google/wiki40b huggingface dataset:
Schaumburg-Lippe

Ajalugu

Schaumburg-Lippe loodi krahvkonnana aastal 1647 läbi Schaumburgi krahvkonna jagunemise lepingutega Braunschweig-Lüneburgi hertsogi, Hessen-Kasseli maakrahvi ja Lippe krahvi vahel. Jagamine toimus, kuna Holstein-Schaumburgi krahv Otto V suri aastal 1640 meessoost pärijateta. Esialgu oli Schaumburg-Lippe positsioon mõnevõrra ebakindel: see pidi jagama erinevaid institutsioone ja rajatisi Schaumburgi krahvkonnaga (mis kuulus Hessen-Kasselile), sealhulgas esinduskogu ja kõrge tootlikkusega Bückebergi kaevandused, ja Hessen-Kasseli maakrahv säilitas mõned feodaalõigused selle üle. Lisaks ähvardas seda valitseva krahv Friedrich Christiani põikpäine poliitika. Nende ohtudega võitlemiseks säilitas Friedrichi pojapoeg krahv Wilhelm (valitses aastatel 1748–1777) kuni 1000-mehelise alalise armee – üsna palju sellisele väikesele territooriumile.
Wilhelmi surmaga aastal 1777 päris noorem Schaumburg-Lippe-Alverdissen krahvkonna, taasühendades seeläbi Schaumburg-Lippe ja Lippe-Alverdisseni.
Schaumburg-Lippe oli krahvkond aastani 1807, kui temast sai vürstkond; aastast 1871 oli see Saksa keisririigi osariik. Aastal 1913 oli see rahvaarvult väikseim riik Saksa keisririigis. Pealinn oli Bückeburg ja ainus teine linn oli Stadthagen. 1868. aasta põhiseaduse järgi oli 15 liikmeline seadusandlik kogu, 10 valisid linnad ja maakohad ning 1 valisid nii aadel, vaimulikkond kui ka haritud klassid, ülejäänud 2 nimetas vürst. Schaumburg-Lippe saatis ühe liikme Liidunõukokku (Bundesrat) ja ühe saadiku Riigipäevale. See kestis kuni Saksa keisririigi lõpuni aastal 1918, kui sellest sai Schaumburg-Lippe Vaba Riik. Novembris 1918 oli vürst Adolf eelviimane valitsev Saksa monarh, kes kukutati.
Sangaste Rukkiküla

Sangaste Rukkiküla on Sangaste piirkonna koostöövõrgustik.
MTÜ loodi 2008. aastal sihiga parandada turismiettevõtete koostööd ja tõsta sellega Sangaste piirkonna tuntust ja atraktiivsust turistide silmis. Hiljem laiendati suunitlust ja kirjeldati oma tegevusi Sangaste "elu-, töö- ja ettevõtluskeskkonna edendamine ühistegevuse kaudu". Lisaks turismiettevõtetele on selle liikmeteks astunud ka põllumajandus- ja toidutootmisettevõtted, vabaühendused ja aktiivsed kodanikud.
2018. aasta jaanuari seisuga kuulub MTÜsse 28 liiget.
Sangaste Rukkiküla viib oma liikmete seas läbi koolitusi, tutvustab Eesti ja välisriikide messidel Sangastet turismisihtkohana ning propageerib rukist, eriti just Sangaste rukist. Aktiivselt osaletakse Sangaste Rukki Päeval, mida peetakse regulaarselt alates 2005. aastast.
LOT Polish Airlines

Ajalugu

Lennukompanii asutas Poola valitsus 1. jaanuaril 1929 olemasolevate siselende sooritavate firmade Aero ja Aeroloti baasil. Tegevust alustas firma juba 2. jaanuaril. Esialgu kasutati lennukeid Junkers F.13 ja Fokker F.VII. Esimene rahvusvaheline lend tehti 2. augustil 1929 Viini.

