google/wiki40b huggingface dataset:
Vene-Liivi sõda

Vene-Liivimaa sõja tulemused

Aastatel 1558–1561 toimunud sõja tulemusel vallutas Moskva tsaaririik: Narva, Tartu ja Alutaguse, mõningad Järvamaa ja Virumaa maakonnad ning Venemaaga piirnevad alad. Narva oli aastatel 1558–1581 Vene tsaaririigi võimu all ning järgmisel aastakümnel kujunes Narva Vene riigi ainukeseks väliskaubandussadamaks.
Rootsi kuningriigi valduses olid, pärast Harju-, Viru- ja Järvamaa rüütelkonna jaTallinna linna poolt ustavusvande andmist Rootsi kuningale Erik XIV-le: Tallinn, Harjumaa ja pool Virumaad.
Taani kuningas Frederik II ostis Saare-Lääne ja Kuramaa piiskop Johannes V Saare-Lääne ja Kuramaa piiskopkonna, mille andis valitseda oma vennale Hertsog Magnusele, kelle omandis oli Saaremaa.
Poola-Leeduga Vilniuse pakti sõlmimisega novembris 1561, sekulariseeriti Liivi ordu valdused Kuramaal ja Riia peapiiskopkond, Riia peapiiskop Wilhelm von Hohenzollern säilitas kuni oma surmani 1563. aastal küll tiitli, ent mitte ilmaliku võimu ning Poola kuningas Zygmunt II Augusti valduses oli Lõuna-Liivimaa ja kuninga vasallsõltuvuses Kuramaa hertsogi Gotthard Kettleri valduses: Kuramaa ja Zemgale hertsogiriik, ainsana keeldus Poola-Leedu ülemvõimust ja kaitsest Riia linn, mis 1582. aastani jäi vabalinna staatusesse. Detsembris 1561, mehitati Leedu-Poola võimu all läinud endised ordulinnused: Pärnu, Paide, Võnnu, Härgmäe, Helme, Volmari, Trikata, Grobina, Marienburg, Dünaburgi ja teised.
Bernhard Viiding

Bernhard Viiding (7. juuni 1932 Ariste, Valjala vald – 10. märts 2001) oli eesti publitsist, prosaist ja luuletaja.
Viiding sündis sepa ja taluniku pojana. Lapsepõlve veetis ta sama valla Jursi külas, mille kohta võib lugeda ka tema luuletustest.
Haridusteed alustas ta Kallemäe 7-klassilises koolis, 1950. aastal lõpetas ta Kuressaare Keskkooli. Ta lõpetas 1957. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kirjanduse alal. Hiljem oli ta Keele ja Kirjanduse Instituudis aspirant.

Töökäik

Viiding on töötanud Türi ajalehe Leek põllumajandusosakonnas, Rahva Hääle kirjandus- ja kunstiosakonna juhatajana, nädalalehe Televisioon vastutava toimetajana ning firma Kodamu pressigrupi juhatajana.
Ta oli 1984–1986 vabakutseline ajakirjanik.
Aastal 1991. aastal asutas ta koos mõttekaaslastega ajakirjandusfirma Viser ning oli selle esimene tegevdirektor. Firma tegutses kuni aastani 1994.

Looming

Viiding on avaldanud üle 1000 artikli, arvustuse ja olukirjelduse ning üle 70 luuletuse.

Hävitatud teose lugu

Dokumentaaljutustus "Herman Kuning" sai kaks aastat enne ilmumist Baltimaade publitsistikavõistlusel auhinna. See oli jutustus Eesti NSV esimese pärastsõjajärgse kolhoosi asutamisest Valjalas ning tema esimehe Herman Kuninga saatusest. Lugu oli niivõrd tõetruult pandud kirja, et selle trükk hävitati EKP KK korraldusel ning ilmus ainsa säilinud eksemplari järgi alles 1997. aastal Saare maakonna päevalehes Meie Maa.
Valjalas kogutud rikkalike ülestähenduste ja raadiolindistuste alusel valmis ka näidend "Kuning Herman Esimene" (koos Kaarel Kilveti ja Juhan Saarega), mida etendati aastatel 1987–1989 Noorsooteatris menukalt üle 100 korra.

