google/wiki40b huggingface dataset:
.sx

.sx on Sint Maarteni Interneti tippdomeen. Domeen eraldati Sint Maartenile 2010. aasta detsembris.
Pärast piiratud registreerimisega perioodi avati domeeni registreerimine kõigile 2012. aasta novembris.
Riikide tippdomeenid
Aktiivsed:.ac  .ad  .ae  .af  .ag  .ai  .al  .am  .ao  .aq  .ar  .as  .at  .au  .aw  .az  .ax  .ba  .bb  .bd  .be  .bf  .bg  .bh  .bi  .bj  .bm  .bn  .bo  .br  .bs  .bt  .bv  .bw  .by  .bz  .ca  .cc  .cd  .cf  .cg  .ch  .ci  .ck  .cl  .cm  .cn  .co  .cr  .cu  .cv  .cw  .cx  .cy  .cz  .de  .dj  .dk  .dm  .do  .dz  .ec  .ee  .eg  .er  .es  .et  .eu  .fi  .fj  .fk  .fm  .fo  .fr  .ga  .gd  .ge  .gf  .gg  .gh  .gi  .gl  .gm  .gn  .gp  .gq  .gr  .gs  .gt  .gu  .gw  .gy  .hk  .hm  .hn  .hr  .ht  .hu  .id  .ie  .il  .im  .in  .io  .iq  .ir  .is  .it  .je  .jm  .jo  .jp  .ke  .kg  .kh  .ki  .km  .kn  .kp  .kr  .kw  .ky  .kz  .la  .lb  .lc  .li  .lk  .lr  .ls  .lt  .lu  .lv  .ly  .ma  .mc  .md  .me  .mg  .mh  .mk  .ml  .mm  .mn  .mo  .mp  .mq  .mr  .ms  .mt  .mu  .mv  .mw  .mx  .my  .mz  .na  .nc  .ne  .nf  .ng  .ni  .nl  .no  .np  .nr  .nu  .nz  .om  .pa  .pe  .pf  .pg  .ph  .pk  .pl  .pm  .pn  .pr  .ps  .pt  .pw  .py  .qa  .re  .ro  .rs  .ru  .rw  .sa  .sb  .sc  .sd  .se  .sg  .sh  .si  .sj  .sk  .sl  .sm  .sn  .so  .sr  .ss  .st  .su  .sv  .sx  .sy  .sz  .tc  .td  .tf  .tg  .th  .tj  .tk  .tl  .tm  .tn  .to  .tr  .tt  .tv  .tw  .tz  .ua  .ug  .uk  .us  .uy  .uz  .va  .vc  .ve  .vg  .vi  .vn  .vu  .wf  .ws  .ye  .yt  .za  .zm  .zw
Määratud/kasutamata:   .bv   .gb   .sj       Reserveeritud/määramata: .bl  .bq  .eh  .mf     Kustutatud/kasutamine lõpetatud: .an  .bu  .cs  .dd  .zr  .tp  .um  .yu       IDN domeenid:  .бг  .мкд  .рф   ‏.срб  ‏.укр
Immuunvahendatud hemolüütiline aneemia

Immuunvahendatud hemolüütiline aneemia (Immune Mediated Hemolytic Anemia – IMHA) on loomadel kirjeldatud regeneratiivse aneemia vorm, mille korral esinevad veres erütrotsüütidevastased antikehad.
Kui erütrotsüütidevastaste antikehade olemasolu põhjus ei ole teada, nimetatakse immuunvahendatud hemolüütilist aneemiat primaarseks immuunvahendatud hemolüütiliseks aneemiaks. Sekundaarse immuunvahendatud hemolüütilise aneemia korral esineb mõni muu haigus (põhjus), mis põhjustab omaenda erütrotsüütide vastaste antikehade tekke.
IMHA põhjuseks võivad olla infektsioonid (näiteks FeLV, FIV, FIP, leptospiroos, babesioos), ravimid (sulfoonamiidid, tsefalosporiinid, vaktsiinid), kasvajad, immuunhaigused (SLE, hüpotüreoidism, immuunpuudulikkus) ja geneetiline soodumus.
IMHA esineb sagedamini noortel täiskasvanud koertel, olles sagedasemaks hemolüütilise aneemia põhjuseks.
Kassidel esineb IMHA harvemini kui koertel. Primaarset IMHA-d on esineb sagedamini isastel lühikarvalistel kassidel .
Anne Kyllönen