Sihtkohad

LOT Polish Airlinesi sihtkohad seisuga juuli 2010:
Vija Artmane

Vija Artmane (kodanikunimi Alīda Artmane; 21. august 1929 Kaive, (Tukumsi maakond; praegu Tukumsi piirkond) – 11. oktoober 2008 Strenči) oli Läti näitleja. Vija Artmane ema Anna Zaborovska oli poola rahvusest, tema baltisakslasest isa Franz (Fritz) Artmann suri õnnetuse tagajärjel neli kuud enne tütre sündi.
Artmane lõpetas Riia 3. Keskkooli 1948. aastal. Selle kõrvalt oli ta juba 1946. aastast paralleelselt õppinud Läti Kunstiteatri õppestuudios, mille ta lõpetas 1949. aastal. Samal aastal asus ta näitlejana tööle Läti Kunstiteatrisse, kus töötas kuni 1998. aastani. Aastatel 1998–2000 oli ta Riia Uue Teatri näitleja.
Alates 1956. aastast mängis Vija Artmane ligi viiekümnes filmis ja saavutas filminäitlejana laialdase tuntuse.
Sealhulgas mängis ta Eesti 1969. aasta filmis "Gladiaator" ja 1990. aasta filmis "Ainult hulludele ehk halastajaõde".

Isiklikku

Vija Artmane oli abielus näitleja Artūrs Dimitersiga. Nende poeg Kaspars Dimiters (sünd. 1957) on muusik ja tütar Kristiāna Dimitere (sünd. 1965) on kunstnik.
Eksikaator

Eksikaator on tugevast klaasist tihedalt kaanega suletav nõu ainete kuivatamiseks või kuivana säilitamiseks.
Eksikaatori allossa paigutatakse vettsiduv (hügroskoopne) aine (CaCl₂, silikageel, NaOH jm). Selle osa peal on aukudega plaat, millele asetatakse nõu (kuivatatava) ainega.
Osa eksikaatoreid on võimalik kaane kaudu ühendada vaakumsüsteemiga ja nimetatakse seda vaakumeksikaatoriks.
Polina Žerebtsova

Elulugu

Polina Žerebtsova sündis 1985. aastal Groznõis ja elas seal ligi kakskümmend esimest eluaastat. Ta peab end kosmopoliidiks, kuna tema suguvõsas on palju erinevaid rahvusi. Polina isa suri, kui too oli alles laps. 
Polina emapoolne vanaisa, kellega Polinal olid sõbralikud suhted, Anatoli Pavlovitš Žherebtsov, töötas üle 25 aasta televisioonis ajakirjanik-operaatorina. Polina emapoolne vanaema oli elukutseline kunstnik. Isapoolne vanaisa oli näitleja ja muusik. Isapoolne vanaema oli elukutseline näitleja. 
1994. aastal hakkas Polina pidama päevikut, kus ta kirjeldas seda, mis toimub tema ümber. Tema päevikud on kirjutatud 9-19 aasta vanuses Tšetšenia sõja ajal. Need hõlmavad tema lapsepõlve ja noorukiiga. Õppimine, esimene armastus, tüli vanematega – kõik see oli Polina elus koos pommitamiste, nälja, hävingu ja vaesusega. 
21. oktoobril 1999 sai Polina haavata, kui vene rakett tabas Groznõid. 
Alatest 2013. aastast elab Soomes, kus talle pakutakse poliitilist varjupaika. 
Tema raamatud on tõlgitud 14 keelde.
Donny van de Beek

Donny van de Beek (sündinud 18. aprillil 1997 Nijkerkerveenis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Hollandi kõrgliiga klubis Amsterdami Ajax.
Ta liitus Amsterdami Ajaxi noorteakadeemiaga 2008. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Hollandi kõrgliigas hooajal 2015–16. Alates hooajast Hooajal 2016–17 kuulus ta Ajaxi põhikoosseisu. Samal hooajal jõudis ta Ajaxiga UEFA Euroopa Liiga finaali, kus kaotati Manchester Unitedile. Hooajal 2017–18 avas ta Hollandi liigas oma väravaarve, lüües hooaja lõpuks kokku koguni 11 väravat, sh 18. novembril 2017 kübaratriki 8:0 võidumängus NAC Breda vastu. Hooajal 2018–19 tuli ta Ajaxiga Hollandi meistriks.
2015. aastal valiti ta Amsterdami Ajaxi tulevikutalendiks.
Debüüdi Hollandi jalgpallikoondise tegi 14. novembril 2017 sõprusmängus Rumeenia vastu.
Heino Rang

Heino Rang (14. august 1927 Tallinn – 27. august 2006 Tallinn) oli Eesti keemik.

