google/wiki40b huggingface dataset:
Zaļā vārna

Zaļā vārna (läti keeles 'siniraag', sõna-sõnalt 'roheline vares') oli Läti kunsti- ja kirjandusrühmitus, mis tegutses Riias aastail 1925–1939.

Tegevus

Tegemist oli ühega esimestest kunstnikerühmitustest iseseisvas Läti Vabariigis. See koondas noori ja vähetuntud loomeinimesi, kes tundsid huvi 20. sajandil tekkinud uuenduslike suundade vastu kunstis ja kirjanduses. Zaļā vārna ajakirjas, mida andis välja kirjandussektsioon (1929. Nr.1 – 6; 1931. Nr. 1), avaldati lisaks kirjanduslikule omaloomingule kunsti- ning teatrikriitikat. Noored kunstnikud said organisatsiooni kaudu võimaluse hakata esinema näitustel.
Zaļā vārna püüdis siduda ja lähendada erinevaid kultuurivaldkondi ja selles oli mitu sektsiooni. Neis ei tegutsenud mitte üksnes maalikunstnikud ja graafikud, vaid kirjanikud, muusikud ja näitlejad. Rühmituse kõneisik ja juht oli kirjanik Kārlis Štrauhs. Rühmitus oli uhke oma korraldatud atraktiivsetele kunstinäitustele ning korraldas muid tähelepanu äratavaid üritusi, näiteks temaatilisi balle ja muud. Üle kogu Riia levisid uudised Zāļa vārna boheemlikest kirjandusõhtutest, karnevalidest, loteriidest, väljamüükidest ning üksteisele ülistavas vormis kirjutatud luuletustest. Kirjandusõhtuid külastas alati palju kunstnikke.
Solbus

Solbus on Poola bussimark, mida toodab Fabryka Autobusów Solbus Sp. z o.o. Solec Kujawski linnas. Solbus on 2001. aastal loodud perefirma. Solbus ise projekteerib ja toodab busse.

Ajalugu

Aastani 2004 toodeti busse Tšehhi firma SOR litsentsiga müügiks Poola turul. Aastal 2004 otsustati hakata projekteerima ja arendama oma mudeleid ning leping SOR-iga lõpetati. 2005. aastal valmisid esimesed bussid Solbus Solcity. 2007. aastal eksporditi esimesed bussid (perekonnast Soltour) Suurbritanniasse.
SRAM

Ehitus

SRAM-is hoitakse igat bitti neljast transistorist koosnevas trigeris, mille moodustavad kaks inverterit. Sellisel salvestuselemendil on kaks stabiilset olekut, mida kasutatakse 0 ja 1 esitamiseks. Kaks lisatransistori (üks sisendis, teine väljundis) võimaldavad juhtida juurdepääsu trigerile andmete lugemisel ja kirjutamisel. Harvemini kasutatakse suurema arvu transistoridega mäluelemente, näiteks töökindluse suurendamiseks ja kirjutamise voolutarbe vähendamiseks.

Töökäik

SRAM-i mäluelement võib olla kolmes olekus: ootel (vooluringis ei toimu midagi), loeb (andmeid nõutakse) ja kirjutab (uuendatakse elemendi sisu).

Ooteolek

Kui sõnajuhe pole aktiveeritud (ühendatud), eraldavad sisend- ja väljundtransistorid (M5, M6) mäluelemendi bitijuhtmest. Triger (M1 – M4) säilitab oma väljundoleku (0 või 1), tarbides sealjuures väga vähe voolu (mõni nanoamper).

Biti väljalugemine

Eeldame, et triger on olekus Q (loogiline 1). Lugemispöördumine käivitab mõlema bitiljuhtme pingestamise poole toitepingega, järgneb sõnajuhtme pingestamine  sisend- või väljundtransistori juhtivusoleku muutmiseks. Tulemusena kandub bitijuhtmesse 1, nii et BL-juhe jääb aktiveerituks ja BL-juhe omandab läbi M1 ja M5 oleku 0 (M1 on ülalmärgitud eeldusel aktiveeritud). BL-juhe saab läbi M4 ja M6 toitepinge ja seega taas loogilise 1 oleku.

