google/wiki40b huggingface dataset:
Põllumeeste Kogud

Erakonna asutamine

Agrraarparteina asutati 1917. aastal Eesti Maarahva Liit, kuid 1919. aasta Asutava Kogu valimistel sai EML vaid 8 kohta. Kehva valimistulemust seostati selle liidri Konstantin Pätsiga, kes oli ka Ajutise Valitsuse Vabadussõja aegne peaminister. Samuti oli Eesti Maarahva Liit ainsa legaalse parteina tegutsenud ka Saksa okupatsiooni ajal ning omas seega saksa okupatsioonivõimudega koostööd teinud kollaboratsionistide mainet.
1920. aastal toimunud sügisel otsustati II põllutöökongressil moodustada oma huvide kaitseks EML-i asemele uus erakond, Põllumeestekogud, mis esindas esmajoones jõukaid põllumehi, aga ka teisi varakamaid klasse. Põllumeestekogude ajalehes Kaja kirjutati 9. oktoobril 1920: "Ka Soomes, Rootsis, Daanis, Baieris, Ungaris, Bulgarias jne. jne. – igal pool ühinevad põllumehed, et parteide eestkostmise alt vabaneda ja iseseisvalt ning otsekoheselt politilisest elust osa võtta." 
Põllumeestekogude erakond koosnes kohalikest Põllumeeste kogudest, maakondade põllumeeste esindustest ja Üleriiklikust Põllumeeste Esindusest.
Põllumeeste kogude juhtfiguurideks olid Konstantin Päts, Jaan Teemant, Karl Einbund (hiljem Kaarel Eenpalu) ja periooditi ka Johan Laidoner.
German Gref

German Gref (vene Герман Оскарович Греф; saksa Herrmann Gräf; sündinud 8. veebruaril 1964 Panfilovos Pavlodari oblastis) on Vene poliitik ja majandustegelane, päritolult volgasakslane Kasahstanist , Sberbanki president alates 2007. aastast. Ta oli Venemaa majandusarengu ja kaubandusminister 2000–2007. Ministrina edendas ta maksureformi ja algatas stabilisatsioonifondi loomise.
Ta on sündinud Kasahstani küüditatud volgasakslaste peres. Lõpetas 1990 Omski ülikooli õigusteaduskonna. 1991. aastast töötas linnaametnikuna Peterburis. 1997 valiti Peterburi asekuberneriks. 1998 asus tööle Venemaa riigivaraministri abiministrina.
German Gref on Gazpromi nõukogu liige.
Gref on teist korda abielus. Tema teine abikaasa Jana on disainer. Nende abielu sõlmiti 2004. aastal Peterhofi lossi kolmiksaalis. 2006. aastal sündis abielust tütar. Esimesest abielust on Grefil poeg, kes 2004. aastal lõpetas Moskva Riikliku Ülikooli.
Stanisław Mikulski

Stanisław Mikulski (1. mai 1929 Łódź – 27. november 2014 Varssavi) oli Poola näitleja.
Ta tegi filmidebüüdi aastal 1951 režissöör Leonard Buczkowski filmiga "Esimene start" (Pierwszy start).
Tuntuks sai ta teleseriaalis "Kaalul on rohkem kui elu" (Stawka większa niż życie) peaosa, kapten Hans Klossi mängides.
Sõduri baaskursus

