google/wiki40b huggingface dataset:
Veepõhine värv

Veepõhine värv või veealuseline värv on värv, milles sideainena on kasutatud vett.

Eelised

Veepõhised värvid on lõhnatud, seetõttu on sellega ka mugavam värvida ning värvimine on lapsesõbralikum. Tavaliselt kuivavad veepõhised värvid kiiremini kui lahustipõhised värvid.
Võrreldes lahustipõhiste värvidega on veepõhise värvi pintsleid lihtsam puhastada: piisab veest, eraldi puhastusvahendeid pole vaja.

Keskkonnasäästlikkus

Lahustipõhise värvi kuivades eraldub õhku lahusti, kuid veepõhise värvi kuivades aurustub õhku ainult vesi. Värvipinna kvaliteet on sama, kuid veepõhised värvid on keskkonna- ja tervisesõbralikumad. Veepõhised värvid sisaldavad minimaalselt lenduvaid ühendeid, seetõttu sobivad veepõhised värvid laste- ja magamistubade värvimiseks. Samuti ei tekita veepõhised värvid ülitundlikel inimestel ärritusnähte.

Ajalugu

Pool sajandit tagasi oli enamik värve lahustipõhised ning need olid vastupidavamad kui veepõhised värvid. Selle tulemusena olid nad populaarsemad kui veepõhised värvid. Mida aeg edasi, seda rohkem hakati keskkonnahoiu nimel välja töötama veepõhiseid värve.
Tänapäeval on värvilaborid keskendunud veepõhiste värvide väljatöötamisele ja täiustamisele eesmärgiga, et need oleksid võimalikult tervise- ja keskkonnasõbralikud.
Tõmblukk

Tõmblukk on kahest vastastikku hambuvast metallist või plastist hammastikust ja lukustist koosnev sulgemisvahend, mida suletakse ja avatakse lukustit piki hammastikku tõmmates.
Tõmblukk ise on odav, aga kui see rikki läheb, siis võib rikkis tõmblukuga ese muutuda kasutuskõlbmatuks. Tõmbluku vahetamine võib olla keeruline ja kallis ning mõnel esemel ei saagi tõmblukku vahetada, nii et kui tõmblukk rikki läheb, siis tuleb ese ära visata. Kõige kergemini tekivad probleemid lukustiga: kui see katki läheb, siis see ei joonda ega ühenda enam hambaid vaheldumisi, nagu peaks. Rikkis tõmblukk võib kinni jääda, nii et lukustit enam liigutada ei saa, või osaliselt ära murduda.

Ajalugu

Õmblusmasina leiutaja Elias Howe sai 1851 patendi "riiete automaatse pideva sulgemise" kohta. Howe ei püüdnud eriti oma patendiga raha teha, võib-olla sellepärast, et õmblusmasinaäri läks tal väga edukalt. Seetõttu jäi ta ilma tõmbluku leiutaja kuulsusest.
Alles 42 aastat hiljem, 1893 patenteeris Whitcomb Judson, kes seni oli tegutsenud rohkem suruõhu toimel töötava linnatranspordi idee kallal, niinimetatud "haaklukusti". See sarnanes väga Howe leiutisega, aga oli mõnevõrra keerulisem. Seda kasutas ta üksnes jalanõude sulgemiseks. Ta asutas koos kolonel Lewis Walkeriga ettevõtte Universal Fastener Company, et oma seadet toota. Juba samal aastal esitles ta seda Chicagos maailmanäitusel, aga esialgu ei äratanud see suurt tähelepanu.
1906 palkas Universal Fastener Company rootsi päritolu elektriinseneri Gideon Sundbäcki. Tänu headele tehnilistele oskustele ja abielule ettevõtte juhataja tütre Elvira Aronsoniga tõusis Sundbäck ettevõtte peainseneriks. Pärast naise surma 1911 pühendus Sundbäck tööle ja 1913. aasta detsembris projekteeris ta tänapäevase tõmbluku. Sundbäck paigutas kinnituselemente tihedamalt: enne oli neid 4 tükki tollis (umbes 6,4 mm vahega), temal 10–11 tollis (umbes 2,5 mm vahega). Ta võttis kasutusele kaks hammaste rida, mida kinnitiga ühendada sai, ja andis pooleldi avatud tõmblukule Y-kuju. Juba järgmise aasta lõpuks tootis tema ettevõte sadakond meetrit tõmblukke päevas.
Aastaid kasutati tõmblukku peamiselt jalanõudel, eriti mitmesuguse tegumoega kummisaabastel. Meeste pükstel võeti tõmblukk kasutusele alles 1937 Prantsusmaa moetööstuses. See idee levis väga kiiresti.
Hiljem on leiutatud veel sellised tõmblukud, mida saab avada ükskõik kummast otsast, nii ülevalt kui alt, ja seda kasutatakse näiteks jakkidel.
Suvepalee

