameerika Kompanii töötajaid. Suurim küla kandis nime Afognak ja seal elasid aleuudid.
27. märtsil 1964 toimus Alaskal maavärin magnituudiga 9,2, millega kaasnev tsunami hävitas Afognaki küla. Eluga pääsenud külaelanikud rajasid Kodiakile uue küla, mille nimeks valisid Port Lions – tänuks Lions-klubile, kes küla ehitamist toetas.
2000. aasta rahvaloenduse ajal elas saarel 169 inimest. Saare lõunakaldal asub vene vanausuliste küla Aleneva. See oli ka saare suurim asula 69 elanikuga. Saareelanike põhilised elualad on metsatööstus ja naturaalmajandus.
Saar on kaetud sitka kuuse puhtpuistutega. Metsas elavad pruunkarud, põdrad ja punahirved. Palju turiste käib saarel jahti pidamas ja kala püüdmas.
Afognakile pääseb vesilennukiga Kodiaki saarelt. Kindlat lennujaama saarel ei ole.
Missing Pictures

OÜ Missing Pictures on Eesti filmitootja.
Viļaka mõis

Viļaka mõis (Viļakas muiža või Marienhauzenes muiža, saksa keeles Marienhaus) on endine mõis Lätis Viļaka piirkonnas Viļakas.
Viļaka mõis sai alguse aastal 1713, tekkides Viļaka piiskopilinnuse asemele. Algul kuulus mõis Hülsenitele, sellele kuulusid valdused ka Balvi ja Baltinava all.
Peale Põhjasõda oli Viļaka riigimõis. Katariina II andis mõisa oma nõunikule Ivan Jelaginile, aastal 1794 läks see aga Buturlinskitele. Aastal 1806 said mõisa omanikeks Gorožinskid. Aja jooksul eraldati Viļaka mõisast mitmed mõisad, teiste seas ka Balvi mõis, Ruskulova mõis, Šķilbēni mõis. Aastal 1824 said mõisa omanikeks Lippe-Lipskid ja nende kätte jäi mõis kuni võõrandamiseni aastal 1920.
Mõisakompleksist olid aastaks 1918 alles peahoone, mõisavalitseja maja ja mõned tootmishooned. Mõisasüda anti Viļaka koolile, mille hoone valmis peahoone asemele aastal 1931.
Märjamaa Maarja kogudus

EELK Märjamaa Maarja kogudus on luterlik kogudus Märjamaal.
Kogudus kuulub Lääne praostkonda.
Koguduse õpetaja on Illimar Toomet, organist Marika Kosubenko. Juhatuse esimees on Johannes Arjakse.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Märjamaa kirikus.
Harilik kassinaeris

Kirjeldus

Harilik kassinaeris on üheaastane taim, mille kõrgus on 10–40 cm. Taim on kohati kaetud karvakestega. Välistupp peaaegu päristupe pikkune.
Vars: tõusev või lamav, vahel punakas, karedakarvane, alusel sageli puitunud.
Lehed: 4–7 cm suurused, ümarad, lamedalt hõlmised, pikarootsulised ja täkilised, karvakestega altpoolt. Abilehed on munakujulised.
Õied: kroonlehed 1–1,5 cm pikad, tupest 1,5 korda pikemad, tipud pügaldunud, karvaturoosad või valged. Need arenevad lehekaenlas 3–4 kaupa. Tolmukatetorud on paljad. 
Vili: 6–7 mm läbimõõduga kettakujuline karbike. Viljad koosnevad 11–15 karpiidist.

Levik

Harilik kassinaeris on levinud Euraasias lähistroopika- ja paraskliimas ning eelistab lämmastikurikast mulda. Põhja-Ameerikas leidub invasiivseid liike. Taim kasvab prahipaikades, teeservadel ja aedades.

Keemiline koostis

Kogu taim sisaldab lima- ja parkaineid. Lehed sisaldavad askorbiinhapet, tokoferooli ja karoteeni. Seemnete sees leidub triglütseriide (kuni 17,7%).

Kasutamine

Kõik osad on põletikuvastase, uriinieritust suurendava, röga lahtistava ja pehmendava toimega.
Rahvameditsiinis kasutatakse kopsukatarri ja mao haiguste korral. 
Ravimi valmistamisel kasutatakse lehti või maapealset osa, mis varutakse taime õitsemise ajal. Välispidisel kasutamisel tarvitatakse nahahaiguste, aga samuti angiini ja hemorroidi korral.
Leedu Sotsiaaldemokraatlik Partei

LSDP eelkäijad

Leedu Demokraatlik Tööpartei moodustati 8. detsembril 1990, kui Leedu Kommunistlik Partei reorganiseeriti sotsiaaldemokraatlikuks erakonnaks. LDTP võitis 1992. aasta valimistel Leedu Seimis enamuse ja oli võimul 1996. aastani.
Leedu Sotsiaaldemokraatlik Partei taasloodi 12. augustil 1989 1. mail 1896 Vilniuses asutatud erakonna õigusjärglasena. Erakond võitles demokraatia ja sotsiaalse õigluse kinnistumise, õigusriigi ning sotsiaalselt reguleeritava turu eest.
2001. aastal ühinesid parteid Leedu Sotsiaaldemokraatlikuks Parteiks.

