google/wiki40b huggingface dataset:
Oslo Plaza

Oslo Plaza (ametlikult Radisson SAS Plaza Hotel) on hotell Oslos, mis on 117 meetriga linna ja kogu Norra kõrgeim hoone ning Põhjamaade kõrgeim hotell. Ehitis valmis 1989. aastal ja avati ametlikult 1990. aastal. Kuulub Radisson SAS hotelliketti.
33. ja 34. korrusel (ehitise tipus) on bassein ja saun.
Hotellil on 37 korrust 673 toaga, kus on kokku 1500 voodikohta.
Hoone karkass on betoonist ja seinad on kaetud peegelklaasiga.
E-kaubandus

Ajalugu

Üks populaarsemaid tegevusi veebis on ostlemine, mis sai võimalikuks 1991. aastal, kui internet levis kaubandusse. Alates sellest ajast on suur osa ettevõtetest laienenud veebikeskkonda. Kõige esimesed ja suuremad e-kaubandusega tegelevad ettevõtted on e-Bay ja Amazon. Tänu nende ettevõtete loojatele on tekkinud suur e-kaubanduse sektor.
Statistika andmete põhjal müüakse internetis kõige rohkem raamatuid, muusikat, arvuteid, kontoritarbeid ja teisi elektroonilisi seadmeid ning pileteid.
Johan Eichfeld

Johan Eichfeld (26. jaanuar 1893 Paide – 20. aprill 1989 Tallinn) oli eesti bioloog, põllumajandusteadlane ja ühiskonnategelane; põllumajandusdoktor (1936).

Teaduslik töö

Eichfeldi algatusel loodi Eestis mitmeid põllumajandus- ja bioloogiaalaseid uurimisasutusi, samuti tehti tema eestvõttel kompleksseid uuringuid mulla- ja sooteaduses ning paljudes teistes valdkondades. Ta oli lõssenkismi peamisi pooldajaid Eestis.
Eichfeld aretas mitmeid roosisorte: kobarroos, mõrsjaroos jmt. 1968. aastal aretas tollane Teaduste Akadeemia president Johan Eichfeld geraaniumpunaste õitega teehübriidroosi 'Friedebert Tuglas'. Kahjuks ei ole seda enam võimalik meie aedadest leida.
Korilus

Korilus on toidu ja tarbematerjali kogumine loodusest, seda ise sihilikult kujundamata.
Ajaloolises kontekstis kõneldakse korilusest eelkõige seoses küttide ja korilastega, viidates ajale, mil inimesed ei tundnud veel põllumajandust ega loomakasvatust ning said toidu kas loomi küttides või söödavaid taimi korjates.
Tänapäeval nimetatakse koriluseks eelkõige seente ja marjade korjamist loodusest kultuurilise tava, harrastuse või majandusharuna. Samas leidub maailmas tänini rahvaid, kes ei pea loomi ega põldu ning elatuvad küttimisest ja korilusest, nagu kunagi tegi kogu inimkond. Enamikus riikides on korilus majandusharuna siiski kõrvalise tähtsusega, pigem peetakse seda üheks aktiivse puhkuse vormiks.
Välisagent

Välisagent ehk välisesindaja (vene keeles vastavalt `иностранный агент´ või `зарубежный представитель´) on välismaise volitaja huve esindav füüsiline või juriidiline isik.

