google/wiki40b huggingface dataset:
Leepra mükobakter

Sarnasus teiste bakteritega

Kujult ja suuruselt meenutab leepra mükobakter tuberkuloosi mükobakterit – neil on ühine eellane ja viimati kirjutatu on bakteri lähim sugulane[viide?].

Leeprabakteri sisenemine

Bakter seondub peremeesrakkude pinnal olevate retseptoritega ja ta fagotsüteeritakse valdavalt makrofaagisüsteemi rakkude poolt. Rakusisene paiknemine kaitseb neid fagotsüütide ja antikehade kahjustava toime eest. Inimese kehas on kindlaks tehtud üle 20 antigeeni, millest 4 on spetsiifilised leepratekitajale.
Leepra mükobakter eritab fenoolglükolipiidi ja siseneb läbi basaalmembraani närviraku aksonisse.
Mükobakterid on suhteliselt resistentsed ka väliskeskkonna tegurite suhtes. See tuleneb nende rakuseina ehitusest ja keemilisest koostisest. Rakusein on paks, kihilise ehitusega ja sisaldab rohkesti lipiide. Kõige pindmine kiht on homogeenne, koosneb ainult lipiididest ja moodustab kesta mikroobiraku ümber. Eelnevast tingituna taluvad mükobakterid hästi kuivamist, kokkupuuteid hapete ja leeliste nõrkade lahustega ning nad on resistentsed enamiku desinfitseerivate ainete ja ka ravimi dapsoon (al 1964) suhtes.

Immunopatoloogia

Lümfoid(-immuun)süsteemi ja bakteri võimaliku kooseksisteerimise kaudu reguleerib nimetatud parasiit eelkõige rakulise immuunsusega seotut. 
Vaatamata ebaselgusele nakatumisteede osas arvatakse, et bakteri sihtorganiks on endoneurium.
Leepra mükobakterid elavad bakteriga nakatunud makrofaagides ja teistes makrofaagisüsteemi rakkudes. 
Oletatakse, et leepra mükobakter omab immuunsust T-rakkude vahendatud immuunvastusele. 
Uurijad arvavad, et leepra mükobakteri rakud programmeerivad paljunemise garanteerimiseks küpsed Schwanni rakud ümber tüvirakkudelaadsesse seisundisse.

Bakterivastane tegevus ja toime

Parim moodus mükobakteritest vabanemiseks naha pinnalt (näiteks kätelt) on mehaaniline – pesemine seebi, vee ja harjaga.

Ajaloolist

Bakteri avastas 1873. aastal (patenteeris avastuse 1874) norralasest arst ja bakterioloog Gerhard Henrik Armauer Hansen. Hansen ei suutnud oma avastust katseklaasis kasvatada ja nii oma hüpoteesi eksperimentaalselt tõestada. Kuigi Hanseni avastusest on möödas enam kui sada aastat, ei ole õnnestunud leepra mükobakterit ikka veel in vitro (bakterikultuurides) paljundada, küll aga eksperimentaalselt nakatatud hiirtel, mispärast pole suudetud välja töötada ka kaitsvat vaktsiini. Seda, et nakkushaigusi tekitavad mikroobid, tõestas 1876. aastal sakslane Robert Koch.
Pedaspää