Liikmesus

1961. aastast oli ta Eesti Ajakirjanike Liidu liige, 1999. aastast Eesti Kirjanike Liidu liige.
Ta kuulus NLKP-sse.

Isiklikku

Bernhard Viidingu hüüdnimi oli Pärni.
Tema abikaasa oli kirjanik ja kirjanduskriitik Ine Viiding (1933–1990). Tema tütar on kirjandusteadlane Taive Viiding, peale abiellumist Taive Särg.
Spirit (album)

"Spirit" on Soome bändi Reckless Love 30. augustil 2013 ilmunud album. Esimene singel "Night On Fire" ilmus 26. aprillil 2013. Teine singel "So Happy I Could Die" ilmus 23. augustil 2013. Mõlema singliga ilmus ka laulu muusikavideo.
Album valiti Soome raadiojaama YleX nädala albumiks ja terve album ilmus eelkuulamiseks 26. augustil 2013 raadiojaama kodulehele.
Lingua franca

Lingua franca viitab mis tahes keelele, mida kasutatakse suhtlemiseks inimeste vahel, kes ei jaga emakeelt ja kasutavad omavahelises suhtluses üht kindlat, suurt ja prestiižset keelt, millel on poliitiline või kultuuriline mõju.
Kui rahvuskeel on konkreetse geograafilise kogukonna emakeel, kasutatakse lingua franca't esialgse kogukonna piires kaubanduslikel, religioossetel, poliitilistel või akadeemilistel põhjustel, mõnikord ärilistel põhjustel (nn kaubanduskeeled), aga ka kultuurilistest ja halduslikest mugavustest ning teabevahetuse vahendina eri rahvuste teadlaste vahel.  
Endise Nõukogude Liidu aladest on hea näide Lingua francast, kus siiamaani on Vene keel laialt räägitav.

Termini ajalugu

Lingua franca tähendab ladina keeles 'frankide keel', algselt viitas see kaubanduskeelele, mida kasutati 11.–19. sajandil Vahemere piirkonnas. Otsest seost frankide hõimuga sel keelel siiski ei olnud, sest frankideks nimetati hilis-Bütsantsis kõiki lääneeurooplasi. See kaubanduskeel oli pidžin, mis põhines alguses peamiselt Põhja-Itaalia ja oksitaaniromaani keeltel, hiljem rohkem hispaania ja portugali keelel. Keel laenas ka berberi, türgi, prantsuse, kreeka ja araabia keelest.
Hiljem laiendati terminit kõigile taolistele abikeeltele, lõpuks ka mittepidžinitele.
Antiik- ja keskajal toimisid lingua franca'na Vahemere maades kreeka ja ladina keel, tänapäeva maailmas inglise keel. Tehiskeel esperanto oli ka mõeldud sellise lingua franca'na, kuid paraku ei õnnestunud sellel ennast maailmas kehtestada.
Liblikaefekt (film)

Süžee

Evan Treborni (Ashton Kutcher) lapsepõlv oli täis mäluauke, mille jooksul toimus kohutavaid sündmusi. Lugedes nüüd tudengina üht lapsepõlves peetud päevikut, leiab Evan end korraga minevikust. Järeldades, et see oli võimalik tänu päevikule, otsustab ta minna ajas tagasi, et muuta asjade käiku. Kuid iga kord olevikku naastes leiab poiss, et tema tegudel on ettearvamatud ja katastroofilised tagajärjed.
MPEÕK Narva ja Peipsiveere piiskopkond

Narva ja Peipsiveere piiskopkond (vene keeles Нарвская и Причудская епархия) on Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku piiskopkond, mida juhib Narva ja Peipsiveere piiskop Lazar. Piiskopkonna haldusalas on 10 kogudust.
Lotte Stein

