google/wiki40b huggingface dataset:
Tartumaa

Tartumaa pärast Põhjasõda

Põhjasõja tulemusena läks Tartumaa koos ülejäänud Eesti aladega Venemaa keisririigi koosseisu. 
Tartumaast moodustati Tartumaa (Дерптский уезд), mis kuulus aastatel 1704–1713 Peterburi kubermangu Narva provintsi; Tartumaa, mis kuulus aastatel 1713–1722 Eestimaa kubermangu; 1722. aastast liideti uuesti Tartumaa Riia kubermangu. Aastail 1714–1722 oli maakonnal oma maapäev ja maamarssal.
Seoses kreiside loomisega 1780. aastatel eraldati suure Tartumaa lõunaosa iseseisvaks Võru kreisiks. Tekkinud Liivimaa kubermangu Tartu kreisi (saksa keeles Kreis Dorpat) piir jäi ajaloolisel Tartumaal kehtima Esimese maailmasõjani. 1920. aastate algul eraldati Tartumaa koosseisust Sangaste kihelkond, mis sai osakeseks loodavast Valgamaast.

Tartumaa Eesti Vabariigis

Teise maailmasõja eel oli Tartumaa üks suurematest Eesti maakondadest maismaapindalaga 5834 km². Aastal 1949, kui moodustati Jõgeva maakond, liideti sellega Tartumaa põhjapoolsed vallad: Avinurme, Lohusuu, Sadala, Vaimastvere, Laiuse, Jõgeva, Torma, Kasepää, Pala, Saare, Voore, Kuremaa, Kudina, Kaarepere, Kursi ja Saadjärve vald (praegu Jõgeva maakonnas). Aastatel 1939–1950 kuulusid Tartu maakonda lisaks praegustele ka Ahja, Kiidjärve ja Veski vald (1939) (praegu Põlva maakonnas) ning Otepää, Pühajärve ja Aakre vald (praegu Valga maakonnas).

Tartumaa Eesti NSV-s

Aastal 1950 kaotati Eestis maakondlik jaotus ning Tartumaast moodustati Elva, Kallaste, Otepää ja Tartu rajoon. Tartu linn oli vabariikliku alluvusega linn. Osa Tartumaast liideti ka Jõgeva, Põlva ja Räpina rajooniga. Otepää rajooniga liideti alasid Võrumaast. Aastal 1959 liideti Tartu rajooniga Kallaste rajoon, aastal 1961 liideti Räpina rajooni põhjaosa ja aastal 1962 liideti Elva rajooni kesk- ja põhjaosa. Samas läks Tartu rajooni kirdenurk Jõgeva rajooni koosseisu. Väike osa Jõgeva rajoonist ühendati Tartu rajooniga aastal 1972.

Tartumaa Eesti Vabariigis

Tartu rajoon nimetati 1990. aastal ümber Tartu maakonnaks ja kolm aastat hiljem arvati sellesse ka Tartu linn, mis nõukogude võimu ajal oli omaette haldusüksus. Nüüdisaegne Tartu maakond on ajaloolisest Tartumaast palju väiksem, hõlmates vaid selle keskosa (ääreosad on jaotatud nüüdisaegse Jõgevamaa, Põlvamaa, ja Valgamaa vahel).
Ajaloolisel Tartumaal on Tartu Ülikooli looduslike pühapaikade keskuse andmeil 210 ajaloolist looduslikku pühakohta, sealhulgas 43 hiit, 58 kivi, 56 allikat, 20 pühapuud, 23 ohvrikohta ja kümme muud pühapaika (näiteks ohvriaeda).

Tartumaa majandus ja kultuur

Tartumaa ajaloos on oluline osa Hansa Liidul, mille koosseisus Tartust sai Läänemere piirkonnas oluline kaubanduskeskus, ning 19. sajandi teisel poolel rajatud Tartu raudteeühendus Tallinna, Riia ja Peterburiga, eriti aga 1632 asutatud Tartu Ülikool, tänu millele Tartumaa on olnud Eesti hariduselu keskus.
Kaardimaja (mäng)

Kaardimaja on mängukaartide üksteise peale ladumine nii, et nad moodustavad suhteliselt ebapüsiva tasapinnast kõrgema ehitise. Kõige tavalisem kaardimaja ehitatakse ladudes kaarte üksteise peale kolmnurkadena.
6. novembril 1999 ehitas Bryan Berg 131-korruselise kaardimaja. Maja kõrguseks oli 7,7 meetrit.
Kuna kaardimaja on suhteliselt ebastabiilne, siis sellest on tuletatud piltlik väljend, mis tähendab "ebakindel, kergesti ümberlükatav asjaolu, seisukoht".
Carlos Tévez