Elulugu

Heino Rang oli teenistuja poeg ning Silvia Rangi abikaasa ja Toomas Rangi isa.
Lõpetas 1946 Tallinna 2. Keskkooli ja 1951 Tallinna Polütehnilise Instituudi; keemiakandidaat (1965, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Исследование возможности получения пестицидов на основе сланцевой смолы". Aastast 1955 Eesti NSV TA Keemia Instituudi teadur, 1966–1989 vanemteadur, 1989–2006 juhtivteadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: lõhnaainete ja taimekaitsevahendite sünteesimise teaduslike aluste väljatöötamine. Eesti NSV riiklik preemia (1982) (kollektiivis). 42 teadustrükist.
Forsvarets forskningsinstitutt

Ajalugu

FFI juured algavad FOTU-st (Forsvarets Overkommandos Tekniske Utvalg) Londonis, mis tegi 1944. aastal ettepaneku asutada kaitseministeeriumi alla oma sõjaväeline uuringute instituut. Kuigi ettepanek leidis vastuseisu, oli sellel tugev pooldaja Jens Chr. Hauge ja 11. aprillil 1946 andis Storting nõusoleku kaitsejõudude uuringute instituudi rajamiseks.
Instituudi ülesanne on hoida valitsust kursis arengutega sõjaväetehnoloogias, arendada varustust ja toetada Norra tööstust sõjaväelise tähtsusega valdkondade arendamisel. Instituut asutati kõrgete ambitsioonidega, millega kaasnesid kõrged eraldised. Instituudil oli oma aatomiprojekt, mis kanti hiljem üle Norra energiatehnoloogia instituudile (IFA), ning instituut on uurinud uusi sonari-, radari-, raketi-, ja telekommunikatsioonitehnoloogiaid. Selle tulemused on saanud tähenduslikuks tsiviilvaldkonnas.
1950. aastatel sai Norra tehnoloogia- ja relvaabi NATO partneritelt, mistõttu vähenes vajadus relvi ise arendada, ning FFI sai võimaluse koondada tähelepanu kitsamatele valdkondadele, sageli koostöös teiste alliansi partneritega. 1953. aastast 10 aasta jooksul sai FFI palju rahastust Ameerika Mutual Weapons Development Program (MWDP) programmist, mille tulemusena arendati välja allveelaevatõrjerelv Terne.
1960. aastate keskpaigast on FFI keskendunud tehnoloogiate arendamisele, mis koostöös USA-ga on lõiganud kasu Norra strateegilisest asukohast, et jälgida tegevust Nõukogude Liidus. Selle töö keskpaigas oli tuumaplahvatuste märkamise keskus. FFI on edaspidi arendanud välja süsteemianalüüsi, mille tulemusena sai instituudist peamine Norra kaitseväepoliitika varustaja olukorras, kus on puudus sõjaväelise kogemusega ohvitseridest.
Nico Hischier

Nico Hischier (sündinud 4. jaanuaril 1999 Brigis) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis New Jersey Devils.
Ta alustas karjääri kodumaal SC Bernis. Profidebüüdi tegi ta 2015. aastal. Hooajal 2016–17 suundus ta Põhja-Ameerikasse, liitudes Quebec Major Junior Hockey League'i klubiga Halifax Mooseheads. Ta valiti sel hooajal liiga ja kogu Canadian Hockey League'i uustulnukaks.
2017. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Devilsi poolt esimese valikuna. Ta oli esimene Šveitsi mängija, kes NHL-i draft '​is esimesena valiti. Hooajal 2017–18 debüteeris ta Devilsi meeskonnas NHL-is.
Peningi mõis

Peningi mõis (saksa keeles Penningby) oli rüütlimõis Harju-Jaani kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Raasiku valda.
Mõis asutati 1686 ja kuulus pikka aega Baranoffidele. Mõisa kahekorruseline varaklassitsistlik peahoone ehitati 18. sajandi lõpul. Pärast 1905. aasta tulekahjut ehitati peahoone ümber. 1990. aastatest on peahoone varemetes.
Varbola Jaanilinn

