google/wiki40b huggingface dataset:
Yun Hyon-seok

Yun Hyon-seok (7. august 1984 Incheon – 26. aprill 2003 Seoul) oli Lõuna-Korea kirjanik ja inimõiguslane. 
Tema kirjanikunimi oli Yook Woo-dang.
Ta sooritas enesetapu protestiks Lõuna-Korea geide diskrimineerimise vastu.
Õisu põrguoru paljandid

Õisu põrguoru paljandid (ka: Õisu paljandid) on paljandid Vidva oja kaldal; halduslikult Viljandi maakonnas Mulgi vallas. Paljandid on arvele võetud ürglooduse objektina.
Ninakilbis

Ninakilbis (ladina scutum nasale;nasale; lüh n) on paljudel roomajatel peas väliste sõõrmete juures paiknev soomus. Ninakilbis võib olla kas paaritu, paariline või pooleldi jaotunud kilbis ninaava ees. 
Ninakilbis võib olla olenevalt liigist erineva kuju ning suurusega.  
Ninakilbist on kasutatud roomajate teaduslikul süstematiseerimisel.

Maolised

Madude peas, külje pealt vaadatuna paikneb ninakilbis ninaava juures.
Kivirusikas

Kivirusikas on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Kivirusikas (Kiwirusikas) on pandud Maidla mõisavallas Hageri kihelkonnas Harjumaal. 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Rahumäe hiidrahn

Rahumäe hiidrahn on rabakivi, mis asub Tallinnas Järvel Rahumäe kalmistu juures Tallinna–Keila raudtee ääres.
Kivi mõõdud on 10,7×4,5×4,2 meetrit ja ümbermõõt 27,8 meetrit. Kivi on kaitse all alates 1966. aastast.
Ronis-klassi allveelaevad

Ronis-klassi allveelaevad olid kaks allveelaeva, mis ehitati Läti mereväele Prantsusmaal 1925. aastal.
Tegemist oli kahe väikese rannikuallveelaevaga. Esimese laeva nimi oli Ronis. Selle järgi sai nime ka laevaklass. Ronis tähendab läti keeles hüljest. Teine laev oli Spidola; see nimi pandi Läti rahvuseepose tegelase järgi.
Laevad omastas 1940. aastal seoses Läti okupeerimisega Nõukogude Liit.
Laevad uputati Liepājas 1941. aastal, kui Saksamaa väed olid sadamat üle võtmas.
Laevakered tõsteti 1942. aastal üles ning tehti vanarauaks.
Juri Mišin

Juri Mišin (ametlik nimekuju Yury Mishin, vene keeles Мишин, Юрий Александрович; 17. septembril 1946 Narva – 29. detsember 2011 Leningradi oblast) oli Eesti ühiskonna- ja poliitikategelane, Narva Linnavolikogu liige ja Eesti Venemaa Kodanike Liidu esimees. Esimene sekretär Eestimaa Kommunistliku partei keskkomitee.

Haridus

Juri Mišin lõpetas kaugõppe teel Tallinna Polütehnilise instituudi. Pärast ajateenistust õppis ta Leningradi Tehnoloogiaülikoolis, kus ta omandas insener-elektriku ameti.