Üldist

Sõduri baasõppe eesmärk on anda värskele sõjaväelasele sõjaväeteenistuseks esmavajalikud ühtlustatud baasteadmised ja baasoskused sõltumata üldjuhul väeliigist, relvaliigist või erialast. Sõjaväelise baasväljaõppe käigus antakse sõdurile ühtlasi ka teenistuseks vajalik esmane füüsiline ja moraalne ettevalmistus ning sõjaväelaslik hoiak.
Sõjaväelise väljaõppe ja baasõppe korraldus on riigiti väga erinev, sõltudes muuhulgas sõjaväe komplekteerimismeetodist (kutseline, ajateenistuspõhine või ka osaliselt vabatahtlikkusel põhinev). Tavaliselt on baasõppe pikkus sõjavägedes umbes 2-4 kuud, harvem aga näiteks isegi vaid mõned nädalad või isegi kuni 6 kuud.
Baasväljaõppe sisu võib olla erinev sõltuvalt riigi sõjalisest kontseptsioonist, traditsioonist ja muudest vajadustest, kuid üldjuhul antakse selle käigus sõjaväelasele piisav ettevalmistus tegutsemaks üksiksõdurina põhilistes igapäevateenistuse- ja lahinguolukordades. Väljaõpe hõlmab siiski reeglina alati sisekorra-alast, rivilist, füüsilist, relvalist ja lahingulist (välitegevus) põhiettevalmistust. Kursus lõpeb üldjuhul õpetatud teadmiste ja osksuste kontrolliga ning kokkuvõtva harjutusega. Samuti antakse sõdurivanne.

Üldist

Sõduri baaskursus (lühendatult SBK) on Eesti kaitseväes ajateenistuse jooksul ette nähtud väljaõppe esimene õppekursus, mille käigus antakse sõdurile põhiteadmised ja -oskused ning saavutatakse järgneva teenistuse edukaks läbimiseks vajalik füüsiline ja moraalne vorm. Kursus on ühtne ajateenijatele kõigis väeliikides.
Kõnekeeles kutsutakse kursust traditsiooniliselt ka nooreajaks, mis viitab kaitseväes 1990. aastail (ja samuti enne Teist maailmasõda) kasutusel olnud sõduriauastmest noor, mis oli iga ajateenija esimene auaste.

Väljaõpe

Sõduri baaskursus kestab kümme nädalat, millele lisandub teenistusse võtmise ja sisseelamise nädal. Kursuse jooksul antakse sõdurile algteadmised ja põhioskused praktiliselt kõigis militaarvaldkondades. Õppemaht on kokku 400 õppetundi, millele lisanduvad kasvatuslikud, sportlikud, täiendõppelised või hooldusalased tegevused väljaspool õppepäeva (08.00-17.00). Kursuse teisel poolel toimub alati välilaager sõduri lahinguoskuste süvendatud väljaõppeks maastikul. 
Kursuse lõpus tuleb sooritada nii teoreetilisest kui ka praktilisest osast koosnev sõdurieksam, mille kulminatsiooniks on väeüksusest ja aastaajast sõltuvalt (reeglina) 30–60-kilomeetrine jalgsirännak täisvarustuses.

Teenistuskorraldus

Reeglina ei anta ajateenijale sõduri baaskursuse ajal väljaluba (välja arvatud erijuhud, milleks on tavaliselt kohtu- või politseikutse, lähisugulase matused, lapse sünd), kuid nädalavahetustel on võimalik vastu võtta külalisi. Sageli piiratakse kasvatuslikul eesmärgil ka meelelahutustegevusi või muid hüvesid ja sõdurisse suhtutakse üldiselt rangelt. Nii sisendatakse noorsõdurile vähenõudlikke eluviise, sõjaväelist alluvusharjumust ning toimetulekutahet raskes olukorras. Ligikaudu 10 protsenti ajateenijatest arvatakse enne sõduri baaskursuse lõppu tervislikel põhjustel ennetähtaegselt reservi.
Sõduri baaskursus lõpeb piduliku sõdurivande andmise rivistusega, mille puhul korraldatakse väeosas lahtiste uste päev.
Fredrik Ljungberg

