google/wiki40b huggingface dataset:
Hamilton (muusikal)

Auhindu

2016. aastal sai "Hamilton" rekordilise 16 Tony auhinna nominatsiooni, võites 11, sealhulgas parima muusikali kategoorias, ning auhinnati ka 2016. aasta Grammy auhinnaga parima muusikateatri albumi eest ja Pulitzeri preemiaga draama kategoorias. Selleaegne Broadway-väline "Hamilton" võitis 2015. aasta Drama Deski auhinna parima muusikali kategoorias lisaks seitsmele võidetud auhinnale 14 võimalikust nominatsioonikategooriast.
Muusikali produktsioon algas eeletendustega 2016. aasta septembris.
Endometriit

Inimese endometriit

See põletik esineb sagedamini pärast sünnitust, aborti või abrasiooni.
Sünnitusjärgne endometriit võib tekitada sünnitusjärgse sepsise (lastevoodipalavik).
Kui peale endometriidi esineb müometriit (emaka lihasseina põletik), siis räägitakse metriidist ehk emakapõletikust.

Põhjused

Haigustekitajad on tavaliselt tupest pärit bakterid. Harva on tegemist nakkusega vere kaudu.
Endometriiti soodustavad põletikud emakakaela piirkonnas (tservitsiit), tupe piirkonnas (kolpiit), kasvajad ning pessaar.
Nakkus võib aset leida ka ravi või diagnostika käigus.

Kliiniline pilt

Tavaliselt on patsientidel lokaliseeritud rõhuv valu emakas, eriti emakapõhjas ning veritsus ja palavik.
Kui põletik kandub üle munasarjadele ja munajuhale, siis on patsiendil tugevad valud ja kõrge palavik.
Analüüsides on iseloomulik kõrged põletikunäitajad.

Ravi

Endometriiti ravitakse tavaliselt haiglas antibiootikumidega.
Spasme ja valusid ravitakse butüülskopolamiini ja põletikuvastaste ravimitega.
Kui emakaõõnde koguneb mäda (püomeetra), tuleb seda dreenida.
Pärast põletiku ägedat faasi tuleb välistada kasvaja. Selleks kasutatakse tavaliselt abrasiooni ja patodiagnostikat.
Antonín Panenka

Klubikarjäär

Ründav keskväljakumängija oli tuntud oma söötude ja pettelöökide poolest. Panenka mängis enamuse karjääri jooksul Bohemians 1905-s, liitudes klubiga juba noorelt 1959. aastal. 1981 siirdus Panenka Austria klubisse SK Rapid Wien, kus ta võitis kaks Bundesliga tiitlit ja ÖFB-Cup'i. 1985. aastal jõudis Rapid UEFA karikavõitjate karikavõistlustel finaali; Panenka mängis asendusmängijana, kuid tema pool kaotas 3-1 Evertonile. Pärast seda aastat suundus Panenka VSE St. Pöltenisse ja mängis veel kaks hooaega enne, kui suundus Austria madalamatesse liigadesse (1987–1989 Slovan Vienna, 1989–1991 ASV Hohenau ja 1991–1993 Kleinwiesendorf).

Rahvusvaheline karjäär

Temast sai rahvusvaheliselt tähtis mängija, kui ta mängis Tšehhoslovakkia koondises 1976. aasta Euroopa meistrivõistlustel jalgpallis, kus nad jõudsid finaali ning kohtusid Saksamaa meeskonnaga. Pärast lisaaega oli seis 2-2 ning esimest korda löödi penalteid Euroopa meistrivõistluste finaalis. Esimesed seitse lööki tõrjuti, kuni Lääne-Saksamaa neljas penaltilööja Uli Hoeneß lõi palli üle lati. Skooril 4-3 läks Panenka lööma, et võtta viiendat Tšehhoslovakkia penaltiväravat ja võita kohtumine, tohutu surve all. Saksa väravavaht Sepp Maier hüppas vasakule, samas Panenka lõi palli sirgelt võrgu keskele. Tema võiduvärav on üks kuulsamaid üldse, tehes Panenka nime sünonüümiks seda laadi penaltilöögiga.
Samuti aitas Panenka Tšehhoslovakkial tulla kolmandaks 1980. aasta Euroopa meistrivõistlustel. 1982. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel lõi Panenka kaks penaltit sisse, kuid need olid ka ainukesed Tšehhoslovakkia väravad ja võistkond ei pääsenud alagrupist edasi.