Lotte Stein oli Saksamaa jooksja. 12. augustil 1923 kordas ta Iserlohnis mitteametlikult naiste 100 m jooksu maailmarekordit 12,8.
Nikolai Goldschmidt

Nikolai Goldschmidt (8. november 1900 Pärnu – 15. aprill 1964 Tallinn) oli Eesti muusikategelane ja dirigent.
Aastatel 1920–1927 õppis ta Tallinna Konservatooriumis.
1927. aastal asutas ta Tallinna Töölismuusika Ühingu.
Enne Teist Maailmasõda oli ta Tallinna Töölismuusika Ühingu sümfooniaorkestri ja Narva Orkestrantide Ühingu sümfooniaorkestri dirigent.
1945. aastal oli ta Eesti Muusikafondi juhataja, hiljem Eesti NSV Riikliku Filharmoonia kunstiline juht, 1953. aastast RAT Estonia muusika- ja kirjandusala juhataja.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Nenad Ban

Nenad Ban (sündinud 3. mail 1966 Zagrebis) on horvaatia päritolu Šveitsi molekulaarbioloog ja biokeemik.
Ta töötab 2007. aastast ETH Zürichis molekulaarbioloogia professorina. Tema peamised uurimisvaldkonnad on molekulaarne struktuurbioloogia, röntgenkristallograafia, multiensüümid, ribosoomid, kristallstruktuur, biofüüsika ja makromolekulid.

Haridustee ja töökäik

Ta lõpetas 1990. aastal Zagrebi Ülikooli bakalaureusekraadiga molekulaarbioloogia ja biokeemia erialal. 1994. aastal sai ta doktorikraadi strukturaalse immunoloogia ja viroloogia alal California Ülikooli Riverside'is biokeemia instituudist.
Aastatel 1994–1998 töötas ta järeldoktorina Yale'i Ülikooli molekulaarse biofüüsika ja biokeemia instituudis. 2000. aastast töötab ta ETH Zürichis: strukturaalse molekulaarbioloogia abiprofessorina (2000–2004), eradotsendina (2004–2007) ja 2007. aastast molekulaarbioloogia ja biofüüsika instituudis professorina.

Isiklikku

ETH Zürichi molekulaarbioloogia ja biofüüsika instituudis töötab professorina ka tema abikaasa Eilika Weber-Ban. Peres kasvab kaks poega. Professorid on ka Nenad Bani vanemad Jasna ja Zvonimir Ban.
Valeria Gansvind

Valeria Gansvind (sündinud 22. novembril 1965 Moskva oblastis) on Eesti maletaja. 
Ta on Eesti meistrivõistlustel saanud 2 kulda (2006 ja 2009) ning 2 hõbedat (2005 ja 2008).
Agder

Agder (vanapõhja Agðir) on Norra ajalooline piirkond, mis paikneb Rogalandi maakonnast idas ja Telemargi maakonnast läänes. 
Agder jaguneb tänapäeval Vest-Agderi ja Aust-Agderi maakonnaks.
Nende kahe maakonna pindala kokku on 16 438 km².  
Seisuga 1. oktoober 2007 elas Agderis 271 381 inimest. 
Agderis on 30 valda. See jaotatakse järgmisteks piirkondadeks (ringkondadeks): Lister, Lindesnesregionen, Kristiansandregionen, Setesdal ja Østre Agder.
Linnu on 10: Flekkefjord, Farsund, Lyngdal, Mandal, Kristiansand, Lillesand, Grimstad, Arendal, Tvedestrand ja Risør.