Ajalugu

Esimesena registreeriti Venemaal välisagendina juuni lõpul 2013 mittekaubanduslik partnerlus ""Konkurentsivõime edendamine SRÜ riikides".
Venemaa justiitsministeeriumi andmeil tegutses 2014. aastal Venemaa territooriumil 4108 välismaalt raha saavat (kokku 70 miljardit rubla) MTÜ-d. 2014. aastal kirjutati välisagentide registrisse 52 MTÜ-d, 2015 81 MTÜ-d, 2016. aastal nimekiri küll mõnevõrra lühenes, välja arvati 41 organisatsiooni ja jaanuaris 2017 oli arvel "kõigest" 103 välisagenti. 
Välisagentidena aga tahab Venemaa võimuladvik näha nende suhtes kriitikat tegevaid organisatsioone. Ilmekas on ajaloo- ja inimõigusteorganisatsiooni "Memorial" ümber toimunu. 21. aprillil 2013 alustasid võimud  "Memoriali" suhtes uurimist  ja otsisid läbi Moskva kontori. "Memoriali" juhataja Arseni Roginski teatas, et ei kavatse loobuda välisrahastusest ega kavatse ka "Memoriali" välisagendina" registreerida.30. aprillil 2013 tegi  Venemaa Prokuratuur "Memorialile" korralduse end registreerida välisagendina. 23. mail 2014 otsustas Zamoskvoretski kohus, et "Memorial" peab ennast välisagendina registreerima kuna võtab vastu välisraha. 12. septembril 2014 otsustas Moskva linnakohtus apellatsioonikaebust arutades, et eelnev otsust on õige. 10. oktoobril 2014 esitas Venemaa justiitsministeerium kaebuse Venemaa Ülemkohtule "Memoriali likvideerimiseks. 28. jaanuaril 2015 otsustas Ülemkohus kaebust mitte rahuldada kuna "Memorial" pole oma tegevuses seadusi rikkunud. 30. septembril 2016 leidis justiitsministeerium, et "Memorial täidab välisagentide funktsioone". Kuna "Memorial" polnud end vabatahtlikult lisanud välisagentidena tegutsevate organisatsioonide registrisse, koostas justiitsministeerium aruande toimepandud süüteo kohta ja edastas juhtumi Moskva Tverski rajoonikohtule  7. detsembril 2016 otsustas Tverski rajoonikohus "Memoriali" karistada 300 tuhande rublase trahviga kuna organisatsioon ei olnud ennast registreerinud välisagendina.
Aleksander Arder

Aleksander Arder (19. september 1894 Kirna küla Lähtru vald Martna kihelkond – 29. september 1966 Tallinn) oli eesti laulja (bariton) ja viljakas laulupedagoog.
Lõpetas aastal 1914 Riia Vaimuliku Seminari. Laulmist õppis ta aastatel 1919–1923 Milanos A. Disconzi ja Roomas Georges Cunelli juures ning Stockholmis professor Karl August Nygren-Klosteri erastuudios, kus teisel aastal töötas kaasõppejõuna. Oli 1923–1931 Estonia teatri solist. Esinenud ka kontserdilauljana, populariseerides eesti heliloojate soololaule ja seda ka väljaspool Eestit.
Tunnustuse võitis laulupedagoogina, töötades aastatel 1928–1941 Tallinna Konservatooriumis (aastatel 1935–1940 lauluosakonna juhatajana) ja 1944–1966 Tallinna Riiklik Konservatooriumis (aastatel 1949–1962 laulukateedri juhataja, alates 1951 aastast professor). 1942–1944 kuulus Eesti NSV Riiklikesse Kunstiansamblitesse.

Õpilasi

Marta Rungi, Elsa Maasik, Tiit Kuusik, Ott Raukas, Evald Tordik, Ivo Kuusk, Hendrik Krumm, Ludmilla Issakova, Uno Kreen, Enno Sein, Henn Pai, Kalju Karask, Georg Ots jt.

Isiklikku

Tema isa oli Väike-Lähtru Jumalaema Sündimise kiriku (õigeusu) köster. Oli abielus Jaan Poska tütre Tatjanaga. Sellest suhtest sündis poeg Arpad Arder, kellest sai baptistijutlustaja. Teist korda oli abielus Marta Rungiga (aastast 1932). Pojapoeg Ott Arder oli luuletaja ja tõlkija. Pojapoeg Jaan Arder oli muusik (ansamblid Apelsin, Hortus Musicus jt).
Pornograafia

Pornograafia ehk porno on põhiliselt seksuaalse erutuse stimuleerimiseks mõeldud teoste liik, mis tavaliselt sisaldab inimeste paljastatud kehade või kehaosade, suguelundite, seksuaalvahekordade või muu seksuaalsusega seotu eksponeerimist ja/või kirjeldamist.