Klubikarjäär

Tévez alustas klubikarjääri Boca Juniorsi noorteakadeemias. 2001. aastast mängis ta juba klubi põhimeeskonnas. 
Tévez lahkus Bocast 2004. aastal, selleks ajaks oli ta klubiga võitnud neli karikat: Copa Libertadoresi, Intercontinental Cupi, Apertura ja Copa Sudamericana.
Tévez liitus 2017. aasta jaanuaris Hiina kõrgliiga klubiga Shanghai Shenhua.

Koondisekarjäär

2001. aastal mängis Tévez kuni 17-aastaste Argentina koondises Trinidadis ja Tobagos toimunud noorte maailmameistrivõistlustel.
Tévez debüteeris Argentina rahvuskoondises 30. märtsil 2004 mängus Paraguay vastu. Samal aastal mängis ta 2004. aasta olümpiamängudel Ateenas, kus lõi kokku 9 väravat ja võitis olümpiakulla. 
Argentina koondises mängis ta kuni 2015. aastani. Ta esindas Argentinat koondises kokku 76 korral ja lõi 13 väravat.
Ruhja komtuurkond

Ruhja komtuurkond oli Liivi ordu valitsusüksus (saksa keeles Gebiet), mis eksisteeris Liivi sõja alguses, aastatel 1559–1560.

Moodustamine ja likvideerimine

Komtuurkond loodi ordumeister Gotthard Kettleri poolt. See hõlmas tõenäoliselt alasid varem ordumeistri valduses olnud aladest ehk endisest Karksi foogtkonnast, mis aga pärast endise ordumeistri Wilhelm Fürstenbergi saamist Viljandi komtuurkonna haldajaks valitsejata jäid. Samuti oli komtuurkonna loomine ilmselt seotud lõunapoolsete orduvalduste, sealhulgas Bauska foogtkonna, minekuga Poola vägede kontrolli alla, mistõttu sealsetele käsknikele oli vaja uusi ametikohti. Ainsaks Ruhja komtuuriks saigi viimane Bauska foogt Heinrich von Galen, kes langes aga juba 1560. aastal Härgmäe lahingus venelaste kätte vangi ja hukati. Nõnda likvideerus komtuurkond tõenäoliselt juba vähem kui aasta pärast selle asutamist.
Hermann von Nottbeck

Hermann von Nottbeck (16. aprill 1884 Tallinn – 24. juuni 1941 Danzig) oli Eesti advokaat.
Ta lõpetas 1910. aastal Tartu ülikooli õigusteaduskonna (cand. jur.), Korporatsioon Estonia vilistlane.
1910–1911 oli ta vandeadvokaadi abi Pärnus ja Viljandis, 1911–1913 Pärnu linnasekretär, 1913–1918 Pärnu notar. Aastail 1918–1920 elas ta Riias ja Saksamaal, 1920–1923 vandeadvokaadi abi ja 1923–1940 vandeadvokaat Tallinnas.
Läks ümberasujana Saksamaale.
Como cierva sedienta

"Como cierva sedienta" (originaalpealkiri "Como anhela la cierva") on eesti helilooja Arvo Pärdi 1998. aastal loodud teos sopranile või koorile ja sümfooniaorkestrile. Muusikateose pikkus on 30 minutit. Teose kandsid esimest korda ette Rootsi Raadio koor ja Rootsi Raadio Sümfooniaorkester (dirigent Tõnu Kaljuste) 16. juunil 2000 Stockholmis.
Charles Garnier

Jean-Louis Charles Garnier (6. november 1825 Pariis – 3. august 1898 Pariis) oli prantsuse arhitekt, kes on tuntud eeskätt Palais Garnier' ja Opéra de Monte-Carlo ooperimaja projekteerijana.
Bronius Vyšniauskas

Bronius Vyšniauskas (1. mai 1923 Gelnai – 27. juuni 2015 Vilnius) oli leedu skulptor.
Pavlo Popovitš