Ajalugu

Algselt nimetati Agderiks rannariba Sira jõest läänes kuni Gjernestangenini Risøri ja Kragerø vahel idas. Ka tänapäeval läheb neist kohtadest vastavalt Rogalandi ja Telemargi maakonna piir. 
Agder oli viikingiaja alguses enne Harald Kaunisjuust väikekuningriik. Agderlasi hüüti egder (egðir). 
Agder oli hiljem (Gulatingsloveni all) maakond (Egdafylki). Halduslikult sai Egdafylkist Agdesideni lään, üks Norra pealääne 17. sajandil. See koosnes väikeläänidest: Listeri lään, Mandali lään ehk Midtsysseli lään, Nedenesi lään ja Råbyggelageti lään. 
Kuni 15. sajandini Skieni ja Stavangeri vahel linnu ei olnud, nii et Agder oli puht maaringkond. Kõige varajasem teadaolev linnaline asula Agderis oli Arendal, mis arvatavasti oli umbes aastast 1500 Tønsbergile alluv alev.
Kuni umbes 1902. aastani arvati Agder Vestlandeti piirkonda. Arendalis ilmuski ajaleht Vestlandske Tidende. 
Varem oli tavaks jaotada Agder rannikualaks Agdesideniks ja sisemaaosaks Råbyggelagetiks. Viimane hõlmas Aust-Agderi maakonna sisemaa ning Åserali tänapäeva Vest-Agderi maakonnas.
Agderi maakondi nimetatakse praegu sageli Sørlandetiks. See nimi võeti kasutusele 1902 ning algul tähistas see ainult rannariba. Ta oli mõeldud tähistama oluliselt suuremat piirkonda kui praegune Agder. See pidi olema suur piirkond, mille keskuseks pidi olema Kristiansand.

Nimi

Nimi on umbes 1500 aastat vana. 
Nime tähendus on ebaselge. 
See võib olla tuletis sõnast ǫgd (ögd; 'terav olema') ning tähendada 'merest välja ulatuv maa'.   
Teise versiooni järgi on nimi seotud vanapõhja sõnaga agi ('merelainetus') ning tähendab 'rahutu merega maa'.
Reet Kudu

Reet Kudu (sündinud 10. augustil 1949) on eesti ajakirjanik, kirjanik, koreograaf ja tantsukriitik.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal 1972. aastal.
2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Savisaare valimisliidu ja Tegusa Tallinna nimekirjas ning sai 122 häält.
Ta on Fred Kudu tütar.
Tartu Ülikooli kirik

Tartu Ülikooli kirik oli 1860. aastal ehitatud kirik Tartus, Jakobi tänav 1, Tartu Ülikooli peahoone taga. Seda kasutas Tartu Ülikooli kogudus.
1948. aastal võeti kirik koguduselt ära õppehooneks ja sisustus demonteeriti. Osa sisustust – altar, kantsel, pingid ja tornikellad – viidi taastamisel olevasse Põltsamaa Niguliste kirikusse, kus need on praeguseni kasutusel. Riia meistri Herbert Kolbe töökojas 1926. aastal valminud orel viidi aga taastatud Estonia kontserdisaali. 1956. aastal muudeti kirikusaal raamatukoguks ja jagati raudbetoonist vahelagedega neljaks korruseks. Hoonet kasutati Tartu Riikliku Ülikooli õpperaamatukoguna, mis kandis hüüdnime Tuubikum.
Tänapäeval tegutseb hoones Tartu Elektriteater.
São Tomé ja Príncipe lipp

São Tomé ja Príncipe lipp on São Tomé ja Príncipe riigilipp, mis võeti kasutusele 5. novembril 1975. Punane, roheline, kollane ja must on Pan-Aafrika ja vabastusliikumise MLSTP värvid. Vabastusliikumise lipp võeti kasutusele 1972. aastal ja ainsaks erinevuseks on, selle värvitriibud olid võrdse laiusega.
Punane kolmnurk sümboliseerib iseseisvuse eest valatud verd, rohelised laiud loodust ja kollane laid kakaopuud. Kaks musta tähte sümboliseerivad riigi kahte peamist saart ja nende kuulumist Musta Aafrika riikide hulka. Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 1:2.
Lavassaar

