google/wiki40b huggingface dataset:
Kohupiim

Kohupiim (Lõuna-Eesti murretes vaarapiim) on piimatoode, mida valmistatakse hapendatud piimast madalal temperatuuril (50–60 °C) kuumutamise teel, nii et piimavalk (kaseiin) kalgendub terakesteks ja eraldub peaaegu värvitu vadak.
Kohupiimaga sarnane piimatoode on kodujuust (vananenud nimetus 'teraline kohupiim'), mida valmistatakse lõssist, lisades sellele hapendavat piimhappebakterite kogumit ehk juuretist ja kalgendavat laapi ning lastes vadakul kalgendunud juustuterast välja nõrguda.
Kohupiim on suure kaltsiumi- ja fosforisisalduse ning suhteliselt väikese energeetilise väärtuse tõttu hinnatud dieettoiduaine.
Kohupiima süüakse nii soola kui ka suhkruga maitsestatult ja kasutatakse mitmesuguste roogade valmistamisel. Kohupiim on tuntud ja levinud peamiselt Kesk- ja Ida-Euroopas, mõnel pool valmistatakse seda kuumutamise asemel nõrutamise teel ning mõnel pool lisatakse kalgendamiseks laapi.
Masaccio

Masaccio (sünninimi Tommaso di Ser Giovanni di Simone; 21. detsember 1401 San Giovanni Valdarno, Firenze Vabariik – sügis 1428 Rooma, Kirikuriik) oli itaalia maalikunstnik, Quattrocento esimene suur esindaja.
Ta oli meisterlik elutruude figuuride, liikumise ja kolmemõõtmelisuse kujutaja. Hoolimata oma lühikesest elust ja karjäärist mõjutas ta tugevalt mitmeid teisi kunstnikke.
Santali keel

Arvsõnad santali keeles

1 – mit, midok
2 – bar, barea
3 – pe (pɛ), pea
4 – po, ponea
5 – more (mɔ̃ɽɛ̃)
6 – turui
7 – eae
8 – irol (irəl)
9 – are (arɛ), lo
10 – gel (gɛl)

Ol Chiki tähestik

Santali keelel on oma tähestik – Ol Chiki. Kasutatakse ka ladina alfabeeti. Ol Chiki tähestiku lõi Pandit Raghunath Murmu (tuntud ka kui Guru Gomke) 1925. aastal. 
Ol Chiki koosneb 30 tähest. Tabelisse on tähed paigutatud kujul: 6 x 5, kus 6 tähte esimeses tulbas on täishäälikud ja ülejäänud 24 tähte kaashäälikud. 5 tähte kolmandas tulbas esindavad aga kahekordseid kaashäälikuid ja seetõttu tuleb tegelikult kokku 29 kaashäälikut.
Diakriitikuid kasutatakse Ol Chikis täishäälikute nasaalsuse märkimiseks.

Vokaalid

Santali keeles on 9 vokaali. Esimesed 6 on näidatud esimeses tulbas Ol Chiki tähestiku tabelis. Ülejäänud 3 vokaali tekivad kui kõrvutada diakriitiline märk Gahla Tudag ( " . " ), sest see aitabki luua lisavokaale.

Keelenäited

Orak' ko tek' yar kana. – Nad ehitavad maju.
Noa gaDa re tayanko menak' koa. – Selles jões on krokodillid.
Mariann Fischer Boel

Mariann Fischer Boel (sündinud 15. aprillil 1943 Åsumis Taanis) on Taani poliitik, kes oli 2004–2010 Euroopa Komisjoni põllumajanduse ja maaelu arengu volinik. Boel kuulub Taani liberaalsesse parteisse Venstre.
Varem oli ta 2002. aastast Anders Fogh Rasmusseni valitsuses põllumajandus- ja toiduminister. Oma ametiajal pani ta ette, et igasugused põllumajandustoetused tuleks riigis täielikult kaotada.
Koos oma abikaasaga peab ta Taanis kolme farmi. See on mõnede vaatlejate suhtes üles tõstatanud Boeli neutraalsuse küsimuse, kuna Euroopa Komisjoni liikmena on tal õigus määrata erinevate põllukultuuride hinda, ning seega oma isiklikke sissetulekuid märgatavalt suurendada. Boel ise on öelnud, et farme peab tema abikaasa, ning isiklikult ta nendega seotud ei ole – seepärast suudab ta jääda ka neutraalseks.
Võidurist

