google/wiki40b huggingface dataset:
Aaro Aedviir

Aaro Aedviir (13. detsember 1939 – ?) oli eesti alpinist. 
Ta on tõusnud kahel korral NSV Liidu kõrgeima mäe tippu.
Firni kodulehe andmetel on ta tõusnud Pamiiris ka Korženevskaja (7105 m) ja Lenini mäe (7134 m) tippu. 
Ta astus Alpiklubi Firn liikmeks 1974. aastal.

Teist korda Kommunismi tipus

1982. aasta suvel töötas ta koos Ilmar Priimetsa, Urmas Graueni ja Johan Ahlbergiga instruktorina rahvusvahelises alpilaagris Pamir. Nad said loa neljakesi Kommunismi mäe (7495 m) tippu tõusta. Rünnakulaager rajati 6900 m kõrgusele. Hommikul asus tipulaagrist esimene seong (Aedviir-Ahlberg) teele. Mõne aja pärast selgus, et teise seongusse kuulunud Urmas Grauenit tabas mäehaigus. Kõik neljakesi laskusid platoole. Siin otsustati, et Grauenit saadab alla vaid üks kaaslane, ülejäänud kaks jätkavad tipputõusu. Oli küll teada, et varasematel aastatel ei lubatud seitsmetuhandelist tõusu sooritada ei üksi ega kahe mehega. Pidi olema vähemalt neljaliikmeline grupp. 1982. aastal selles osas aga reegleid muudeti, seetõttu baaslaagrist saadigi luba. Aaro Aedviir tõusis tippu teist korda.

Isiklikku

Alpinist Kalle Aedviir on tema vend.
Monera

Monera (moneerid) (kr. monērēs 'lihtne') oli varasemas süstemaatikas (viis riiki; vaata pilti) üks organismide rühm (riik). Sellesse kuulusid prokarüoodid.
Tänapäeval on selgeks tehtud, et moneerid moodustavad kaks domeeni: bakterid ja arhed, mistõttu Monera taksonina on aegunud.
Nimetuse võttis kasutusele Ernst Haeckel tuumata protoplasmast koosneva lihtsaima organismi kohta.
Arved Haug

Arved-Valentin Haug (5. november 1922 Viimsi vald – 18. oktoober 1995 Kuressaare) oli eesti helilooja ja laulja. 
Ta kirjutas üle 400 laulu, sealhulgas laulud "Kui kõnnib mannekeen", "Rannapiiga", "Ma saadan oma varju", "Juhhõissaa pulmad", "Rahu hällilaul", "Sepa jutustus". 
Ta oli Eesti Raadio Meeskvarteti liige.
1985. aastal sai Eesti NSV teenelise kunstitegelase aunimetuse.

Isiklikku

Tema esimene abikaasa oli Ella Haug (sündinud Niinepuu, 1921–2013) ning nende tütred on Reet Linna ja Eve Haug.
Arved Haug maeti 26. oktoobril 1995 Metsakalmistule.
Luke Kibet

Luke Kibet (sündinud 12. aprillil 1983) on Keenia kergejõustiklane (maraton). Maailmameister 2007.
Philipp Karell

Philipp Jakob Karell (vene Филипп Яковлевич Карелль; vkj 28. november/10. detsember 1806 Tallinn – 18. august 1886 Peterburi) oli eesti arst. Algselt oli Karelli perekonnanimi Jakobson.

