google/wiki40b huggingface dataset:
Stephanos Nazarjan

Stephanos Nazarjan (armeenia Ստեփանոս Նազարյան, vene Назарян Степан Исаевич; 15. (27.) mai 1812, Thbilisi – 27. aprill (9. mai) 1879, Moskva) oli armeenia päritolu idamaade kirjanduse ajaloolane, õpetaja ja toimetaja.
Nazarjan sündis preestri perekonnas. Aastal 1827 lõpetas ta Thbilisis keskkooli, mille järel töötas lühikest aega ajaloo ja geograafia õpetajana. Aastatel 1832–1840 õppis Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas. Seejärel õppis idamaade keeli Peterburis ja 1842 läks Kaasanisse, kus hakkas orientalistika osakonnas õpetama armeenia keelt.
1849 sai Nazarjanist Moskva Lazarevi Idamaade Keelte Instituudi pärsia ja araabia kirjanduse professor. Oma doktoritöös analüüsis Nazarjan 10.–11. sajandi vahetuse paiku elanud pärsia luuletaja Firdausi kirjutatud tänapäeva Iraani rahvuseepost "Shāhnāmeh".
Euroopa valgustusliikumise ja 1840. aastate Venemaa sotsiaalliikumise mõjul hakkas Nazarjan kirjutama ja avaldama palju feodaalkorda ja ideoloogiat kritiseerivaid kirjutisi. 1850ndatel sai temast Armeenia valgustusliikumise eestvedaja. Aastatel 1858–1864 vahel avaldas ta oma artikleid Moskvas väljaantavas ajakirjas Hjusisaphajl (Virmalised), millel oli suur mõju Armeenia avaliku arvamuse kujundamisel.
Teravkoonnastik

Levila

Need väikesed (alla 50 cm pikkused) maod on levinud Põhja-Aafrikas, Indias ja Pakistanis.

Eluviis

Nad on kohastunud varjatud öise, poolkaevuva eluviisiga: ninamiku tipp on terava kujuga ning ninasõõrmed on varustatud klappidega.
Rada ja jäljed

"Rada ja jäljed" (inglise "The Path and the Traces") on eesti helilooja Erkki-Sven Tüüri 2005. aastal loodud muusikateos. Teos on pühendatud Arvo Pärdile. Muusikateose pikkus on 12 minutit. Teose kandis esimest korda ette 29. juunil 2005 Tallinna Kammerorkester (dirigent Tõnu Kaljuste).
Tattnalli maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1801. aastal.
Afroameerika kirjandus

Afroameerika kirjandus (varem afro-ameerika kirjandus) on afroameeriklaste kirjutatud ilukirjandus, osa ameerika kirjandusest.
Afroameerika kirjanikud väljendavad afroameeriklaste topeltidentiteeti, püüdes ühelt poolt saavutada väärilist kohta ameerika kultuuris ja teiselt poolt rõhutades afroameeriklaste kultuurilist eripära.

Ajalugu

Enne Ameerika kodusõda olid afroameeriklased enamasti orjad, kellel lugemine ja kirjutamine oli keelatud, mistõttu nende omakultuur elas suulise pärimusena.
Afroameerika kirjandus sai alguse endiste orjade autobiograafiatest, näiteks Frederick Douglassi "Narrative of the Life of Frederick Douglass (1845) ja Harriet A. Jacobsi "Incidents in the Life of a Slave Girl" (1861).
1920ndatel tekkis suurlinnade afroameeriklaste nn Harlemi renessanss. James Weldon Johnson, Jessie Fauset ja Nella Larsen kirjeldasid heale järjele jõudnud afroameeriklaste kogemusi rassilise diskrimineerimisega. Langston Hughesi ja Zora Neale Hurstoni teosed toetusid rahvakultuurile.
Protestikirjanikud Richard Wright ja Ann Petry püüdsid realistlike getosid kujutavate romaanidega "Native Son" (1940) ja "The Street" (1946) avada valgete lugejate silmi rassismi ebainimlikkusele.
1950ndatel ja 1960ndatel tõstsid James Baldwin ja Ralph Ellison esile mustanahaliste inimväärikust ja rikast kultuuri. 1960ndate lõpus tekkis liikumine Black Power, mis pani ka mustanahalised kirjanikud rõhutama oma kultuurilist autonoomiat, mis väljendus muu hulgas Nikko Giovanni uhkes võitlevas luules. Hakati otsima afroameerika kultuuri juuri. Iseloomulikud on naiskirjanike perekonnasaagad, näiteks Alice Walkeri "The Third Life of Grange Copeland"  (1970) ja Nobeli kirjandusauhinna laureaadi Toni Morrisoni "Song of Solomon" (1977). Samalaadne on Alex Haley raamat "Roots" (1976), mille järgi on tehtud ka seriaal.
Imre Lakatos

