google/wiki40b huggingface dataset:
Innocentius V

Suhted Sitsiiliaga

Innocentius V kinnitas 2. märtsil 1276 Sitsiilia kuninga Charles'i Rooma senaatoriks ja keiserlikuks vikaariks Toscanas.
Ta saavutas lepituse Charlesi ja Genova vahelises tülis.

Suhted Bütsantsiga

Innocentius V teatas Bütsantsi keisrile Michael VIII-le, et Sitsiilia kuningas Charles kavatseb Konstantinoopoli tagasi vallutada. Ta nõudis Kreeka vaimulikelt paavsti primaadi ja katoliku kirikus kehtiva Nikaia-Konstantinoopoli usutunnistuse versiooni tunnustamist.
Paavst määras mais 1276 Bütsantsi legaadiks frantsiskaani munga Girolamo Masci (hilisem paavst Nicolaus IV), kuid suri enne, kui legaat jõudis Itaaliast lahkuda.

Suhted Portugaliga

Innocentius V teatas 31. märtsil 1276 kardinal Pedro Julião, et kui Braga dekaan Fernão Anes de Portocarreiro sureb, peavad tema varad saama Martinho Peres de Portocarreiro ja João Martins de Soalhães.

Suhted Saksamaaga

Gregorius X lubas Saksa kuninga Rudolf I kroonida 2. veebruaril 1276 Saksa-Rooma keisriks, kuid paavsti surma tõttu jäi kroonimistseremoonia ära. Vahepeal võimule saanud Innocentius V teatas 9. märtsil ja 17. märtsil Rudolfile, et ta lükkaks Rooma tuleku mõneks ajaks edasi, kuni kuuria ja Sitsiilia kuninga Charles'i vahelised erimeelsused saavad lahendatud.

Sisepoliitika

Innocentius V püüdis lahendada Pisa ja Toscana liiga vahelist tüli. Ta saatis legaadina Toscanasse Siena Ambrosiuse.

Suhted kiriku institutsioonidega

Innocentius V saatis laiali serviitide ordu.

Innocentius V kultuuriloos

Ta kirjutas kommentaarid Petrus Lombarduse "Sententsidele" ning traktaadid "De unitate formæ", "De materia", "De æternitate mundi" ja "De intellectu et voluntate".
Tema ajal külastas kuuriat alkeemik Arnaldus de Villa Nova.

Surm

Innocentius V suri 22. juunil 1276 Roomas ja maeti Lateraani basiilikasse.
Paavst Leo XIII kuulutas ta 9. märtsil 1898 õndsaks. Tema mälestuspäeva peetakse 22. juunil.
Soela väin

Soela väin (rootsi keeles Sele sund) on väin Saaremaa ja Hiiumaa vahel. Soela väin ühendab Väinamerd Läänemere avaosaga.
19. sajandi ajaloolase, etnograafi ja folkloristi Carl Friedrich Wilhelm Russwurmi järgi tuleneb väina nimi eestirootsi keele sõnast söäl', millega rannarootslased tähistasid hüljest (väina nimi oli eestirootsi keeles Söälasund).
Väina laius on umbes 6 km, põhjas on palju madalikke, kive ja liivikuid. Neid eraldavad mõned kitsad 2–3 m sügavused läbipääsud.
Soela väinas asuvad Pihlalaid, Suurkuiv, Väikekuiv ja Saaparahu.
Soela väina ümbruses asuvad ka Soela sadam ja Sõru sadam.
Toni Morrison

Toni Morrison (18. veebruar 1931 Lorain, Ohio – 5. august 2019 New York) oli afroameerika naiskirjanik. Nobeli kirjandusauhinna laureaat 1993. aastast.
Teosega "Beloved" (1987) pälvis ta Pulitzeri auhinna. Raamatud "Jazz" (1992) ja "Paradise" (1997) kuuluvad samasse triloogiasse ning neid kolme teost peetakse ka Morrisoni tuntuimateks.
Tema kirjutised on tähelepanuväärsed jutustava laadi, värvikate dialoogide ja detailideni kirjeldatud afroameerika tegelaskujude ja olustiku poolest.

