google/wiki40b huggingface dataset:
Neeme Ruus

Elukäik

Neeme Ruus sündis Venemaal, Vologda kubermangu Oparino asunduses, Eestimaalt väljarännanud kingsepa perekonnas. Pärast Eesti iseseisvumist ja Eesti Vabadussõda opteerus Neeme Ruus vanematega 1920. aastail tagasi Eestisse, kus õppis Elva ja Võru algkoolis ning Valga ja Pärnu gümnaasiumis, kus ta pidi samaaegselt ka ise ülalpidamist teenima. Gümnaasiumis õppimise ajal astus ta Eesti Noorsotsialistlikku Liitu ja gümnaasiumi lõpetamise järel ka illegaalsesse Eestimaa Kommunistlikku Parteisse.
1930. aastal asus ta tööle raamatupidajana kirjastusühingus Rahva Sõna ja astus ka kontoriteenistujate ametiühingusse.
1931. aastast kuulus Neeme Ruus Noorsotsialistliku Liidu juhatusse.
1931. aastal suundus ta Rootsi, kus töötas aasta esperanto keele õpetajana Rootsi Esperanto Instituudis. Skandinaavlaste toetusel sooritas ta õppereise Norrasse, Taani, Belgiasse, Prantsusmaale, Šveitsi. Pikemat aega viibis rootslaste stipendiaadina Genfis.
Naasis Eestisse 1932. aastal ja 1933 asus ta tööle Eesti Haridusliidu konsultandina. Alates 1936. aastast oli ta Tallinna Rahvaülikooli abijuhataja. Töötas ka Äri- ja Kontoriteenijate Ametiühingus, Tallinna Rahvaülikooli Seltsis, Eraettevõtete Ametnikkude Kojas, kultuuritegelaste pensionikassas, esperanto seltsis Espero, spordiseltsis Rünnak. Ta oli kultuurühingu Idee aseesimees ja täitis pärast esimees Aleksander Abeni sunnitööle minekut esimehe ülesandeid kuni ühingu sulgemiseni Sisekaitseülema poolt 20. märtsil 1940. Neeme Ruus oli I Riigivolikogu ja Tallinna linnavolikogu liige.
21. juunil 1940 määrati Neeme Ruus Johannes Varese valitsusse sotsiaalministriks.
12. juulil 1940 astus Neeme Ruus EK(b)P liikmeks.
1940. aasta juuli lõpus määrati Neeme Ruus EK(b)P KK propagandasekretäriks, 23. juunil 1941 Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu esimehe Johannes Lauristini asetäitjaks.
Pärast Teise maailmasõja algust 1941. aasta juulis jäeti Neeme Ruus Saksamaa pealetungi ajal Eestisse põrandaalusele parteitööle. Põrandaaluseks tööks varustati ta raadiojaama ja trükitehnikaga, konspiratiivkorter asus 60 kilomeetrit Tallinnast, Hirvli külas Paju talus. Peagi tema tegevus avastati ning sakslased vahistasid ja hukkasid ta. Konspiratiivkorteri asukoht oli teada Eestisse nn põrandaalust tööd juhtima jäetud EK(b)P KK I sekretärile Karl Särele.

Isiklikku

Neeme Ruus oli Ingrid Rüütli isa, tütar sündis abielust Karin Ruusiga.
Barentsi saar

Rannajoon

Barentsi saare rannajoone pikkus 205 km. Rannajoon on suhteliselt vähe liigestatud.

Geoloogiline ehitus ja pinnamood

Saare pealiskorra moodustavad lubjakivi ja kiltkivi kihid, mille all on horisontaalselt asetsevad tugevalt moondunud kurrutatud Paleosoikumi (Triias)e kivimid. Saare lääneosas paikneb basaldist kõrgustik.
Saare kõrgeim mägi on 590 meetri kõrgune Schweinfurthberget .

Veestik

Umbes poole saare territooriumist katab liustik (Barentsjøkulen oma harudega).

Taimed

Jäävaba ala on arktiline tundra.
Karmist kliimast hoolimata on Barentsi saarel suhteliselt liigirikas taimestik.
Saarel kasvavad muu hulgas mitmesugused kivirikud, tulikad, kohev villpea ja varretu põisrohi. Kasvab ka seeni.

Loomad

Saarel elavad jääkarud, polaarrebased ja teravmägede põhjapõdrad.
Lindudest elab saarel kaljukajakas.