Imre Lakatos (9. november 1922 Debrecen – 2. veebruar 1974 London) oli teadusfilosoof.

Demarkatsiooniprobleem

Imre Lakatos leidis, et Popperi demarkatsioonikriteerium, mis tugineb falsifitseeritavusele, on "üpris hämmastav. Teooria võib [Popperi järgi] olla teaduslik isegi juhul, kui tema kasuks ei ole põrmugi tõendeid, ja võib olla pseudoteaduslik isegi juhul, kui kõik kättesaadavad tõendid on tema poolt.".
Lakatosi  (1970, 1974a, 1974b, 1981) enda kriteerium, mida ta nimetas sofistikeeritud (metodoloogiliseks) falsifikatsionismiks, ei käi eraldi võetud teooria või hüpoteesi kohta, vaid kogu uurimisprogrammi kohta, milles teooriad järjest vahetavad üksteist välja. Progresseeruvas uurimisprogrammis teevad uued teooriad üllatavaid ennustusi, mis leiavad kinnitust; degenereeruvas uurimisprogrammis luuakse teooriaid ainult tuntud faktide seletuseks. Kui uurimisprogramm ei rahulda miinimumnõuet, et igal uuel teoorial on suurem empiiriline sisu kui eelmisel, siis ta on pseudoteaduslik.
Peamine koesobivuskompleks

Peamiseks koesobivuskompleksiks ehk MHC-geenideks ehk koesobivusantigeenideks ehk suuremaks koesobivuskompleksiks (ka: histokompatibiilseks peakompleksiks) (lühend MHC, inglise major histocompatibility complex) nimetatakse paljude selgroogsete lümfoid(-immuun)süsteemi geenikompleksi, mis paikneb ühes kromosoomis.
Peamise koesobivuskompleksi geenide ülesandeks on lümfoid-(immuun-) süsteemi rakkude vahelise kommunikatsiooni hõlbustamine, raku pinnal olevate koesobivusantigeenide olemasolu kontrollimine ja äratundmine (organismiomaste rakkude eristamine võõrastest rakkudest) ja immuunvastuse esilekutsumine ning tõenäoliselt osalemine sugulises valikus. 
Nii näiteks tunnevad T-rakkude pinnal paiknevad T-rakkude retseptorid ehk TCR-molekulid ära kehavõõraste antigeenide olemasolu viirusega nakatatud raku välispinnal koos raku enda peamise koesobivuskompleksi (inimestel HLA) antigeenidega.

HLA antigeenide ja alleelide määramine elundite siirdamisel

Enne elundite ja rakkude siirdamist teostatakse eelnevalt nii doonori kui ka retsipiendi HLA antigeenid/alleelid määramine (näiteks PCR-iga).
Ana Pauker