Pedaspää on ajalooline Peipsi kaluriküla Võnnu kihelkonnas Tartumaal.
Pedaspää küla on mainitud 1582. aastal Pedaspe, 1705 Pädespä, 1756 aga Padaspa nime all. 1796. ja 1805. aastal on see kantud kaardile kui Peddaspä. 1913. aasta kaardil on külas ära märgitud 21 majapidamist ja kool. 1922. aastal oli Pedaspää 2-klassilises algkoolis 22 õpilast ja üks õpetaja.
Küla nime esiosas on puunimetuse pedajas variant pedane (gen pedase), järelosa -pää 'ots, lõpp' on sage rannakülade nimedes.
1934.-1935. aastal tegutses Pedaspääl esimene raamatukogu. See oli üks vanade raamatutega kapp, mis asus eramajas. Aastail 1937-1940 asus raamatukogu jõuka kaupmehe majas.
1937. aastal teatas Postimees, et Pedaspääs müüdi endine koolimaja enampakkumisel 504 krooni eest. Koolimaja oli olnud küla palvemajaga ühise katuse all, palvemaja osa jäi ühingu kasutada. Pedaspää algkool oli vähese õpilaste arvu tõttu juba mitmeid aastaid suletud ja selle piirkonna lapsed käisid Meeksi Meerapalu algkoolis.
1977. aastal liideti Pedaspää Meerapaluga. Tänapäeval kuulub ta Räpina valla Meerapalu küla koosseisu.
Pedaspääl asub üks Eesti väiksemaid luteri kalmistuid. Kalmistu pindala on 500 m².
Aleksander Rei

Aleksander Rei (24. jaanuar 1900 Uuemõisa vald – 6. november 1943 Ussollag, Permi oblast) oli Eesti poliitik, I Riigivolikogu liige.
Aleksander Rei kuulus Saare maakonna Põllumeestekogudesse aastatel 1930–1934. Initsiaalide kokkulangevuse tõttu on A. Reid vahel segi aetud sotsialist August Reiga.
Leningradi oblasti lipp

Leningradi oblasti lipp on Venemaa haldusüksuse Leningradi oblasti lipp.
Ametlikult võeti lipp kasutusele 9. detsembril 1997.

Lipu kirjeldus

Leningradi oblasti lipuks on ristkülikukujuline kangas, mille ülemine osa on valge ning selle keskel on Leningradi oblasti vapp. Vapi laius on 2/9 lipu pikkusest. Lipu alaosas on sinine (ülemine) ja punane (alumine) laineline laid, mis on eraldatud kitsa valge lainelise joonega, lained on teravatipulised. Valge välja laius on 2/3 ning valge kitsa triibu laius 1/60 lipu laiusest.
Eripäraks on see, et lipu küljed ei ühti teineteisega, vaid on teineteise peegelpildid.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3.

Sümbolite tähendused

Lipuvärvid pärinevad Venemaa lipult ning tähistavad ustavust ja kuulumist Venemaa Föderatsiooni. Lained lipul näitavad, et Leningradi oblast asub Läänemere Soome lahe ääres.
Põltsamaa Emadeklubi

Põltsamaa Emadeklubi on Jõgeva maakonnas Põltsamaal tegutsev mittetulundusühing, mis korraldab õpitubasid, koolitusi ja näitusi.

Organisatsioon

2012. aasta detsembri seisuga on Põltsamaa Emadeklubil 21 liiget. Klubi igapäevast tegevust korraldab 5-liikmeline juhatus.

Ajalugu

Põltsamaa Emadeklubi loodi 1995. aastal Põltsamaa piirkonna emade poolt, et muuta Põltsamaa elu lastesõbralikumaks ning aidata lapsi ja raskustesse sattunud peresid. Esimestel tegevusaastatel vahendas emadeklubi humanitaarabi ja korraldas selle jagamist. MTÜ registreeriti 2004. aastal.

Tegevus

Emadeklubil on oma maja, kus paiknevad kangasteljed ning kus on olemas töötubade korraldamiseks vajalik inventar ja töövahendid. Klubi on korraldanud õpitubasid näiteks 4H noortelaagrites, noorkotkaste ja kodutütarde laagrites ja Põltsamaa lossipäevadel.
Claus von Amsberg

Prints Claus, Jonkheer van Amsberg (sünninimi Klaus-Georg Wilhelm Otto Friedrich Gerd von Amsberg, pärast Hollandi kodakondsuse saamist Claus George Willem Otto Frederik Geert van Amsberg; 6. september 1926 Hitzacker – 6. oktoober 2002 Amsterdam) oli Madalmaade kuninganna Beatrixi abikaasa 1966. aastast surmani.
Elva Linnaraamatukogu