Kaitse

Barentsi saar asetseb Kagu-Svalbardi looduskaitseala territooriumil.
Saarel on muu hulgas keelatud rajatiste püstitamine, kaevandamine, mootorsõidukite kasutamine, eluslooduse häirimine ning uute liikide sissetoomine.
Heiko Unt

Haridus

Unt lõpetas 1995. aastal Tartu 15. Keskkooli. Aastatel 1997–1999 õppis ta Tartu Kunstikooli arvutigraafika osakonnas ja 2000–2002 Tartu Kõrgema Kunstikooli meedia- ja reklaamikunsti osakonnas. 2002. aastal lõpetas ta TKK arvutigraafika osakonna meedia- ja reklaamikunsti erialal, seejuures kaitses ta diplomitöö "Digitaalne tüpograafia" (juhendaja Andres Rõhu).

Isiklikku

Heiko Unt on abielus. Elab perega maal, Konguta külas Tartumaal. 
Ta valdab inglise, vene ja saksa keelt.
Patersoni kogudus

Patersoni Pauluse kogudus oli Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku kogudus, mis tegutses New Jersey osariigis Patersonis.
Kogudus asutati 1950.
Themur Iakobašvili

Themur Iakobašvili (gruusia თემურ იაკობაშვილი; sündinud 3. septembril 1967 Thbilisis) on juudi päritolu Gruusia politoloog, diplomaat ning poliitik.
2010. aasta novembris määrati Iakobašvili Gruusia suursaadikuks Ameerika Ühendriikides.
31. jaanuarist 2008 kuni 2010. aasta novembrini oli Iakobašvili integratsiooni riigiminister. Tema vastutusalaks olid Abhaasia ja Lõuna-Osseetia konflikte puudutavad küsimused.
Lõpetanud Thbilisi Riikliku Ülikooli füüsikateaduskonna.
Valdab gruusia, heebrea, vene ja inglise keelt.
Abielus, kaks last.
Recklinghausen

Ajalugu

Asulat mainitakse esmakordselt 1017. aastal kui Ricoldinchuson.

Vaatamisväärsused

Recklinghausenis asub ikoonimuuseum, kus on üle 1000 õigeusu ikooni ja kopti kunsti.
Ameerika kõige lollimad modellid

"Ameerika kõige lollimad modellid" (ingliskeelne originaalpealkiri "America's Most Smartest Model") on 2007. aastal Ameerika Ühendriikide telekanali VH1 jaoks toodetud 11-osaline tõsielusari, mis keskendus selles osalenud modellide välimuse ja esinemisoskuse asemel nende vaimsete võimete proovilepanekule.
Sarja tootis tõsieluseriaalidele spetsialiseerunud firma 51 Minds Entertainment ja see oli VH1 eetris 7. oktoobrist 16. detsembrini 2007. Eestis on seda näidanud Kanal 11. Sarja idee autorid olid Mark Cronin ja Cris Abrego, saatejuhtidena astusid üles Ben Stein ja Mary Alice Stephenson.
Sarja pealkirjas esinevat keeleliselt ebakorrektset vormi most smartest tuleks käsitleda iroonilise sõnademänguna, kus kahe ülivõrde kasutamine osutab vastupidisele omadusele (kõige targem = kõige lollim). Kanal 11 kasutatud eestikeelses tõlkes ei ole seda sõnademängu võimalik edasi anda.
Kokku osales sarjas 16 modelli, 8 meest ja 8 naist. Võitjaks tõusis meesmodell Van Jameson "VJ" Logan, kes sai tiitli "America's Most Smartest Model", peaauhinna 100 000 USA dollarit ja õiguse osaleda juuksehooldustoodete sarja VO5 reklaamklipis.
Rahvusvaheline Sotsioloogiaassotsiatsioon

Rahvusvaheline Sotsioloogiaassotsiatsioon (inglise International Sociological Association; lühend ISA) on sotsioloogia ja sotsiaalteaduste alane teaduslik mittetulundusühing.
See on rahvusvaheline organisatsioon, millel on umbes 4500 üksikliiget ja 45 kollektiivliiget 167 riigist.
ISA asutati 1949 UNESCO egiidi all.
Fabian Rießle

