google/wiki40b huggingface dataset:
Lauk

Väline süstemaatika

Lauk kuulub üheiduleheliste klassi asparilaadsete seltsi.
Amarülliliste sugukonnas arvatakse lauk alamsugukonna Allioideae ainsasse triibusesse Allieae.

Seesmine süstemaatika

Laugu perekond on taksonoomiliselt keeruline. Suur osa autoreid on seisukohal, et perekonda kuulub umbes 750 liiki.

Levila

Enamik liike kasvab põhjapoolkera parasvöötmes. Erandiks on Tšiilis kasvav Allium juncifolium, Brasiilias kasvav Allium sellovianum ja Aafrika troopikas kasvav Allium spathaceum.

Kirjeldus

Laugud on püsikud, mis olenevalt liigist kasvavad 5–200 cm kõrguseks.
Sageli moodustavad nad sibulaid, osa liike ka risoome. Sibula kest on olenevalt liigist sile, pikikiududesse kuni -triipudesse jagunenud, võrkjas või silmustega kuni aukudega.
Rööproodsed lihtlehed on enamasti rootsuta. Lehelabad on olenevalt liigist 5–80 cm laiused ning kas lamedad 0,3–15 cm laiused või ruljad alla 0,1 cm kuni üle 2 cm paksused, harvem niitjad, kolmekandilised, poolruljad või jagunenud paljudeks niitjateks narmasteks.
Moodustub üks pikem või lühem sile ja lehtedeta õisikuvarb. Sarikõisikud on mõnikord peaaegu kerakujulised. Mõnikord moodustuvad õisikutes sigisibulad. Sageli esineb suur kõrgleht, mis kaitseb õisi.
Enamikul laukudel on tugev väävlit sisaldavatest eeterlikest õlidest tingitud spetsiifiline "sibulalõhn" ja glükosiidide rohkusest tingitud kibe maitse. Enamiku liikide iseloomulikku lõhna tekitab sibula-, lehe- ja juurerakkude tsütoplasmas esinev lõhnaainete eellane allitsiin, mida taimeosade vigastamise korral katalüüsib vakuoolis paiknev ensüüm allinaas väävlit sisaldavast aminohappest alliinist.
Laukude tugev antibakteriaalne toime tuleneb alliini sisaldusest ning pisaraid esilekutsuvaks aineks on S-propensüülsulfeenhape.

Kasutamine

Mõned liigid on tuntud toidu- ja vürtsitaimed, mõned on ilutaimed.
Eestis kasvatatakse mitut lauku köögivilja või ilutaimena.
Laugud on enamasti külmakindlad, kahjuri- ja haiguskindlad ning vähenõudlikud aiataimed.
Saksamaal valiti laugud aasta köögiviljaks 2013/2014.
Jaunvāle mõis

Jaunvāle mõis (saksa keeles Neu-Sackenhof, läti keeles Jaunvāles muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Trikāta kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Beverīna piirkonnas Brenguļi vallas.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus aastal 1816 viis adramaad, sellele allus 97 mees- ja 112 naishinge. Ühtlasi allus sellele Stohte või Storte karjamõis.
André Martinet

André Martinet (12. aprill 1908 Châtenay-Malabry – 16. juuli 1999) oli prantsuse keeleteadlane, strukturalistliku keeleteaduse esindaja.
Ta võttis aastal 1949 kasutusele topeltartikulatsiooni mõiste, mis on verbaalsetele keeltele iseäralik, ning arendas lekseemi ja morfeemi mõisteid.

Pere

Tema abikaasa Jeanne Martinet oli tuntud semiootik.
Loodna külanõukogu

Loodna külanõukogu oli külanõukogu Rapla rajoonis. Külanõukogu moodustati 1960 (teistel andmetel 1945 Vaikna külanõukoguna ja 1960 nimetati Loodna külanõukoguks). Külanõukogu pindala oli 282 km² (1977).
Külanõukogu halduskeskus asus 1960. aastani Laukna külas, 1960. aastast Loodna külas.
Eesti Hoiuraamatukogu

Osakonnad

A-st 2010 on EHRi osakond Eesti Pimedate Raamatukogu, mis juba 2004. aastal liitus filiaalina EHR-ga.

