B12-vitamiin

Biogenees

B₁₂-vitamiini leidub looduslikult muldades, vetes ja mõnda liiki taimede juurtes. B₁₂-vitamiini loomad ja taimed ei sünteesi ja /või ei sünteesi piisavas koguses. Üksnes mikroorganismiddel ja osal vetikatel on komplekssed ensüümisüsteemid, mis on võimelised täielikult katalüüsima reaktsioone, muundamaks B₁₂-vitamiini bioloogiliselt aktiivseks.

Saamine ja omandamine

Inimene saab B₁₂-vitamiini vaid loomset päritolu toidust: söödavate loomade maksas ja neerudes on B₁₂-vitamiini sisaldus 0–5 ppm-i. Liha, munakollane, juust jt sarnased toiduained sisaldavad B₁₂-vitamiini paar ppm-i saja miljoni kohta.
Vähesel määral sünteesib seda ka soole mikrofloora, kuid selle imendumine on tühine. Loomsetes produktides on B₁₂-vitamiin valk seotult CH₃-B₁₂, dA-B₁₂ ja HO-B₁₂ vormis. Maos vabaneb vitamiin valgust soolhappelise hüdrolüüsi ja pepsiini koostöös. Vabanenud B₁₂-vitamiin seostub maos valguliste sidujatega (R binders) ja liigub peensoolde. Pankrease ensüümid lõhustavad valgulised sidujad ja B₁₂ seostub spetsiifilise glükoproteiinse faktoriga (insintric factor, IF). Seda toodavad mao parietaalrakud toidu, histamiini, gastriini jt mõjurite toimel.
Järgnevalt seostub B₁₂-IF kaltsiumi osalusel niudesoole epiteelirakkude retseptoritega ja imendub retseptor-vahendatud endotsütoosina. Imendunud B₁₂-vitamiin seostub globuliinse transkobalamiin II-ga (TC II), liikudes kapillaaride kaudu värativeeni. TC II on B₁₂-vitamiini põhiline kudedesse transportija. Kudedes viiakse B₁₂ koensüümsesse vormi (CH₃-B₁₂ ja dA-B₁₂).
B₁₂-vitamiini on inimkehas varuks 1–8 mg (peamiselt maksas, aga ka luuüdis, neerudes, pankreases, südames, ajus).
B₁₂-vitamiini imendumine IF abil on küllastav protsess, mis tähendab et IF abil imenduv vajalik kogus on 1–3 μg vitamiini toidukorra kohta ja protsess võib kesta kuni 3 tundi (muudel B-rühma vitamiinidel vaid sekundeid ja minuteid). Toitumisjärgseks IF-i koguse taastamiseks kulub mitu tundi. B₁₂-vitamiini või IF-i lisamanustamine ei anna märkimisväärset imendumisefekti (suukaudselt manustatud B₁₂-vitamiinipreparaat imendub mittespetsiifiliselt vaid 0,1–1%).
B₁₂-vitamiini imendumist häirivad liigne alkohol, kohv, suitsetamine, suukaudsed kontratseptiivid, mao alahappesus, pankrease talitlushäired, autoimmuunsest häirest tingitud IF alaproduktsioon, kaltsiumi ja raua oluline puudus toidus või lahtistite kasutamine.
Vanuritel B₁₂ imendumine väheneb.
Allikad: maks, liha, piimatooted, kala, munad, verivorst, vetikad, pärm.

Biofunktsioonid

B₁₂-vitamiin on vajalik foolhappe metabolismiks, aminohappe metioniini taastamiseks, nukleiinhapete, koliini ja müeliini sünteesiks, pantoteenhappe ja C-vitamiini funktsioneerimiseks, erütrotsüütide ja naha normaalseks arenguks.
B₁₂ roll realiseerub läbi tema koensüümsete vormide. See tähendab, et verest rakku võetud hüdroksü-B₁₂ viiakse tsütoplasmas metüül-vormi (CH₃-B₁₂) ja mitokondrites desoksüadenosüül-vormi (dA-B₁₂).
CH₃-B₁₂ vajab RNA metüülimine, THF (tetrahüdrofolaatne koensüüm, vt ka foolhape) taastamine metüül-THF-st (seega ka nukleotiidide süntees), homotsüsteiini remetüleerimine metioniiniks (metioniini taastamine).
dA-B₁₂ vajab metüülmalonüül-CoA muundumine suktsinüül-CoA-ks, st seda koensüümi vajavad nii hargnenud ahelaga aminohapete (Ile,Leu, Val) kui ka paaritut arvu süsiniku aatomeid sisaldavate rasvhapete katabolism.
Mõlemad koensüümid on väga olulised. Nimelt väldib metioniini taastootmine homotsüsteiinist asendamatu aminohappe metioniini akuutse defitsiiti, st metioniini kulutamisel tekkiv homotsüsteiin püütakse maksimaalselt metioniiniks tagasi konverteerida. Nii välditakse homotsüsteiini (ateroskleroosi üks riskiteguritest) kuhjumist. Metüülmalonüül-CoA kuhjumise väljendiks on pernitsioosne aneemia.