Poliitiline ja ühiskondlik tegevus

Nõukogude ajal töötas Juri Mišin EKP Narva linnakomitee instruktorina. Kui EKP 1990. aastal lõhenes, kuulus Mišin selle keskvõimumeelsesse tiiba, nn Ööparteisse.
Alates aastast 1992 juhtis ta Venemaa Kodanike Liidu tegevust Eestis, mille üheks eesmärgiks on Eestis elavate Venemaa Föderatsiooni kodanike sidemete säilitamine oma ajaloolise kodumaa, keele ja kultuuriga.
Mišin oli üks 16.-17. juulil 1993. aastal Narval ja Sillamäel toimunud autonoomiareferendumi eestvedajaid. Eesti riigi esindajate hinnangul oli refrendum ebaseaduslik.
2009. aastal toimunud kohalikel valimistel kogus Juri Mišin 1017 häält ja osutus valituks Narva Linnavolikogu liikmeks. Juri Mišin kuulus Narva Linnavolikogu revisjonikomisjoni koosseisu.
Euroopa Parlamendi valimistel samal aastal kandideeris Mišin Vasakpartei nimekirjas, saadikukandidaadiks esitasid ta Narva Vene kodanikud.
2011. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Juri Mišin valimisringkonnas nr. 7 (Ida-Virumaa) Vene Erakonna Eestis nimekirjas ja kogus 975 häält, kuid ei osutunud valituks.
2011. aasta lõpus hukkus Mišin liiklusõnnetuses.

Kodakondsus

Juri Mišin oli sünnijärgne Eesti kodanik, kuid samas oli tal olemas ka Venemaa Föderatsiooni kodakondsus. Eesti kodakondsuse seaduse järgi ei või Eesti Vabariigi kodanikul olla samal ajal ühegi muu riigi kodakondsust. Samas aga keelab Eesti Vabariigi põhiseadus sünniga omandatud kodakondsuse äravõtmise. Venemaa Föderatsiooni seadusandlus topeltkodakondsust otseselt ei välista.
Sjuøyane

Sjuøyane ('Seitse saart') on saarestik Teravmägede põhjaosas, Norra kõige põhjapoolsem saarterühm. Saared on asustamata.

Asend

Sjuøyane saared asuvad Kirdemaa rannikust paarkümmend kilomeetrit põhja pool.
Sjuøyane saarestikku kuulub kolm suuremat saart (Phippsøya, Parryøya ja Martensøya) ning mitu väiksemat saart või laidu, mille seas suuremad on Waldenøya, Vesle Tavleøya, Tavleøya, Rossøya ja Nelsonøya. Saarte kogupindala on umbes 65 km². 
Saarestiku kõige põhjapoolsemal saarel Rossøyal asub Norra Kuningriigi põhjapoolseim punkt. Selle geograafilised koordinaadid on 80° 41′ N, 20° 57′ E.

Ajalugu

Väidetavalt nägi saari esimesena hollandi vaalakütt juba 1618. aastal. Esimesena märkis Sjuøyane kaardile hollandlane Hendrick Doncker 1663. aastal, seejärel teiste hulgas Pieter Goos (1666). Cornelis Giles and Outger Rep paigutasid umbes aastal 1710 saared kaardil esimesena õigesse kohta.
Enamik saari on nime saanud esimeste saartele sattunud polaarekspeditsioonidel osalenute auks. Phippsi saar nimetati inglise meresõitja Constantine Phippsi järgi, kes 1773. aastal oma ebaõnnestunud retkel põhjapoolusele Sjuøyanest möödus. Tema ekspeditsiooni liikmete hulgas oli ka tollal veel tundmatu Horatio Nelson, kelle järgi sai nime Nelsonøyan. Parryøyan on nimetatud inglise admirali ja polaaruurija William Edward Parry auks (ekspeditsioon aastal 1827).
Aastal 1861 külastas saari soomerootsi maadeuurija Adolf Erik Nordenskiöld.
Aastal 1973 rajati looduskaitseala.

Kliima ja loodus

Kliima on arktiline. Tänu Golfi hoovusele on saarte ümbruses soodsamad jääolud ning need on paremini ligipääsetavad kui suur osa Teravmägede lõunapoolsemast rannikust.
Saared koosnevad gneisist ja graniidist.
Sjuøyane saartel kasvavad vaid samblikud, samblad ja mõned kivirikud.
Seal elavad morsad ja jääkarud; viimaste hulk sõltub jääoludest. Esineb ka põhjapõtru ja polaarrebaseid.
Lindudest pesitsevad saartel kurvitsalised lunn ja väikealk ning vandelkajakas. Linnud saabuvad aprillis-mais.
Sjuøyane kuulub Kirde-Svalbardi looduskaitseala koosseisu.
Tornimäe külanõukogu