Lavassaar (vene Мощный, Moštšnõi, soome Lavansaari, rootsi Lövskär) on saar Soome lahes. 
Pindala 13,9 km². Saarel on luiteid, kõrgus kuni 16 meetrit (sm. andmetel kuni 30 m). 
Saar kuulub Venemaale. Enne 1944. aastat kuulus Soomele. 1939. aastal elas saarel 1089 inimest.
Lavassaart on mainitud eesti rahvuseeposes "Kalevipoeg" üheksandas loos, kus Viru ranna kallaspapid on andnud teada Viru vanemale, et Tütarsaarel ja Lavassaarel asuvad vaenuvägede laevad, mis plaanivad röövsõitu rannale.
Ju Wenjun

Ju Wenjun (hiina keeles  居文君, pinyin'is Jū Wénjūn; sündinud 31. jaanuaril 1991 Shanghais) on hiina maletaja, valitsev naiste maailmameister (2018–), rahvusvaheline suurmeister (2014). 
Ta sai 13-aastaselt võisteldes  2004. aastal Beirutis Aasia naiste meistrivõistlustel kolmanda koha. Tuli Hiina naiste malemeistriks 2010. ja 2014. aastal. Hiina naiskonna koosseisus sai Ju naiste maleolümpiatel kaks kuldmedalit (2016, 2018), kolm hõbemedalit (2010, 2012, 2014) ja ühe pronksmedali (2006).

Maailmameistrivõistlused

Ju kvalifitseerus 2005. aastal toimunud FIDE tsooniturniiril maailmameistrivõistluste turniirile (2006), kus sai 53. asetuse. Jõudis seal kaheksandikfinaali, kus kaotas Maia Tšiburdanidzele. 2008. aastal pääses MM-i turniiril 32 parema hulka. 2010. aastal jõudis MM-i turniiril veerandfinaali, kus kaotas Humpy Konerule. 2012. aastal pääses MM-il poolfinaali, kus kaotas Anna Ušeninale. 2015. aastal sai MM-il 2. asetuse. Jõudis 32 hulka, kus kaotas Natalija Pogoninale. 2017. aastal sai MM-il 1. asetuse. Jõudis veerandfinaali, kus kaotas Tan Zhongyile.

Maailmameister

2015.–2016. aastatel toimunud FIDE naiste grand prix' sarja võitis Ju Wenjun ja sai õiguse tiitlimatšile valitseva maailmameistri Tan Zhongyiga. Mais 2018 Chongqing Shis ja Shanghais peetud matši Ju võitis tulemusega 5½:4½ ja sai maailmameistriks. 
Novembris 2018 toimus Hantõ-Mansiiskis järjekordsed maailmameistrivõistlused. MM-i turniiril sai  Ju 1. asetuse. Tuli seal maailmameistriks võites poolfinaalis Aleksandra Kostenjukki ja finaalis Jekaterina Lagnot.
Ta sai FIDE-lt 2009. aastal naiste suurmeistri ja 2014. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse.
Impilahti vald

Impilahti (karjala keeles Imbilahti) on endine Soome vald Karjalas Laadoga põhjakaldal.
Impilahti valla keskasula oli Pitkäranta. 1939 oli Impilahti pindala 904,3 km² ja rahvaarv 12 891.
Aastal 1944 liideti Nõukogude Liiduga. Suurem osa endisest vallast kuulub Pitkäranta rajooni.
Pockau

Vallaosad

Forchheim, Görsdorf, Marterbüschel, Nennigmühle ja Wernsdorf.
Bartolo da Sassoferrato