Võidurist (Cruz de la Victoria) ehk Pelayo rist on rist, mida legendi järgi kandis tulevane Astuuria kuningas Pelayo otsustavas Covadonga lahingus mauride vastu 722. Sellest lahingust sai alguse rekonkista.
Võidurist on tehtud tammepuust. Ta on kujult ladina rist, otsad kolmeharulised. Keskel on relikviaarium. Aastal 908 laskis kuningas Alfonso III Suur Frangi riigi kullasseppadel risti katta kulla ja kalliskividega. See oli annetus Oviedo San Salvadori katedraalile. Risti tagaküljel on sest ajast ladinakeelne kiri "HOC SIGNO TVETVR PIVS. HOC SIGNO VINCITVR INMICVS" ('Selle ristiga kaitstakse vaga. Selle ristiga võidetakse vaenlast.') Risti hoitakse praegu Oviedo katedraali kabelis Cámara Santa.

Heraldika

Risti stiliseeritud kujutis, mida tuntakse ka Astuuria risti nime all, on Astuuria lipul ja Astuuria vapil.
Astuuria kuningriigi vapil oli võidurist, mille kohal oli pealdis  HOC SIGNO TUETUR PIUS ja all pealdis HOC SIGNO VINCITUR INIMICUS.
E-100

Arendus

Tanki põhidisaini tellis Waffenamt lisaks Porsche Mausile 1943. aasta juunis. See oli raskeim Entwicklungi (E) sõidukite seerias, mille eesmärk oli standardiseerida nii palju komponente kui võimalik.
1944. aasta märtsis esitas Adleri ettevõte Frankfurdis plaani 021A38300 üliraske tanki E-100 tootmiseks. Tank oli kavandatud 1943. aasta aprillis koos teiste Entwicklung seeria sõidukitega. Vastavalt joonistele pidi tank olema relvastatud nii 149 mm kui ka 75 mm kahuriga. Esitati kahte mootorit: üks variant oli 700 hj Maybach HL230, mille ülekande- ja pööramismehhanism oli üle võetud Tiger II-lt, mille hinnanguline suurim kiirus oli 23 km/h; teisel variandil oleks olnud uus 1200 hj Maybachi mootor ja tippkiirus pidi hinnanguliselt olema 40 km/h. Disainil oli eemaldatav külgsoomus ja kitsad roomikud. See disain oli väga sarnane esialgse Tiger-Mausi plaaniga, kuid suuremate 900 mm ratastega ja torsioonvarraste asemel olid vedrud. Kavandati uus torn, mis oleks pidanud võrreldes Mausi torniga olema lihtsam ja kergem. 
1944. aasta juulis andis Hitler korralduse lõpetada üliraskete tankide tootmine. E-100 arendamine jätkus väga osalise prioriteediga ja prototüübi koostamisel osales vaid kolm Adleri töötajat.
Esimene prototüüp ei valminud kunagi ja pooleli oleva sõiduki leidis Ameerika relvajõudude 751. vägede suurtükipataljon 1945 aprillis. Osaliselt komplekteeritud sõiduki võttis hindamiseks Briti armee ning see lammutati 1950. aastal.
Aadu Tillisoo

Aadu Tillisoo (kuni 1935 Adalbert Tillisson, 25. märts 1892 Aru vald, Tartumaa – 23. november 1947) oli Eesti politseinik.
Oli 1913–1914 Rannu ja 1914–1915 Tähtvere vallakirjutaja. 1915–1917 osales Esimeses maailmasõjas, alates 1918. aastast teenis Eesti politseis.
Õppis 1926–1930 Tartu Ülikoolis õigusteadust, lõpetas 1930, korporatsiooni Sakala vilistlane.
1918–1920 Tartu kriminaalpolitsei ametnik, 1920–1921 Viljandi, 1921–1932 Pärnu ja 1932–1940 Tartu kriminaalpolitsei komissar.
Arreteeriti, suri vangistuses Venemaal.
Sinimäe rahvamaja