Pavlo Romanovitš Popovitš (ukraina keeles Павло Романович Попович; 5. oktoober 1930 – 29. september 2009) oli Nõukogude Liidu kosmonaut, esimene ukrainlasest kosmonaut.
Popovitšit on tuntud eelkõige kosmoselaeva Vostok-4 piloodina, kes osales 1962. aasta augustis kahe mehitatud kosmoselaeva ühislennul.
Popovitš osales 1974. aasta juulis kosmoselaeva Sojuz-14 komandörina ka pikemal 15-päevasel missioonil.
Medallion Air

Ajalugu

Lennufirma Medallion Air läks pankrotti juulis 2013.
Feliks Jürna

Feliks Jürna (sündinud 2. aprillil 1930) on eesti alpinist.
Ta on alpinistina osalenud kuuetuhandelise mäetipu esmavallutuses (1960) ja Eestist lähetatud alpinistide esmatõusus seitsmetuhandelise tippu (1965).
Ta töötas 1960. aastal trikotaaživabrikus Marat meistrina.

Alpinistlikud kõrgtõusud

1960. aastal võttis ta osa ekspeditsioonist Pamiiris Taga-Alai ahelikus. Selle käigus esmavallutati 30. juulil Hillar Kaalu juhtimisel 6211 meetri kõrgune seni veel vallutamata mäetipp. Tipp nimetati Estonia mäetipuks. Esmatõusjate seas tõusis tippu ka Feliks Jürna. See oli eestlaste esimene tõus üle 6000 m kõrguse mäe tippu.
1965. aastal võttis ta osa Pamiiri ekspeditsioonist Lenini mäele (7134 m) ja  tõusis koos kaaslastega Heino Paltseri juhtimisel tippu. See oli Eestist lähetatud alpinistide esimene tipputõus seitsmetuhandelise tippu.
Hübriidtelevisioon

Hübriidtelevisioon (lühend HbbTV inglise k sõnadest Hybrid Broadcast Broadband TV) on avatud rahvusvaheline standard, mis ühendab TV-ringhäälingu (brodcast) ja Interneti (broadband) võimalusi.
HbbTV annab  neile, kes võtavad teleprogramme vastu antenni kaudu, võimaluse kasutada mitmeid neidsamu teenuseid, mis on kaabeltelevisiooni pakettide kasutajatel. Nendeks teenusteks on näiteks võimalus järelvaadata enamikku telesaateid, lugeda uudiseid (nagu varem tekstitelevisioonis), kasutada elektroonset saatekava (EPG) ja veel mitmeid interaktiivseid veebirakendusi. Hübriidtelevisiooni kasutamise eelduseks on HbbTV-funktsiooniga teler (digiboks, nutiseade) ja internetiühendus.
HbbTV-spetsifikatsiooni versiooni 1.0 avaldas Euroopa Telekommunikatsiooni Standardite Instituut (ETSI) 2010. aastal, ühtlasi loodi HbbTV konsortsium, hiljem HbbTV assotsiatsioon.
Tagavere paemurd

Tagavere paemurd on paemurd Saare maakonnas Saaremaa vallas. Paemurrus esinev paljand on arvele võetud ürglooduse objektina. Paljand on Jaagarahu lademe Tagavere kihtide stratotüüp.
Screamo

Screamo on muusikastiil, mis on välja arenenud emost. Stiili algatajaks peetakse ansamblit Herion, mida mõjutas nii emo kui ka hardcore punk üldisemalt. Tuntud on see muusikastiil põhiliselt oma karjuva, isegi kriiskava vokaali poolest. Screamo't aetakse tihtipeale segamini viimastel aastatel populaarsust kogunud post-hardcore'iga.
Screamo-stiili tunnus on ka algeline ja mitte eriti hästi kombineeritud instrumentaalosa. Selle reegli vastu eksitakse palju, mistõttu parema instrumentaalse viimistlusega screamo-ansambleid, näiteks The Number Twelve Looks Like You ja Circle Takes the Square, on hakatud kirjeldama kui mathcore'i ja screamo segu.

Ajalugu

1990-ndate alguses aitas stiilile alust panna paljuski plaadifirma Gravity Records, mille all olid paljud tollased tähtsamad bändid, nagu Angel Hair, Antioch Arrow ja Heroin. Gravity Records paiknes San Diegos ning tegeles seega enamasti vaid lääneranniku bändidega. Samal ajal tekkis New Yorgi ja New Jesery aladel palju screamo'likke bände, näiteks Merel, 1.6 Band, Rye Coalition ja Rorschach. Screamo on pärast sajandivahetust saanud üpris populaarseks, mistõttu on paljud post-hardcore'i, metalcore'i jms artistid kombineerinud enda muusikat screamo'ga.