Elva linnaraamatukogu on raamatukogu Tartu maakonnas Elva linnas. Varem tegutses linnaraamatukogu Pika ja Kesk tänava nurgal, samas majas Tartumaa Muuseumiga; nüüdseks paikneb see Elva Gümnaasiumi hoones Tartu maantee 3.
Raamatukogus on täiskasvanute osakond, lugemissaal, lasteosakond, internetipunkt ja kaminasaal.
Raamatukogu veebilehe vahendusel on võimalik kasutada e-kataloogi URRAM.
Raamatukogus on täiskasvanute ja lasteosakond, samuti internetipunkt.
Ludwig von Cube

Johann Ludwig Ferdinand von Cube (vene Леонтий Иванович Кубе) ; 16. märts 1788 Tirza – 8. mai 1855 Riia) oli baltisaksa päritolu Venemaa riigitegelane. 
Ta oli keiser Aleksander I ja Nikolai I aegne tõeline riiginõunik ja Liivimaa asekuberner 6. juunist 1821 kuni 14. juulini 1852.
Karala vald

Karala vald (saksa keeles Karral) oli vald Saaremaal Kihelkonna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Lümanda vallaga.
Eesti ajakirjandus

Eesti ajakirjandus on Eestis ilmunud või eestikeelne ajakirjandus.
Nikolai Preiman

Nikolai Preiman (24. august 1933 Leningradi oblast, NSV Liit – 8. november 2012) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane.
Ta on lõpetanud Elva Kaugõppe Keskkooli, Helme Põllumajanduse Mehhaniseerimise Kooli ning 1970. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemias põllumajanduse ökonoomika ja organiseerimise eriala. 
Ta oli Tartu Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee esimees 26. detsembrist 1979 kuni 30. juunini 1987.
Ta kuulus aastatel 1959–1990 NLKP ridadesse, ta on ka lõpetanud Leningradi Kõrgema Parteikooli. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu X ja XI koosseisu saadik.
Eesti NSV suveräänsusdeklaratsiooni koostamisel 1988. aastal panid Tõnu Laak ja Nikolai Preiman ette sõnastuse, mille kohaselt piirati NSV Liidu seaduste kehtivust Eestis: "Eesti NSV-s kehtivad NSV Liidu seadused pärast nende registreerimist Eesti NSV Ülemnõukogus."
Hiljem kuulus ta Keskerakonda.

Rahvapärimuses jäädvustumine

Tema valitsusajal üle Emajõe ehitatud Sõpruse sild sai rahvasuus hüüdnimeks "Preimani purre".
Kärbes (tähtkuju)

Kärbes (ladina Musca) on lõunataeva tähtkuju. Selle pindala on 138 ruutkraadi, millega see on 88 tänapäeva tähtkuju seas 77. kohal.
Tähtkuju moodustasid Pieter Dirkszoon Keyser ja Frederick de Houtman aastate 1595 ja 1597 vahel.
Kärbses asub planetaarne udukogu NGC 5189.
Ă

Ă (ă) on ladina kirja täht, mis on kasutusel rumeenia ja vietnami keeles.
Bulgaaria keele Ъ translitereeritakse ladina kirjas ă-ga.
Saskatchewani vapp

Saskatchewani vapp (ametlikult inglise keeles Arms of Her Majesty in Right of the Province of Saskatchewan) on Kanada Saskatchewani provintsi vapp.
Vapp võeti kasutusele kuningas Edward VII loal 25. augustil 1906. Vapil on provintsivärvid - roheline ja kuldne.
Kuldsel kilbipäisel on Inglismaa kuninglik sümbol, lõvi või leopard. Kolm kuldset viljapõime rohelisel väljal sümboliseerivad provintsi põllumajandust. Seesugune vili on saanud ka provintsi üheks sümboliks.
Vapi teised osad soovis provints kasutusele võtta 1985. aastal ning selleks saadi kuninganna Elizabeth II luba 16. septembril 1986.
Vapi moto on ladina keeles Multis e gentibus vires - mitmetest rahvastest, tugevus.
Rooslepa kalmistu