Sportlaskarjäär

Jalgpallile lisaks on ta mänginud ka käsipalli, jäähokit ja golfi.
Ljungberg siirdus Arsenali 1998. aastal. Enne seda mängis ta Halmstadi BK-s 139 mängu ja lõi 16 väravat. Tema väravalöömise oskused paranesid märgatavalt Arsenali tuleku järel.
Ljundbergil oli suur osa Arsenali topeltvõidus 2001–2002 hooajal, kui võideti Inglismaa meistritiitel ja FA Cup (liiga karikas). Kuna Robert Pirès oli hooaja lõpuni vigastatud, tuli Ljungberg tema asemele ning tal õnnestus väravaid lüüa mitmes hooaja lõpu mängus, kuhu kuulus ka Inglismaa meistrivõistluste finaalmäng Chelsea vastu.
Kui Emmanuel Petit ja Marc Overmars lahkusid Arsenalist, sai Ljungberg pidevalt mängida algkoosseisus. Tema karjääri segasid pidevad vigastused ja migreen. 2005. aastal arvati tal olevat vähkkasvaja, kuid arstliku kontrolli tulemused seda oletust siiski ei kinnitanud. Ta mängis meistriliigas Arsenali rivistuses 216 korda ja lõi 46 väravat ning 48 Meistrite liiga mängu ja lõi seal 13 väravat.
Karjääri viimastel aastatel mängis Ljungberg Jaapani kõrgliiga klubis Shimizu S-Pulse.
Ljungberg osales rahvuskoondise rivistuses 2002. ja 2006. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2000., 2004. ja 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Rootsi rahvuskoondises tegi Ljungberg debüüdi 24. jaanuaril 1998, kui mängiti USA-ga ja kaotati 0:1. Ljungberg mängis rahvuskoondises aastatel 1998–2008 75 mängus ja lõi 14 väravat.

Isiklikku

Fredrik Ljungberg on 175 cm pikk ja kaalub 75 kg.
Käosulane

Taksonoomia

Liigi kirjeldas 1817. aastal esimesena teaduslikult prantsuse ornitoloog Louis Jean Pierre Vieillot, pidades teda põõsalinnuks ja andes tema teaduslikuks nimeks Sylvia icterina. Šveitsi ornitoloog Thomas Conrad von Baldenstein kirjeldas 1827. aastal pöösalindlaste sugukonna all perekond käosulase (Hippolais), mis andis käosulase praeguse teadusliku liiginimetuse esimese poole.
Tänapäeval eristatakse kolme käosulase alamliiki -  Hippolais icterina (icterina), Hippolais icterina (alaris) ja Hippolais icterina (magnioculi).

Rahvapäraseid nimetusi

Ööbikuköster, jõhvilind, heinalind, heinaniitja, vikatiluiskaja.

Levila

Käosulase pesitsusaegne levila hõlmab Euraasia lääneosa. Eraldi levila on Iraani põhjaosas. Ta on rändlind ja talvitub troopilises Aafrikas peamiselt lõuna pool ekvaatorit.
Eestis on käosulane võrdlemisi üldlevinud harilik haudelind, tema pesitsusaegset arvukust hinnatakse 120 000–200 000 paarile .
Käosulane saabub Eestisse enamasti mai keskel, enamus lahkuvad augusti jooksul, üksikud veel septembris.

Välimus

Üldpikkus 12–14 cm. Üsna püstise kehahoiakuga lehelinnu sarnane laululind. Ülapool on pruunikashall ja alapool valkjaskollane, vähestel isenditel luitunud valkjas. Tiival on hele laik.
Jalad on hallid. Isas- ja emaslind on sarnased. 
Hüpleb vilkalt lehestikus, turritades sageli peasulgi. Maapinnale tuleb harva.
Kutsehüüd on järsk piti-üü või tekterüi. Käosulane laulab puuvõra keskmises või alumises osas, ta eelistab laulda ilusa ilmaga.
Laul on vali, hoogne ja vaheldusrikas, selles korduvad tunnuslikud kõrged kääksuvad helid ja kutsehüüud. Iga fraas kordub 2–5 korda. Käosulane võib oma laulus jäljendada paljude teiste linnuliikide häälitsusi.