Tsaari õukonnas

Ta oli üks esimesi eesti soost arste, kes lõpetas Tartu Ülikooli arstiteaduskonna meditsiinidoktori kraadiga. Pärast ülikooli lõpetamist läks ta Peterburi, kus töötas sõjaväearstina. 1844. aastast oli ta ihukaardiväe ratsaväepolgu sõjaväehaigla ülemarsti kohusetäitja Krasnoje Selos ning juhtis seda haiglat elu lõpuni. 1849. aastast oli keiser Nikolai I ja hiljem keiser Aleksander II perekonna ihuarst. 1856. aastast tegelik riiginõunik. 1867. aastast salanõunik. Vene imperaator andis talle kõrgeima Vene impeeriumi autasu Püha Andrease ordeni. Karell oli Venemaa pärusaadel, aadlivapp kinnitati imperaatori poolt 1864. aastal.
Karell lahkus vabatahtlikult Aleksander II ihuarsti kohalt, kuna keeldus tegemast aborti hilisemale Aleksander II morganaatilise abikaasale vürstinna Dolgorukovale. Tegemist oli enneolematu skandaaliga, mis aga tegi Karell väga populaarseks teiste Romanovite tsaariperekonna liikmete seas. Kõrgelt hindas Karelli järgmine Vene imperaator Aleksander III. Fakt on, et hiljem hõivasid tsaari ihuarstide ja õukonna arstide ametikohad Karelli sugulased Gustav von Hirsch jt.
Dr. Karell propageeris piimravi, mis seisnes mitme haiguse ravimises üksnes piimaga toitmisega. Tema selleteemaline uurimistöö avaldati esmakordselt 1865. aastal väljaandes "St. Petersburger Medizinische Zeitschrift" ja 1866 "Archives générales de médecine".
Tema algatusel asutati 1867. aastal Vene Punane Rist.
Karell suri 80. eluaastal Peterburis Jelagini saarel asunud keisri suveresidentsis (Jelagini loss). Poeg Aleksander Karelli ütluste kohaselt suri ta hobusetõlla ümberminemisel tekkinud vigastusest väljaarenenud kõhuvähki, mis kahe kuuga doktori hauda viis.

Eestis

Philipp Karell oli Kreutzwaldi ja Faelmanni kaasaegsena ka suur Eesti patrioot, temast sai 1882. aastast Õpetatud Eesti Seltsi auliige ja 1885 Tallinna aukodanik. Peterburi aastatel aitas ta Kreutzwaldil avaldada „Kalevipoja“ rahvaväljaande ja toetas ka Eesti kunstnikke. Kumu püsiekspositsioonis asub Johann Köleri 1886 aastal maalitud portree Philipp Karellist, kus taustal Eesti talu.
Estland (saar)

Estland on Soome lahes asuv Soome saar, mis halduslikult jääb Raseborgi linna piiridesse. Saare pindala on 1,6 ha.
Lagedi–Aruküla–Peningi tee

Lagedi–Aruküla–Peningi tee (registrinumbriga 11300) on kõrvalmaantee Rae ja Raasiku vallas. Tee pikkus on 16,4 km.
Tee saab alguse Tallinna ringtee neljandal kilomeetril Soodevahe ja Ülejõe küla piiril (Rae vald) ning lõpeb Aruvalla–Jägala tee seitsmeteistkümnendal kilomeeril Tõhelgi ja Peningi küla piiril (Raasiku vald).
Tee kulgeb läbi Soodevahe, Ülejõe, Kopli, Kadaka, Kulli, Järsi, Igavere, Kalesi, Tõhelgi ja Peningi küla ning Lagedi ja Aruküla aleviku.
Tee ületab ühe silla (Kepsu sild üle Pirita jõe tee teisel kilomeetril) ja 11 truupi. Teele jääb 13 bussipeatust: Ülejõe, Lagedi, Kooli, Keskküla, Tuulevälja, Arumäe, Jüri tee, Kangla, Harju, Igavere, Ata, Kalesi ja Töhelgi tee.
Teega ristuvad teisel kilomeetril Lagedi tee ja Lagedi–Kostivere tee, üheksandal kilomeetril Jüri–Aruküla tee, kaheteistkümnendal kilomeetril Aruküla–Kostivere tee, viieteistkümnendal kilomeetril Kalesi–Töhelgi teega.
Kuni Lagedi teeni on tee asfaltkattega, Lagedi alevikus on tee mustkattega, kuni Rae valla piirini on tee põlevkivituhkbetoonkattega. Raasiku vallas on tee kuni Jüri–Aruküla teeni asfaltkattega, edasi kuni Aruküla–Kostivere teeni mustkattega ning tee lõpuosa on põlevkivituhkbetoonkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni Lagedi–Kostivere teeni 3000–6000 autot ööpäevas, edasi kuni Jüri–Aruküla teeni 1000–3000 autot ööpäevas, edasi kuni Kalesi–Töhelgi teeni 3000–6000 autot ööpäevas ning tee lõpuosas 1000–3000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Lagedi alevikus (70 ja 50 km/h) ning Aruküla alevikus (70 km/h), tee 13. kilomeetril (70 km/h) ning tee lõpus (70 ja 50 km/h). Tee on valgustatud Lagedi alevikus.
Kosemetsa tänav