Biti kirjutamine

Kirjutamine algab bitiväärtuse (1  või 0) andmisega bitijuhtmetele. Väärtuse 0 kirjutamiseks antakse BL-juhtmele 0 ja BL-juhtmele 1 vastav pinge. Bitiväärtuse 1 kirjutamiseks on pingestus vastupidine. Järgneb WL-juhtme lülitamine ja soovitud bitiväärtuse paigutamine aadressiga määratud rea- ja veerujuhtmete ristumiskohas paiknevasse mäluelementi. Ülekirjutamine saab toimuda seetõttu, et elemendile juurdepääsu reguleerivad nMOS-transistorid M5 ja M6 on  tugevamad  kui alumised nMOS-transistorid (M1, M3) või ülemised pMOS-transistorid (M2, M4). Transistori tugevus sõltub tema suurusest ja tüübist: pMOS-transistorid on sama suuruse juures ülekirjutamise suhtes palju nõrgemad kui nMOSid.

Kasutusalad

SRAM leiab kasutamist rakendustes, kus on esmatähtis kiire juurdepääs andmetele (lühike pöördusaeg) ja ei vajata eriti suurt mälumahtu, näiteks arvuti keskseadmes  vahemäluna, tööstus- ja tarbeelektroonikaseadmete kontrollerites ja muudes kiipides kohaliku salvestina, samuti puhvermäluna erinevate talitlusparameetritega funktsionaalsete üksuste vahel.
Koos toiteallikaga (nt liitiumpatareiga) moodustab SRAM säilmälu nvSRAM (ingl non-volatile SRAM, mittehaihtuv mälu). Kuna SRAMi voolutarve on tühiselt väike (pöördumiste puudumisel), suudab niisugune mälu säilitada seadmele tähtsaid andmeid mitme aasta vältel ja seda ka siis, kui seade on välistoiteta.
Koplimetsa

Koplimetsa oli küla Harjumaal, ajalooliselt Väo mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Veneküla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Jõelähtme kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Venekülaga.
Küla tekkis 19. sajandi II poolel.
24 minutit

"24 minutit" (ingl. 24 Minutes) on joonissarja "Simpsonid" 18. hooaja 21. jagu, mis jõudis ekraanile 20. mail 2007.

