google/wiki40b huggingface dataset:
Dmitri Ustinov

Biograafia

Dmitri Ustinov sündis töölisklassi perekonnas Venemaa Keisririigis Samaaras. Tema mõlemad vanemad surid 1920. aastate alguses. 1927. aastal astus Dmitri Ustinov kommunistlikusse parteisse.
Kui algas sõda NSV Liidu ja Saksamaa vahel vahel, pani Stalin Ustinovi juhtima Relvastuse Rahvakomissariaati. Selles ametis korraldas ja kontrollis ta kaitsetööstuse evakueerimist ümberpiiratavast Leningradist Uuralite taha. Ümber paigutati üle 80 tehase koos kuuetuhande töölise ja inseneriga. Stalin premeeris Ustinovit ülesande eduka täitmise eest sotsialistliku töö kangelase aunimetusega.
1952. aastal sai Ustinovist NLKP Keskkomitee liige. 1953. aastal, kui Stalin suri, siis NSV Liidu relvastusministeerium ja lennundusministeerium liideti ühiseks kaitsetööstuse ministeeriumiks, ning Ustinov määrati viimast juhtima.
1957. aastal nimetati Ustinov NSV Liidu Ministrite Nõukogu esimehe asetäitjaks. 1961. aastal anti Ustinovile uus sotsialistliku töö kangelase autasu. Hruštšov tunnustas teda hea töö eest Juri Gagarini kosmosesse lennutamisel. Hruštšov hindas Ustinovi organiseerimisvõimeid piisavaks, et nimetada ta tsiviilmajanduse ülemaks 1963. aastal.
1964. aasta oktoobris Hruštšov kukutati, milles oli oma osa ka Ustinovil. Nimelt ajal, mil Hruštšov kohtus Musta mere ääres Prantsuse aatomiteadlase Gaston Palewskiga, tehti Ustinovile ülesandeks Hruštšov üles leida ja käskida tal kiiresti naasta Moskvasse sealtoimuvale NLKP KK Poliitbüroo tähtsale kohtumisele.
Pärast Hruštšovi kukutamist võttis võimu üle Leonid Brežnev ning Ustinov määrati tööle NSV Liidu Kaitsetööstuse ministeeriumisse.
1965. aastal nimetas Brežnev Ustinovi NLKP KK Poliitbüroo liikmekandidaadiks ja Keskkomitee sekretäriks. Ustinovile tehti ülesandeks strateegiliste pommitajate ja ballistiliste rakettide väljatöötamine. Aegamisi Ustinovi mõjuvõim kaitsetööstuses kasvas. Kui kaitseminister Rodion Malinovski 1967. aastal suri, oli levinud arvamus, et amet läheb üle Ustinovile, kuid Kreml otsustas Andrei Gretško kasuks. 
Kui Gretško 26. aprillil 1976 suri, siis sai 29. aprillil Ustinovist NSV Liidu kaitseminister ning ühes sellega anti talle samal päeval ka armeekindrali auaste, seda hoolimata sellest, et tal puudus sõjaväeline karjäär. Juba 30. juulil 1976 ülendati Ustinov Nõukogude Liidu marssaliks.
Alates 1976. aastast surmani oli ta NLKP KK Poliitbüroo liige. 
Ustinovil oli märkimisväärne roll Afganistani vastu relvastatud konflikti alustamisel.
Dmitri Ustinov suri 7. novembril 1984. Talle korraldati riiklikud matused ning tema tuhk maeti 24. detsembril Kremli müüri äärde.
Vahetult pärast Ustinovi surma nimetati Iževski linn tema auks Ustinoviks. Pärast Mihhail Gorbatšovi võimule pääsemist taastati mitmete Nõukogude Liidu riigitegelaste järgi nimetatud linnade endised nimed. Ustinovi järgi on nimetatud ka ristleja.