Anne Maria Kyllönen (sündinud 30. novembril 1987 Kajaanis) on Soome murdmaasuusataja.
Kyllönen esindab klubi Kainuun Hiihtoseura. Suusatamisega hakkas tegelema kolmeaastaselt.

Tiitlivõistlustel

Kyllönen sai 2005. aasta Euroopa noorte taliolümpiafestivalil Montheys Šveitsis sprindis ja 5 km distantsil pronksmedali. 2007. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Tarvisios sai ta teatesõidus pronksmedali. 2010. aasta kuni 23-aastaste maailmameistrivõistlustel Hinterzartenis oli ta 10 km klassikas neljas.
2011. aasta maailmameistrivõistlustel Oslos saavutas ta vabatehnikasprindis 33. koha. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Val di Fiemmes oli ta klassikasprindis 26., suusavahetusega sõidus 17. ja 30 km klassikas kaheksas. 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis sõitis ta teatevõistluses pronksmedali võitnud Soome naiskonna avavahetust, 10 km klassikas oli neljateistkümnes, vabatehnikasprindis kuueteistkümnes ja suusavahetusegasõidus 33.

Maailmakarikavõistlustel

Kyllönen osales esimesel maailmakarikasarja etapil 2007. aasta detsembris Kuusamos sprindis. Esimest korda jõudis ta punktikohale 2010. aasta märtsis Drammenis, kui oli sprindis 13. Esimest korda jõudis ta esikümnesse 2012. aasta jaanuaris Milanos, kui oli sprindis viies. 2011.–2012. aasta hooajal oli ta sprindis lõplikus paremusjärjestuses üheksas. Esimest korda jõudis ta poodiumile 2012. aasta detsembris Canmore'is, kui oli 10 km klassikas teine. 16. detsembril oli ta Canmore'is suusavahetusegasõidus samuti teine.
2012.–2013. aasta Tour de Ski etapil Oberhofis oli Kyllönen 9 km klassikas kolmas ja saavutas üldkokkuvõttes üheksanda koha. Sotši etapil võitis ta paarissprindis koos Mona-Lisa Malvalehtoga esikoha ja oli etapil Davosis individuaalsprindis kolmas. 2012.–2013. aasta hooajal oli ta lõplikus järjestuses seitsmes, tavadistantsidel ja sprindi arvestuses viies. 2013.–2014. aasta hooaja etapil Asiagos oli Kyllönen klassikasprindis teine ja võitis koos Aino-Kaisa Saarineniga teatesprindis esikoha. 2013.–2014. aasta Tour de Skil oli ta kahel etapil kolmas ja üldjärjestuses kuues. Hooaja sprindiarvestuses oli ta kümnes.

Maailmakarikavõistlustel

Anne Kyllönen on individuaalarvestuses osalenud (seisuga 7. veebruar 2016) 152 maailma karikavõistluste etapil ja jõudnud esikolmikusse kaheksal korral, neist kolmel korral on ta on teine ja viiel korral kolmas.
Kohila

Loodus

Kohila asub 20 km Raplast põhja pool ja 28 km Tallinnast (Järvelt) lõunas. Alevit läbib Tallinna–Rapla–Viljandi/Pärnu raudtee. Alevis on Kohila raudteejaam. Raudteed pidi on Balti jaamast Kohilasse 34 km.

Ajalugu

Kohila küla (Koil) mainiti esmakordselt saksakeelsetes allikates aastal 1241, see on kuulunud Hageri kihelkonda.
19. sajandi lõpuaastail rajati Kohilasse, tolleaegse nimega Kapa-Kohilasse (vene keeles Капа–Койлъ), puupapivabrik, mis aastal 1907 muudeti paberivabrikuks. 
1901. aastal anti Kohilas käiku kitsarööpmelise raudtee Tallinna–Viljandi raudteeliini haru, mis hiljem vahetati laiarööpmelise vastu.
1945. aastal sai Kohila aleviks.