Tornimäe külanõukogu oli külanõukogu Kingissepa rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Pöide külanõukoguga.
Ha Seok-jin

Ha Seok-jin (korea keeles 하석진; sündinud 5. märtsil 1982) on Lõuna-Korea näitleja.
Nina Šatskaja (näitleja)

Nina Šatskaja (Нина Сергеевна Шацкая; sündinud 16. märtsil 1940 Moskvas) on vene näitleja.
1963. aastal lõpetas ta Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituudi.
Ta töötas Taganka teatris ning mängis filmides.
Ta oli kõigepealt abielus Valeri Zolotuhhiniga, kellega sündis poeg, ning siis Leonid Filatoviga viimase surmani 2003. aastal.
Carl Eduard Senff

Carl Eduard Senff (8. aprill 1810 Tartu – 31. detsember 1849 Tartu) oli baltisaksa matemaatik.
Professor Carl August Senffi poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1827–1830. Töötas sealsamas puhta ja rakendusmatemaatika eradotsendina 1834–1837 ja professorina 1837–1849.
1831 valminud töös "Theoremata principalia e theoria curvarum et superficierum" esitas ruumikõverate valemi (Frenet-Serret valem).
Nizõ

Nizõ (ka Nisõ; vene Низы) oli küla Viru Ingeris Vaivara kihelkonnas, nüüdisaegse haldusjaotuse järgi Venemaal Leningradi oblastis Slantsõ rajoonis Pljussa jõe kaldal. Tartu rahulepingu järgi jäi küla Eesti territooriumile.
Külas asus Nizõ Mihhaili kirik (vene Низовская Михайловская церковь), mis valmis 1898.
Coffey maakond

Coffey maakond on maakond Ameerika Ühendriikides Kansase osariigi idaosas.
2010. aastal elas maakonnas 8601 inimest. Maakonna keskus ja suurim linn on Burlington (2735 elanikku). Suuremad asulad on veel Lebo (960) ja Le Roy (585).
Maakonna pindala on 1695 km². Veepindala on 64 km²
Ukraina Autokefaalne Õigeusu Kirik

Ukraina Autokefaalne Õigeusu Kirik (ukraina keeles Українська автокефальна православна церква, lühendatult УАПЦ) on aastatel 1990–2018 Ukrainas tegutsenud kanooniliselt tunnustamata õigeusu kirik.

Ajalugu

UAÕK asutati 1990. aastal, kuid lõhenes 2006. aastal, kui sellest eraldus UAÕK Harkivi-Poltaava piiskopkond (uuenenud). UAÕK katedraalkirik oli Kiievi Püha Andrease kirik. UAÕK viimane eestseisja oli metropoliit Makarius (Maletõtš).
Mälupesa

Mälupesa on arvuti mälu väikseim adresseeritav üksus. Mälupesa aadressi abil on võimalik mälupesale ligi pääseda andmeüksuste kirjutamiseks ja lugemiseks.
Mälupessa mahtuv andmeüksus – andmesõna – koosneb bittide jadast. Biti väärtusi 1 või 0 realiseerivad mälupesas transistorlülitina töötavad  mäluelemendid. Iga elemendi väljundpinge tase on vastavalt biti väärtusele kõrge või madal (näiteks 1,8-voldise toitepinge korral on vahemikku 1,2–1,8 V jääva väljundpinge puhul biti väärtus 1 ja vahemiku 0–0,6 V puhul 0).
Mäluelementide arv pesas määrab andmesõna pikkuse. Esimestes arvutites oli sõnapikkus 8 bitti (ehk 1 bait), nüüdisaegsetes arvutites on see 32 või 64 bitti.
Mälupesa elementi kui mälu elementaarkomponenti on nimetatud ka mälu pesikuks ja mälu rakuks (ingl memory cell). Mõnes käsitluses on terminit mälupesa kasutatud mäluelemendi (transistorlüliti) tähenduses (nt artiklis Muutmälu).
Koolikohustus

Koolikohustus ehk koolisundus on riigi või kohaliku omavalitsuse kehtestatud kohustus, millega kohustatakse vanemaid oma lapsi koolitama kas teatud haridusastme omandamiseni ja/või teatud vanuseni. Koolikohustus kehtib enamikus riikides.