Perekond

Ustinovil oli poeg Nikolai (1931–1992) ja tütar Vera. Ta oli abielus Taissa Briekalovaga.
Revolut

Revolut Ltd on Suurbritannia finantstehnoloogia ettevõte, mis pakub pangateenuseid, sealhulgas ettemakstud deebetkaarti (MasterCard või Visa), valuutavahetust, krüptovaluutavahetust ja peer-to-peer makseid. Mobiilirakendus Revolut toetab kulutusi ja sularahaautomaatidest väljavõtteid 120 valuutas ja 29 valuutas saatmist otse rakendusest. Samuti pakub see klientidele juurdepääsu krüptovaluutadele nagu Bitcoin (BTC), Ethereum (ETH), Litecoin (LTC), Bitcoin Cash (BCH) ja XRP.
Praegu ei võta Revolut enamiku oma teenuste eest tasu (kuid piiratud kasutamise eest), tööpäevadel kasutab valuutavahetus pankadevahelisi vahetuskursse ja nädalavahetustel lisab hinnalisand vahemikus 0,5–1,5%.
Londonis asuva startupi asutasid Nikolay Storonsky ja Vlad Yatsenko. Algselt asus ettevõte Londonis Canary Wharfis asuvas finantstehnoloogia inkubaatoris Level39.
Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühing

Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühing (varem: Eesti Kunstiteadlaste Ühing) on Eesti mittetulundusühing; Eesti Kunstnike Liidu alaliite.
Liidu esimees on Kadi Polli.
RWD

RWD oli Poola lennukikonstrueerimisbüroo, mis tegutses aastatel 1928–1939. Büroo asutasid Stanisław Rogalski, Stanisław Wigura ja Jerzy Drzewiecki.

Eesti lennundus

1933–1934 ehitasid Rein Neudorf (pärast eestindamist Rein Tooma), Otto Org ja Voldemar Post Poola litsentsi alusel ühe õppe-treeningulennuki RWD-8 (registreerimismärk ES-RWD).

Õnnetused Eestis

1938. aasta septembris kukkus Ülemiste järve Poola purilendur Zbigniew Olenski oma ühemootorilise RWD-ga. Lendur sai õnnetuses selgroovigastuse.
Hemirhagerrhis nototaenia

Levila

Neid madusid võib kohata Burkina Fasos, Nigeris, Kamerunis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Tšaadis, Sudaanis, Lõuna-Sudaanis, Etioopias, Somaalias, Keenias, Tansaanias, Malawis, Zimbabwes, Mosambiigis, Sambias, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Namiibias, Botswanas ja Angolas.
Gjerstadvatnet

Gjerstadvatnet ehk Gjerstadvannet on järv Norras Aust-Agderi maakonnas Gjerstadi vallas. Kitsas järv on loode-kagusuunas piklik.
Kõrgus merepinnast on umbes 80 m.
Suurem osa valla asustusest asub selle järve kaldal. Põhjakaldal on valla keskus Gjerstad. Kui liiguti mööda veeteid, oli Gjerstadi mere äärest võimalik jõuda ainult selle järve kaudu.
Jorma Hynninen

Jorma Kalervo Hynninen (sündinud 3. aprillil 1941, Leppävirta) on soome ooperilaulja, bariton.
Aastatel 1966–1971 õppis ta Sibeliuse Akadeemias; 1970–1990 töötas Soome Rahvusooperis, alates 1984. aastast ooperi kunstilise juhina.
Aastatel 1980–1991 oli ta Joensuu laulufestivali kunstiline juht, 1993–2002 Savonlinnan ooperifestivali kunstiline juht ning 1997–2003 Sibeliuse akadeemia lauluprofessor.
Ta on esinenud rohkem kui 60 ooperirollis, sealhulgas maailma kuulsamatel ooperi- ja kontserdilavadel.
Aastal 2005 sai ta professori aunimetuse.
Türi tänav

