google/wiki40b huggingface dataset:
Kolmefaasiline süsteem

Kolmefaasiline süsteem on mitmefaasiliste elektriahelate süsteemi erijuhtum, milles on kolm võrdse sagedusega, üksteise suhtes kindla nurga võrra ajas nihutatud siinuselist (ühe allikaga loodud) elektromotoorjõudu. Need elektromotoorjõud (nagu ka vastavad elektrivoolud) on üksteise suhtes nihutatud ¹⁄₃ perioodi ehk 120° võrra.

Terminikasutusest

20. sajandi alguse eestikeelses tehnikakirjanduses oli saksa keele eeskujul mitmefaasilise voolu kohta kasutusel sõna "keerdvool" (Drehstrom), kuna nendega kaasneb pöörlev magnetväli.
Pöörleva pingesüsteemiga kaasnev magnetväli oli tööstuses elektrimootorite käimapanekul väga oluline. Seetõttu kasutatakse tavakeeles kolmefaasilise süsteemi kohta vahel eksitavat nime "tööstusvool" (промышленный ток).

Tähtühendus

Tähtühendus on niisugune ühendus, kus elektrigeneraatori kõigi kolme mähiste ühed otsad on kokku ühendatud. Seda ühenduspunkti nimetatakse neutraalpunktiks (varem nullpunktiks). Samamoodi on ühendatud elektritarviti faaside otsad. Juhet, mis ühendab kahte neutraalpunkti omavahel nimetatakse neuraaljuhtmeks (neutraaljuhiks).
Kui elektritarviti näivtakistused Zₐ, Zb ja Zc on omavahel võrdsed, siis sellist koormust saab nimetada sümmeetriliseks.

Neutraaljuhtme katkemisest tingitud ohud

Kolmefaasilises süsteemides on sümmeetrilise koormuse erijuhul elektritarvititel ühesuurused faasipinged, isegi kui neutraaljuhe puudub. Kui tegemist on mittesümmeetrilise koormusega, siis neutraali katkemisel võib elektritarviti sattuda faasipingest kõrgema alla. See on sageli elektriseadmete riknemise põhjuseks. Ohu vähendamiseks ehitatakse tarbija lähedale (liitumispunkti juurde) kordusmaandus.

Kolmnurkühendus

Kolmnurkühendus on niisugune ühendus, kus ühefaasilised vooluahelad on ühendatud kolmnurka: esimese ühefaasilise ahela lõpp on ühendatud teise algusega, teise ühefaasilise ahela lõpp kolmanda alusega, ning kolmanda ühefaasilise ahela lõpp on ühendatud esimese algusega.
Maast isoleeritud kolmnurkühenduses juhistiku eeliseks on asjaolu, et isolatsioonirike ei põhjusta elektri väljalülitumist. Ühtlasi on see ka maast isoleeritud kolmnurkühenduse puuduseks hoone elektripaigaldistes, kus puuduvad sellele erisüsteemile sobilikud isolatsioonikontrolliseadised. Tavalised rikkevoolukaitselülitid ei pruugi rikke korral rakenduda.
Brokelandsheia

Brokelandsheia on majanduspiirkond Norras Aust-Agderi maakonnas Gjerstadi vallas maantee E18 ääres. See on valla tähtsaim majanduspiirkond.
Brokelandsheia kaubanduskomisjon korraldab iga-aastaseid Brokelandsheia päevi, kus käib 30 000 külastajat.
Brokelandsheiast saab tulevikus koht, kus kohtuvad raudteelõigud Sørlandsbanen ja Vestfoldbanen, Oslo ja Kristiansandi vahelise transpordi sõlmpunkt.
Brokelandsheias Brokelandis on endine pegmatiidikarjäär.
Palupera vald (Otepää kihelkond)

Palupera vald (saksa keeles Gemeinde Palloper) oli vald Otepää kihelkonnas Tartumaal.
Vald loodi 1866. aastal.
1939. aasta valdade reformi käigus arvati Palupera valla Kure, Kähri, Koorvere, Meegaste, Vaela, Rebaste ja Albi külad ning osa Kundse ja Vanamõisa piirkondadest uue Aakre valla koosseisu. Atramõisa, Soe ja Miti külad, Palupera asunduse ja Palu veski maa-alad ning Palupera vallamaja ümbruse maa-ala kuni Palupera metsavahikoha, Kriska ja Oinamäe taludeni, viimased kaasa arvatud, läks Rõngu valla koosseisu.
Palupera vallas on sündinud kirjanik Mats Traat, sõjaväelane Karl Parts ja pedagoog Heino Mägi.
Jakob von Derfelden