Biograafia

Morrisoni sünninimi oli Chloe Anthony Wofford. Ta sündis töölisklassi kuuluva neljalapselise pere teisena. Lapsena luges Toni palju, tema meeliskirjanikeks olid Jane Austen ja Lev Tolstoi. Tema isa George Wofford rääkis talle rahvajutte neegrite ühiskonnast (seda jutustamismeetodit kasutab Toni hiljem oma loominguski).
Aastal 1949 astus ta Howardi ülikooli humanitaarteaduskonda. Seal vahetas ta oma nime, mis enne oli Chloe, Toniks. Vahetamise põhjuseks pidas ta rasket hääldust. Nimi "Toni" tuleneb tema keskmisest nimest Anthony. 1953. aastal omandas ta bakalaureusekraadi inglise keeles. Aastal 1955 kaitses ta Cornelli ülikoolis magistrikraadi. Juunis 2005 nimetas Oxfordi ülikool Morrisoni audoktoriks. 
Aastatel 1955–1957 oli ta Texas Southern University's õpetaja, pärast seda jätkas inglise keele õpetamist Howardis. 
Aastal 1958 abiellus ta Harold Morrisoniga. Neil oli kaks last, paar lahutas 1964. Pärast lahutust siirdus ta Syracuse'i New Yorgis, kus toimetas õpikuid. 18 kuud hiljem asus ta tööle New Yorgis asuvasse kirjastusse Random House. 
Toimetajana mängis ta tähtsat rolli Aafrika-Ameerika kirjanduse populariseerimises. Ta toimetas sääraste autorite raamatuid nagu Toni Cade Bambara, Angela Davis ja Gayl Jones. Samaaegselt andis ta New Yorgi Riiklikus Ülikoolis ka inglise keele tunde. Aastal 1984 nimetati ta Albany Ülikooli Albert Schweitzeri õppetooli juhatajaks. Aastail 1989–2006 teenis ta Princetoni Ülikooli humanitaarharu Robert F. Goheeni õppetoolil. 
Hiljem töötas ta ka ajakirja The Nation toimetuses.
Forsvarets overkommando (1940)

Forsvarets overkommando oli Norra relvastatud vastupanu keskus Norra vallutamise ajal 1940.
See loodi kuningliku resolutsiooniga 18. mail 1940.
Kaitseülem oli kindral Otto Ruge.
Kapitulatsiooniga Põhja-Norras 10. juunil 1940 organ kaotati.
Forsythi maakond (Põhja-Carolina)

Forsythi maakond (Forsyth County) on maakond USA-s Põhja-Carolina osariigis. Geograafilised koordinaadid on 36°13' N, 80°26' W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Winston-Salem.
Maakonna pindala on 1070 km². Veepindala on 8 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 350 670. Aastal 2000 oli elanike arv 306 067.

Ajalugu

Forsythi maakond moodustati 16. jaanuaril 1849 Stokesi maakonna osast. Maakond on nime saanud kolonel Benjamin Forsythi järgi, kes hukkus 1812. aasta sõjas.
Samoa riigipea

Kui Samoa 1. jaanuaril 1962 iseseisvus, said 1960. aastast pärineva Samoa põhiseaduse järgi Samoa riigipeaks (samoa keeles O le Ao o le Malo) samaaegselt kaks Samoa ülempealikku Tama Aiga ja kolmas sai peaministriks. Samoa riigipead nimetatakse Tema Kõrgus.
Samoa riigipead olid algul Malietoa Tanumafili II ja Tupua Tamasese Mea'ole. Viimane suri 1963. Sellest ajast kuni surmani mais 2007 oli Malietoa Tanumafili II ainus ja eluaegne riigipea. Pärast tema surma valib Rahvuslik Seadusandlik Kogu (Fono Aoao Faitulafono) uue riigipea viieks aastaks. Kuigi põhiseaduse väljatöötamise ajal eeldati, et riigipea valitakse ülempealike seast, ei ole see seal kirjas. Seetõttu ei peeta Samoa riigipead monarhiks.
Sestroretsk

Ajalugu

Sestroretsk asutati Peeter I poolt 1714. aastal. Aastal 1724 avati seal relvatehas. Linnaõigused sai 1917. aastal.
2008. aastal avati seal Hyundai autotehas.
Džässis ainult tüdrukud

Tunnustus

1960. aastal kandideeris film kuuele Oscarile, võites neist ühe – parimate kostüümide eest must-valges filmis. Samal aastal sai linateos ka kolm Kuldgloobust.
Peet Gustel