Ajalugu

EHR moodustati 1995 Eesti Rahvusraamatukogu depositooriumi vahetuskogust.
Mittelnkirchen

Ajalugu

Mittelnkirchen kuulus ilmalikus mõttes 1180. aastal loodud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. Kuid vaimulikus mõttes kuulus Mittelnkirchen Verdeni piiskopkonda. 16. sajandi keskpaigas võtsid elanikud omaks luterluse. Tilly juhitud Katoliikliku Liiga okupatsiooni ajal (1628–1630) kannatasid nad vastureformatsiooni katsete all.
1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esmalt personaalunioonis Rootsi – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1807. aastal annekteeris hertsogkonna üürike Vestfaali kuningriik, 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. 1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale, mis – pärast ülendamist Hannoveri kuningriigiks 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ja hertsogkonna territooriumist, sealhulgas Mittelnkirchenist, sai 1823. aastal loodud Stade regiooni osa.
Taani suursaatkond Tallinnas

Taani suursaatkond Tallinnas on Taani diplomaatiline esindus (suursaatkond)  Tallinnas. Suursaatkond asub aadressil Wismari tänav 5.
Tegutseb ka Eesti suursaatkond Kopenhaagenis.
Aleksander Audova

Aleksander Audova (3. juuli 1892 Keressaare, Vara vald – 7. detsember 1932 Moskva) oli eesti bioloog.
Õppis aastatel 1902–1905 Vara vallakoolis, 1906–1912 Hugo Treffneri Gümnaasiumis ja 1912–1918 Tartu Ülikooli loodusteaduste osakonnas.
Oli 1919–1924 ülikooli stipendiaat, 1919–1920 füsioloogia instituudi assistent ja kaitses (?) aastal doktoriväitekirja füsioloogia alal. Töötas aastal 1923 Lvovi ülikooli juures füsioloogilise keemia alal. 1924–1927 oli Tartus keskkooliõpetaja. 1927–1932 töötas Tartu Ülikoolis füsioloogia eradotsendina, lugedes zooloogia eriala üliõpilastele loomafüsioloogia kursust ja juhatades vastavat praktikumi. Lisaks käsitles ta soovitatavaid aineid: evolutsiooniteooriat, ökoloogiat ja närvitegevust.
Emasurb

Emasurb on ainult emasõitest koosnev urb.
Pseudoboa

Leviala

Neid kägistajamadusid võib kohata Lõuna-Ameerikas.
Peeter Ilus (kaugsõidukapten)

Peeter Ilus (1891 Torimo talu, Kaarli vald, Viljandimaa – 1968 Cardiff, Suurbritannia) oli eesti kaugsõidukapten.
Peeter Ilus õppis 1907–1910 Heinaste merekoolis ja 1910–1912 Arhangelski merekoolis. Enne Teist maailmasõda elas peamiselt Pärnus ja tegutses kaugsõidukaptenina, kuid jõudis olla ka Pärnu linnanõunik. Pärast maailmasõda asus elama Cardiffi.
Oli abielus Walesi lord Thomase tütre Elisabeth Ilusaga (neiupõlvenimi Thomas).

Isiklikku

Peeter Ilusa vend oli Tartu Ülikooli õigusteaduse professor Elmar Ilus. Tema vennapoeg, kes kannab samuti nime Peeter Ilus, on eesti luuletaja, tõlkija ja ettevõtja.
Thomas Polus

Krahv Thomas Polus (1634 Tallinn – 24. märts 1708 Stockholm) oli  Rootsi riigitegelane, kantseleinõunik, Karl X Gustavi lese Hedvig Eleonora sekretär 1671–1676 ja Karl XII informaator (õpetaja).
Ta sündis, Bad Lauchstädt`ist Merseburg`i lähedalt pärit, Tallinna Gümnaasiumi poeesiaprofessori Timotheus Poluse (1599–1642) ja Elisabet von Werendesi (Elschen von Wehren) pojana. Tema vend Johann Polus (1635–1674) oli Haapsalu pastor ja Ranna-Lääne praost.
Ta sai 8. detsembril 1673 Rootsi aadlikuks ja 3. jaanuaril 1698 krahvitiitli (Nr.44).
Alates 1676. aastast vastutas Polus kuninga kantseleis nn Soome ekspeditsiooni abisekretärina Eesti- ja Liivimaa asjade eest, 1682–1684 juhtis ta ühtlasi Liivimaa reduktsioonikomisjoni
Stockholmis.
Ta abiellus 1673 (t.a.1693) Margaretha Elisabeth Mölleriga, kes oli Rootsi Hamburgi residendi (Resident Schwedens in Hamburg) Johan Vincent Mölleri (1615–1668) ja Katarina Crusiuse tütar.  Abikaasa emapoolseteks vanavanemateks olid Uppsala Ülikooli professor ja Svea õuekohtu assessor Benedictus Olai Crusius (suri 1633; sv) ja Margaretha Hartman.
Thomas Poluse poeg, krahv Jacob Polus, oli kaardiväe kapten, kellega krahvisuguvõsa meesliin katkes.
Kurista sanglepp