Türi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kitseküla asumis. Türi tänav algab Juurdeveo tänavalt, ristub Saku tänavaga ja lõpeb Kohila tänaval. Türi tänav on kuni Saku tänavaga ristumiseni põhjakirde-lõunaedelasuunaline, seejärel kirde-edelasuunaline. Türi tänav on ligikaudu 645 meetri pikkune.
Türi tänaval paiknevad põhiliselt tootmishooned ja laod. Tänava alguses on kaks elumaja (nendest üks mahajäetud).
Türi tänav sai nime 11. augustil 1953. Tänav on nime saanud Türi raudteejaama järgi.
Lokuta kadakas

Lokuta kadakas (ka: Metsküla kadakas) on kaitsealune ja Eesti üks jämedamaid kadakaid, mis kasvab Rapla maakonnas Rapla vallas Metskülas Lokuta talu lähedal. 
Kadaka ümbermõõt on 206 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt), kõrgus 10 m.
Risti teeneterist

Risti teeneterist on Risti valla väljaantav teenetemärk.
2007. aasta alguses otsustas Risti vallavolikogu haridus- ja kultuurikomisjon hakata valla arengule tegusamalt kaasa aidanud inimeste tunnustamiseks välja andma Risti teeneteristi. Teeneteristi anti välja üks kord aastas ja mitte rohkem kui 3 inimesele aastas, juubeli puhul võis erandkorras anda ka rohkem teenetemärke. Teeneteristi andmise otsustas vallavolikogu. Teenetemärgi andmise kohta väljastati ka vastav tunnistus.

Kirjeldus

Risti teeneterist on kahetasapinnaline, kumerdatud pinnaga märk, mille keskel ülemisel tasapinnal on kujutatud Risti valla vapp. Märgi taustal on kujutatud stiliseeritud topeltristi, mis sümboliseerib küüditatute mälestusmärki. Risti teeneterist on valmistatud hõbedast, vapi pind on emailitud ja kollased osad on kullatud, läbimõõt 35 mm. Tagaküljele graveeritakse märgi number ja andmise aasta. Teeneteristi autor on Ene Valter, märke valmistab ARS Vasetööd
Putuktoidulised

Eesti liigid

Eestis oli selts esindatud kaheksa liigiga kolmest sugukonnast: siillased (2 liiki), karihiirlased (Soricidae) (5 liiki, sealhulgas vesimutt) ja mutlased (Talpidae) (üks liik, kelleks on harilik mutt). Tänapäeval on molekulaargeneetiliste andmete põhjal siilid ühe ja karihiired ning mutid teise seltsi esindajad.
Jakobi värav

Jakobi värav oli kesk- ja varauusaegse Tartu linna üks suuremaid väravaid, mis asus praegusel Jakobi tänaval, Jakobimäe all. Värav hävis Põhjasõjas, kui 1708. aastal Vene armee kõik linna kaitserajatised õhkis.
Radikaaldemokraatia (Tšiili erakond)

Radikaaldemokraatia (hispaania keeles Democracia Radical) oli Tšiilis aastatel 1969–1973 ja 1983–1990 tegutsenud paremtsentristlik erakond.
Erakonna asutasid Radikaalsest Parteist eraldunud antikommunistid, kes olid vastu RP otsusele toetada 1970. aasta presidendivalimistel Salvador Allendet, kes need valimised võitis, eelistades talle Jorge Alessandrit. Selle ideoloogiliseks eelkäijaks oli varem tegutsenud Radikaaldemokraatlik Partei.
1973. aastal sai erakond Tšiili parlamendi alamkoja valimisel 1,94% häältest ja kaks kohta, ülemkoja valimisel 2,18% häältest ja mitte ühtegi kohta. Erakond pooldas samal aastal Augusto Pinocheti juhtimisel läbiviidud riigipööret, mille käigus saadeti parlament laiali ja peatati kõigi erakondade tegevus.
1983. aastal sai erakond loa tegevuse jätkamiseks.
1988. aastal toimunud rahvahääletusel, millega küsiti Pinochetile mandaati riigijuhina jätkamiseks, toetas erakond jah-kampaaniat, mis kaotas.
1989. aasta presidendivalimistel toetas erakond senist rahandusministrit Hernán Büchi, kes jäi alla opositsiooni kandidaadile. Samal ajal toimunud parlamendivalimistel kogus erakond loosungi all "Tsentristlik erakond juurtega ajaloos, teenimas Tšiili tulevikku" ainult 0,42% häältest.
1990. aastal ühines erakond mitmete teiste Pinocheti režiimi toetanud väikeste erakondadega, kuid juba järgmisel aastal läks nende loodud ühenderakond lõplikult laiali.
Parömioloogia