Sinimäe rahvamaja on rahvamaja Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Sinimäe külas.
Rahvamajas tegutseb koor Ivuški, mida juhendab Elena Derkach.
IAAF-i Grand Prix' finaalvõistlused

IAAF-i Grand Prix' finaalvõistlused olid Rahvusvahelise kergejõustikuliidu IAAF-i poolt hooaja lõpus korraldatud iga aastased võistlused parimate sportlaste osavõtul. 
Võistlused toimusid  1985. aastast kuni 2002. aastani. 
Alates 2003. aastast kannab võistlus nime: IAAF-i kergejõustiku finaalvõistlused.
Hotell

Hotell on kõrgeima teenindustasemega majutusettevõte. Hotellis on kindlasti üks või mitu toitlustuskohta. Suuremas hotellis on ka lõbustusasutusi, kontserdisaale ja koosolekuruume, saunu, basseine ja garaaže.
Kihlevere mõis

Kihlevere mõis (saksa keeles Kichlefer) oli rüütlimõis Kadrina kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne-Viru maakonda Kadrina valda.
Mõisat on esimest korda mainitud 1453. aastal. Mõisa omanikud on olnud Hastferid, Helwigid, Dolstid ja 1874-1919 olid omanikud Stackelbergid (neist viimasena Woldemar von Stackelberg).
Lineaarne kontiinuum

Lineaarne kontiinuum on rohkem kui ühest elemendist koosnev lineaarselt järjestatud hulk, mille järjestus on tihe (st iga kahe elemendi vahel on kolmas element) ja millel on supreemumiomadus (st igal mittetühjal alamhulgal, millel on ülemtõke, on ülemraja (vähim ülemtõke)).
Lineaarse kontiinuumi prototüüp on reaalsirge. Lineaarne kontiinuum võib olla ka mõlemalt poolt tõkestatud, nagu mis tahes lõik reaalsirgel.
Topoloogias kontrollitakse lineaarse kontiinuumi mõiste abil, kas järjestatud hulk on järjestustopoloogia suhtes sidus.
Lümfokiinid

Lümfokiinideks nimetatakse vahel selgroogsete loomade lümfisüsteemi T-lümfotsüütide poolt komplekteeritavaid ja vabastatavaid väikesemolekulilisi (~12–30 kDa) lahustuvaid valke.
Lümfokiinid potentseerivad teiste lümfotsüütide funktsioone ja jagunemist ning aktiveerivad makrofaagide liikumist põletikukoldesse, abistavad B-lümfotsüüte antikehade komplekteerimisel. 
Lümfokiinid liigitatakse tsütokiinide rühma interleukiinide hulka.
 Tähtsaimad T-abistajarakkude poolt komplekteeritavad ja eritatavad lümfokiinid tänapäeval on IL-2, IL-3, IL-4, IL-5, IL-6, G-CSF – granulotsüütide ja makrofaagide (monotsüütide) kolooniat stimuleeriv faktor, interferoon-gamma.
Veneetsia filmifestival

Veneetsia filmifestival (itaalia mostra internazionale d'arte cinematografica) on 1932. aastast Itaalias Veneetsias Veneetsia biennaali raames toimuv rahvusvaheline filmifestival.
Festival kuulub Rahvusvahelise Filmiprodutsentide Liitude Föderatsiooni (FIAPF) otsusega rahvusvaheliselt sertifitseeritud võistlusprogrammiga ehk A-kategooria festivalide hulka.
Filmifestivalil on mitu võistlusprogrammi, mille käigus valitakse auhinna saajad. Autasustamistseremoonia toimub Lido saarel.
Veneetsia filmifestivali põhivõistlusel jagatakse filmifestivali peauhind Kuldlõvi (parim film), Hõbelõvi (parim režissöör), Volpi karikas (Coppa Volpi; parim meesnäitleja ja parim naisnäitleja), Marcello Mastroianni auhind (parim noor näitleja), Osella (parim tehniline lahendus, operaatoritöö jms), žürii eriauhind ning Elutöö Kuldlõvi.
Aastail 1934–1942 oli filmifestivali peaauhinnaks Mussolini karikas (Coppa Mussolini) ja 1947–1948 Veneetsia suur rahvusvaheline auhind. Aastail 1969–1979 Kuldlõvi ei antud.
Samuti toimuvad filmifestivali raames lühifilmide võistlusprogramm (Corto Cortissimo) ja kõrvalvõistlusprogramm Horisondid (Orizzonti).

