Vihaara

Ajalugu

Algupäraselt tähendas vihaara Buddha ja tema järgijate pikemaajalist peatuspaika vihmaperioodil. Püsivamatest peatuspaikadest kujunesid ajapikku kloostrid ja õppeasutused.
Suurim ja kuulsaim vihaara Vana-Indias oli Nālandā. Sõna vihaara järgi on oma nime saanud tänapäeva India Bihari osariik ja tõenäoliselt Buhhaara linn tänapäeva Usbekistanis, mis enne muslimite vallutusi oli üks budismi keskusi Kesk-Aasias. Võimalik, et seal asunud vihaara avaldas mõju islami kõrgkoolide – medresede – ja nende kaudu Euroopa varasemate ülikoolide kujunemisele.

Asukad

Vihaara asukad on üldiselt pühitsetud mungad või nunnad, kuid sagedasti on seal ka ilmalikke inimesi ehk ilmikuid, kes võivad teenida nii vabatahtlike abilistena kui ka võtta osa vaimsest praktikast, järgides vastavaid reegleid.
Budistlik klooster ei pea tingimata olema rangelt vaid munkadele või nunnadele; paljudes suuremates vihaarades asub pikemat või lühemat aega nii naisi kui mehi, nii pühitsetuid kui ilmikuid. Paljud vihaarad on avatud kõigile, kas lühiaegseks külastamiseks või ka pikemaks peatuspaigaks vastavalt kloostri reeglitele, mis võivad väga suurel määral varieeruda.
Vihaara üldine juhtimine, administreerimine, reeglite määramine jmt on kloostriülema pädevuses, keda katoliiklusest laenatud mõistega nimetatakse ka abtiks (inglise keeles abbot).

Rajatised

Vihaaras paiknevad rajatised on üldiselt kahte liiki, sakraalsed (vaimse praktika jaoks) ja utilitaarsed (tavaelu jaoks), seega vähemalt üks koht (üheskoos) mediteerimiseks, retsiteerimiseks, jutluste kuulamiseks – ja teine koht (üksinduses) enesearenguks, puhkamiseks, magamiseks. Lisaks nendele on igas vihaaras ka koht hommikusöögiks, mis võibki olla päeva ainuke söögikord ja nii sakraalne kui utilitaarne toiming. 
Sakraalsete rajatiste hulgas võib vihaarades olla veel mitmeid meditatsioonihalle või -saale, harjutusväljakuid või -radasid, templeid, stuupasid, Buddha kujutisi ja muud vaimsete praktikate jaoks vajalikku. 

Utilitaarsete rajatiste hulgas on tualettruumid ja pesemisvõimalused, eluruumid jmt. Enamasti on igas vihaaras ka raamatukogu, mitmesugused laoruumid, töökojad, köögid jne. Väiksemates kloostrites ja eraklates, kus kogu toit saabub almustena, võib köök ka puududa.
Eluruume võib olla mitmesuguseid. Lühiajaliseks peatumiseks võivad vihaarades olla nn ühiselamu tüüpi rajatised, paljude toakestega, või ka nn hosteli tüüpi, suuremad ruumid paljude magamisasemetega. Pikema-ajaliseks elamiseks on tüüpilised nn kutid, ühekaupa eraldi asuvad majakesed, kuid sageli võib ka mitu kutit olla ka kokku ehitatud. Suurema eraldatuse tagavad vihaara äärealadel või hoopis sellest väljaspool asuvad kutid, erakluse ja paastumise praktiseerimiseks. 
Oluline koht on igas kloostris õppimisel ja enesearendamisel, mistõttu võib vihaarades olla mitmesuguseid õpperuume, auditooriume, laboratooriume jne ning lausa terveid koole, instituute, ja ülikoole. 
Enamasti leidub vihaara alal mitmesuguseid loodusobjekte – puid, metsasalusid, tiike, ojasid, mägesid, koopaid jne, mis on samuti ühel või teisel viisil kasutuses. Paljud kloostrid olidki algupäraselt rajatud koobastesse või mäetippudele.
Puude ja lillede eest hoolitsetakse, tiikides võib tihtipeale näha lootosi ja muid pühaks peetavaid veetaimi õitsemas. Oma tarbeks maitse- ja ravimtaimede kasvatamine on vihaaras väga tavaline, niisamuti nagu ka poolmetsikult kasvavate banaanide või kookospähklite toiduks tarvitamine.

Tegevused

Igapäevased tegevused vihaaras toimuvad tavaliselt ühesuguse päevaplaani kohaselt, mis sisaldab enamasti varajast ärkamist, mediteerimist, retsiteerimist, jutlust, almuste kogumist, hommikusööki, mitmesuguseid koristus- ja korrastustöid jmt. 
Näide:
 
„
04.00 Äratus

04.30 Meditatsioon

05.15 Retsiteerimine

05.45 Jutlus

06.00 Jooga

06.30 Almuste kogumine

08.30 Hommikusöök

09.30 Töötoimkonnad

12.00 Meditatsioon

14.00 Individuaalne praktika

17.30 Töötoimkonnad

18.00 Tee, vestlused

19.00 Meditatsioon

21.00 Öörahu
“
Igapäevased tegevused toimuvad vihaaras üldiselt vaikides ning vaikimine on reegliks enamasti ka retriitidel. Tihtipeale võib kloostri asukas pidada mõnda aega täielikku vaikimist või olla üldse hoopis eraldatuses. Igapäevases kloostrielus on äärmiselt vähe suhtlemist. Lisaks retsiteerimistele ja jutlustele pole kellelgi nagunii eriti midagi ütelda, harva ehk vaid mõni vajalik teadaanne. Erinevates kloostrites võivad olla muidugi erinevad reeglid ja kombed, näiteks võimalus vestelda õhtuse teejoomise ajal vmt.  
Lisaks igapäevastele tegevustele võib budistlikes kloostrites toimuda veel väga mitmesuguseid sündmusi, mis on seotud paljude budistlike pühadega või kohalike tähtpäevadega, nagu näiteks kloostri asutaja või kloostriülema sünnipäev, auväärse isiku krematsioon, munkade ordineerimine vmt. Seesuguste sündmuste puhul saabub vihaarasse palju ilmik-järgijaid, kes toovad kaasa suurel hulgal annetusi.
Suurematesse ja külalistele avatud vihaaradesse tullakse kaugelt bussiekskursioonidega, nii koolidest ja muudest asutustest. Sagedasti toimuvad vihaarades lühemad või pikemad koolitused või seminarid, peetakse loenguid, toimuvad konverentsid, sümpoosiumid, praktikumid, meditatsioonilaagrid, retriidid jne. Suuremates vihaarades võib samaaegselt toimuda mitmeid üritusi. 
Linnades lasevad nii mõnedki vihaarad oma ala kasutada täiesti praktilisel otstarbel, näiteks autode ja mootorrataste parkimiseks. Aeg-ajalt korraldatakse nädalapikkusi pidustusi ümbruskonna rahvale koos laada, söögikohtade, karussellide, vabaõhu-kino, elava muusika ning kõikvõimalike muude atraktsioonide ja lõbustustega.