google/wiki40b huggingface dataset:
Pauluse teine kiri Timoteosele

Nimetus

Pauluse kirjad polnud algselt pealkirjastatud. Traditsiooni järgi nimetati esimeste sajandite jooksul Pauluse teist kirja Timoteosele kreeka keeles Επιστολή πρὸς Τιμόθεον Bʹ. Vulgatas on kiri kui Epistola II ad Timotheum.

Autorsus

Kiri algab Pauluse pöördumisega Timoteose poole. Varased kirikuisad ja enamik varasemaid teolooge on tekstianalüüsi alusel veendunud, et kirja autor on Paulus.
Pauluse autorsuses kirja koostamisel kahtlesid tekstianalüüsi alusel esmalt Saksa teoloogid 18. sajandil, kelle arvates võis kirja koostada mõni Pauluse õpilasest.

Tekkelugu

Kui kirja autor on Paulus, siis on kiri koostatud millalgi 1. sajandi teisel poolel Roomas. Teoloogid, kes kahtlevad Pauluse autorsuses, eeldavad, et kiri võidi koostada koguni 2. sajandi algul ja sel juhul võidi kiri koostada Efesoses. Kiri oli mõeldud Timoteosele, kes abistas Paulust misjonitööl Aleksandria Troases, Véroias (Berea), Thessaloníkis, Kórinthoses, Efesoses ja Roomas.
Varaseim terviklik tekst sisaldub Codex Sinaiticuse käsikirjas 4. sajandi keskelt.

Ülesehitus

Pauluse teine kiri Timoteosele koosneb 4 peatükist, mis jagunevad 83 salmiks. Teksti jagas peatükkideks kardinal Stephen Langton 13. sajandil ja salmideks Robert Estienne 1551.

Kiri eesti keeles

Georg Mülleri jutlustes 17. sajandi algusest on säilinud varasem teadaolev eestikeelsed kirjakoht Pauluse teisest kirjast Timoteosele .
Tekst ilmus esmakordselt tervikuna eesti keeles 1686 "Wastses Testamendis" kui "Pahwli se Apostli töine Rahmat Timoteulle". 1694 Müncheni käsikirjas on kiri pealkirjastatud "Paulusse Apostli teine Ramat Timoteussele kirjotud" ja 1739 Piiblis "Apostli Paulusse teine Ramat Timoteussele kirjotud."
Andres Valkonen

Andres Valkonen (sündinud 21. juunil 1951) on eesti helilooja.
Ta on lõpetanud Tallinna Polütehnilise Instituudi tööstuse planeerimise alal ning Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli.
Valkonen töötas kuni 1999. aastani Tallinnfilmis muusikatoimetajana.
Tema loodud lauludest on tuntumad "Moonika", "Leib jahtub", "Sa tulid tuppa", "Las jääda ükski mets"  ja "Muretut meelt ja südametuld". 
Ta on rokkooperi "Põhjaneitsi" kaasautor.
Rehessaare rändrahn

Rehessaare rändrahn ehk Saunasaare kivi (ka Rehessaare Suurkivi, Saunakivi) on looduskaitsealune graniidist rändrahn, mis asub Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Aegviidust mõned kilomeetrid lõuna pool Kõrvekülas, Mägede küla piirist 400 m ida pool metsade keskel.
Ümbermõõt 24,8 või 26 m, pikkus 10,0 m, laius 4,9 m ja kõrgus 5,2 või 6,0 m. Maht umbes 170 m³.
Jääb Kõrvemaa maastikukaitseala territooriumile.
Rahvapärimuse järgi on tegu Kalevipoja viskekiviga.
Kolari vald

Külad

Aitamännikkö, Hietanen, Kattilamaa, Koivula, Koivumaa, Kurtakko, Lappea, Lietorova, Luosu, Luovatus, Pasmajärvi, Rito-oja, Ruokojärvi, Saarenpudas, Sammalvaara, Sieppijärvi, Taapajärvi, Teurajärvi, Poikkijärvi, Vaattojärvi, Venejärvi, Venetti, Väylänpää, Ylläsjärvi, Äkäsjokisuu, Äkäslompolo
Abüssaal