Peet Gustel (9. oktoober 1935 Tallinn – 12. jaanuar 2016) oli Eesti motosportlane ja treener.
Aastal 1954 lõpetas ta Tallinna Mäetehnikumi. 
Peet Gustel alustas motospordiga 1951. aastal Tööjõureservide motoklubis, kus tema juhendajad olid Olev Kaseorg ja Johannes Tomson. Aastatel 1958 ja 1963 tuli ta ringrajasõidus Nõukogude Liidu meistriks ja 1959. aastal 750 cm³ külgvankriga mootorrattal koos korvisõitja Helmuth Aasaga võitis ta pronksmedali. 
Samuti oli ta 11-kordne Eesti NSV meister erinevatel motokrossi aladel (ringraja-, motodroomi- ja hipodroomisõidus ning motokrossis; külgvankriga mootorrataste klassides koos Helmuth Aasaga).

Muu

Ta mängis 1961. aasta mängufilmis "Ohtlikud kurvid" Aadut.
Ta oli abielus Evi Gusteliga.
Raivo Aeg

Haridus

Raivo Aeg on lõpetanud Kingissepa 1. Keskkooli 1980 ning Tallinna Polütehnilise Instituudi masinaehituse erialal 1985.

Teenistuskäik

Aeg on töötanud Saare politseiprefektuuris vaneminspektorina 1992, Saare politseiprefektuuri Kuressaare linna politseijaoskonna komissarina 1994, Saare politseiprefektuuri aseprefektina 1994–1996, Rapla politseiprefektuuri politseiprefektina 1996–1999, Politseiameti korrakaitseosakonna politseidirektorina 1999–2003, Politseipeadirektori asetäitja julgestuspolitseis 2004–2005 ning politseipeadirektorina 2005–2008. 29. maist 2008 kuni 2013. aastani oli ta Kaitsepolitsei peadirektor. 
12. novembril 2010 andis siseminister Marko Pomerants Kaitsepolitsei peadirektorile Raivo Aegile politseikindralinspektori teenistusastme.
Oktoobris 2014 teatas Isamaa ja Res Publica Liit, et Raivo Aeg astub nende erakonda ja kandideerib Riigikokku. Aeg kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 5 ja osutus 2001 häälega valituks. Aeg oli 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Isamaa ja Res Publica Liidu Tallinna linnapea kandidaat. Ta valiti volikokku ning on linnavolikogu Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni liige.
Konrad Naumann

Konrad Naumann (25. november 1928 Leipzig – 25. juuli 1992 Guayaquil, Ecuador) oli Saksa DV riigitegelane.
Konrad Naumanni isa oli finantsrevident, ema õmblejanna. 1944. aasta veebruaris mobiliseeriti ta kooliõpilasena lennuväe abiteenistusse. Ta sai ka langevarjuri ettevalmistuse. Vahetult enne Ameerika vägede saabumist ta deserteerus.
1945. aastal astus Konrad Naumann Saksamaa Kommunistlikku Parteisse, mis sotsiaaldemokraatide sundliitmise järel 1946. aastal nimetati ümber Saksamaa Sotsialistlikuks Ühtsusparteiks. Esialgu töötas Naumann põllutöölise ja ehitajana. 1946. aastal asus ta tööle Saksa Vaba Noorsoo Liitu (FDJ), kus oli Leipzigis ja Mecklenburgis juhtivatel kohtadel. Lisaks oli ta aastatel 1949–1951 Mecklenburgi Maapäeva liige. 1951–1952 õppis ta Moskvas Komsomoli Kõrgemas Koolis. 1952–1957 oli Naumann Oderi-äärse Frankfurdi Saksa Vaba Noorsoo Liidu ringkonnajuhatuse esimene sekretär ja Oderi-äärse Frankfurdi Maapäeva liige. 1952–1967 oli ta lisaks veel Saksa Vaba Noorsoo Liidu Kesknõukogu liige, 1957–1967 oli ta Saksa Vaba Noorsoo Liidu Kesknõukogu sekretär.
1963. aasta jaanuarist kuni 1966. aasta augustini oli Konrad Naumann Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaat ja 1966. aasta septembrist kuni 1985. aasta novembrini Keskkomitee liige. 1964–1971 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Berliini piirkonnajuhatuse teine sekretär ja 1971–1985 esimene sekretär. Lisaks kuulus ta aastatel 1967–1986 Berliini Linnavolikokku ja oli Rahvakoja (parlamendi) liige. 1973. aastal sai ta Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaadiks ja 1976. aastal Poliitbüroo liikmeks. 1984–1985 oli ta Keskkomitee sekretär ja 1984–1986 Saksa DV Riiginõukogu liige. 22. novembril 1985 vabastati ta ametlikult tervislikel põhjustel oma ametitest. Tegelikuks lahtilaskmise põhjuseks oli tema 17. oktoobril 1985 peetud kõne, mis läks vastuollu partei põhiliiniga.
1986. aasta detsembrist kuni 1989. aasta lõpuni töötas Konrad Naumann Potsdamis Riiklikus Arhiividevalitsuses. 1990. aasta algul jäi ta pensionile.
1991. aasta aprillis asus ta koos oma naisega elama Ecuadori, kus ta järgmisel aastal suri.
Bas van Fraassen