Ajalugu

18. sajandi lõpus hakkas palee võtma oma praegust kuju, kuid Teises oopiumisõjas (1860) Briti ja Prantsuse sõdurid hävitasid selle. Keisri ema Cixi ehitas Hiina mereväelt võetud raha eest residentsi üles ja nimetas ümber Suvepaleeks, bokserite ülestõusu ajal (1900) rüüstasid selle taas võõrväed. 
Tänapäeval, täielikult restaureerituna, pakub see Pekingi kesklinnas imelist pelgupaika, kus võib imetleda poekesi, kohvikuid, paate, maagilisi vaateid ja idüllilist mägist maastikku. Enamikku paviljone ühendab omavahel 700 m pikkune ja maalidega kaunistatud katusega jalutustee.

Vana Suvepalee

Lähedal asub suuresti varemeiks muutunud vana keisripalee, mis oli oma järglasest väga erinev. See polnud kujundatud Hiina klassikalises stiilis, vaid baroki põhimõtete järgi jesuiitlike arhitektide poolt Giuseppe Castiglione juhtimisel. Palee rajati 18. sajandil keiser Qianlongi valitsemisajal, kelle eesmärgiks oli üle trumbata tolleaegsed Prantsuse ja Itaalia lossikompleksid.
Taglas

Taglaseks nimetatakse laeva mastide juurde kuuluvate seadiste, purjelaeval ühtlasi purjede kinnituste süsteemi.
Hłybokaje

Ajalugu

Hłybokajet mainitakse esimest korda aastal 1514 kui Zenowiczite mõisa, kuigi on tõenäoline, et seal oli asula juba aastal 1414, mil Zenowiczid selle maa endale said. Aastast 1556 on Hłybokaje alev, samuti ka Berezwecz. Järgmised omanikud on Korsakid, neist Józef Korsak andis linna arengusse suure panuse.
Aastast 1668 kuulus osa Hłybokajest Radziwillide perele. Nad rajasid linna lossi (pole säilinud). Selle ümbrusesse kasvas hulgaliselt maju ja peagi oli see osa linnast suurem kui Korsakite osa. Linna püstitati ausammas 1791. aasta konstitutsioonile. Rajati klooster ja kirik. Poola teisel jagamisel läks alev Vene impeeriumi koosseisu. 1812. aasta isamaasõja ajal peatus seal kuus päeva Napoleon I. Esimene maailmasõda tõi Hłybokajesse raudtee.
1921. aastal sattus Hłybokaje Poola riigi koosseisu, 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga. Linn aastast 1940.