Treenerikarjäär

Praegu töötab ta Bohemians 1905 presidendina.
Jean-François Tartu

Jean-François Tartu (11. oktoober 1751 – 24. oktoober 1793) oli Prantsuse sõjaväelane.
Ta oli fregati "Uranie" kapten, sai surmavalt haavata lahingus inglise fregatiga "Thames". "Uranie" sai hiljem tema auks uueks nimeks "Tartu".
Lisajuurestik

Lisajuurestik ehk vegetatiivne juurestik on juurestikutüüp, mis esineb vegetatiivselt paljunevatel taimedel.
Neil taimedel puudub juurekael. Esineb ebajuurekael, mille asukoht sõltub kasvusügavusest ja ühtib maapinnajoonega. Lisajuurestik tekib taime varrele ja okstele, millel on kokkupuude mullaga.
Apataki

Apataki on atoll Polüneesias, osa Tuamotu saartest.
Pindala 20 ruutkilomeetrit.
Saared on madalad. Atollil elab 492 inimest (2007), suurim asula on Niutahi.
Apataki on osa Prantsuse Polüneesiast.
Erik Schmidt

Erik Schmidt (15. augustil 1925 Naissaare – 18. aprill 2014 Mallorca) oli eestirootsi kunstnik ja kirjanik.

Isiklikku

Optik ja astronoom Bernhard Schmidt oli Erik Schmidti onu.
Melbourne

Kliima

Melbourne'is sajab aastas keskmiselt 647 mm sademeid, mis jaotuvad aasta jooksul ühtlaselt. Sajupäevi on suvel vähem kui talvel (veebruaris 7,4, augustis 15,6), kuid sademete üldhulgas see ei kajastu (veebruaris 47 mm, augustis 50 mm).
Igas kuus on esinenud sooja üle +20 °C, sealjuures novembrist märtsini üle +40 °C. Absoluutne maksimum on mõõdetud veebruaris (+46,4°). Öökülma on täheldatud maist septembrini. Absoluutne miinimum on mõõdetud juulis (−2,8°).

Ajalugu

Melbourne asutati 30. augustil 1835. Kuninganna Victoria kuulutas ta linnaks 1847. aastal. Ta sai Victoria osariigi pealinnaks 1851, kui Victoria kuulutati Uus-Lõuna-Walesist eraldi kolooniaks.
Esialgu polnud asulal kindlat nime. Näiteks kutsuti seda Doutta-gallaks, Bearbrassiks ja Batmaniaks John Batmani järgi, kes uuris esimesena tänapäeva Melbourne'i linna maa-ala ning ostis 2400 km² maad aborigeenidelt. 1837 sai asula Melbourne'i nime; sama aasta 13. aprillil avati postkontor juba selle nime all. See nimi on pandud Suurbritannia peaministri ja kuninganna Victoria õpetaja William Lamb, 2. vikont Melbourne'i järgi.
Pärast seda hakkas Melbourne tormiliselt arenema, sest Austraalias avastati kulda ja 1850. aastatel puhkes kullapalavik. 1880. aastatel kujunes Melbourne üheks maailma rikkaimaks linnaks.
Alates Austraalia iseseisvumisest 1901. aastal kuni 1927. aastani paiknes Austraalia valitsus Melbourne'is, kust ta viidi pealinnaks ehitatud Canberrasse.
Linnas toimusid 1956. aasta suveolümpiamängud ja 2006. aasta Rahvaste Ühenduse mängud.
Melbourne'is asub maailma suurim trammiteede võrk.

Sõpruslinnad

Melbourne'il on kuus sõpruslinna: Osaka (Jaapan, aastast 1978), Tianjin (Hiina, 1980), Saloniki (Kreeka, 1984), Boston (USA, 1985), Peterburi (Venemaa, 1989) ja Milano (Itaalia, 2004). Lisaks on mõnel Melbourne'i linnastusse kuuluval omavalitsusel samuti sõpruslinnu.