Bastiaan Cornelis van Fraassen (sündinud 5. aprillil 1941 Hollandis Goesis) on USA-s tegutsev hollandi päritolu filosoof. Tema perekond emigreerus 1956 Kanadasse.
Tema tuntuim teos on "The Scientific Image" (1980), milles ta esitab konstruktiivseks empirismiks nimetatava antirealistliku positsiooni: "Teaduse (science) eesmärk on anda teooriaid, mis on empiiriliselt adekvaatsed; ja teooria aktsepteerimine ei kätke muud uskumust, kui et teooria on empiiriliselt adekvaatne. See formuleering väljendab antirealistlikku positsiooni, mida mina pooldan; ma nimetan selle konstruktiivseks empirismiks." (lk 12). Peale teadusfilosoofia on ta tegelnud peamiselt epistemoloogia ja filosoofilise loogikaga.
Keelkond

Keelkond (varem keelepere) on keeleteaduses kõigi tõestatult suguluses olevate keelte hulk.
Ühte keelkonda kuuluvate keelte omavahelist keelesugulust on võrdlev-ajaloolises keeleteaduses tavaliselt kirjeldatud keelepuu abil. 
Keelkonnast suuremaid taksonoomilisi üksusi on keeleteaduses nimetatud terminitega hõimkond või keeleselts. Selliste üksuste hulka kuulub näiteks hüpoteetiline Uurali-Altai keeleselts, mis hõlmab nii Uurali keeli kui ka Altai keeli.
Ludwig Nicolaus von Allart

Ludwig Nicolaus von Allart (Ludwig Nikolaus von Hallard, Ludwig Nicolas Hallart; 12. oktoober 1659 Husum – 27. mai 1727 Valmiermuiža mõis (Wolmarshof) Valmiera lähedal) oli Austria, Venemaa ja Saksimaa sõjaväelane ning Saksimaa kuurvürstiriigi diplomaat, vabahärra.