Elupaik

Käosulane asustab lopsaka alustaimestikuga salulehtmetsi, puisniite, parke, kalmistuid ja aedu, samuti alusmetsaga kuivi valgusrikkaid männikuid.

Pesitsemine

Käosulase pesitsusaeg on maist juulini. Pesa valmistab umbes ühe nädalaga puule või põõsasse.
Hästi viimistletud õhukeste seintega tihe ja vastupidav kausjas pesa koosneb rohukõrtest, lehetükikestest, taimevillast ja ämblikuvõrgust. Sisevooderduses on peen rohi ja jõhv. Pesa on väljast sageli kaetud kasetohu helvestega. Kurnas on neli kuni kuus heleroosat, hõredate mustade tähnidega muna, mida mõlemad vanemad hauduvad 12–14 päeva. Poegi toidavad mõlemad vanemad.

Toitumine

Toiduks on mitmesugused putukad ja nende vastsed (sealhulgas kärbsed, liblikad ja nende röövikud), ämblikud ja sügise poole ka marjad.
Muskariin-atsetüülkoliini retseptorid

Muskariin-atsetüülkoliini retseptorid (ka muskariini retseptorid) on retseptorid, kus virgatsaine ülesannet täidab atsetüülkoliin, mistõtttu nad liigitatakse atsetüülkoliini retseptorite alla. Nimetus muskariini retseptor tuleneb asjaolust, et lisaks atsetüülkoliinile on need retseptorid veel tundlikud ka muskariinile.
Aastal 2010 tunti viit muskariini retseptorite alatüüpi: M₁, M₂, M₃, M₄ ⱼₐ M₅.
Shonda Rhimes

Shonda Rhimes (sündinud 13. jaanuaril 1970) on USA stsenarist, telerežissöör ja teleprodutsent. Kõige laiemalt tuntakse Rhimesi meditsiiniteemalise telesarja "Grey anatoomia" ("Grey's Anatomy") looja, põhistsenaristi ja tegevprodutsendina. Tema loodud on ka selle järjeseriaal "Erapraksis" ("Private Practice").
2007. aasta mais nimetas ajakiri Time Rhimesi ühena 100 inimesest, kes aitavad kujundada maailma. Rhimes oli ka arstisarja "Off the Map" produtsent ning arendas välja ABC telesarja "Skandaal", mis esilinastus 2012. aasta 5. aprillil.
Piiriülene saaste

Piiriülene saaste (inglise transboundary pollution) on saastus, mis ühe riigi allikast kandub teise tuule, vooluvete, merehoovuste kaudu.
VOSK

Lühend VOSK ('võta oma seade kaasa') on rahvalik toortõlge ingliskeelsest akronüümist BYOD (Bring Your Own Device). Eestikeelset lühendit kasutatakse seni põhiliselt õppeasutustes (Tallinna koolid, TTÜ).
AKIT defineerib termin-lühendi BYO... (Bring your Own...) kui infoturbepoliitika sätte, isikliku töövahendi (mobiilseadme) kaasavõtmise ja kasutamise loa töö- või õppekohal.

Ajalugu

Algne surve VOSK juurutamiseks pärines mugavate pilvekeskkondadega harjunud millenniumlastelt, kes soovisid tööelus tõsta mobiilsust ja pruukida neidsamu mugavaid pilvekeskkondi, millega nad olid harjunud oma eraelus. On hinnatud, et töötaja tööviljakus võib selle tagajärjel tõusta kuni 20%.
Aasta 2013 paiku tekkis tohutu surve tööandjatele, kes sellele survele alludes tekitasid oma töötajatele kaugjuurdepääsusid firma/asutuse sisevõrku pääsemiseks ka isiklikelt (tööandjale mittekuuluvatelt) seadmetelt. Üsna peatselt selgus, et kaugjuurdepääs juhuslikest seadmetest tõstab turvariskid talumatu tasemeni (sissemurdmised korporatiivvõrku, e-kirjade varastamine ja ülevõtmine). Turvariski leevendamiseks hakkasid tööandjad enne kaugjuurdepääsu andmist töötajatelt nõudma, et juurdepääsuks kasutatav mobiilseade antaks keskse turvakontrolli alla (keskne pahavaratõrje, keskne monitooring, keskelt hallatav turvaline kaugjuurdepääs (VPN), keskne logimine jne)