Väliseestlased

Melbourne on üheks suuremaks eestlaste koondumiskohaks Austraalias Sydney ja Adelaide kõrval.
Esimeseks eestlaseks Melbourne'is oli Saaremaalt pärit Karl Heinrich Kauper (sündinud 10. septembril 1852 Torgus), kes maabus laevaga Port Melbourne'is 4. juulil 1877, omandas suure krundi Dandenongi mägedes ja rajas sinna omale maja.
Kohaliku eesti seltsi loomise mõte pärineb aastast 1910. Asutamiskoosolekuni jõuti 8. veebruaril 1914 viie osavõtjaga – Jakob Lukats (kokkukutsuja ja valitud esimees), Eduard Birk (kirjatoimetaja), K. Ilves (laekahoidja), Gustav Nessel ja A. Rosenberg. See oli esimene eestlaste selts Austraalias.
Seltsitegevus lakkas 1920ndate alguses, kui paljud eestlased naasid kodumaale. 1938. aastal jõuti aga taas nõnda kaugele, et kohalikud eestlased koondusid ning asutasid Melbourne'i Eesti Ühingu Kodu. Ühing tegutseb tänapäevani ja osales näiteks 1988. aastal Melbourne'is peetud ülemaailmsete Eesti päevade ESTO'88 korraldamises.
4. detsembril 1955 avati linnas Melbourne'i Eesti Maja.
Hekelfon

Hekelfon ehk baritonoboe on topeltlesthuulikuga oboesarnane puupuhkpill, mille konstrueeris 1904. aastal Wilhelm Heckel, kelle järgi pill ka nime sai (saksa keeles Heckelphon).
Hekelfoni ulatus on A – d2, oktav madalam kui oboel.
Narva Kesklinna Gümnaasium

Narva Kesklinna Gümnaasium on gümnaasium Narva keskosas Kalevi linnaosas aadressil Puškini 29.
Kool on üks linna vanemaid, see asutati 1926. aastal. Alates 1944. aastast tegutses hoones aadressil Vabaduse tänav 20 Narva 1. Mittetäielik Keskkool, 1950. aastast kandis kool nime Narva 1. Keskkool ja tegutses taastatud koolimajas aadressil Puškini tänav 29. 1956. aastal sai kool Narva Internaatkooli statuudi. 1975. aastast oli kooli nimi taas Narva 1. Keskkool. 1996. aastal nimetati kool ümber Narva Kesklinna Kooliks, 1998. aastal Narva Kesklinna Gümnaasiumiks.
Kooli õppekeel on vene keel, keelekümblusklassides on õppekeeleks eesti keel.
Alates 2011. aastast on kooli direktori kohusetäitja Anna Zubova.
Bernd Freytag von Loringhoven

Bernd Freytag von Loringhoven (6. veebruar 1914 Kuressaare – 27. veebruar 2007 München) oli Wehrmachti staabiohvitser ja Hitleri kaaskondlane, kes ei jaganud natsistlikke vaateid.
Ta oli 5-aastane, kui perekond Eestist lahkus. 
Ta oli üks viimaseid isikuid, kes lahkus 1945. aastal Hitleri punkrist enne füüreri enesetappu.
Kahasse François d'Alançoniga ilmus 2005. aastal "Dans le bunker de Hitler".

Isiklikku

Tema isa Burchard Freytag von Loringhoven oli aurahukohtunik; ema Oda von Moeller oli Kaali ja Võrsna mõisniku, maalikunstnik Otto von Moelleri tütar.
Poeg Arndt Freytag von Loringhoven töötab Saksamaa välisministeeriumi ja OSCE heaks.
Vaikus