Pärast ühinemist

2001. aasta parlamendivalimiste järel moodustas LSDP valitsuskoalitsiooni sotsiaalliberaalse Uue Teega.
Pärast 2004. aasta valimisi (LSDP osales valimisliidus Töö Leedu Hüvanguks) oli erakonnal 141-kohalises seimis 20 kohta. Kuni 2006. aasta juunini osaleti valitsuskoalitsioonis koos Uue Liidu, Tööpartei ning Talupoegade ja Uue Demokraatia Liiduga. 
31. mail 2006 lagunes senine koalitsioon Tööpartei valitsusest lahkumise tõttu ja 1. juunil astus Algirdas Brazauskase valitsus tagasi. Ajutise valitsuse moodustas seejärel LSDP liige Zigmantas Balčytis. 
4. juulil 2006 kinnitas seim peaministriks LSDP aseesimehe Gediminas Kirkilase ja 18. juulil vannutati tema uus valitsus ametisse. Uude koalitsiooni kuulus neli erakonda: LSDP, Talupoegade ja Uue Demokraatia Liit, Liberaalide ja Keskliit ning Tööpartei lagunemisel tekkinud Kodanikedemokraatia Partei.
2008. aasta valimistel sai LSDP 25 kohta seimis, kuid jäeti valitsusse kaasamata. 2012. aasta parlamendivalimistel tuli LSDP võitjaks ja sai seimis 38 kohta.

LSDP väärtused

Pärast ühinemist on erakonna põhiväärtused vabadus, sotsiaalne õiglus ja solidaarsus.
Kanada prantsuse keel

Kanada prantsuse keel (prantsuse keeles français canadien, inglise keeles Canadian French) on prantsuskeelsete lektide kogum, mida räägitakse Kanadas. Riigis on üle seitsme miljoni inimese emakeel prantsuse keel (ligikaudu 22% rahvastikust).
Emilie Beermann

Emilie Rosalie Beermann (16. detsember 1860 Pilistvere – 2. jaanuar 1896) oli eesti õpetaja, esimese sinimustvalge lipu valmistaja.
Ta sündis koolijuhi ja ehitusmeistri Gustav Heinrich Beermanni ja Caroline Beermanni peres vanima lapsena kaheksast. Nime Emilie pani isa talle tänuks ristiemale. Pärast Põltsamaa kihelkonnakooli lõpetamist sai temast sama kooli tütarlaste käsitööõpetaja.
Veebruaris 1895 abiellus Beermann Sürgavere mõisavalitseja Jaan Lillakuga. Ta suri pärast poja ülirasket sünnitust 2. jaanuaril 1896 ja maeti Viljandi Vanale kalmistule.

Sinimustvalge lipu valmistamine

1884. aastal ostis Beermann Põltsamaalt Leihbergi riidekauplusest kolm tükki riiet: sinist, musta ja valget. Jõeäärses kihelkonnakooli majas oma õpetajatoas õmbles ta neist kooli õmblusmasinal lipu. Isa puutöötoas valmistati varras ja Emilie vend Christoph viis selle Tartusse EÜS-ile. Teistel andmetel osalesid lipu õmblemises ka Miina Hermann ja Karl August Hermanni abikaasa Paula Hermann.
Kristjan Haller

Kristjan Haller (sündinud 12. juulil 1949 Raplas) on eesti füüsik. Üliõpilasselts Liivika vilistlane.

Haridus

Ta on lõpetanud 1967. aastal Tartu 5. Keskkooli ning 1973. aastal Tartu Ülikooli füüsika erialal.

Teenistuskäik

Ta on töötanud TA Füüsika Instituudis, sealhulgas 1989–1994 selle instituudi teadusdirektorina ja 1994–2003 direktorina. 2003–2007 oli ta Haridus- ja Teadusministeeriumi asekantsler. 2007–2012 oli Haller Tartu Ülikooli teadusprorektor.
Valk (perekonnanimi)

Valk on perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Valk 413 mehel ja 415 naisel. Perekonnanimede levikult on Valk meeste seas 91. kohal ja naiste seas 109. kohal. Nimi on levinuim Hiiu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 70,08.
Nil Merjanski

Nil Merjanski (kodanikunimega Nil Ivanovitš Bogdanovski; 22. mai 1846 Smolensk – 7. aprill 1937 Petseri) oli vene näitleja ja literaat.
Ta alustas lavategevust aastal 1864 Venemaa rändtruppides, aastast 1880 mängis Peterburi ja hiljem ka Moskva teatrites. Ta asutas aastal 1884 Novgorodis oma teatri, oli aastatel 1903–1916 sealse ajalehe "Волховский листок" väljaandja–toimetaja.
Ta elas aastast 1921 Eestis, mängis Tallinna vene teatris, oli selle silmapaistvamaid näitlejaid (teda nimetati vene teatri vanaisaks).