Elulugu

Bartolo da Sassoferrato sündis arvatavasti 1313. aasta lõpul Sassoferato lähedal Venatura külas.
Ta alustas oma õpinguid Perugia ülikoolis ja liikus edasi Bologna ülikooli, kus ta 1334. aastal promoveeriti doktoriks. Alates 1339. aastast õpetas ta iseseisvalt, algul Pisa ülikoolis, siis Perugia ülikoolis. Seal sai ta 1348. aastal aukodaniku tiitli. Keiser Karl IV nimetas Bartolo 1355. aastal oma nõunikuks. Perugia ülikoolis olid tema õpilasteks Baldus de Ubaldis ning tolle vennad Angelus ja Petrus. Bartolo suri  13. juuli 1357. aastal 43-aastasena Perugias, olles juba eluajal saavutanud suure lugupidamise.
Bartolo alustas koos mõttekaaslastega ius commune kujundamist, mida kasutati nii Hispaanias, Portugalis kui ka Saksamaal.
Aastal 1355 sai Bartolusest Saksa-Rooma riigi keisri Karl IV saadik, saades seega suuremad õigused ja isikliku vapi.

Teosed

Bartolo oli keisritruu, koostades glosside viitestiku Keiser Heinrich II (Karl IV vanaisa) seaduste kohta. Heinrich oli aastal 1313 välja andnud seadused majesteedivastaste kuritegude kohta (crimen laesae maiestatis) ning lasknud lisada Corpus iuris civilise juurde. Need olid viimased seadused, mis hilisantiigi kogumikku juurde lisati. Hoolimata lühikesest eluajast pärandas Bartolo järeltulevatele põlvedele mahuka teose, mis ei sisalda üksnes Corpus iuris civilisw kõigi osade kommentaare, vaid ka palju traktaate üksikküsimuste üle (sealhulgas ka kuulus kirjutis jõeõigusest: De fluminibus seu Tyberadis) ning üle 300 arvamusavalduse. Ta arendas uusi õigusideid, näiteks tingimuste tagasiulatuv mõju või rahvusvaheline era- ja karistusõigus.
Bartolo tegeles ka riigiõiguse küsimustega, iseäranis kuulub tema teos De regimine civitatis poliitiliste teooriate ja rahvasuveräniteedi ajaloo juurde.
Bartolo kirjutatud on varaseim heraldika käsitlus Tractatus de insigniis et armis, mis avaldati 1356. aastal ning mis kirjeldab nii vappide tähendusi kui ka nende kasutust.

Tähtsus

Hilisemate ius commune juristide iseloomulikuks lugupidamise väljenduseks on lause nemo bonus iurista nisi bartolista 'keegi ei ole hea jurist, kui ta ei ole bartolist' (s.t Bartolo järgija).
Bartolo ei mõelnud välja küll uusi õigusteaduslikke meetodeid, küll aga saavutas kommentaaride uue kvaliteedi tõttu suure kuulsuse ja nimetuse "juristide vürst".
Itaalia teatris tähistab nimi Bartolo jäiga ja pedantse juristi koondkuju.
Aino Himbek

Aino Himbek (sünninimi Aino Vilimaa; 6. veebruar 1931 Tallinn – 5. veebruar 2006 Tallinn) oli eesti pianist.
Ta lõpetas 1951. aastal Tallinna Muusikakooli klaveri eriala Karl Sillakivi klassi ja 1956. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi klaveri eriala Heljo Sepa klassi.
Aastatel 1950–1982 töötas ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia kontsertmeistrina.

Isiklikku

Ta oli abielus näitleja ja filmirežissöör Valdur Himbekiga. Ülo Vilimaa on tema vend.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
33. Kaitsepataljon

33. Kaitse (rinde)pataljon I

33. Kaitsepataljon saadeti kohe pärast formeerimist Leningradi rindele politseivõitlusgrupi Jeckeln koosseisus Oranienbaumi platsdarmi blokeerima ja rannakaitset teostama, mis kestis detsembrini 1942. aastal. Pataljon kandis lahingutes raskeid kaotusi. 1942. aasta kevadel sai pataljon täiendusena 200 meest.
Pataljon toodi Eestisse, Pärnusse tagasi 4. detsembril, kust hiljem viidi Tartusse ja saadeti seal laiali ning selle koosseis värvati osaliselt Eesti SS-leegioni ja osaliselt üle uude moodustatavase 287. Kaitsepataljoni  ja 32. ja 35. Kaitsepataljonide täienduseks.