Ajalugu

Pornograafia kui iseseisva ja ühiskonna poolt tunnistatud valdkonna sündi seostatakse varase uusajaga (17. sajand), mil see kerkis esile koos esteetikaga kui selle vastaspoolus ning puudutas eelkõige st ihulis-erutavate raamatute kirjutamist, väljaandmist ja levitamist. Väljaanded olid enamasti varustatud pildimaterjaliga, peamiselt ladina või prantsuse keeles ja paljud neist olid trükitud anonüümsete libertiinide poolt Amsterdamis ning sealt levitatud üle Euroopa. Pornograafia sündimist võib seostada just kunstiliste vahenditega seksuaalse erutuse tekitamise institutsionaliseerumisega, mille kaudu see eristus muudest kunsti vormidest. Pornograafiat levitati enamasti põranda all ning sellega olid seotud suured trahvid ning väljaandjate üle peeti kohtuprotsesse.
Kuigi piirid pornograafia ja esteetilise elamuse vahel on sajanditega nihkunud, siiski on pornograafia kasutus siiani enamikus riikides seadusega piiratud ja sellega muudest kunstilise väljenduse laadidest eristatud, kuigi illegaalseks suurt osa seaduslikult toodetud ja levitatud pornograafiast enam ei peeta. Pornograafia vabanemine põranda alt algas 20. sajandi keskel ning selle viimaseks veerandiks oli pornograafia, sh pornograafilised filmid ja nende levitamine enamikus riikides mingil viisil legaliseeritud. Siiani on valdavalt keelatud alaealiste, loomade ja seksuaalse vägivalla kasutamine pornograafiliste teoste loomisel.
Esimestest pornograafilistest teostest olid tuntuimad näiteks "Ekslev hoor" ("La puttana errante", 1650), "Tütarlaste kool" ("L'Ecole des filles", 1655), "Satyra sotadica" (1660).
Ka varasemal ajal valmistati teoseid, mis tänapäevase pilgu jaoks võivad paista pornograafilised, kuid neisse ei suhtutud toona nii nagu pornograafiasse ega levitatud institutsionaliseeritult, kuigi teatud suguline aktiivsus ja selle kujutamine võis eri kultuurides olla taunitud nii ühiskondlikult kui ka õiguslikult.

Tulevik

Seoses Internetis toimiva interaktiivsust võimaldava pornograafiaga tegeldakse teleseksi vahendite väljatöötamisega, mis võimaldaks astuda tehislikku sugulisse vahekorda (harrastada küberseksi) inimestel, kes omavad vastavaid seadmeid ja võrguühendust. Kuna pornograafia on olemuselt suunatud seksuaalse erutuse tekitamisele teiseste või kunstlike vahenditega, siis peetakse teleseksi võimaldamist loomulikuks sammuks pornograafia arengus, kuigi see hakkab ähmastama piire pornograafia, prostitutsiooni ja üldse seksi vahel.

Pornograafiavastased

Tulisemaid pornograafiavastaseid on kristlik religioon. Tõsiseid probleeme on ka pornograafia õigusliku staatuse määratlemisega.
Õru mõis

Õru mõis (saksa keeles Erro) oli Laatre mõisa karjamõis Sangaste kihelkonnas Tartumaal.
Pallas-Yllästunturi rahvuspark