Jakob Johann von Derfelden (juuli 1764 – 2/14. jaanuar 1829) oli Karja mõisnik ja Vene sõjaväelane (major).
Tema vanemad olid Kurna ja Jälgimäe mõisnik Detloff Johann von Derfelden (1721–1794) ja Hedwig Elisabeth Stael von Holstein (1736–1768).
Ta abiellus Anna von Wartmanniga (1778–1848), viis poega ja kolm tütart.
1808. aastal ostis ta Otto Wilhelm von Derfeldenilt Karja mõisa ja müüs selle 1825. aastal Carl Jordanile. Ta immatrikuleeriti Saaremaa rüütelkonda.
Andaluusia hobune

Välimus

Andaluusia hobused on valdavalt halli värvusega. Turjakõrgus on keskmiselt 1,52-1,54 meetrit. Andaluuslane on välimuselt elegantne ja ilus hobune. Tal on pikk pea, korrapärane ümar nina ja suured väljendusrikkad silmad. Teised iseloomulikud jooned on külluslik lakk, väiksed kõrvad ja lihaselised õlad. Õlad on madalad ja ümarad, samuti kui selg. Saba ulatub peaaegu maani. Jäsemed on keskmise suurusega, teravajoonelised, aga tugevad. Lakk ja saba moodustuvad siidjatest karvadest.

Päritolu

Hispaania: Andaluusia provintsid Cadiz, Sevilla ja Medina Sidonia. Hobusekasvandus:Jerez de la Frontera.
Alex Yoong

Alex Yoong (sündinud 20. juulil 1976) on endine Malaisia Vormel 1 sõitja. 
Yoong sõitis Vormel 1 sarjas ainult ühe aasta, 2002. aastal KL Minardi meeskonnas. See hooaeg tal ebaõnnestus. Oma  paljude sõiduvigadega jäi ta selgelt alla tiimikaaslasele Mark Webberile. Hooaja lõpuks asendati ta testisõitja Anthony Davidsoniga.
Puski õigeusu kirik

Puski Kristuse Sündimise kirik (ka Kõrgessaare Kristuse Sündimise kirik) on kirik Hiiu maakonnas Kõrgessaare vallas Puski külas. Kirik ehitati aastatel 1889–1891. Hoone seisund on avariiline. Kirik on kultuurimälestiste registris alates 1999. aastast.
Pindi vald

Pindi vald (saksa keeles Bentenhof) oli vald Võrumaal Rõuge kihelkonnas.
Vald eksisteeris 1876–1939. Enne 1876 eksisteeris Pindi-Leevi vald, mis 1876 eraldus Pindi ja Leevi vallaks.
1892 liideti Pindi vallaga Leevi vald.
Diane Schuur

Diane Joan Schuur (sündinud 10. detsembril 1953) on USA lauljatar-pianist, tänapäeva džässi üks hinnatumaid artiste.
Diane Schuur on sünnist saati pime. 
Tema esimene singel "Dear Mommy and Daddy" ilmus 1971. aastal.
Aastal 1975 kutsus trummar Ed Shaughnessy teda koos oma bigbändiga esinema Monterey džässifestivalile. Läbimurre saabus samal festivalil 1979. aastal, kus saksofonist Stan Getz vaimustus tema talendist ning kutsus ta Valgesse Majja esinema.
Aastal 1984 kutsus tollane Ameerika esimene leedi Nancy Reagan Schuuri teist korda esinema Valgesse Majja. Selle kontserdi raadioülekanne tõi talle plaadilepingu firmaga GRP. Samal aastal ilmus ka tema esimene plaat "Deedles".
Oma esimese naisvokalisti Grammy võitis ta 1986. aastal, järgmine tuli juba 1987. aastal. Pärast neid auhindu on teda võrreldud džässmuusika suurte leedide Sarah Vaughni ja Ella Fitzgeraldiga.
Aastal 2002 külastas Diane Schuur Eestit ning oli džässifestivali "Jazzkaar" peaesineja.
Ants Roos

Haridustee

Roos õppis Paide algkoolis, Türi kihelkonnakoolis ja Tallinna linnakoolis. Omandas 1907. aastal Tallinnas pedagoogikakursustel algkooliõpetaja kutse. 1910. aastal sooritas gümnaasiumi küpsuseksamid Pärnu Gümnaasiumis.
Aastail 1910 ja 1913–1917 õppis Peterburi Ülikoolis germaani filoloogiat ja filosoofiat. 1927. aastal lõpetas Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna pedagoogika eriala magistriväitekirjaga "Rahvuslik kasvatus koolis". Täiendas ennast pärast Teist maailmasõda Bostonis Massachusettsi Ülikooli kaheaastastel pedagoogika- ja psühholoogiakursustel.