Ana Pauker (sünninimi Hannah Rabinsohn; 13. veebruar 1893 – 14. juuni 1960) oli juudi rahvusest Rumeenia kommunistlik poliitik ja riigitegelane.
Ana Pauker sündis Vaslui maakonnas Codăeștis vaeses usklikus juudi perekonnas. Ta töötas Bukarestis juudi koolis õpetajana ning liitus 1915. aastal Rumeenia Tööliste Sotsiaaldemokraatliku Parteiga. Ta mängis aktiivset rolli vasakpoolses tiivas, mis sai 1921. aastal võimu parteis oma kätte. Samal aastal oli ta koos oma abikaasa Marcel Paukeriga Rumeenia Kommunistliku Partei asutajate hulgas. Ana Pauker arreteeriti võimude poolt 1923. aastal, seejärel elas eksiilis Lääne-Euroopas. 1928. aastal siirdus ta Moskvasse, kus õppis Kominterni Rahvusvahelises Lenini Koolis, seejärel tegutses Prantsusmaal Prantsuse Kommunistliku Partei instruktorina. 1934. aastal pöördus ta Rumeeniasse tagasi, kus ta järgmisel aastal vahistati ning mõisteti kümneks aastaks vangi. 1941. aasta mais vahetas Rumeenia valitsus ta Nõukogude Liiduga vangide vahetuse korras Ion Codreanu vastu.
Ana Pauker pöördus Rumeeniasse tagasi 1944. aasta septembris, kui Punaarmee oli riigi hõivanud. 1947. aasta novembris sai ta Rumeenia välisministriks. Ta oli Rumeenia Kommunistlikus Parteis üks nn. "Moskva fraktsiooni" juhte ning teda on peetud ka 1940. aastate lõpu ja 1950. aastate alguse Rumeenia tegelikuks liidriks. Rumeenia Kommunistliku Partei peasekretär Gheorghe Gheorghiu-Dej kasutas ära Stalini antisemiitlikku "kosmopoliitide" vastast kampaaniat kõrvaldamaks Ana Paukerit 1952. aasta mais välisministri ametist. 1953. aasta veebruaris ta arreteeriti, kuid Stalini surma järel vabastati ning paigutati koduaresti kuni 1954. aastani. 1956. aastal kutsuti ta parteikontrolli komisjoni ette ja nõuti, et ta oma süüd tunnistaks. Pauker ennast süüdi ei tunnistanud. Ta nõudis enda parteisse tagasivõtmist, kuid edutult. Oma viimastel eluaastatel tegeles ta prantsuse ja saksa keelest tõlkimisega.
Keskkonnategevuse tulemuslikkus

Keskkonnategevuse tulemuslikkus (inglise environmental performance) on ettevõtte või muu organisatsiooni keskkonnakoormuse vähendamise eesmärgi saavutamise määr. 
Keskkonnategevuse tulemuslikkus iseloomustab organisatsiooni keskkonnategevust ja selle mõõdetavaid tulemusi. Keskkonnategevuse tulemuslikkuse hindamise meetoditeks võib lugeda selliseid keskkonnajuhtimisvahendeid nagu keskkonnaaudit, keskkonnamõju hindamine, ökokaardistamine, keskkonnabilanss, keskkonnaarvestus, ökotõhususe hindamine, olelusringi hindamine jt.
Makedoonia muusika

Makedoonia muusika on Makedooniast pärinev või makedoonlaste loodud või esitatud muusika.
Makedoonia muusikal on palju ühist teiste Balkani maade muusikaga. Makedoonia rahvamuusika võib jagada kaheks: traditsiooniline pärimuslik muusika ja uuemal ajal loodud rahvalik muusika. Pärimuslikku muusikat saab omakorda jagada maapiirkondade ja linnade muusikaks. Sinna kuuluvad lüürilised ja eepilised laulud, töölaulud, rituaalsed laulud, naljalaulud, ringtantsud, jne. Rahvusvaheliselt tunnustatud makedoonia rahvakunstiansambel on Tanec (Танец).
Balkani muusika on tuntud keerukate rütmide ja taktimõõtude poolest, erand pole ka makedoonia muusika. Rahvalauludel võib olla nii keeruline taktimõõt kui 22/16, mis jaguneb kaheks 11-löögiliseks osaks: 2+2+3+2+2 ja 3+2+2+2+2. Teatud löökide rõhutamiseks mängitakse tihti neid teistega võrreldes pikemalt.
Kõige levinum pill makedoonia kultuuris oli torupill gajda. Tänapäeval mängitakse seda peamiselt kontsertidel.
Uuemal ajal loodud rahvamuusika põhineb traditsioonidel, kuid sellel on kindlad autorid, kellel on nüüdisaegse seaduse järgi autoriõigused. Enamasti on selle loojateks ja esitajateks professionaalsed muusikud. Eakamate muusikute loodu sarnaneb rohkem pärimusliku muusikaga, nooremate looming on modernsem.
Popigai jõgi