Pallas-Yllästunturi rahvuspark (soome keeles: Pallas-Yllästunturin kansallispuisto) on Soome rahvuspark, mis asub Enontekiö, Kittilä, Kolari ja Muonio valdades Lapi maakonnas.
See on Soome suuruselt kolmas rahvuspark, kattes 1020 ruutkilomeetrit. Külastajate arvult on see Soome populaarseim rahvuspark ning 2018. aastal külastas seda umbes 550 000 inimest.
Rahvuspark asutati 2005. aastal kui 1938. aastal loodud Pallas-Ounastunturi rahvuspargiga liideti Ylläs-Ounastunturi kaitseala. 
Pallas-Yllästunturi rahvuspargis asub umbes 350 kilomeetrit tähistatud matkaradu. Populaarseim matkarada on 55 km pikk Hetta-Pallase rada, mille läbimiseks kulub umbes 3–4 päeva. Pikimad matkarajad on 69 km ja lühimad 2 km pikad.
Ants Aamisepp

Ants Aamisepp (ka Hans Aamisepp; 29. august 1918 Tallinn – 29. september 2005 Uppsala, Rootsi) oli eesti põllumajandusteadlane.
1944 läks Rootsi. 1966 sai Uppsala põllumajandusülikoolis põllumajandusdoktoriks. Töötas samas 1952–1988.
Kuulus Rootsi Eestlaste Esinduse (REE) 3. Esinduskogusse 1962–1966.

Pere

Tema isa oli põllumajandusteadlane Julius Aamisepp, vend põllumajandusteadlane ja sporditegelane Ilmar Aamisepp, õde põllumajandusteadlane Valve Jaagus.
Anneli Salk

Anneli Salk (sündinud 2. septembril 1963) on eesti psühholoog.
Salk on lõpetanud Tallinna Ülikooli, Professionaalse Psühholoogia Erakooli ja Eriksoni Ülikooli. Psühholoogiakoolitusi on ta teinud alates 1998. aastast. Salk on olnud eraülikoolis Akadeemia Nord ja EELK Usuteaduse Instituudi magistrantuuris psühholoogiaõppejõud. Samuti on ta alates 2000. aastast Fertilitases psühholoogiline nõustaja.
Eskimo muusika

Eskimo muusikas on ülekaalus on väikese heliulatusega lihtne laul. Saatepillidena kasutatakse üldjuhul algupäraseid rahvapille – vuhisti, käristi ja raamtrumm (gilain). Laulu saatsid koor ja solist tantsuga.
Eesti otsib superstaari (esimene hooaeg)

Finaalid

Finaalid toimusid TV3 stuudios ja Pärnu Kontserdimajas. Kokku korraldati kaheksa finaalsaadet, millele lisandus kaheksa "Eesti otsib superstaari: Lava taga" lisasaadet. Igas finaalsaates langes telefonihääletusel kõige vähem hääli saanud laulja välja. Kohtunikel sõnaõigust ei olnud. Nende ülesandeks oli pärast laulja esitust anda tagasisidet lauljale, kriitikat, et aidata televaatajat oma valikus. Igal finaalsaatel oli(d) oma(d) teema(d), mille põhjal pidi laulja ka valima oma esitatava(d) laulu(d).
Ephraim Dietrich Hövel

Ephraim Dietrich Hövel (ka Hoewel ja Hofeldt; 3. juuli 1692 Brandenburg – 23. august 1758) oli Eesti vaimulik.
Õppis usuteadust (immatrikuleeriti 20. aprillil 1714) aastast 1714 Halle Ülikoolis.
Oli aastatel 1724–1758 Hargla koguduse õpetaja, olles aastast 1749 veel Tartu praostkonna praost.