Kosemetsa tänav pn tänav Tallinnas Pirita linnaosas Kose asumis Lükati allasumis. 
Kosemetsa tänav algab Kose teelt ja kulgeb põhiosas lääne-idasuunaliselt, ristudes Kose põiguga. Seejärel pöördub tänav põhja-lõunasuunaliseks ja lõpeb Kose teel. Kosemetsa tänav on ligi 550 meetri pikkune.
Kosemetsa tänav sai nime 29. mail 1998. Tänav on saanud nime selle järgi, et asub Kose metsas.
Mihkel Klaassen

Isiklikku

Mihkel Klaassen oli ajaloolase ja professori Olaf-Mihkel Klaasseni isa.
August Traat

August Johannes Traat (1. jaanuar 1911 Karaski, Krootuse vald, Võrumaa – 3. detsember 2007) oli eesti õigusajaloolane.
August Traat sündis Tigase talus Karaski külas, ajaloolisel Võrumaal, nüüdsel Põlvamaal.
Ta lõpetas 1931. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. 1938. aastal lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna kiitusega, kaitstes diplomitöö "Katsesttaandumine". Peale sõda astus aspirantuuri ja kirjutas kandidaaditöö „Poleemika Liivimaa talurahvaküsimuses 1909-1910“, mis jäi kaitsmata kuna juhendaja Leo Leesment viibis vangistuses.
1956. aastal kaitses Tartu Riiklikus Ülikoolis õigusteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Talurahva õiguslik olukord Liivimaal feodalismi lagunemise perioodil" (juhendaja Paul Vihalem)
1978. aastal kaitses ajalooteaduste doktori kraadi Eesti vallakohtutest "Волостной суд в Эстонии с середины XVIII века до реформы 1866 года", mis 1980. aastal ilmus eestikeelse monograafiana "Vallakohus Eestis: 18. sajandi keskpaigast kuni 1866. aasta reformini".
Töötas Tartu Riikliku Ülikooli õppejõuna ja Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi vanemteadurina.
Ta oli Eesti Ajalooarhiivi (varem Eesti Riiklik Ajaloo Keskarhiivi) teadusnõukogu liige, Eesti Akadeemilise Õigusteaduse Seltsi asutajaliige ja 1992. aastast auliige ning Õpetatud Eesti Seltsi liige.
Liepāja järv

Liepāja järv asub Lätis Liepāja rajoonis. Liepāja on suuruselt riigi viies järv.
Järve pindala on 37,15 km², keskmine sügavus 2,0 m, pikkus põhjast lõunasse 16,2 km ja kaldajoone pikkus 44,6 km. 
Liepāja järv on madal eutroofne järv, millele on omane rikkalik veetaimestik, näiteks (pillirood, hundinuiad, kõrkjad, jõgitakjad). 
Kevadsuurvee ajal jäävad järvelähedased niidud ja põllumaad sagedasti vee alla. Märgaladel on palju poldreid ja paise. 
Järvest on leitud 14 liiki kalu: haug, särg, ahven, latikas, koger, linask, vimb, luts, angerjas, koha jt. Ainult maikuus võib järves erilubade alusel kalu püüda. Aastatel 1977–1999 kaitsti järves kaht linnuliiki: luiged ja pardid.
Liepāja järves on 13 saart, neist suurimad on Atteku, Zirgu ja Putnu. Järve idakaldal kasvab Friča hiis, läänekaldal aga Reiņu mets. 
Järve suubub ja voolab välja mitu jõge. Suurim järve voolav jõgi on Bārta.
Eesti Raudteemuuseum