Screamo muud nimetused

Kuna järgmiselt kirjeldatud terminid ei ole täpselt defineeritud ning nende tähendus võib ringkonniti varieeruda, siis on kõiki neid termineid mingis kontekstis ilmselt kasutatud ka tähendustes, milles nad ei tähenda täpselt screamo't. Screamo kui žanri nimetamise teeb veel keerukamaks asjaolu, et selle fännid on tihtipeale konservatiivsed ega erista screamo't emostiilist, sest peavad seda ebavajalikuks. Seda eriti seetõttu, et hardcore-muusikas on screamo saanud populaarseks liigituseks, kuid sildistusega "emo" ei taha end keegi siduda.

Hardcore emo

Screamo algusaegadel ei nimetatud stiili nõnda nagu tänapäeval. Tol ajal oli palju levinum termin hardcore emo. Võib oletada, et selle muusika nimetamine hardcore emo'ks lõppes selle tõttu, et emo on ise juba lühend, mis sisaldab sildistust hardcore. Seega täispikas versioonis oleks see hardcore emo(tional hardcore).

Chaotic emo

Chaotic emo on vähetuntud ja iganenud termin, mida kasutati screamo-sarnase kaootilise emomuusika kirjeldamiseks. Tihtipeale on sildistused chaotic emo ja hardcore emo pandud võrduma. Arvatavasti on termin tulnud sellest, et alguses oli üks põhilisi omadusi, mis screamo't emostiilist eristas, just kaootilisus.

Emo violence

Screamo't nimetatakse tihtipeale ka emo violence'iks. Emo violence on bändi In/Humanity loodud termin, mis on pärit nende loost "Emo Violence Generation", mis ilmus nende 1998. aastal välja antud albumil "Violent Resignation: The Great American Teenage Suicide Rebellion 1992–1998". Loo nimi oli kombinatsioon tollal juba eksisteerivast stiilist power violence (stiil, mis ühendab grindcore'i ja hardcore punki) ning Cameo albumist "Emotional Violence". Esialgu oli see mõeldud iroonilise naljana, hiljem võtsid aga paljud bändid selle termini kasutusele, sest tahtsid eraldada ennast kommertsialiseerunud väljenditest emo ja screamo.
Rootsi põdrakoer

Sugupuu

Tõug kuulub mitokondriaalse DNA alagruppi klaad, millele viidatakse kui d1 ja seda leidub ainult Skandinaavia põhjaosas. See on emase hundi ja isase koera ristamise tulemus, mis toimus pärast tõu kodustamist. Alagrupp d1 pärineb ajast 480-3000 aastat tagasi ja seda võib leida kõigil Sami-päritolu tõugudel: soome lapikoer, rootsi lapikoer, lapi porokoer, jämtlandi koer, hall norra põdrakoer ja valge rootsi põdrakoer. Emashundi järjestust (pärilikkust, esivanemat), mis nendele tõugudele kaasa aitas, ei ole kombineeritud Euraasias, ja selle oks fülogeneesipuul on juurdunud samas järjestuses kui 33 000 aasta vanune Altai koera tõug (mitte otsene esivanem).

Välimus

Koeral peaks olema lõdvalt keerdus saba, mis langeb seljale ja ei ole liiga hõre või liiga tihedalt lokkis; tavaolekus on saba sirgelt all. Sel tõul on kikkis kõrvad, keskmise pikkusega koon, ja paks erineva tooniga karvastik nagu aguutilgi. Silmad on pruunid. Isane on tavaliselt 57-65 cm kõrge, kaalub 30-35 kg. Emased on tavaliselt 52-60 cm kõrge, kaaluvad 25-30 kilogrammi.
Jämtlandi koera tuleks eristada norra põdrakoerast. Norra põdrakoer on palju lühem ja jässakam kui jämtlandi koer, ja nende saba kujud on väga erinevad. Norra põdrakoeral must koon, aga jämtlandi koeral on valge koon, valged põsed ja hundi tunnused.

Temperament

Kuigi ta on rahulik ja armastav oma pere suhtes, võib rootsi põdrakoer olla teiste koerte suhtes domineeriv ja on tugeva saaklooma instinktiga. Tõeliselt mitmekülgne koer, ta võib minna jahile ja tulla tagasi pere juurde enesekindlalt. Ta teeb asju järk-järgult ja ei anna kergesti alla, mistõttu on ta kindel partner tööpõllul või kodus.
Rootsi põdrakoer on õnnelik õppija, kes armastab rõõmustada oma omanikku.