Abüssaal on maailmamere ökoloogiline sügavusvöönd, bentaali osa, mis asub 2000–6000 meetri sügavusel ookeani pinnast.
Abüssaalist ranniku poole jäävat ookeanipõhja osa nimetatakse batüaaliks. Juhul kui vastav ookeaniosa on sügavam kui 6000 meetrit (enamasti on siis tegemist süvikutega), nimetatakse sellest piirist allpool olevat osa hadaaliks.
Ookeanipõhjast suurema osa moodustab abüssaalne tasandik, mis paikneb vähem kui kuue kilomeetri sügavusel, mistõttu on abüssaalne tasandik ühtlasi ka abüssaali põhjaks.
Abüssaalis puudub valgus, mistõttu pole seal fotosünteesivaid organisme. Abüssaalis elavad organismid peavad olema kohastunud suure rõhu (>200 atm), valguse puudumise ning madala veetemperatuuriga (0–2 °C).
Abüssaali kohal lasuvat vastavat veemassiivi nimetatakse abüssopelagiaaliks.

Abüssaali elustik

Abüssaali asustavaid organisme nimetatakse batübiontideks ehk süvaveeorganismideks. Süvavees elavaid kalu nimetatakse ka abüssaalikaladeks.
Mattias Forbes

Mattias Forbes (saksakeelses traditsioonis Matthias Fohrbuss) (suri 20. märts 1641 Myrskylä; rootsi keeles Mörskom) oli šoti päritolu Rootsi sõjaväelane, Vorbuse mõisnik.

Elulugu

Mattias Forbes põlvnes vanast šoti Forbesi-nimelisest aadlisuguvõsast. Tema isa oli Mecklenburgis sündinud, kuid Rootsi elama siirdunud maksuametnik Ernald Forbes, ja ema Carin Mattsdotter (Björnram). 1618. aastal oli ta ooberst Samuel Cockburni tallmeister. 1624. aastal oli ta Ernst Creutzi rügemendi leitnant. Järgmisel aastal ülendati ta juba kapteniks ja 1632. aastal ooberstleitnandiks. Ta osales Saksamaal Kolmekümneaastases sõjas ja oli 1634. aastal Osnabrücki komandant. 1635. aastal sai temast Ingerimaa rügemendi ooberst. Rootsi kuninganna Kristiina ajal introdutseeriti ta 1638. aastal naturaliseeritud aadlikuna Rootsi rüütelkonda. Ta on maetud Soomes Myrskyläs.

Vorbuse mõis

1625. aastal läänistas Rootsi kuningas Gustav II Adolf talle Vorbuse (tollal tuntud Voore nime all). Tema valdusõigust kinnitati 1634. aastal. Pärijad valdasid mõisa kuni aastani 1684, mil see neilt reduktsiooni käigus ära võeti. Tema nimest on tulnud mõisa nii eesti- kui saksakeelne (Forbushof) nimekuju.

Maavaldused Soomes

Talle kuulusid mitmed maavaldused ka Soomes. 1636. aastal omandas ta Norrköpingi õiguse alusel Mörskömi (praegu Myrskylä). Talle kuulusid veel Idlaks ja Jackarby, mille ta omandas 1638. aastal.
Scarlett Thomas

Scarlett Thomas (sündinud 1972) on Briti kirjanik. 
Temalt on ilmunud romaanid "Bright Young Things" (2001), "Going Out"(2002), "PopCo" (2004) ja "The End of Mr Y" (2006) ning mõned lühijutud ajakirjades ja antoloogiates. 
Scarlett Thomas on lõpetanud Ida-Londoni Ülikooli kultuuriuuringute alal ning on õpetanud loovkirjutamist mitmes Inglismaa kõrgkoolis. Üheks tema huvialaks on matemaatika; matemaatika-, füüsika-, krüptograafia- ja filosoofiaekskursse on põimitud ka tema romaanidesse, mille läbivaks teemaks on võõrandumine ja identiteedikriis. 
Thomas on küllalt kriitiline tänapäeva Lääne ühiskonna ja massikultuuri suhtes, samuti on ta veendunud taimetoitlane.
Samuel Puusaar