Varbola Jaanilinn (ladina keeles Castrum Warbole) oli Muinas-Eesti suurim linnus Rapla–Varbola tee ääres Põlli külas Märjamaa vallas Raplamaal.
On arvatud, et Varbola linnus oli Jüriöö ülestõusu ajal üks kahest Harju ülestõusnute linnusest, kus end 1343. aasta sügisel kaitsti ja mis lõpuks vallutati.
Sündimuse üldkordaja

Riikide sündimuskordajad

Suurimad sündimuse üldkordajad on Lääne- ja Kesk-Aafrika riikides: Nigeris 50,73‰, Malis 49,82‰ ja Ugandas 47,35‰.
Kõige väiksemad sündimuse üldkordajad on Lääne-Euroopa riikides: Saksamaal 8,25‰, Andorras 8,71‰ ja Itaalias 8,72‰.
Tohisoo mõis

Tohisoo mõis (saksa keeles Tois) oli rüütlimõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Rapla maakonda Kohila valda.
Mõis asutati tõenäoliselt 17. sajandil ja siis kuulus see Burtidele. Pärast Põhjasõda kuulus mõis Bellingshausenitele, Bockidele, Essenitele ja Korffidele. 1744 omandas mõisa Berend Johann von Wrangell. Wrangellidele kuulus mõis kuni 1919. aasta mõisate võõrandamiseni. Mõisa viimane omanik Benita von Wrangell (1878–1967) abiellus 1928. aastal rootslase Carl Mothanderiga. Nende kätte jäi osa mõisasüdamest kuni 1939. aasta ümberasumiseni. Carl Mothander on kirjutanud balti aadlike elust raamatu "Parunid, eestlased ja enamlased", mis on eesti keeles ilmunud 1997. aastal
Mõisast on säilinud muu hulgas suur park. 
Mõisa peahoones tegutseb Kohila Koolituskeskus. Mõisaparki on rajatud keraamikakoda.
Andres Peetson

Andres Peetson (sündinud 5. veebruaril 1970 Pärnus) on eesti trompetist.
Niklas Dyrhaug

Niklas Dyrhaug (sündinud 6. juulil 1987) on Norra murdmaasuusataja. 
Dyrhaug võistles esimest korda maailma karikavõistlustel 1. novembril 2009 Beitostølenis 15 km vabasõidus, kus ta sai 100 startinu seas 69. koha. 30 parema hulka ehk punktikohale jõudis ta esimest korda 2011. aasta märtsis Drammenis 15 km klassikasõidus, kui oli kahekümnes. Esimest korda jõudis ta poodiumile 2012. aasta märtsis Falunis peetud hooaja finaalvõistlusel, kui ta sai 3. koha. Esimese etapivõidu sai ta 2015.–2016. aasta hooaja avavõistluste viimasel etapil Rukas 15 km jälitussõidus.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Falunis võitis ta teatesõidus kuldmedali ja oli suusavahetusega sõidus seitsmes.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis ta teatesõidus kuldmedali ja 15 km klassikas pronksmedali.
Raimonds Pauls

Raimonds Pauls, õieti Ojārs Raimonds Pauls (sündinud 12. jaanuaril 1936 Riias) on Läti helilooja, pianist ja poliitik.

Elulugu

Aastal 1958 lõpetas ta Läti Riikliku Konservatooriumi pianistina ja 1962 heliloojana.
Aastal 1958 hakkas ta esinema koos Riia estraadiorkestriga, alates 1964. aastast oli sama orkestri muusikaline juht, esines kontsertidega Gruusias, Armeenias ja Ukrainas. Aastatel 1973–1978 oli Pauls instrumentaalansambli Modo kunstiline juht, 1978–1982 Läti Tele- ja Raadiokomitee orkestri dirigent ning 1982–1988 Läti Raadio muusikasaadete peatoimetaja.
Ta osales ja võitis mitmeid kordi lauluvõistluse Mikrofon (Mikrofona aptauja), mida korraldati aastatel 1968—1994.
Aastal 1986 algatas Pauls noorte artistide konkursi "Uus laine", mis toimub igal suvel Jūrmalas. 
Aastatel 1988–1993 oli Raimonds Pauls Läti kultuuriminister ning seejärel alates 1993. aastast president Guntis Ulmanise nõunik. Alates 1998. aastast on ta Läti seimi liige, kuid on teatanud, et 2010. aasta valimistel ta enam ei kandideeri. Parlamendi pressiteenistuse andmetel aprillist 2010 on ta üks kahest Seimi liikmest, kes pole kolme aasta jooksul kõnepuldis sõna võtnud.
Aastal 1999 esitati Pauls Läti presidendi kandidaadiks, aga ta loobus kandideerimast.