Koolikohustus Eestis

Eestis oli kuni 1917. aastani kohustuslik läbida 3-klassiline algkool, kusjuures see hakkas kehtima 10. eluaastast. 1920. aastal kehtestati 8–14-aastaste koolikohustus ja 1938. aastal 8–14-aastaste koolikohustus; mõlema puhul 6-klassilise kooli lõpetamiseni.
Nõukogude perioodil oli kool kohustuslik 6-7–16-aastastele.
Eesti haridusseaduse järgi on koolikohustuslik laps, kes jooksva aasta 1. oktoobriks saab 7-aastaseks. Koolikohustus kestab seni, kuni õpilane omandab põhihariduse või saab 17-aastaseks.
Heino Parmas

Heino Parmas (sündinud 22. märtsil 1930 Tallinnas) on Eesti arhitektuuriteadlane.

Elulugu

Heino Parmas on teenistuja poeg.
Ta lõpetas 1948 Tallinna 2. Keskkooli ja 1954 TPI, 1957 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudis aspirantuuri, arhitektuurikandidaat (1959, Leningradi Maali, Skulptuuri ja Arhitektuuri Instituut), väitekiri "Унификация 1-5-этажного сборного жилищного стоительства из кукермитовых и силикальцитных элементов в условиях Эстонской ССР". Ta oli 1958–1963 Ehituse TUI noorem- ja vanemteadur, 1963–1968 Silikaatbetooni TUI laborijuhataja ja Tallinna Polütehnilise Instituudi vanemõpetaja, aastast 1968 Tallinna Kunstiinstituudi (EKÜ) dotsent, 1970–1987 ka arhitektuuriteaduskonna dekaan.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: ehituse unifitseerimine ja tüpoloogia, arhitektuuriliste konstruktsioonide industriaalne viimistlus. Ajakirja Ehitus ja Arhitektuur ning Kunstiülikooli toimetiste toimetaja. EEI-s projekteeris eksperimentaalelamuid, pereelamuid ja suvilaid. Üle 30 teadustrükise.
Denissovlane

Denissovlane ehk denissovi inimene (ladina keeles Homo sapiens denisovan) on inimese väljasurnud liik või alamliik.
Denissovi inimeste olemasolu kirjeldati esmakordselt 2010. aastal avaldatud teadusartiklis, kui Lõuna-Siberist Altai mäestiku piirkonnast Denissovi koopast leitud sõrmeluude DNA analüüs näitas nende erinemist nüüdisinimestest ja neandertallastest. 2012. aastal avaldati ka täpne DNA profiil.
2019. aastal anti teada, et Tiibetist Baishija karstikoopast leitud poolik lõualuu kuulus samuti denissovi inimesele. See lõualuu arvatakse olevat vähemalt 160 000 aastat vana. Kuigi kohalik munk leidis selle 1980. aastal ja andis selle edasi Lanzhou Ülikoolile, siis teadlaste huviorbiiti jõudis see alles 2010. aastatel.
Tiibetist leitud lõualuu annab vihjeid tulevasteks avastusteks. Näiteks sarnaneb lõualuu Penghu saarte ja Taiwani vahelt leitud Penghu 1 nime kandvale lõualuu fragmendile. Samuti peetakse võimalikuks, et kuna Baishija karstikoobas asub 3280 meetri kõrgusel merepinnast, siis võivad umbes 2000 meetri kõrgusel Sel’unguri koopas Kõrgõzstanis, kust pärit leiud arvati varem kuuluvat neandertallastele, kuuluda hoopis denissovi inimestele.
Denissovlased eraldusid neandertallastest vähemalt 400 000 aastat tagasi. Kui neandertallased levisid Euroopas ja Aasia lääneosas, siis denissovi inimesed eelkõige Aasias.
On tuvastatud, et neilt pärineb ligi 5% kaasaegsete Ida-Indoneesia, Paapua ja Austraalia põliselanikele iseloomulikest geenialleelidest.
Khloé Kardashian