Teenistuskäik

Oli aastail 1907–1910 Vändra kihelkonna Juurikaru külakooli ja Saaloma külakooli õpetaja. 1917–1919 töötas Tallinna Poeglaste Kaubanduskoolis õpetajana ning 1919. aastal Harjumaa koolinõunikuna.
Aastatel 1919–1920 oli ta Eesti Vabariigi esimene riigiraamatukoguhoidja, kellena pani aluse Riigiraamatukogu kujunemisele ja tööle.
Aastail 1919–1925 oli Roos Tallinna Õpetajate Seminari direktor. Tagandati ideoloogilistel põhjustel seminari direktori kohalt süüdistatuna halvas poliitilises kasvatustegevuses. Töötas 1925–1928 Tartus kutsevaliku nõuandla juhatajana ning Pallase kunstikooli pedagoogikaõppejõuna.
Aastast 1928 töötas Tallinna 1. Tütarlastegümnaasiumi direktorina.
Valiti 1917. aastal Maanõukogusse ja 1937. aastal Rahvuskogusse.
Põgenes 1944. aastal Saksamaale, kus tegutses mitmes põgenikelaagris eesti gümnaasiumi (mh Geislingeni Eesti Gümnaasium) õpetaja ja direktorina. 1949. aastal asus elama New Yorki, kus lõi kaasa eestlaste hariduselus.

Ühiskondlik tegevus

Roos osales Eesti Õpetajate Liidu tegevuses, kuuludes korduvalt liidu juhatusse. Aastail 1919–1921 oli Eesti Õpetajate Liidu häälekandja ajakirja Kasvatus toimetaja. Võttis osa Eesti Karskusliidu tegevusest ja oli üks ühingu Radikaal asutajaid.
Rebecca Kontus

Rebecca Kontus (sündinud 18. veebruaril 1984 Pärnus) on eesti laulja.
Rebecca Kontus on kutseline muusik, kes esitab ühevõrra veenvalt nii poppi, gospelit, funki, souli, rahvamuusikat kui ka džässi.
Ta on osa võtnud lauluvõistlustest "Tähtede laul" ja "Kaks takti ette". Laiemale üldsusele sai Rebecca tõenäoliselt tuntuks 2005. aastal, kui ta esindas Eestit Eurovisioonil ansambli Suntribe koosseisus. 2008. aasta märtsis laulis ta Riias toimunud "Sony Jazz Stage’il", kus tuli kolmandale kohale.
Ta on õppinud Georg Otsa Muusikakoolis pop-džässlaulu. Rebecca on teinud koostööd selliste omanäoliste muusikakollektiividega nagu SKA Faktor, R – Corp, tšellokvartett C-Jam, Estonian Dream Big Band, Tallinna Gospelkoor, Taavo Remmel ja Henri Peipman trio.
Priit Teniste

Priit Teniste (aastani 1977 Kits; sündinud 5. septembril 1971 Tartus) on Eesti korvpallitreener ja füsioterapeut.
Lõpetas 1989 Tartu 8. keskkooli ja 1993 füsioterapeudina TÜ Kehakultuuri teaduskonna.  
Tegelnud 1978–1989 Harri Russaku ning 1989–1993 Arne Laose ja Jüri Neissaare juhendamisel korvpalliga. 
Olnud 1993–95 Tartu Gaasi korvpallimeeskonna füsioterapeut, 1995–97 Tallinna Kalevi meeskonna ja Eesti meeste korvpallikoondise füsioterapeut, 1997–2005 Nybiti meeskonna treener-füsioterapeut (võitnud Eesti mv-tel 2 hõbedat ja 3 pronksi) ning 2005–06 Rapla meeskonna peatreener. 
Tegutsenud 2006–08 Eesti sõudekoondise füsioterapeudina, sh 2008 Pekingi OM-il. On olnud Föderatsiooni karika võistlustel Eesti tennisenaiskonna füsioterapeut. 
Aastast 2006 PT Trigeenika OÜ juhatuse liige.