Berezwecz

Kunagi oli Berezwecz omaette alev. Seal asus Johann Christoph Glaubitzi projekti järgi ehitatud basiliaani munkade klooster. Aastast 1839 õigeusu klooster. Poola võimu ajal paiknes kloostri kõrval piirivalvurite väeosa. Aastail 1921–1924 asus seal poola koonduslaager, kus hoiti Poola võimuga rahulolematuid valgevenelasi. Kui linna hõivas Nõukogude Liit, siis rajati sinna koonduslaager, kus hukati 4700 Poola sõdurit. Hiljem kasutas laagrit samal otstarbel Natsi-Saksamaa, hukates seal 27 000 inimest.
Šikotan

Šikotan (vene Шикотан, jaapani 色丹島 (Shikotan-tō)) on üks Väike-Kuriilidest. 
Pindala 182 km². Saar on künklik, kõrgusega 412 meetrit. 
Alates 1945. aastast Venemaa valduses. Jaapan peab saart endale kuuluvaks.
Margreid an der Weinstraße

Margreid an der Weinstraße (itaalia: Magrè sulla Strada del Vino), sageli lühidalt Margreid või Magrè, on vald (comune) Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 25 km Bolzanost edelas. Valla pindala on 13,9 km².
Margreid külgneb järgmiste valdadega: Kurtatsch, Kurtinig, Neumarkt, Roverè della Luna ja Salorno.
Novembris 2010 elas vallas 1302 inimest.
2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 84,33% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 15,22% itaalia keelt ja 0,45% ladiini keelt.
Muusikapsühholoogia

Ajalugu

Muusikapsühholoogia kui kaasaegne iseseisev teaduslik uurimissuund sai alguse 19. sajandi keskpaigas. Varem kuulus muusika kui kunstilise ja inimesele ainuomase fenomeni käsitlemine filosoofia, aga ka loodusteaduste huviorbiiti. Esimeseks muusikapsühholoogiliseks tööks peetakse Hermann von Helmholtzi raamatut "Õpetus heliaistingutest kui muusikateooria füsioloogiline alus" ("Die Lehre von den Tonempfindungen als physiologische Grundlage für die Theorie der Musik", 1863). Kuigi introspektsioonil põhinev, andis Helmholtzi teos tol ajal kõige põhjalikuma ülevaate "heli tekkimisest, helide vahel kujunevatest seostest ning nende tajumisest inimese poolt“. Eesti lugejale võib huvi pakkuda ka asjaolu, et Helmholtzi õpikus on muuhulgas kajastatud Tartus tegutsenud füüsikaprofessori ja muusikateadlase Arthur von Oettingeni tähelepanek eestlaste väljaarenemata funktsionaalharmoonilisest mõtlemisest. Muusikalis-psühholoogiliste fenomenide, täpsemalt konsonantside ja dissonantside tajumise uurimiseks kasutas kaasaegset teaduslikku metodoloogiat esmakordselt füüsik Carl Stumpf oma 1883. aastal avaldatud teoses "Helide psühholoogia" ("Tonpsychologie"). Kui eelnevalt nimetatud töödes on keskendutud psühhoakustikale ja pigem toonipsühholoogiale, siis 1930ndatel hakati geštaltpsühholoogia populaarsuse tuules rohkem tähelepanu pöörama muusika kui meloodia, harmoonia, vormi ja rütmi keerukaid mustreid ühendava terviku uurimisele. Selle uue suuna esindajaks võib pidada muusikateadlase Ernst Kurthi tööd "Muusikapsühholoogia" ("Musikpsychologie", 1931). 1930ndatel kujunes populaarseks uurimisteemaks ka afektiivsed reaktsioonid muusikale. Muljetavaldav hulk empiirilisi andmeid viitab, et muusikal on potentsiaal kutsuda esile sügavaid ja kompleksseid emotsionaalseid vastuseid, kuid otsest lineaarset kausaalset efekti ühegi muusika omaduse ja konkreetse afektiivse reaktsiooni vahel pole siiani suudetud usaldusväärselt näidata. 20. sajandil sai tehnoloogia arenguga võimalikuks muusika mõju uurimine füsioloogiliste muutuste kaudu autonoomses närvisüsteemis ning hiljem tänu ajukuvamismeetodite täiustumisele ka ajus. 20. sajandi lõppu jäävad ka muusikapsühholoogia-spetsiifiliste eelretsenseeritavate teadusajakirjade, organisatsioonide, konverentside, uurimisgruppide ja -keskuste ning õppekavade loomised.
Zooloogia ja Botaanika Instituut

