Billy Talent

1993–1998

1993. aastal olid Benjamin Kowalewicz ja Jonathan Gallant bändis „To Each His Own”, kus Gallant mängis bassi ja Benjamin trumme. Hiljem hakkas Benjamin laulma, ning tema asemele kutsuti Aaron Solowoniuk trumme mängima. Ian D'Sa-ga kohtuti bändide võistlusel lava taga. Ian mängis selle ajal oma bändis "Dragonflower". Benjamin kutsus Ianit looma uut bändi koos Gallanti ja Solowoniukiga ning Ian nõustus. Bändi nimeks sai Pezz.
Pezz hakkas laule kirjutama, nendega esinema ja kogus tasapisi populaarsust. Alguses küll ainult oma koolkonnas, kuid hiljem terves Toronto Indie muusikas. Nende esimene plaat oli odav nelja lauluga demo. See lindistati Ian D'Sa keldris juulis 1994 ja nimeks sai see Demoluca. Aastal 1995 klappisid nad kogu oma vaba raha uue demolaulu väljaandmiseks, mis oleks parema kvaliteediga. Nad tegid veel neli uut lugu ja avaldasid selle demoplaadi alles neli aastat hiljem. Nad jätkasid esinemisi ja kogusid populaarsust juurde. 
Pärast ülikooli lõpetamist pidid poisid hakkama tähelepanu pöörama teistele asjadele. D'sa õppis animatsioonikunsti ja töötas veidi aega animaatorina. Jonathan Gallant sai kraadi ärijuhtimises. Kowalewiczil oli mitu töökohta, näiteks töötas ta videolaenutuses ja autopesijana. Solowoniuk töötas autotöökojas. Kuid ka siis, kui nad töötasid täiskohaga kuskil mujal, leidsid nad aja, jõu ja raha, et anda välja oma täispikk stuudioalbum "Watoosh". Plaat oli nende jaoks edukas oma maakonnas, kuid suuremat tähelepanu nad ei pälvinud.

Album "Billy Talent" ja läbimurre 1999–2004

Nagu mainitud, muutsid nad oma bändi nime Billy Talentiks. Kuigi see nimi võis olla eksitav, kuna tihti arvasid inimesed, et Benjamin Kowalewicz on hoopis Billy Talent. (Billy Talenti nimi tuleneb raamatust „Hard core logo”, mille autor on Michael Turner.)
Nüüd, kus neid tunti nime all Billy Talent, hakkas nende muusika muutuma agressiivsemaks, ning liikus punk/rocki suunas. Jen Hirst oli Benjamini kaastööline raadiojaamas ning Benjamin kutsus ta kuulama nende bändi. Jenile meeldis, mida nad tegid. Hiljem sai Jen tööd Kanada muusikaprodutsentidelt ning ta soovitas Billy Talentit Gawin Brownile, kellest saigi nende produtsent.
Aastal 2002 kohtus bänd plaadifirmaga Atlantic Records, ning nendega sõlmiti ka plaaditehing. 2003 saadigi Gavin Browni ning Atlantic Recordsi abiga välja oma teine plaat, mille nimeks oli "Billy Talent". Plaat võeti Kanadas hästi vastu ning seda müüdi üpris palju ning mängiti raadiotes. "Try honesty" oli esimene edukas singel ja peatselt järgnesid ka teised: The Ex, Nothing To Lose, River Below. Bänd mängis väljamüüdud kontsertidel Kanadas, neid saatis edu ka USA-s. Bänd võitis Juno auhinna ning ka MuchMusic auhinna ning terve 2004. ja 2005. aasta reisisid nad mööda maailma ja andsid kontserte. Nende plaat sai Kanadas kolmekordseks plaatinaplaadiks.
Lugu "This is how it goes" on lugu Benjamini sõbrast, kellel on sclerosis multiplex. 17. märtsil 2006 avaldas Aaron Solowoniuk, et tema ongi see isik, kellest see laul on kirjutatud. Seda rääkis ta oma kirjas, mille ta avalikustas bändi koduleheküljel. Tal on see haigus tuvastatud, kuid see ei takistada teda mängimast edasi bändis, kuna tal on ravimid, mis hoiavad selle haiguse sümptomid tagasi.