Üritused

Alates 2006. aastast toimub enne emadepäeva laupäevane põnnide paraad. Põnnide vanemad veavad vankrites oma lapsi mööda Vabaduse tänavat lasteparki, kus toimub kontsert ja eelmisel aastal sündinud laste vanemate autasustamine.
Alates 2007. aastast toimub Kohilas kergejõustiku võistlussarja "Bigbank kuldliiga" üks suviseid etappe.
Igal suvel toimub Kohilas muusikasündmus Kapa Festival.

Tuntud inimesi

Kohilast on pärit ettevõtja Urmas Sõõrumaa, lauljad Kadi Toom, Vaiko Eplik ja "Eesti otsib superstaari 2007" võitja Birgit Õigemeel ning jalgpallur Enar Jääger.
Põhja-tõmmusilmik

Põhja-tõmmusilmik (Erebia embla) on silmiklaste sugukonda kuuluv liblikas. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012).
Eestis on ta väga haruldane. Teda on leitud Valga ja Põlva maakonnas juunis ja juuli algul.
Scotti maakond (Arkansas)

Ajalugu

Maakond moodustati 1833. aastal.
Irina Štork

Karjäär ja saavutused

Irina on Taaviga tulnud neli korda Eesti meistriks jäätantsus.
Juunioride maailmameistrivõistlustel 2007. ja 2008. aastal saavutas Taavi Irinaga 22. koha, 2010. aastal 28. koha, 2011. aastal 10. koha ja 2012. aastal 11. koha.
Koos Taavi Rannaga esindas ta Eestit Vancouveri taliolümpiamängudel, kus lõppvõistlusel  jäädi viimasele, 23. kohale.
2012. aastal Sheffieldis toimunud Euroopa meistrivõistlustel tuli paar Taavi Rand – Irina Štork 28 paari hulgas 14. kohale. Sama aasta maailmameistrivõistlustel tulid nad 22. kohale.
Zagrebis toimunud 2013. aasta iluuisutamise Euroopa meistrivõistlustel saavutasid nad 11. koha.
2015. aastal teatas karjääri lõpetamisest.
Külli Tomingas

Külli Tomingas (sündinud 29. juuni 1972 Pärnus) on eesti ooperilaulja (metsosopran).
Ta on lõpetanud Tallinna konservatooriumi (Urve Tautsi klass).
Tomingas elab praegu (2014) Itaalias.
Charles-Augustin Sainte-Beuve

Charles-Augustin Sainte-Beuve (23. detsember 1804 Boulogne-sur-Mer – 13. oktoober 1869 Pariis) oli prantsuse kirjanduskriitik ja kirjanik.
Sainte-Beuve'i kirjanduskriitika lähtus arusaamast, et kirjaniku teos on ennekõike tema elu peegeldus ning teose seletusi tuleb otsida autori eluloost. Ühena esimestest kritiseeris seda seisukohta Marcel Proust oma kuulsas esseekogumikus "Sainte-Beuve'i vastu" ("Contre Sainte-Beuve") (avaldatud postuumselt 1954. aastal).

Elukäik

Sainte-Beuve õppis aastatel 1824–1827 arstiteadust, kuid seejärel loobus meditsiiniõpingutest ning pühendus täielikult kirjandusele. 1827. aastal kirjutas 22-aastane Sainte-Beuve ajakirjas Le Globe kiitva arvustuse Victor Hugo luulekogu "Odes et Ballades" kohta. Sellest sai alguse Sainte-Beuve'i lähedane sõprus nii Hugo kui kogu noorte romantikute kirjandusringkonnaga. Hiljem meeste sõprus jahenes, muuhulgas ka seetõttu, et Sainte-Beuve'il oli afäär Hugo abikaasaga.
1844. aastast oli Sainte-Beuve Prantsuse Akadeemia liige. Juhuse tahtel pidas vastuvõtukõne Victor Hugo.