Popigai (vene Попигай) on jõgi Ida-Siberi loodeosas. Jõgi saab alguse Tšonno-Küel järvest Anabari platool ning suubub Laptevite mere Hatanga lahte.
Jõe pikkus on 532 km, jõgikonna pindala 50 300 km². Keskmine äravool umbes 400 m³/s.
Jõesäng on kärestikuline, alamjooksul voolab jõgi laias soostunud jõeorus.
Peamised vasakpoolsed lisajõed on Rassohha ja Fomitš.
Jõgi toitub peamiselt lumesulamisveest. Oktoobrist juunini on kaetud jääga.
Hermistu soo

Hermistu soo on soo Hiiu maakonnas Kõrgessaare vallas. Soo pindala on 208 ha.
Soos on valdav puisraba.
Piimandus

Eesti piimandus

Eestis tegutses aastatel 1937–1944 Õisu Piimandusinstituut.
Piimandust on Eestis õpetatud Eesti Maaülikoolis, Õisu Põllumajandustehnikumis, Tartu Toidutööstus- ja Teeninduskoolis.
Kantsel

Nimetus

Sõna "kantsel" on eesti keelde tulnud saksakeelsest sõnast "Kanzel", mis omakorda pärineb itaalia sõnast cancelli ('võre, tõkked').

Ajalugu

Kristlikus kirikus peeti jutlust algselt ambonilt, mis paiknes kooriruumi ja löövi vahel.
Mida suuremaid kirikuid hakati ehitama ja mida tähtsamaks muutus jutlus, seda kõrgemaid kantsleid hakati rajama ja seda kunstilisemalt neid hakati kujundama. Jutluse kuuldavuse huvides paigutati kantsel sageli löövi keskele ning varustati kõlakatusega.

Kantsel ja ambon tänapäeva katoliku kirikus

Pärast reformatsiooni kasvas jutluse tähtsus, mistõttu paljudes kirikutes rajati luksuslikud kantslid. Paljudes protestantlikes kirikutes on kantselaltar: kantsel on toodud altari kohale ning moodustab altariga ühtse konstruktsiooni. See väljendab sõna ja sakramendi üheväärsust.
Katoliku kirikutes, kus on säilinud vanad kantslid, kasutatakse neid tänapäeval harva, sest Teise Vatikani kirikukogu liturgiareform muutis missa korda. Võeti uuesti kasutusele ambon – kõrgem koht, kust loetakse jumalasõna ning tõlgendatakse seda homiilias. Saksamaal paikneb kõrgendatud altarisaare eesääres enamasti spetsiaalne pult (mida sageli samuti nimetatakse amboniks) jumalasõna lugemiseks, homiiliaks ning teiste jumalasõnaga seotud tekstide ettekandmiseks. Tridenti missas jutlustatakse sageli ikka veel kantslist.

Luteri kirikud

Luteri kirikutes on kantslil siseruumis oluline koht altari kõrval, sest luteri liturgias on jutlusel oluline osa. Martin Luther pidas jutlust oluliseks, kuid nägi jumalateenistust ühtse tervikuna, mis koosneb liturgiast, jutlusest ja muusikast.

Kalvinistlikud kirikud

Kalvinistlikes kirikutes võib kantsel paikneda lausa altari kohal. Erinevalt Martin Lutherist pidas Jean Calvin jutlust liturgiast ja muusikast olulisemaks.