Eesti Raudteemuuseum on Haapsalu Raudteejaamas asuv väli- ja siseekspositsiooniga muuseum, mis kajastab Eesti raudteetranspordi ajalugu.
Haapsalus alates 1997. aasta juunist asuv muuseum jätkab 1970. aastal Tallinnas Balti jaamas Eesti Raudtee 100. aastapäeva puhul loodud muuseumi tegevust.
Sheila Fitzpatrick

Sheila Fitzpatrick (sündinud 4. juunil 1941 Melbourne'is, Austraalias) on Austraalia ajaloolane. Sydney Ülikooli ajalooprofessorina on ta spetsialiseerunud Venemaa ajaloole 20. sajandil. Varem õpetas ta Chicago Ülikoolis Nõukogude Liidu ajalugu.

Elulugu

Sheila Fitzpatrick kaitses bakalaureusekraadi 1961. aastal Melbourne'i Ülikoolis ja doktorikraadi 1969. aastal Oxfordi Ülikooli St Antony's College'is väitekirjaga "The Commissariat of Education under Lunacharsky (1917–1921)" ("Hariduse rahvakomissariaat Lunatšarski juhtimise ajal"). 1969–72 tegutses ta uurijana Londoni Slaavi ja Ida-Euroopa Uuringute Koolis (London School of Slavonic and East European Studies).
Fitzpatrick on Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia ja Austraalia Humanitaarteaduste Akadeemia liige. Ta on olnud Ameerika Slaavi Uuringute Edendamise Liidu (American Association for the Advancement of Slavic Studies) president. 2002. aastal pälvis ta teadustöö Andrew Melloni Fondi auhinna. Septembrist 1996 kuni detsembrini 2006 oli Fitzpatrick ajakirja "The Journal of Modern History" toimetaja koos John W. Boyeri ja Jan E. Goldsteiniga.
Sheila Fitzpatrick elas 50 aastat väljaspool Austraaliat. Sellest osa veetis ta Ühendkuningriigis, Külma sõja aegses NSV Liidus ja lõpuks 20 aastat USAs. Fitzpatrick naasis Austraaliasse 2012.
Fitzpatrick on Austraalia kirjaniku Brian Fitzpatricku tütar. 2012. aastal võitis ta Susan Magarey medali mälestusteraamatuga "My Father’s Daughter: Memories of an Australian Childhood". Lisaks uurimistööle mängib ta mitmes orkestris ja kammeransamblis viiulit.
Määrsõnafraas

Määrsõnafraasi ülesanded

Määrsõnafraas võib käituda kui: 1) lauseadverbiaal ehk lausemäärus, see on verbi laiend, mis pole sihitis ega öeldistäide ning annab lausele mõtte: Lõpp on lähedal.; 2) fraasiadverbiaal ehk fraasimäärus, see on määrsõna laiend, mis annab fraasile mõtte: Kergelt tulnud raha; 3) üldlaiend, mis on üldistav ning tavaliselt suhtumist näitav lisamärkus: Ilmselgelt on see nii.

Määrsõnafraasi laiendliige

Määrsõnafraasi laiendiks on määrsõna. Ma jooksen väga kiiresti.; üsna varsti. Määrsõnafraas on endotsentriline fraas, see tähendab, et fraasi põhi esineda ka ilma laiendita ja samas täita sama süntaktilist ülesannet, mis fraas tervikuna. Väga üldiselt (väga on laiend ning üldiselt põhisõna) on süntaktiliselt võrdne üksi esineva põhisõnaga üldiselt.
Walter Freymann