Parömioloogia (kreeka sõnadest paroimia 'vanasõna, tarkussõna' ja logos 'õpetus') on teadus rahvaluule lühivormidest: vanasõnadest, kõnekäändudest jne.
Eestis on parömioloogiaga tegelenud Arvo Krikmann.
Teisi parömiolooge: Matti Kuusi, Peter Grzybek.
John McDowell

John Henry McDowell (sündinud 7. märtsil 1942 Boksburgis Lõuna-Aafrika Vabariigis) on Lõuna-Aafrika filosoof, kes on olnud Oxfordi Ülikooli University College'i liige ja on nüüd Pittsburghi Ülikooli professor.
Ehkki ta on kirjutanud ulatuslikult metafüüsikast, epistemoloogiast, antiikfilosoofiast ja metaeetikast, on McDowelli mõjukaim töö jäänud vaimufilosoofia ja keelefilosoofia valda. 2010. aastal oli McDowell üks kolmest Andrew W. Melloni Fondi väljapaistvate saavutuste auhinna saajast. 
Kogu karjääri vältel on McDowell pidanud filosoofiat "teraapiliseks", nii et see "jätab kõik, nagu see on". Selle all mõistab ta teatud filosoofilist kvietismi (ehkki McDowell ei pea ennast "kvietistiks"). Filosoofiline kvietist usub, et filosoofia ei saa selgitada, milline on näiteks mõtte ja kõne suhe maailma, kuid see võib pakkuda filosoofiliselt problemaatiliste juhtumite uusi kirjeldusi, mis toovad segaduses filosoofi tagasi intellektuaalse rahu (intellectual quietude) seisundisse. Samas on McDowell seda kvietistlikku vaatenurka kaitstes sidunud end kaasaegsete juhtivate filosoofide tööga, püüdes nii terapeutiliselt lahendada probleeme, mida ta peab filosoofilisteks vigadeks, kui ka arendada algu- ja eripäraseid väiteid keele, vaimu ja väärtuste kohta. Igal juhul on ta püüdnud seista vastu tema hinnangul eksliku ja reduktiivse filosoofilise naturalismi mõjule, mis domineerib tänapäeva filosoofide töödes, eriti Põhja-Ameerikas.
McDowelli vaateid enim mõjutanud on Philippa Foot, Aristoteles, Immanuel Kant, G.W.F Hegel, Gottlob Frege, Peter Strawson, Wilfrid Sellars, Ludwig Wittgenstein, Donald Davidson, Hans-Georg Gadamer, Richard Rorty ja Gareth Evans.
Johannes Bauer

Johannes Bauer (7. jaanuar 1884 Väike-Maarja – 9. jaanuar 1946 Rotterdam) oli Eesti diplomaat.
1920. aasta juulist kuni 31.detsembrini töötas ta Berliini saatkonnas esimese sekretärina, 1922. aastal oli Petrogradi konsulaadi ametnik. 1924. aastal oli Rotterdami aukonsulaadi sekretär ja asekonsul, 1925 kuni 1939 Rotterdami aukonsulaadi sekretär ja aukonsul, 1939. aasta augustist auasekonsul Rotterdamis.