Eesti filmid filmifestivalil

Aastal 2007 osales Veiko Õunpuu mängufilm "Sügisball" võistlusprogrammis Horisondid ning võitis selle peaauhinna. 
Aastal 2008 osales lühifilmide võistlusprogrammis Corto Cortissimo Tanel Toomi lühifilm "Teine tulemine".
Sulev Punning

Sulev Punning (sündinud 26. mail 1933 Laane külas Rasina vallas) on eesti koolijuht ja omavalitsustegelane.
1954. aastal lõpetas ta Ahja Keskkooli ja asus tööle Karaski 7-klassilise kooli vanempioneerijuhina.
1962. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi keskkooli matemaatika ja füüsika õpetaja eriala.
Aastatel 1962–1989 oli ta Karaski 8-klassilise kooli direktor, aastatel 1989–2005 Krootuse Põhikooli direktor.
Aastatel 1999–2009 oli ta Kõlleste vallavolikogu esimees.
Tõrva astronoomiaklubi

Tõrva astronoomiaklubi on alates 2018. aasta algusest Valgamaal Tõrva vallas tegutsev ühendus, mis tegeleb astronoomia, kosmoloogia ja nendega seotud teadusdistsipliinide populariseerimisega. Astronoomiaklubi korraldab avalikke teleskoobivaatlusi, väljasõite ja astronoomiateemalisi vabaõhuüritusi. Klubi juriidiliseks asutajaks on Tõrva vallas teaduse populariseerimisega tegelev MTÜ Tähetipp.
2018. aasta veebruaris kinkis Eesti Teadusagentuur Tõrva astronoomiaklubile Newton-skeemiga 203 mm peegelteleskoobi koos lisadega. Tõrva astronoomiaklubi kõrval pälvis identse kingituse Viimsi Kool. Kingitusi finantseeris briti teadussaadete juht ja kosmoseteadlane Brian Cox, kes loobus Eesti kosmoseringide kasuks oma Euroopa Liidu Nõukogu Eesti eesistumise raames toimunud tippteaduse konverentsi modereerimise tasust.
2018. aasta novembris rahuldas Valgamaa Omavalitsuste Liidu juhatus Tõrva Astronoomiaklubi Kohaliku Omaalguste Programmi (KOP) II meetme raames esitatud taotluse täiendada klubi tegevusi astrofotograafiaga. Selleks taotles klubi vahendeid peegelkaamera Nikon D5600 ostuks. Taotluse kohaselt kohustub Tõrva Astronoomiaklubi avaldama oma sotsiaalmeediakontodel regulaarselt vabavaralisi astrofotograafilisi kaadreid, mida täiendavad populaarteaduslikud selgitused. Projekti tegevusperioodiks oli 1. jaanuar kuni 1. august 2019.
Tõrva astronoomiaklubi peamiseks infokanaliks on samanimeline Facebooki lehekülg, mille postitused on dubleeritud blogikeskkonnas Astromaania.ee ja astronoomiaklubi nimelisel Instagrami kontol. 
2018. aasta septembris toimus Tõrva astronoomiaklubi eestvedamisel Tõrva vallas Patkülas Ala-Vilsi talus astronoomiateemaline väliüritus nimega Tõrva I astronoomiaõhtu. Teine samanimeline üritus toimus samas asukohas 2019. aasta augusti viimasel kuupäeval. Korraldajate sõnul saab sellest klubi iga-aastane traditsioon. Vastavalt astronoomiaklubi põhikirjale on kõik selle korraldatavad üritused ja tegevused osalejatele tasuta.
Astronoomiaklubi teeb ürituste ja väljasõitude korraldamisel ning astronoomiaalase teaduse populariseerimisel koostööd Tõrva valla, Lüllemäe observatooriumi, Eesti Astronoomia Seltsi, Tõrva Avatud Noortekeskuse, Pubi Juudase ja Vilsi Angusega.