Khloé Alexandra Kardashian (sündinud 27. juunil 1984 Los Angeleses) on Ameerika tõsielustaar, ettevõtja ja modell. 
Ta sai tuntuks USA tõsielusarjas "Keeping Up with the Kardashians".

Lapsepõlv

Khloé Kardashiani ema on telestaar Kris Jenner ja isa advokaat Robert Kardashian. Tal on vanemad õed Kim ja Kourtney, noorem vend Robert ning poolõed Kendall ja Kylie (ema teisest abielust Bruce Jenneriga). 
Kardashian käis Marymounti keskkoolis Los Angelese osariigis.

Isiklikku

2001. aastal sattus autoavariisse ja sai ajukahjustuse. 
27. septembril 2009 abiellus ta korvpallur Lamar Odomiga. Nad abiellusid kuu aega pärast kohtumist. Nad lahutasid Kardashiani algatusel 2015. aasta juulis.
Pärast seda astus ta suhtesse korvpallur Tristan Thompsoniga. 12. aprillil 2018 sündis neil tütar True Thompson.
Hergi Karik

Hergi Karik (20. oktoober 1929 – 11. oktoober 2012) oli eesti keemik, Tallinna Ülikooli emeriitprofessor, paljude keemiaõpikute ja keemiat tutvustavate raamatute autor, eestikeelse keemianomenklatuuri arendaja.
Äparduse rõõm

"Äparduse rõõm" on eesti kirjaniku ja semiootiku Valdur Mikita 2000. aastal ilmunud keelemänguline essee- või luuleraamat.
Ehkki 2000. aastal ilmus Tartu Ülikooli kirjastuses ka Mikita doktoritöö "Kreatiivsuskäsitluste võrdlus semiootikas ja psühholoogias", millega "Äparduse rõõm" tugevalt seostub, on seda nimetatud siiski ta esikteoseks. Mikita enda sõnul on "Äparduse rõõm" "mõnes mõttes selle materjali ülejääk, mida ei passinud teadustöösse sisse kirjutada". Selles uurib Mikita semiootika, keele- ja luulemängude abil keele ja kirja piire, märgisüsteeme ja kommunikatsiooniäpardusi: "Mind paelub semiootika mängulisus, see on element, mis minu meelest kuulub olemuslikuIt semiootika juurde. Semiootiliste mänguvõimaluste reserv mis tahes keele piirides on ammendamatu." Aare Pilve sõnutsi oli teos "algselt mõeldud doktoritöö käigus tekkinud keele- ja kultuurimängude praktilise käsiraamatuna"
Tartu Kiirabi

Tartu Kiirabi on  erakorralist arstiabi ja Reanimobiiliteenust osutav Tartu sihtasutus. Erakorralist meditsiiniabi osutab SA Tartu Kiirabi kuues maakonnas: Jõgevamaal, Järvamaal, Põlvamaal, Tartumaal, Viljandimaal ja Valgamaal. Elustamisteenust osutatakse üle terve Eesti.
Sihtasutuse Tartu Kiirabi asutasid Tartu Ülikooli Kliinikum ja Tartu linn, 2006. aasta seisuga oli Kliinikumil sihtasutuses 60% hääleõigust.
Ærø