Samuel Puusaar (kodanikunimega Sulev Puusaar; sündinud 14. novembril 1963 Pärnus) on endine EAÕK vaimulik, alates 2001. aastast skismaatilise Püha Platoni ja Püha Issidori Õigeusu Vennaskonna üks juhte. Alates 2016. aastast on ta avalikkuses ennast tutvustanud kui Tartu Nõid.

Elulugu

Ta lõpetas 1986. aastal Tartu Riikliku Ülikooli. Hiljem omandas vaimuliku hariduse Ameerika Ühendriikides New Yorgi osariigis tegutsevas Püha Vladimiri Õigeusu Teoloogilises Seminaris, mille lõpetas 1996. aastal magistrikraadiga (Master of Divinity).
Pöördunud Eestisse tagasi, määrati ta Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Tartu Püha Aleksandri koguduse preestriks.
Puusaarest kujunes Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku täielikku iseseisvust taotleva leeri juht, kes vastustas kiriku viimist Konstantinoopoli patriarhi jurisdiktsiooni ja välismaist päritolu piiskopi kirikupeaks saamist. Nii keeldus ta koos Gabriel Keresega tunnistamast metropoliidina märtsis 1999 EAÕK kirikukongressil sellele ametikohale valitud kreeka päritolu Nice'i piiskoppi Stefanust.
Nad korraldasid oma kongressi, mis muu hulgas valis Puusaare Tartu ja kogu Lõuna-Eesti piiskopiks. Piiskopiks Puusaart pühitsetud ei ole ja väidetavalt on ta ka seda ise Pereraadio eetris tunnistanud.
Kasvavate vastuolude tõttu tagandas EAÕK metropoliit Stefanus detsembris 1999 Puusaare EAÕK vaimuliku seisusest. Selle otsuse kinnitas ka Konstantinoopoli patriarhi Bartholomeos I juhitud kirikukohus. Puusaare leer heitis vastusena kirikust välja Stefanuse.
21. detsembril 1999, nädal pärast Puusaare EAÕK vaimuliku kohalt tagandamist, toimus Tartus Aleksandri kiriku juures ajakirjanduses laialt kajastamist leidnud konflikt. Politsei ja ESS ei lubanud metropoliit Stefanuse käsul Puusaarel kirikusse siseneda. Kirikuuksed pitseeriti kinni.
Kuigi Puusaar ja tema pooldajad peavad ennast tõeliseks Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikuks, ei ole neil võimalik selle nime all tegutseda. Tulenevalt sellest registreeriti 2001. aastal Püha Platoni ja Püha Issidori Õigeusu Vennaskond, mille juhatuse liikmeteks said Samuel Puusaar ja Gabriel Keres.
Oktoobris 1999 osales Puusaar Isamaaliidu kandidaadina Tartu linnas kohalike omavalitsuste valimistel.
Viimastel aastatel on Puusaar ennast avalikkuses esitlenud kui Tartu Nõid. Selle nime all osales ta ka 15. juulil 2016 Kihnu konverentsil.
Araabia-Nuubia kilp