Sündmustik

Springfieldi algkooli direktor Skinner avab popitegemisvastase üksuse CTU (Counter Truancy Unit), mille liikmed on Lisa, Milhouse van Houten, Martin Prince ja Database. Kui kooli kiusajad Jimbo, Dolph ja Kearney poppi teevad, siis saadetakse Milhouse neid luurama. 
Samal ajal leitakse Springfieldi tuumajaamas üks Homeri vana jogurt, mis kästakse tal ära visata. Kui Homeril üritab jogurit poodi tagastada, keeldub Aput seda vastu võtmast. Apu ütleb, et Homer võib võtta ükskõik millise jogurti, kui ta ainult vana jogurti minema viiks. Jogurt langeb Jimbo, Dolphi ja Kearney kätte. Homer aga avastab kogemata Milhouse'i neid luuramast, mispeale nad mõlemad pannakse prügikasti ja saadetakse mööda tänavat alla veerema.
Marge unustab, et kell 15:00 toimub koolis küpsetiste laat. Kui see talle meelde tuleb paneb ta koogi kiiresti ahju. Kuid kook kõrbeb ja Marge peab põlenud koogi glasuuriga katma.
Jimbo majas tehakse võimas haisupomm surnud loomast, kõrbenud juustest, Jimbo õe hambaklambrikarbist, pudelisse villitud peerust, opossumiplatsentast, higist ja vanast jogurtist. See plaanitakse küpsetiste laadal õhku lasta. Kui Milhouse'il nende jälitamine ebaõnnestub asub tema asemele Bart. Uurimise ajal ristub Barti telefonikõne kogemata telesarja "24" peategelase Jack Baueri omaga. Kui Bart pommist teada saab, ruttab ta kooli sellest Lisale teatama, kuid Martin, kes tegelikult kiusajate heaks töötab, lööb ta oimetuks ja seob kinni.
Bart pannakse koos pommiga ventilatsiooniruumi kinni. Tal õnnestub siiski Lisale helistada ning teda hädaohust teavitada. Mõtlemata sellele, et Bart võib uputada, laseb Skinner hullema ärahoidmiseks ventilatsiooniruumi hot-dogide vee, milles oli aastaid kooli vorstikesi leotatud. Bart ujub just alanud küpsetiste laada akna juurde ja teda nähakse. Wiggum üritab Barti päästmiseks klaasi pihta tulistada, aga see on kuulikindel. Marge viskab oma koogi läbi klaasi, lastes nii vee ventilatsioonist välja ja päästab Barti. Lisa tormab ruttu kohale ning teeb haisupommi kahjutuks. 
Peale seda tungivad Jack Bauer ja kõik teised CTU (Counter-Terrorism Uniti) agendid küpsetiste laadale ja tahavad Barti tema tüngakõne pärast arreteerida. Seejärel plahvatab aatomipomm. Kõik rahunevad, kui Jack Bauer ütleb, et plahvatus toimus naaberlinnas Shelbyville'is.
Juliusz Słowacki

Juliusz Słowacki (4. september 1809 Krzemieniec, Poola kuningriik, Vene keisririik – 3. aprill 1849 Pariis) oli poola romantiline luuletaja ja näitekirjanik.
Słowacki sündis Volõõnias, mis tollal kuulus Vene keisririiki ja tänapäeval Ukrainasse. Tema isa Euzebiusz Słowacki oli aadlik, aga töötas kohalikus lütseumis kirjandusajaloo, retoorika, poeesia ja poola keele professorina. 1811 võttis ta vastu retoorika ja poeesia kateedri juhataja koha Vilniuse ülikoolis, aga suri juba 1814. Poisi kasvatas üles ema Salomea Słowacka, kes oli samuti aadlik, aga tema päritolu on teadmata, teda on peetud nii juudiks kui armeenlaseks. 1818 abiellus ema uuesti meditsiiniprofessori August Bécuga ja ta pidas kodus kirjanduslikku salongi.
Słowacki oli viljakas kirjanik. Kuigi ta suri 39-aastaselt, anti tema kogutud teosed välja 17 köites. Tema teoste hulka kuuluvad 25 näidendit ja 253 luuleteost. Ta kirjutas paljudes žanrides: näidendeid, lüürilisi poeeme, kirjanduskriitikat, kirju ja mälestusi, kahe romaani katkendid ja poliitilise pamfleti. Teda peetakse tänapäeva poola näitekirjanduse isaks. Ta oli ka tõlkija. Tema kirju emale loetakse kõige kaunimate kirjade hulka kogu poola kirjanduses. Kuigi ta kirjutas põhiliselt poola keeles, leidub üksikuid teoseid ka prantsuse keeles.
Paljud tema teosed avaldati postuumselt ja sageli meelevaldsete pealkirjade all, sest Słowackil ei olnud tavaks oma teoseid pealkirjastada.
Słowacki teosed on romantilised. Need kasutavad fantastilisi elemente, müstikat ja sümbolismi ning käsitlevad Poola ajalugu, poolalikkuse olemust ja suhteid ülejäänud maailmaga. Słowacki kasutas rikast ja leidlikku sõnavara, sealhulgas palju uudissõnu. Lisaks uutele sõnadele andis ta olemasolevatele sõnadele uusi tähendusi. Paljud tema tegelased kannavad nimesid, mille ta ise leiutas, näiteks Kordian.
Tema tuntumad teosed on näidendid "Balladyna" ja "Kordian". Eesti keeles ilmus 1959. aastal Ain Kaalepi ja Aleksander Kurtna tõlkes Słowacki ajalooline värssdraama "Maria Stuart" (Loomingu Raamatukogu nr 46, Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus).
Nahk