Katoliku kirikud

Kantslid on olemas ka katoliku kirikutes, kuid katoliku missas ei ole jutlus nii oluline kui näiteks luterlikus ja katoliiklikus jumalateenistuses. Preester võib kogudusele jutlust pidada altari ees seistes.

Õigeusu kirikud

Õigeusu kirikutes ei loeta jutlust kantslist, vaid ambonilt.

Kantslite kujundus

Kantslid võivad olla väga kunstipäraselt kujundatud. On olemas barokk-, rokokoo- ja klassitsistlikke kantsleid.
Neemi peakraav

Neemi peakraav (ka Unguma jõgi) on peakraav Saare maakonnas Saaremaa vallas. Kraavi pikkus on 10,1 km. Kraavi valgla suurus on 33,6 km².
Kolmikpunkt

Kolmikpunkt on mingi aine jaoks kindel temperatuuri ja rõhu väärtuste paar, mille puhul aine kolm agregaatolekut on omavahel tasakaalus.
Danilovi rajoon

Haldusjaotus

Danilovi rajoonis on 563 asustatud punkti, mis kuuluvad ühe linna (Danilovi) ja kolme valla (külaasunduse) koosseisu.
Gnoosis

Gnoosis (kr γνῶσις: gnō̂sis) on taipamine, teadmine. Gnoosis tähendab inimvaimu avanemist millegi uue mõistmiseks. Antiikses hellenistlikus maailmas oli gnoosis jumalike saladuste taipamine, tundmine. Gnoosis oli gnostitsismiks nimetatud usuliste suundumuste keskne mõiste.
Gnostitsism (kui "teadmise usund") tekkis Vahemereruumi idaosas ja levis meie ajaarvamise esimestel sajanditel Rooma impeeriumi erinevates piirkondades. Ühe oma haru, maniluse ehk manihheismi näol levis liikumine laialdaselt ka Sassaniidide (ehk Uus-Iraani) riigis, jõudes misjonäride kaudu Hiinasse. Gnoosisel on palju kokkupuutepunkte algkristluse, ja teiste Rooma keisririigis levinud usunditega (judaism, müsteeriumikultused) ja filosoofiasüsteemidega, eriti keskmise platonismiga.
Gnostiline suundumus on iseloomulik kõikidele religioonidele. Gnoosise esilekerkimine toimus pärast I maailmasõda, kui Euroopas tehti katseid levitada (hääbunud) idamaiseid usundeid. 20. sj. lõpus kasutasid gnoosist New Age jt sarnased liikumised.
Gabe Newell

Gabe Logan Newell (sündinud 3. novembril 1962), tuntud kui Gaben, on Ameerika Ühendriikide programmeerija ja ärimees. 
Ta on tuntud videomänguarenduse ja videomängude digitaalse levitamisega tegeleva ettevõtte Valve Corporation kaasomanik ja kaasasutaja.

Varajane elu ja töö Microsoftis

Newell sündis Colorados ja õppis vahemikus 1980–1983 Harvardi Ülikoolis, kuid katkestas enne lõpetamist õpingud ja suundus tööle tarkvarafirmasse Microsoft. Ta töötas Microsoftis 13 aastat ja osales operatsioonisüsteemide Windows 1.01, 1.02 ja 1.03 loomisel. Ta on hiljem öelnud, et õppis oma esimese kolme kuuga Microsoftis rohkem kui aastate jooksul Harvardis ja nimetas seda üheks õpingute katkestamise põhjuseks.

Tunnustused

2013. aastal lisati ta nimi Interaktiivsete kunstide ja teaduste akadeemia (Academy of Interactive Arts & Sciences) kuulsuste halli nimekirja.
2013. aasta märtsis anti talle Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhind BAFTA Fellowship märkimisväärse panuse eest videomängutööstuse arengusse.
2017. aasta oktoobris loetles Forbes teda ühena Ameerika Ühendriikide 100 rikkaimast inimesest, hinnates ta varandust 5,5 miljardile USA dollarile.