Rooslepa kalmistu on Lääne-Nigula vallas Rooslepa külas asuv kalmistu. Kalmistualuse maa omanik ja haldaja on Lääne-Nigula vald. Kalmistu on tunnistatud ajaloomälestiseks.
Kalmistust on kasutusel ligikaudu kaks kolmandikku. 2004. aastal inventeeriti kalmistul umbes 1100 hauaplatsi. Valla kodulehelt leiab ka kalmistu haudade registri.

Ajalugu

Rooslepa kalmistu on matmiskohana kasutusel tõenäoliselt juba 16. sajandi keskpaigast.
3. juulil 1932 külastas Rooslepa kabelit Rootsi kroonprints Gustav Adolf.

Vaatamisväärsused

Kalmistul asuvad 1992. aastal ehitatud puidust kellatorn, kabeli ette lõunaküljele paigaldatud mälestusmärk Teises maailmasõjas hukkunud Riguldi elanikele ning kabeli kirdenurga lähistele 1990. aastal paigutatud eestirootslasest luuletaja Mats Ekmani (1859–1934) haud. Kabeli kagunurga lähedal on säilinud võlvlaega keldri varemed.
Kalmistu piirneb pae- ja maakivist aiaga, millele on ehitatud savikivist katus. Kalmistu edelaosas asub Riguldi mõisa endiste omanike Taubede perekonna mälestuskabel. Kabel renoveeriti 1990. aastal ja seal tutvustatakse kalmistu ajalugu. Samas paikneb ka sepistatud metallaiaga ümbritsetud Taubede matmispaik.
Kalmistul asub 2006. aastal taastatud Rooslepa kabel.
Aažio

Aažio (itaalia aggio) on vahe väärtpaberi tegeliku hinna (börsihind, kurss, turuväärtus) ning sellest madalama nominaalhinna (nimiväärtus, nominaalväärtus) vahel. 
Aažioks nimetatakse ka väärtpaberi müügist saadud tulu.
John le Carré

Elukäik

Ta sündis Dorsetis. Tema vanem vend on töötanud turundusjuhina ja noorem õde on näitleja. Peale selle on tal noorem poolvend, kes on töötanud ajalehtede juhatustes.
Kui John oli viieaastane, jättis ema pere maha. John on väitnud, et ei mäleta ema ega kohtunud temaga enne täisealiseks (21-aastaseks) saamist.
Johni isa Ronnie oli pidevalt võlgades. Ta mõtles korduvalt välja kiire rikastumise plaane, mis ei olnud aga täiesti seaduslikud. Mitu korda ta saigi raha, kuid istus ka korra kindlustuspettuse pärast vangis. See tekitas Johniski huvi saladuste ja konspiratsiooni vastu ning mõjutas tema kirjanikukarjääri. Mitu le Carré tegelast on Ronniest tugevasti inspireeritud. Aastal 1954 läks isa pankrotti.
Johnil jäi keskharidus saamata. Ta käis internaatkoolis (enamik Inglismaa keskkoole olid tollal internaatkoolid), mille direktor nõudis karmi distsipliini. Johnile see ei sobinud ja ta langes koolist välja.
Ta töötas Suurbritannia välisministeeriumis, Briti saatkondades Saksamaal Bonnis ja Hamburgis ning hiljem Briti välisluures MI-6-s. Teenistuse luures lõpetas NSV Liidu kasuks töötanud Briti topeltagent, kes paljastas ta tegevuse.