Vaikus muusikas

Vaikus on muusika loomuomane osa, mis täidab helide vahelist ruumi ja aega. See on vajalik, eristamaks helisid üksteisest ja andmaks neile rohkem reljeefi. Vaikus on helile vastanduv element, mis on muusikalise dünaamika ja väljendusjõu teenistuses. See avaldub muusikas mitmel tasandil.
Noodikirjas on see pausimärk, mis tähistab heli ajutist katkestust. Igal standardsel noodiväärtusel on sellele vastav paus, mille ajalist väärtust võib – nagu ka noote – pikendada punkti või punktide lisamisega. Kasutatakse ka ladinakeelset mõistet tacet (“on vaikne”), mis on märk interpreedi vaikimiseks. 
Vaikus on ka füüsiline ruum ja raamistus, milles muusika saab sündida. Selleks on kontserdisaali ruum, kuid ka laiem keskkond ja kultuurikontekst. Muusikateose siseselt võib vaikust käsitleda helide potentsiaalina. Helidena, mida ei ole parasjagu kuuldavale toodud. Vaikus märgib siin helilooja teadlikku valikut teatud helide kõlamise ja teiste vaikimise suhtes. 
Vaikuse kui filosoofilise mõiste poleemika tõi muusikasse ameerika avangard-helilooja John Cage. Tema 1952. aastal loodud teos "4'33"" koosneb nelja minuti ja kolmekümne kolme sekundi pikkusest täielikust vaikusest. Tema esimene raamat "Silence" (1961) sisaldas tema Wesleyan Universitys peetud loenguid ning muid tekste erinevatel teemadel, millest paljud käsitlesid ka ideid vaikuse ja tühjuse kohta.
Küüditamine

Küüditamine (ka deporteerimine, deportatsioon) on inimeste sunniviisiline ümberasustamine. Massiline küüditamine võib olla toime pandud genotsiidi täidesaatmisel.

Küüditamised Nõukogude okupatsiooni ajal

Eestist küüditati üle 30 000 inimese Nõukogude okupatsiooni ajal Siberisse ja teistesse piirkondadesse, et hävitada Eestis nõukogude võimu aktiivsed ja potentsiaalsed vastased ning nende lähedased ja perekonnaliiikmed, kogu iseseisvusaegne poliitiline ja majanduslik juhtkond. Hirmu ja terroriga loodeti maha suruda juba eos igasugune mõte vastupanust ja iseseisvuse taastamisest.   
Juuniküüditamine algas 14. juunil 1941. Selle käigus deporteeriti üle 10 000 inimese. Täisealised mehed kuulutati arreteerituiks ja lahutati perekondadest. Enamik neist hukkus vangilaagrites. Naised ja lapsed saadeti asumisele Kirovi ja Novosibirski oblastitesse. Neist jäi ellu umbes pool küüditatute arvust. Samal ajal toimusid massiküüditamised ka Lätis, Leedus, Lääne-Valgevenes, Lääne-Ukrainas ja Moldovas.   
Läänemaailmas tähistati juuniküüditamise päeva, 14. juunit, Ikestatud Rahvaste Päevana.    
30. juunist 1. juulini 1941 pandi Lääne-Eesti saartel toime uus küüditamisaktsioon (juuliküüditamine), mille käigus viidi ainuüksi Saaremaalt ära 654 inimest, kellest üle 400 (naised ja lapsed) pääses tänu Saksa vägede kiirele edasitungile kuuajalise vangistuse järel Tallinnast tagasi koju.
15. augustil 1945 toimunud sakslaste küüditamisoperatsiooni käigus saadeti Eestist Permi oblastisse asumisele 407 sakslast ja nende perekonnaliiget.
Märtsiküüditamine algas 25. märtsil 1949. Selle käigus deporteeriti üle 20 000 inimese, enamasti naised ja lapsed. Suurem osa neist saadeti Krasnojarski kraisse ja Novosibirski oblastisse.
1. aprillil 1951 küüditati Eestist Operatsiooni Sever käigus Siberisse 282 Jehoova tunnistajat.
Küüditamisi korraldasid okupatsioonivõimud, NSV Liidu ja Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi (NKVD) töötajad, koos kohalike abilistega. Relvadega ähvardades sunniti inimesi oma kodudest lahkuma ja toimetati loomavagunites minema. Nende vara konfiskeeriti.    
Alates 1956. aastast lubati küüditatutel Eestisse tagasi tulla, kuid nende vara ei tagastatud. Vara tagastamine sai võimalikuks alles pärast okupatsiooni lõppu ja Eesti taasiseseisvumist.
Anne Valge

Anne Valge (sündinud 22. veebruar 1954 – 22. detsember 2013) oli eesti näitleja.
Anne Valge lõpetas aastal 1972 Tartu 8. Keskkooli ning aastal 1980 Vanemuise õppestuudio Evald Hermaküla juhendamisel.
Aastatel 1972–1980 töötas müüjana, aastast 1980 oli Anne Valge Ugala näitleja. Tema viimane suurem roll näitelaval oli eide osa Madis Kalmeti lavastuses "Ukuaru".
Anne Valge suri pärast aastatepikkust rasket haigust.