Tõrva astronoomiaklubi galerii

Klubi poolt Kohaliku Omaalguste Programmi raames soetatud kaameraga tehtud astrofotod ja nende põhjal valmistatud õppematerjalid avaldab klubi vabavaralise litsentsi (Creative Commons CC0 1.0 ) alusel. See tähendab, et antud fotosid võib kopeerida, muuta ja avaldada isegi kommertslikel eesmärkidel ilma autori luba küsimata.
Roman Andrejev

Roman Andrejev (sündinud 5. juunil 1990 Tallinnas) on Eesti jäähokimängija.
Haradzieja

Ajalugu

Esimesed ülestähendused asulast pärinevad aastast 1530 (Гародзяй). Toona kuulus see Navahrudaki vojevoodkonda ja oli Czyżide valduses. Aastal 1551 läks see P. Hanuszowiczi valdusse, kes müüs osa asulast aastal 1555 B. Pratasowiczile, aga ülejäänud osa andi talle rendile. Too ostis aastal 1571 välja ka ülejäänud osad asulast, aga aastal 1575 müüs selle Radziwillidele.
Aastal 1726 tekkis Haradzieja juurde karjamõis, ühtlasi oli toona praeguse asula koha peal kaks küla – Вялікая Гарадзея ja Малая Гарадзея. Esimese juurde neist rajati kõrts aastal 1791, teise juurde aga aastal 1795. Aastal 1793 läks piirkond seoses Poola jagamisega Venemaa koosseisu.
XIX sajandi alguses liideti külad üheks ja need hakkasid kandma nime Hornaja Haradzieja (Горная Гарадзея). See asula läks aastal 1852 polkovnik Brochocki valdusse. Tema valduses toodeti hollandi tüüpi juustu, mida müüdi nii Moskvasse kui ka Peterburi. Küla juurde kerkis väike mõis, kus valmistati vorsti, seal asusid ka võõrastemaja, sepikoda ja veski. Selle asula juurde tekkis seoses raudtee avamisega ka raudteejaam.
Aastal 1786 asusid alevi territooriumil veel teisedki külad. Brochocki valduses olnud küla juures asusid vesiveski ja tuuleveski, lisaks oli seal kolm kõrtsi. Bołtucitele kuulus Dolnaja Haradzieja (Дольная Гарадзея), mille juures asusid nii vesiveski kui ka hobuveski. Lisaks asus raudteejaama juures Marcinkiewiczitele kuulunud Haradzieja. Küla nimega Hurna-Haradzej (Гурна–Гарадзей) oli kohaliku poe asukohaks, seal asusid ka kõrts ja vallavalitsus. Lisaks kuulus piirkonnas üks Haradzieja karjamõis veel Niesłuchadele, seal asusid vesiveski ja võõrastemaja. Aastal 1915 liideti need üheks asulaks, mis kandis mõnda aega nime Zamirje (Замір’е).
Pärast Esimest maailmasõda kuulus asula Poola koosseisu, seal sai Haradziejast alev. Aastal 1939 läks alev Valgevene NSV koosseisu.
Jugla