Tunnustused

Pauls on saanud aunimetuse NSV Liidu rahvakunstnik (1985), ta on Läti Teaduste Akadeemia auliige ja Rootsi kuningliku Põhjatähe ordeni I klassi kavaler (1995). Aastal 2007 sai ta Balti Tähe autasu.  
Suvel 2009 määras Venemaa president Dmitri Medvedev Paulsile ordeni Kuldne Pistrik.
Rauno Elp

Rauno Elp (sündinud 21. veebruaril 1971 Tartus) on eesti ooperilaulja (bariton).
Ta on Rahvusooper Estonia ooperisolist aastast 1992. 1996 lõpetas Eesti Muusikaakadeemia dotsent Ervin Kärveti lauluklassis. 
Tema repertuaari kuulub palju eriilmelisi baritonirolle nii eesti kui maailma ooperiliteratuurist. Maailma ooperiloomingust kuuluvad tema rollide hulka Argante (Händeli "Rinaldo"),Krahv Almaviva, Don Giovanni ja Guglielmo (Mozarti "Figaro pulm", "Don Giovanni" ja "Cosi fan tutte"), Dulcamara ja Belcore (Donizetti Armujook"), Don Magnifico (Rossini "Tuhkatriinu"), Scarpia, Jack Rance, Marcello, Lescaut ja Gianni Schicchi (Puccini "Tosca", "Tütarlaps kuldsest läänest", "Boheem", "Manon Lescaut" ja "Gianni Schicchi"), Silvio (Leoncavallo "Pajatsid"), Alfio (Mascagni "Talupoja au"), Valentin (Gounod' "Faust"), Germont, Rigoletto, Amonasro, Renato, Jago, Rodrigo di Posa (Verdi "Traviata", "Rigoletto", "Aida", "Maskiball", "Otello" ja "Don Carlo"), Cardillac ja Roderick (Hindemithi "Cardillac" ja "Pikk jõulueine"), Escamillo (Bizet' "Carmen"),  Jeletski (Tšaikovski "Padaemand"), Pantalone ja Kokatar (Prokfjevi "Armastus kolme apelsini vastu"), Hollandlane, Kurwenal, Amfortas ja Wolfram (Wagneri "Lendav hollandlane", "Tristan ja Isolde", "Parsifal" ja "Tannhäuser"). Eesti lavateostest on tema repertuaaris Cyrano (Tambergi "Cyrano de Bergerac"), Wallenberg (Tüüri "Wallenberg"), Isa Kaarel (Puuri "Pilvede värvid"), Theodor (Kõrvitsa "Liblikas"), Jürgen (Tubina "Barbara von Tisenhusen"), Sebastian (Eespere "Gurmaanid"), Lembo (Steineri "Kosjas"), Onu Julius ja Rulle (Aintsi "Karlsson katuselt"), Miles Hendon (Pajusaare "Prints ja kerjus").
Ta on pälvinud mitmeid auhindu: 1993 ja 1997 I auhind Tiit Kuusiku nimelisel lauluvõistlusel, II auhind rahvusvahelisel noorte lauljate võistlusel Walesis (International Young Singer of the Year 1994). 2007. aastal pälvis ta muusikaliselt ja näitlejameisterlikkuselt kõrgtasemel esitatud ooperiosade ja kontserttegevuse eest Georg Otsa nimelise auhinna.
Töökindlus

Töökindluseks nimetatakse toote omadust täita määratud ülesannet nõnda, et kasutusomadused säilivad etteantud tööea jooksul.
Töökindlust võib määrata detaili, koostu või ka kogu masina kohta. Eelduseks on piisava hulga usaldusväärsete statistiliste andmete olemasolu.

Tõrge

Töövõime kaotus ehk tõrge võib olla kas osaline või täielik, aeglane (kulumisest või väsimisest tingitud) või kiire (hammasratta purunemine ülekoormuse tagajärjel).