Ajalugu

Arheoloogilistel kaevamistel on leitud tõendeid asustusest saarel enne 8000 eKr. Saarel leidub palju muinaskalmeid ja dolmeneid.
Halduslikult oli saar sajandeid jagatud mitmesse ossa, mille omanikud ja kogu haldusjaotus muutus tihti. Sel põhjusel tekkis sellele mitte kuigi suurele saarele kaks linna. Samuti õhutas see saareelanike seas salakaubavedamist. 1629 põles Ærøskøbing maha ega saavutanud enam kunagi endist suurust.
Alates 1750 on kogu saar üks omavalitsusüksus.
Aime Sügis

Aime-Ingrid Sügis (neiuna Aime Rulli; 21. jaanuar 1935 Tallinn – 29. august 2017) oli Eesti keemik ja poliitik.
Ta lõpetas aastal 1958 Tallinna Polütehnilise Instituudi keemia-mäeteaduskonna silikaatide tehnoloogia erialal. Ta töötas Silikaatbetooni Teadusliku Uurimise Instituudis, hiljem Keemia Instituudis.
Aime Sügisest sai tervislike eluviiside ja taimetoitluse propageerija ning rohelise mõtteviisi toetaja.
Aime Sügis kandideeris 1992. aasta Riigikogu valimistel Valimisliidus Eesti Kodanik (selle moodustasid Eesti Vabariigi Partei ja Noarootsi Tervisliku Eluviisi Selts). Ta sai 69 häält ning osutus valituks. Ta oli 1992–1995 VII Riigikogu liige. 1994. aasta kevadel liitus Sõltumatute fraktsiooniga, kus viimased kuud oli aseesimees. Töötas majanduskomisjonis.

Isiklikku

Ta oli taimetoitlane ja abielus Anatol Sügisega.
Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee

Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee (põhimaantee nr 10) on üks Eesti põhimaanteid. 
See saab alguse Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee 41. kilomeetril. Tee pikkus on 143,7 km, kaasa arvatud 2,3 km pikkune lõik Kuressaare linnas ja kokku 0,7 km pikkused lõigud Virtsu ja Kuivastu sadamates. Sadamate vahel Suures väinas toimub praamiühendus (u 6,6 km). 85. ja 90. km vahel kulgeb tee Väikese väina tammil. Tee lõpeb Kuressaare linnas.

Asulad Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maanteel

Rõuma küla, Leila küla, Maidla küla, Koluvere küla, Kullamaa küla, Silla küla, Päri küla, Lemmikküla küla, Üdruma küla, Laiküla küla, Keskküla küla, Kirbla küla, Lautna küla, Hälvati küla, Alaküla küla, Lihula linn, Valuste küla, Tuudi küla, Petaaluse küla, Vagivere küla, Kinksi küla, Ridase küla, Kõmsi küla, Kause küla, Hanila küla, Esivere küla, Virtsu alevik, Kuivastu küla, Tusti küla, Võlla küla, Mõega küla, Hellamaa küla, Soonda küla, Liiva küla, Viira küla, Vanamõisa küla, Piiri küla, Linnuse küla, Nautse küla, Põripõllu küla, Reina küla, Sundimetsa küla, Ariste küla, Mehama küla, Tumala küla, Saikla küla, Kahutsi küla, Kalma küla, Suur-Rahula küla, Väike-Rahula küla, Kuninguste küla, Tagavere küla, Arju küla, Ratla küla, Kõnnu küla, Jööri küla, Jõelepa küla, Valjala alevik, Võrsna küla, Sagariste küla, Kõljala küla, Masa küla, Kõnnu küla, Reo küla, Tahula küla, Mõisaküla küla, Lilbi küla, Upa küla, Kudjape küla, Sikassaare küla, Kuressaare linn.
Harku raudteejaam