Isiklikku

Tema väimees Heinrich Vick noorem oli Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja.
Reiki

Reiki on jaapanlase Mikao Usui poolt 20. sajandi algul välja töötatud vaimne tehnika, mis selle praktiseerijate väitel aitab parandada inimese vaimset ja füüsilist seisundit nn energia(te)ga manipuleerimise abil käte pealepanemise teel. Usui kinnitusel oli ta ravivõime saanud Kurama mäel mediteerides. Arvatakse ka, et ta taasavastas reiki vanu sanskritikeelseid tekste uurides.  
Sõna reiki tuleneb hiinakeelse sõna língqì (靈氣) jaapanikeelsest hääldusest (霊気: reiki; rei tähendab vaimu ja ki energiat või väge). Eesti keelde on see sõna tulnud jaapani keelest inglise keele vahendusel ning mõnikord kasutatakse ka inglise keeles levinud pseudotransliteratsiooni ("universal life energy") otsetõlget "universaalne eluenergia".
On mitmeid Reiki koolkondi, mis jagunevad üldplaanis kaheks: traditsioonilised Jaapani Reiki koolkonnad ja Lääne Reiki koolkonnad. 
Üldiselt usutakse, et reikiravija on vahendajaks reikienergiale ning see väljub tema peopesade kaudu abivajajasse, kusjuures tegu on nn intelligentse energiaga, mis ise teab, kuidas ravitavat on vaja mõjutada. Levinud on ka seisukoht, et reikiravijaks saamiseks tuleb eelnevalt läbida teatud pühitsusprotsess.
Reikiravi aluseks oleva ki olemasolu on spekulatiivne ja teaduslikult tõestamata.
Mõnedel andmetel on reiki avaldanud uuringute käigus patsientidele lõõgastavat, rahustavat, valuvaigistavat ja vererõhku alandavat mõju, samas näiteks uuringutes kemoteraapiat saavate onkoloogiliste patsientidega ei ole reiki efektiivsus võrreldes platseebomenetlusega ühest kinnitust leidnud ning patsientide suurenenud heaolu seostatakse lihtsalt füüsilise puudutuse mõju ja kellegi toetava kohaloluga 
2007 aasta andmeil olevat pakkunud lisateraapiana reikiravi võimalust oma patsientidele ~15% USA haiglatest (üle 800)
Hindi keel

Tegusõnad

Hindi keele tegusõna eristab kolme ajavormi: olevik, minevik ja tulevik ning kolme aspekti: perfektiivne, habituaalne ja progressiivne.
Finiitsed vormid moodustatakse verbi honā 'olema' vormide lisamisel tegusõna oleviku kesksõnale. Oleviku kesksõna ühildub subjektiga arvus ja soos.
 Meessoost subjekt                Naissoost subjekt
 mãi  kartā hũ     "mina teen"    mãi  kartī hũ    "mina teen"  
 tū   kartā hai    "sina teed"    tū   kartī hai    "sina teed"
 yah  kartā hai    "tema teeb"    yah  kartī hai    "tema teeb"  
 hum  karte hãi    "meie teeme"   hum  kartī hãi    "meie teeme"  
 tum  karte ho     "teie teete"   tum  kartī ho     "teie teete"
 ye   karte hãi    "nad teevad"   ye   kartī hãi    "nad teevad"