Isiklikku

Ta oli abielus Amanda-Johanna Lauriga. Neil sündisid lapsed Wilhelm-Ernst ja Viktor-Alfred-Johann. Hiljem oli Johannes Bauer abielus Hilda-Katharina Schmidtiga.
Mart Siimer

Mart Siimer (sündinud 27. oktoobril 1967) on eesti helilooja ja organist.

Haridus

Mart Siimer lõpetas 1990. aastal Tallinna Konservatooriumi professor Eino Tambergi õpilasena ja täiendas end aastatel 1992–1993 Norra Muusikaakadeemias. Aastatel 1996–1998 omandas ta magistrikraadi kompositsiooni erialal Eastmani Muusikakoolis Rochesteris, USAs, kus ta juhendajateks olid Christopher Rouse, Augusta R. Thomas ja James Willey.

Tegevus

Mart Siimer on töötanud õppejõuna Columbias Bogotá eraülikoolis Universidad Javeriana, praegu on ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia ning Tallinna Muusikakeskkooli õppejõud. 
Siimer on tegutsenud ka muusikakriitiku ja -uurijana ning muusikatoimetajana ajakirjas Teater. Muusika. Kino (1989–1991), ta on töötanud Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi muusikaosakonnas (1993–1996), olnud Tallinna Peeter-Pauli kiriku organist (vaheaegadega 1988–2004) ning klaveri- ja orelisaatja mitme koori (nt Tallinna Poistekoor 1993–1996) juures. 
2010. aastal töötas ta Norras Hordalandis Odda vallas organistina.
Siimer on ka EELK Rakvere Kolmainu koguduse organist.

Looming

Mart Siimer kirjutab enamasti heakõlalist muusikat, milles võib leida ajalooliste stiilide ja uue muusika väljendusvahendite ootamatuid, peenekoelisi ühendusi. Tal on arvukalt koorimuusikat, milles on kasutatud tõsimeelseid vaimulikke tekste ja eesti ning välismaa väärtluulet, ka tema vähesed orkestriteosed kannavad liturgilisi ja eksistentsiaalseid sõnumeid.
Bashshār al-Asad

Elulugu

Asad õppis Damaskuse Ülikoolis silmaarstiks ja suundus 1992. aastal Londonisse õpinguid jätkama. 
1994. aastal hukkus autoõnnetuses tema vanem vend Bāsil, kellest pidanuks saama isa võimu pärija. Sellest ajast kuni oma isa surmani 2000. aastal valmistati Bashshār al-Asadit ette Süüria presidendiks saama. Ettevalmistus koosnes kolmest osast. Esiteks organiseeriti talle toetus sõjaväes ja riigi julgeolekustruktuurides. Bashshār al-Asad naasis juba 1994. aastal Süüriasse ja asus õppima sõjaväeakadeemias. 1999. aastal teenis ta välja koloneli auastme. Vanad sõjaväejuhid saadeti erru ja asendati alaviitidest sõjaväelastega, kes olid Bashshār al-Asadile lojaalsed. Teiseks tutvustati teda rahvale. Selleks anti talle suured volitused ja määrati ta oma isa poliitiliseks nõunikuks. Ta juhtis kodanike kaebuste ja apellatsioonide bürood ning organiseeris üleriigilist kampaaniat korruptsiooni vastu. Selle kampaania käigus kõrvaldati ühtlasi tema võimalikud oponendid. Kolmandaks tutvus ta riigi juhtimise mehhanismidega.
2000. aastal suri tema isa ning Bashshārist sai president ja Ba'athi partei juht. 2007. aastal valiti ta presidendiks tagasi. Kummalgi korral vastaskandidaate ei olnud. Ametlikel andmetel sai ta nendel presidendivalimistel vastavalt 97,2% ja 97,6% valijate toetuse. Kuna Süüria põhiseadus nägi ette, et president peab olema vähemalt 40-aastane, aga al-Asad oli kõigest 34-aastane, muutis Süüria parlament kiiresti põhiseadust ja kehtestas presidendi vähimaks lubatud vanuseks 34 aastat.
2011. aasta märtsi keskel puhkesid Süürias Asadi režiimi vastased protestid, millele Asad vastas jõu kasutamisega. ÜRO inimõiguste voliniku hinnangul on Süüria võimud toime pannud inimsusvastaseid kuritegusid. Septembri keskpaigaks oli tema hinnangul ülestõusu mahasurumise käigus hukkunud vähemalt 2600 inimest. Lääneriikide juhid kutsusid Asadit võimust loobuma. USA külmutas Süüria varad, keelas Süüria nafta impordi ja oma kodanikel Süüria valitsusega äri ajamise.