Epidermis

Epidermis koosneb kihilisest lameepiteelist. Sügavamates epidermise kihtides (kasvukihis, basaalkihis) on mitoosi teel paljunemiseks võimelised rakud – keratiini sisaldavad rakud ehk keratinotsüüdid. Epidermises leiduvad ka Langerhansi rakud ja pigmenti sisaldavaid rakud (melanotsüüdid), millest sõltub naha värvus. 
Epidermis on pidevalt uuenev kude. Naha elutsükli käigus tekib alumistes kihtides tüvirakkudest uusi rakke, pealmistes kihtides järk-järgult raku organellid apoptoosi mõjul degenereeruvad, rakud muutuvad lamedamaks. Kõige välimises kihis leiduvad juba tuumatud, lamedad, surnud rakud, mis meenutavad soomuseid. Nende eemaldumist nimetatakse deskvameerumiseks. Kogu seda protsessi nimetatakse keratinisatsiooniks ehk sarvestumiseks. Kogu protsess võtab aega umbes ühe kuu.

Dermis

Dermis koosneb tihkest kiulisest sidekoest. Siin leidub hulgaliselt erinevaid struktuure – vere- ja lümfisooned, närvilõpmed, puute- ja valutundlikud rakud, rasunäärmed ja higinäärme juhad, karvasibulad, silelihaskimbud jms.
Ehituselt sisaldab dermis erinevaid läbipõimunud kollageensete, elastsete (elastiin) ja retikulaarsete (retikuliin) kiudude kimpe. Nende võrgustik annab nahale vetruvuse ja elastsuse.

Alusnahk

Alusnahk ehk subkuutis on vahelüliks naha ja nahaaluste organite vahel. Koosneb ta peamiselt kohevast sidekoest, elastiinist ja rasvarakkudest. Umbes pool keharasvast asub nahaalustes kudedes. Alusnahas asub ka rikkalikult vere- ja lümfisooni ning närvirakkude jätkeid.
Hermes Trismegistos

Hermes Trismegistos (kr Ἑρμῆς Τρισμέγιστος; e.k kolm korda suur Hermes; ld Mercurius ter Maximus) oli hermeetilise kirjanduse võimalik autor ja hermeetiliseks nimetatud rühmituse rajaja Egiptuses. Teda on peetud hellenistiks. Võis olla kristlik gnostik (või mõjutatud kristlikust gnostitsismist), kes võitles rahvaliku ristiusu vastu.
Hermeetilised tekstide osad on Nag Hammadi kirjade hulgas VI,6-VI,8. Neist keskajal tuntuim oli Asklepiose kahekõne.
Naiste olukord Keenias

Briti kolonisatsioon (1890–1963)

Briti kolonisatsiooni ajal keenlannad elasid perekonnaüksustes, mis olid Briti institutsioonide tõttu patriarhaalselt struktureeritud, mehed kontrollisid kõike.

Iseseisev Keenia (alates 1963)

Pärast kolonisatsiooni lõppu elasid naised endiselt patriarhaalses ühiskonnas. Tol ajal said vaid mõned üksikud noored naised haridust omandada, seda tänu oma vanematele. Paljudel, kellel ei olnud võimalik kooli minna, sunniti abielluma, isegi siis, kui tüdruk oli vaid kaheteistkümneaastane. Pärast 1995. aastat on keenlannad end rohkem viinud kurssi naiste õiguste ning teadlikkusega, Paljud Keenia naised astusid seetõttu ka poliitikasse.