Arvsõnad

Arvsõnad on hindi keeles muutumatud. Arvsõnad 11 kuni 99 on ebareeglipärased.
  0  śūnya     10  das          20  bīs         30  tīs
  1  ek        11  gyārah       21  ikkīs       31  iktīs
  2  do        12  bārah        22  bāīs        32  battīs
  3  tīn       13  terah        23  teīs        33  tãitīs
  4  cār       14  caudah       24  caubīs      34  cautīs
  5  pā~c      15  pãdrah       25  paccīs      35  pãitīs
  6  chah      16  solah        26  chabbīs     36  chattīs
  7  sāt       17  sattrah      27  sattāīs     37  sãitīs
  8  āţh       18  aţ(ţ)hārah   28  aţ(ţ)hāīs   38  aŗtīs
  9  nau       19  unnīs        29  untīs       39  untālīs
 40  cālīs     50  pacās        60  sāţh        70  sattar
 41  iktālīs   51  ikyāvan      61  iksaţh      71  ikahattar
 42  bayālīs   52  bāvan        62  bāsaţh      72  bahattar
 43  tãitālīs  53  tirpan       63  tirsaţh     73  tihattar
 44  cauvālīs  54  cauvan       64  cãusaţh     74  cauhattar
 45  pãitālīs  55  pacpan       65  pãisaţh     75  pacahattar
 46  chiyālīs  56  chappan      66  chiyāsaţh   76  chihattar
 47  sãitālīs  57  sattāvan     67  saŗsaţh     77  satahattar
 48  aŗtālīs   58  aţţhāvan     68  aŗsaţh      78  aţhahattar
 49  uncās     59  unsaţh       69  unhattar    79  unāsī
 80  assī      90  nabbe            100 (ek) sau
 81  ikyāsī    91  ikyānave         101  ek  sau ek
 82  bayāsī    92  bānave           110  ek  sau das
 83  tirāsī    93  tirānave         ...  
 84  caurāsī   94  caurānave       1000 (ek) hazār
 85  pacāsī    95  pacānave        2000  do  hazār
 86  chiyāsī   96  chiyānave        ...
 87  satāsī    97  sattānave     100 000 ek  lākh
 88  aţhāsī    98  aţţhānave  10 000 000 ek  kroŗ
 89  navāsī    99  ninyānave 100 000 000 ek  arab
Leena Nivanka

Leena Päivikki Nivanka (sündinud 8. juulil 1944 Helsingis) on eesti-soome päritolu Soome teatritegelane.

Elu- ja töökäik

Ta elas aastatel 1951–1953 vanematega Pariisis, aastatel 1953–1958 Stockholmis, õppides sealses prantsuse gümnaasiumis. Aastal 1962 asus ta Helsingi ülikoolis õppima sotsioloogiat ja sotsiaalpoliitikat, aastal 1970 kaitses ta magistrikraadi.
Ta töötas aastatel 1970–1976 Helsingi Linnateatris programmi koordineerijana. Aastatel 1976–2007 oli ta Soome Rahvusooperi pressiosakonna juhataja ja projektijuht.
Aastal 1992 avaldas ta raamatu koloratuursopranist "Lea Piltti". Ta on pidanud ettekandeid ja kirjutanud artikleid muusikast ning teatrist, eriti ooperist.

Isiklikku

Tema ema Erika Nivanka oli aktiivne hõimusuhete edendaja ja Eesti Rahvusringhäälingu esimene naisdiktor ning isa Eino Nivanka oli raamatukogutöötaja. Õde Eevi Anniki Nivanka on keeleõpetaja ja tõlkija.
Tancrémont'i fort

Tancrémont'i fort (prantsuse keeles Fort de Tancrémont ja hollandi keeles Fort Tancrémont) on fort Belgia idaosas Liège'i provintsis Verviers' ringkonnas Theux' vallas Tancrémont'i asulast kirdes Banneux'st  Pepinsterisse viiva maantee (RN666) ääres. Maantee läheb tänapäeval üle fordi loodepoolse välisosa nii, et fordi kaks abiosa (blokid B.O ja B.P.) jäävad teisele poole maanteed.

Ajalugu

1930. aastatel kavatses Belgia rajada Esimese maailmasõja aegsete Liège'i kindluse sisemise ringi (2. ringi) nelja vana fordi asemele kuus uut. Neist jõuti enne Teist maailmasõda teha valmis neli forti, millest kõige suurem ja võimsam oli Ében-Émaeli fort ning kõige uuem oli kagupoolne Tancrémont'i fort. 
Fort ehitati aastatel 1936–1938 Liège'i kindluse välimise ringi (1. ringi) lõunaossa (põhjaosa kaitses Ében-Émaeli fort). See oli Liège'i kindluse kõige väiksem fort.

Relvastus

Peakaliiber oli 75-mm Boforsi M1934 kahur, mille valmistaja oli Fonderie Royale des Canons (FRC). 47-mm kahurid olid sama valmistaja M1936. Forti kavandati ka 120-mm kahureid (nagu Ében-Émaeli fordis), kuid plokk B.III jõuti relvastada ainult kuulipildujatega.

