google/wiki40b huggingface dataset:
Porosamblik

Porosamblik (Cladonia) on samblike perekond.
See on paljuliigiline perekond, mille üks varasem alamperekond eraldatakse tänapäeval eraldi perekonnaks põdrasamblik (Cladina). Enne eraldamist kandis kogu perekond põdrasambliku nime. Kuigi mõnes süsteemis on need perekonnad hiljem uuesti liidetud, ei puuduta see eestikeelseid nimesid: porosamblikud ja põdrasamblikud säilitavad oma nimed. Nende kõige silmatorkavam omavaheline erinevus on see, et põdrasamblikud moodustavad suuri mättaid ja võivad maapinna vaibana katta, seevastu porosamblikud on sageli lehterjad.
Porosamblikud on mitmesuguse kujuga (tihti lehterjad) samblikud, mis kasvavad maapinnal, kividel, puutüvedel ja isegi katustel. Pinnast, millel ta kasvab, ei võta ta toitaineid, ta vajab üksnes kõva substraati kinnitumiseks.
Porosamblik on saanud nime selle järgi, et ta on põhjapõtrade ja karibuude peamine toiduallikas. Põdrasamblikud on nime saanud sellesama järgi.
Teadupärast on samblikud seene ja vetika sümbioos. Porosamblike fütobiont ehk vetikapool on kõige sagedamini ainurakne rohevetikas trebuksia (Trebouxia). Trebuksialiike on maailmas tuhandeid.
Porosamblikele on omane kahekihiline tallus. Esmane kiht koosneb mitmesuguse suurusega (1–30 mm) soomustest, mis katavad substraati. Mõnikord võivad nad maapinna laialdaselt katta, aga kui samblik vananeb, siis võivad nad jääda harvemaks või isegi kaduda. Esmasest, rõhtsast kihist kasvab välja teisene, püstine kiht. Selle kõrgus on enamikul liikidel 2–8 cm, maksimaalselt 20 cm. See võib võtta mitmesuguseid vorme: leidub nii lihtsaid kepikujulisi, ühesuguste paksendustega, hõredalt ja tihedalt harunenud vorme. Sees on neil õõnsus, aga väljastpoolt on nad kaetud tihedalt liitunud hüüfidega, mis moodustavad nagu koore. Mõnel liigil see koorekiht puudub. Sisemises õõnsuses asub vetikate kiht. Püstise kihi tippudesse, harvem varte külgedele kasvavad viljakehad. Need on värvunud pruuniks, oranžiks või punaseks ja nende sees on värvitud eosed. Eosed on tillukesed, üherakulised, harvem neljarakulised.
Mõnd liiki porosamblikust eraldatakse antibiootilisi aineid ja nendest valmistatakse antibiootilise toimega kreemi.
Kalifornia harakas

Levila

Kalifornia harakas elab USA-s Californias Sacramento ja San Joaquini orus.

Välimus

Kalifornia haraka üldpikkus on 38–45 cm. Ta on väiksem ja saledam kui harakas. Tema nokk, silmaümbruse sulgedeta ala ja varvaste tallad on erekollased.
Tema häälitsused on harakaga võrreldes kõrgemad, pehmema kõlaga ja ninahäälsemad.

Eluviis

Kalifornia harakas asustab kõrgete puutukkade ja istandikega kultuurmaastikku, eelistades veekogude lähedust. Sageli elab ta asulate lähedal.
Kalifornia harakas on ühiseluline lind. Näiteks ööbima koguneb ta parvedesse. Kui parv on väga suur, saab seal vahel eristada keskset rühma, mille läheduses asuvad väiksemad salgad.
Kalifornia harakatel on täheldatud matusesarnast käitumist juhul, kui keegi nende parve liikmetest on surnud.
Kalifornia harakad on vastuvõtlikud lääneniiluse viirusele. Aastail 2004–2006 surid selle viiruse tekitatud haigusse umbes pooled kalifornia harakad.
Kuna nad kalduvad ööbima vee lähedal, siis võivad neid kahjustada ka moskiitod.

Toitumine

Kalifornia harakas on kõigesööja. Toitu otsib ta peamiselt maapinnal. Ta sööb palju putukaid, eriti ritsikaid. Ta sööb ka raibet. Sügisel ja talvel sööb ta ka tõrusid ja puuvilju. Ta võib roomajaid ja närilisi jahtida ning prügimägedelt toitu otsida.

Pesitsemine

Kalifornia harakas moodustab eluaegseid paare. Ta pesitseb väikeste hajusate seltsingutena kõrgetel puudel. Kurnas on 5–8 muna. Emaslind haub mune umbes 18 päeva. Noorlinde toidetakse pärast pesast lahkumist veel umbes 7 nädalat.

Seisund

Rahvusvaheline Looduskaitseliit peab kalifornia harakat soodsas seisundis linnuks, aga USA heategevuslik keskkonnakaitseorganisatsioon The Nature Conservancy peab teda ohustatud liigiks. Lisaks lääneniiluse viirusele ohustavad teda elupaikade kadu ja rotimürk. Tema levila ei ole kuigi suur, ehkki kõikjal levilas on ta laialt levinud ja mõnel pool isegi tavaline.
Tartu Hoiu-laenuühistu

Ajalugu

Ühistu kanti äriregistrisse 28. detsembril 2006 Tartu Hoiu-laenuühistu nime all.
2007. aastal liitus ühistu Eesti Hoiu-laenuühistute Liiduga. 2008. aastal astus Tartu Hoiu-laenuühistu Eesti Ühistegelise Liidu liikmeks. 2009. aastal avas Tartu Hoiu-laenuühistu esinduse Tallinnas. 
2010. aastal toimetas Tartu Hoiu-laenuühistu Hillar Palametsa juhtimisel saatesarja "Ex unitate vires". Saatesari tutvustas ühistegevuse, panganduse, rahanduse ja hoiu-laenuühistu põhimõtteid võrdlevalt nii ajaloolises kui kaasaegses plaanis.
1. ja 2. aprillil 2011 tähistas Tartu Hoiu-laenuühistu oma 109. aastapäeva Konstantin Moscovici paaniflöödi kontsertide seeriaga.
2011. aastast annab Tartu Hoiu-laenuühistu välja kord kuus ilmuvat ajalehte Ühistuleht ning toimetab Nõmme Raadios "Ühistusaadet".

Tegevus

Käesoleval ajal on Tartu Hoiu-laenuühistu bilansimaht ligikaudu 15 miljonit eurot, liikmete arv on ligikaudu 3000. 2006. aastal alustas Tartu Hoiu-laenuühistu kahe teenusega: tähtajaline hoius ja laen. Hiljem on teenuste valik laienenud.
2011. aasta 1. detsembrist alates annab Tartu Hoiu-laenuühistu ringlusse ühistusisest maksevahendit Eesti veksel. Veksli väärtus kaubandustehingutes on 1:1 euroga, kuid Tartu Hoiu-laenuühistu müügipunktidest on veksleid võimalik soetada hinnaga 1 veksliühik = 0,90 eurot. See suunab liikmed tarbima üksteise kaupu ning teenuseid.

Liikmeks saamine

Tartu Hoiu-laenuühistu liikmeks võivad astuda kõik Eestis alaliselt elavad või kinnisasja omavad inimesed. Samuti võivad liikmeks astuda kõik juriidilised isikud, kelle asukohaks on Eesti, v.a riik ja kohaliku omavalitsuse üksused.

Liikmesus

Tartu Hoiu-laenuühistu on Eesti Hoiu-laenuühistute Liidu ja Eesti Ühistegelise Liidu liige.

Logo

Tartu Hoiu-laenuühistu logo kujutab inimest, kelle kohal olevad ümmargused elemendid tähistavad häid mõtteid ja nende teostumist. Ühistu hinnangul võib logo meenutada ka Eesti rahvussümbolit rukkilille.

Isikud

Tartu Hoiu-laenuühistu juhatuse esimees on alates 2006. aastast rahanduse teadur Andro Roos. Juhatuse liikmed on Liina Nulk ja matemaatik Märt Riiner. Tartu Hoiu-laenuühistu nõukogu esimees on endine Tartu ülikooli prorektor Valter Haamer. Nõukogu liikmed on Elle Roos ja Harry Raudvere. 
Tartu Hoiu-laenuühistu Tartu kontorit juhib Liina Nulk, Tallinna kontorit Jane Hämarik, Narva kontorit Julia Borissenko ning Jõhvi kontorit Monika Kreilis.
Panagiótis Voúis

Panagiótis Voúis (Παναγιώτης Βούης, sündinud 23. oktoobril 1985 Kálymnoses Lõuna-Egeuse piirkonnas) on Kreeka jalgpallur. 
Aastal 2009 mängis ta Eesti klubis JK Tammeka Tartu.
Aktant

Aktant on  moodustaja, mis märgib lauses situatsiooni osalist.
Aktantide olemasolu, arvu, funktsiooni ja vormistuse määrab lauses semantiline predikaat, milleks võib olla öeldis, öeldis koos öeldistäitega, kõrvallause öeldis (+ öeldistäide) või tegusõna käändeline vorm (infiniittarindi põhi). Primaarne semantiline predikaat on öeldis. Semantiline predikaat on lause semantiline kese ning väljendab lauses situatsiooni tüüpi. Nt lauses
Ta kardab ämblikuid on semantiliseks predikaadiks öeldis kardab, mis väljendab kartmise situatsiooni,  ning situatsioonis osalejateks ehk aktandideks on öeldise seotud laiendid  ta ja ämblikud.
Aktant võib olla öeldise seotud laiend või vaba laiend.

Tegevusobjekt

Tegevusobjekt on aktant, mis näitab, kellele või millele on lausega tähistatud tegevus suunatud. Tegevusobjekt vastandandub tegevussubjektile.  Primaarne tegevusobjekt on lauses sihitis ehk grammatiline objekt, nt Ma armastan teda; Mees kaevas kraavi. Tegevusobjekt võib olla ka määrus, nt Ta andestab sulle; Ta noogutas mulle.
Velikaja (Siber)

Velikaja on jõgi Aasia kirdes Tšuktšimaa lõunaosas.
Algab Korjaki mägismaalt, voolab valdavalt kirdesse, suubub Anadõri lahte.
Pikkus 556 km, valgla 31 000 km². Toitub lumesulamisveest ja sademetest. Külmub oktoobris, jääkattest vabaneb mai lõpus või juuni alguses.
Heinrich von Kaltenbach

Heinrich von Kaltenbach oli viimane Toolse foogt.
Tema vanemad olid tõenäoliselt Albert von Kaltenbach zu Overbach ja Sybilla von Mosbach-Breidenbach, Heinrichi vend Wilhelm oli samuti Liivi ordu liige. Heinrich pärines Bergi hertsogkonnast Overbachist Siegburgi lähedalt. Tema perekond kuulus väikeaadli hulka.
1546. aastal oli Kaltenbach Paide linnusekomtuur (Hauskomtur). 1555. aastal sai ta Toolse foogtiks ja oli seda kuni linnuse vallutamiseni venelaste poolt 1558. aasta sügisel. Tema edasine saatus on teadmata.
La Quadrature du Net

La Quadrature du Net (prantsuse keeles "interneti kvadratuur") on Prantsuse ühiskondlik organisatsioon, mis toetab internetiõigusi ja -vabadust. See pooldab Prantsusmaal ja Euroopas seaduste kehtestamist, mis austaksid interneti asutamispõhimõtteid, eelkõige teadmiste vaba liikumist. La Quadrature du Net osaleb avalikes poliitikadebattides kõnevabaduse, autoriõiguse, telekommunikatsiooni reguleerimise ja internetiprivaatsuse teemadel.
Organisatsiooni asutasid 2008. aastal vaba tarkvara edendajad ja aktivistid. Tuntuks sai see võitluses HADOPI seaduse vastu, mis oli palju vaidlusi tekitanud plaan kehtestada Prantsusmaal nn "astmelise reaktsiooni" (inglise keeles graduated response) reeglistik, võimaldamaks autorikaitsetööstusel sundida teenusepakkujaid piirama või katkestama väidetavate autoriõiguse rikkujate ligipääsu internetile. Aktsioonidest internetitsensuuri vastu ja võrguneutraalsuse poolt jõudis Quadrature järgmiste teemadeni nagu LOPPSI seadus, Euroopa telekomipakett ja ACTA. 2012. aastal pälvis Quadrature'i eestkõneleja ning üks asutajaist Jérémie Zimmermann Electronic Frontier Foundationi pioneeriauhinna (EFF Pioneer Award) ACTA-vastase tegevuse eest.
Quadrature'i toetavad teised vaba tarkvara ja aktivismiorganisatsioonid, nende seas Electronic Frontier Foundation ja Vaba Tarkvara Fond (Free Software Foundation). Jérémie Zimmermanni kutsutakse sageli televisiooni ja intervjueeritakse, et näidata avalikkuse vastuseisu HADOPI seadusele ja Euroopa telekomipaketile.
Organisatsiooni teine kaasasutaja on Philippe Aigrain, kes on kirjutanud kaks raamatut info ühisomandi teemal.

Nime päritolu

Organisatsiooni nimi viitab ringi kvadratuurile, mis on lahendamatu matemaatiline probleem.
Organisatsiooni sõnul on "infovoogu digiajastul võimatu seaduste ja tehnika abil tõhusalt kontrollida, kahjustamata avalikkuse vabadust ning majanduse ja ühiskonna arengut". Organisatsiooni tõmbab paralleeli ringi kvadratuuriga, millega inimesed sajandeid vaeva nägid, kuni mõistsid, et seda on võimatu lahendada algselt soovitud moel.
Voldemar Lemmik

Voldemar Lemmik (5. veebruar 1911 Dno küla, Dno vald, Porhovi maakond, Pihkva kubermang – 20. juuni 1999) oli Eesti trompetist, dirigent ja muusikaõpetaja.
Ta lõpetas 1927. aastal Tallinna Poeglaste Kommertsgümnaasiumi.
Ta õppis aastatel 1928–1936 Tallinna Konservatooriumis trompetit, lõpetas 1943. aastal eksternina (õpetaja Julius Vaks). Alates 1934. aastast töötas ta Põltsamaal puhkpilliorkestrijuhina ja aastatel 1941–1971 Põltsamaa Keskkoolis muusikaõpetajana.
Tema juhtimisel taastati 1948. aastal Põltsamaal puhkpilliorkester. Ta asutas 1955. aastal Põltsamaal Eesti esimese naispuhkpilliorkestri ja juhatas seda kuni 1965. aastani. Tema juhtimisel asutati 1959. aastal Põltsamaa Lastemuusikakool ning ta oli samas koolis aastatel 1959–1971 direktor ja aastatel 1959–1968 puhkpilliõpetaja.
Ta juhatas mitmeid estraadiorkestreid ning lavastas laulumänge ja operette. Ta juhatas puhkpilliorkestreid XIV, XV ja XVI üldlaulupeol ning oli 1969. aastal XVII üldlaulupeo üks aujuhte.
Alates 1971. aastast töötas ta Tallinnas orkestrandi ja muusikaõpetajana.
Güiro

Güiro on Kuuba päritoluga rütmiinstrument.
Güirot kasutasid juba Antillide indiaanlased oma rahvamuusikas. Sõna "güiro" tulebki Antillide põlisrahvaste tainode keelest. Tänapäeval on güiro Ladina-Ameerika muusikas üldiselt ja laialt levinud.
Güiro on kuivatatud õõnes pudelkõrvits, mis on ühest otsast avatud ja mille ühel küljel on palju paralleelseid sälke, mida pulgakesega kraabitakse. Selle pulga nimi on pua.
Tavaliselt ei ole sälgud sümmeetrilise kujuga. See võimaldab mängides tekitada nii pikki kui ka lühikesi helisid. Sagedamini on güiro valmistatud nii, et puad ülespoole tõmmates tekivad pikad helid ja allapoole tõmmates lühikesed.
Güirot mängitakse nii, et seda hoitakse vasakus käes, kusjuures pöialt hoitakse heliava taga, et pilli paigal hoida. Paremas käes hoitakse puad. Tavaliselt saadab güiromängija end lauluga ja kui bänd kasutab güirot, siis on see tavaliselt solisti käes. Selles suhtes sarnaneb güiro marakaga, mida samuti hoiab tavaliselt solist.
Güiro teisend on muusika rütmis raputatav pudelkõrvits, mis on kaetud võrguga, millele on kinnitatud klaaspärlid või kuivad puuviljaseemned. Vabrikutoodangus kasutatakse ka muid materjale.
Güiro saatel tantsitakse sageli salsat või tšatšat.
Adolf Vedro

Adolf Vedro (16. oktoober 1890 Narva – 27. september 1944 Haapsalu) oli eesti helilooja.
Ta õppis 1915–1917 Petrogradi konservatooriumis kontrabassi, lõpetas 1936 kompositsiooni- ja kontrabassierialal eksternina Tallinna konservatooriumi.
Töötas 1920–1941 Tallinna konservatooriumis muusikateoreetiliste ainete ja kontrabassiõppejõuna (aastast 1937 professor).
Ta on koostanud õpikuid ja avaldanud muusikakriitilisi artikleid.
Clay maakond (Arkansas)

Ajalugu

Maakond moodustati 1873. aastal.
Auguste ja Louis Lumière

Auguste Marie Louis Nicolas Lumière (19. oktoober 1862 Besançon – 10. aprill 1954 Lyon) ja Louis Jean Lumière (5. oktoober 1864 Besançon – 6. juuni 1948 Bandol), ka vennad Lumiere'd, olid prantsuse filmipioneerid.
Nende nimi lumière tähendab prantsuse keeles valgust.
Nende auks on nimetatud asteroid 775 Lumière.

Elulugu

Vennad sündisid kaheaastase vahega Besançonis, kolisid 1870. aastal Lyoni ja käisid seal koolis.
Nende isal Claude-Antoine Lumière'l oli fotograafiaettevõte, kus mõlemad vennad töötasid. Pärast seda, kui isa 1892. aastal vanaduspõlve veetma jäi, hakkasid vennad tegelema liikuvate piltidega. Nad patenteerisid rea uuenduslikke meetodeid, näiteks filmilindi perforatsiooni. Nende kinematograaf patenteeriti 13. veebruaril 1895 ja esimene filmimaterjal lindistati sellega sama aasta 19. märtsil. Kaadrid näitasid töölisi lahkumas Lumière'i tehasest.
Esimesed filmiseansid toimusid juba samal aastal. Esimest korda näidati Lumière'de liikuvaid pilte avalikult ja tasu eest 28. detsembril 1895 Pariisis Grand Café keldriruumis. Näitamisele tuli kümme lühikest filmi. Iga film oli 17 meetrit pikal lindil ja kestis 40–50 sekundit. Kinematograaf võimaldas nii filmi lindistada kui ka projitseerida.
1896. aastal läksid vennad oma kinematograafiga turneele, mille käigus külastasid Bombayd, Londonit, Montreali, New Yorki ja Buenos Airest.
Varsti pärast seda pöörasid vennad tähelepanu filmitegemiselt värvifotograafiale ning patenteerisid 1903. aastal autokroommenetluse.
Ernst Pistulla

Elukuselisena

Pistulla poksis augustist 1929 kuni septembrini 1935 elukutselisena ning osales üldse kokku 41 kohtumisel. Ta võitis neist 28 (neist 7 nokaudiga), kaotas 7 (need kõik nokaudiga) ning viigistas 6 kohtumist.
Pistulla võitles Teise maailmasõja ajal idarindel ja kadus seal 14. septembril 1944 sõjategevuse käigus teadmatult.
Dagmar Oja

Dagmar Oja (sündinud 8. juulil 1981) on eesti laulja.
Oja on kasvanud üles ja lõpetanud põhikooli Ida-Virumaal Avinurmes, kust suundus edasi õppima Tallinna Georg Otsa muusikakooli lauluerialale. Tema esimene suurem avalik ülesastumine oli ETV saatesarjas "Kaks takti ette" (1999), kus ta jõudis ka finaali.

Lavatöö

Kooli ajal (ent aeg-ajalt ka hiljem) on Dagmar Oja esinenud Mare Väljataga kvintetis. Suurema tuntuse on Dagmar Oja saavutanud aga mitme bändi (Slobodan River, Liis Lemsalu bänd, 2 Quick Start jpm) ja solistide (Ines, Sahlene, Maarja, Ivo Linna, Anne Veski jne) taustalauljana. 
Ta on taustalauljana osalenud Eurovisiooni lauluvõistlustel (2002, 2006, 2016, 2017,2019) ning korduvalt ka selle laulukonkursi Eesti finaalis (aastast 1998). Lisaks on ta laulnud tausta saate "Eesti otsib superstaari" kõikidel hooaegadel. Oja on taustalaulja või koorilauljana üles astunud muusikalides "Romeo ja Julia" (Eesti Nuku- ja Noorsooteater 2006), "Nii on meil moes!" (Muusikaliteater 2008), "Shrek" (Nukuteater 2013), "Billy Elliot" (Noorteater 2015) jm.

Isiklikku

Dagmar Oja elab Tallinnas, peres kasvab tütar Laura Lee.
Elo Saue

Elo Saue (sündinud 29. septembril 1972 Kärdlas) on eesti orienteeruja ja treener.

Haridus

1990 lõpetas ta Nõo Keskkooli. 1998 lõpetas ta Audentese erakooli. 2012 lõpetas ta Tartu Ülikooli kehalise kasvatuse ja spordi eriala.

Sporditegevus

Aastatel 1990–2014 võitis ta orienteerumise Eesti meistrivõistlustel 8 kuld-, 17 hõbe- ja 11 pronksmedalit (sealhulgas 1 pronks suusaorienteerumises, ülejäänud medalid orienteerumisjooksus).
Aastatel 1997, 2001 ja 2015 osales ta orienteerumise maailmameistrivõistlustel, parimad tulemused olid 31. koht lühirajal (1997) ja 11. koht teatejooksus (2015).
Ta võitis OK Ilvese võistkonnas kuus korda (1997–2001 ja 2013) Jüriööjooksu.
2009. aasta rogaini Euroopa meistrivõistlustel sai ta segavõistkondade arvestuses koos Reigo Luurmehe ja Riho Roopõlluga 5. koha.
Saue oli aastatel 2007–2011 Eesti Orienteerumisliidu juhatuse liige. Ta on töötanud Soomes klubi Koovee noorte orienteerumistreenerina. Aastatel 2010–2011 ja alates 2013. aastast oli ta Eesti orienteerumisjooksu koondise treener-esindaja.
1. augustil 2015 tuli ta Šotimaal Invernessis maailmameistrivõistlustel sprinditeates 15. kohale, joostes viimast vahetust. Teist vahetust jooksis Kenny Kivikas ning see oli esimene kord, kui orienteerumise MM-il jooksevad ühes võistkonnas ema ja poeg.

Isiklikku

Tema vanemad on orienteerujad Toivo Saue ja Anu Saue. Tema õde on laskesuusataja ja orienteeruja Eveli Saue. Tema poeg on orienteeruja ja jooksja Kenny Kivikas.
Toomas Uudeberg

Toomas Uudeberg (sündinud 16. jaanuaril 1960) on Eesti kohalik poliitik. 
Ta on pärit Uudekülast Kubja talust.
Aastal 1983 lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia mehhaniseerimise eriala. 
Aastatel 1983–1996 oli ta tegev Tamsalu piirkonna põllumajanduses (osakonnajuhataja, peainsener). 
Aastail 1993-1996 oli ta Tamsalu Vallavolikogu esimees, 1996–2004 Tamsalu vallavanem, 2004–2005 Tamsalu linnapea, 2006–2015 Tamsalu vallavanem, 2015-2017 Tamsalu Vallavolikogu esimees, 2017-2018 Tapa Vallavolikogu esimees.
Toomas Uudebergil märkimisväärne isiklik panus rahvuslike monumentide rajamisel endises Tamsalu vallas (Vistlas, Naisteväljal).
Lehmja asulakoht

Lehmja asulakoht on muistne asulakoht, mis asub Tallinna – Tartu maantee Jüri teesõlme juures.
Asulakoht avastati aastatel 1985–1992 tehtud teetööde käigus. Pärast avastamist toimusid laiaulatuslikud arheoloogilised kaevamised: Ain Lavi ja Ardo Niinre eesvõttel uuriti läbi 17 530 m² ala. Kaevamised näitasid, et ala lõunaosa oli asustatud juba I aastatuhande lõpus eKr.
Mihkel Hurt

Mihkel Hurt (4. jaanuar 1900 Himmaste, Vana-Koiola vald, Võrumaa – 24. aprill 1981 Chicago) oli Eesti kohtunik.
Ta lõpetas 1922. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi, õppis aastail 1922–1927 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Mihkel Hurt osales Vabadussõjas ja oli 1927–1932 Rakvere-Paide Rahukogu kohtuameti kandidaat. Aastatel 1932–1935 oli ta Rakvere jaoskonna kohtu-uurija, 1935–1938 Rakvere Ringkonnakohtu abiprokurör Narvas, 1938–1940 ja 1942–1944 Rakvere Ringkonnakohtu liige.
1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust siirdus USA-sse.
‘Amāqi uudisteagentuur

‘Amāqi uudisteagentuur (araabia keeles: وكالة أعماق الإخبارية‎) on Iraagi ja Levandi Islamiriigiga seotud uudiste väljastaja. Tihti on see ''grupi vastutuse võtmise esimene avaldamise punkt''.

Ajalugu

Amaqi lõi Süüria ajakirjanik Baraa Kadek, kes liitus rühmitusega 2013. aasta lõpu poole koos veel seitsme inimesega, kes olid varem töötanud Halabi uudistevõrgustiku heaks. New York Times väidab, et tal on "otsene seos ISISega", millest grupeering "saab nõuandeid". Agentuuri nimi on võetud Hatay provintsis asuva Amiki oru järgi, mis on mainitud hadithis kui "apokalüptiline võit uskmatute üle''. 
Amaqi uudisteagentuuri märkas esmakordselt SITE 2014. aastal Kobanî piiramise ajal, kui selle ajakohastatud uudiseid jagati ISISe võitlejate vahel. Agentuur sai laiemalt tuntuks pärast seda, kui ta alustas lääneriikides toimunud terrorirünnakute eest vastutuse võtmist, näiteks pärast San Bernardino 2015. aasta rünnakut, mille eest ISIS võttis ametlikult vastutuse järgmisel päeval. Amaqi kaameramees filmis esimesed kaadrid Palmyra vallutamisest 2015. aastal. Amaq käivitas 2015. aastal ametliku mobiilirakenduse ja on hoiatanud mitteametlike versioonide eest, mida on teadaolevalt kasutatud selle kasutajate jälgimiseks. Samuti kasutab ta Telegrami kontot. Agentuuril oli ka WordPressi blogi, kuid see eemaldati ilma selgitusteta 2016. aasta aprillis. 
31. mail 2017 teatas Facebooki postitus, et Amaqi asutaja Baraa Kadek AKA Rayan Meshaal sai koos tütrega surma Ameerika õhurünnakute tagajärjel Mayadini linnale. Teadete kohaselt oli postituse autor Baraa noorem vend. Reuters ei suutnud seda kontot kohe kinnitada.
Minu-sari

"Minu"-sari on Eesti kirjastuse Petrone Print raamatusari, milles inimesed (enamjaolt eestlased) kajastavad oma isiklikke kogemusi mõnest välisriigist, välismaa linnast või piirkonnast. Erandina on sarjas ilmunud ka Justin Petrone kaheköiteline "Minu Eesti".
2007. aastal Epp Petrone raamatuga "Minu Ameerika" alguse saanud sarjas oli 2011. aasta 20. novembri seisuga ilmunud 37 raamatut, keskmiselt üks raamat kuus. Ühe riigi kohta ilmub üldjuhul vaid üks raamat, samas on mõned raamatud ilmunud linnade (Brüssel, Moskva, Pariis), piirkondade (Alaska, Ibiza, Neenetsimaa) või regionaalsete kultuurivaldkondade kohta (Bollywood, "ugrimugri" ehk soomeugrilus). Sarjas on avaldatud ka "Minu kokaraamat".
Enamiku raamatuid on kirjutanud senise kirjanikukogemuseta autorid, kes on kirjeldatava piirkonnaga tuttavad pikemat aega. Kogemuse laad varieerub suuresti: mõni autor on elanud ühes riigis pikka aega, mõni töötanud vabatahtliku või giidina, mõni on olnud koduperenaine või viibinud vangis. Seepärast on raamatud ja vaatenurgad eripalgelised. Kriitikas on seda peetud nii sarja nõrkuseks (ebaühtlus) kui ka tugevuseks (mitmekesisus).
Näppepillid

Jaotus

Näppepille võib jagada kolmeks rühmaks või "perekonnaks" pilli kuju järgi. 
Esimesse rühma kuuluvad kõlakasti ja kaelaga näppekeelpillid (nt kitarr, basskitarr, mandoliin, bandžo, lauto, balalaika, sitar jt). Sellistel pillidel on üldiselt suhteliselt vähe keeli ning need asetsevad kaela kohal, mille vastu keelt vajutades saab helikõrgust määrata ehk igal keelel mängida suurt ulatust erinevaid helikõrgusi.
Teise rühma moodustavad näppepillid, millel kaela ei ole ja keeled asetsevad täies pikkuses kõlakasti kohal. Sellesse rühma kuuluvad kannel ja selle sugulased erinevates maades (kantele, kokle, kankles, gusli) jt. Nendel pillidel on tavaliselt iga vajaliku helikõrguse jaoks vastav keel, iga keel häälestatakse kindlale helikõrgusele. Keelte pikkust ei ole üldiselt võimalik mängimise käigus muuta (ja sellega muuta helikõrgust). Seega sõltub pilli heliulatus keelte arvust. Olenevalt kõlakasti suurusest on keeli vähem või rohkem.
Kolmanda rühma pillidel ei ole samuti kaela, aga keeled ei asu täies pikkuses kõlakasti kohal. Sellised pillid on näiteks harf ja lüüra.
Ka klavessiini loetakse näppekeelpilliks, kuigi see ei kuulu ühessegi mainitud rühma ning seda mängitakse klahvide abil.

Ajalugu

Juba väga vanal ajal oli mitmel rahval olemas harfi- ja kandlelaadseid instrumente. Vana-Kreekast tuntud pill oli lüüra, mille saatel esinesid poeedid. Algselt oli lüüra valmistatud kilpkonna kilbist ja kõveratest antiloobisarvedest ning tal oli 7 keelt.
Cadillac CTS

Cadillac CTS on Cadillaci sedaan, universaal ja kupee. Seda on toodetud kolm põlvkonda.
3. põlvkond on viis meetrit pikk ja 1,8 meetrit lai. Sellele pakutakse kolme mootorit: kaheliitrine turbobensiinimootor (276 hj) ja 3,6liitrine bensiinimootor (325 või 426 hj) ja kahte käigukasti: kuue- ja kaheksakäigulist automaati.