Juurutamine

VOSK turvaline kasutamine eeldab kirjaliku turvapoliitika olemasolu, kus sätestatakse kummagi osapoole õigused ja kohustused. Tuleb arvestada, et oma isiklikku seadet tööandja keskse turvakontrolli alla andes loobub töötaja oma privaatsusest samal määral nagu tööandja arvutit kasutades.
Turul on saada mitmeid keskhalduslahendusi, näiteks Airwatch.

Eelised ja puudused

VOSK positiivne külg on, et töötaja, õpilane jne saab olla innovaatilisem, kui ta tegutseb (riistvaralises ja tarkvaralises) keskkonnas, mida ta valdab, ning vajadusel ka väljaspool ametlikku tööaega.
VOSK negatiivne külg on erinevad infoturbeohud ning tööandja kulutused kasutajaseadmete tsentraalsele haldusele ja monitooringule.
Hariduses võimaldab VOSK asetada osa õpetamiskulusid õppijale.
Holograafiline andmekandja

Vastupidavus

Holograafiline andmesalvestus annab firmadele võimaluse säilitada ja arhiveerida informatsiooni. Kirjuta üks kord, loe mitu (WORM- write-once, read many) tehnoloogia andmete salvestamisel kindlustab andmete turvalisuse, ennetades informatsiooni üle kirjutamist ja modifitseerimist. Nende andmekandjate tootjad loodavad tagada turvalise püsimise andmetele rohkem kui 50 aastaks, mis ületab praeguse andmete püsivuse mitmekordselt. Arvestades seda, et andmete lugemise tehnoloogia uueneb iga 10 aasta järel, peaks andmete püsivus 50–100 aastaks olema garanteeritud.
Loch Lomondi destilleerimiskoda

Loch Lomondi destilleerimiskoda on Šotimaal Highlandi regioonis aastal 1896 asutatud viski destilleerimiskoda.
See asub Alexandrias Loch Lomondi lähedal.
Finkenberg

Geograafia

Finkenberg asub umbes 3 km Mayrhofenist edelas Tuxertali suudmes.
E-näitus

E-näitus ehk virtuaalnäitus ehk kübernäitus on näitus, mis leiab aset virtuaalses ruumis (nt e-galeriis).
E-näitusi korraldatakse nii muuseumite kui ka teiste kultuuriorganisatsioonide poolt ja nende loomine võimaldab asutustel pakkuda oma külastajatele senisest laiemaid võimalusi kultuuri tarbimiseks. Virtuaalne ruum võimaldab näituse sisu laiemini esitleda, jõuda paremini sihtrühmani ja säilitada veebi vahendusel näituse sisu ehk luua püsinäitus. Samuti on võimalik vältida näituse korraldamise kulusid, sh kindlustus, transport, montaaž/demontaaž, spetsiaalsete hoiutingimuste loomise kulusid haruldastele või õrnadele objektidele. Võimalik on jõuda laiema sihtrühmani – näitust saab vaadelda igast arvutist, millel on internetiühendus. Samuti ei ole e-näitusel võrreldes muuseumis aset leidva näitusega kindlaid avamis- ja sulgemisaegu, näitus on avatud 24 tundi ööpäevas.
Põhiliselt korraldavad e-näituseid kultuuriasutused – muuseumid, raamatukogud, arhiivid, ülikoolid, tehes seda rahvusvahelise andmebaasi abil. Samuti on kaasatud e-näituste loomisesse nii ettevõtted kui ka eraisikud.
E-näitused võimaldavad  kasutada erinevaid tekstitehnikaid, reklaamikuva ja muud informatiivset teavet ning nende efektiivseks loomeks on loodud mitmeid juhendeid.
Üheks esimeseks muuseumiks, kes lõi füüsilise näituse kõrvale virtuaalse ruumi, oli Oxfordi Teadusajaloo muuseum 1995. aasta näitusega "Mõõtjad: flaami 16. sajandi matemaatikud" ja "Näitus varajasest fotograafiast".
Hüvasoo