Kurista sanglepp on kaitsealune sanglepp Tartu maakonnas Kastre vallas Kurista külas. Puu võeti kaitse alla 1966.
Puu ümbermõõt on 317 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 17 m.
Kinnisvaramaakler

Kinnisvaramaakler on isik, kes on vahendajaks kinnisvara ostja ja müüja vahel ning tegeleb ostjate ja müüjate leidmisega. Maakler sõlmib isikuga maaklerilepingu, mille alusel on maakleril õigus isikut kolmanda isikuga tehingu tegemisel esindada või osutada kolmanda isikuga lepingu sõlmimise võimalusele. Kinnisvaramaakleri kutset annab Eesti Kinnisvaramaaklerite Koda.
Big Ben

Kell

Big Ben on juttude järgi saanud nime koguka Londoni ehitustööde pealiku Benjamin Halli järgi. Teise teooria järgi sai kell nime Benjamin Caunti järgi, kes oli 1838–1845 poksis raskekaalu maailmameister.
Kell, mis on Suurbritannia suurim, on peaaegu lakkamatult aega näidanud alates selle tööle hakkamisest 31. mail 1859. Kella lööke võib kuulda kogu maailmas BBC raadio vahendusel. 
Kella läbimõõt on 7 meetrit ning osutid on 2,7 ja 4,2 meetri pikkused. Ehitamise ajal olid need maailma suurimad, tänapäeval suuruselt teised. Kellal on 4 sihverplaati, mis on 55 meetri kõrgusel maapinnast ja näitavad eri suundadesse. Iga sihverplaadi allosas on ladinakeelne kiri DOMINE SALVAM FAC REGINAM NOSTRAM VICTORIAM PRIMAM, mis tähendab 'Jumal, kaitse meie kuningannat Victoria Esimest'.
Kummagi maailmasõja ajal lülitati ööseks torni valgustus välja, et torn ei saaks vaenlase pommituslennukite märklauaks. Esimese maailmasõja ajal pandi ka tornikell seisma, et ta valjusti ei lööks, üksnes osutid liikusid. Teise maailmasõja ajal tornikella seisma ei pandud.
10. mail 1941 tulistasid Saksa hävituslennukid puruks kaks sihverplaati ja torni katuse. Parandustööd lõppesid alles 26. oktoobril 1950. Kogu selle aja käis kell korralikult, hetkekski peatumata.
Kõmsi rahvamaja

Kõmsi rahvamaja on rahvamaja Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Kõmsi külas.
Maja ehitati 1984. aastal ja selle arhitekt on Arvi Aasmaa.
Hoone on ühendatud 1960. aastatel ehitatud söökla ja kontorihoonega. Hoones on olnud spordisaal, raamatukogu.
Riigiamet

Riigiamet on Eestis ministeeriumist madalama staatusega riiklik keskasutus.
Broomiarv

Broomiarv (inglise bromine number) broomi mass (grammides), mis absorbeerub 100 grammis uuritavas aines (materjalis, segus, valmistises). Broomiarv iseloomustab uuritava aine küllastumatuse astet (enamasti C=C kaksiksidemete sisaldust).
Bensiini jt vedelkütuste korral on broomiarv oluline karakteristik, mis näitab sisuliselt olefiinide sisaldust. Broomiarv määratakse tavaliselt elektrokeemilise tiitrimisega, kusjuures broom tekitatakse in situ kaaliumbromiidi ja -bromaadi redoksreaktsioonil happelises lahuses kasutades katalüsaatorit, et kindlustada kõigi olefiinide kaksiksidemete bromeerimine.
Mõnel juhul kasutatakse analoogse karakterisikuna joodiarvu määramist.
Religioonilooline koolkond