Isiklikku

Anne Valge ema oli näitleja Ande Rahe ja isa näitleja Edgar Valge.
Jõesse mõis

Jõesse mõis (saksa keeles Jesse; ka Jõesoo mõis) oli Võnnu mõisa kõrvalmõis Martna kihelkonnas Läänemaal.
Mõisast on teateid alates 1498.
Mõis likvideeriti 1840 ja selle alad jaotati Sinalepa ja Võnnu mõisa vahel.
Garantiimärk

Allikad

Eesti kaubamärgiseadus, vastu võetud 22. mail 2002. a
Automatiseeritud kauplemine

2010 DJIA indeksi välkkrahh

Aastal 2010 toimus USA aktsiaturul kaubeldaval Dow Jonesi indeksil välkkrahh. Dow Jones on kõige stabiilsem ja kõige suurema turukapitalisatsiooni indeks USA aktsiaturul. Välkkrahhi ajal kaotas indeks üle tuhande punkti ühe tunniga, maha müüdi rohkem kui triljoni dollari väärtuses indeksiga seotud väärtpabereid. Taolist olukorda ei ole ajaloos varem juhtunud. Krahhi põhjuseks oli Dow Jonesi indeksi tellimisraamatu rüüstamine. Rüüstamine ajas turutegijate kauplemissüsteemide algoritmid segadusse ning süsteemid muutsid turu mittelikviidseks, samal ajal hakkasid teised kauplemissüsteemid üksteise järel aina rohkem müügisurvet tekitama ning tulemuseks oli välkkrahh.
Roheline turg

Rohelise turu kabel

Rohelisel turul, aadressil Pikk 34A asub 1909. aastal ehitatud õigeusu kabel. Üheainsa väikese ruumiga kabel toimis sakraalhoonena 1960. aastate alguseni. Hiljem kohandati see telefoniputkaks ja kioskiks, kus lõpuks müüdi kirikuatribuutikat ja postkaarte. 1990. aastate algul kiosk suleti.
2009. aastal andis Tallinna linnavalitsus kabeli tasuta Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Aleksander Nevski katedraali koguduse kasutusse.
Viiratsi vald (Viljandi kihelkond)

Viiratsi vald (saksa keeles Wieratz) oli vald Viljandimaal Viljandi kihelkonnas.
Vald eksisteeris 1866–1934.
Valla alal asus Viiratsi mõis.
Kóstas Katsouránis

Kóstas Katsouránis (kreeka Κώστας Κατσουράνης; õieti Konstantínos Katsouránis (Κατσουράνης Κωνσταντίνος)) (sündinud 21. juunil 1979) on kreeka endine jalgpallur, Kreeka jalgpallikoondise poolkaitsja, Euroopa meister (2004).
Kreeka rahvuskoondises mängis Katsouránis aastatel 2002–2015 kokku 116 korda ja lõi 10 väravat. Debüüt koondises oli 20. augustil 2003.

Isiklikku

Kóstas Katsouránis on 182 cm pikk ja kaalub 75 kg.
Änni järv

Änni järv (ka Ännijärv) on järv Harju maakonnas Anija vallas Pillapalu külas. Veekogu pindala on 10,9 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1449 m.
Imre Õunapuu

Imre Õunapuu (sündinud 1. augustil 1990 Valgas) on eesti näitleja.
2006. aastal lõpetas ta Lüllemäe Põhikooli ja 2009. aastal Valga Gümnaasiumi. 2013. aastal lõpetas Imre Õunapuu Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia näitleja erialal. 
Alates 2013. aastast töötab ta Rakvere Teatri näitlejana.
Jan Koller

Jan Koller (sündinud 30. märts 1973 Smetanova Lhotas) on endine Tšehhi jalgpallur, ründaja.
Tšehhi rahvuskoondises mängis Koller 91 korda ja lõi 55 väravat. Debüüt koondises toimus 9. veebruaril 1999, kui mängiti Šveitsiga ja võideti 1:0 ja värava autor oli Koller.