Isiklikku

Bashshār al-Asad on 190 cm pikk. Ta valdab inglise keelt ja vestlustasemel prantsuse keelt.
2000. aasta detsembris abiellus ta süüria päritolu Suurbritannia kodaniku Asma Akhras'iga (nüüd Asma al-Assad). Seni on abielust sündinud kolm last.
Dalmaatsia saared

Dalmaatsia saared on saared Aadria mere idaosas Istra poolsaarest Dubrovniki linnani.
Kuuluvad Horvaatiale.
Gruusia köök

Gruusia köök on grusiinide toiduvalmistamise traditsioon. Gruusia köök kitsamas mõttes on Gruusia rahvustoidud, nende valmistamine ja tarvitamine.
Gruusia köögis valmistatavad road sisaldavad palju liha ja vürtse, vürtsikas supp hartšoo ja juustupirukas hatšapuri on tuntud ka mitmel pool mujal maailmas. Lihatoitude juurde serveeritakse rohkelt juurviljadest valmistatud salateid.

Suupisted

Suupisted kuuluvad nii lihtsa kui ka piduliku söömaaja juurde, näiteks suluguni juust, baklažaanirullid Kreeka pähklitega, värsked või marineeritud köögiviljad jpm. Ka oad, kapsas, spinat, baklažaanid pähklite ja küüslauguga.
Kuumadest suupistetest on kõige tuntum kutš-matši: Kreeka pähklite, maitserohelise ja küüslauguga mooritud kanamaks ja kanasüda.
Väga palju valmistatakse suupisteid baklažaaniga.
Igapäevase menüü osa on ka mžaveuli (kodused marineeritud kurgid), rohelised tomatid, paprika, küüslauk, kapsas, kappar.

Supid

Kõige tuntumad supid on hartšoo, tsihirtma, hashi. Hashi on rasvane veiselihast supp, mille kõrvale pakutakse küüslauku ja lavašši.

Lihatoidud

Gruusia mägisematelt aladelt pärit rammusaid liha-puljongitäidisega hinkaale süüakse näppude vahelt.
Piduroogadest on kõige tuntum satsivi, vürtsikas külm raguu kanalihast.
Igapäevatoitudest süüakse kõige sagedamini odžahurit, tomati-sibulakastmes hautatud vürtsikat sealiha kartuliga.
Tšašušuli, tomati-sibulakastmes mooritud veiseliha on samuti levinud.

Leivad ja pirukad

Juustupirukas on hatšapuri, veel armastatakse lavašši. Traditsiooniliste Gruusia leibade hulka loetakse veel ka Tonis Puri, Khacha Puri, Shotis Puri, Mesxuri Puri ja Cadi.

Desserdid

Magustoitude hulka kuuluvad nt gozinakid, tsurhella ja pelamushi.

Joogid

Väga palju juuakse Gruusia veine.
17. strategeem

17. strategeem 36 strategeemist on "saamaks jaspist, viska tellis".
Argumentum ad populum – näidend publikule (lad.).
Vahetuse stratageem. Õng (vihmauss kalale). Peibutis.