Looming

Sainte-Beuve avaldas luulekogusid ja osaliselt autobiograafilisi romaane, neist tuntuim on 1834. aastal ilmunud "Nauding" ("Volupté"). Tema romaanid saavutasid aga vaid tagasihoidliku tuntuse. Hiljem pühendus Sainte-Beuve peamiselt kirjanduskriitikale, mis moodustab väärtuslikuma osa tema loomingust. Teda on nimetatud kriitikakuningaks. "Ta leidlikkus, psühholoogiline teravpilk ja interpretatsiooniosavus otsivad endale maailmakirjanduses võrdset," on öelnud Aleksander Aspel teoses "Valik prantsuse esseid" (lk 264).
Läkaköha

Läkaköha on väga nakkav gramnegatiivse bakteri Bordetella pertussis’e põhjustatud hingamisteede infektsioon.

Läkaköha definitsioon

Läkaköha on üle kahe nädala kestev köhaga kulgev haigestumine, millel korral esineb vähemalt üks järgmistest sümptomitest: paroksüsmaalsed köhahood, inspiratoorsed repriisid (köhahoojärgne kõõksuv sissehingamine) ja köhahoojärgne oksendamine. Köhahoogudel ei ole teist teadaolevat põhjust(1).

Läkaköha epidemioloogia

Läkaköha vastu hakati Eestis vaktsineerima 1957. aastal, vaktsineerimine oli efektiivne ja haigestumus langes 1970.-1980. aastatel enam kui 90%, võrreldes vaktsineerimiseelse ajaga (Joonis 1) (2). Viimastel aastakümnetel on läkaköhasse haigestumine oluliselt suurenema hakanud ning läkaköha on tänapäeval kõige enam levinud vaktsiinvälditav haigus ka nendes riikides, kus läkaköha vaktsiiniga hõlmatus on kõrge (3). Ka Eestis on riiklikult registreeritud haigestumuse trendid sarnased teiste kõrge immuniseerimistasemega riikidega (3). Kui 1970. ja 1980. aastatel oli haigestumus ~3–4 juhtu 100 000 elaniku kohta, siis alates taasiseseisvumise ajast on haigestumus oluliselt suurenenud ning 2010. aastal registreeriti Eestis läkaköha 97 juhtu 100 000 elaniku kohta (Joonis 1) (2, 3). See oli suurim aastane haigestumus Euroopas. Alates 2012. aastast on Eestis läkaköhasse haigestumus püsinud madalal tasemel 4-5 haigusjuhtu 100 000 elaniku kohta (Joonis 1). Viimane läkaköhast tingitud surmajuht oli 2007. aastal(4).
Eestis vaktsineeritakse lapsi alates 2008. aastast atsellulaarse läkaköha vaktsiiniga. Esimesel eluaastal saavad lapsed kolm läkaköha vaktsiini doosi 3-, 4,5- ja 6-kuuselt ning tõhustusdoosid 2-aastaselt, 6-7-aastaselt (alates 2008) ja 15-16-aastastelt (alates 2012) (5).

Soovitused läkaköha diagnoosimiseks Eestis

Alla 1-aastased lapsed (10): PCR-analüüs tuleb teha ninakaapest või ninaneelu aspiratsiooni materjalist nii ruttu kui võimalik pärast sümptomite tekkimist, kuid mitte hiljem kui haiguse esimese nelja nädala jooksul. Võimaluse korral tehakse lisaks ninaneelu materjali külvamine, kui haigus on kestnud kuni kaks nädalat.
Ülejäänud isikud (10): Kui köha on kestnud alla kahe nädala, tehakse PCR-analüüs ninakaapest või ninaneelu aspiratsiooni materjalist. Võimaluse korral tehakse lisaks ninaneelu materjali külvamine. Kui köha on kestnud 2–4 nädalat, tehakse PCR ninakaapest või ninaneelu aspiratsiooni materjalist ja määratakse PT Ig kontsentratsioon. Kui köha on väldanud üle nelja nädala, määratakse PT Ig kontsentratsioon.