Isiklikku

Priit Teniste on abielus, kodus on kasvamas poeg ja tütar.
Põhjatihane

Levila

Põhjatihane on laialt levinud pideval areaalil Euraasia parasvöötmes Inglismaast, Šotimaast ja Norrast läbi Siberi taigavööndi kuni Mandžuuria, Jaapani, Sahhalini, Kamtšatka poolsaare ja Korjakimaani. Levila põhjaosades on põhjatihane tavaline, lõunaosades paigutisem. Kesk-Siberis on põhjatihane arvukaim tihaseliik .
Eestis on põhjatihase pesitsusaegseks arvukuseks hinnatud 70 000 – 130 000 paari, talviseks arvukuseks 300 000 – 600 000 isendit.

Välimus

Põhjatihane on salutihasega väga sarnane. Tal on salutihasest suurem pea ja kohevam sulestik. Hea eristustunnus salutihase ja põhjatihase vanalindudel on põhjatihase tiiva küünrahoosulgede heledatest välisservadest moodustunud laik. Põhjatihase ja salutihase noorlinde on üksteisest raskem eristada. Kesk- ja Lääne-Euroopa alamliigid on salutihasega märksa sarnasemad.  Põhjatihase tunnuslikke häälitsusi on venitatud nasaalne karedakõlaline "däää däää".  Põhjatihasel on kaks erinevat laulu. Kevadlaul on heledakõlaline "djüü-djüü-djüü..." või "diü-diü-diü", mis sarnaneb vahel mets-lehelinnu kurvakõlalise lauluga. Teine laul koosneb kurinatest, viledest, vaiksetest sidinatest ja trilleritest.

Toitumine

Põhjatihane eelistab toiduotsingutel põõsa- ja puhmarinnet ning puude alavõra. Toiduks on putukad, ämblikud ja teised selgrootud, talvepoolaastal toitub rohkem seemnetest ja marjadest. Kogub toidutagavarasid.

Elupaik

Eestis on põhjatihane levinud igasugustes okas- ja segametsades, Lääne-Eestis ka lehtmetsades.  Skandinaavias, Euroopa idaosas ja Siberis asustab okasmetsi, sageli rabade lähedal asuvaid kuusemetsi. Lääne- ja Kesk-Euroopas eelistab lehtpuistuid. Mägedes leidub teda kuni metsapiirini.  Soomes pesitseb ka tundra kasevööndis, teda on seal korduvalt täheldatud polaarjoone taga talvitamas.

Pesitsemine

Põhjatihane rajab pesa pehkinud puutüvesse. Pesaõõne uuristavad mõlemad vanalinnud või kasutavad teiste suluspesitsejate vanu pesaõõsi, neid vajadusel laiemaks uuristades. Pesakastides pesitseb harva. Pesa koosneb kõrtest, niinest, samblast ja samblikust ning selle ehitab valmis emaslind. Täiskurnas on 5–10 muna, need on valged, punakaspruunide tähnidega. Emaslind haub umbes kaks nädalat. Pojad lendavad pesast välja 17–19 päeva vanustena. Pesitseb ühe korra aastas.
FrontPage Magazine

FrontPage Magazine on USA konservatiivne veebiajakiri. Peatoimetaja on David Horowitz. Ajakirja arvamuslugudes kritiseeritakse sotsialismi, Lääne islamiseerumist ja vasakpoolset kallutatust meedias ja ülikoolides. Pooldatakse Vabariiklikku Parteid ja Iisraeli.
Endel Nirk

Endel Nirk (15. detsember 1925 Koorküla vald  – 15. aprill 2018 Tallinn) oli eesti kirjandusteadlane, -kriitik ja kirjanik.
Endel Nirk oli pärit talupidajate perekonnast. Ta õppis 1933–1938 Koorküla algkoolis, 1938–1943 Tõrva Gümnaasiumis ja 1944–1949 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas, lõpetas eesti filoloogina. 1943–1944 oli mobiliseeritud Saksa sõjaväkke. Ta töötas 1949–1953 Tallinnas Sirbi ja Vasara toimetuses. Alates 1953. aastast töötas Endel Nirk Keele ja Kirjanduse Instituudis, kus oli 1953 –1962 teadur, 1962–1968 Oktoobri-eelse kirjanduse sektori ja 1968–1972 kirjandusteooria sektori juhataja. Aastatel 1976–1983 oli Endel Nirk Tallinna E. Vilde nim. Pedagoogilise Instituudi eesti keele ja kirjanduse kateedri professori kt. 1972–1976 ja alates 1983. aastast on ta olnud kutseline literaat. Filoloogiakandidaadi kraadi kaitses ta 1959. aastal ja filoloogiadoktori kraadi 1971. aastal. Endel Nirk on Kirjanike Liidu liige alates 1955. aastast.
Aastal 1980 kirjutas ta alla 40 kirjale.
Eduard Wöhrmann