Zooloogia ja Botaanika Instituut (lühend ZBI) on olnud pikka aega Eesti keskne bioloogiaalane uurimisasutus. Instituut alustas tegevust 1947. aastal. ZBI poolt on rajatud ja kogutud Eesti suurimad soontaimede, sammalde, seente ja putukate kollektsioonid ning koostatud suurem osa Eesti eluslooduse määrajaid. Nüüdseks on ZBI liitunud Maaülikooliga.
ZBI koosseisu on kuulunud hulk uurimisrühmi. Nt 1997. aastal oli ZBIs 6 osakonda (botaanika, mükoloogia, ökofüsioloogia, loomaökoloogia, erizooloogia, hüdrobioloogia) ning lisaks biomeetria rühm, kogude osakond, ja Karl Ernst von Baeri Muuseum.
ZBI-le kuulusid/kuuluvad Puhtu bioloogiajaam, Võrtsjärve Limnoloogiajaam, Akste bioloogiajaam, Vooremaa metsaökoloogia jaam. Laelatu bioloogiajaam loodi samuti ZBI teadlaste poolt (kuulus Metsamajanduse ja looduskaitse ministeeriumile).

Ajalugu

Loodi 1947. aastal Eesti NSV Teaduste akadeemia uurimisasutusena, esialgu oli selle nimeks TA Bioloogia Instituut. 
Aastal 1952 muudeti instituudi nimeks TA Zooloogia ja Botaanika Instituut.
1992. aastal sõlmiti ZBI ja Tartu Ülikooli vahel koostööleping, mille alusel loodi 8 ühisprofessuuri – erizooloogia (Eino Krall), üldzooloogia (Jüri Kärner), loomaökoloogia (Raivo Mänd), hüdrobioloogia (Toomas Saat), ökofüsioloogia (Kalevi Kull), taimeökoloogia (Martin Zobel), botaanika (Jaanus Paal) ja mükoloogia (Kuulo Kalamees). 
1997. aastal ühines Eesti Põllumajandusülikooliga (aastast 2005 Eesti Maaülikool), vastavalt sai nimeks EPMÜ Zooloogia ja Botaanika Instituut. 
2005. aastal liideti ZBI ja mitu EPMÜ rühma ning moodustati suur EPMÜ Põllumajandus- ja keskkonnainstituut. Sellega ZBI nimi kadus.

ZBI peahooned on asunud Vanemuise tänaval (21) ja Riia tänaval (181; hoone lammutati aastal 2015).
Aleksis Rannit

Aleksis Rannit (sünninimi Aleksei Dolgušev; 14. oktoober 1914 Kallaste – 5. jaanuar 1985 New York) oli eesti kirjanik ja kunstiteadlane.
Ta sündis Kallastel ehitusinseneri ja matemaatikaõpetaja perekonnas. Rinnalapsena asus ta koos emaga elama Peterburi (isa jäi Eestisse), kust reptrieeruti aastal 1921 Eestisse. Aastal 1925 kaotas ta ema, teda kasvatas ema õde Elisabeth Adem.
Ta  õppis aastatel 1940–1944 Kaunase ja Vilniuse Ülikoolis (kunstiajalugu, esteetikat, vene kirjandust ja raamatukogundust), õpingute ajal töötas Leedu Riiklikus Raamatukogus graafikakogu konservaatorina ja Leedu Riigiteatris tõlkijana; aastatel 1947–1949 Freiburgi ülikoolis ja aastatel 1953–1956 Columbia ülikoolis, lõpetas selle magistrikraadiga.
Aastatel 1944–1953 elas ta Saksamaal, Austrias, Itaalias ja Prantsusmaal; aastast 1953 elas ta USA-s. Ta oli kunstiajaloo õppejõud ja raamatukogutöötaja. Aastast 1961 oli ta Yale'i Ülikooli slaavi ja Ida-Euroopa osakonnas teadur.