Fabian Rießle (sündinud 18. detsembril 1990 Freiburg im Breisgaus) on Saksamaa kahevõistleja.
2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis võitis ta suure mäe meeskonnavõistlusel hõbemedali. Suure mäe individuaalvõistusel võitis ta pronksmedali. Normaalmäe individuaalvõistusel oli ta kaheksas.
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis võitis ta suure mäe meeskonnavõistlusel kuldmedali. Suure mäe individuaalvõistusel võitis ta hõbemedali, kaotades kaasmaalasele Johannes Rydzekile 0,4 sekundiga. Normaalmäe individuaalvõistusel oli ta seitsmes.
Maailmameistrivõistlustelt on ta võitnud neli medalit, millest kolm normaalmäe meeskonnavõistluses. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta sprindivõistluses koos Eric Frenzeliga kuldmedali. Individuaalaladel on tema parimaks kohaks neljas, mis on saavutatud 2017. aastal normaalmäe võistlusel.
MK-sarjas tegi ta debüüdi 4. jaanuaril 2009 Schonachis. Esimest korda jõudis ta poodiumile 13. jaanuaril 2012 Chaux-Neuve'is, kui oli kolmas. Esimese etapivõidu sai ta 5. detsembril 2015 Lillehammeris. Hooaegadel 2015–2016 ja 2017–2018 on ta MK-sarja üldkarika arvestuses saavutanud kolmanda koha.
Otto Nuut

Otto Nuut (5./18. detsember 1907 Lüüste küla, Uue-Vändra vald, Pärnumaa – 24. detsember 1996 Tori) oli Eesti loomakasvatusteadlane.

Elulugu

Otto Nuut oli talupidaja poeg.
1926. aastal lõpetas ta Vändra Põllumajandusliku Ühisgümnaasiumi. Tegi aastatel 1926–1928 läbi ajateenistuse ratsarügemendis Tartus, õppis Eesti Sõjakooli aspirantide kursustel, kus omandas ratsasõiduinstruktori kutse.
Lõpetas 1932. aastal TÜ põllumajandusteaduskonna, põllumajanduskandidaat (1952, TÜ), väitekiri "Tori hobuse tööjõudlus". Akadeemiliselt kuulus ta Korporatsioon Ugalasse.
Nuut oli 1932–1946 põllutöökoolides õpetaja (mõnda aega ka Kuusiku põllutöökooli direktor), 1946–1956 Tori Hobusekasvatuse TUI teadur, 1956–1966 ELVI Tori hobusekasvanduse vanemteadur, 1966–1979 juhataja, ühtlasi Tori Näidissovhoosi direktor.

Teadustöö

Otto Nuudi uurimisvaldkond oli tõuaretus. Loonud tori tõugu hobuste liinaretuse alused; tegelenud ka veiste aretamisega. Oli aastani 1978 Hobusetõugude Tõuaretuse Nõukogu sekretär ja juhatuse liige.
Christian Hoffmann

Dopingukahtlustus

Hoffmann sai detsembris 2009 Austria Antidopingu Agentuurilt kaheaastase võistluskeelu kahtlustuse tõttu veredopingu tootmises ja levitamises. See ei võimaldanud tal osaleda 2010. aasta taliolümpiamängudel ning tähendas ühtlasi tema suusatajakarjääri lõppu.
Ferenc Nagy

Ferenc Nagy (21. veebruar 1884 – 1962) oli Ungari jalgpallur ja jalgpallitreener. Ta oli Eesti jalgpallikoondise ungarlasest peatreener 1925–1926.
1903–1907 mängis ta 8 korda Ungari rahvuskoondises. Rahvuskoondise debüüdi tegi ta 11. juunil 1903 mängus Austria vastu.
MTK Budapest FC koosseisus mängis ta 1903–1911 ning tuli 3 korral Ungari meistriks.
Esimeses maailmasõjas sattus ta sõjavangi Venemaale. Pärast sõda töötas ta treenerina Saksamaal, Šveitsis ja Prantsusmaal.
Ta harrastas ka maadlust ja tõstmist.
Languedoc-Roussillon

Loodus

Languedoc moodustab tohutu loodusliku amfiteatri: Püreneed, Alpid ja Keskmassiiv (Massif Central) on Languedoci looduslikeks piirideks, nagu ka Rhône’i jõgi ühelt ning Aude'i jõgi teiselt poolt. Languedoci rannikuala on liigendatud paljude laguunidega. Aegade jooksul on Languedoci ametlikud piirid mitu korda muutunud: tänapäevase Languedoci pealinn on Montpellier; idapoolsed alad, sh Toulouse, Albi ja Foix kuuluvad nüüd Midi-Pyrénées’ piirkonda.