Eduard Ludvig Wöhrmann (28. detsembril 1863 – 25. septembril 1934) oli eesti literaat.

Elulugu

Wöhrmann sündis Härjanurme külas Veski talus talurentniku pojana. Ta õppis 1872–1877 Jõune külakoolis ning töötas pärast isatalus ja mitmes ametis. Aastast 1907 elas ja töötas ta Tartus, kus ta ka suri.
Kullanool

Kuldne lehestikukonn (Phyllobates terribilis) on noolemürgikonn, kelle levila asub Colombia troopikas Vaikse ookeani rannikul. 
Kuldse lehestikukonna optimaalse elupaiga määravad vihmametsad, mis on sademerikkad (5000 mm aastas või enam), pinnakõrgus vahemikus 100–200 m, temperatuur vähemalt 26 °C ja suhteline niiskus 80–90%. Vabas looduses on kuldne lehestikukonn sotsiaalne loom, kes elab kuni kuuekesi rühmas, ent tehistingimustes võivad isendid elada ka suuremates rühmades.
Neid konnasid peetakse sageli nende väiksuse ja erksate värvide tõttu kahjutuks, kuid otsene kokkupuude või nende katsuminegi on üldjuhul surmavalt mürgine. Erksad värvid metsikus looduses on tihti biosemiootiliseks signaaliks, et tegu võib olla väga ohtliku elukaga.
Sofja Janovskaja

Sofja Aleksandrovna Janovskaja (vene keeles: Софья Александровна Яновская; sündinud Neumark (Неймарк)); 31. jaanuar 1896 — 24. oktoober 1966) oli nõukogude matemaatik, filosoof, pedagoog ja nõukogude matemaatikafilosoofia koolkonna looja.
Storsteinnes

Storsteinnes on asula Norras Tromsi maakonnas, Balsfjordi valla keskus. Ta asetseb Balsfjordeni fjordi haru Sørkjoseni idakaldal. Geograafilised koordinaadid on 69°15′ N, 19°14′ E.
Sorsteinnesi pindala on 1,21 km², elanike arv 911 ja rahvastikutihedus 753 in/km² (1. jaanuar 2006). 2007. aasta 1. jaanuari elanike arv on 913 ja rahvastikutihedus 755 in/km².
Storsteinnes on Nordkjosbotni ees valla suurim asula.
Vanasti oli Storsteinnes maakonnas teedesõlm, kuid pärast ulatuslikke ümberkorraldusi teedevõrgus jäi asula väljapoole maakonna nüüdset peamisty liiklussoont E6.
Paljud Storsteinnesi töökohad on seotud kommunaalteeninduse ja haldusega. Vallas on suur osa töökohti seotud ka põllumajandusega ja selle teenindamisega. TINE-l on Storsteinnesis suur meierei, mis toodab juustu, ning kitsejuustuvabrik, mis on Norra suurim. Samuti on loomasööda- ja kalatöötlemisettevõtteid.
Storsteinnesis on Kesk-Tromsi Muuseumi filiaal Fjordimuuseum, mis eksponeerib looduslugu.
17. sajand Eestis