Hüvasoo on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Hüvasoo uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Hünerson (1936. aastal Karksi vallas). 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Xie Jun

Xie Jun (hiina 谢军, pinyin'is Xiè Jūn; sündinud 30. oktoobril 1970 Baodingis Hebeis) on hiina maletaja ja maletegelane, maailmameister (1991–1996 ja 1999–2001), rahvusvaheline suurmeister (1993).
Xie Jun on 2019. aastast Hiina Male Assotsiatsiooni president. Ta tegutseb ka maletreeneri ja malekohtunikuna. Ta sai FIDE-lt 2004. aastal FIDE vanemtreeneri ja rahvusvahelise arbiitri nimetuse.
Maletajana sai Xie 1990. aastal Malaisias toimunud naiste maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril teise koha, millega kindlustas endale edasipääsu samal aastal Bordžomis toimunud MM-i pretendentide turniirile. Bordžomis jagas ta 1.–2. kohta. Järelmatšis Alisa Marićiga veebruaris 1991 oli ta edukam ja sai õiguse kohtuda valitseva maailmameistri Maia Tšiburdanidzega. Samal aastal Manilas toimunud tiitlimatši võitis Xie Jun ja sai maailmameistriks.
1993. aastal kaitses Xie tiitlit matšis Nana Ioselianiga. 1996. aastal Hispaanias Jaénis toimunud tiitlimatšis kaotas ta Susan Polgárile. 
1997. aastal MM-i pretendentide turniiril Groningenis sai Xie Alissa Galljamova järel teise koha. Reglamendi järgi turniiri kaks paremat pidid mängima 1998. aastal matši selgitamaks uue tiitlipretendendi. FIDE määras toimumise paigaks Shenyang Shi. Galljamova sellega ei nõustunud ja FIDE kuulutas tiitlipretendendiks Xie Juni, kes sai õiguse kohtuda valitseva maailmameistri Susan Polgáriga. Järgnenud läbirääkimised FIDE ja Polgári vahel lõppesid tulemusteta ja FIDE otsustas, et MM-matši mängivad Xie Jun ja Galljamova. 1999. aastal Kaasanis ja Shenyang Shis toimunud tiitlimatši võitis Xie Jun.
2000. aastal MM-i turniiril New Delhis võitis Xie ja kaitses sellega MM-tiitlit. Järgmisel aastal Moskvas toimunud MM-ist ta osa ei võtnud, millega kaotas maailmameistri tiitli. 
Xie Jun võitis Hiina naiskonna koosseisus naiste maleolümpiatel kolm kuldmedalit (1998, 2000, 2004), ühe hõbemedali (1996) ja kolm pronksmedalit (1990, 1992, 1994).
Ta sai FIDE-lt 1989. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 1990. aastal naiste suurmeistri ja 1993. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse.
Islami keraamika

Islami keraamika on ajavahemikus 7.–17. sajand islamimaailmas loodud keraamika.