Isiklikku

Jan Koller on 202 cm pikk ja kaalub 103 kg. Ta on abielus Hedvika Kankovaga, nende peres kasvab tütar.
Fred Oelßner

Fred Oelßner (27. veebruar 1903 Leipzig – 7. november 1977 Ida-Berliin) oli saksa majandusteadlane ja Saksa DV riigitegelane.
Fred Oelßneri isa oli kommunistlik poliitik Alfred Oelßner (1879–1962). Põhikooli lõpetamise järel õppis Fred Oelßner aastatel 1917–1919 kaupmeheks ja möldriks, kuid oli sunnitud poliitilistel põhjustel ametiõppimise pooleli jätma.
Juba 1917. aastal hakkas Fred Oelßner huvi tundma marksismi vastu. 1919. aastal astus ta Saksamaa Sõltumatusse Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse ja 1920. aastal Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. Ta oli kommunistliku noorsooühingu juht Halle/Merseburgi piirkonnas ja Saksamaa Kommunistliku Partei Keskkomitee kaastöötaja. Kuni 1926. aastani töötas ta mitmete kommunistlike ajalehtede toimetuses. 1923. aastal mõisteti ta kommunistliku tegevuse ees aastaks vangi. 1926–1932 õppis ta Moskvas ühiskonnateadusi (poliitökonoomiat). Saksamaale tagasipöördumise järel tegutses ta kuni 1933. aasta lõpuni illegaalse Keskkomitee töötajana. Seejärel põgenes ta välismaale ja töötas Kominterni heaks Tšehhoslovakkia ja Prantsusmaal. 1935. aastal pöördus Oelßner Nõukogude Liitu tagasi.
1935–1936 töötas ta Rahvusvahelises Lenini Koolis ja J. Marchlewski nimelises Lääne Vähemusrahvuste Kommunistlikus Ülikoolis dotsendina. Ideoloogilistel põhjustel vabastati ta dotsendiametist ja 1936–1938 elatus ta tõlketöödest ja kirjanduslikust tegevusest. 1938–1941 töötas ta Moskvas ühes paberivabrikus plaaniosakonna juhatajana. 1940. aastal sai ta Nõukogude Liidu kodakondsuse. 1941–1944 töötas ta Moskva Raadios toimetajana, seejärel oli õpetaja parteikoolis.
1945. aasta mais pöördus Fred Oelßner Anton Ackermanni grupi koosseisus Saksamaale tagasi. 1946–1949 oli ta Saksamaa Kommunistliku Partei/Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei parteihariduse, kultuuri ja kasvatustöö osakonna juhataja. Alates 1947. aastast oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Eestseisuse/Keskkomitee liige. Alates 1949. aastast oli ta Ajutuse Rahvakoja ja 1950. aastast Rahvakoja liige.
1950. aastal sai Fred Oelßner Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmeks. Alates 1955. aastast oli ta üks Saksa DV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitjatest. 1950–1956 töötas ta ajakirja Einheit peatoimetajana, seejärel oli SSÜP Keskkomitee juures asuva Ühiskonnateaduste Akadeemia professor.
1958. aasta veebruaris lasti Oelßner seoses Karl Schirdewani ja Ernst Wollweberi afääriga oportunistlikus tegevuses süüdistatuna kõigist ametitest lahti. 1959. aastal kirjutas ta kahetsusartikli "Oportunism ja poliitiline pimedus". 1958–1969 töötas ta Saksa DV Teaduste Akadeemia Majandusteaduste Instituudi direktorina. 1968. aastal valiti ta Berliini Humboldti Ülikooli audoktoriks.
Murru taandamine

Murru taandamine on murru lugeja ja nimetaja jagamine nende ühisteguriga. Murdu, mille lugejal ja nimetajal ühised tegurid puuduvad, nimetatakse taandumatuks murruks.
Iga murru saab taandamise teel viia unikaalseks taandumatuks murruks. Selleks tuleb lugejat ja nimetajat jagada nende suurima ühisteguriga.
Metaneira

Perekond

Metaniral olid pojad Triptolemos ja Demophon ning neli tütart Kallidike, Kleisidike, Demo ja Kallithoe.