Walter Eduard Gustav Freymann (ka Valter, 23. september 1883 Viljandi – 5. märts 1960 Jena, Saksamaa) (vanas kirjapildis Walther Freymann) oli saksa rahvusest Eesti filosoof.
Freymann lõpetas 1909 Tartu Ülikooli antiikkeelte ja filosoofia alal, oli sellest ajast antiikkeelte ja filosoofia õpetaja Tartu gümnaasiumides (nt Hugo Treffneri Gümnaasiumis). 1920–1926 oli Tartu Ülikooli antiikkeelte lektor, samas filosoofia eradotsent aastatel 1918–1939, täiendas end 1923 Freiburgis Saksamaal, kus kohtus Edmund Husserli ja Martin Heideggeriga. Ta pidas loenguid mitmetes haridusasutustes, Tartu Pedagoogilise Seltsi kursustel, M. I. Rostovtsevi eraülikoolis; nt Tartu Ülikoolis pidas ta teiste hulgas loenguid Hegelist (teosest "Vaimu fenomenoloogia") ja Aristotelesest (teosest "Peri Psyches").
Eesti Keskkooliõpetajate Kogu tegevliige, Akadeemilise Filosoofia Seltsi asutajaliige ja abiesimees (1920). Oli tegev Tartu vabatahtlike tuletõrjujate ühingus, 1927–1933 jaoskonna ülem, 1933–1936 peamees, seejärel aupeamees.
Walter Freymann kaitses doktorikraadi Tartu Ülikoolis 1928. aastal saksa keeles kirjutatud tööga "Platons Suchen nach einer Grundlegung aller Philosophie" (avaldatud 1930, pealkiri eesti keelde tõlgituna Platoni püüdlemine alusepanekuks kogu filosoofiale).
Freymann läks 1939 Saksamaale, töötas filosoofia õppejõuna Poznani ülikoolis 1939–1945 (1942 sai professoriks), alates 1947 Greifswaldi ülikoolis (juhatas ka sealset slaavi keelte instituuti) ja 1953–1957 oli Jena ülikoolis).
Pälvinud Püha Stanislavi ordeni, Eesti Vabatahtliku Tuletõrjeliidu 1. liigi kuldristi, 2. liigi hõberisti ja Soome ning Leedu tuletõrje aumärgid.
Freymanni tuntumaid eestlastest õpilasi on filosoof Rudolf Kulpa.
Atomism

Atomism ehk atomistika on materialistlik filosoofiline õpetus, mis eeldab, et maailm koosneb  aatomitest ja tühjusest. Seda suunda esindasid antiikfilosoofias Demokritos (460–371 e.m.a tunnetusteooria), Leukippos, Epikuros ja Lucretius.
Demokritose ja Leukippose käsitluse järgi põhjustab kõike looduses toimuvat aatomite ühinemine, eraldumine, ümberasetumine, tõmbumine ja tõukumine. Atomistid jõudsid oma aja kohta väga suure üldistuseni – kogu maailma mitmekesisus taandub jagamatuteks üliväikesteks osadeks aatomiteks ja tühjuseks, kus need aatomid liikuda saavad. Demokritos seletas aatomite abil mitte üksnes materiaalseid objekte, vaid ka tunnetuslikke protsesse: taju ja mõtlemist. Aatomite põrkumisel tekkivat keerisliikumist pidasid atomistid maailma tekkimise põhjuseks, isegi mõtlemist seletati aatomite liikumise tagajärjena . Seoses teaduse arenguga tehtud uued avastused tänapäeval on näidanud, et antiikatomistid jõudsid ainuüksi mõttetöö abil ka tänapäevasest vaatepunktist õigele arusaamisele tajuprotsesside kohta.
Epikuros arendas Demokritose õpetust – tema arvates tekkis aatomite keerisliikumine nende iseeneslikust deklinatsioonist ehk kõrvalekaldumisest vabal langemisel tühjuses. Nii püüdis ta vabaneda Demokritose fatalismist. Epikuros käsitles atomismi kõlbelise eesmärgiga, ta põhjendas sellega oma praktilist eluhoiakut. 
Antiikaja atomistika viimane suur esindaja Lucretius esitas oma atomismi veenvas luulevormis, taandades maailma mitmekesisuse piiratud arvule tähtedele, millest on võimalik moodustada piiritu arv erinevaid sõnu ja lauseid.
Empiristliku teooriana peab atomistika kogemust teadmise allikaks, välistades ettemääratud saatuse olemasolu, sundides inimesi tegutsema tõekspidamiste järgi, mille kohaselt on nad ainult ise vastutavad oma õnne eest. Pole olemas jumalaid, keda karta ja kellele meele järele olla, ega hinge, on vaid aatomid tühjuses .
Kuid milliste naudingute poole pürgida? Atomismi järgi pole olemas puhtalt vaimseid nähtusi, nagu seda on näiteks abstraktsed halva ja hea määratlused. Tõelise naudingu otsimisel tuleb juhinduda elementaarsetest tunnetest, nagu kehaline nauding ja valu.
Antiik-Kreekas tärganud teaduslik mõtteviis on oluliselt mõjutanud ka tänapäeva inimeste maailmapilti.
Aamulehti