Perekond

Aastal 1954 abiellus ta Alison Ann Veronica Sharpiga. Neil sündisid pojad Simon, Stephen ja Timothy. Abielu lahutati 1971.
Aastal 1972 abiellus ta Valérie Jane Eustace'iga. Neil sündis poeg Nicholas, kes on Nick Harkaway nime all raamatuid kirjutanud.

Looming

Oma esimese kirjandusteose kirjutas ta luureteenistuses töötamise ajal. Oma kirjandustegevuses kasutas ta tegelase prototüübina reaalse Briti luureametniku kolonel David Smiley eeskuju.
Sinisaba

Välimus

Emased sinisabad on oliivpruuni selja ja tumesinise sabaga, lisaks on neil väike valge silmarõngas. Isaslindudel on erinevalt emastest nii selg kui ka saba tumesinised. Mõlemal sugupoolel on aprikoositooni hajutatud piiridega laik külgedel, hall rinnavööt ning valge kurgualune ja kõht.

Elupaik

Sinisaba võib suvisel pesitsusajal kohata okas- või segametsades. Peamiselt asustab lind samblikurikkaid puutumatuid kuusikuid, kus leidub küllaldaselt mahalangenud puid. Sinisabasid on nähtud ka jõgede kallaste lähedal olevate paljandite juures. Siberis on linde kohatud aga järskudel mäenõlvadel, kus kasvavad kuused ja Siberi nulud.

Pesitsemine

Pesitsemisperiood kestab juunist augustini. Pesapaik asub maapinnal, puujuurte või okste vahel, aga ka veidi kõrgemal kändude või mahalangenud puude õõnsustes. Pesa karkass, mis on sügava tassi kujuline, koosneb samblast, rohust ja puujuurtest ning vooderduseks kasutatakse pehmemaid kõrsi, karvu, vahel ka männiokkaid ja muud pehmet materjali. Kurnas on 5–7 muna, mille haudumisega tegeleb 12–15 päeva ainult emane lind. Tibud lahkuvad pesast 15 päeva pärast koorumist.

Toitumine

Sinisaba toitub peamiselt putukatest ning väljaspool sigimisperioodi ka puuviljadest ja seemnetest. Ta toitub madalatel puudel ja põõsastel, aga ka maapinnal. Putukaid püüab maapinnal hüpates või puuoksal istudes ja lühikesi õhusööste tehes nagu kärbsenäpid (Muscicapidae).

Levik ja ränne

Sinisaba on levinud peamiselt erinevates okasmetsades Aasias, Euroopas, alates Soomest läbi Siberi Kamtšatka ja Jaapanini. Talviti võib leida sinisaba Aasias, Indias, Himaalajas, Taiwanis ja Indohiina poolsaarel. Levik toimub sinisabal Soome kaudu, mõni üksik isend on ka vahel mõnda teise Euroopa riiki ära eksinud (peamiselt Suurbritanniasse). Leidub ka väheseid isendeid, keda on kohatud Põhja- Ameerikas, peamiselt Lääne-Alaskal. Pikamaarändajateks on lääne palearktilised populatsioonid. Sügisene ränne algab septembri alguses, kulgedes Põhja-Aasiast läbi Kesk-Aasia mägede lõunasse läbi Mongoolia ja Hiina. Tagasi hakatakse rändama aprilli algusest ja kuu keskpaigaks jõuavad nad Lõuna-Siberisse.
Kaliiber (relv)

Kaliiber on tulirelva rauaõõne, kuuli, miinipildujamiini või mürsu läbimõõt. Kaliiber on oluline relva iseloomustav suurus, mille kaudu on seotud relva võimsus, omadused ja laskemoon. 
Konkreetse relvakaliibri markeeringus on ära näidatud lisaks rauaõõne läbimõõdule ka padrunikesta ehk hülsi pikkus ja tüüp, selle kaliibri kasutusele võtnud riigi või firma nimi, kasutuselevõtu aasta, püssirohulaengu suurus ja muu informatsioon, mis võimaldavad antud kaliibrit teistest eristada.