Läkaköha ravi

Antibiootikumravi asitromütsiiniga tuleb alustada nii ruttu kui võimalik kuni 21 päeva jooksul haiguse algusest. Antibiootikumravi ei pruugi kergendada haiguse kulgu ega lühendada haiguse kestvust.
Johann Christian Eberhard

Johann Christian Eberhard (20. märts / 31. märts 1762 Tartu – 4. jaanuar / 16. jaanuar 1834 Rapla) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis Tallinna Gümnaasiumis. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 5. septembril 1781) Göttingeni Ülikoolis. Ordineeriti õpetajaks 3. septembril / 14. septembril 1788.
Ta oli aastatel (kutsuti 1. juunil / 12. juunil 1788) 1788–1834 Rapla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja. 1. veebruaril / 13. veebruaril 1805 kutsuti Peterburi liturgilisse komiteesse. Aastatel 1828–1834 oli ta Lääne-Harju praostkonna praost.
Ta levitas oma kihelkonnas Otto Wilhelm Masingu 1818. aastal ilmunud teose trükipoognaid.

Isiklikku

Tema isa Otto Wilhelm Eberhard oli Vastseliina ja Rapla koguduste õpetaja, tema äi Franz Friedrich Ploschkus oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja.
Pinot Grigio

Ajalugu

Pinot Grigio on pärit Prantsusmaalt. Tavaliselt on valged viinamarjad rohelised, kuid Pinot Gris on pigem hallikas sinakas, millest on ta saanud ka endale nime. Vein on sündinud Burgundias, kuid leidis oma tee Šveitsi aastatel 1300, kus seda peeti keisri lemmikuks. Sealt edasi jõudisid viinamarjad Põhja-Itaaliasse, kust sündis tõeline Pinot Grigio lugu. 
Itaalias sai Pinot Gris'ist Pinot Grigio, kus see sai tuntuks just Kirde-Itaalia piirkondades: Lombardia, Veneto, Friuli, Trentino ja Alto Adige. Veinist sai kuulsaim valge vein maailmas, mida hakati eksportima ka Ameerikasse.

Alsace

Alsace on peetud üheks maailma kauneimaks veinipiirkonnaks. Paljude eestlaste poolt armastatud ongi just Alsace’ist pärit veinid.Pikk põhjast lõunasse ulatuv veiniala, mis on tuntud ka kui Alsace’i veiniteena. Kuulub nüüdsest Prantsusmaale (alates aastast 1945), kuid on kuulunud vahel ka Saksamaale, selle tõttu on sealsed kohanimed pigem saksapärased.

Austraalia

Kokku on Austraalias Pinot Grigio taimi 3731 hektarit  ning neli piirkonda: Victoria, Lõuna-Austraalia, Uus Lõuna-Wales, Tasmania. Epitsenteriks on Victoria piirkond. Sealne King Valley küla jahe kliima ja Itaalia kogukond toodab väga head Pinot Grigio veini. Ka teised piirkonnad on ideaalsed oma kliima poolest, et toota maitsavat Pinot Grigio veini.

Saksamaa

Saksamaa on aastasadu olnud Eestile oluline veinimaa. Saksamaa toodangut iseloomustab nõtkus, kergus, maitseküllased valged veinid.
Baden on Saksamaal kõige lõunapoolsema veinipiirkond. Ülekaalus on Baden'is Pinot'de perekond (Balnc, Gris ja Noir) - kokku umbes 40% kasvupinnast. Saksamaal kutsutakse Pinot Grigio't Ruländer'iks ja Grauburguner'iks, kuna tegemist on suitsuse ja vürtsika veiniga.

Itaalia

Kirde-Itaalia jääb Pinot Grigio tootmise maailma esinumbriks. Piirkond ekspordib igal aastal suurel hulgal veini, peamiselt Ühendkuningriiki ja USAsse. Tuleb siiski märkida, et seal on ka rohkelt näiteid selles piirkonnas asuvatest premium veinidest, mille kaal ja tekstuur on võrreldavad mis tahes Pinot Gris'i villimisega. Mõnedes Itaalia osades kasutatakse sorti vahuveinide valmistamiseks.