Religioonilooline koolkond oli 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses Saksamaal, Göttingeni ülikooli juures, tegutsenud teoloogide rühma nimetus. Koolkonna esindajad pooldasid valgustusajastu (valgustusfilosoofia) arusaamu ja kasutasid ajaloolis-kriitilist meetodit (teaduslike meetodeid) religioonide tekstide tõlgendamisel. Nad hakkasid nii Vana Testamendi kui Uue Testamendi teoste seletamisel kasutama religiooniloolise võrdlusmaterjali abi, teadmisi mis pärinesid vanade Lähis-Ida ja antiikmaailma ühiskondade uurimistulemustest.
Koolkonda kuulusid: Bernhard Duhm (1873), Albert Eichhorn (1886), Hermann Gunkel (1888), Johannes Wess (1888; pani aluse vormiajaloole), Wilhelm Bousset (1890; koolkonna peamine põhjendaja), Alfred Rahlfs (1891), Ernst Troeltsch (1891; kultuurifilosoof), William Wrede (1891), Heinrich Hackmann (1893). Hiljem liitusid Rudolf Otto (1898; religiooniteaduse edendaja), Hugo Gressmann (1902) ja Wilhelm Heitmüller (1902).
Nad jätkasid Albrecht Ritschli ja tema koolkonna kasutatud (18. sajandil alanud ja 19. sajandil edasi arendatud) ajaloolis-kriitilise tõlgenduse (meetodi) kasutamist Piibli tekstidele, milles ei tehta vahet pühade ja ilmalike tekstide vahel. Näiteks Uue Testamendi kreekakeelset teksti tõlgendatakse samadel alustel nagu kõiki antiiktekste. Kõiki teoloogilisi väiteid (ja usudogmasid) hakati aja jooksul käsitlema oletustena (hüpoteesidena).
Religiooniloolise koolkonna traditsioone jätkas 20. sajandil Rudolf Bultmann, kes sai 20. sajandi ühe mõjukama tõlgendusviisi, piiblihermeneutika (Piibli eksistentsiaalse interpretatsiooni) rajajaks.

Jeesuse kujutlus

Koolkonna uurimistulemuste alusel on võimalik, et Jeesuse kujutlus Uues Testamendis pärineb hellenistlike müsteeriumite ja gnostitsismi mütoloogilisest maailmapildist.
Religiooniloolise koolkonna autorid (Gunkel, Bousset, Heitmüller, Troeltsch jt) väitsid, et Jeesuse pidamine Jumalaks, Issandaks ja Jumala Pojaks on tulnud algkoguduse usku hellenistlike müsteeriumide maailmast. Noor kristlus segunes hellenismiga, tekkis nähtus mille nimeks on "sünkretism". Koolkonna kirjanikud nägi Uues Testamendis esineva kirjelduse taga, kus Kristust kujutatakse taevast laskuva ja inimeseks saava, ristil sureva ning surnuist ülestõusva Lunastajana, juudi ilmutuskirjanduse mõju kõrval ka oletatavast eelkristlikust gnostitsismist pärit mütoloogiat. Ajaloolise Jeesuse kohta järeldub sellest kõigest, et Jeesus ei olnud kristlane, vaid juut.
William Wrede pidas Paulust "kristluse rajajaks", sest sellest, mis oli Paulusele (ja hiljem kogu kristlusele) kõige tähtsam, ei teadnud Jeesus mitte midagi. Seepärast ei saanud ka see Jeesuse-pilt, mis oli Paulusel, tekkida Jeesuse isiku mõjust. Järelikult Paulus uskus jumalikku taevaolevusse "Kristusesse" juba enne, kui ta hakkas uskuma Jeesusesse.
Oleg Pissarenko

Oleg Pissarenko (sündinud 8. juuli 1978 Narvas) on eesti kitarrist, helilooja, ansamblijuht, džässi- ja rütmimuusikakultuuri aktivist ning pedagoog.
Pissarenko lõpetas Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli levimuusika osakonna soolokitarri erialal Mart Soo klassis 2001. aastal. Tegutseb vabakutselise muusikuna, viljeledes originaalloomingut, mida on nimetatud džässminimalismiks ehk "muusikaks oma lihtsuses ja loomulikkuses” ning hüpnagoogiliseks minimalism/post-rock-džässiks.
2013. aastal sai Oleg Pissarenko ERR Aasta muusiku tiitli.