Harku raudteejaam oli pooljaam Liiva–Vääna raudteel.
Leedu NSV vapp

Leedu NSV vapp oli NSV Liidu haldusüksuse Leedu NSV vapp.
27. septembril 1940 kinnitatud vapil on kujutatud viljapeadest ja tammelehtedest pärga, mis tõusva päikese kiirtes valgustatud sirpi ja vasarat ümbritseb. Pärg on seotud punase lindiga, külgmistel lintidel on deviis "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!" leedu ("Visų šalių proletarai, vienykitės!"( ja vene keeles ("Пролетарии всех стран, соединяйтесь!"). Alla, lintide ja pärja peale on asetatud valged tähed "LTSR" (Leedu Nõukogude Sotsialistlik Vabariik, leedu keeles Lietuvos Tarybų Socialistinė Respublika). Vapi kohal on aga punane kuldse äärisega viisnurk.
Leedu NSV vapi kujundas kunstnik Vsevolod Dobužinski. Vapi välimuse sätestas Leedu NSV põhiseaduse §167. Põhiseadus hakkas kehtima 20. aprillil 1978.
20. märtsil 1989 kõrvaldati vapp kasutuselt.
Jim Lovell

Haridus

Jim Lovell sündis Clevelandis, kuid peab oma kodulinnaks Milwaukeed, kus ta üles kasvas. Lovell õppis Wisconsin-Madisoni Ülikoolis, lõpetas Mereväeakadeemia 1952. aastal ning osales seejärel Korea sõjas. Ta lõpetas mereväe katselendurite kooli 1958. aastal, Lõuna-California Ülikooli 1961. aastal ning Harvardi Ülikooli juhtimisprogrammi 1971. aastal.

Karjäär astronaudina

NASA valis Jim Lovelli 1962. aastal oma teise astronautide gruppi. Tema esimene kosmoselend toimus Gemini 7 pardal 1965. aasta detsembris. Teise lennu sooritas ta Gemini 12 komandörina 1966. aasta novembris.
Detsembris 1968 osales ta Apollo 8 juhtimismooduli piloodina Apollo programmi teisel mehitatud lennul. Jõuluaegsel kuuepäevasel lennul tehti kümme tiiru Kuu orbiidil. Seejärel oli ta Apollo 11 varumeeskonna liige ning oleks rotatsiooni järgi pidanud juhtima Apollo 14 lendu, kuid et äsja terveks tunnistatud Al Shepard vajas valmistumiseks rohkem aega, vahetasid Apollo 13 ja 14 meeskonnad omavahel kohad. Lovellist sai Apollo 13 komandör ning esimene inimene, kes on Kuule lennanud kaks korda. Ta on ka ainus inimene, kes on lennanud Kuule kaks korda, ilma seal maandumata. Tema lend Kuule jäi üksnes unistuseks, kuid purustava plahvatuse üle elanud kosmoselaev õnnestus edukalt Maale tagasi tuua. Ta oli juba varem otsustanud, et Apollo 13 jääb tema viimaseks lennuks.

Isiklikku

Praegu veedab Jim Lovell Texases pensionipõlve ning esineb alati meeleldi avalikult, rääkides oma kogemustest kosmoses ning populariseerides teadust. Ta on alates 1952. aastast abielus Marilyn Gerlachiga. Neil on kaks tütart ja kaks poega.
Jim Lovelli ja Jeffrey Klugeri raamatu "Apollo 13" järgi tehti samanimeline film, kus Lovelli rollis on Tom Hanks. Ka Jim Lovell ise ilmub korraks ekraanile, mängides laeva Iwo Jima kaptenit.