Veini omadused

Mida heledam vein on, seda happelisem maitse sellel on. Sõltuvalt sellest, kus viinamarju kasvatatakse oleneb veini maitse. Pinot Grigio'l ei ole silmatorkavalt ainulaadset maitset, mida Moscato või Riesling teeb, kuid see pakub värskendavat hapendust ja kaalukat tunnet oma keelele.
Veini kirjeldus: poolkuiva, täidlase ja jõulise vürtsiga.  Puuvilja maitsed, mida tunneb veini juues: laim, roheline õun, sidrun, pirn, valge nektariin ja valge virsik. Veel võib tunda maitseid: mandel, mesilase mesi, nelk, ingver, vürts.
Neshoba maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1833. aastal.
Kalle Eller

Haridus

1964–1970 õppis Tartu Ülikoolis, inglise ja eesti filoloogia erialal.
Meili Rei

Meili Rei (aastani 1969 Mugra, 22. juuli 1943 Tartus–02. mai 2019) on Eesti lihatehnoloog.

Elulugu

Meili Rei on metsavahi tütar.
Lõpetas 1960 Võnnu Keskkooli, 1965 EPA ja 1969 Moskva Liha- ja Piimatööstuse Tehnoloogia instituudi aspirantuuri; tehnikakandidaat (1969, Samas), väitekiri ""Исследование влияния целесообразности использования бактериальных культур Streptococcus diacetilactis и Lactobacterium plantarum при производстве сыровяленых колбас в связи с их влиянием на накопление летучих җирных кислот", tehnikadoktor (1995, TTÜ), väitekiri "Lihatehnoloogia teaduslikud alused". Oli 1966–70 Tallinna külmhoone tehnoloogiainsener, 1970–75 EPMÜ liha- ja piimatehnoloogia kateedri assistent, 1975–79 vanemõpetaja, 1979–91 dotsent, 1991–92 liha- ja piimatehnoloogia instituudi dotsent ja juhataja, 1992–94 lihatehnoloogia õppetooli professor ja juhataja, 1994–2002 lihainstituudi professor ja juhataja, aastast 2002 veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi toiduteaduse osakonna juhataja ja professor.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: toorsuitsu- ja kuivvorstide tehnoloogia täiustamine, bakterikultuuride valik ja kasutamine vorstide tootmisel, liha asendusainete kasutamine keeduvorstide tootmisel, liha ja lihasaaduste sensoorne hindamine, valgurikaste toodete (konservide, tablettide) valmistamine sportlaste eritoitlustamises, vere ja verefraktsioonide kasutamine, teisejärguliste tapasaaduste kasutamine. 98 teadustrükist, saanud autoritunnistusi.
Viktor von zur Mühlen

Viktor von zur Mühlen (23. märts 1879 Võisiku – 1950 Bautzen) oli baltisaksa päritolu põllumees, Eesti ohvitser (kapten) ja poliitik.