Eeldused keraamika arenguks

Islami teke ja levik ühendas Araabia poolsaare nomaadide hõimud ning muutis võimalikuks võimsa islamiriigi tekke. Seoses sellega tekkisid soodsad võimalused ka kultuuri arendamiseks.
Kunsti suhtus islam valdavalt neutraalselt, kuid sellele kehtisid siiski mõned piirangud. Näiteks oli keelatud kujutada elusolendeid (mis soodustas keerukate ornamentide teket) ja kasutada religioosses kunstis väärismetalle (mis lõi eeldused keraamika senisest laialdasemaks kasutuselevõtuks).
Keraamika arendamist mõjutas ka Siiditee kaudu islamimaailma jõudev kõrge kvaliteediga Hiina keraamika. Hiina keraamika kõrge hind ja rohked sakraalehitised, mis vajasid keraamilisi plaate sise- ja väliskujunduse tarbeks, soodustasid keraamika kohapealset arengut.

Uuendused keraamikas

9. sajandil leiutati valge kattev tinaglasuur, mis võimaldas värvilisest madalkuumussavist valmistatud esemeid valge pealispinnaga katta. Valgele pealispinnale maaliti glasuuripealsete värvidega. Selles tehnikas valmistatud keraamikat nimetatakse minai-keraamikaks (pärsia keeles minai 'email') ja see tehnika saavutas kõrgtaseme 11.–12. sajandil Pärsias Seldžukkide valitsemisajal.
9. sajandil arendati Samarras ja Bagdadis välja lüsterkeraamika, milles maaliti hõbeda-ja vaseühendeid sisaldavate lüstervärvidega valgele tinaglasuurile peale dekoor ja seejärel teostati reduktsioonpõletus. Lüstertehnika võimaldas saavutada kallihinnaliselt mõjuvat ja mitmevärviliselt säravat pealispinda, mida kasutati rohkelt nõude ja keraamiliste seina- ning põrandaplaatide tootmisel.
Frittkeraamika (tulevase frittportselani eelkäija) väljaarendamine. Savisse kvartsliiva ja fritipulbri sissesegamisel saadud tihe valgeks põlev keraamiline mass oli küll madalamal temperatuuril põletatud kui Hiina portselan, kuid tänu klaasipuru sisaldusele küllaltki tihe ja portselani jäljendav. Läbikumavus saavutati nõudesse tehtud aukudega, mis hiljem läbipaistva glasuuriga kattusid.
12. sajandil muutus populaarseks lakabi-keraamika (pärsia keeles lakabi 'maalitud'), mille dekoor oli reljeefne kontuurjoonis, mis hoidis ära erivärviliste glasuuride kokkuvalgumise eseme pinnal. Lakabi-keraamika peamiselt kasutatud motiivideks said kalligraafilise kirja ja linnu (põhiliselt paabulinnu) kujutised.
Hispaanias arenes välja ka omapärane Hispaania-mauri keraamika, mida kasutati laialdaselt paljudes tollel ajal püstitatud esindushoonetes. Hispaania-mauri keraamikat teostati lüstertehnikas ja kaunistati rohkete ornamentidega. Oluliseks keraamikakeskuseks kujunes Valencia maakond.

Mõju Euroopa keraamikale

Euroopas võeti islami keraamikast üle valge kattev tinaglasuur ja lüstertehnika. Samuti olid Hispaania-mauri keraamika ja İzniki keraamika (Türgis, İzniki linnas, 15.–18. sajandil valmistatud keraamika) suureks eeskujuks tollasele Euroopa keraamikale ja mõjutasid kogu Euroopa keraamika edasist arengut.
Kai Kai

Kai Kai (1840. aastate lõpp – umbes 1940) oli kitsai keelejuht, viimane kitsai keele kõneleja, kes keelt vabalt valdas. Tema käest pärineb peaaegu kogu teadaolev kitsai keeleaines.