Jugla on asum Lätis, Riia linna Vidzeme eeslinna osa pindalaga 14,099 km². Jugla asub Ķīšezersi ja Jugla järve kaldal; lõunas puutub asum kokku Stopiņi piirkonnaga. Asum piirneb lõunas veel Dreiliņiga, kirdes Bukultiga, edelas Mežciemsi asumiga, läänes Čiekurkalnsi ja Teikaga ning kagus Brekšiga. 26 817 elanikku (2010).
Jugla asub Ķīšezersi ja Jugla järvede äärsel alal, mis ulatub 2–3 meetrit üle merepinna. Järvedest kaugemal on maapind kõrgem, ulatudes Brīvības gatve ümbruses 8–10, lõuna pool, Šmerļa metsa aladel, aga 6–16 meetrit üle merepinna. Asumi edelaosas, Mežciemsi piiri ääres, on arvukalt luiteid, mis ulatuvad kuni 20 meetrit üle merepinna (suhteline kõrgus 15–16 meetrit). Jugla asumit eraldab Bukultist Ķīšezersi ja Jugla järve vaheline Jugla jõgi. Lisaks kahele suuremale järvele asub Jugla territooriumil veel Bābelītise järv, aga Jugla ja Mežciemsi piiril asuvad Dambjapurva järv ja Velnezersi järv.
Keskajal läbis Jugla asumit Gauja äärde viiv tee (Via Magna). Toona elasid Jugla asumi alal liivlased, asumi nimi tuleb liivi keelest, kus sõna jog tähendas jõge. XV sajandiks elasid piirkonnas aga juba valdavalt lätlased.
XVIII sajandil hakkasid Jugla aladele järvede äärde tekkima arvukad suvemõisad, kuigi Riia kaupmeestel ja majaomanikel olid järvede ääres olnud krundid juba aastast 1232. Tähtsamad mõisad selles piirkonnas olid Arhierei mõis, Gravenheide mõis, Krēgermuiža mõis, Strazdumuiža mõis ja Zēluste mõis. Jugla järve ääres asunud aladele tehti toona palju väljasõite; seal avati restoran Coundray. Bābelītise järve äärsed luited olid populaarsed tudengite seas, neist üks, kus armastati joominguid korraldada, kannab nime Šampanieša kalniņš ehk Šampušemäeke.
XIX sajandil hakkasid asumisse tekkima ka tööstusettevõtted. Aastal 1812 ehitati suhkruvabrik, aastal 1827 hakati tootma linasest riidest kardinaid, aastal 1859 ehitati asumisse paberivabrik, aastal 1873 tikuvabrik Valkanda, aastal 1899 avati aga tünnivabrik Merkurijs ja keemiatehas Gloveris. Aastal 1900 avati asumi territooriumil Jugla raudteejaam. Pärast Esimest maailmasõda tekkis asumisse ka tekstiilitööstus, seal avati vabrikud Rīgas audums ja Rīgas manufaktūra. Aastal 1906 avati tehaste juurde viiv trammiliin, mida aastal 1914 pikendati Jugla järveni.
Aktiivsem ehitustöö algas Juglas alles 1950. aastatel, mil Jugla järve ja Mežciemsi vahele kerkis eramute piirkond. 1960. aastatel hakati asumisse rajama ka korterelamuid.
Lõvi talvel

"Lõvi talvel" ("The Lion in Winter") on James Goldmani 1966. aastal ilmunud näidend.
Broadway esmaettekanne toimus 3. märtsil 1966.
Ene Ahven

Ene Ahven (sündinud Tartus) on Eesti dirigent, koormeister, muusikaõpetaja ja flötist.
Lapsepõlve veetis Tartust pärit Ahven Kilingi-Nõmmes ja Põltsamaal. 1965. aastal lõpetas ta Põltsamaa Muusikakooli 4. lennus klaveri erialal. Koorijuhtimist õppis ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis Laine Karindi käe all, lõpetas instituudi muusikapedagoogina.
1971. aastast tegutseb Ene Ahven Tartu Ülikooli Akadeemilise Naiskoori koormeistrina. Dirigendina on ta osalenud paljudel muusikaüritustel, millelt on tema juhatatud laule salvestatud näiteks Tartu juubelilaulupeolt 1994. aastal. Tema juhatusel on muusikat salvestanud lastekoorid. Ene Ahven oli ka 1983–1984 üks Tartu Noortekoori kahest esimesest dirigendist kõrvuti Riho Leppojaga.
2005. ja 2010. aastal nimetas Eesti Naislaulu Selts dirigentide Vaike Uibopuu ja Triin Kochi ning koormeister Ene Ahvena juhitud Tartu Ülikooli Akadeemilise Naiskoori aasta naiskooriks.
Lisaks koorijuhtimisele on Ahven töötanud aastaid Tamme Gümnaasiumi (varem Tartu 5. Keskkooli) muusikaõpetajana, kus ta on juhatanud mudilas-, laste- ja poistekoori.
Ta on mänginud ka flööti Põltsamaa linna puhkpilliorkestris ja Eesti NSV ülevabariigilises puhkpilliorkestris.
2014. aastal pälvis Ene Ahven Tartu muusikaelu edendajana Tartu medali.
Ene Ahven on Eesti Muusikaõpetajate Liidu liige.