Džässikultuur ja -haridus

Alates 2005. aastast elab Pissarenko Tartus.
Pissarenko on Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli rütmimuusika osakonna asutaja ning oli selle juhataja ja pedagoog aastatel 2007-2015  ning džässiürituste korraldaja, sealhulgas kontserdisarja “Rajamuusika” kunstiline juht, Tartu Jazziklubi ja Narva Jazziklubi algataja, kunstiline juht ja eestvedaja  ning rahvusvahelise džäss- ja rütmimuusika festivali IDeeJazz peakorraldaja  .
Alates 2010. aastast on Pissarenko Eesti Jazzliidu juhatuse liige ning 2013. aastast Eesti Rütmimuusika Hariduse Liidu juhatuse liige.
Sama aasta sügisest on Pissarenko käe all jõudnud Eesti Rahvusringhäälingu Raadio 4 kuulajateni iganädalased muusikasaated "Džässipark" , mis tutvustavad venekeelsele kuulajaskonnale Eesti džässmuusikat ja -muusikuid.
Demokraatliku Sotsialismi Partei

Demokraatliku Sotsialismi Partei (saksa keeles Partei des Demokratischen Sozialismus, lühend PDS) oli Saksamaa partei. PDS eksisteeris 1990–2007. PDS oli ideoloogialt demokraatlik sotsialistlik ja eurokommunistlik. 2007 ühinesid PDS ning Töö ja Sotsiaalse Õigluse Partei ja moodustasid uue partei: Vasakpartei.
PDS on Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei õigusjärglane.
PDSi viimane juht oli Lothar Bisky.
Koigi mõis (Pöide)

Koigi mõis (saksa keeles Koik) oli rüütlimõis Pöide kihelkonnas Saaremaal.
Mõisa omanikud olid Aderkasid.
Ress

Ress (ka poolmudel) on laevakere poolmudel, mille eesmärgiks on ehitatava laeva mahutavuse ja voolujoonelisuse kontrollimine.
Ress valmistati tavaliselt puidust vertikaallõigetest või horisontaallõigetest. Tänapäeval enam laevaehituses ei tarvitata, kuid on mõnikord kasutusel dekoratiivesemena.
Superparamagnetism

Superparamagnetism on üks magnetismi vorm, mis on iseloomulik ferromagnetilistele ja ferrimagnetilistele nanoosakestele. Kui osakese diameeter on piisavalt väike, siis võib tema magneetumuse suund temperatuuri mõjul spontaanselt vastassuunas pöörata. Välise magnetvälja puudumisel on osakeste keskmine magneetumus seega null (puudub hüstereesi nähtus): öeldakse, et osakesed on superparamagnetilises olekus. Selles olekus võib materjali välise magnetvälja abil magneetuda nagu paramagnetit. Materjalil superparamagnetilises olekus on aga palju suurem magnetiline vastuvõtlikkus.
Tavaliselt ferromagnetiline või ferrimagnetiline materjal muutub paramagneetikuks temperatuuril kõrgem kui Curie temperatuur. Superparamagnetismi korral toimub see üleminek ka madalamal temperatuuril.
Superparamagnetilist süsteemi saab uurida mõõtes AC vastuvõtlikkust. Sel juhul rakendatav magnetväli muutub ajas sinusoidaalselt ja mõõdetakse süsteemi magnetilisi omadusi.

Efekti mõju mäludele

Kuna superparamagnetiliste osakeste puhul praktiliselt puudub hüstereesi nähtus (koertsiivsus ja jääkmagneetumus võrduvad nulliga), superparamagnetiliste materjalide kasutamine salvestuskeskkonnana ei ole võimalik. Superparamagnetismi hävitamiseks võib alandada temperatuuri, suurendada osakeste läbimõõtu või anisotroopiat, nii et KV > k_B T.

Ferrovedelikud

Ferrovedelikud tavaliselt ei säilita magneetumust välise magnetvälja puudumisel ja seetõttu võib neid klassifitseerida superparamagnetiteks. Ferrovedelik on magnetväljas tugevalt polariseeruv vedelik, mis koosneb kandvast vedelikust (orgaaniline solvent või vesi) ja selles suspenseeritud üliväikestest magnetiliste omadustega osakestest (ferromagnetilised või ferrimagnetilised nanoosakesed). Üheks ferrovedelikute kasutamisvaldkonnaks on magnetresonantstomograafia, kus ferrovedelikku kasutatakse kontrastainena.
Põhjamaade suursaatkonnad Berliinis