Aamulehti ('Hommikuleht') on Soomes Tamperes väljaantav soomekeelne päevaleht.
Ta on tiraažilt Soomes ajalehe Helsingin Sanomat järel teine päevaleht. Aastal 2005 oli lehe tiraaž argipäeviti 136 743 ja pühapäeviti 140 703. Lugejaid on aastatel 2005–2006 tehtud turu-uuringu andmetel 319 000. Ka lugejate arvu poolest on ta Soomes teisel kohal.
Lehe esimene number ilmus 3. detsembril 1881.
Leht oli pikka aega Rahvusliku Koonderakonna häälekandja, kuid 1992 kuulutas ta end teiste kohalike lehtede eeskujul sõltumatuks. Ometi peetakse teda endiselt parempoolseks leheks.
Alates 1998. aastast kuulub leht kontserni Alma Media.
Vabadussõjalased

Vabadussõjalased ehk lühendatult vabsid (vab.-s.) või vapsid olid Eestis aastail 1929–1934 järjestikku tegutsenud kahe erakonna liikmed. 
Pärast Vabadussõja lõppu moodustati Eestis Demobiliseeritud Sõdurite Liit, mis pidi kaitsma sõdurite huve eeskätt maaküsimuse lahendamisel. Aastal 1926 reorganiseeriti organisatsioon Tallinnas Vabadussõjalaste Liiduks; niisugused liidud moodustusid sõjajärgsetel aastatel ka teistes linnades.
Lennufirma

Lennuettevõtja (endine lennuettevõte ja lennundusettevõtja ja lennukompanii ja lennufirma ) on ettevõte, mis pakub õhutranspordi teenust inimestele ja kaupadele. Lennufirmad rendivad või omavad lennukit, millega teenindatakse enda või partnerettevõtte lende. Tavaliselt on lennuettevõtetel lennundussertifikaat.
Lennufirmasid saab liigitada mandritevaheliste, kodumaiste, piirkondlike või rahvusvaheliste liinide teenindajateks.
Tavaline rannakrabi

Tavaline rannakrabi (Carcinus maenas) on üks levinumaid krabilisi.
Tema algupärane areaal on Atlandi ookeani Euroopa osa ja Põhja-Aafrika rannikuveed, ent inimtegevuse tulemusena leidub teda peaaegu kõikjal maailma rannikuvetes (sh Läänemeres).
Ta on omnivoor ehk kõigesööja.
Maasike Maasik

Maasike Maasik (sündinud 26. jaanuaril 1945) on eesti tekstiilikunstnik.
1963. aastal lõpetas ta Tallinna 22. Keskkooli. 1968. aastal lõpetas Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi. Aastatel 1973–1977 oli ta Moskva Kõrgema Kunsttööstuskooli aspirant.
Aastatel 1968–1971 töötas ta Kreenholmi manufaktuuri kunstnikuna. 1971. aastal asus tööle Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi õppejõuna, 1989. aastast dotsent, aastatel 1986–1994 oli tekstiilikateedri juhataja.
Ta on loonud dekoratiivkangaid ja klassikalises gobeläänitehnikas suuri põimevaipu.
Aioon