Näiteid

Nimeks olev ütlus pärineb Tangi dünastia aegsest juhtumist. Oli suur luuletaja Zhao Gu ja väiksem luuletaja Chang Jian. Kui Chang Jian Suzhous reisis, kuulis ta, et Zhao Gu kavatseb külastada üht sealset templit. Chang Jian, kes tahtis meistrilt õppida, läks varem templisse ning kirjutas templi müüridele luuletuse, mille neljast reast ta pani kirja ainult kaks, lootes, et Zhao Gu näeb seda ning kirjutas lõpuni. Zhao Gu tegigi nii.
Francis Gary Powers

Noorus

Powers sündis USA-s Kentucky osariigi Jenkinsi linnas. Ta kasvas üles Poundis Virginia osariigis ja lõpetas Tennessees Milligani kolledži. Ta astus USA õhujõudude teenistusse, kus tõusis auastmelt nooremleitnandiks. 1960. aastal oli ta juba kogenud luurelendur.

U-2 intsident

Powers lahkus 1956. aastal kapteni auastmes õhujõududest, tema uueks tööks sai lendamine, mis oli seotud CIA U-2 programmiga. Luurelennuki U-2 piloodid sooritasid luurelende vaenulike riikide, sealhulgas NSV Liidu õhuruumis. Piloodid lendasid 21,3 kilomeetri kõrgusel ja see oli kaua aega selline kõrgus, kuhu Nõukogude Liidu õhutõrje ei ulatunud. Nõukogude juhtkond oli neist lendudest teadlik alates 1956. aastast, kuid kuni 1960. aastani polnud Nõukogude Liidul võimalik selliseid luurelende takistada.
1960. aasta 1. mail algas Peshawarist, Pakistanist järjekordne USA luurelend NSV Liidu territooriumi kohale. Samal päeval tulistati luurelennuk Sverdlovski kohal alla. Powersil jäi lennuki enesehävitusmehhanism käivitamata, seetõttu said Nõukogude erialaspetsialistid lennuki rususid uurida, kuna allakukkunud lennuk jäi raketitabamuse järel suhteliselt terveks. Powers võeti vangi.
Kui USA valitsus sai teada, et luurelennuk jäi Nõukogude Liidu kohal kadunuks, üritati asja kinni mätsida. Meediale teatati, et "ilmavaatluslennuk" oli tehniliste probleemide tõttu Nõukogude Liidu kohal kadunuks jäänud. Kinnimätsimiskatse põhjustas asjaolu, et CIA ametnikud ei olnud kindlad, et Nõukogude Liit oli teadlik lennuki tegelikust ülesandest ja et selle piloot on elus. KGB "kuulas" Powersit mitu kuud üle, mille järel Powers esitas avaliku ülestunnistuse ja vabanduse. Lendur mõisteti kümneks aastaks vangi, hiljem vahetas Nõukogude Liit Powersi ja ühe USA kasuks luuranud inimese 1962. aastal spioonide vahetuse käigus Rudolf Abeli vastu välja.

Intsidendi järel

Kodumaal ootas Powersit jahe vastuvõtt. Teda kritiseeriti, sest ta polnud lennuki enesehävitusmehhanismi käivitanud ja lasi end elusana kinni võtta. Lisaks ülekuulamistele CIA-s, Lockheedis ja riigi õhujõududes pidi Powers selgitusi andma ka senati uurimiskomiteele. Uurimise tulemusel otsustati, et Powers oli tegutsenud õigesti ega olnud saladusi Nõukogude Liidule reetnud. 
Aastatel 1963–1970 töötas ta Lockheedi katselendurina, kuni Lockheed ta 1970. aastal vallandas. Kuigi Powersi vallandamise tegelik põhjus pole teada, arvatakse, et ta vallandati U-2 intsidendi kohta raamatu kirjutamise pärast, kus seadis CIA halba valgusesse. Pärast Lockheedist vallandamist, asus mees tööle uudistehelikopteri piloodina.