Isiklikku

Aleksis Rannit oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli (abiellusid aastal 1940) Leedu ooperilauljanna Gražina Matulaitytė (:lt; 1899–1993); tema teine naine oli Prahas sündinud vene emigrantide järeltulija, Yale'i Ülikooli raamatukogutöötaja Tiina (Tatjana) Rannit, kes õppis eesti keele selgeks ja kirjutas eestikeelseid luuletusi.
Kärestikuslaalom 2004. aasta suveolümpiamängudel

2004. aasta suveolümpiamängude võistlused kärestikuslaalomis toimusid 17.–20. augustil.

Medalialad

Kärestikuslaalomis võistlesid mehed ühesüstal ning ühe- ja kahekanuul ning naised ühesüstal. Kokku pääses võistlema 82 sportlast, 63 meest ja 19 naist.

Võistluspaik

Kärestikuslaalomi rada asus Ellinikó olümpiakompleksis Ateena lõunaosas. Kahel pool rada sai võistlusele kaasa elada 8000 huvilist.
Julius Bobinger

Julius Bobinger (sündinud 15. märtsil 1944 Münchenis) on Saksamaa diplomaat. Ta oli 2005–2009 Saksamaa suursaadik Eestis.
Ta on õppinud inglise ja germaani filoloogiat.
Ta on töötanud diplomaadina Iraagis, Elevandiluurannikul ja Kreekas.
Meie Elu pilke-nalja lisa

"Meie Elu" pilke-nalja lisa, oli huumori leht, mis ilmus 1909. aastal Narvas ajakirja Meie Elu lisana. Väljaandjaks Jaan Offril, vastutavaks toimetajaks G. Bach.

Ajalehte trükiti Narvas "G. Pihlakas" trükikojas.
Tsirkumfiks

Tsirkumfiks on afiksi liik, kus prefiks ehk eesliide ja sufiks ehk järelliide kuuluvad kokku ning kumbki ei moodusta eraldi tähendust. Seega näivad nad kuuluvat ühte morfeemi.
Näide: (saksa keel) ge-, -t: filmen − gefilmt; fragen − gefragt.
Lähenedes tsirkumfiksile kui ühele afiksitest, on tegemist katkendliku morfiga. Need on maailma keeltes väga haruldased.
Tsirkumfiksid on erijuhud üldisemast fenomenist, kus kaks või enam afiksit koosmõjus saavutavad tähenduse, mida ükski neist isoleerituna edasi ei anna. Selliseid nähtusi leiab maailma keeltest palju, kuid ainult tsirkumfiksid on piisavalt levinud, et neile nimetus anda.
2010. aasta Okeaania kergejõustiku meistrivõistlused

2010. aasta Okeaania kergejõustiku meistrivõistlused on 10. Okeaania Kergejõustikuliidu korraldatud Okeaania kergejõustiku meistrivõistlused. Neljandat korda toimusid need Austraalias Cairnsis. Sportlased võistlesid kahes vanuserühmas:U-20 ja vanemad. Indoneesia oli külalisesinejana. Kolmepäevane võistlus toimus 23.-25. septembrini.
Vello Kade

Vello Kade (sündinud 22. detsembril 1937 Tartus) on Eesti veemotosportlane, poksitreener ja sporditegelane.
Ta lõpetas aastal 1956 Tartu 2. Keskkooli ja aastal 1964 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Aastal 1962 sai Eesti veemotospordi meistrivõistlustel MA võistlusklassis kulla ja 1964. aastal Nõukogude Liidu meistrivõistlustel 2 hõbedat.
Aastal 1962 sai ta meistersportlase tunnustuse.
2008–2014 oli ta Poksiliidu president.