Araabia-Nuubia kilp on kilp Põhja-Aafrikas ja Araabia poolsaarel.
Araabia-Nuubia kilbil asuvad osaliselt Iisrael, Jordaania, Egiptus, Sudaan, Eritrea, Etioopia, Somaalia, Saudi Araabia ja Jeemen. Saudi Araabias on kilbi osaks ‘Asīri provintsi mägismaad, lõunas Etioopia mägismaa. Põhjapoolsem osa kilbist on kõrbeline. Kilbi pindala on 2 725 000 km²
Araabia-Nuubia kilp on osa Sahara metakraatonist (tegu on endise kraatoniga, mis on taas seismiliselt aktiivseks muutunud).
Kilbil avanevad proterosoikumi kivimid. Suur osa Araabia-Nuubia kilbist on moodustunud Ida-Aafrika orogeneesi käigus (neoproterosoikum), mis oli seotud Gondwana tekkega. Vanimad kivimid kilbil on 870 miljonit aastat vanad ofioliitsed kompleksid. Kilbi tekkeks kulus hinnanguliselt 300 miljonit aastat. Protsessi lõpus sattus sealne noor maakoor Gondwana tekkel surve alla, mis muutis maakoore paksemaks. Praegu on maakoore paksus kilbil 40–45 kilomeetrit. Tektooniline aktiivsus kilbil oli Kambriumi ajastu liivakivide moodustumise ajaks (530 miljonit aastat taagas) lõppenud.
Kilp on kivimiliselt koostiselt mitmekesine. Levinud on mitmesugused moondekivimid ja tardkivimid ning neid lõikavad arvukad intrusioonid. Tektooniliste protsesside käigus tekkinud madalamad kohad on moodustunud settekivimitest, sealhulgas liivakivist.
Kilbi kivimid paljastusid taas, kui tekkis Punane meri. Mere teke tõi kaasa ümbritseva maapinna kerke, mille käigus seda katnud settekivimid minema uhuti. Kõrbeline kliima, peaaegu täielikult puuduv taimkate ja fanerosoikumi setete puudumine muudavad piirkonna maakoore tekke uurimisel äärmiselt väärtuslikuks.
Kilp on olnud üks esimesi geoloogiliste uuringute alasid meie planeedil. Egiptlased hankisid sealt kulda ja graniiti, roomlased porfüüri. Ka Araabia poolsaarel on üle 5000 aasta tegutsenud kaevandusi.
Storting

Stortingi kojad

Storting on ühekojaline parlament, mis legislatiivsetel põhjustel jaotub kaheks kojaks. Pärast valimistulemuste selgumist valivad parlamendi liikmed ühe neljandiku saadikuid enda hulgast ülemkotta nimetusega lagting. Kolm neljandikku liikmetest jääb alamkoja odelstingi liikmeteks. Kahte koda kasutatakse seadusandlikus protsessis väga harva ja üldiselt on ülemkoja antav kinnitus vaid formaalne akt. Alguse sai jaotus ilmselt 1814. aastal, kui lagting tegutses reaalselt ülemkojana, kuhu kuulusid kogenumad ja vanemad Stortingi liikmed.
Seaduseelnõud annab valitsus üle odelstingile. Odelstingi liikmetel on ka õigus seadusemuudatusi algatada, lagtingi liikmetel sellist õigust ei ole. Seadust arutatakse vastavas komisjonis, kuhu kuulub mõlema koja liikmeid. Kui seadus läbib odelstingi, läheb see edasi lagtingi ülevaatuseks või paranduste esitamiseks. Tavaliselt läbivad seadused lagtingi ilma muudatusi saamata ja need saadetakse kuningale nõusoleku saamiseks. Tänapäeval on kuninga nõusolek vaid formaalne akt.
Kui lagting muudab seadust, läheb see tagasi odelstingi. Kui odelsting kiidab lagtingis tehtud parandused heaks, läheb seadus kuningale, kes selle kinnitab. Kui parandusi heaks ei kiideta, saadetakse seadus tagasi lagtingi. Kui lagting parandusi tagasi ei võta, toimub stortingi plenaaristung. Et seadus plenaaristungil läbi läheks, on vaja kaht kolmandikku poolthääli. Muudel juhtudel piisab tavalisest häälteenamusest. Kodade hääletuste vahele peab jääma kolm päeva. Plenaaristungid toimuvad ka maksude jms muutmiste küsimustes.
2004. aastal tehti ettepanek muuta põhiseadust ning kaotada odelsting ja lagting. Muudatus läbis stortingi 20. veebruaril 2007 ja jõustus pärast 2009. aasta parlamendivalimisi.