Majandus

Languedoc on traditsiooniliselt olnud suhteliselt vähese tööstusliku arenguga põllumajanduslik piirkond. Tänapäeval on Languedoc tuntud arvutitarkvara ja kõrgtehnoloogiat arendavate firmade, heade veinide ja ilusa looduse poolest. See on ka oluline transiidiala lääne- ja lõunapoolsete Vahemere maade, Põhja-Prantsusmaa ja Kesk-Euroopa vahel.

Ajalugu

Esimesed märgid põlluharimisest Languedocis on leitud perioodist umbes 3500 aastat enne meie ajaarvamist. Languedocist on leitud keldi, etruski, foiniikia ja kreeka asustuse märke. Selle piirkonna kohta on rohkem andmeid alates Rooma impeeriumi ajast. 
Pärast Rooma impeeriumi kokkulangemist kuni kõrgkeskajani oli Languedoc (ja kogu Midi – Lõuna-Prantsusmaa) Prantsuse ja Aragóni kuningatega väga lõdvalt seotud. Pööre toimus seoses Albi ristisõjaga 1209–1219, mille tagajärjel läks Languedoc seoses Toulouse’i krahvide liini väljasuremisega aastal 1271 Prantsuse kuninga otsesesse valdusse. Languedoci aadelkond erines ülejäänud feodaalse maailma aadelkonnast selle poolest, et maksis kuningale makse. 
Saja-aastases sõjas jäi Languedoc peaaegu puutumata, väga raskelt tabas piirkonda aga Must Surm, sellele eelnenud ikaldusaastad ning järgnenud väiksemad katkulained. Kultuuriliselt jääb Languedoc alates sellest ajast ülejäänud Prantsusmaast ilmselgelt maha; oksitaani keeled hakkavad põhjaprantsuse murrete ees taanduma. Nagu suuremas osas Lõuna-Prantsusmaast, nii oli ka Languedocis protestantluse levik laialdane ning 16. sajandi lõpul toimunud ususõjad (1560–1598) andsid vahepeal taastunud rahvastikule ja kohalike elanike tõusvale eneseteadvusele jällegi tugeva hoobi. Järgnevad ligi kakssada aastat olid Languedoci jaoks rahulikud. 
Prantsuse revolutsiooni ajal vähendati Languedoci administratiivset piirkonda. Radikaalselt muutus avalik arvamus ja poliitiline meelestatus: kui Wellington 1815. aastal Toulouse’i sisse marssis, võeti teda seal vastu kui vabastajat. Alates 18. sajandi lõpust saab Languedocist taas veini tootmise ala, suur roll on väiketootjatel, kuid aastal 1907 tabab veinitööstust kriis, mis leiab lahenduse alles 1922. aastal. Üldises plaanis oli aga Languedoci majanduslik olukord 20. sajandi esimesel poolel üsna stagneerunud. Pärast esimest maailmasõda kerkisid Languedoci poliitikas esile vasakpoolsed liikumised, mis moodustasid Teise maailmasõja ajal (baasiga mägedes) vastupanuliikumise.
Brian Goodwin

Brian Carey Goodwin (1931 Montréal – 15. juuli 2009) oli inglise bioloogiateoreetik. 
Ta õppis McGilli Ülikoolis (McGill University) Kanadas ja töötas professorina Inglismaal Avatud Ülikoolis (Open University) kuni aastani 1992. Hiljem oli ta tööpaigaks Schumacher College Inglismaal Devonis. 
Goodwin on tegelenud morfogeneesi uurimisega. Ta esindas strukturalistlikku bioloogiat, ning ta vaated olid darvinismikriitilised.
Aleksei Jermolov