Positiivsed muudatused

Seksuaalse ahistamise karistamise karmistamine – seaduses on antud definitsioon sõnale "vägistamine" ning kirjeldatud karistusi, see kriminaliseerib seksuaalse ärakasutamise ning võtab seksuaalse ahistamise alla ka kambavägistamise, tahtliku nakatamise, kaubanduse, mis hõlmab seksiorjade ekspluateerimist ning lapsporno.
Aastal 2008 alustas gümnaasiumihariduse rahastamist, mis tähendab, et tüdrukutel on nüüd suurem võimalus kooli minna.

Naised seaduse silmis

Keenial on ühendatud õigusruum, mis põhineb üldõigussüsteemil. Perekonnaseadused toetuvad endiselt lisaks seadusandlusele ka tavapärastele kristlaste, moslemite ja hindude seadustele. Olenemata sellest, et pidevalt toimuvad läbirääkimised nende seaduste ühtlustamisele, on ikkagi diskrimineerivad klauselid väga levinud, eriti need, mis puudutavad abielu, lahutust ja lapsehooldust.

Naised igapäevaelus

Lisaks diskrimineerivale seadusandlusele, tavapärastele ning religioossetele seadustele, on Keenias on laialdaselt levinud ka sellised tavad nagu pruutide müümine ja naiste pärandamine, mis kujutab endast naise pärandamist oma surnud mehe meessugulase poolt.
Koduvägivald on riigis tavapärane – ei esine ühtegi konkreetset seadust, mis seda kriminaliseeriks. Samuti pole abielusisene vägistamine kuritegu, selle karistatavaks muutmisest kõnelev seadus om 1999. aastast jõustumata. Enamasti koduvägivalla juhtumitega ei tegeleta, kannatanuid ei aidata.
Vägistamine on samuti väga levinud, kuigi seda loetakse kuriteoks ning karistus võib olla eluaegne. Kaebusi vägistamise kohta on aga väga vähe, kuna naised kardavad ühiskonna tagasisidet.

Külad ainult naistele

Keenias on ka paljud külad, kus on lubatud vaid naised (ka poisslapsed). Selline küla on näiteks Umoja küla.
Montpellier' Ülikool

Montpellier' Ülikool (prantsuse keeles Université de Montpellier) on ülikool Prantsusmaal Montpellier's.
Ülikool asutati 1289.
Ülikoolis õpib üle 50 000 üliõpilase (2009).
Płošča Pieramohi metroojaam

Płošča Pieramohi metroojaam (vene keeles Площадь Победы (Ploštšad Pobedõ metroojaam), valgevene Плошча Перамогі (transkribeerituna Ploštša Peramogi metroojaam), tõlkes Võidu väljaku metroojaam) on üks Minski metroo jaamadest Maskoŭskaja liinil Centralny ja Partyzanski rajoonide piiril.
Jaam avati 26. juunil 1984; see oli üks Minski metroo algsetest jaamadest. Jaama perroon on 10 meetri laiune ja 100 meetri pikkune. Jaam on nime saanud Teises maailmasõjas saavutatud võidu auks nimetatud väljaku järgi, kuhu üks metroojaama väljapääs ka avaneb. Valgevene kirjaniku Jakub Kołasi järgi. Aastal 2013 oli jaam reisijate arvult teine, seda kasutas päevas keskmiselt 65,9 tuhat reisijat.
Jaam on rajatud raudbetoontarinditest ja on tavapärasest kõrgema ootesaaliga. See on ka üks sügavamal asuvatest Minski metroo jaamadest; see asub 25 meetri sügavusel maa all. Jaamale annavad oma näo korrapäraselt paigutatud laiade kapiteelidega sambad, mille nurkades paiknevad valgustid. Neljast kapiteelil paiknevast valgustist on üks alati kustunud, sümboliseerimaks seda, et sõjas hukkus iga neljas Valgevene elanik. Seintel ja sammastel on valge marmor, põrandal punased ja hallid graniitplaadid. Väljaku aluses vestibüülis ja eskalaatorite juures on jaama seintel sõjateemalised klaasist ja metallist dekoratiivsed elemendid.
Jaamast algab reisiliikluseks mittekasutatav raudteeharu, mis ühendab Maskoŭskaja liini Aŭtazavodskaja liiniga.
Fairfieldi maakond (Connecticut)