Tunnustused

Jim Lovell on saanud palju medaleid ja aunimetusi. Tema järgi on muu hulgas nimetatud kraater Kuu tagumisel küljel, Chattanooga lennujaam ning tänav Milwaukees.
Simon Lizotte

Maailmarekordid kauguse viskamises

Lizotte püstitas maailmarekordi 27. oktoobril 2014 tulemusega 263,2 m. Sellega ta võitis David Wigginsi varasemat rekordit, mis oli 254,8 m ning see oli visatud 2012. aastal. Lizotte murdis oma rekordi 27. märtsil 2016, viskega 275,5 m. See rekord püsis aga vaid kaks päeva, kuni Wiggins viskas 338 m. Lizotte'i  piiriks jäi siis 314 m.
Tuul on mänginud olulist rolli maailmarekordite viskamisel. Kõik rekordid on visatud kõrbes koos tuulega ning on kasutatud ka kergemaid kettaid. Wigginsi 2012 aasta rekord oli visatud 23.3 m̥/s taganttuulega. Lizotte 2014 aasta rekord oli visatud aga 29 m/s taganttuulega. Simon Lizotte'i 903.9 jalga (275.5 m) leidis aset 48 m/s tuules. Wigginsi ja Lizotte üle 300 meetrilised visked olid tehtud kuni 66 m/s oleva tuulega. Mõlemad mehed on öelnud, et tuleks seada tuulepiirangud. Simon Lizotte viskab ilma tuuleta tasasel alal natukene üle 200 meetri.

Suurimad saavutused

Tema suurimateks võituteks võib pidadaː Memorial Championship (DGPT) 2018; Konopiste Open (DGWT) 2016; Nick Hyde Memorial 2016; Ledgestone Insurance Open 2015; Glass Blown Open 2014; European Championships 2012. Ta on ka mitmekordne Saksa meister. 
2016 oli ta pikalt eemal oma vigastuse tõttu, kuid 2017 oli ta juba tipptasemel tagasi. Nimelt tema keskmine koht igal turniiril oli 3. koht. 2018 on alanud juba väga hästi. Käes on Memorial Championship'si (DGPT) võit ning poodiume kohti on juba mitmeid.
Eesti Näituste messikeskus

Eesti Näituste messikeskus on Tallinnas aadressil Pirita tee 28 asuv messikeskus. Keskust haldab AS Eesti Näitused.
Keskus avati juulis 1960. Algul koosnes see 4 silikaatkividest ehitatud paviljonist ja oli mõeldud põllumajandusloomade eksponeerimiseks. NSV Liidu Rahvamajanduse Saavutuste Näituse eeskujul nimetati seda tollal Eesti NSV Rahvamajanduse Saavutuste Näituseks.
Tänapäeval korraldatakse messikeskuses peale messide ka näitusi, esitlusi, konverentse ja seminare.
AS Eesti Näitused plaanib kolida näitusepaviljonid Piritalt Laagrisse ja rajada messikeskuse alale 26 elumajaga uusarenduse.
Valeri Graifer

Valeri Isaakovitš Graifer (vene Валерий Исаакович Грайфер; sündinud 20. novembril 1929 Bakuus) on NSV Liidu ja Venemaa naftatööstustegelane, riigiametnik ja ärijuht.
1952. aastal lõpetas ta Gubkini-nimelise Moskva Naftainstituudi nafta- ja gaasileiukohtade kasutuselevõtmise erialal, 1967. aastal kaitses kandidaadikraadi.
Kohe pärast instituudi lõpetamist asus Graifer tööle naftatööstuses, 1972. aastast töötas ta aga NSV Liidu naftatööstuse ministeeriumis. Aastatel 1985–1990 oli ta NSV Liidu naftatööstuse ministri asetäitja.
1992. aastal asus ta tööle nafta- ja gaasitööstusettevõttesse Lukoil ja on alates 2000. aastast sama ettevõtte direktorite nõukogu esimees.
David Abram

David Abram (sündinud 24. juunil 1957) on ameerika kultuuriökoloog, filosoof ja kunstnik.
Ta on fenomenoloog ja süvaökoloog. Ta on toetunud oma kirjutistes Maurice Merleau-Ponty töödele.
Ta käis Eestis 2009. aasta veebruaris seoses Tartu Ülikooli semiootika osakonna poolt korraldatud konverentsiga "Animal minds".