Teise maailmasõja ajal

Teise maailmasõja puhkedes 1. septembril 1939 suurendati fordi lahinguvalmidust. Saksamaa kuulutas Belgiale 10. mail 1940 sõja ning vallutas 11. mail äkkrünnakuga Ében-Émaeli fordi. See oli Belgia sõjaväele ränk hoop. 
12. mail 1940 jõudis Saksa sõjavägi Tancrémont'i fordi alla. Fordis oli tollal 587 sõjaväelast (10 ohvitseri, 54 allohvitseri ja umbes 500 sõdurit). Fordi komandant kapten Abel De Vos otsustas hakata vastu ning fordi piiramine kestis kuni 29. maini (kokku 469 tundi).
Ehk siis vastupanu alustati, kui Ében-Émaeli fort oli juba langenud (sellise võimsa kindlustise uskumatult kiire rivist väljalöömine avaldas niigi suurt demoraliseerivat mõju) ja lõpetati päev pärast Belgia üldist kapituleerumist. Aga ka siis oli selleks vaja kuningas Léopold III kirjalikku käsku, sest kapten De Vos keeldus enne andmast alla, arvates, et üldine kapituleerumine käib ainult jalaväe kohta.

Tänapäeval

Fort on küllaltki hästi säilinud ning seda hooldatakse peamiselt vabatahtlike abiga. Fort kuulub küll Belgia sõjaväele, kuid seda haldab vabaühendus Amicale du Fort de Tancrémont, mille eellane oli kapten De Vosi poolt septembris 1942 asutatud Fraternelle du Fort de Pepinster, et koondada fordi kaitsmisel osalenuid ja nende pereliikmeid. 
Fordis toimib hooajaline muuseum (suveperioodil märtsist oktoobrini avatud igal neljandal pühapäeval), igal 29. mail peetakse seal fordi kaitsmise mälestusüritust.
Gert Helbemäe

Gert Helbemäe (kuni 1935. aastani Gert-Joachim Einborn; 10. november 1913 Tallinn – 15. juuli 1974 London) oli eesti kirjanik ja ajakirjanik.

Elukäik

Gert Helbemäe lõpetas Tallinna Prantsuse Lütseumi 1933. aastal. Seejärel asus ta tööle Vaba Maa reporterina, kus kirjutas ka ilukirjanduslikke palu. Töötas ka ajalehtede Roheline Post ja Uudisleht juures. Uudislehte kirjutas palju artikleid Tallinna ajaloost. Ajateenistuses viibides kirjutas kuuldemängu "Lumikellukeste sünd", mille saatis Eesti Ringhäälingule. Kuuldemäng võeti rõõmuga vastu ja paluti lisa. 
Helbemäe on kirjutanud u 30 kuuldemängu. Riigi Ringhäälingu kuuldemängude võistluselt 1939. aastal noppis Helbemäe kaks auhinda: "Maria viiul" sai esimese koha ja "Augusta Carolina" kolmanda. Helbemäe hakkas Riigi Ringhäälingu juures vabakutselisena tööle. Raadiotöö kõrvalt kirjutamiseks eriti aega ei jää. 
1941. aastal abiellus Gert Helbemäe Are Vanaveskiga.
Nõukogude okupatsiooni ajal oli ta ringhäälingus heliplaadikontsertide koostaja. Kuuldemänge rohkem ei kirjutanud. Saksa okupatsiooni ajal töötas raadio kirjandusosakonnas. Aastal 1944 põgenes perekonnaga Saksamaale, kust siirdus 1947. aastal Inglismaale. Oli alates aastast 1947 ajalehe Eesti Hääl toimetaja.