33. Kaitse (vahi)pataljon II

33. Kaitsepataljon II koosseis moodustati oktoobris 1942. aastal Tartus,  Valga, Antsla, Võru ja Petseri kasarmeeritud Omakaitse malevate kompaniidest, mis formeeriti algselt kui 293. Kaitsepataljon. Pataljoni suuruseks oli 381 meest. 
1943. aasta veebruaris anti kaitsepataljonile endise laialisaadetud vabatahtlike, kes värvati Eesti SS-leegioni, 33. Kaitsepataljoni number, pataljon jäi oma ülesannetelt vahipataljoniks.

33. Eesti Politseipataljon

1943 aasta detsembris muudeti pataljoni nimi  33. Eesti Politseipataljoniks (Estnische Polizei Batallion nr.33) ja pataljonis kehtinud Wehrmachti auastmed asendati Saksa Korrapolitsei auastmetega.
Pataljon pidas vahiteenistust Võrus allutatuna 11. jalaväediviisile.
13.–15. veebruaril 1944 osales pataljon Meerapalu lahingus Punaarmee dessandi likvideerimisel. 
Peale Meerpalu lahingut jätkas pataljon vahiteenistust Kagu-Eestis, kuni likvideerimiseni suvel 1944.  Pataljoni isikkoosseis jagati 37., 38. ja 40. Eesti Politseipataljonidele.
Kapi mõis

Kapi mõis (saksa keeles Kappimois) oli riigimõis Muhu kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati ajavahemikul 1744–1750 Hiiu-Suuremõisa ja Kantsi mõisast eraldatud aladest.
Paul Tirro

Paul Tirro (23. november 1903 Põlgaste vald, Võrumaa – 12. detsember 1946) oli eesti advokaat.
Ta lõpetas 1926. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna.
Osales Vabadussõjas, oli 1926–1932 vandeadvokaadi abi, 1932–1940 vandeadvokaat samas. 1938. aastal kandideeris ta I Riigivolikogu valimistel 75. valimisringkonnas.
Arreteeriti NKVD poolt 20. oktoobril 1945, mõisteti 23. jaanuaril 1946 20 aastaks vangi ja 5 aastaks asumisele, suri vangilaagris.
Sviby ülemine tulepaak

Sviby sihi ülemine tulepaak on tulepaak Läänemaal Vormsi vallas Sviby külas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 58° 58′ 29″ N, 23° 18′ 24″ E.
Punase terastorni kõrgus jalamist on 11 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 10 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Sviby alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 576 meetrit ja sihi asimuut on 323,8°.
Tulepaak ehitati 1977. aastal.
Katrin Kivi

Katrin Kivi (sündinud 18. juulil 1967 Kärdlas) on Eesti diplomaat.
Katrin Kivi lõpetas 1990. aastal Tartu Ülikooli saksa keele ja kirjanduse erialal. Ta on ennast täiendanud Mannheimi ja Bonni ülikoolis.
Aastatel 2009–2011 oli Kivi välisministeeriumi Euroopa Liidu osakonna üldasjade büroo direktor ja 2011–2015 Eesti suursaadik Taanis. 2015. aastast on ta Eesti alaline esindaja Euroopa Nõukogu juures.
Illuste mõisa kalmistu

Illuste mõisa kalmistu on kalmistu Karuse kihelkonnas Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Paatsalu külas Lääneranna vallas Pärnu maakonnas. Kalmistu jääb Illuste mõisa südamest linnulennult umbes 700 meetri kaugusele lõunaedelasse.
Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Maydellid millalgi pärast 1870. aastat. Sealolev varasema surma-ajaga (1847) matus on tõenäoliselt olnud ümbermatmine.  
Kalmistu on piiratud kraavi ja madala müüriga, seal leidub 5 hauatähist ning selle pindala on 0,44 ha. Kalmistule maetute arv pole teada, tänapäeval on see jäetud maha ja rüüstatud.
Semovente da 75/18