Album "Billy Talent II" 2005–2008

Billy Talenti teine album lindistati The Warehouse stuudios Vancouveris, mille tootjaks oli jällegi Gavin Brown. Seekord sai Ian D'Sa ka ise proovida plaadi tootmist.  2005. aasta sügisel andis bänd välja mõned demolood, mis ilmusid nende uuel albumil, kuid keegi sai ka nende ülejäänud lauludele näpud taha, ning ka need lekitati internetti. Nii et ammu enne, kui plaati välja pidi tulema, olid laulud juba kõigil olemas.
Billy Talent II ilmus poelettidele 27. juunil 2006. See müüs Kanadas väga hästi oma esimesel nädalal ning sai esimese koha Kanadas. Samuti tunnustati ka albumit Saksamaal, kus seda saatis võrdlemisi suur edu, ning kus see oli plaadiedetabelis esikümnes. Albumit on müüdud üle maailma umbes 800 000 (millest 215 000 Kanadas]. Kuigi millegipärast USA-s ei saatnud seda nii suur edu kui kahes eelmises suurriigis. Kuid bändi see ei heidutanud ning nad ütlesid, et nad on veel võrdlemisi noor bänd ning nad pigem keskenduvad Euroopas ja Kanadas läbilöömisele.
Teisel albumil on vähem karjumist ja kindlasti on tunda rahulikumat poolt ning vähem viha. Seda sellepärast, et nad olid täiskasvanulikumaks saanud nii meestena kui ka muusikutena. Enamik laule räägivad usaldusest ja igapäevaelu probleemidest ning see võeti kriitikute poolt hästi vastu.
Me tahtsime teha midagi erinevat eelnevast, sest me olime suure hüppe teinud muusikas ning inimestena ja me olim palju õppinud oma suhetest. Kõik bändi liikmed on palju läbi elanud ning tegelevad nende probleemidega, mis elus on. Enamasti on plaadi teemaks mahajätmine ja lahkuminek ning usaldus. Need teemad tundusid käivitavat seda plaati. – Jonathan Gallant
Kui plaat valmis sai, suundus Billy Talent oma uut plaati maailmale tutvustama. Esimene peatuspaik Euroopas oli Suurbritannia, kus nad andsid rohkem kontserte, kui nad kunagi eales varem andnud olid. Samuti lasti välja ka bändi ainukene live-CD, mida oli saadaval piiratud kogustes. Suurbritannia tuuri ajal suri ootamatult ühe bändiliikme lähedane inimene, mistõttu oli ta sunnitud tagasi Kanadasse minema. Sama tegid ka ülejäänud bändi liikmed, kuid nad tulid tagasi kuu aega hiljem, et seal uuesti mängida.
Oma esimese Kanada tuuri tegid nad koos Rise against, Anti-Flag, Moneeniga, ning nad esinesid British Columbias, Albertas, Manitobas, Quebec ning lõpuks ka Ontarios. Kui Kanadas kontsertide andmine oli lõppenud, hakkasid nad kohe Ameerika tuuriga peale.
Samuti andsid nad järjekordselt uusi kontserte Euroopas, kuid pidid korraks tagasi pöörduma, et anda kontsert MuchMusic video auhindadel, mis toimus Torontos. Pärast seda nad jätkasid tuuritamist ja esinesid ka Austraalias MTV auhindadel. Pärast 16 kuud ringi reisimist on nad nüüd lõplikult jõudnud koju ja tõmbavad pisut hinge, et varsti hakata oma uue (kolmanda) albumi kallal töötama. Kuid kuniks nad puhkavad, lasid nad välja ka oma uue DVD, mis kannab nime  666. Benjamin Kowalewicz on esile tõusnud uuel Cancer Batsi albumil "Hail Destroyer". Benjamin laulis sellel albumil loos "Smiling Politely". Samuti on ta kaasa teinud Anti-Flagi albumil "Bright lights of America", kus ta oli kaasatud laulu "Wake up the town". 
5. mail 2008 andis Benjamin lubaduse, et nende uus kolmas album peaks jõudma avalikkuse ette veebruaris/märtsis 2009.
Uue albumi materjalist tutvustati kõigepealt lugu "Turn Your Back".

Muusika stiil

Album Watoosh! peal võis kuulda mitmeid erinevaid stiile Ska punkist kuni hiphopini. Kuid lõppkokkuvõttes ühinesid need muusika liigid, ning see kõik arenes välja nende teisel albumil "Billy Talent". Kuigi bänd ise on öelnud, et nad ei ole tahtlikult üheltki bändilt inspiratsiooni ammutanud, võib ikkagi leida sarnasusi bändidega Refused, Rage Against the Machine ja Fugazi. Need on bändid, mille vastu neil on olnud suur austus. On öeldud, et Billy Talent on kokku pandud kolmes heast bändist. Kergemat sorti post-hardcore, mis sarnaneb Refused muusikaga. Ning viha ja energia, mis on ammutatud bändist Rage Against the Machine, kui ka punk/rock stiil. Kiirete ja lakkamatute kitarri/bassi ja trummi helide pärast, on muusikakriitikud nende muusika liigitanud punk/rockiks. Kuigi sarnasused võivad jääda märkamatuks, on kõik need asjaolud muutnud nende muusika tänapäevasel muusikamaastikul ainulaadseks.
Bändis esinevad tugevad ja toored tugivokaalid, mis ühinevad pealaulja vokaalidega ning seda tehes luuakse harmoonilised kõlad. Samuti on nende muusikas suured ja järsud tempomuutused. Kwoalewiczi häält on tunnistatud Kanada kõige haruldasemaks. Oma teisel plaadil "Billy Talent II" muutsid nad jälle oma muusikalist kõlapilti. Seekord olid lood rohkem läbi mõeldud, rohkem kooskõlastatud ning rahulikumad ja tasasema tempoga kui nende esimesel albumil. Kuigi see oli rahulikum album kui esimene, oli ikkagi tunda punk/ocki tunnet lauludes, kuid vähema karjumise ning rohkem laulmisega. Kuna nad on kogunud kuulsust juurde suurel määral ning muutunud rohkem Mainstream rock bändiks on neid hakatud liigitama Emoks. Seda selle pärast, et nad kannavad igal kontserdil musti riideid, ning vokaalid on tugevad ja valjud. Kuid seda pole kunagi tõsiselt võetud. Bänd ise on öelnud sellise liigitamise kohta, et see on rumal ja naeruväärne ning nende bändil pole mitte mingit pistmist tüüpilise Emo muusikaga ega stiiliga.