Stortingi valimissüsteemi lühikirjeldus

1. etapp – ringkonnas valimine

Ringkondades valitakse 157 saadikut. Valimismeetod on modifitseeritud Sainte-Laguë meetod (1.4,3,5,7, jne).
2. etapp – tasandusmandaadid

Tasandusmandaatide võitmiseks on vaja nimekirjal saada 4% häältest. Siis jaotatakse 4% ületanud erakondade vahel kohad nii, et arvutatakse nimekirja järgmine mandaat valemiga: nimekirja üleriigiline häälte arv / mandaadile vastava jagaja modifitseeritud Sainte-Lägue jadas. Saadud mandaadid lähevad mandaadi saanud nimekirja kandidaadile, kes oli kõige lähemal ringkonnas koha saavutamisele. 8 mandaati jaotatakse nii.
Ringkonnas võib saada koha ilma 4% ületamata, künnisega on seotud tasandusmandaadid.
Norras jaotatakse kohad tavaliselt kinnise nimekirjaga, aga kui üle poole valijatest on valinud isiklikult kandidaati, siis kehtib avatud nimekiri. Tasandusmandaadid on 1989. aastast alates. Seoses sellega muudeti parlamendi kohtade arvu.
Stortingi viimased valimised toimusid 2013. aastal.
2005. aasta valimistel jagati ringkondade vahel 150 mandaati ja 19 kohta tasandusmandaatidena (samade algoritmidega).
Stortingis on läbi aegade olnud
1882. aastast 114 kohta,

1903. aastast 117 kohta,

1906. aastast 123 kohta,

1918. aastast 126 kohta,

1921. aastast 150 kohta,

1973. aastast 155 kohta,

1985. aastast 157 kohta,

1989. aastast 165 kohta,

2005. aastast 169 kohta.
Teoloogia summa Ia q. 36

Tekst

Küsimus 36
Püha Vaimu isikust nelja artiklisse jaotatuna
Seejärel tuleb vaadelda seda, mis kuulub Püha Vaimu isiku juurde. Teda ei kutsuta küll ainult Pühaks Vaimuks, vaid ka Jumala Armastuseks ja Anniks.  
Püha Vaimu nime kohta küsitakse niisiis nelja asja. 
Esiteks: kas see nimi "Püha Vaim" on omane mingile jumalikule isikule.  
Teiseks: kas see isik, keda nimetatakse Pühaks Vaimuks, lähtub Isast ja Pojast.     
Kolmandaks: kas ta lähtub Isast Poja läbi.     
Neljandaks: kas Isa ja Poeg on Püha Vaimu üks allikas?
Black Velvet (kokteil)

Black Velvet ('must samet') on õllekokteil, mis koosneb stout-tüüpi õllest (sageli Guinnessist) ja valgest vahuveinist (traditsiooniliselt šampanjast).
Kokteili valmistati esmakordselt 1861. aastal kuninganna Victoria abikaasa prints Alberti leina ajal Londoni Brooks's Clubi baarmeni poolt. Jook sümboliseeris leinajate musti ja purpurseid käesidemeid.
Kokteili saamiseks segatakse võrdses osas stout ja vahuvein ning serveeritakse seda pilsneriklaasis.
Kihilise versiooni saamiseks täidetakse šampanjaklaas pooles ulatuses vahuveiniga ning valatakse peale jahutatud stout`i. Jookide erineva tiheduse tõttu need eriti ei segune ning kokteil jääb kihiline.
Corry Vreeken