Isiklikku

Tema abikaasa on kergejõustiklane ja treener Milde Kade, nende poeg on poksija ja treener Ervin Kade, tütar on kirikumuusik Tuuliki Jürjo.
Hugo Okasmaa

Hugo Okasmaa (kuni 1935 Hugo Ordlik, 2. detsember 1901 Vao vald, Virumaa – 24. aprill 1978 Stockholm) oli Eesti (kapten) ja Saksamaa sõjaväelane.
1926 lõpetas Sõjakooli. Õppis 1930–1935 Tartu Ülikoolis õigusteadust, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Osales Vabadussõjas. 1926–1935 teenis Auto-tankirügemendis, 1935–1940 Sõjaringkonnakohtus ja Sõjaministeeriumis, alates 3. aprillist 1940 1. jaoskonna sõjaväekohtu-uurija. Saksa okupatsiooni ajal töötas poliitilises politseis Tallinnas. Teenis Saksamaa sõjaväes, 1944 põgenes Rootsi.
Amši mõis

Amši mõis (saksa keeles Amsch, läti keeles Amšu muiža) oli Lejasciemsi mõisa kõrvalmõis Liivimaal Valga kreisis Lejasciemsi kihelkonnas. Mõis rajati XIX sajandi lõpus; agraarreformi ajal kuulus sellele 343,78 hektarit maad. Praeguse haldusjaotuse järgi asub mõisakompleks Läti Gulbene piirkonnas Lejasciemsi vallas Amši külas.
Andres Ollino

Andres Ollino (7. august 1859 Tori vald, Pärnumaa – 1. august 1898 Kuressaare) oli Eesti veterinaararst.

Elulugu

Õppis 1885–1890 Tartu Veterinaariainstituudis. Oli veterinaararst esialgu Pärnus, hiljem Kuressaares. Suri kõhutüüfusse.
Avaldas ühe esimese loomaarstina Eestis algupärase raamatu loomade haigustest ja nende ravist.
Ulkkari

Ulkkari (ka Suur-Ulkkari, Ulkari poolsaar, Ulkari) on poolsaar Lääne-Virumaal Haljala vallas. Poolsaar ulatub Koolimäe lahte. Ulkkari oli varem saar, ta on Vergi poolsaarega kokku kasvanud.
Ulkkari lähedal asub Väike Ulkkari.
Raadama

Tuntud isikuid

Raadama külas on sündinud rahvamuusik ja ooperilaulja Elmar Luhats.
Verni Leivak

Verni Leivak (sündinud 1966) on eesti ajakirjanik.
Ta on Postimehe lisa Arter toimetaja.
Aastatel 1999–2001 oli ta Kanal 2 saate "Elu extra" saatejuht.
Soome kaitsevägi

Kaitsepoliitika

Soome on ainus NATO-sse mittekuuluv Euroopa Liidu liikmesriik, mis omab piiri Venemaaga. Välismissioonid on populaarsed ja sõdurid teenivad ÜRO, NATO ja EL-i missioonidel üle kogu maailma. Rahva kaitsetahe kõigub 80% juures ja on Euroopa Liidu kõrgemaid.

Koosseis

Soome kaitsevägi koosneb palgalistest, ajateenijatest ja reservväelastest. Kokku 34 500 meest: 27 300 maaväes, 3000 õhuväes ja 4400 mereväes). Soomes on meessoost isikutele üldine ajateenistuskohustus, naistele vabatahtlik. Ajateenistus kestab sõltuvalt ametikohast 6, 9 või 12 kuud.
Oskar Emil Carlblom

Oskar Emil Carlblom (16. veebruar/28. veebruar 1829 Brenti, Härgmäe kihelkond – 15. veebruar/28. veebruar 1902 Tartu) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1839–1847 Cēsise lähedal asuvas Berzaune asutuses (Anst. Birkenruh b. Wenden). Tartu ülikoolis õppis ta aastatel 1848–1850 filoloogiat ning aastatel 1850–1852 ja 1854–1855 usuteadust. Prooviaastal oli ta aastal 1855 Härgmäe koguduses Theodor Georg Sielmanni ja Valmiera koguduses Carl Ferdinand Maximilian Anton Walteri juures. Täiendas ennast seejärel Erlangeni, Tübingeni ja Heidelbergi ülikoolides. Ordineeriti 19. oktoobril/31. oktoobril 1858 Alūksnes õpetajaks.
Oli aastatel 1858–1860 Cēsise ja Valga praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1860–1865 oli ta Pöide Maarja koguduse õpetaja. Aastatel 1865–1871 oli ta Tarvastu Peetri koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1871–1892 oli ta Tahkuranna koguduse ja Häädemeeste Miikaeli koguduse õpetaja. Kuna ta viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele (õigeusus pettunutele), siis saadeti ta balti kubermangudest välja. Elas seejärel aastatel 1892–1899 Krustpilsis (Daugavpilsi kreisis), hiljem Tartus, kus ta ka suri.