Tõrgete intensiivsus

Tõrgete intensiivsus ehk tõrgete arv ajaühikus muutub seadme tööaja jooksul. Sissetöötamise perioodil, kui tulevad välja masina valmistamise ja koostamise vead, on tõrgete intensiivsus suur. Kui vead on kõrvaldatud või pole neid tekkinudki saabub pikaajaline normaalse ekspluatatsiooni periood. Masina kuludes, kui kõikide elementide ressurss hakkab ammenduma, suureneb tõrgete intensiivsus järsult. Vana masina, näiteks auto kasutamine muutub tülikaks ja kulukaks, sest kunagi ei tea, missugune kulunud detail jälle üles ütleb. Tänapäeva tootja püüab masina sisse töötada juba valmistajatehases, anda tootele aastatepikkuse töökindluse garantii, arendab oma kulul hooldus- ja remondivõrke. Muidu pole toode konkurentsivõimeline ega müüdav.
Töökindlus on niisiis tõrketa töö tõenäosus kindlates töötingimustes antud tööea jooksul.
Ekspluatatsiooniliselt on see hinnatav kui töövõime säilitanud elementide arvu suhe katsetatavate elementide koguarvusse (kui katsete arv on usaldusväärselt suur).

Kestvuse põhinäitajad

Kestvuse põhinäitajateks on keskmine ressurss ja protsendiline ressurss (tähisega γ). Näiteks γ=90 puhul on tegemist ressursiga, kus 90% antud elementidest säilitab võrdsetes töötingimustes töövõime.
Kogu süsteemi tõrketa tõenäosus võrdub üksikute elementide tõenäosuste korrutisega:
P(t)=P₁(t)P₂(t)...Pₙ(t)
See on ka põhjus, miks keerukate süsteemide (automaatliinid, kosmoselaevad) töökindlus on madal. Kui elemente on 100 ja neil on ühesugune tõrketa töö tõenäosus 0,99, siis üldine tõenäosus töötada antud aja kestel tõrketa on 0,99¹⁰⁰=0,37. Selline liin on rohkem remondis, kui töötab.

Töökindlate süsteemide projekteerimine

Keerukate süsteemide projekteerimisel peab arvestama oluliste elementide reserveerimisega, nõnda, et ühe elemendi väljalangemisel jätkaks teine tööd. Samuti peab silmas pidama kontrollimise ja tõrgete avastamise süsteeme ning plaanilis-ennetavat hooldust ja remonti.
Keerukus peab olema põhjendatud. Automaatliinil peab olema nii kõrge tootlikkus, mis korvab liini loomise ja evitamise kõrval ka seisakute ja hooldamise kulud. Kõiki tavavõtteid kasutades on keerukat masinat konstrueerida lihtne. Tõelist inseneritarkust nõuab aga lihtsa ja töökindla lahenduse leidmine.
Projekteerimisel püüeldakse selle poole, et masina kõikide elementide kasutusiga oleks ühesugune. Auto puhul oleks ideaalne, kui kõikide detailide ressurss ammenduks üheaegselt, et korraga oleksid ammendunud detailide väsimus- ja kulumisvarud, roostetanud läbi plekk ja saanud tühjaks aku. Tegelikkuses realiseerub variant, kus osade elementide kasutusiga on terviku omast lühem ja detaile tuleb perioodiliselt vahetada.
Arnold Christian Theodor Hasselblatt

Arnold Christian Theodor Hasselblatt (4. märts/16. märts 1852 Kambja kirikumõis Kambja kihelkond – 8. november 1927 Tartu) oli Eesti ajakirjanik ja ajaloolane.
Arnold Christian Theodor Hasselblatt õppis aastatel 1862–1869 Tartus gümnaasiumis. Aastatel 1870–1872 ja 1874–1875 õppis ta Tartu Ülikoolis ajalugu, professor Richard Hausmanni ja professor Alexander Brückneri juhatusel. Oma kandidaaditöö kirjutas H. Otto Anton Pleyerist, esimesest korralikult akrediteeritud Austria diplomaadist Venemaa valitsuse juures 1692–1719. Aastatel 1875–1876 täiendas ta end Göttingeni ülikoolis (Georg Waitzi juures).
Aastatel 1876–1878 oli ta Neue Dörptsche Zeitung'i kaastöötaja, aastatel 1878–1888 oli ta sama ajalehe teine toimetaja ja aastatel 1888–1914 sama ajalehe peatoimetaja (aastast 1897 sai ajalehe nimeks Nordlivländische Zeitung). Aastal 1914 oli ta Rigaer Tageblatt'i ja Rigasche Zeitung'i korrespondent.
Hasselblatt oli veel aastatel 1876–1885 Õpetatud Eesti Seltsi raamatukoguhoidja, aastatel 1885–1897 oli ta Õpetatud Eesti Seltsi sekretär ja aastatel 1919–1920 oli Õpetatud Eesti Seltsi president ja aastast 1923 Õpetatud Eesti Seltsi auliige. Ta oli veel aastast 1892 Eestimaa Kirjanduse Ühingu korrespondent.
Aastatel 1920–1926 oli ta Tartu linnaarhiivi arhivaar.