Isiklikku

Newell kannatas varem sarvkesti mõjutava ja pimedusega lõppeda võiva Fuchsi düstroofia käes, kuid paranes tänu kahele 2006. ja 2007. aastal läbi viidud sarvkestalõikusele.
Ta abikaasa on Lisa Mennet Newell (neiupõlves Mennet), kellega tal on kaks last. Newell abiellus Mennetiga 1996. aastal samal päeval, kui Newell ja Harrington asutasid Valve'i.
Ta on oma lemmikvideomängudeks nimetanud "Super Mario 64", "Doomi" ja Burroughs Corporationi suurarvuti versiooni "Star Trekist".
Ehisviil

Ehisviil ehk vimperg (saksa sõnast Wimperg) on akna, niši või portaali kohal olev kõrge terav ja ilustatud viil. Sageli on ehisviilu ääred ronilehtedega ja tipp ristlillikuga kaunistatud. Eriti iseloomulik on ehisviil gooti arhitektuurile.
Eesti arhitektuuris on ehisviil Valjala, Ridala ja Tartu Jaani kirikute portaalidel ning Tallinna toomkiriku, Niguliste ja Oleviste kiriku, Haapsalu toomkiriku ning Kuressaare linnusekabeli sakramendiniššidel.
Eike Värk

Eike Värk (sündinud 31. juulil 1956) on eesti teatriteadlane.
Ta lõpetas 1974. aastal Tallinna 32. Keskkooli teatriklassi ja 1980 Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatika-füüsikaõpetaja diplomiga. Aastal 1999 kaitses Tallinna Pedagoogikaülikoolis magistrikraadi (magistritöö "Eesti kutselise nukuteatri ajaloost", juhendaja Peet Lepik) ja 2012 Tartu Ülikoolis doktorikraadi (doktoritöö "Näitleja loomingulise pikaealisuse ja mitmekülgsuse fenomen Salme Reegi näitel", juhendaja Luule Epner).
Rubin Teitelbaum

Rubin Teitelbaum (17. jaanuar 1907 Tapa – 4. september 1941 Tallinn) oli Eesti tõstja.
1927–1933 tuli ta kergekaalus (kuni 67,5 kg) 7 korda Eesti meistriks.

Isiklikku

Tema õde oli kergejõustiklane, võrk- ja korvpallur Sara Teitelbaum.
Jaunmuiža mõis

Jaunmuiža mõis (saksa keeles Radenhof-Neuhof, varem Neuhof, läti keeles Jaunmuiža) oli riigimõis Liivimaal Volmari kreisis Põhja-Ruhja kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub see Lätis Ruhja piirkonnas Vilpulka vallas Lodes Jaunāmuiža külas.

Ajalugu

Jaunmuiža oli 1826. aastal Jurata karjamõis. 1909. aastal loeti valdust iseseisvaks riigimõisaks.
Upa–Leisi maantee

Upa–Leisi maantee (registrinumbriga 79) on üks Eesti tugimaanteedest. 
See saab alguse Upa külas Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee 140. kilomeetril. Tee pikkus on 36,8 km. Tee lõpeb Leisi alevikus Orissaare–Leisi–Mustjala tee 31. kilomeetril. Leisi alevikus kannab nime Kuressaare maantee.

Asulad Upa–Leisi maanteel

Upa küla, Laadjala küla, Kiratsi küla, Uduvere küla, Kaarma küla, Saue-Mustla küla, Saue-Putla küla, Liiva-Putla küla, Haeska küla, Lööne küla, Jööri küla, Selja küla, Karja küla, Pärsama küla, Tutku küla, Angla küla, Aru küla, Veske küla, Leisi alevik.
Mart-Peeter Erss

Mart-Peeter Erss (sündinud 11. aprillil 1969) on eesti sotsiaaltöötaja ja ametnik.

Haridus

Lõpetas 2008. aastal Tallinna Ülikooli sotsiaaltöö eriala magistriõppe ja kaitses magistrikraadi tööga „Tallinna sotsiaalhoolekande struktuuriorganisatsiooni muutmise vajadus ja võimalused“ (juhendaja professor Lauri Leppik).