Semovente da 75/18 kasutus

Semovente da 75/18 osales Teise maailmasõja lahingutegevuses Itaalia ja Saksa armee koosseisus nii Põhja-Aafrikas, Balkanil, Prantsusmaal, Idarindel, kui ka Itaalias.
BirdLife International

BirdLife International (endise nimega International Council for Bird Preservation) on rahvusvaheline mittetulunduslik looduskaitseorganisatsioon, mille peaeesmärk on kaitsta maailma linde ja nende elupaiku.
Organisatsioon loodi 1922. aastal Gilbert Pearson'i ja Jean Theodore Delacour'i initsiatiivil.
BirdLife International teeb koostööd mitmete partnerorganisatsioonidega üle maailma. Eestis teeb ta koostööd Ornitoloogiaühinguga.
Organisatsiooni praegune president on Jaapani printsess Takamado.
Peeter Padrik (arst)

Peeter Padrik (sündinud 2. veebruaril 1966 Tartus) on Eesti arstiteadlane ja onkoloog.

Elulugu

Peeter Padrik on arsti ja õpetaja poeg. Ta on ka poliitik Anders Tsahkna õemees.
Lõpetas 1984 Hugo Treffneri Gümnaasiumi, 1990 TÜ arstiteaduskonna, meditsiinidoktor (2007, TÜ), väitekiri "Renal cell carcinoma: changes in natural history and treatment of metastatic disease". Täiendas end Soomes, Taanis, Saksamaal, USA-s. Oli 1991–93 EKMI nooremteadur ja Eesti Onkoloogiakeskuse onkoloog, 1993–96 TÜ Kliinikumi onkoloogiahaigla onkoloog, 1997–99 peaarst, aastast 2000 TÜK hematoloogia-onkoloogiakliiniku direktor, onkoloog.

Teadustöö

Uurinud neeru-, rinna- ja jämesoolevähi ravi. Temalt on ilmunud rohkem kui 10 teadustrükist.

Kuulumine erialaseltsidesse ja vabatahtlikesse organisatsioonidesse

Dr Peeter Padrik on Eesti Onkoteraapia Ühingu juhatuse esimees, Eesti Onkoloogia Seltsi juhatuse liige, Euroopa Medikamentoosse Onkoloogia Seltsi Eesti esindaja.
Ka kuulub ta 
Vähiravifondi "Kingitud Elu" nõukogusse.
Pootsi-Kõpu Püha Kolmainu kirik

Ajalugu

Kirik valmis 1873. aastal Riia arhitekt Heinrich Scheeli 1871. aasta tüüpprojekti järgi. Pühakoda on kreeka risti kujulise põhiplaaniga viie kupliga kirik maakivist seintega ning osaliselt krohvitud. Erinevalt teistest Pärnumaa pühakodadest puudub sellel hoonel peasissepääsu kohal olev kellatorn. Sama projekti järgi valmisid ka Uruste Issanda taevaminemise kirik Pärnumaal, Arussaare Issanda Taevaminemise kirik Viljandimaal ning Ööriku Püha Kolmainu ja Leisi Püha Olga kirik Saaremaal. Kohalik õigeusu kogudus oli olemas juba 1847. aastast. Miks Kõpu külas asuva kiriku kogudus kannab ka Pootsi nime, pole selge.
Kirikus on mälestustahvel Eesti apostliku õigeusu kiriku esimesele piiskopile - Platonile. Pootsis kirikuköstri pojana sündinud Püha Platon, kodanikunimega Paul Kulbusch oli esimene eestlasest õigeusu märter-pühak.
Pootsi- Kõpu Püha Kolmainu kiriku ja katuse renoveerimistööd toimusid aastatel 2013-2016.

Kogudus

Tänapäeval tegutseb hoones Pootsi-Kõpu Püha Kolmainu kogudus.