Vintraudsed relvad

Vintraudsetel relvadel eristatakse väikest kaliibrit ehk vastastikku asetsevate vindiväljade vahet ja suurt kaliibrit ehk vastastikku asetsevate vindipõhjade vahet, mis vastab andud relva kuuli diameetrile.
Konkreetse relva markeering võib kasutada nii väikest kaliibrit (9 mm Makarov) kui ka suurt kaliibrit (9 mm parabellum).
Mandri-Euroopas ja SRÜ riikides kasutatakse kaliibri määramisel millimeetreid, Inglismaal tuhandiktolle ja USA-s sajandiktolle.
Tsaari-Venemaal oli kaliibri mõõtühikuks liin, mis võrdus 1/10 tolli. 
Relvade või laskemoona kaliibrit saab määrata kas ainult millimeetrites või tollides või mõlemas (6,35 mm brauning tähistatakse ka .25 ACP (Automatic Colt Pistol)).
Vintraudsete relvade kaliiber määratakse kindlaks, mõõtes padrunipesa tagant sisemiste vindiväljade vahelise kauguse.

Sileraudsed relvad

Sileraudse relva kaliibri tähis on GA, mis tuleneb ingliskeelsest sõnast gauge, mis tähendab kaliibrit.
Siledaraudse relva puhul ei tähista kaliiber relvaõõne läbimõõtu, vaid arvu, mitu ümarkuuli saab sellele relvale valada ühest inglise naelast puhtast pliist (453,59 g). 
12 kaliibrile, mis on tänapäeval kasutatavatest sileraudsetest jahirelvadest ja teenistusrelvadest levinuim ning jämeda rauaõõnega saab naelast tinast valada 12 ümarkuuli, kaliibrile 16 saab 16 kuuli, kaliibrile 20, mille rauaõõs on kasutusel olevatest siledaraudsetest jahirelvadest peenim, saab valada 20 kuuli jne.
Tänapäeval on seoses terashaavlite levikuga tulnud kasutusele ka jämedama rauaga siledaraudsed relvad, näiteks 10 GA ja ebastandardne kaliiber .410, mille rauaõõne läbimõõt määratakse nagu vintraudsel relval, mõõtes rauaõõnt padrunipesa tagant.
Sileraudsetel relvadel määratakse kaliiber kindlaks, mõõtes rauakanali suudme läbimõõdu ja lahutades sellest relvaraua tšoki mõõdu. Standardsed tšoki mõõdud on nr. 0 – 0,00, nr. 1 – 0,25, nr. 3 – 0,50, nr. 4 – 0,75, nr. 5 – 1,00, nr. 6 – 1,25, nr. 7 – 1,50. Konkreetsete relvade puhul võib tšokide numeratsioon olla teine.
Tegelikkuses ei pruugi mõõdetud relva kaliiber vastata nn normatiivkaliibrile, kui relv on kasutuses olnud ja kulunud.
Salamanca ülikool

Salamanca ülikool (hispaania keeles Universidad de Salamanca) on ülikool Hispaanias Salamancas.
Ülikooli asutamisaasta on teadmata. Teateid õppeasutusest on alates 1130.
Ülikoolis õpib üle 28 000 üliõpilase.
Sadama veejuhe

Sadama veevarustuskanal oli kasutusel 18.-19. sajandil Tallinna (uus-)sadamas seisnud laevade (sh. aurulaevade) varustamiseks puhta veega. Kanal kulges mööda Vesivärava ja Uus-Sadama tänavat mereni, kasutas Peetri kanali vett. Sadama veevarustuskanal algas hilisema sadamaraudtee (vt. Tallinn-Sadama raudteejaam) ja Liiva oja ristumiskohal asunud lüüsihoonest, kust lüüsi vesivärava kaudu juhiti vajadusel vett sadamasse laevade varustamiseks, sulgedes sel puhul veevoolu Liiva ojasse. Praegune Vesivärava tänava nimi Kadriorus ongi sellest oma nime saanud.
Herbert Metsa