17. sajand Eestis oli ajastu Eesti ajaloos, osa Eesti varauusajast.
Ajaloosündmustele 17. sajandil Eestis osutasid kõige suuremat mõju Rootsi kuningriigi suurvõimu ajastu areng ning Rootsi ja Rzeczpospolita vaheline konkurents Kesk ja Ida-Euroopa ning Läänemere regioonis domineerimise üle.
Vene-Liivimaa sõja käigus alistusid Rootsile Harju-, Viru- ja Järvamaa rüütelkonnad ning Tallinn. 1581. aastal, pärast Paide vallutamist Rzeczpospolitalt, läks kogu Põhja-Eesti ja Hiiumaa Rootsile. Liivimaa sõja, Vene-Poola sõja lõpetanud Jam-Zapolski vaherahuga läksid Lõuna-Eesti ja Liivimaa (endised Liivimaa ordu ja Riia peapiiskopkonna ning Tartu piiskopkonna alad) Rzeczpospolitale. 1588. aastal valiti Rootsi prints Sigismund, Zygmunt III Waza nime all Poola kuningaks ning endise Vana-Liivimaa alade valitsejaks oli Zygmunt III Waza. Pärast oma isa Johan III surma sai Sigismund ka Rootsi troonile.
17. sajandi esimesel kolmandikul (täpsemalt 1600–1629) mõjutasid endise Vana-Liivimaa alasid ehk Eestit ja Lätit Rootsi päritolu Poola kuninga ning Rootsi kuninga vahelised sõjad: Poola-Rootsi sõda 1600–1611, 1617–1618, 1621–1625 ja 1626–1629.
Nausküla raudteejaam

Nausküla raudteejaam (läti Naukšēni raudteejaam) oli raudteejaam Lätis Naukšēni piirkonna Naukšēni valla Naukšēni külas. Raudteejaam jäi Valga–Ruhja–Pärnu raudteele, Valka raudteejaamast 36,5 kilomeetri kaugusele.
Jaam avati aastal 1897, kuid alguses reisirongid seal ei peatunud. See asus Lõuna-Ruhja kihelkonnas Naukšēni mõisa maadel. Teise maailmasõja ajal alustasid sakslased sealse kitsarööpmelise raudtee rinde tarbeks laiarööpmeliseks ümber ehitamist, toona valmisid ka praegused jaamahooned. Need tööd jäid aga Punaarmee edasitungi tõttu pooleli ja pärast sõja lõppu need peatati.  See tõi kaasa ka jaama sulgemise.´
Villem Gross

Villem Gross (11. jaanuar 1922 Tartu – 6. aprill 2001) oli eesti kirjanik.

Elukäik

Aastal 1922 asus Villem Grossi perekond elama Kohtla-Järvele, kus isa hakkas tööle kaevurina.
Lõpetas kohaliku algkooli (Kooliküla), seejärel õppis Jõhvi keskkoolis (1937–1940). Aastal 1940 lõpetas Rakvere keskkoolis 10. klassi.
Teise maailmasõjast võttis osa Eesti Laskurkorpuse koosseisus.
Pärast sõda töötas ajakirjanikuna Talurahvalehe toimetuses. Aastatel 1951–1954 oli ta Rahva Hääle kirjanduse ja kunsti osakonna juhataja, aastatel 1954–1956 ajalehe Sirp ja Vasar kirjandusosakonna juhataja ning aastatel 1956–1959 töötas ta ajakirja Noorus toimetuse vastutava sekretärina.
Ta oli NLKP liige aastatel 1946–1990.

Looming

Villem Gross on oma varasemas loomingujärgus kujutanud noore inimese kujunemist. Romaaniga "Pinginaabrid" (ilmus algselt ajakirjas Looming aastal 1963), mis kujutas ühiskondlikuks normiks muudetud isikukultusliku usaldamatusega mürgitatud õhkkonda, muutus Gross ühiskonnakriitiliseks, ning ta järgnenud loomingus jäigi keskseks ühiskonna teravate eetiliste ja sotsiaalsete vastuolude avamine.
Diktatuur

Diktatuuride liigitus

Diktatuuri määratlemise keerukusest tulenevalt on keerukas ka nende liigitamine. Siiski võib eristada autoritaarseid ja totalitaarseid diktatuure.

Autoritaarne diktatuur

Autoritaarsed diktatuurid piirduvad võimu koondamisega riigipea või kitsa oligarhia kätte ning puudutavad muid eluvaldkondi vähe. Võrreldes totalitaarsete diktatuuridega on autoritaarsed lähedasemad antiiksele diktatuurile, kuna neis enamasti sisaldub ajutisuse ja normaalse olukorra taastamise idee. Autoritaarne diktatuur ei sea eesmärgiks uue ühiskonna rajamist ja uue inimese kasvatamist, vaid tugineb rahvuslikule ühtsusele ja konservatiivsetele väärtustele. Inimõiguste piirangud ja sekkumine erasfääri lähtuvad diktatuuri püsimise vajadusest, mitte mingist kandvast ideoloogiast.
Eesti iseseisvusperioodi aastail 1918–1940 on nimetatud kodanluse diktatuuriks. Eriti on autoritaarse diktatuuri jooni omistatud Konstantin Pätsi valitsusele 1930. aastatel.