Isiklikku

Tema vanaisa Gustav Carlblom ja vanavanaisa Jonas Laurentii Carlblom olid Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja, teine vanavanaisa Joachim Heinrich Dahl oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja, vanavanavanaisa Andreas Hollming oli Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja, vanaonu Johannes Carlblom vanem oli Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja. Tema isa Paul Carlblom oli Tarvastu Peetri koguduse õpetaja, onu Peter Carlblom oli Risti koguduse õpetaja, onu Friedrich Carlblom oli Viljandi Pauluse koguduse õpetaja, onu Johannes Carlblom oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja. Onupoeg (Peteri) Wilhelm Gustav Johann Carlblom oli Alatskivi ja Kodavere Mihkli koguduse õpetaja.
ERepublik

Ülevaade

eRepublik on ülemaailmne väga paljude mängijatega online-rollimäng, kus mängijad saavad osa võtta paljudest erinevatest tegevustest. Uue Maailma kodanik võib olla palgatööline või ettevõtja; rajada partei; hääletada valimistel, tõusta erakonna esimeheks, saada valitud Riigikogu liikmeks või presidendiks . Võimalik on ka kirjutada ajaleheartikleid ja isegi sõdida kodanikega teistest virtuaalsetest riikidest.
Pärast liitumist valib mängija virtuaalse riigi, millega ta soovib liituda. Kõik riigid on nimetatud reaalselt eksisteerivate riikide järgi ja on üldiselt samas geograafilises asukohas, kus pärismaailmaski (sõjategevus võib riigipiiride asukohta muuta). Kodanik otsib tööd oma sünniriigis ja treenib, et saada oma kodumaale oluliseks sõduriks. Töötada ja treenida saab igapäevaselt. Idee kohaselt ei tohiks mängimine võtta kauem aega kui "14 minutit päevas" .

e-Eesti

Eesti lisati mängu 8. aprillil 2009  . Riigi esimeseks presidendiks valiti kasutaja nimega SgtMaj. Hetkel on ametis 32. valitsus . Oma ajaloo vältel on eEesti sõdinud nii eSoome, eVenemaa, eLäti, eRootsi kui ka eNorraga. eEestil on üks maavara, õli (nafta) ja kaks loodusvara – kala ja puuviljad.
Villu Valdmaa

Villu Valdmaa (sündinud 20. septembril 1964) on Eesti ooperilaulja (bariton) ja helilooja.

Haridus

Villu Valdmaa lõpetas 1982. aastal Tallinna 32. Keskkooli, 1991. aastal Tallinna Konservatooriumi dotsent Ervin Kärveti lauluklassi ja 1998. aastal Eesti Muusikaakadeemia magistriõppe professor Vilma Mallene lauluklassi. Ta on täiendanud end Erik Sædéni (Stockholmis) ja Virgilijus Noreika juures.
Callistus Eziukwu

Callistus Eziukwu (sündinud 3. juulil 1985 Grand Rapids, Michigan, USA) on Nigeeriast pärit USA korvpallur.
Ta mängis hooajal 2010–2011 TÜ/Rockis.
Munalaskme vald

Munalaskme vald (saksa keeles Munnalas) oli vald Harjumaal Nissi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Riisipere vallaga.
Loosalu raba

Loosalu raba (ka Loosalu soostik) on soomassiiv Rapla maakonnas Rapla vallas. Raba on 3373 hektari suurune.
Soos asub Loosalu järv, mille pindala on 35,6 hektarit.
Turbalasundi paksus on kuni 8 meetrit, turba all on leitud järvemuda, liivsavi ja kruusa. 
Raba toitub põhja- ja sademeveest.
Taye Taiwo

Klubikarjäär

Ühe aasta (2003) mängis Taiwo Nigeeria 1. divisjoni klubis Gabros International. Järgmise aasta (2004) mängis ta Nigeeria kõrgliiga klubis Lobi Stars.