Elulugu

Ludwig Nikolaus, sünninimega Louis-Nicholas de Hallard, sündis šoti päritolu hugenoti ohvitseri Elliot Henry de Hallardi (1620–1681) pojana. Tema isa oli kindralmajor ja kindlusekomandant Brandenburgi kuurvürsti teenistuses.
Austria sõjaväelasena teenis ta kaua Ungaris ning osales sõdades Türgi ja Prantsusmaaga.
Põhjasõja alguses 1700 teenis ta Saksimaa kuurvürstiriigi armee insenerikorpuses.
Poola kuningas August II soovitas inseneriteadustes haritud Hallardi Peeter I-le ning ta astus Vene sõjaväkke. 2. oktoobril 1700 jõudis ta Riia alt Narva alla. Peeter võttis ta lahkelt vastu ning andis talle kindralleitnandi auastme. Talle kui osavale insenerile tehti ülesandeks koostada dispositsioon ja aruanne kõigest vajalikust Narva piiramiseks, mida ta järgmisel päeval tegigi. Kindluse piiramise ajaks määrati ta piiramistööde juhiks. Narva lahingus andis ta end koos hertsog Charles Eugène de Croy'ga ning paljude teiste välismaa ohvitseridega Rootsi sõjavangi, sest venelased kahtlustasid neid reetmises.
Aastal 1705 vabanes ta sõjavangistusest: ta vahetati välja Rootsi kindrali Arvid Horni (1664–1742) vastu. Aastal 1706 määrati ta August II erakorraliseks saadikuks Peeter I juurde.
Kui August II 1706 Poola kroonist loobus, astus Allart jälle Vene sõjaväkke. Grodno operatsiooni ajal juhtis Allart muu hulgas isiklikult Polotski ja Kopõssi kindlustamist.
Aastal 1708 sai ta 3. jalaväediviisi ülemaks. Selle diviisiga osales ta Poltava lahingus. Sel puhul autasustati teda Püha Andrease ordeniga. 1710 juhtis vasakut tiiba Riia piiramisel ja oli 1711 diviisiülem Vene-Türgi sõja Pruti sõjakäigus.
Aastal 1711 osales ta Preisi sõjakäigus.
Aastal 1712 oli ta Pommeris Stralsundi kindlust piiravate Vene, Poola ja Taani vägede juhataja. Aleksandr Menšikovi intriigi tõttu ta tagandati. Allart läks solvununa erru. Ta sai eluaegseks kasutamiseks Valmiermuiža mõisa Liivimaal.
Aastal 1721 naasis Allart sõjaväeteenistusse. Ta sai Ukrainas dislotseeruvate vägede juhatajaks. Aprillis 1723 andis ta need üle kindral Golitsõnile ning sõitis Peterburi. 30. augustil 1725 andis Katariina I talle Püha Aleksander Nevski ordeni.
Varsti pärast seda lahkus ta lõplikult sõjaväeteenistusest ning asus elama Valmiermuiža mõisa, kus ta ka suri.
Ta oli abielus Magdalene Elisabeth von Bülowiga (1683–1750). 
Hallardile Straupe kihelkonnas kuulunud Ungurmuiža (Orellen) koos Kūdumsi (Kudum) mõisaga müüs kindrali lesk 1728. aastal maanõunik ja kindralleitnant Johann Balthasar von Campenhausenile (1689–1758), kelle suguvõsa valdusse jäid need 1939. aastani.

Pärand

Allartist jäi järele ligi 800 plaanist koosnev Euroopa kindluste plaanide kollektsioon.
Ta alustas Peeter I ajaloo kirjutamist.
Hirvli suurkivi

Hirvli suurkivi on rändrahn Harju maakonnas, Kuusalu vallas, Kursi külas. Kivi asub külas asuvast Kangru talust 0,2 km põhja poole lehtmetsas.  
Rahn võeti looduskaitse alla 1938. aastal. Looduskaitse alla võttes mõõdeti kivi külgede pikkusteks 6 m idas, 5,3 m lõunas, 5m läänes ja 6,2 m põhjas. Kivi ümbermõõduks saadi 22,5 meetrit ning kõrguseks 2 meetrit. Kivi on uurinud 1939. aastal J. Orula ning 1987. aasta suvel K. Müürisepp.

Iseloomustus

Hirvli suurkivi on kujult pikergune ning looduskülg läheb sujuvalt üle laeks, see võimaldab ronida kivi otsa. Idakülg on lõheline. Idaküljelt leiab pikad kinnilõhed ja üks paari sentimeetri laiune avalõhe. Kivi on sammaldunud, sest kivi lõhedesse tekib metsakõdust mulda. 
Kivi on kasutusel piirikivina.
Terrakota

Terrakota (itaalia keeles terra cotta 'küpsetatud maa') on põletatud savi või sellest tehtud kujukesed, nõud, drenaažitorud ja muud keraamilised esemed. Põletamine annab savile veekindluse.
Terrakota tähendab ka punase savi põletusjärgset oranžikas-pruuni värvust.

Ajalugu

Terrakotat on kasutatud läbi ajaloo skulptuuride ja keraamiliste esemete valmistamiseks.
Algselt kuivatati savi päikese käes. Hiljem asetati savi kuumadele sütele kõvenema. Viimaks jõuti aga niivõrd kaugele, et õpiti valmistama savipõletusahjusid ja sellest ajast alates on savipõletustehnika püsinud peaaegu muutumatul kujul tänapäevani.