Pere

Esimene abikaasa oli keeleõpikute autor Antidea Metsa, nende tütred on Ülle Kurm ja Riina Veiram.
Teine abikaasa oli hambaarst Eve-Maaja Metsa, neil sündisid pojad Jaanas ja Andras.
Zaļenieki mõis

Zaļenieki mõis (Zaļenieku muiža või Zaļā muiža) on mõis Lätis Jelgava piirkonnas Zaļenieki vallas Zaļeniekis. Saksa keeles Grünhof.
Zaļenieki oli üks varasemaid ordu mõisasid selles piirkonnas. Mõisa mainitakse esimest korda 1541. aastal, mil mõis anti Hermann Heikingile. Varasemate omanike seas oli ka Gotthard Kettler ja Evald von Kleist. Aastal 1689 mainitakse mõisa kui Kuramaa hertsogi jahilossi. Mõisa peahoone on üks varasemaid klassitsistlikus stiilis hooneid piirkonnas. Ernst Johann von Biron tellis 1766. aastal arhitekt Bartolomeo Rastrellilt mõisale projekti, aga arhitekti surma tõttu jäi see tal lõpetamata. 1768. aastal alanud ehitustööd lõppesid 1775. aastal, tööde lõpetamist juhatas Rastrelli assistent, taanlasest arhitekt Severin Jensen. Rastrelli mõjul on mõisa juures siiski märgata veel paljusid barokseid elemente.
Mõis vahetas korduvalt omanikke. See on kuulunud Alexander von Württembergile, Alexis von Schepingile, Alexandra Lievenile, Karl Theodor von Medemile. Aastast 1920 tegutseb mõisa peahoones kool.
Kolmekümnest kõrvalhoonest on paljud tänapäevani säilinud. Alles on tallid, moonakate ja teenijate majad, pruulikoda. Mõisa juures on 27,7 ha suurune vabakujundusega park, mis sai alguse 17. sajandil rajatud puuviljaaiast. Pargis kasvavad vahtrad, viirpuud, pajud, võõrliikidest hall pappel, alpi seedermänd, Euroopa nulg.
Harjasliimukas

Harjasliimukas (Hediste diversicolor) on sugukonda Nereidae kuuluv hulkharjasussiliik. 
Tema keha pikkus on kuni 120 mm pikkune ja see on natuke lamendunud. Kehalülide arv on üle 100.
Harjasliimukas elab enamasti jõesuudmete liivas ja mudas. Eestis esineb teda Läänemeres, kus on tavaline.
Vändra valla vapp

Vändra valla vapp on endise Eesti haldusüksuse Vändra valla vapp.
Vapp kinnitati 22. veebruaril 1996.

Vapi kirjeldus

Vändra valla vapi kuldsel kilbil on roheline, ülalt kuuselõikeline, alt lainelõikeline tõusev kaldtala, milles samasuunaline hõbedane laineline varras.

Põhjendus

Kilbi kuldne värvus viitab Pärnumaale, roheline põllumajandusele. Kuuselõige sümboliseerib valla metsarikkust ning lained valla jõgesid. Hõbedane varras sümboliseerib vallamaid ühendavaid teid.
Reet Piiri