Isiklikku

Tema vend on Mati Ahven.
Martin Mölder

Martin Mölder (sündinud 12. juulil 1983) on eesti politoloog.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli riigiteaduste ja võrdleva politoloogia alal. Ta kaitses doktoritöö aalstal 2017 teemal "Ruumis kadunud: paarikaupa võrdlused kui alternatiiv erakondade paigutamisele parem-vasak skaalal".
Ta töötab Tartu Ülikoolis teadurina.
Uno Arro

Uno Arro (5. november 1934 Jõhvi – 27. jaanuar 2017) oli eesti muusikapedagoog ja dirigent.
Ta lõpetas aastal 1955 akordonierialal Tallinna Muusikakooli (Leopold Vigla klassis) ja aastal 1960 Gnessinite-nimelise Riikliku Muusikapedagoogika Instituudi orkestridirigendi ja pedagoogina rahvapillide osakonna (Aleksei Onegini klassis). Täiendas end aastal 1980 samas instituudis.
Ta töötas aastast 1960 Tartu Muusikakoolis akordioniõpetajana, aastast 1965 samas rahvapillide osakonna juhatajana. Tema õpilasteks olid Endel Jukk, Külli Kudu, Signe Vainu, Peeter Vähi, Sirje Mõttus, Reet Laube.
22. aprillil 2017 toimus Uno Arro mälestuskontsert, kus esines peale Uno õpilaste õpilased ka vilistlasorkester.

Isiklikku

Tema abikaasa oli klaveripedagoog Ene Arro, nende tütar on klaveripedagoog Inga Arro.
Dajan Ahmet

Dajan Ahmet (sünninimi Dajan Ahmetov (kandis seda 1999. aastani); kasutanud pseudonüümi Jaan Võõramaa või Võõramaa Jean; 22. jaanuar 1962 Tallinn –  4. november 2006 Mõhküla) oli tatari päritolu Eesti näitleja ning lavastaja.
Dajan Ahmet sai surma Jõgevamaal toimunud raske liiklusõnnetuse tagajärjel.
Jaan Ein

Jaan Ein (14. jaanuar 1876 Sootaga vald, Tartumaa – surmaaeg ja -koht teadmata) oli eesti põllumees ja vallavanem.
Ta oli Sootaga valla Tuisu talu peremees, vallakohtunik, vallavolinik ja vallavanem, Tartu põllumeeste konvendi liige, osales kohalikes ühingutes ja seltsides.
Remus Lupin

Remus John Lupin (10. märts 1959 – suvi 1998 ), hüüdnimega Totu, oli tegelane J. K. Rowlingu "Harry Potteri" romaanisarjast.