Aleksei Petrovitš Jermolov (vene: Алексей Петрович Ермолов, 4, juuni [v.k 24 .mai] 1777 – 23. aprill [v.k 11. april] 1861) oli Vene Impeeriumi kindral, kes juhatas Vene vägesid Kaukaasia sõjas.
Ta võttis osa kõigist Vene armee kampaaniatest prantslaste vastu, v.a Aleksander Suvorovi 1799 aasta kampaania põhjapoolses Itaalias ja Šveitsis. Sel ajal oli ta süüdistatav vandenõus keiser Paul I vastu ja saadetud asumisele. Kahe aasta pärast talle andestati ja ta asus Aleksander I teenistusse. Ta tõusis esile Napoleoni sõdade aegsetes lahingutes: Austerlitzi lahingus, Eilau lahingus, Borodino lahingus, Kulmi lahingus ja Pariisi lahingus. Hiljem juhatas ta Vene vallutussõda Kaukaasias, kus ta sai tuntuks oma brutaalsete võtete poolest (m.h põletatud maa taktikat kasutades). Oma kirjas keiser Aleksander I-le teatas ta muuhulgas: "Ma soovin, et hirm minu nime ees hoiaks meie piire tugevamalt kui ketid või kindlused." Kaukaasia ekspert Charles King on tema tegevust Kaukaasia sõja ajal nimetanud "riiklikult toetatud terroriks".
Lõuna-maipõrnikas

Lõuna-maipõrnikas (Melolontha melolontha) on põrniklaste sugukonda kuuluv putukaliik.
Maipõrnikad toituvad taimede juurtest.
Eestis on maipõrnikas tavaline.
Kasti vald (Püha kihelkond)

Kasti vald (saksa keeles Kasty) oli vald Saaremaal Püha kihelkonnas. Vald eksisteeris 1874–1891 ja siis liideti see vald Pihtla vallaga.
Carolina Klüft

Carolina Evelyn Klüft (sündinud 2. veebruaril 1983 Boråsis) on Rootsi endine kergejõustiklane (seitsmevõistleja ja kaugushüppaja). 2004. aastal tuli ta seitsmevõistluses olümpiavõitjaks. Ta on seitsmevõistluses ka kolmekordne maailmameister ja kahekordne Euroopa meister.
Lapsena käis Carolina jalgpallitrennis ning hakkas kergejõustikuga tegelema 12-aastaselt.
Ta on kolmas naissportlane maailmas, kes on ületanud seitsmevõistluses 7000 punkti. 
Ta hoiab Euroopa rekordit seitsmevõistluses isikliku rekordiga 7032 punkti.
2012. aastal lõpetas ta oma sportlaskarjääri.

Isiklikku

Carolina Klüft on 178 cm pikk ja kaalub 65 kg. 
Tema isa on endine jalgpallur ja ema kaugushüppaja.
Ta on alates 2007. aastast abielus rootsi endise teivashüppaja Patrik Klüftiga (sündinud Patrik Kristiansson).
Solnetšnogorsk

Solnetšnogorsk (vene keeles Солнечногорск) on linn Venemaal Moskva oblastis, Solnetšnogorski rajooni keskus.
Linna läbib Moskva-Peterburi maantee ja Moskva-Peterburi raudtee.
Varem paiknes linna praegusel kohal Солнечная Гора (Päikeseline mägi) küla, mis kandis 1787. aastani nime Гомзино. Moskva-Peterburi raudtee ehituse käigus rajati 1851. aastal küla lähedusse Подсолнечный alev. 1928. aastaks olid küla ja alev sel määral kokku kasvanud, et nende põhjal moodustati uus asula - Solnetšnogorsk. Linna staatuse sai Solnetšnogorsk 1938. aastal.
Linna pindala on 11 km² ja 2010. aastal elas seal 57 100 inimest.
Pöide vald

Külad

Ardla, Are, Iruste, Kahutsi, Kakuna, Kanissaare, Keskvere, Koigi,  Kõrkvere, Kärneri, Kübassaare, Leisi, Levala, Metsara, Mui, Muraja, Neemi, Nenu, Oti, Puka, Pöide, Reina, Sundimetsa, Talila, Tornimäe, Ula, Unguma, Uuemõisa, Veere, Välta

Lahed

Harju laht, Leetse laht, Muraja laht, Nenu laht, Nõudla laht, Udriku laht, Undu laht

Poolsaared

Kübassaare poolsaar, Muraja poolsaar, Täkksaare poolsaar, Undu poolsaar

Laiud

Aavilaid, Anulaid, Kalmelaid, Kõrgelaid (Muraja lahes), Kõrgelaid (Kiudu lõpes), Lehmlaid, Loomalaid, Madallaid, Oitma laid, Pihlalaid, Pikklaid, Pisselaid, Rooglaid, Suuregilaid, Suutselaid, Tumalaid, Udriku laid, Villemi laid

Ajalugu

Valla alal on varem olnud Pöide külanõukogu ja Uuemõisa vald (Gemeinde Neuenhof).
Pöide vald moodustati 1991. aasta 26. septembril.