Põhjamaade suursaatkonnad Berliinis (saksa Nordische Botschaften) on ühisnimetus Taani, Rootsi, Norra, Soome ja Islandi suursaatkondade kohta Berliinis, mis kõik paiknevad ühises hoonekompleksis Tiergarteni linnajaos.
1999. aastal valminud kompleksi kujundasid arhitektid Tiina Parkkinen ja Alfred Berger. Kompleks koosneb kuuest hoonest. Viies neist paiknevad suursaatkonnad, mis on paigutatud vastavalt riikide geograafilisele asendile. Kuues hoone nimega Felleshuse on ühiskasutuses ning seal paikneb sissepääs kompleksi, auditoorium ja söökla.
Vladimir Paivel

Vladimir Paivel  (19. aprill 1875 Mustjala kihelkond – 15. juuni 1960 Lümanda) oli eesti õigeusu köster-kooliõpetaja, vaimulik, kirikukohtu uurija, usuõpetaja, koolijuhataja, koorijuht  ja helilooja.

Elulugu

Vladimir Paivel sündis 19. aprillil 1875 Saaremaal Mustjala kihelkonnas Ado (Aleksei) ja Natalia (Ševeljeva) Paiveli peres. Ta õppis Mustjala kihelkonnakoolis ning seejärel Riia Vaimulikus Koolis ja Riia Vaimulikus Seminaris, mille lõpetas 13. juunil 1898 köster-kooliõpetaja kutsega (oli II järgu lõpetaja). Ta teenis aastatel 1897–1898 köster-kooliõpetajana Tiirimetsa Kristuse Sündimise koguduses.15. juulil 1898 pühitses Riia ja Miitavi ülempiiskop Agafangel ta Dubbeli kirikus diakoniks ja 22. juulil 1898 Riia Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse katedraalkirikus preestriks. Ta teenis preestrina Tiirimetsa Kristuse sündimise koguduses aastatel 1898–1900, Piila Peaingel Miikaeli koguduses 1900–1913, Kuressaare Püha Nikolai koguduses 1921. 28. augustil 1929 ülendas Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Aleksander ta Tiirimetsa Kristuse Sündimise kirikus ülempreestriks. Ta teenis Tiirimetsa Kristuse Sündimise koguduses 24. mai 1913 – 26. juuni 1952 (oli koguduse viimane preester), Lümanda Issandamuutmise koguduses 1940–1944 ja 1945–1957 (kogudust hooldav), erus alates 1957. aastast.
Ülempreester Vladimir Paivel suri Lümandas 15. juunil 1960 ja maeti Lümanda kalmistule.

Isiklikku

Vladimir Paiveli pere: abikaasa Evgenia Paivel (Mutovozova), nende lapsed: Veera, Nadežda.
FRELIMO

FRELIMO ehk Mosambiigi Vabastusrinne (portugali Frente de Libertação de Moçambique) on Mosambiigi partei, mis tõusis valitsema pärast riigi iseseisvumist 1975. aastal. See asutati Dar es Salaamis 1962. aastal. Partei alustas 1960-ndatel sissisõda Portugali koloniaalvõimu vastu. Pärast iseseisvumist 1975 puhkes kodusõda antikommunistliku RENAMO partei vastu.
Agnes Levandi

Agnes Levandi (neiuna Adamson; sündinud 29. jaanuaril 1940 Tšeljabinskis, Vene NFSV-s) on suusataja, spordipedagoog, suusakohtunik ja füsioterapeut.
Agnes Levandi lõpetas 1959. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1964. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Sportima hakkas ta koolis Irene ja Hans Puki juhendamisel. Esimesi suusatreeninguid suunas Aino Paal. 1957. aastast alates treenis Agnes Levandi Herbert ja Erna Abeli õpilasena. 
Agnes Adamson (Levandi), Helle Tallo, Hain Kinks ja Aadu Pind olid neli Eesti koondise suusatajat-meistersportlast, kes valiti raja eessõitjaiks, kui toimus tolle aja kohta erakordne sündmus – Soome Vabariigi president Urho Kaleva Kekkonen käis 1964. aasta märtsis Eesti NSV-d külastades Käärikul suusatamas. 
Agnes Levandi (suusarahva seas Aki) meenutab:
"Sõitsime sadakond meetrit eespool, liikusime Tornjärve suunas. Seisatasime mäe all. Äkki nägime, kuidas tagapool keegi kukkus diagonaalsel laskumisel lume tuisates. Presidendi taga sõitnud julgestaja oli nigelam suusataja, ta pillas kukkudes kaasas olnud relvagi lumme."