Mütoloogia

Kui viljajumalanna Demeter oma kadunud tütart Persephonet otsis, maskeerus ta vanaks naineks Dosoks. Kui ta Atikasse jõudis, tervitas teda Eleusise kuningas Keleos. Kuningas palus naisel oma poja  Demophoni eest hoolt kanda. Tänuks Keleose külalislahkuse eest kavatsess Doso kinkida kuningapojale surematuse. Ta põletas igal õhtul Demophoni surelikku vaimu kaminas. Siiski ei jõudnud ta rituaali lõpuni viia, sest ühel õhtul sattus Eleusise kuninganna Metaneira talle peale. Kuninganna karjus, nähes oma last kaminas. Mõned inimesed usuvad, et sellel õhtul suri Demofoon leekides. Samal ajal usuvad teised, et poeg jäi terveks. Ovidiuse luuletuse    kohaselt oli beebi hoopis Triptolemus, mitte Demofoon. Lisaks usutakse laialdaselt, et tegemist ei olnud mitte beebiga, vaid täiskasvanud mehega, kelle vanemadki olid hoopis teised. Siiski nõustuvad kõik versioonid, et Demeter otsustas õpetada Triptolemusele põllumajandus kunste ja temalt õppis ülejäänud Kreeka istutama ja kasvatama põllukultuure. Seejärel lendaski Triptolemus tiibadega sõjavankris üle maa õpetades kreeklastele põllumajandust. Demeter ja Persephone hoolitsesid tema eest ning aitasid tal enda missiooni lõpetada. Mõned jutustused väidavad, et Metanira poeg Abas narris Demeterit ning muutis ta seejärel sisalikuks. Teised jälle seostavad seda müüti Misme poja Ascalabusega .
Pindi kogudus

EELK Pindi kogudus on luterlik kogudus Lasval.
Kogudus kuulub Võru praostkonda.
Koguduse õpetaja on Argo Olesk, organist Anne Trumm. Juhatuse esimees on Agu Palo.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 10.30 Pindi kirikus.
Roberts Misāns

Roberts Misāns (sündinud 19. veebruaril 1986) on Läti kabetaja, rahvusvaheline meister.

Isiklikku

2010. aastal abiellus ta baškiiri kabetaja, samuti rahvusvahelise meistri Olesya Abdullinaga.
Erra vald (Lüganuse kihelkond)

Erra vald (Erras) oli vald Lüganuse kihelkonnas.
Vald moodustati 1866. aastal. Enne seda oli olnud Erra mõisavald.
1882. aastal liideti Erra vallaga Maidla vald, mis 1917 moodustati uuesti Erra, Püssi ja Saka valla osadest.
Vallas on sündinud muusik, dirigent ja muusikapedagoog Erich Loit ning psühholoog ja bibliograaf Laine Peep.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Erra valla koosseisu, välja arvatud Purtse mõisa järgi olevate talude nr A-190, A-191, A-193 ja A-195 senise Erra valla piiresse ulatuvate osade maa-alad.
Zbigņevs Stankevičs

Zbigņevs Stankevičs (poola keeles Zbigniew Stankiewicz; sündinud 15. veebruaril 1955 Lejasciemsis) on alates 2010. aastast katoliiklik Riia peapiiskop, rahvuselt poolakas.
Ta lõpetas 1978. aastal Riia Polütehnilise Instituudi ja töötas merekeskuses ning pangas. 
1990. aastal otsustas ta aga pühenduda teoloogiale, õppides seda esialgu Lublinis ja hiljem Roomas Paavstlikus Lateraani Ülikoolis. 2008. aastal sai ta viimasest fundamentaalteoloogia alal doktorikraadi.
1996. aastal pühitseti Stankevičs Riia peapiiskopi Jānis Pujatsi poolt preestriks. Seejärel töötas ta mitmetel vaimulikel ametikohtadel Riias ja Roomas, kuni 19. juunil 2010 ta peapiiskop Pujatsi järglaseks sai. Stankevičs ordineeriti 8. augustil kardinal Pujatsi, Luigi Bonazzo (paavstlik nuntsius Balti riikides) ja Gniezno peapiiskopi Józef Kowalczyki poolt. 21. augustil järgnes tema ametissepühitsemine. Viimasel osalesid kardinal Pujats, peapiiskop Bonazzo ja Kölni peapiiskop, kardinal Joachim Meisner.

Tegevus Läti poolakate kultuurielus

Ta on olnud Läti Poolakate Ühenduse (poola Związek Polaków na Łotwie; läti Latvijas Poļu savienība) asepresident.
Rhadinella

Levila

Need maod elavad Mehhikos ja Kesk-Ameerikas.