Töö

Töötab 2001. aastast Põhja-Tallinna Valitsuse sotsiaalhoolekande osakonna juhatajana.

Ühiskondlik tegevus

Eesti Üliõpilaste Seltsi liige 1993. aastast.
Eesti Sotsiaaltöö Assotsiatsiooni (ESTA) eestseisuse liige. Kutsekoja sotsiaaltöötaja ja hoolekande asutuse juhi kutsekomisjoni liige. 2012. aastast EAPN Eesti (Vaesuse Vastu Võitlemise Euroopa Võrgustiku) eestseisuse liige.
Kahekroonine pangatäht

Esikülg

Pangatähe esiküljel on kujutatud baltisaksa loodusteadlane, antropoloog, kirjeldava ja võrdleva embrüoloogia rajaja Karl Ernst von Baer (1792–1876). Ta sündis Eestis, töötas Königsbergis, Peterburis ja Tartus. Baer oli Vene Geograafiaseltsi asutaja ja selle esimene president. 1826. aastal avastas Baer imetajate (sh inimese) munaraku.

Tagakülg

Pangatähe tagaküljel on vaade Tartu Ülikooli peahoonele. Hoone on ehitatud aastatel 1804–1809 arhitekti Johann Wilhelm Krause projekti järgi endise Maarja kiriku varemetele. Peahoone avati pidulikult 1809. aastal. Kolmekorruseline hoone on ehitatud kõrgklassitsistlikus stiilis ja paikneb tolleaegsele esindushoonele kohaselt tõstetud terrassil. Peafassaadi kuue sambaga portikusest on kujunenud Eesti kõrghariduse sümbol.
16. armee (Wehrmacht)

Ajalugu

Formeeriti 22. oktoobril 1939. aastal 3. armeest. Võttis osa Hollandi ja Prantsusmaa vallutamisest 1940. aastal. 
1941. aastal saksa vägede sissetungil Nõukogude Liitu liikus Väegrupp Nordi koosseisu kuulunud 16. armee võitles põhjapoolses sektoris ning osales Leningradi linna blokeerimises. 
1944. veebruaris alanud Punaarmee suurpealetungi käigus taganes Ilmeni järve piirkonnast Pihkva rajooni. 1944. suvel taganes lahingutega Riia alla. Oktoobris 1944. oli armee Väegrupp Kurlandis vastutav Riia sillapea eest. Kapituleerus 8. mail 1945. Kuramaal.
Ernst Blessig

Ernst Friedrich Blessig (12/24. detsember 1859 Peterburi – 22. aprill 1940 Tartu) oli Eesti arst (oftalmoloog).
Ernst Blessig oli Frederic Johann Blessigi (1816–1887) ja Wilhelmina Amburgeri (1822–1898) noorem poeg. Ta õppis Peterburis erakoolis ning aastatel 1877–1885 Tartu Ülikoolis arstiteadust. Pärast seda töötas ta Peterburi silmahaiglas. Aastatel 1887–1888 täiendas ta ennast Saksamaal. 1888. aastast oli ta Peterburi silmahaigla kirurg ning alates 1900. aastast selle juhataja. 1918. aastal lahkus ta Peterburist ja pöördus Tartusse.
1921–1929 Tartu Ülikooli silmahaiguste professor. Blessig uuris glaukoomi ja teisi silmahaigusi. 1921. aastal oli ta üks Eesti Pimedate Hoolekande Seltsi "Pimedate abi" asutajaid.
Ernst Blessig oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli Elise Augusta Moritz, kellega Blessig abiellus 1891. aastal Peterburis. Naine suri 1914. aastal tuberkuloosi. Teist korda abiellus ta 1927. aastal Tartus Dagmar Amalie Kochiga. Kummastki abielust lapsi ei sündinud.

Blessigi mälestus

Eesti Pimedate Muuseum paigaldas 1990. aastal tema kalmule Raadi kalmistul hauatähise: graniitkivile kinnitatud kaks pronksplaati, ühel tema nimi, ladinakeelne ametinimetus, sünni ja surma kuupäevad, teisel vähendatud koopia Tartu Ülikooli Silmakliiniku fuajees asuvast skulptor Aleksander Elleri loodud bareljeefist "Pimedat viiakse Hygieia juurde". Hauatähise kujundas kunstnik Ado Koch. 2005. aastal varastati tähiselt pronksplaadid. Eesti Pimedate Muuseum, Tartu Nägemisvaegurite Arenduskeskus ja Tartu Ülikooli Silmakliinik taastasid hauatähise 2006. aastal.
Digital Radio Mondiale

Ajalugu

The Digital Radio Mondiale (DRM) konsortsium loodi 1998. aastal: 20 ülemaailmse tähtsusega raadioorganisatsiooni kirjutasid alla vastastikuse mõistmise memorandumile Guangzhous Hiinas. Allakirjutanud organisatsioonide hulgas oli ringhäälinguettevõtteid, teadusinstitutsioone ja seadmetootjaid. Eesmärgiks oli üldkasutatava digitaalraadio tehnilise standardi väljatöötamine ringhäälingusignaalide edastamiseks senistel amplituudmodulatsiooniga lainealadel.
DRM-raadio laiemat levikut on takistanud rahvusvahelise üksmeele puudumine kasutatavate lainealade ja sageduste osas.

Tehnika

Ülekantava signaali säästkodeerimise meetodid põhinevad koodekil MPEG-4/AAC, mis võimaldab 9 või 10 kHz laiuses ribas üle kanda stereosignaali helisagedusteni 15 kHz.
Signaali raadioülekanne toimub nagu DABi puhul suurel arvul allkandesagedustel; nt 9 kHz ribas on kasutusel 204 allkandesagedust sammuga 41 2/3 Hz; andmeedastuskiirus on sel juhul kuni 30 kbit/s.
Lisaks häirekindlusele, sealhulgas peegelduste ja feedingu suhtes, on võimalik ka programmivõrgu moodustamine ühel saatesagedusel ning niiviisi katta stereoprogrammiga ulatuslikke maa-alasid, eriti arvestades kasutatavate lainete suurt leviulatust.
Mudiste – Suure-Jaani – Vändra maantee

Mudiste – Suure-Jaani – Vändra maantee (registrinumbriga 57) on üks Eesti tugimaanteedest. 
See saab alguse Mudiste külas Imavere – Viljandi – Karksi-Nuia maantee 32. kilomeetril. Tee pikkus on 42,8 km. Tee lõpeb Allikõnnu külas Pärnu–Rakvere–Sõmeru maantee 43. kilomeetril.

Asulad Mudiste – Suure-Jaani – Vändra maanteel

Mudiste küla, Tällevere küla, Nuutre küla, Lõhavere küla, Päraküla küla, Lahmuse küla, Põhjaka küla, Vihi küla, Kootsi küla, Kaansoo küla, Veskisoo küla, Võiera küla, Tagassaare küla, Suurejõe küla, Kose küla, Säästla küla, Kirikumõisa küla, Kalmaru küla, Vändra alev, Allikõnnu küla.
Boris (Tarnovo prints)

Boris (praegune ametlik nimi bulgaaria keeles Борис Сакскобургготски, hispaania keeles Boris Sajonia-Coburgo-Gotha; sündinud 12. oktoobril 1997 Madridis), Bulgaaria kuningliku perekonna liige, Bulgaaria prints, Saksi hertsog, alates 7. aprillist 2015 Tarnovo prints.
Prints Kardami (2. detsember 1962 Madrid – 7. aprill 2015 Madrid) ja tema abikaasa Miriam de Ungría y Lópezi (sündinud 2. septembril 1962 Madridis, abiellunud 11. juulil 1996 samas) vanem poeg. Alates isa surmast oma vanaisa, kuningas Simeon II pärija.