Looming

Gert Helbemäe romaanide tegevuskoht on enamasti Eesti ja Tallinn, ajaline perspektiiv ulatub keskajast kaasajani. Kirjutusviisis domineerib psühholoogiline realism.
Gert Helbemäe kirjutas 1943. aastal Eesti Leegionäride Laulu sõnad (viis Priit Veebel).
Valge koer (film)

Süžee

Noor näitlejanna Julie sõidab oma autoga otsa valgele saksa lambakoerale. Ta viib koera veterinaari juurde ja laseb terveks ravida. Kuna omanikust ei ole midagi teada, otsustab ta looma endale jätta. Peagi selgub aga, et tegemist ei ole tavalise kutsuga. Valge koer ründab mustanahalisi inimesi. Selgub, et rassistid on koolitanud teda mustanahalisi ründama ja isegi tapma. Julie pöördub mustanahalise koertedresseerija Keys'i poole, et see koera ümber kasvataks.
Kummilint

Kummilint on venivast materjalist lindikujuline vahend, mida kasutatakse taastusraviks, venitus- ja jõuharjutusteks. Lindi värvuse järgi saab tuvastada lindi jäikust.
Kyōto prefektuur

Geograafia

Prefektuur asub Honshū saare keskosas ja hõlmab 4612,71 km², mis moodustab 1,2% Jaapani pindalast. Lõuna- ja põhjaosa eraldavad Tanba mäed.

Sümbolid

Kyōto prefektuuri tunnuslind on jaapani tormilind (Calonectris leucomelas), tunnuspuu on jaapani krüptomeeria (Cryptomeria japonica) ja tunnuslill kirsipuu Prunus spachiana õis.

Haldusjaotus

Kyōto prefektuur on jaotatud 26 omavalitsuseks, millest 15 on suurlinnad (市 shi).
Tallinna FC Ajax Veteranid

FC Ajax Junior

FC Ajax Junior oli Lasnamäe FC Ajaxi neljas meeskond, mis eksisteeris ainult ühe hooaja.
Sandor Liive

Sandor Liive (sündinud 25. veebruaril 1970) on endine Eesti Energia juhatuse esimees.
Sandor Liive õppis aastatel 1990–1992 Tallinna Tehnikaülikooli keemiateaduskonnas, seejärel majandusteaduskonnas, mille lõpetas aastal 1997.
Aastatel 1992–1995 kuulus ta Kinnisvarabüroo Uus Maa juhatusse. Aastatel 1995–1998 oli ta Tallinna Sadama finantsosakonna juhataja ja finantsdirektor; aastatel 1996–1998 ka juhatuse liige.
Alates 1998. aastast on Sandor Liive töötanud Eesti Energias, algul finantsdirektori ja juhatuse liikmena, alates 1. detsembrist 2005 kuni 30. novembrini 2014 juhatuse esimehena. 
21. juunil 2011 valiti Sandor Liive Eesti Suusaliidu presidendiks.
Alates 2016 aastast on Sandor Liive PAKRI Teadus- ja Tööstuspark nõukogu esimees.
Eeltakt

Eeltakt (inglise keeles pickup measure, saksa keeles Auftakt) on muusikateose alguses olev meetrumi rõhutult osalt algav mittetäielik takt, mis valmistab ette esimese takti alguses asuvat meetrumi rõhulist osa.
Eeltakt on võrreldav värsiga, mille värsijalaks on jamb (koosneb rõhutust ja rõhulisest silbist) või amfibrahh (koosneb rõhutust, rõhulisest ja rõhutust silbist).
Põhjamaade Tööstusfond

Põhjamaade Tööstusfond (Nordisk Industrifond) oli fond Põhjamaade teaduse, hariduse ja innovatsiooni edendamiseks. Selle käivitas 20. veebruaril 1973 Põhjamaade Ministrite Nõukogu, mis seda ka haldas. 
Fondil oli kaks haru: bio- ja keemiaharu (Bio- og Kemidivisionen) ning materjalitehnoloogia- ja standardimisharu (Materialeteknologi og Standardiseringsdivisionen). 
Aastal 2004 liideti fond Nordtestiga Nordisk InnovationsCenteriks.