Vaatamisväärsused

Pöide kirik, Tornimäe kirik, Oti mõis, Pöide kalmistu, Kõrkvere tuuleveski, Pöide- ehk Kahutsi maalinn, Mihkel Ranna dendraarium, Kübassaare mets, Aavakivi, Koigi raba õppe-matkarada.
Valtrap

Valtrap ehk sadulatekk on  hobuse sadula alla ratsutamiseks paigutatav pehmendus. Algselt sadula alla asetatud nelinurkse teki kuju on aja jooksul muutunud. Võistlusspordis on varustusele, sealhulgas valtrapile, kindlad nõuded.
Lapi sõda

Eelmäng

Aastal 1943 hakkas Saksamaa väejuhatus tegema ettevalmistusi juhuks, kui Soome sõlmib vaherahu Nõukogude Liiduga (Weisung Nr.50 für die Vorbereitung der Rückführung des Geb.A.O.K.20 nach Nordfinnland und Nordnorwegen, 28. september 1943.). Sakslased plaanisid tagasi tõmbuda põhja suunas, et kaitsta niklikaevandusi Petsamo ümbruses. Talvel 1943–1944 täiustasid sakslased Põhja-Soome ja Põhja-Norra vahelist teedevõrku, kasutades selleks laialdaselt sõjavange. Suur osa sõjavangidest oli pärit Lõuna-Euroopast ning ikka veel suvemundreis, mistõttu inimkaotused olid suured.

Sõja käik

Üheks Nõukogude Liiduga sõlmitud vaherahu (19. september 1944) tingimuseks oli see, et Soome (sarnaselt Itaalia ja Rumeeniaga) pidi Wehrmachti oma pinnalt välja ajama. Algul üritasid Soome ja Saksa ohvitserid organiseerida rahulikku taandumist, kuid Nõukogude Liidu survel algas veel enne vaherahu lepingu sõlmimist ka lahingutegevus. 15. septembril 1944 üritasid sakslased hõivata Suursaart Soome lahes (operatsioon "Tanne Ost"), kuid Soome väed lõid nad tagasi, võttes suure osa Saksa dessandist vangi.
Soomlasi juhtis Talvesõja Suomussalmi lahingu võidukas väejuht kindral Hjalmar Siilasvuo, sakslasi Lothar Rendulic.
28. septembril algas lahingutegevus ka Puhdasjärvil. Mõned päevad hiljem toimus Soome vägede dessant Tornio lähedal, millega rünnati sakslasi selja tagant. Saksa väejuhatus võttis seda kui eelnevate kokkulepete rikkumist ning alustas taandumise kaitseks tõsist sõjategevust. Tornio piirkonnas kestsid lahingud umbes nädala. Taandumisel kasutasid sakslased põletatud maa taktikat, hävitades kogu infrastruktuuri. Järgmised olulised lahingud olid Kemi vallutamine 7. ja 8. oktoobril, Taipale lahing 12.–14. oktoobril, Rovaniemi vallutamine 16. ja 17. oktoobril ja Muonio vallutamine 26.–30. oktoobril. Talve tulekul muutus sõda positsioonisõjaks, sest sakslased olid Loode-Lapimaal väga hästi kindlustunud. Viimane lahing toimus 24. aprillil Kilpisjärvil. Viimased Saksa väeüksused lahkusid Soomest 27. aprillil.

Tagajärjed

Sakslaste kaotused sõjas olid umbes 950 surnut, 2000 haavatut ja 1300 vangilangenut, Soome poolel 774 surnut, 3000 haavatut, 262 teadmata kadunut. Lapimaal hävis kolmandik hooneist ning kõik maantee- ja raudteesillad peale kahe. Sada tuhat tsiviilelanikku siirdus sõjapõgenikena Rootsi. Soome armee demobiliseeriti, Saksa sõjavangid anti üle Nõukogude Liidule.
Ametlikult kuulutas Soome Saksamaale sõja 4. märtsil 1945.
Kastna mõis

Kastna mõis (saksa keeles Kastna) oli linnamõis (teistel andmetel rüütlimõis) Tõstamaa kihelkonnas Pärnumaal.
Mõis rajati 17. sajandil. Mõisa omanik oli Pärnu linn.
Katriin Saar

Isiklikku

Tema õde on ujuja Meribel Saar.
Richard Viidalepp

Richard Viidalepp (aastani 1935 Viidebaum; 23. jaanuar 1904 Nurmsi, Mäo vald – 3. juuni 1986 Tartu) oli Eesti rahvaluuleteadlane.
Aastail 1947–1979 töötas ta ENSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudis.
Ta on hulgaliselt kogunud kui ka korraldanud rahvaluule kogumist.