Aioon on gnostitsistlikes religioonides ja uusplatonistlikes õpetustes jumaliku igavese algenergia osakesed, mis voolavad eesmärgipäraselt välja kõrgeimast jumalast, moodustades ja elustades alamat järku jumalusi olendeid ja maailmu.
Martin Lazarev

Martin Lazarev (sündinud 1. märtsil 1977 Tartus) on eesti tarbegraafik ja fotograaf.
On õppinud Tartu 12., 16. ja 14. keskkoolis ning Tartu Kunstikoolis klassikalist joonistamist, mööbli disaini ja restaureerimist ning lõpetanud Tartu Kunstikooli kujundusgraafika eriala.
Navarra kuningas

Navarra kuningas (naissoost valitsejatel kuninganna) oli Navarra kuningriigi valitseja tiitel 10. sajandist kuni kuningriigi kaotamiseni 1620. aastal. Prantsusmaa kuningate titulatuuris säilis see 1830. aastani. Hispaania kuningate titulatuuris on see säilinud kaasajani.
Tiitlit kasutas esimesena Sancho II Garcés Abarca, kes valitses 970–994.
Avo Keel

Avo Keel (sündinud 1. oktoobril 1962 Võrus) on eesti võrkpallur ja treener.

Elulugu

Ta lõpetas aastal 1981 Tallinna Spordiinternaatkooli.
Avo Keel mängis Tallinna Kalevis, mille koosseisus pääses 1985. aastal NSV Liidu meistrivõistluste kõrgliigasse.
1986. aastast viibis ta kaks aastat ja kaheksa kuud tugevdatud režiimiga parandusliku töö koloonias Vasalemmas.
1990. aastal kolis Avo Keel Soome, kus mängis võrkpalli 1999. aastani. Pärast elas Pärnus ja mängis Pärnu klubis. 
1996. aastal osales ta Kaido Kreeniga Atlantas suveolümpiamängude rannavolleturniiril.
1999. aastal tunnistati ta Soome liiga hooaja parimaks mängijaks.
Ta oli 2004–2014 Eesti võrkpallikoondise pea­tree­ner ja on Tallinna Selveri pea­tree­ner.
2010. aastal tunnistati Avo Keel aasta treeneriks.

Isiklikku

Avo Keel on abielus, tema abikaasa on Kai Keel, neil on kolm last – Kati, Martti ja Markkus.
Geni

Geni.com on genealoogilise andmestiku veebisait.
See võimaldab liikmetel lisada ja leida genealoogilist ja biograafilist teavet.
Veelikse järv (Pärnumaa)

Veelikse järv (ka Veelikse paisjärv) on järv Pärnu maakonnas Saarde vallas Veelikse külas. Veekogu pindala on 2,5 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1190 m.
Mart Kaerma

Mart Kaerma (kuni 9.septembrini 1940 Mart Haber; 2. veebruar 1897 Valtu – 18. august 1948 Raikküla, Harjumaa) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). 
Lõpetas elu enesetapuga.
Petras Griškevičius

Petras Griškevičius (19. juuli 1924 Kriaunos – 14. november 1987 Vilnius) oli Leedu NSV partei- ja riigitegelane.
1941. aasta juunis evakueerus Petras Griškevičius Nõukogude tagalasse. 1942–1943 võttis Punaarmee koosseisus osa Teisest maailmasõjast. 1943–1944 võttis osa partisanivõitlusest Leedus. Astus 1945. aastal Nõukogude Liidu Kommunistlikku Parteisse.
1948–1950 oli Petras Griškevičius Leedumaa Kommunistliku Partei Keskkomitee instruktor ja sektorijuhataja. 1950–1955 oli ta ajakirjandustööl. 1956–1964 oli ta algul Leedumaa KP Vilniuse Linnakomitee sekretär ja seejärel teine sekretär. 1958. aastal lõpetas ta Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee juures asuva Kõrgema Parteikooli. 1964–1971 töötas Petras Griškevičius Leedumaa Kommunistliku Partei Keskkomitee osakonnajuhatajana. 1971–1974 oli ta partei Vilniuse Linnakomitee esimene sekretär.
18. veebruaril 1974 sai Petras Griškevičius Leedumaa Kommunistliku Partei Keskkomitee esimeseks sekretäriks ja jäi sellele ametikohale kuni oma surmani. Alates 1976. aastast oli ta Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee liige.
Demograafiline stohhastilisus