Isiklikku

Tema vanem tütar Zinaida Valk-Bogdanovskaja oli Eesti esimene harfimängija, tema teine tütar Maria Merjanskaja oli näitleja, lavastaja ja teatrijuht (ta oli abielus Ants Lauteriga). Ta on maetud Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.
King's Crossi tulekahju

King's Crossi tulekahju oli 1987. aasta 18. novembril kell 19:30 ajal Londoni metroo King's Cross St. Pancrase metroojaamas puhkenud põleng, kus hukkus 31 inimest.

Põleng

Tulekahju alguses nägid mõned inimesed suitsu eskalaatori kohal. 15 minutit hiljem märgati väikseid leeke astmete alt välja paiskumas, mille peale eskalaator seisati. Poole tunni pärast saabusid päästjad, kes oletasid, et tegu on väikese tulekahjuga. Meeste pealik, Colin Townsley andis igaks juhuks korralduse tuua hapnikumaskid ja vedada kohale voolik. Townsley jäi üksi kolde juurde valvesse.
Järgnes katastroof. Mõne hetke jooksul mattus tulekoldest kõrgemal asunud piletimüügisaal tulle. Väljapääse polnud tiheda suitsu tõttu võimalik näha ja lühise tagajärjel oli kustunud valgustus, mis raskendas ohupiirkonnast väljumist. All jaamas saabusid aga endiselt rongid. Ainukesed pääseteed olidki rongid või metrootunneli kaudu põgenemine.
Pärast põlengu puhkemist kihutasid õnnetuspaigale üle 30 päästemeeskonna ja 14 kiirabiautot. Põleng suudeti kustutada 1:46.

Põhjused

Tõenäoliselt põhjustas põlengu kellegi poolt eskalaatori astmele visatud tikk või suitsukoni, mis astme alla kukkudes süütas sinna aja möödudes kogunenud prahi ja tolmu. Kuigi Londoni metroos on suitsetamine keelatud, leidub ikka inimesi, kes keelust kinni ei pea. Väikese tulekolde ebatavaliselt kiiret levikut seletati flashover efektiga ehk tuli levis lööklainetaoliselt. Põlengule aitas kaasa ka puidust ehitatud eskalaator.
Maarja-sõnajalg

Kirjeldus

Ta on mitmeaastane suvehaljas eostaim, mis kasvab kuni ühe meetri kõrguseks.

Paljunemine

Vegetatiivselt paljuneb risoomi abil, generatiivselt eostega.

Kasvukoht

Eelistab varjukaid niiskeid segametsi või võsastike: laane-,salu-, lammi- ja lodumetsas.
Teda kasvatatakse ka ilutaimena aedades.

Levik ja ohtrus

Maarja-sõnajalg on üks levinumaid põhjapoolkera parasvöötme taimi. Teda leidub peaaegu kogu Euroopas ning Põhja-Ameerikas, vähem Kesk-Aasias. Eestis on ta tavaline.

Kasutus

Maarja-sõnajala juurikas (risoom) on mürgine. Teda on rahvameditsiinis kasutatud juba rohkem kui kolm tuhat aastat.
Maarja-sõnajalast saab abi paelusside vastu. Kui rohtu sisse võtta, siis halvab see paelussi lihased ja ta ei suuda enam iminappadega soole seinast kinni hoida. Pikemal mõjutamisel võib paeluss isegi surra. Inimene ei ole nii tundlik neile mürkidele, kuid mõne tunni pärast võivad nad halvata ka inimese silelihaseid. Seepärast on tingimata vajalik, et paar tundi peale rohu sissevõtmist võetaks kõhulahtistit. Kogu soolesisu koos paelussi ja mürkidega tuleb välja saada.
Kui maarja-sõnajalaga liialdatakse, tekib mürgistus tugeva kõhuvalu, peapöörituse ja oksendamisega. Lõpuks võivad muutuda kõik limaskestad sinakaks, tekkida silmade alla kollased laigud ja ilmneda õhupuudus. Kui sellises seisundis kannatanu ei saa kiiresti arstiabi, võib ta surra. Enne arsti kutsumist tuleb kannatanule kiiresti anda esmaabiks veega segatud pulbriks tehtud sütt, mis imab mürgi seedekulglast endasse.
Kuna risoom on suhteliselt magusa maitsega, siis võivad nii mets- kui kodusead süüa neid paha aimamata ja saada mürgistuse.
Samuti pannakse maarja-sõnajala lehti vahel ka padja sisse kilpnäärme suurenenud aktiivsuse korral.