Fairfieldi maakond (Fairfield County) on maakond USA-s Connecticuti osariigi edelaosas. Geograafilised koordinaadid on 41°23' N, 73°37' W.
Maakonna halduskeskus puudub. Kuni 1960. aastani oli selleks Bridgeport.
Maakonna pindala on 2168 km², millest 547 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 916 829. Aastal 2000 oli elanike arv 882 567.

Ajalugu

Fairfieldi maakond moodustati 1666. aastal.
Vaivara vald (1939)

Vaivara vald oli vald Virumaal aastail 1939–1949 ja Jõhvi maakonnas aastail 1949–1950.
Vald kuulus Riigivolikogu 73. valimisringkonda, kust valiti Elmar-Aleksander Lehtmets.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Perjatsi külanõukogu, Türsamäe külanõukogu ja Vaivara külanõukogu. 30. detsembril 1947 Vaivara külanõukogu kaotati ja ühendati Perjatsi külanõukoguga. 13. mail 1950 muudeti töölisaleviks Viivikonna asula. 26. septembril 1950 allutati valla maa-ala Narva linnanõukogule.
24. veebruaril 1940 avati vallas elektrivõrk, mis hõlmas 5 küla 68 taluga. 23 km pikkuse liini ehitajaks oli Vaivara elektriühing. Liini ehitamisekes sai ühing 27 000 krooni laenu Rahvamajanduse Elustamise Fondilt. Liini ja valgustusseadmete kulu oli talu kohta keskmisel 340 krooni.
Hiiumaa Gümnaasium

Hiiumaa Gümnaasium on Hiiu maakonnas Kärdlas aadressil Uus tänav 4 asuv riigigümnaasium. 
Kool avati 2016. Kooli direktor on Ivo Eesmaa. Kooli kõrval asub Kärdla Põhikool.
Hugo-Eugen Väli

Hugo-Eugen Väli (ka Hugo Väli; 19. mai 1902 Üksnurme küla, Saue vald – 22. september 1944 Tallinn) oli eesti jalgpallur.
1925 liitus ta Tallinna Jalgpalli Klubiga (TJK). 1930 liitus ta Tallinna JS Estoniaga.
Ta oli 1928. aasta Pariisi OM-il Eesti jalgpallikoondise liige.
Karl Triumph

Karl-Ferdinand Triumph (27. november 1900 Tallinn – 30. november 1941 Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli Eesti postiametnik, paljude Eesti Vabariigi markide kunstnik ja kujundaja.
Kuulus Kaitseliitu.
Ta arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Tallinnas ja suri nõukogude vangilaagris.
Christoph Adam von Richter (1694–1758)

Christoph Adam von Richter (28. veebruar/10. märts 1694 Tallinn – 19. veebruar/2. märts 1746 Uuemõisa) oli Uuemõisa ja Sutlepa mõisnik.
Tema vanemad olid Rootsi kapten Otto Adam von Richter (1655–1732) ja Katharina Maria Forbus.
Ta oli Liivimaa rüütelkonna sekretär, immatrikuleeriti 11/22. juunil 1746 Eestimaa rüütelkonda, oli Eestimaa maanõunik.
1728. aastal abiellus ta Barbara Hedwig von Oettingeniga (1712–1776). Ta suri meessoost järglasteta ja Uuemõisa mõis läks 1789. aastal Ludwig von Ungern-Sternbergile.
Daniel Carleton Gajdusek