Isiklikku

Agnes Levandi abikaasa on Anti Levandi. Neil on kolm poega, Allar Levandi on tunnustatud kahevõistleja.
Rahvaluule

Folkloori kahjulik mõju

Tartu ülikooli eesti ja võrdleva rahvaluule doktorant Margaret Lyngdon leidis oma uurimistöös, et folkloor võib mõnikord toimida inimgruppide lõhestajana ja viia lausa grupivägivallani ja mõrvadeni.

Rahvaluule kogumine

Euroopas pani rahvaluule kogumisele ja uurimisele aluse Johann Gottfried Herder eri rahvaste rahvalaulude antoloogiaga "Volkslieder".
Eesti tähtsaim rahvaluulekoguja oli Jakob Hurt, suurkoguja oli ka Mattias Johann Eisen. Oskar Loorits on uurinud eriti rahvausundit, Herbert Tampere rahvalaule ja rahvamuusikat, August Annist "Kalevipoega". Eesti suurim rahvaluulekogu (umbes 1,2 miljonit lehekülge) asub Tartus Eesti Kirjandusmuuseumis.
Lozva

Lozva (vene keeles Лозьва) on Tavda vasakpoolne lähtejõgi Venemaal Sverdlovski oblastis.
Jõe pikkus on 637 km. Valgla pindala on 17 800 ruutkilomeetrit.
Lozva jõgi saab alguse Põhja-Uuralist ja jõuab Lääne-Siberi lauskmaale.
Jõgi on jääkattes novembrist maini.
Lozva jõe suuremad lisajõed on Põnovka, Bolšaja Jevva, Popil ja Ivdel.
Kommunismi must raamat

"Kommunismi must raamat. Kuriteod, terror, repressioonid" (prantsuskeelne originaal "Le Livre noir du communisme: Crimes, terreur, répression") on raamat, mis kirjeldab repressioone kommunistlikes riikides. Raamat ilmus 1997. aastal Prantsusmaal kirjastuse Éditions Robert Laffont poolt, autoriteks mitmed Euroopa teadlased, toimetas Stéphane Courtois.
Autoriteks olid Stéphane Courtois, Nicolas Werth, Jean-Louis Panné, Andrzej Paczkowski, Karel Bartosek, Jean-Louis Margolin, Rémi Kauffer, Pierre Rigoulot, Pascal Fontaine, Yves Santamaria, Sylvain Boulouque.
Eesti keeles ilmus raamat kirjastuselt Varrak 2000. aastal, tõlkijateks olid Marri Amon, Marvi Järve, Tunne Kelam, Tõnis Lukas, Tiiu Relve, Enn Sarv ja Indrek Õis. Eessõna "Varjud maailma kohal" kirjutas Lennart Meri. Raamatul on kaks lisa: "Poliitilised kuriteod SDV-s" (Joachim Gauck ja Ehrhart Neubert) ja "Eesti ja kommunism" (Mart Laar).
Mare Põldmäe

Elulugu

Ta lõpetas 1974 H. Elleri nimelise Tartu Muusikakooli, 1979 Tallinna Riikliku Konservatooriumi kompositsiooni ja 1986 TRÜ ajakirjanduse erialal. 
Oli 1981–1991 ajakirja Teater. Muusika. Kino muusikatoimetaja, 1991–1994 Estonia dramaturg, 1995–1996 Eesti Muusikaakadeemia avalike suhete konsultant, 1996–2002 Eesti Muusika Infokeskuse (asutajaid) direktor, ühtlasi oli festivali "Eesti muusika päevad" juhte ja 1999–2001 Kuressaare ooperipäevade kunstiline juht.

Teadustöö

Töid Eesti muusikaelust ja -teatrist, portreeartikleid eesti lauljatest. Tegutsenud muusikakriitikuna, teinud Eesti Raadios ja ETV-s muusikasaateid. Oli kogumiku "Eesti Teater" autoreid ja "Eesti teatri biograafilise leksikoni" (2000) toimetaja. Eesti Heliloojate Liidu (1983) ja Eesti Muusikanõukogu juhatuse liige, Muusikateaduse Seltsi liige. Nõukogude Eesti muusika-aastapreemia (1989). Üle 20 teadustrükise.

Isiklikku

Tema isa oli Rudolf Põldmäe, ema Aino Põldmäe ja tema vend on Alo Põldmäe ning oli 
Jaak Põldmäe.