Elulugu

Remus on sarjas kõrvaltegelane ja seega on tema elust teada küllaltki vähe.
Sigatüüka koolis õppis ta samas aastakäigus koos Severus Snape'i, James Potteri, Sirius Blacki, Lily Evansi ja Peter Pettigrew'ga. Kooli ajal moodustasid tema, James, Sirius ja Peter lahutamatu neliku. Remus oli ja on neljast kõige tasakaalukam ja arukam. Kui tema sõbrad James ja Sirius lõbutsesid tihtipeale Severus Snape'i häbistades ja piinates, siis tema sellega kaasa ei läinud, kuid oli siiski ka oma sõnul "liiga arg, et neid takistada". Nelja sõpra sidus Remuse tume saladus. Remus oli saanud lapsena Fenrir Greybacki (kõige metsikuma teadaoleva libahundi, kes on ka surmasööja) käest hammustada ja sai seepärast libahundiks (poolanimaagiks, kes saab oma kuju muuta, kuid mitte oma tahtmise korral, vaid täiskuu ajal). Koos õppisid sõbrad James, Sirius ja Peter ennast loomadeks muundama, et Remusele seltsiks olla, kui viimane kord kuus öösiti hundiks muutus.
Remus oli kooli ajal prefekt, kooli direktor Albus Dumbledore oli ta selleks määranud, "lootes, et Remus suudab Jamesi ja Siriust taltsutada".
Remuse elust pärast kooli on vähe teada. Kindlasti on ta algusest peale olnud Fööniksi ordu liige ja alati Lord Voldemorti vastu võidelnud. Raamatutes tutvustatakse Remust esimest korda kolmandas osas "Harry Potter ja Azkabani vang", kus ta tuleb kooli õpetama kaitset mustade jõudude vastu. Remus jääb algusest peale silma kui hoolitsev, heasüdamlik ja hea õpetaja. Juba tema esimesel kohtumisel Harryga päästab ta Harry dementori mõju käest. Aastaga, mil Remus koolis õpetab, saab ta õpilaste seas tohutult populaarseks. Ta hoolitseb kõigi oma õpilaste eest ja paneb isegi Neville Longbottomi, kes on sarja jooksul kergelt käpardlik kohmerdis, õppimisest rõõmu tundma ja eduelamusi saama. Siiski on Remus veel libahunt ja lõbusaid tunde varjutavad tema veidrad haigestumised kord kuus ja kahtlased võlujoogid, mida Snape talle keedab.
Kui aasta lõpus välja tuli, et Remus on libahunt, lahkus ta koolist vabatahtlikult, kuigi paljud õpilased oleks eelistanud tema jäämist. Raamatu viiendas osas - "Harry Potter ja Fööniksi ordu" Remus naasis, kuid siis kandis juba väiksemat rolli olles lihtsalt Fööniksi ordu liige ja ajades ordu asju. 
Remus Lupin abiellus Nymphadora Tonksiga, kes sünnitas talle lapse Teddy. Remus suri natuke pärast lapse sündi koos Tonksiga lahingus surmasööjate vastu.
Aasia toompihlakas

Kirjeldus

Oma kodumaal võib kasvada kuni 12 m kõrguseks põõsaks või puuks. Võrseid katavad esialgu karvad, kuid hiljem on need ilma karvadeta hallpruuni värvi. Lehekuju on kitasmunajas kuni piklikelliptiline, tipp on teritunud ning serv peensaagjas. Lehe alumine külg on puhkemisel viltjas. Õitsemine toimub maikuus. Vilja läbimõõt on 1 cm, värvus sinikasmust.

Levik

Levialadeks on Hiina, Jaapan ja Korea, kasvab sealsetel kuivadel kaljustel nõlvadel. On Eestis külmakindel.
Helja Valler

Isiklikku

Ta oli aastast 1969 abielus Paul Kuusikuga.
Margus Kasterpalu

Margus Kasterpalu (sündinud 16. aprillil 1961 Haapsalus) on eesti teatrilavastaja.
Ta on õppinud Haapsalu 1. Keskkoolis, Tehnikakoolis nr 19 ja lõpetanud Tartu Ülikooli eesti filoloogia eriala 1992.
Ta on töötanud Eesti Kirjandusmuuseumis teaduri ja teadussekretärina, Eesti Televisiooni kultuurisaadete peatoimetajana, ajalehe Postimees kultuuritoimetuse juhatajana, Tartu Teatrilabori direktorina 2004, sihtasutuse Eesti Teatri Festival kunstilise juhi ja juhatajana. Kuulub EV 100 juhtrühma.
Ta on Saueaugu teatritalu eestvedaja.
Lääne Maavalitsus esitas ta riigi kultuuripreemia kandidaadiks loomingulise tegevuse eest 2011. aastal.
Eesti Üliõpilaste Seltsi liige (taasasutaja).