Elulugu

1879. aastal Võisikul sündinud Viktor von zur Mühlen sai alghariduse Pärnus. Hiljem õppis ta Tallinna Nikolai Gümnaasiumis.
Astus aastal 1900 vabatahtlikult tsaariarmeesse ja teenis kaardiväe ratsapolgus. Aastatel 1902–1908 elas Võisikul oma mõisas ja tegutses põllunduse ja hobuste aretusega. Talle kuulus I klassi tõu- ja võidusõiduhobuste tall ning ta ise oli meisterratsutaja. 1905. aasta revolutsiooni ajal korraldas ta Viljandimaal mõisaomanikest vabatahtlikud kaitsesalgad. Esimesest maailmasõjast võttis ta osa kaardväe ratsapolgus staabirittmeistri aukraadis.
Aastal 1918 korraldas ta Viljandis baltisakslaste omakaitseüksuse, viis selle Tartusse ja ühendas sealse baltisakslaste omakaitseüksusega. 1919. aastal oli ta Balti pataljoni staabiülem ja pataljoni ülema abi, kuni üksuse demobiliseerumiseni staabiülem.
Aastatel 1920–1939 oli ta põllupidaja, majandustegelane ja poliitik. Aastal 1934 valiti ta rahvussotsialistliku Saksa-Balti erakonna esimeheks. Ent ta oli sunnitud poliitikast lahkuma, kuna Eesti võimudele ei meeldinud Hitleri ideede levik siin. 30. novembril 1934 määras Tallinna-Haapsalu Rahukogu talle illegaalse organisatsiooni "Baltische National-Sozialistische Bewegung in Estland" juhtimise eest 150 krooni rahatrahvi või selle mittemaksmisel 1½ kuud aresti.
Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Eestist lahkudes kinkis ta haridusministeeriumile märkimisväärse kogu mitmesuguseid väärtuslikke kunstiesemeid ja raamatuid. Aastatel 1940–1945 elas ta Poseni lähedal Wargeni mõisas (praegu Wargovo, Poznani lähedal, Oborniki maakonnas Suur-Poola vojevoodkonnas). 1945. aasta jaanuari alguses murdsid venelased rinde läbi ja Punaarmee tankid veeresid Oderi suunas. Tema õde ja õemees jäid kadunuks, noorem poeg Hermann sai mürsuplahvatuses surma, abikaasa Birutta suri mõni päev hiljem raskesti haavatuna. See kõik toimus 1945. aasta jaanuari lõpupäevadel Ziechowi lähedal (Brandenburgi liidumaal, Poola piiri ääres). Viktor ise jõudis tänu vanema poja Otto abile Neumarki Oderi ääres. Pärast sõda elas ta Rossowi lähedal (Uecker-Randow' kreisis, Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal) ühes suurtalus ja töötas põllutöölisena. Aastal 1948 arreteeriti ta NKVD poolt ja teda süüdistati valekaebuse põhjal spionaažis ning talle määrati 25-aastane vanglakaristus. Ta suri 1950. aasta suvel Bautzeni koonduslaagris.

Isiklikku

Tema esimene abikaasa (nad abiellusid aastal 1908) oli austria päritolu kirjanik ja tõlkija Hermynia Zur Mühlen (1883–1951; sündinud krahvitar de Crenneville-Poutet), kes juba lapsena ihkas saada lahti oma seisusest ning leidis hiljem tee pahempoolsete jõudude juurde. Abielu purunes maailmavaateliste erinevuste tõttu.
Tundeelu

Tundeelu on üks psüühiline funktsioon, mille eesmärk on reguleerida inimese/looma tundmusi.
Tundeelu uurimisega tegeleb psühholoogia.

Emotsionaalne reaktiivsus

Vastusena keskkonna tingimuste muutustele võivad tundmused avalduda erineva intensiivsusega. Evolutsiooni käigus on välja kujunenud tundmuste väljendumise optimaalne intensiivsus. See, kui tugevalt avaldub tundmus keskkonna mõjuri toimel, sõltub tundeelu omadusest, mida nimetatakse emotsionaalseks reaktiivsusest. Mida kõrgem on emotsionaalne reaktiivsus, seda elavamalt tundmus avaldub. Normaalselt kõigub emotsionaalne reaktiivsus üsna märgatavates piirides. On inimesi, kelle tundmusavaldused on üsna tagasihoidliku intensiivsusega, ja on inimesi, kes reageerivad ümbritseva keskkonna muutustele vägagi tormakalt. Ühesuguse intensiivsusega negatiivsele keskkonnamõjurile võivad erinevad inimesed sõltuvalt emotsionaalsest reaktiivsusest reageerida kas ükskõiksuse, pahameele, tigeduse, viha või raevuga.
Emotsionaalne reaktiivsus on kaasasündinud nähtus ja iseloomustades olulisel määral isiksust, püsib elu vältel ühesugusel tasemel.