Totalitaarne diktatuur

Diktaatorlikul võimukasutusel põhineva valitsemisvormiga kaasneb range kontroll kodanike mõtteavalduste ja väljendusvõimaluste üle ning sageli toimub inimõiguste rikkumine.
Totalitaarne diktatuur on ideoloogiakeskne ja põhjendab end mingisuguse missiooniga (näiteks kommunismi ehitamine, aarja rassi valitsemine). Diktatuur ei ole mitte vahend pöördumiseks normaalse olukorra juurde, vaid tegemist ongi ainuõige ühiskonnakorraldusega. Kandvat ideoloogiat tõlgendab võimuladvik ja ennekõike selle juht. 
Totalitaarsed režiimid on olnud eranditult agressiivsed ja territoriaalsele laienemisele suunatud.
De Havilland Gipsy Major

Arendus ja tootmine

Gipsy Major oli Gipsy III mootori edasiarendus, viimane aga omakorda de Havilland Gipsy mootori rippuvate ehk pööratud silindritega versioon. S.t silindrid asusid pööratud asendis karteri all, mistõttu propelleri võll oli mootori suhtes kõrgemal ning piloodil parem nähtavus ette ja allapoole. Pööratud asendi miinuseks oli suurenenud õlikulu, mida hilisematel versioonidel õnnestus kolvirõngaste parendamisega vähendada. Gipsy Major erines Gipsy III mootorist suurema töömahu poolest (silindri läbimõõtu suurendati 114 millimeetrilt 118 millimeetrini).
Gipsy Major oli tootmises nii de Havillandi Inglismaa tehases kui ka viimase tütarfirmas de Havilland Australia. Litsentsi alusel toodeti Itaalias Alfa Romeo ja Rumeenias Industria Aeronautică Română (IAR) tehastes. Kõigist versioonidest toodeti kokku 14 615 eksemplari, kusjuures Inglismaal (ja mujal Euroopas) toodetud mootorid olid meeter- ja Austraalias toodetud tollmõõdustikus.
Gipsy Majori edasiarenduseks sai 1934. aastal konstrueeritud analoogne 6-silindriline de Havilland Gipsy Six.

Kasutus Eestis

Esimene Eestis ehitatud lennuk, mis sai omale Gipsy Major I mootori, oli Õhu- ja Gaasikaitse Liidu töökojas Poolast saadud litsentsi alusel ehitatud RWD-8 õppe- ja treeningulennuk. Kuna mootor jättis ekspluatatsioonil hea mulje, siis said ka lennubaasi aviotöökojas ehitatud Voldemar Posti, Otto Orgi ja Rein Tooma konstrueeritud PON-1a lennukid sama jõuallika. Samuti samade konstruktorite loodud PTO-4.
Maavesi

Maavesi on maapõues mis tahes agregaatolekus (sh mullas) leiduv vesi.
Maavett uurib geohüdroloogia ehk maaveehüdroloogia.
Starovolžski sild

Starovolžski sild, ka Vana sild, (vene Староволжский мост), on autosild üle Volga jõe Tveris Tveri oblastis. Sild on vanim alaline sild Tveris üle Volga.
Kolmeavaline sild on tarinduselt konsooltala-sõrestiksild ja 1895. aastal valminud sillaprojekti autor on insener V. Totšinski (ehitusmehaanika õppejõud Peterburist). Sild ehitati aastatel 1897–1900 ja avati liikluseks 1900. aasta septembris.
Metalltarindid on valmistatud lehtterasest ja montaažil kasutati neetühendust.
Silla üldpikkus on 215,5 m (algselt 233 m).
Sild meenutab välisilmelt kettsilda (rippsilla varasemaid lahendusi). Sellist kompositsiooni on kasutatud ka mujalgi, näiteks mõni aasta varem valminud Franz Josephi sillal üle Doonau jõe Budapestis.

Taastamine ja hävimine

Teise maailmasõja käigus 1941. aasta detsembris Punaarmee taganemisel sild õhiti. Sild taastati aastatel 1946–1947.
Aastatel 1982–1985 sild rekonstrueeriti: kandekonstruktsioonid asendati uutega ja puidust sillatekk asendati betoonist tekiga, mis asfalteeriti.