Treening

Nagu enamik jahi jaoks väljaarendatud tõud, vajab rootsi põdrakoer pidevalt regulaarset treeningut, et püsida heas vormis, nii füüsiliselt kui ka vaimselt. Tal hakkab kiiresti igav, kui hoida teda liiga kaua siseruumides ja nii võib ta muutuda rahutuks.

Hooldustooted

Regulaarne harjamine on vajalik, et hoida ära aluskarva tuhmumist. Vannitada ei tohi liiga sageli, sest see kipub kuivatama vett tõrjuvat karvastikku.

Ajalugu

Jämtlandi koer on saanud ametliku tõutunnustuse 1946. aastal, tänu Aksel Lindströmi ja teiste järjepidevale tööle. Enne seda arvati, et jämtlandi koer ja norra põdrakoer on sama tõugu. Neid kasutatakse põdra jahtimiseks ja kelgu vedamiseks. Kohalikus murdes kutsutakse teda karu koeraks. Ta on üks väheseid koeri, kes ei tagane karu eest.
Organistrum

Organistrum (ladina sõnadest organum, üks esimesi polüfoonia vorme muusika ajaloos, ja instrumentum) oli rataslüüra varajasemaid eelkäijaid. See leiutati 10. sajandi lõpus või 11. sajandi alguses Põhja-Hispaanias. Organistrumit kasutati kirikutes ja kloostrites laulu õpetamisel ja saatmisel.
Pillil oli kitarrikujuline kere ja pikk klahvidega kael. Sellel oli üks keel meloodia mängimiseks ja kaks burdoonkeelt, mis jooksid üle ühise roobi, ning suhteliselt väike ratas. Organistrumit mängiti suuruse tõttu kahekesi: üks mängijaist pööras vänta ja teine käsitses klahve. Klahvide ülespoole kiskumine oli vaevaline, seepärast sai pillil mängida ainult aeglaseid viise.
Cluny kloostri abti Odot (suri aastal 942) on peetud lühikese traktaadi "Quomodo organistrum construatur" (see kirjeldab organistrumi ehitust) kirjutajaks, kuid selle autentsuses on siiski kaheldud.
Imola

Ajalugu

422. aastal sai Imolast piiskopi asukoht. 6. sajandil purustasid langobardid linna. 11. sajandil sai Imola vabalinnkas, 1262–1292 oli Bologna valitsuse all. 1424–1438 oli Milano hertsogite Viscontide valduses. 1504. aastast kuulus Vatikanile ja alates 1861 oli osa Itaalia kuningriigist.
Makarius I (Kiievi metropoliit)

Makarius I (surnud 1497) oli Kiievi, Galiitsia ja Vene metropoliit aastatel 1494–1497 .
Tüüp 60

Ajalugu

Tüübi 60 väljatöötamine algas 1954. aastal Jaapani Omakaitsejõudude Tehnika Uurimis- ja Arendusinstituudi peakorteris. Kaks Jaapani firmat valmistasid kumbki ühe prototüübi: Komatsu prototüüp (SS1) oli relvastatud paaris 105 mm tagasilöögita tankitõrjekahuritega, mootor asus ees, käigukast taga ja sellel oli torsioonvedrustus; Mitsubishi prototüübil (SS2) oli mootor taga ja käigukast ees, torsioonvedrustus ja relvastuseks paaris 106 mm tagasilöögita kahurid. Esialgsel hinnangul oli SS2 mõnevõrra parem. Komatsu ehitas 1956. aastal kolmanda prototüübi SS3. Uuel prototüübil oli mitu uuendust, neist peamine võimsam mootor. Viimane prototüüp SS4 valmis 1959. aastal. Parandatud oli mootori jahutust ja muudetud juhtimissüsteemi. SS4 standardiseeriti 1960. aastal kui Tüüp 60 iseliikuv tagasilöögita kahur. Masinaid tootis Komatsu, alltöid teostasid Jaapani Terasetööstused (kahurid) ja Howa Masinakompanii. 
Tüübi 60 kasutamine lõpetati 2008. aastal.