Temperament

Sõltuvalt emotsionaalsest reaktiivsusest ja meeleolust on inimesed erinevate afektiivsete stiilide ehk temperamentidega.
Ilmselt esimesena on temperamendi erinevaid tüüpe kirjeldanud Hippokrates oma kehamahlade teoorias: veri, lima, kollane sapp, must sapp, millel põhineb ka tänapäeval laialt tuntud Galenose temperamenditüüpide liigitus: melanhoolik, flegmaatik, sangviinik, koleerik.
Kuigi temperament on osa inimese isiksusestruktuurist ning suuremal või vähemal määral stabiilne ja kestev afektiivse käitumise süsteem (ja mõningate arvamuste kohaselt temperament ja isiksus kattuvad), sisaldab isiksus siiski rohkem tunnuseid kui temperament.
Aberdeen (Washington)

Aberdeen on sadamalinn USA-s Washingtoni osariigis Grays Harbori maakonnas. Ta piirneb Hoquiami ja Cosmopolisiga ning asub umbes 70 km Olympiast lääne pool.
Elanike arv on 2000. aasta rahvaloenduse andmetel 16 461.
Peamised majandusharud on metsatööstus, kalapüük ja konservitööstus. Linn on maakonna majanduskeskus.
Aberdeeni peetakse grunge sünnikohaks, sest sealt on pärit Kurt Cobain ja Krist Novoselic.
Mälestis

Mälestis on ajaloolise, teadusliku, kultuurilise väärtusega või loodusväärtuslik objekt.
Mälestised võivad kuuluda muinsuskaitse või looduskaitse alla või mälestiste säilitamisega tegelevale organisatsioonile.
Tartu bastionid

Tartu bastionid kavandati Tartu linna muldkindlustustena Rootsi võimu ajal 1660. aastate lõpul, igale kavandatud bastionidest anti hiljem Rootsi valitsejate nimed. Enne Põhjasõja algust saadi kaheksast bastionist valmis vaid neli, mõnd jõuti ka alustada. Nelja bastioni asendit võib linnaplaanilt tänapäeval hinnata Vallikraavi tänava kontuuri järgi.
Tartu varasemad kindlustused olid rajatud suurtükkide eelsel ajal ning sõdades hävinud, suurekaliibriliste tulirelvade kasutuselevõtt muutis aga kaitserajatiste ehitamist täielikult. 1653. aastal kaebas Tartu komandant Andreas Koskull tollasele Liivimaa kindralkubernerile Gustav Hornile, et linna kindlustused on täiesti lagunenud ning tornide vilets seisund ei luba kasutada neis asuvaid suurtükke. See oli tõenäoliselt üks põhjustest, miks Tartu 1656. aasta juulis venelaste piiramisele alistus.
Uute bastionide plaanid telliti saksa päritolu fortifikatsiooniinsenerilt Jacob Stael von Holsteinilt. 1660. aastate lõpul alustati kindlustusvööndi ehitust, mis katkes aga sõja tõttu.
Ehkki 1708. aastal Tartu Peeter I käsul laastati, tehti Katariina II valitsemisajal plaane Rootsi-aegsete Tartu kindlustuste taastamiseks ja laiendamiseks ning alustati ka selleks tarvilikke ehitustöid. Poliitilise olukorra muutudes tundis Vene keisririik end siiski üha kindlamalt ning 1782. aastal kustutati Tartu kui sisemaine asula kindluslinnade nimekirjast. Sellega seoses lubas Katariina II 18. sajandi vältel korduvalt tulekahjudest laastatud linna elanikel kasutada kindlustuste, nii bastionide kui ka linnamüüri materjali tsiviilehituseks.
Dendrophidion

Levila

Need maod on levinud Mehhikos, Kesk ja Lõuna-Ameerikas.
NLKP KK juures asuv Kõrgem Parteikool

NLKP KK juures asuv Kõrgem Parteikool (vene Высшая партийная школа при ЦК КПСС) oli 1939-1978 Moskvas tegutsenud kõrgem parteiline õppeasutus (kõrgem parteikool), mis valmistas ette kaadritöötajaid Nõukogude Liidu, sealhulgas NLKP jaoks.
Kooli lõpetas umbes 10 000 õpilast ja rohkem kui 14 000 käisid seal täienduskursustel.