Elulugu

Reet Piiri on teenistujate tütar.
Lõpetas 1974 Tartu 8. Keskkooli, 1980 TÜ ajaloo osakonna. 
Oli 1978–80 Eesti Rahva Muuseumi (ERM) kunstnik, 1980–97 vanemteadur, 1997– teadur-kuraator. Lugenud TÜ Viljandi Kultuuriakadeemias rahvarõivakursust, juhendanud TÜ ja Eesti Kunstiakadeemia üliõpilaste välitööpraktikat, juhendanud ja retsenseerinud diplomitöid.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: eestlaste rõivastus (sh rahvariided), toidumajandus; Eesti Rahva Muuseumi (ERM) ajalugu. Käinud ekspeditsioonidel ja kogunud materjali Eestis (Viljandimaal, Järvamaal jm) ning Leningradi oblasti vadja ja isuri külades. Koostanud ERM-i püsiekspositsiooni rahvarõivaste osa, koostanud (peamiselt rahvarõivaid ja rahvakunsti tutvustavaid) näitusi ka teistes Eesti ning välismaa muuseumites. Esinenud rahvusvahelistel konverentsidel kodu- ja välismaal. Õpetatud Eesti Seltsi (ÕES), Rahvusvahelise Muuseumiühingu (ICOM) ja Eesti Muuseumiühingu liige.
Rackwitz

Rackwitz on asula Saksamaal Saksimaa liidumaa Nordsachseni kreisis Rackwitzi vallas.
Vääna raamatukogu

Vääna raamatukogu on raamatukogu Harju maakonnas Harku vallas Vääna külas. 
Raamatukogu juhataja on Marika Alter.
.su

.su oli Nõukogude Liidu tippdomeen. Domeen on kasutusel alates 1990. aastast.
Kuigi Nõukogude Liit lagunes juba 1991. aasta lõpus, on domeen aktiivselt kasutuses. Kui 2007. aastal oli .su-domeenis registreeritud ligi 10 000 saiti siis oktoobriks 2011 oli registreeritud juba 98 000 saiti.
Olümpiarituaalid

Olümpiarituaalid on kaasaegsete olümpiamängudega kaasnevad rituaalid: olümpiatule süütamine ja olümpiastaadionile viimine, olümpialipu kasutamine, avatseremoonial toimuv olümpiatule süütamine staadioni juures, olümpiamängude avatuks kuulutamine riigipea poolt, olümpiatõotuse andmine, olümpiahümni esitamine, delegatsioonide rongkäik, lõputseremoonial toimuv olümpiamängude lõppenuks kuulutamine ja olümpiatule kustutamine.
Rituaalid lisavad olümpiamängudele erilist pidulikkust ja tseremoniaalsust, eristades neid tavalistest tiitlivõistlustest. Just olümpiarituaalid toovad välja kaasaegsete olümpiamängude sideme antiikmängudega. Pierre de Coubertin rääkis taoliste rituaalide vajalikkusest esmakordselt 1906. aastal.
Jüri Mõis

Jüri Mõis (sündinud 25. oktoobril 1956 Pärnus) on Eesti ettevõtja ning poliitik. Ta oli 1999. aastal Eesti siseminister, 1999–2001 Tallinna linnapea ja üks Hansapanga kolmest asutajast.
1980. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna ökonomistina.
Orelipoiss on kirjutanud temast loo "Filosoof Jüri".

Äritegevus

Hansapanga asutajad olid Jüri Mõis, Rain Lõhmus, Hannes Tamjärv, Tõnu Laak, Rein Kaarepere, Olari Taal, Andres Saame, Heldur Meerits ja Toomas Sildmäe.
Lisaks Hansapanga rajamisele on Mõis seotud mitme tuulepargi rajamisega.

Poliitiline tegevus

Jüri Mõis on olnud siseminister Mart Laari teises valitsuses (25. märts – 5. november 1999) ja Tallinna linnapea. Tema ametiajal Tallinna linnapeana erastati 100% munitsipaalomanduses olnud Tallinna Vesi. 
2003. aastani kuulus Mõis Isamaaliitu.
2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Savisaare valimisliidu ja Tegusa Tallinna nimekirjas ning sai 379 häält.

Isiklikku

Jüri Mõis on elanud Tallinnas Tiskres Roostiku tänaval ja ehitanud maja Kakumäele Merirahu elamurajooni.