Kirjeldus

Soomuki meeskond oli kolme liikmeline: juht, laadur, komandör-sihtur. Juht istus ees vasakul ja pääses masinasse läbi pea kohal asuva luugi. Juhi kasutada oli kolm periskoopi. Komandör täitis ka sihturi rolli ja paiknes kahuritest paremal. Laadur asus sõidu ajal komandörist vasakul ja pidi kahurite laadimiseks soomukist väljuma (laadimine toimus tagant). 
Kahurid paiknevad paarisrakendina masina paremal küljel. Nende pööramiseks, tõstmiseks ja langetamiseks kasutati kombineeritult hüdraulilisi ja elektrilisi seadmeid. Reisiasendis sai kahureid tõsta-langetada +10 kuni −5 kraadini ja pöörata kummalegi poole 10 kraadi võrra. Kui kahurid koos komandöri positsiooniga on ülemisse asendisse tõstetud, siis saab kahureid tõsta-langetada +15 kuni −20 kraadini ja pöörata paremale-vasakule 30 kraadi. Sihtimisseadmed koosnevad kaugusmõõtjast, optilisest sihikust ja 12,7 mm märkimispüssist/kuulipildujast kummagi kahuri kohal. Kahur laseb HE ja HESH tüüpi mürske, efektiivne laskekaugus on 1100 meetrit, maksimaalne 7700 meetrit. Tule kiirus on kuus lasku minutis, masinas kaasas on kümme mürsku. 
Tagasilöögita kahuri M40 kaliiber on kirjelduse järgi 106 mm, kuid reaalselt 105 mm. Vale kaliibrit kasutatakse, et vältida moona segiajamist 105 mm tagasilöögita kahuri M27 moonaga, mis vaatamata samale kaliibrile M40-le ei sobi. 
Mootor ja käigukast paiknevad kere tagaosas. Kasutatakse torsioonvedrustust. Maanteerattaid on viis, ees paikneb vedav ratas ja taga toetusratas. Lisaks on kolm roomiku tagasijooksu rullikut. Esimesel, teisel ja viiendal rattal on hüdrauliline amortisaator. Lumes sõitmiseks on võimalik kasutada laiemaid roomikuid. 
Soomuk ei ole ujuv, puudub ABK kaitsevarustus ning infrapunaseadmed öösel sõitmiseks ja laskmiseks.
Järeltäiend

Järeltäiend on täiend, mis asub nimisõnafraasis põhisõna järel.
Järelasendit kasutatakse täiendi esiletõstmiseks peamiselt ilukirjanduskeeles ja emotsionaalses kõnekeeles: Aken, väike ja määrdunud, summutas kogu valguse; Tüdruk, väle kui välk, jooksis kommipoodi.
Jeffersoni maakond (Texas)

Jeffersoni maakond (Jefferson County) on maakond USA-s Texase osariigis. Geograafilised koordinaadid on 36° 3′ N, 83° 26′ W
Maakonna halduskeskus on Beaumont.
Maakonna pindala on 2877 km², millest 539 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 252 273. Aastal 2000 oli elanike arv 252 051.

Ajalugu

Jeffersoni maakond moodustati 1836. aastal. Maakond sai nime kolmanda Ameerika Ühendriikide presidendi Thomas Jeffersoni järgi.
Irina Paert

Irina Paert (aastani 2000  Irina Korovuškina, sündinud 20. mail 1970 Aleiskis Altai krais) on Eesti aja- ja kultuuriloolane.

Elulugu

Irina Paert on sõjaväelase tütar.
Ta lõpetas 1987. aastal Ukrainas Kramatorski 35. Keskkooli ja 1992. aastal Venemaal Uurali Riikliku Ülikooli ajaloo osakonna. Magistrikraadi kaitses ta 1994 Ungaris Kesk-Euroopa Ülikoolis väitekirjaga "The economic ethics of Old Believers in Russia". Doktorikraad (Doctor Philosophiae) anti talle 1998 Suurbritannias Essexi Ülikoolis väitekirja "Marriage, gender and Old Believer community in Russia, 1760–1850" eest.
Teadlasekarjääri alustas Paert Essexi Ülikoolis, olles aastatel 1997–1998 ajaloo osakonna lektor ja 1998–1999 vanemassistent. Aastatel 2000–2001 töötas ta Manchesteri Ülikooli ajaloo osakonna külalisteadurina ja aastatel 2001–2005 Bangoris asuva Walesi Ülikooli kaasaegse Euroopa ajaloo lektorina.
Alates 2006. aastast töötab Paert Eestis. Aastatel 2006–2011 oli ta Tallinna Ülikooli Eesti Humanitaarinstituudi nüüdiskultuuri uurimiskeskuse teadur ja vanemteadur, alates 1. jaanuarist 2012 töötab teadurina Tartu Ülikooli usuteaduskonnas.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: kultuuriajalugu; religiooni ajalugu; teise laine kultuurimuutused taasiseseisvunud Eestis. Uurimisgrupi "Religioon Venemaal, Kesk- ja Ida-Euroopas" koordinaator. Briti Slaavi ja Ida-Euroopa Uuringute Ühingu ja Vaimuliku Ajaloo Ühingu liige. Elisabeth Bakeri autasu (2002), Study-Leave Award by Arts and Humanities Research Council, UK (2004). 14 teadustrükist, sh 2 monograafiat.
Kuddus Ĝojamiyarow