Isiklikku

Tema vanaisa Gustav Hasselblatt oli Viru-Nigula koguduse õpetaja, isa Carl Jacob Eduard Hasselblatt oli Kambja koguduse õpetaja, poeg (1888–1966) Meinhard Eduard Nathanael Hasselblatt oli keemik, teine poeg Werner Richard Karl Hasselblatt poliitik, vend Carl Paul Martin Hasselblatt oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, teine vend Ferdinand Alexander Johannes Hasselblatt oli Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja, kolmas vend Richard Hasselblatt oli ajaloolane ja biliotekaar, pojapoeg Arnold Hasselblatt (Meinhard Eduard Nathanaeli poeg, 1929–) on farmakoloog.
Ivan Tsetserski

Ivan Nikolajevitš Tsetserski (vene keeles Иван Николаевич Цецерский; sündinud 14. veebruaril 1967, Retšitsas Bresti oblastis Valgevene NSV-s) on Venemaa poliitik ja sõjaväelane (alampolkovnik), 16. aprillist 2009 Pihkva linnapea.
Tsetserski sündis tööliste perekonnas. Pärast kooli lõpetamist astus ta Grodno kultuurhariduskooli ning selle järel Lvivi kõrgemasse sõjaväekooli.
1989. aasta augustist 1996. aasta veebruarini teenis Tsetserski 76. Tšernigovi õhudessantväediviisis, mis paikneb Pihkvas. Algselt oli ta 2. langevarjurite dessantroodu komandöri asetäitja poliitalal, 1990. aastast 104. langevarjurite dessantpolgu komsomolikomitee sekretär, 1991. aasta detsembrist kasvatustöö osakonna kultuurharidustöö ühenduse juhataja abi.
Ivan Tsetserski osales praktiliselt kõigis õhudessantväediviisile antud eriülesannetes ning on autasustatud Suvorovi medaliga.
1996. aasta veebruarist 2006. aasta märtsini juhtis Tsetserski Pihkva garnisoni ohvitseride maja. 2000. ja 2001. aastal tunnistati Pihkva ohvitseride maja Leningradi sõjaväeringkonna parimaks kultuuriasutuseks. Pikaajalise sõjalis-patriootliku töö eest sõjaväelaste ja tsiviilnoorsooga kanti ohvitseride maja raamatusse "Kuulsate tegude kuldne kroonika Pihkva linna 1100. aastapäevaks". Kõrgete näitajate eest sõjaväe kultuurharidustöös ja ohvitseride maja kollektiivi oskusliku juhtimise eest pälvis Tsetserski alampolkovniku auastme.
1998. aastal valiti ta esmakordselt Pihkva linnaduuma saadikuks.
2000. aastal lõpetas Tsetserski kiitusega Moskva ühiskonnateaduste ülikooli õigusteaduskonna. Õigus- ja juhtimisakadeemias loeb ta munitsipaalõiguse kursust.
2007. aasta märtsis valisid Pihkva linnaduuma liikmed ta aselinnapeaks, 16. aprillil 2009 aga linnapeaks (vahetades välja Jan Vjatšeslavovitš Luzini), olles ühtlasi linnaduuma eesistuja. 16. märtsil 2012 valiti ta tagasi linnapea ametisse.
Tsetserski kuulub parteisse Ühtne Venemaa.

Isiklikku

Ivan Tsetserski on abielus, tal on kaks last.