Kasutajad

Terrakotasõdalased Hiinas (valmistatud 210–209 eKr) on olnud läbi ajaloo üks kõige tähelepanuväärsemaid terrakotaalaseid saavutusi. Sõdalased valmistati siis esimesele Qini imperaatorile Qin Shi Huangdile.
Terrakotat on kasutatud isegi majade ehitamiseks. Näitena võib tuua linnaehituse Victoria ajastu Birminghamist Inglismaalt.
Siiski ei ole terrakota ka Eestis tähelepanuta jäänud ja selle üks paremaid näiteid võiks olla Tartu Jaani kirik, mis on tänu oma 14. sajandist pärinevatele rikkalikele terrakota skulptuuridele ainulaadne nii Eestis kui ka kogu Euroopas.

Terrakota skulptuurina

Võrreldes pronks- või marmorskulptuuriga on terrakotaskulptuuri loomisprotsess tunduvalt lihtsam. Samuti võrreldes kivist (graniidist, marmorist, ...) looduga on terrakotaskulptuur tunduvalt kergem.
Rannamõisa mõis (Martna)

Rannamõisa mõis (saksa keeles Vogelsang) oli rüütlimõis Martna kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne maakonda Lääne-Nigula valda.
Rannamõisa mõisa kõrvalmõis oli Kaare mõis.
Liivakell

Liivakell on lihtne seade mõne minuti kuni tunni pikkuste ajavahemike mõõtmiseks.
Liivakell koosneb kahest ahendi kaudu ühendatud klaaskolvist, milles on peen liiv. Aega mõõdetakse ülemisest kolvist alumisse voolanud liiva hulga järgi. Aja mõõtmise alguseks pööratakse liivakell ümber, nii et liiva täis kolb on üleval. Kogu liiva ülemisest kolvist alumisse voolamise aeg on enam-vähem muutumatu ja oleneb liiva hulgast ning ahendi ava läbimõõdust. Liivakelli on kasutatud näiteks meditsiiniliste protseduuride kestuse mõõtmiseks.
Liivakella päritolu pole teada. Vanimad liivakella kujutised on ligi 2500 aastat vanadel joonistel. Liivakella tunti vanas Egiptuses. Teated liivakellade kasutamisest aja mõõtmiseks laevadel pärinevad 14. sajandist. Tänapäeval liivakelli praktiliseks ajamõõtmiseks peaaegu ei kasutata, võib-olla ainult mõni perenaine muna keetmise aja mõõtmiseks. Kujutavas kunstis on liivakell aja kulgemise sümboliks.
Ivan Jefremov (poliitik)

Ivan Nikolajevitš Jefremov (Иван Николаевич Ефремов; 6. jaanuar 1866 – 1945) oli Vene aadlik, suurmaaomanik ja poliitik.
Jefremov sündis Harkivis ning põlvnes vanast Doni kasakate aadlisuguvõsast, talle kuulus 825 dessatiini maad.
Ta lõpetas gümnaasiumi kuldmedaliga ning aastatel 1885–1891 õppis Moskva Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonnas (kuulas loenguid, aga keeldus riigieksami tegemisest). Kodupaika naastes osales ta põllumajandusseltside asutamises ja rahvahariduse korraldamises ning kirjutas mitu artiklit kasakate probleemidest.
1906. aastal valiti Riigiduuma liikmeks, kuulus Rahumeelse Uuenemise Partei ja hiljem progressistide juhtkonda ning arendas suhteid teiste riikide parlamentidega.
1913. aastal osales ta Stockholmis rahvusvahelisel rahukongressil, tulles välja algatusega luua rahvusvaheline vahendustegevuse instituut, eesmärgiga lahendada rahvusvahelisi konflikte rahumeelselt. Maailmasõja puhkedes töötas Punase Risti salgas Austria rindel.
1917. aasta veebruarirevolutsiooni ajal valiti Riigiduuma Ajutise Komitee liikmeks ning oli hiljem Ajutises Valitsuses kohtuminister ja riikliku hoolekande minister.
Jefremov oli üks Peterburis toimunud kasakate kongresside peakorraldajatest ning Venemaa Radikaaldemokraatliku Partei juhtidest.
1917. aasta sügisel määrati Venemaa saadikuks Šveitsis. Ta ei jõudnud oma volikirju enne bolševike võimuletulekut üle anda, kuid oli Šveitsi valitsuse poolt de facto tunnustatud, saavutades selle, et Vene SFNV täievoliline esindaja saadeti riigist välja.
Eksiilis viibides jätkas poliitilist tegevust vene emigrantlikes ringkondades, pidas loenguid rahvusvahelistest suhetest Prantsusmaa ja Šveitsi ülikoolides ning tegutses 1926. aastast alates Vene küsimuste eksperdina Šveitsi valitsuse juures.
Tonomeeter