Daniel Carleton Gajdusek (inglise hääldus: [/ˈɡaɪdəʃɛk/]; 9. september 1923 New Yorgi osariik – 12. detsember 2008 Tromsø) oli ameerika arst ja viroloog.
Ta oli üks prioonide avastajaid ja nendega seotud haiguste uurijaid. Ta näitas, et kuru nakkuslik levik Uus-Guineal on olnud seotud kannibalismiga.
1996 mõisteti süüdi pedofiilias ja kandis aasta vanglakaristust. Pärast vanglast vabanemist 1998 elas peamiselt Amsterdamis, Pariisis ja Norras.

Eesti

Daniel Gajdusek käis 2000. aasta detsembris Eestis ja esines mõne loenguga Tartus.
Aastal 2016 ilmus eestikeelses tõlkes Hanya Yanagihara raamat "Inimesed puude võras", mis on osaliselt inspireeritud Gajduseki tööst ja elust (tema nimeks romaanis on Abraham Norton Perina) ning temast kui pedofiilist.

Tunnustused

Daniel Carleton Gajdusek pälvis 1976. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna.
Aastal 1978 valiti ta Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
Carl Heinrich Friedemann Vogt

Carl Heinrich Friedemann Vogt (2. juuli/14. juuli 1804 Lüganuse – 2. jaanuar/14. jaanuar 1882) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis Tallinna toomkoolis ja aastatel 1824–1827 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Sai 3. juulil/15. juulil 1830 jutlustamisõiguse (venia conconandi). Ordineeriti 16. jaanuaril/28. jaanuaril 1838 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1838–1844 Lüganuse Ristija Johannese koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1844–1882 oli ta Lüganuse Ristija Johannese koguduse õpetaja. Lisaks oli ta 4. septembrist/16. septembrist 1871 Viru praostkonna praost.

Isiklikku

Tema isa Carl Friedemann Vogt samuti Lüganuse Ristija Johannese koguduse õpetaja; vanaisa Isaac Heinrich Hirschhausen oli Jõelähtme koguduse õpetaja. Tema abikaasa Anna Amalie isa Emil August Ferdinand Seidler oli abiõpetajaks Tallinna Oleviste koguduses.
Itelmeeni keel

Keelesugulus

Itelmeeni keel liigitatakse tšuktši-kamtšadali keelte hulka, kuid see erineb oluliselt teistest sama keelerühma keeltest. Seetõttu ei ole kõik uurijad üksmeelel. Näiteks vene uurija Aleksandr Volodin ja Ameerika lingvist Dean Worth on seisukohal, et itelmeeni keel ei ole geneetilises suguluses tšuktši ja korjaki keelega ning ühised jooned on tekkinud konvergentsi teel.

Murded

19. sajandini oli tõenäoliselt 3 itelmeeni keelt: ida-, lõuna- ja lääneitelmeeni keel. Tänapäeval on säilinud vaid lääneitelmeeni keel kahe murdega: lõunamurre ja põhja- ehk sedanka murre. Lõunamurdes eristatakse Hairjuzovi ja Napani murrakut, mida on peetud ka eraldi murreteks.

Fonoloogia

Itelmeeni häälikusüsteem koosneb 5 täishäälikust ja 25 kaashäälikust. Sõna võib alata 2-7 kaashäälikust koosneva kaashäälikuühendiga, nt кстк’ԓкнан 'ta hüppas'.

Morfoloogia

Itelmeeni tüved on ühe-, kahe- ja kolmesilbilised. Itelmeeni keel on aglutinatiivne, tüvele võivad liituda prefiksid ja sufiksid.
Nimisõnal on 12 käänet.
Euroopa homaar

Välimus

Euroopa homaar on ameerika homaarist pisut väiksem. Tavaliselt on euroopa homaarid 23–50 cm pikad ja kaaluvad umbes 0,7 kilogrammi, harvem on leitud ka kuni 1,26 m pikkuseid ja 19 kg isendeid. Euroopa homaaride eluiga küünib 5–7 aastani, suurimate isendite vanuseks on määratud ka üle 50 aasta.
Euroopa ja ameerika homaarid on erinevad ka enne küpsetamist – euroopa homaarid on sinised ja ameerika homaarid pruunid. Pärast küpsetamist mõlemad punased.