Surm

1. augustil 1977 oli Powers helikopteriga kajastamas uudist maastikupõlengutest Santa Barbara maakonnas. Ootamatult sai kopteril lennus kütus otsa, mille järel see alla kukkus. NTSB raporti järgi üritas Powers hädamaanduda, aga märkas liiga hilja maandumiseks valitud kohas lapsi mängimas. Powers üritas kopterit mujale juhtida, kuid enne uue maandumispaiga leidmist sai kõrgus otsa, helikopter purunes täielikult, piloot sai silmapilkselt surma. Kui Powers oleks maandunud algselt plaanitud kohta, oleks ta tõenäoliselt ellu jäänud.
Francis Gary Powers maeti Arlingtoni riiklikule kalmistule.
Friedrich von Löwis of Menar

Elulugu

Friedrich von Löwis of Menar sündis Venemaa kindralmajori ja Nurmuiža mõisaomaniku Reinhold Friedrich von Löwis of Menari (1731–1794) ja Dorothea Elisabeth Clapier de Colongue (1744–1799) pojana. Tema ema oli Venemaa majorist Samma ja Ulvi mõisaomaniku Alexander Clapier de Colongue (1715–1767) tütar.
1782 astus Löwis of Menar sõjaväeteenistusse, teenides Soomes ja Poolas ning osaledes sõjas Türgi ja Prantsusmaaga. Poola ülestõusu mahasurumisel 16. aprillil 1794 üles näidatud isikliku vapruse eest autasustati teda Püha Georgi ordeni IV klassiga. 1798 ülendati ta polkovnikuks, 11. märtsil 1799 kindralmajoriks ja 12. detsembril 1807 kindralleitnandiks. 
Samal aastal anti talle Püha Anna ordeni I klass teemantidega.
1812. aasta isamaasõja ajal juhatas Löwis von Menar Vene vägesid Kuramaal ja lõi tagasi prantslaste pealetungi Riiale. 10. augustil 1812 purustas tema armee Ķekava all prantslaste liitlase Preisimaa väeüksused. Selle võidu eest autasustati teda 2. novembril 1812 Püha Georgi ordeni III klassiga. Muude silmapaistvate teenete eest sõjas autasustati teda 17. novembril veel Püha Vladimiri ordeni II klassiga.
1813 juhatas Löwis of Menar prantslaste poolt vallutatud Danzigi piiramist ja sundis linna 17. novembril alistuma. Humaanse käitumise eest linna elanikkonna suhtes paigutati talle Danzigi kirikusse mälestustahvel. Kui ta 1814 erru läks, oli ta välja teeninud kaks kuldmõõka ning teda autasustati Püha Aleksander Nevski ordeniga.
19. juunil 1818 valiti Friedrich von Löwis of Menar Liivimaa maapäeval maamarssaliks. 28. juunil 1821 valiti ta sellesse ametisse tagasi. Paraku tugevnesid tema ametiajal vastuolud rüütelkonna ja kindralkuberneri markii Filippo Paulucci vahel, kuna kaks meest olid rivaalid juba sõjaväeteenistuse aegadest. Kindralkuberneri survel esitas Löwis of Menar 27. märtsil 1822 maanõunike kogule tagasiastumispalve, mis ka rahuldati. Pärast Viinis kindralkuberneriga peetud duelli avaldas ta 27. mail 1822 soovi ametisse naasta, kuid kindralkuberner ei olnud sellega nõus, põhjendades oma keeldumist asjaoluga, et ainult maapäev saab maamarssali ametisse kinnitada.
Friedrich von Löwis of Menar on maetud Mazsalaca kalmistule Lätis.
Joachim Ernst

Joachim Ernst (1. november 1901 – 18. veebruar 1947) oli viimne valitsev Anhalti hertsog 13. septembrist kuni 12. novembrini 1918.
Alaealisuse tõttu oli ta oma valitsemisaja jooksul prints Ariberti eestkoste all.
Hertsog Joachim Ernst suri NKVD erilaagris nr. 2 Buchenwaldis.