Tonomeeter on aparaat silma siserõhu mõõtmiseks. Enamik tonomeetreid mõõdab rõhku elavhõbedasamba millimeetrites (mmHg).
Zalesse

Ajalugu

Dzierby asulat mainitakse esimest korda XVI sajandil. Toona asus seal karjamõis. XVIII sajandil läks asula Ogińskite perekonna valdusse. Nemad muutsid asula nime Zalessieks ja rajasid sinna esindusliku mõisakompleksi.
Poola jagamisel läks Zalessie aastal 1795 Venemaa koosseisu. XX sajandi algul rajati Zalessiesse raudteejaam, toona oli asulas 190 elanikku.
Kuni 1917. aastani oli Zalesse Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu.
830. aastad

830. aastad
830. aastad on aastad 830 – 839 pKr.
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Kümnendid: 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad 820. aastad - 830. aastad - 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad 880. aastad
Aastad: 830 831 832 833 834 835 836 837 838 839
Toomas Uba

Toomas Uba (2. november 1943 Tallinn – 31. detsember 2000 Tallinn) oli eesti spordiajakirjanik. 
Tema isa oli keskmaajooksja Reginald Uba. Enne 1930. aastatel toimunud nimevahetust oli nende perekonnanimi Suban.
Ta lõpetas 1962. aastal Tallinna 21. Keskkooli ja 1968. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse eriala.
Aastatel 1962–1972 töötas ta Eesti Raadio spordireporterina. 1973. aastast töötas ta Eesti Televisiooni sporditoimetuses, 1978. aastast peatoimetajana ja 1999. aastast peaprodutsendina.
Osales telesarja "Naapurivisa" Eesti võistkonnas alates 1967. aastast.
Johann Below

Sugulased

Johann Belowi vend Bernhard Below oli Rootsi kuninganna Kristiina ning kuningate Karl X Gustavi ja Karl XI ihuarst. Tema vennapoeg Jakob Friedrich Below, kes töötas Tartu Ülikooli rektorina aastatel 1696–97, oli samuti arst. Pärast Poltaava lahingus vangilangemist sai Jakob Friedrichist Peeter I õukonnaarst.
Ces

Ces (tähtnimetus) ehk do-bemoll (silpnimetus) on noodinimed. Ces on saadud c noodi altereerimisel pooltooni võrra alla (madaldamisel).
Tallinna rahvusvaheline pianistide konkurss

Tallinna rahvusvaheline pianistide konkurss on Tallinnas iga viie aasta tagant toimuv rahvusvaheline noorte pianistide konkurss.
Esimene konkurss toimus 2006.
2006 võitis konkursi Mihkel Poll, 2011 Kristi Kapten.
Hobusepea Galerii

Hobusepea Galerii on Tallinna vanalinnas Hobusepea 2 asuv Eesti Kunstnike Liidule kuuluv kunstigalerii.
Hobusepea galerii avati 2003. aasta jaanuaris ja loodi eelkõige kaasaegse kunsti eksponeerimise võimaluste laiendamiseks. Hobusepea Galerii prioriteetideks on nüüdiskunsti non-profit näitused, eesti tippkunstnike sooloprojektid, samuti saavad galeriis soovi korral esinemiseks ruumi ja aja erinevate Kunstnike Liidu alaliitude projektid. Galerii suurimateks eesmärkideks on nüüdiskunsti väärtustamine ja noorte kunstnike loomingu tutvustamine.
Maardu mõisa tee

Maardu mõisa tee (registrinumbriga 11102) on kõrvalmaantee Maardu linnas ja Jõelähtme vallas. Tee pikkus on 3,1 km. 
Tee saab alguse Tallinn–Narva maantee seitsmeteistkümnendal kilomeetril Maardu linna ja Maardu küla piiril. Tee läbib Maardu linna ja Maardu küla ning lõpeb Lagedi–Kostivere tee seitsmendal kilomeetril Maardu külas. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga kahte truupi. Teele ei jää ühtegi bussipeatust.
Tee on asfaltkattega ja tee klass on V. Liiklussagedus teel on vahemikus 200...500 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on tee kolmandal ja neljandal kilomeetril (70 km/h ja 50 km/h). Tee ei ole valgustatud.