Elupaik ja levik

Elavad merevees, kuni sügavuseni 50 m. Levinud Atlandi ookeani idaosas, Põhjameres ja Vahemeres. Läänemeres ei esine.
Sõukruvi

Sõukruvi ehk laevakruvi (venekeelse laenuna laevavint) on kruvipinnaliste radiaallabadega tiivik, mis tekitab vees laeva liikumistakistust ületava tõukejõu.

Kasutus

Sõukruvi on kõige kasutatavam laevakäitur. Sõukruvi kasutavad umbes 95% laevadest. Sõukruvi käitab laeva peamasin. Peamasina pöördemoment edastatakse sõukruvile sõuvõlli kaudu.
Enamasti on laeval 1-2 sõukruvi ja võib olla rohkemgi. Harilikult paiknevad sõukruvid laeva ahtris, aga mõnel laeval, eelkõige jäämurdjatel ja praamidel, on ka vöörisõukruvisid.

Kirjeldus

Sõukruvil on valdavalt 3–6 laba, mis on valmistatud tavaliselt metallist (messingist, pronksist, malmist, roostevabast terasest) või plastist, valatud tervikuna või koostatud.
Eristatakse monoliitseid ja pööratavate labadega sõukruvisid. Monoliitsed sõukruvid võivad olla valatud või stantsitud koos rummuga. Pööratavate labadega sõukruvid võivad lisaks olla reguleeritava sammuga.
Sõuvõll annab pöörlemise laeva peamasinalt sõukruvile edasi. Sõukruviga laevadel on sõuvõll pikisuunaline ja selle pikkus sõltub masinaruumi asukohast. Sõuvõll valmistatakse ühe monoliitse tervikuna.
Sõukruvi võib ka olla kinnitatud laeva põhjast välja ulatuvale vertikaalselt pööratavale sambale (sel juhul puudub eraldi roolileht), mis hõlbustab manööverdamist.

Dünaamilised omadused

Sõukruvi kasutegur oleneb suuresti kavitatsioonist, mida üle 50-sõlmese kiiruse korral ei saa vältida. Kiirlaevadel kasutatakse ülekavitatsioonisõukruve. Esmakordselt kasutati ülekavitatsioonisõukruvi 1968 USA-s tiiburlaeval. Sageli vahetatavate käikudega laevadel rakendatakse muutsammuga sõukruve, mis lubavad muuta sõidukiirust ja anda tagasikäiku peamasina pöörlemissagedusest sõltumata.
Laevaehituses kasutatakse mõõtude tähistamisel sõukruvi labade arvu märkimiseks tähte Z. Sõukruvi iseloomustavad kruvipinna moodustaja samm H, läbimõõt D, suhe H/D (see jääb üldjuhul vahemikku 0,4–2,3) ning labade kogupinna A ja sõukruvi läbimõõduga võrdse ketta pinna AD suhe A/AD (see jääb üldjuhul vahemikku 0,3–1,2).

Ajalugu

1836 patentisid sõukruvi inglane F.P. Smith (1808–1874) ja rootslane J. Ericsson (1803–1889). Esimesed sõukruvid kujutasid endast Archimedese kruvi. Esimese kruvilaeva "Archimedese" (237 tonni, ehitatud 1838–1839 Inglismaal) kiirus oli ligi 10 sõlme. Algul oli ta kruvi läbimõõduks 2,13 m, hiljem 1,75 m, käituriks oli umbes 81,5 hj (60 kW) aurumasin pöörlemissagedusel 139 p/min.