Elulugu

Kai Kai täpne sünniaasta ei ole teada. 1929. aastal, kui algas Kai Kai koostöö keeleteadlase Alexander Lesseriga, oli ta veidi üle 80-aastane. Kai Kai oli olnud mitu korda abielus, kuid pärast oma viimase abikaasa surma pidas ta üle 40 aasta elu lõpuni lesepõlve. Kai Kai elas kauem kõikidest oma lastest ja lastelastest. Pärast 1900. aastat elas Kai Kai üksinda Oklahomas, Anadarkost 8 miili põhjas enne Indiaaniterritooriumi kaotamist valitsuse antud hingemaal asuvas rohtelamus. Aastal 1923 lasi Kai Kai Anadarkos resideerival indiaanivolinikul endale kõrvalhoonega puumaja ehitada. Kai Kai elatas ennast peamiselt valgetele talunikele väljarenditud hingemaalt saadavast tulust, enda kasutada jättis ta ühe aakri. Pärast Saint Louise maailmanäitusel käimist 1904. aastal vältis Kai Kai linnu ja rahvahulki ning rohkem ta kodust ei lahkunud, välja arvatud kord nädalas Anadarkos toidukraami järel käimine. 1932. aastal kirjutas ajakiri Time Kai Kaist lühikese portreeloo, esitledes teda "viimase kitsaina". Kai Kai suri kas 1930. aastate lõpus või 1940. aastate alguses.

Töö keelejuhina

1928. aastal tuvastas Oklahomas välitöödel viibiv Alexander Lesser vaid neli võimalikku kitsai keele kõnelejat. Kuna kitsai keel oli viiest kado keelkonda kuuluvast keelest väljasuremisele kõige lähemal, tegi Lesseri doktoriväitekirja juhendaja Franz Boas talle ülesandeks igakülgselt kitsai keeleainest koguda ja kirjeldada. 1929. aasta suvel naasis Lesser Oklahomasse, kus töötas kahe nädala jooksul viie keelejuhiga, keda peeti kitsai keele kõnelejateks. Töö toimus vitšita keele tõlgi vahendusel, sest keelejuhtidest keegi inglise keelt ei vallanud. Lesser tegi peatselt kindlaks, et Anadarko ümbruses hajutatult vitšitate seas elavatest viimastest kitsaidest suutis vaid Kai Kai kitsai keelt vabalt kõnelda. Kuna vaid kitsai ja vitšita keelt rääkiv Kai Kai inglise keelt ei osanud, toimus Lesseri töö ka Kai Kaiga alguses vitšita keele tõlgi Tom Haddoni vahendusel. Aja jooksul omandas Lesser kitsai keele põhialused ning tõlgi abi kasutati edaspidi vaid pisteliselt uute sõnade ja tekstide tõlkimiseks.
Lesser dokumenteeris Kai Kai abiga kitsai keelt 1929. ja 1930. aasta suvel ning pisteliselt veel järgnenud sügisel ja talvel. Analüüsitud interlineaarsete kitsai tekstide maht ületas lõpuks 750 lehekülge, millele lisandub üle 500 lehekülje muid märkmeid ja muuteparadigmasid. Kokku kirjutas Lesser Kai Kailt üles umbes 25 eri pikkusega teksti. Lisaks koostas Lesser tekstides leiduvast ja keelejuhi käest süstemaatiliselt kogutud sõnavarast põhjaliku sedelkogu.
Plaksumais

Plaksumais ehk popkorn ehk paukmais ehk paismais on erilisest maisi sordist (Zea mays var. everta) valmistatav toiduaine.
Maisiteradel on kõva kinnine kest ja tihe tärkliserohke sisu. Kuumutamisel tõuseb kesta sees rõhk, mis paneb selle plahvatama. Sisu paisub pehmeks ja õhuliseks.
Plaksumaisi saab kodus valmistada kaanega potis lahtistest teradest, lisades soovi järgi õli ja maitseaineid, näiteks suhkrut, soola või pipart, või tööstuslikult ettevalmistatud kinnises pakendis teradest mikrolaineahjus. Poest saab osta ka valmis ja maitsestatud plaksumaisi.
Plaksumaisimasin leiutati 19. sajandi lõpus.
Plaksumaisi müüakse paljudes kinodes suupisteks filmivaatamise kõrvale.