2005–2011. Marseille' Olympique

2005. aastal sõlmis 20-aastane Taiwo lepingu Marseille' Olympique'iga. Klubi soovis temaga täita tühikut, mis tekkis Bixente Lizarazu siirdumise järel Müncheni Bayernisse.
Marseille's mängis Taiwo 192 mängu ja lõi neis 17 väravat.

2011. AC Milan

9. mail 2011 sõlmis Taiwo lepingu AC Milaniga ja debüteeris 24. septembril 1:0 võidumängus AC Cesena vastu. Kuid kokku osales ta Milani ridades kõigest neljas mängus ega löönud väravaid.

2012. Queens Park Rangers

24. jaanuaril 2012 sõlmis Milan hooaja lõpuni kehtiva laenulepingu Inglismaal Premier League'is mängiva Londoni klubiga Queens Park Rangers, kelle meeskonnas Taiwo mängima hakkas. Ta osales 15 mängus, neist 2 korda vahetusest, ja lõi ühe värava, nimelt 24. märtsil Sunderland AFC vastu võõrsil 0:3 taga ja arvulises vähemuses olles realiseeris ta 25 m kauguselt karistuslöögi ning see jäi mängu viimaseks väravaks. Queens Park Rangers suutis võita 5 viimast kodumängu (kuigi kaotas 7 viimast võõrsilmängu) ja saavutas 17. koha, jäädes 1 punktiga liigasse püsima.

2012–2013. Kiievi Dünamo

31. juulil 2012 sõlmis Milan laenulepingu Kiievi Dünamoga, mis kehtis ühe hooaja. Taiwo osales sel hooajal 31 mängus, lõi 1 värava ja sai 2 kollast kaarti.
Dünamol ei õnnestunud tulla Ukraina meistriks. Kuigi ta võitis 5 esimest mängu, juhtis hooaja algusest lõpuni Donetski Šahtjor. Dünamo sai pronksmedali.
Karikavõistlustel langes Dünamo välja esimeses mängus, kuigi just selles lõi Taiwo oma hooaja ainsa värava, kui võrdsustas 27. minutil Šahtjori vastu 1:1. Mängu võitis Šahtjor 4:1.
Eurosarjas osales Taiwo 10 mängus 12-st, alati algrivistuses. UEFA Meistrite Liiga kolmandas eelringis alistas Dünamo nii kodus kui võõrsil Rotterdami Feyenoordi. Neljandas eelringis võitis ta Mönchengladbachi Borussia võõrsil 3:1 ja kaotas kodus 1:2, lülitades seega vastase välja. Alagrupiturniiril jäi Dünamo 1 võidu, 2 viigi ja 3 kaotusega kolmandaks ning langes Euroopa liigasse 32 parema hulka, kus viigistas kodus 1:1 Bordeaux' Girondinsiga ja kaotas võõrsil 0:1.

2013. Bursaspor

2013. aastal lõppes Taiwo leping Milaniga. Kiievi Dünamol oli õigus Taiwo veel üheks hooajaks palgata, aga ta ei soovinud seda kasutada. Taiwot seostati äsja Premier League'i tõusnud Cardiff Cityga, kuid Taiwo eelistas jätkata Türgis ja sõlmis lepingu Bursasporiga. Juba oma debüütmängus lõi Taiwo värava. See oli Euroopa liiga kolmanda eelringi mäng FK Vojvodina vastu ja Taiwo lõi 90. minutil mängu viimase värava, mis viigistas seisu 2:2. Kuid kordusmängu Bursas kaotas Bursaspor 0:3 ja langes välja.