Demograafiline stohhastilisus (ka demograafiline stohhastika, demograafilised kõikumised; inglise demographic stochasticity, demographic variation) on populatsiooni sündimuse, suremuse ja paljunemiskiiruse juhuslikud (stohhastilised) muutused. Kui populatsiooni arvukus on väike, siis võivad need juhuslikud muutused suurendada nende populatsioonide väljasuremisohtu.
The Bonnie Banks o' Loch Lomond

"The Bonnie Banks o' Loch Lomond" või lühidalt "Loch Lomond" on traditsiooniline šoti laul (Roud No. 9598), mis avaldati esmakordselt 1841. aastal laulutekstikogumikus Vocal Melodies of Scotland. Lustlik laulupala iseloomustab kuulsusrikast Lomondi järve, mis on Šotimaa suurim loch, asudes Dunbartonshire'i ja Stirlingshire'i maakondade vahel.
Gray maakond

Ajalugu

Gray maakond moodustati 13. märtsil 1881. aastal. Maakond sai nime poliitik Alfred Gray järgi.
Harriet Tubman

Harriet Tubman (umbes 1822 Dorchesteri maakond, Maryland – 10. märts 1913 Auburn, New Yorgi osariik) oli Ameerika abolitsionist. Teda hüüti ka "oma inimeste Mooseseks".
Aastal 1849 põgenes ta Marylandis orjusest. Ta tegi umbes 13 reisi orjanduslikesse lõunaosariikidesse, et päästa vabadusse seal ikke all olevaid sõpru ja perekondi. Tema vabadusreise nii põhjaosariikidesse kui ka Kanadasse on kutsutud maa-aluseks raudteeks.
Oma elu jooksul oli ta puuraidur, pesunaine, põetaja ja kokk. Abolitsionistina aitas ta paljudel orjadel pääseda vabadusse ning inspireeris paljusid seda tegema ka iseseisvalt.
Ameerika kodusõja ajal oli ta nii luuraja, rahakorjaja, põgenike organisaator kui ka meditsiiniõde.
2020. aastast hakatakse Tubmani kujutama USA 20-dollarisel rahatähel.
Drew Shore

Drew Shore (sündinud 29. jaanuaril 1991 Denveris, Colorados) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana KHL-i klubis Minski Dinamo.
2009. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Florida Panthersi poolt 44. valikuna.
Aastatel 2009–2012 mängis ta kolm hooaega Denveri Ülikooli meeskonnas. Hooaja 2011–12 asus ta mängima AHL-i klubis San Antonio Rampage. NHL-is tegi ta Panthersi meeskonnas debüüdi 22. jaanuaril 2013 mängus Montreal Canadiensi vastu. Esimese värava viskas ta NHL-is sama aasta 12. veebruaril mängus Washington Capitalsi vastu. NHL-is on ta mänginud veel Calgary Flamesi (2015–16) ja Vancouver Canucksi meeskonnas (2016–17).
Hooajal 2016–17mängis ta Šveitsi kõrgliiga klubis EHC Kloten. Hooaja 2016–17 lõpus mängis ta Canucksis ja naasis seejärel Šveitsi kõrgliigasse, liitudes ZSC Lionsiga. Hooajal 2017–18 tuli ta Lionsiga Šveitsi meistriks.
2018. aasta detsembris liitus ta KHL-i klubiga Kunluni Red Star. Järgmise hooaja eel siirdus ta Minski Dinamosse.
Shore kuulus USA jäähokikoondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel.