google/wiki40b huggingface dataset:
Nõgeselised

Kirjeldus

Nõgeseliste sugukonda kuulub nii põõsaid, ronitaimi, rohttaimi kui ka mõned puud. Lehed on reeglina lihtlehed ning paljudel taimedel esinevad kõrvekarvad. Õied on ühesoolised ning levikuviisidest on kõige levinum tuultolmlemine.

Süstemaatika

Traditsiooniliselt on sugukond paigutatud nõgeselaadsete seltsi, kuid uuemad süsteemid, APG II ja APG III, liigitavad nõgeselised roosilaadsete seltsi.
Nõgeseliste sugukonda kuulub umbes 2600 liiki, mis on erinevate süstemaatikate järgi jagatud 54-79 perekonnaks. Suurimad perekonnad on piilea (Pilea) (500 kuni 715 liiki), Elatostema (300 liiki), nõges (Urtica) (80 liiki) ja tsekroopia (Cecropia) (75 liiki).

Levila

Nõgeseliste sugukonna esindajaid leiab kõikjal, välja arvatud polaaraladel.
Jaska mõis

Jaska mõis (saksa keeles Jaskamois) oli rüütlimõis Suure-Jaani kihelkonnas Viljandimaal.

Ajalugu

Mõisast on teateid alates 1592.
Leopold Loodus

Leopold Loodus (8. märts 1911 Mustjala vald, Saaremaa – 21. oktoober 1967 Toronto) oli Eesti (leitnant) ja Soome (vanemleitnant) sõjaväelane.
Ta lõpetas Saaremaa Ühisgümnaasiumi.
Ta õppis Eesti Vabariigi Sõjakoolis.
Alates 1930. aastast teenis ta mereväes. Loodus õppis aastatel 1932-1935 (vaheaegadega) Soome Meresõjakoolis, 1934. aastal ülendati ta nooremleitnandiks. Teenis allveelaeval "Lembit". 1939. aasta juulis oli ta Sõjavägede Staabi II osakonna ülema käsutuses Saksamaale komandeeritud. 1940. aastal ülendati ta leitnandiks.
1942. aastal siirdus Loodus Soome, kus ta määrati suurtükilaeva "Uusimaa" 1. ohvitseriks. Alates 30. juunist 1944 oli ta suurtükilaeva "Karjala" komandör vanemleitnandi auastmes. Teda autasustati Soome Vabadusmedaliga. 
1944. aasta sügisel siirdus ta Rootsi ja 1950. aastal Kanadasse.
Tajuprobleem

Tajuprobleem on üks põhilisi tajufilosoofia lähtekohti.  Kui on olemas illusioonid ja hallutsinatsioonid, kuidas siis saab taju anda otsese ja vahetu ligipääsu reaalsusele? Seda filosoofilist küsimust käsitletakse näiteks epistemoloogias ja empirismis.
Probleem esineb vastavalt illusiooniargumendina ja hallutsinatsiooniargumendina. Vastavalt neile argumentidele tähendab illusioonide ja hallutsinatsioonide võimalikkus seda, et taju ei saa olla objektiivsete esemete vahetu teadvustamine.
Arvi Ränk

Arvi Ränk (26. mai 1960 Kuressaare külanõukogu, Kingissepa rajoon – 20. detsember 1994, Tallinn) oli Eesti ajaloolane ja etnoloog.

Elulugu

Arvi Ränk oli ehitusinseneri ja pangatöötaja poeg.
Ta lõpetas 1978. aastal Tallinna 32. Keskkooli ja 1985. aastal kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo osakonna. 
Aastatel 1979–1992 oli Ränk mitmes Tallinna keskkoolis ajalooõpetaja, aastatel 1992–1993 Tallinna Põhjarajooni haridusosakonna juhataja ja 1994. aastal Tallinna Kõrgema Tehnikakooli ühiskonnateaduste kateedri ajaloo ja politoloogia õppejõud. 
Ta uuris Eesti hariduslugu ja etnoloogia küsimusi ja koostas esimese Eesti etnograafiaalase sõnaraamatu. 
Ränk hukkus traagiliselt autoõnnetuses.

Isiklikku

Arvi Ränga vanalell oli Gustav Ränk.
Leinasääsklased

Leinasääsklased (Sciaridae) on sugukond sääselisi.
Nad on enamasti tumedate tiibadega.
Eestis elab neid umbes 70 liiki.
Poorbetoon

Poorbetoon on õhuline ehitusmaterjal, mille peamisteks komponentideks on liiv, lubi, tsement ja vesi. Autoklaavimisprotsessi käigus tekib lähteainetest uus homogeenne mineraal – tobermoriit, mis koos poorse struktuuriga annabki materjalile üheaegselt tema tugevuse ning kerguse. Roclite (endine Silbet) poorbetoonist plokkide tootmisel on komponentideks liiv, põlevkivituhk ja vesi. Selline retsept on võimalik kuna Eestis kaevandatav põlevkivi sisaldab ka lubjakivi ja põlevkivituhk sisaldab seetõttu kustutamata lupja ja vähesel määral tsementi. 
Materjal leiutati 1920.–1930. aastatel Soomes ja Rootsis ning tänapäeval on see leidnud maailmas väga laialdast kasutamist. Aastane poorbetoonitoodang on kümnetes miljonites kuupmeetrites. Euroopa suurimad poorbetoonitootjad on Saksamaa, Poola, Suurbritannia, Rumeenia, Tšehhi. Maailma üks suurimaid poorbetoonitootjaid on Türgi.
Poorbetooni eripäraks on materjali üheaegne tugevus, kergus ja soojaisolatsioonivõime.

Kasutamine

Poorbetoonist valmistatakse nii erinevate füüsikaliste omadustega ja suurustega ehitusplokke kui ka armeeritud tooteid, nagu sillused, lae- ja seinapaneelid. 
Valmistamise käigus lõigatakse poorbetoontooted suurest massiivist lõiketraatidega, mistõttu toodete pinnad on siledad ja tooted ise on mõõdutäpsed. Sängituspindade tolerants on reeglina kuni ±1,0mm. Seetõttu on võimalik poorbetoonist ehitusplokkde laduda mitte ainult müürimördiga, vaid ka õhukese liimvuugiga.
Zubakine

Zubakine (ukraina keeles Зубакіне; vene keeles Зубакино (Zubakino)) on küla Ukrainas Krimmi Autonoomses Vabariigis Bahtšisarai rajoonis Poštove külanõukogus.
1948. aastani oli küla nimi Fjodorovka (vene Фёдоровка).
Udo Reinberg

Udo Reinberg (5. mai 1922, Tõlliste vald, Valgamaa – 28. jaanuar 1993, Keila) oli Eesti metsateadlane.

Elulugu

Udo Reinberg oli talurentniku poeg.
Lõpetas 1942 Valga Gümnaasiumi ja 1947 TÜ metsandusteaduskonna; põllumajanduskandidaat (1970, EPA), väitekiri "Kuivendamise mõju soostunud metsade tootlikkusele sõltuvalt edaafilistest tingimustest". 1947–49 Taheva metsaülem, 1950–54 ü/k "Metsaprojekt" Eesti Aerofoto-Metsakorralduse Kontori taksaator, 1954–65 "Agrometsaprojekti" (metsamelioratsiooni ekspeditsiooni) insener, vaneminsener ja grupijuht, 1965–83 "Eesti Maaparandusprojekti" metsakuivenduse osakonna projekti peainsener.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: liigniisketel mineraalmuldadel asuvate soostunud metsamaade kuivendamise alused, kokkuvõtte tegemine metsamaaparandusest metsakasvukohatüüpide järgi koos kuivendusobjektide seisundi ja tasuvuse hinnanguga. 13 teadustrükist.
Piraadipartei (Eesti)

Piraadipartei on Eestis tegutsev poliitiline organisatsioon, mille põhikirjaline eesmärk piraadiliikumise vaimus erakonna moodustamine. Piraadipartei poliitilist tegevust määratlevad ametlike dokumentidena põhimõtted ja väärtused.
Piraadipartei aktivistid osalesid 2013. aasta kohalikel valimistel Tartu valimisliidu Vabakund ridades, mis sai kolm kohta Tartu linnavolikogus.
Eesti Piraadipartei on rahvusvahelise piraadiparteide liidu Pirate Parties International liige ja Euroopa Piraadipartei asutajaliige.

Ajalugu

MTÜ Piraadipartei asutati 2009. aasta juuni lõpus Rootsi Piraadipartei eeskujul, erakonna staatust sel veel ei ole. Kuigi mõni kuu pärast MTÜ loomist avaldati oma põhiseisukohad ja kutsuti inimesi liituma, siis kuni 2012. aasta alguseni ei tõustud tegelikult millegagi avalikkuse huviorbiiti ja 2011. aasta domeenireformiga kadus mõneks ajaks ka Piraadipartei koduleht. Siiski kogus MTÜ endale jälgijaid Twitteri ja Facebooki kontodel, kus postitati temaatilisi uudiseid.
6. veebruaril 2012 avaldas Piraadipartei oma seisukohad ACTA kohta ja 18. märtsil 2012 korraldati Tallinna Ülikoolis aruteluüritus, mille eesmärgiks oli tutvustada Eestis "piraadipoliitikat". Üritusel esinesid kõnedega Rootsi Piraadipartei asutaja Rick Falkvinge ja MTÜ liige ning üks ürituse korraldajatest Märt Põder, kõnedele järgnesid arutelud töögruppides.
2013. aasta kevadest on Piraadipartei rahvusvahelise piraadiparteide liidu liige. 2014. aasta kevadel asutas Eesti Piraadipartei koos 16 Euroopa piraadiparteiga Euroopa Piraadipartei.
2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel oli Piraadipartei kandidaat Silver Meikar, kes kandideeris Euroopa piraadiliikumise ühise programmiga. Meikar sai valimistel 6018 häält ega osutunud valituks.
2016. aastal on Piraadipartei tugevdanud koostööd Soome Piraadiparteiga.
2016. aasta Eesti presidendivalimistel toetas Piraadipartei presidendikandidaadina Kaur Kenderit.
Üleliiduline kehakultuurikompleks "Valmis tööks ja NSV Liidu kaitseks"

Üleliiduline kehakultuurikompleks "Valmis tööks ja NSV Liidu kaitseks" (lühendatult VTK, vene keeles «Готов к труду и обороне СССР», lühendatult ГТО) oli aastatel NSV Liidus kasutatud kehakultuuri treeningprogramm, mis seati sisse ÜLKNÜ initsiatiivil 11. märtsil 1931 ning eksisteeris kuni NSV Liidu lagunemiseni. VTK oli täienduseks Üleliidulisele ühtsele spordiklassifikatsioonile.  Kui spordiklassifikatsioon kehtestas järgunormid sportlastele, siis VTK normid puudutasid sisuliselt kõiki NSV Liidu kodanikke. Aastaks 1976 oli välja antud 220 miljonit  VTK märki, aastal 1986 oli normitäitjaid 33,9 miljonit.
Graafi seosmaatriks

Graafi seosmaatriks on graafi esitav ja selle tippude arvule vastav ruutmaatriks , mille elemendid "1" esitavad serva olemasolu tipupaari vahel ning elemendid "0" selle puudumist. Seda maatriksit on nimetatud ka naabruste maatriksiks.
Esitatud graafile vastav seosmaatriks :
Seosmaatriks on mõeldud küll graafi  esitamiseks, kuid mitte ainult.
Levinud on graafi spektri arvutamine kui seosmaatriksi omaväärtuste hulk, mis on graafi üks mittetäielikest invariantidest. Eksisteerib koguni spektraalne graafiteooria.
Uudne on aga graafi  seosmaatriksi  astendamine, mis tähendab selle maatriksi korrutamist iseendaga. On selgunud, et seosmaatriksite teatud astme  korral identifitseerib saadud  graafi elementaarsed sümmeetriaomadused vastavate tipupaari ja tipuorbiitide (-sümmeetriaklasside, positsioonide) näol .
Johanna Lahesalu

Johanna Lahesalu (10. märts 1899 – 8. märts 1979 Tallinn) oli Keila elanik; sai tuntuks ajaloolise kirjutisega Keila minevikust.
Johanna Lahesalu esitas ajaloolise uurimistöö "Killukesi Keilast" Etnograafiamuuseumi XVII teatmematerjali kogumise võistlusele 1975. aastal. Seda tööd säilitatakse Eesti Rahva Muuseumis, koopia sellest on olemas Harjumaa Muuseumi kogus. Katkendeid sellest tööst on ilmunud veebilehel eestielu.delfi.ee.
Lahesalu isa oli Keila ettevõtja, kaupmees ja fotograaf Gustav Kulp. Lahesalu omandas Keila raudteejaamas telefonisti elukutse. 1940. aastal asus ta tööle telegrafistina Keila raudteejaamas ja töötas seal 1954. aastani. 10 aastat pärast Gustav Kulbi maja natsionaliseerimist tõsteti maja omanik ja tema tütar perekonnaga majast välja. Pensionärina elas Lahesalu Pääskülas tütre peres.
Tema abikaasa Eduard Lahesalu (sündinud Lammas) oli kooliõpetaja.
Johanna Lahesalu on maetud Tallinna Liiva kalmistule.
Verhulitsa Laudsi pettäi

Verhulitsa Laudsi pettäi ehk Laudsi pettäi on pühapuu Setomaal Värska aleviku lõunaosas Verhulitsa küla poole viiva tee ääres.
Männi tüvi haruneb neljaks ja rahvapärimuse järgi on seda seletatud sellega, et küla rajamisel istutatud sinna kõrvuti neli mändi, mis hiljem kokku kasvasid.
Ühes Postimehe 1928. aasta artiklis kirjutati, et "Pildil olev "Laudsi pettäi" kuulub kohalikule külakonnale, kes selle tänavu maharaiumisele määras. Üks kohalik elanik ostis selle külakonnalt ära, hakates selle juurde elamut ehitama, päästes sellega ühtlasi ajaloolise puu."
Laudsi pettäi on võetud looduskaitse alla.
Zoran Jolevski

Isiklikku

Zoran Jolevski on abielus ning ta on kahe poja isa.
Ferdinand Rei

Ferdinand Rei (24. veebruar 1896 Kabala vald − 20. jaanuar 1977) oli eesti ajakirjanik, poliitik ja põllumees.
Ta lõpetas eksternina keskkooli ja töötas 1913 ajalehe Olevik toimetuses. Aastatel 1917 ja 1918 oli ta ajalehtede Kiir ja Tööline ajakirjanik, töötades koos Viktor Kingissepa, Hans Pöögelmanni ja Jaan Anveltiga. Ta sattus Aleksandr Koltšaki kätte vangi. Ta oli VK(b)P liige. Aastatel 1919 ja 1920 oli ta ajalehe Siberi Tööline toimetaja. VK(b)P Siberi oblastibüroo Eesti agitatsiooni ja propaganda osakonna otsusega heideti ta parteist välja parteidistsipliini rikkumise ja parteivastase kihutustöö pärast. Ajalehe Sovetskaja Sibir (Nõukogude Siber) 1920. aasta 4. juuni numbris ilmus selle kohta isegi teade.
Aastal 1920 opteerus ta venna abiga Eestisse tingimusel, et ei osale enam poliitilises tegevuses. Ta elas seejärel Imaveres Kadastiku talus (54 hektarit), oli peremees ja tegelik põllumees. Aastast 1927 oli ta Imavere valla volikogu liige. Lisaks oli ta üle kümne aasta Imavere masinatarvitajate ühistu juhatuse liige, aastast 1931 Imavere veeühistu juhatuse liige ja üle kümne aasta ühispiimatalituse revisjonikomisjoni liige. 
Enne 1941. aasta juuniküüditamist sai ta sellest teada ja hoiatas inimesi. 1949. aasta märtsiküüditamise eel määrati ta küüditavate nimekirja, kuid teda ei küüditatud. 1949–1953 varjas ta end naiseõdede juures Paide lähedal. 
Ta arreteeriti 5. märtsil 1953 ja Eesti NSV Ülemkohus mõistis ta § 58-10 lõike 2 alusel 25 aastaks vangilaagrisse ja 5 aastaks asumisele. Ta saadeti Mordva ANSV-sse Dubravlagi, kust vabanes 1955. Seejärel elas ta Paides.

Isiklikku

Tema vend oli poliitik August Rei.
Göda

Göda (ülemsorbi keeles Hodźij) on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Bautzeni kreisis Göda vallas.
Asulas elas 2009. aastal 946 inimest.
Sydney Alrutz

Sydney Gustaf Louis Reinhold Alrutz (31. oktoober 1868 London – 14. veebruar 1925) oli rootsi psühholoog, Rootsi esimene eksperimentaalpsühholoog.
Ta oli hulgikaupmees Anders Gustav Reinhold Alrutzi ja Hulda Ida Sofia de Ponti poeg.
Ta õppis Stockholmi koolis Nya Elementar, kus ta sooritas 16. detsembril 1886 küpsuseksami.
Ta oli 1901. aastast Uppsala ülikooli psühholoogia dotsent.
Alrutz tõestas täpsete mõõtmistega Max von Frey järel eraldi valupunktide olemasolu. Kuumaaistingu tekitab Alrutzi järgi üheaegne sooja- ja külmaaisting (Alrutzi teooria). Ta uuris põhjalikult hüpnoosi ja hüsteeriat, eriti tundlikkuse muutusi hüpnoosi ajal. Samuti uuris ta värvipimedust ning andis panuse parapsühholoogiasse. Ta konstrueeris kliiniliselt kasutatava algesimeetri.
Aastatel 1897–1910 andis ta välja sarja "I vår tids livsfrågor". Ta osales ajakirjades Psyke ja Arkiv för psykologi och pedagogik väljaandmises.
Aastal 1909 oli ta üks psühholoogiainstituudi asutajaid, oli selle esimene sekretär ja teaduslik juht.

Isiklikku

2. septembril 1903 abiellus ta hulgikaupmees Sten Reinhold Sandlundi tütre Elina Augusta Eugenia Sandlundiga (sündinud 10. veebruaril 1874).
Everi Vähi

Elulugu

Everi Vähi on sündinud Tallinnas muusiku perekonnas. Ta lõpetas 1988. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi (praegune Eesti Kunstiakadeemia) graafika ja raamatukujunduse erialal. Pärast õpinguid tegutses vabakutselise kujundusgraafikuna.
Ta on alates 1999. aastast Eesti Kujundusgraafikute Liidu liige.
Suur osa loomingust on seotud muusikaga – ta on kujundanud mitme festivali plakateid (Ida Muusika Festival "Orient", Arvo Pärdi Festival), samuti plaadiümbriseid Eesti, Saksa, Soome, USA ja Vene plaadifirmadele ning teinud koostööd Eesti Muusika Infokeskusega.
2000. aastast töötab Eesti Kontserdis.
Allprojekt

Kaubanduslikud tingimused

allprojekti tingimused, nagu ka tava- või põhitingimused, on kõige efektiivsemad, kui need järgivad tuttavad ja standardset vormi. teine võimalus tingimuste kirjutamiseks on ka teha need käsitsi ühe projekti jaoks. See on tavaliselt kasulik, kui projekt on väga suur ning allhankijaid on palju.

Ehitusplatsi nõuded

See punkt sätestab selle, kuidas ja mis moodi peavad töötajad käituma ehitusplatsil ning millised on selle koha nõuded.

Mis on Hange

Allhange on soodne kulude kokkuhoiule, kuid kvaliteedi seisukohalt tähendab seda, et kontroll komponentide kvaliteedi üle nõrgeneb ning ettevõtte või brändi omanik näeb vaid lõpptulemust.  Toote kui terviku eest vastutab allhanke tellija. Samuti on hanketöö teostaja iseseisev areng pärsitud ning toote väärtus langenud. 
Kulude kokkuhoiu eesmärgil on sage vähem arenenud riikides töötingimuste madal tase, Lääne mõistes lausa inimõiguste rikkumine. Töötajad on olukorras, kus tööolud on problemaatilised – ülekuumenenud vabrikuruumid, pikad tööpäevad ja madalad palgad. Sellised näited tulevad sageli Aasiasse viidud riide- ja jalatsitootmisest, kus leiab aset töötajate ekspluateerimine. Sellise negatiivse näitena on tähelepanu pälvinud nt. Nike tehased Indoneesias. 
Allhange (inglise k. subcontract) on detailide või valmistoodangu valmistamine ning ka teenuse osutamine teisele ettevõttele. 
Allhange on ettevõtte valitud funktsioonide osaline või täielik siirdamine firmast väljapoole, mille käigus teatud osa kohustusi ja ülesandeid täidab alltöövõtja.  Allhanketöö on eriti levinud komplekssetes projektides, näiteks ehituses ja infotehnoloogiliste lahenduste pakkumises.  Allhange on väga kasulik ettevõtetes, kus tegevuste mitmekesisus on liiga suur ühe töövõtja valdamiseks. Allhangete sõlmimise eesmärk on kas vähendada kulusid või vähendada ja hajutada riske. Allhanked võimaldavad ka liiderfirmal keskenduda oma põhitegevusele ning suurendada seeläbi kasumit.

Vastupakkumine

Nimest hoolimata ei tähenda see kauplemist poes. Selle vahe vahetusega on see, et vahetusega antakse üks toode mingi teise toote vastu ilma rahata, kuid vastupakkumine on see, et tooted, mis müüjale viiakse müüakse maha kolmandale isikule (koos kasumiga).
Mõigu mõis

Mõigu mõis (saksa Moik) oli rüütlimõis Jüri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagise mõisa territoorium peamiselt Rae valda, kuid väike osa ka Tallinna linna aladele.

Ajalugu

Mõigu mõis eraldati 1670. aastatel Rae mõisa põhjapoolsetest aladest.
Mõisa keskus paiknes Rootsi ajal hilisemast umbes kilomeeter lõuna pool, hilisema Järveküla küla aladel.
Ilmselt 18. sajandi keskel viidi mõisakeskus praegusse asupaika. Sajandi lõpus kinkis Katariina II mõisa Tallinna toomkogudusele. Mõis muutus sisuliselt toomkoguduse kirikumõisaks, millina toimis kuni 20. sajandi alguseni.
1770. aastatel rajati Mõigu mõisa Tallinna linna poolsesse otsa toomkoguduse kalmistu.

Mõisakompleks

Ühekorruseline kivist peahoone rajati ilmselt 1800. aasta paiku. Nüüdisajal on hoone säilinud ümberehitatud kujul ning on eravalduses ja kasutusel elamuna.
Peahoone lähedal paiknes ka hulgaliselt kõrvalhooneid, mis on tänapäeval enamasti varemeis, hävinud või tugevalt ümber ehitatud. 
Peahoone taga asub ka väike park, mis ulatub Ülemiste järveni.
Nuiasõda

Sõda

1595. aasta jõululaupäeval alanud esimene ülestõus oli küll algselt edukas, kuid suruti peagi ratsaväe poolt maha. Järgmise aasta detsembris algas Nuiasõda ja talupojad võitsid hulga kokkupõrkeid jalaväega. Klas Fleming alustas läbirääkimisi vaherahu sõlmimise osas, millega nõudis ka talupoegade juhi Jaakko Ilkka alistumist. Vältimaks enda üles andmist Ilkka põgenes ja sõdurite poolt taga aetuna hajus talupoegade vägi laiali. Järgneva kahe kuu jooksul tapeti neist vähemalt 1500. Koos Jaakko Ilkkaga hukati 1597. aastal 27. jaanuaril veel viis mässu juhti.

Ülestõusu viimane osa

Pohjanmaa kesk- ja põhjaosa uueks kuberneriks määratud Israel Laurinpoika plaanis küll mässu toetada, kuid otsustas Flemingi vastu astumise asemel pigem põgeneda. Juhita talupojad alustasid Flemingi vastu lahingut 1597. aasta 24. veebruaril. Rohkem kui 1000 neist tapeti ja 500 võeti vangi.
Ülestõusunud olid peamiselt Soome talupojad Pohjanmaa, Põhja-Häme ja Savo maakondadest. Neid sündmusi võib näha ka kui osa suuremast kuningas Sigismundi ja hertsog Karli vahelisest võimuvõitlusest.

Pärand

Oma teoses "Nuijasota, sen syyt ja tapaukset" (1857–1859) käsitleb ajaloolane ja fennomaan Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen talupoegi kui vabaduse ja õigluse eest võitlejaid. Üks Soome esimesi ajaloolisi romaane, Fredrika Runebergi teos "Sigrid Liljeholm" (1862), kujutab naiste saatust Nuiasõja ajal. Albert Edelfelt'i maal "Põletatud küla" (1879) kujutab kalju taga peidus olevat naist, last ja vanameest ning taamal põlevat küla.
Poeet Kaarlo Kramsu ülistas ülestõusnuid ja kurtis nende lüüasaamise üle sellistes raamatus "Runoelmia" (1887) ilmunud patriootilistes poeemides nagu "Ilkka", "Hannu Krankka" ja "Santavuoren tappelu". Pärast 1918. aasta Soome kodusõda on arutelu keskendunud tõlgendusele, mis rõhutab hertsog Karli (hilisem kuningas Karl IX) rolli ülestõusule õhutamises (nagu on leidnud Pentti Renvall oma 1949. aasta töös "Kuninkaanmiehiä ja kapinoitsijoita Vaasa-kauden Suomessa"). Lisaks keskendutakse selgitusele, mis rõhutab seda, et ülestõusu juured asusid sotsiaalses ebaõigluses ja klassivõitluses (nagu on väitnud Heikki Ylikangas oma 1977. aasta töös "Nuijasota").
Kavalahti skaudilaagris viiakse igal aastal läbi Nuiasõja ajaloolist taaskehastamist. Telesaates "Suured soomlased" valisid vaatajad Jaakko Ilkka 75. kohale.
Valimisringkond nr 11

Valimisringkond nr 11 on Riigikogu valimiste ringkond, mis hõlmab alates 2003. aastast Võru, Valga ja Põlva maakonna
Juuru kirikumõis

Juuru kirikumõis (saksa keeles Pastorat Jörden) oli kirikumõis Juuru kihelkonnas Harjumaal.

Ajalugu

Juuru kirikumõisa mainitakse esimest korda 1732.  aastal kui ehitati üles osa pastoraadi peahoonest, mis oli ilmelt Põhjasõjas kannatada saanud. 19. sajandil tehti peahoonele juurdeehitused. 1919. aasta maareformiga mõisa maad riigistati, ent mõned aastad hiljem tagastati pool maast pastorile ja köstrile ametimaaks.
1940. aastal maad ja hooned natsionaliseeriti ning said uue otstarbe. Peahoonesse paigutati sidejaoskond ja paigaldati Juuru 200-numbriline automaattelefonikeskjaam ning said korterid side ja keskjaama töötajad; leerimajja said ruumid Juuru kooli algklassid, hiljem õpetajad korterid; hobusetall antiJuuru keskkooli valdusse, kes selle kohandas kooli õppetöökojaks. Riigistatud maale ehitati kortermajad ja individuaalelamud.
Nüüdseks on kõik hooned kogudusele tagastatud.
Juuru kirikumõisas on sündinud Arnold Friedrich Johann Knüpffer, üks esimesi eesti keele ja rahvaluule kogujaid-uurijaid.
Shelley Duvall

Shelley Alexis Duvall (sündinud 7. juuliil 1949 Houstonis Texas osariigis) on Ameerika Ühendriikide koomik ning filmi- ja telenäitleja.
FCR Media

Tallinna Ülikooli ja FCR Media koostöö

Alates 2019. aastast lisanduvad Tallinna Ülikooli reklaami ja suhtekorralduse õppekavasse uued ained "Digiturunduse kursus" ja "Digimeedia projekt", mida aitavad lugeda FCR Media töötajad Kristiina Tukk, Martin Paršin ja Anni Kitsing. Tallinna Ülikooli arendusprorektori Andres Jõesaare sõnul aitavad antud ained õppekava oluliselt kaasajastada ning erasektorisse jõuavad edaspidi paremad töötajad.
Tallinna Ajaloo Selts

Tallinna Ajaloo Selts (nimetatud ka: Ajaloo Selts) oli Tallinnas 1933. aastal asutatud selts, mis peamiselt uuris Tallinna ajalugu.
Aastal 1934 andis selts välja ülevaateraamatu "Tallinn. Ajalooline ja kunstiajalooline juht".
Ehkki aastal 1940 selts ametlikult likvideeriti, siis ta tegutses vähemalt ka 1943. aasta sügisel.
Samuel Reshevsky

Samuel "Sammy" Herman Reshevsky (sündinud Samuel Herman Reshevsky; 26. november, 1911 Ozorków – 4. aprill 1992 New York) oli poola male imelaps (ta õppis mängima malet 4-aastasena) ja hiljem juhtiv Ameerika male suurmeister. 
Reshevsky sündis Ozorkówis Łódźi lähedal Poolas juudi perekonnas. 
Ta oli pretendent male maailmameistrivõistlustel alates 1930-ndate keskpaigast kuni 1960-ndate keskpaigani: 1948. aastal Haagis ja Moskvas peetud male maailmameistrivõistlustel, mis pidi selgitama uue maailmameistri pärast Aleksandr Alehhini surma (1946), jagas Reshevsky 3.-4. kohta Paul Keresega. Turniiri võitis Mihhail Botvinnik. 
1953. aastal pretendentide turniiril Zürichis, mille võitja sai MM-tiitlimatšile, jagas Reshevsky 2.-4. kohta Paul Kerese ja David Bronštein. Mihhail Botvinnik jäi endiselt maailmameistriks. 
1968. aastal pretendentide turniiril ei saanud Reshevsky mängides Viktor Kortšnoi vastu veerandfinaalist edasi. Turniiri võitis Boriss Spasski. 
Ta oli 8-kordne USA male meistrivõistluste (U.S. Chess Championship) võitja. Ta paistis silma erakordse turniirimängijana kogu oma karjääri vältel, meisterliku positsioonimängijana ja oli vajadusel hiilgav taktik. Ta võttis endale pikalt aega avangute arendamisteks, ja leidis end seetõttu sageli ajahädas olevat, kuid tihti tekitas see asjaolu pigem tema vastastes rahutust kui temas endas.
Reshevsky ei töötanud kunagi täistööajaga professionaalse maletajana – ta oli ametilt raamatupidaja ja hinnatud malest kirjutaja. Tema kirjutiste seas on Reshevsky on Chess (1948), How Chess Games Are Won (1962), Great Chess Upsets (1976) ja The Art of Positional Play (1978), samuti tema rivaalide Bobby Fischeri ja Boris Spasski matši analüüs 1972. aasta male maailmameistrivõistlustel. Lisaks kirjutas ta maleveerge ajakirjadesse ja The New York Times`ile.