Kuddus Ĝojamiyarow (ka Kudduss Kužamjarov, uiguuri keeles Куддус Ғоҗамияров; 21. mai 1918 – 8. aprill 1994) oli uiguuri helilooja.
Ĝojamiyarow oli esimene uiguuri rahvusest elukutseline helilooja. Ta oli Almatõ konservatooriumi õppejõud, aastast 1965 professor ja 1957–1967 rektor.
Tema teoste seas on ooperid "Nazugum" (1956) ja "Kuldsed mäed" (1960), ballett "Tšin Tomur" (1967), 5 sümfooniat, kooriteoseid, kammermuusikat ja klaveripalu.
1955–1959 oli ta Kasahhi NSV heliloojate liidu esimees. 1961–1967 oli ta Kasahhi KP Keskkomitee liige ja 1959–1966 Kasahhi NSV Ülemnõukogu liige.
Robert Korzeniowski

Robert Marek Korzeniowski (sündinud 30. juulil 1968 Lubaczówis) on Poola endine kergejõustiklane (20 km käimine ja 50 km käimine). Neljakordne olümpiavõitja (1996, 2000 ja 2004), kolmekordne maailmameister (1997, 2001 ja 2003) ja kahekordne Euroopa meister (1998 ja 2002).
Korzeniowski kuulub IAAFi kuulsuste halli.
Harilik seebilill

Levila ja kasvukoht

Levinud looduslikult Kesk- ja Lõuna-Euroopas, Kaukaasias ja Lääne-Siberis, Väike-Aasias, tulnukana ka Põhja-Ameerikas. Eestis sage naturaliseerunud tulnukliik. Kasvab eelkõige aedades ja parkides ilutaimena, kuid esineb sageli ka metsistunult kalmistutel, aedades, teeservadel.

Kirjeldus

Taime kõrgus 40–70 (90) cm. Kroonlehed valged kuni heleroosad või õrnlillad, äraspidimunajad, tipul sisselõikega. Õied asuvad lühikestel karvastel raagudel tihedates kännasjates õisikutes varre tipul. Õied on eriti lõhnavad õhtuti. Õitseb juunist augusti või septembrini.
Vili piklikmunajas umbes 1,5 cm pikkune kupar. Seemned väikesed, peenelt krobelised.
Lehed süstjad 3 kaarroodse rooga, terava tipu ja kareda servaga lihtlehed, kinnituvad varrele vahelduvalt. Alumised lehed ahenevad lühikeseks rootsuks, ülemised on rootsutud. Lehe pikkus 4–9 (12) cm ja laius 1–4 cm.
Maapealne vars on püstine või tõusev, lihtne või ülemises osas harunenud, sõlmekohtadel veidi jämenenud, sageli kaetud lühikeste karvadega.
Risoom on tugev, roomav ja harunenud. Taimel esinevad ka maa-alused võsundid.  Paljuneb seemnetega. Laieneb maa-aluste roomavate võsundite abil, moodustab nii ulatuslikke kogumikke.

Kasutamine

Juuri ja risoomi on kasutatud seebi aseainena, kuid vahel ka rahvameditsiinis leotise või keedisena bronhiidi ja teiste hingamisteede haiguste ravis, omavad ka uriinieritust soodustavat toimet.

Eesti rahvafolklooris

Sõrve poolsaarel kutsuti harilikku seebilille ka "Kuramaa roosiks". Tammuna küla elanik Tiit Lind: "Igal pool, kus kasvab Kuramaa roos [harilik seebilill], oli kunagi talu".