Isiklikku

Tema poeg on Jaan Viidalepp. Ta oli Ants Viidalepa onu ja Signe Kivi vanaonu.
Elmar Oja

Elmar Oja (16. juuni 1906 Valga – 4. oktoober 1979 Viljandi) oli eesti  koolijuht ja teatritegelane.
Elmar Oja sündis Valgas käsitöölise perekonnas. Tema lapsepõlv möödus Tartus ja Võrumaal. 
1926. aastal lõpetas ta Võru Õpetajate Seminari. Elmar Oja oli Johannes Käisi õpilane.
Ligi 45 aastat töötas ta õpetaja ja koolijuhatajana mitmes koolis Petseri-, Võru-, Harju- ja Viljandimaal. 1927. aastal oli ta Järvesuu ja Mäe valdade õpetajate ühingu esimees.
1930. aastatel esimesel poolel oli ta Kõnnu valla Viinistu algkooli õpetaja 
Aastatel 1934–1937 oli ta Maardu algkooli juhataja, 1937–1938 Nehatu algkooli juhataja 
Aastatel 1939–1940 oli ta Tallinnas Eesti Haridusliidu teatri- ja raamatukogunduskonsultant (konsulent). Ta oli ka Eesti Haridusliidu välja antud vabaharidustöö ja maateatri ajakirja Areng toimetuse liige.
Aastatel 1941–1949 Nissi kooli direktor, 1949–1952 Vasalemma kooli direktor.
Ta oli Maateatri Näitejuhtide Ühingu esimees. Avaldas ajakirjanduses kirjutisi koolist ja teatriharrastusest, kirjutas ülevaateid teatritegelastest.
1935. aastast oli ta Kaitseliidu Harju maleva Nehatu kompanii liige, 1939. aastast Kaitseliidu Tallinna maleva Kergedivisjoni autoeskadroni liige. 
Ta on maetud Viljandi vanale kalmistule.

Isiklikku

1940 juunis abiellus ta Linda Karuga.
Jõulukroon

Jõulukroon (ka: näärikroon, äll) on jõulude ajal kasutatav õlest või roost laeilustus. Jõulukroon koosneb nööriga läbi tõmmatud ja kokku seotud õle- või roolülidest, meenutades väliskujult enamasti kaheksatahukat.
Jõulukrooni eritüüp on kräss: ilustus, mille puhul tooresse kartulisse on pistetud rukkikõrred.
Andres Vanapa

Looming

Andres Vanapalt on ilmunud romaan "Riiulid" (1994) ja romaan novellides – "Taevatalu" (1984). Tema looming on koondatud kogudesse "Pihlakaviin" (1974, luule), "Vale sadama jutud" (1978, novellid), "Sisukord" (1980, luule), "Kivilõhkujad" (1981, lastejutud), "Ma olen väga ilus" (1988, mõtteterad, lühijutud), "Koer ja kastekann" (1990, luule), "Surnutele on ladu avatud" (1992, lühijutud), "Vanapagana tosin" (1998, novellid), "Meie kamp, koerast rääkimata" (1999, poistelood), "Vanapagana teine tosin (2002, lühijutud) ja "Päti vile" (2003, luule). 
2011. aastal ilmus Vanapa mälestuseks tema luule kogumik "Andres Vanapa tuleb tagasi", mille koostasid Andres Ehin ja Enn Vetemaa.
Shmuel Kot

Efraim Shmuel Kot (sündinud 15. septembril 1977 Jeruusalemmas) on Eesti pearabi.
Ta on omandanud hariduse Iisraelis ja Ameerika Ühendriikides, töötanud juudi kogudustega Peruus, Boliivias ja Ecuadoris. 2000. aastal ordineeriti ta rabiks ja on Eesti pearabina ametis sama aasta lõpust. Shmuel Kot on esimene ametlik rabi Eestis pärast Teist maailmasõda.