Maria Cornelia Vreeken (sündinud 22. detsembril 1928 Enkhuizenis Põhja-Hollandi provintsis) on hollandi maletaja, naiste ausuurmeister (1987).
Vreeken on viiekordne Hollandi naiste malemeister (1960, 1962, 1964, 1966, 1970). Kahel korral mängis ta maailmameistrivõistlustel: 1971. aastal Ohridis toimunud tsoonidevahelisel turniiril jäi ta 14. kohale ja 1976. aastal Roosendaalis (Hollandis) toimunud tsoonidevahelisel turniiril sai ta Tatjana Fomina ja Milunka Lazarevići järel 10. koha. 
Ta esines Hollandi naiskonna koosseisus seitsmel naiste maleolümpial (1963, 1966, 1974–1982).
Vreeken sai FIDE-lt 1968. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 1987. aastal naiste ausuurmeistri nimetuse.
Kuusalu Vabadussõja mälestussammas

Kuusalu Vabadussõja mälestussammas on Harju maakonnas Kuusalu vallas Kuusalu asulas Kuusalu kalmistul asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk. Mälestussammas avati 16. mail 1921. See oli esimene mälestussammas Eestis, mis püstitati Vabadussõjas langenutele.
Esimese Nõukogude okupatsiooni ajal mälestusammas lõhuti 2. juulil 1941 osaliselt, tükid maeti maha. Saksa okupatsiooni ajal mälestussammas taastati ja avati 10. augustil 1942. Teise Nõukogude okupatsiooni ajal eemaldati 1945. aastal Vabadussõjale viitavad kirjad koos langenute nimedega, sammas ise aga säilis oma paigas. Kolmandat korda pühitseti mälestussammas 26. novembril 1988.
Fraternitas Viliensis

Fraternitas Viliensis oli Eesti Üliõpilaste Seltsi (EÜS) raames tegutsenud ühendus, kes soovis asutada ametlikult kinnitatud eesti üliõpilaskorporatsiooni.

Ajalugu

Idee algatajaks oli EÜSi vilistlane Villem Reiman, kes 1888. aasta kevadel korporatsioonina ülesastumise küsimuse tõstatas. 3. mail 1888 esitati Reimani ettepanek EÜSi koosolekule, kuid läbirääkimised lükati edasi.
22. veebruaril 1890 peetigi korporatsiooni asutajate koosolek. Nimeks otsustati võtta "Fraternitas Viliensis" ja värvideks sini-must-valge nagu 1884. aastal pühitsetud EÜSi lipul. Korporatsiooni vapil olid: sini-must-valged värvid, korporatsiooni sirkel kahe ristatud rapiiriga, kolm viljapead, lahtine raamat kirjaga "Carpe diem!" ja ümber tammelehtedega pärg, millel olid esimesed tähed lausest "fortiter in re, suaviter in modo". Chargiertenconventilt (Ch!C!) tuli jaatav vastuvõtmiseotsus. 9. septembril 1888 peeti korporatsiooni koosolekut, kus valiti eestseisus järgmiste liikmetega: senior Oskar Kallas, I kirjatoimetaja E. Linde ja II kirjatoimetaja K. Koppel.
11. novembril 1890 jättis Liivimaa õpperingkonna kuraator Nikolai Lavrovski korporatsiooni asutamise kinnitamata. Kuraator Lavrovski ei soovinud enam uute korporatsioonide asutamist, sest need tegelesid tema arvates poliitikaga.
27. veebruaril 1891 teatas korp! Fraternitas Viliensis Ch! C!–le, et kuna nad kuraatori kinnitust ei saanud, lähevad nad laiali ning jätavad endale õiguse nimele, vapile ja värvidele. Lühike kiri lõppes teatega, et allakirjutanud garanteerivad enne ja garanteerivad ka tulevikus üldkommaani. Praegust Fraternitas Viliensise vappi kasutab EÜS ka tänapäeval.

Asutamiskatsed 20. sajandi alguses

Sajandivahetuseks olid endised korporatsiooni asutamise mõtet pooldavad vilistlased Jaan Tõnisson, Oskar Kallas ja Villem Reiman aga oma seisukohti vahetanud ning seisid vastu EÜS-i korporatsiooniks muutmisele. Fraternitas Viliensise asutamise nõue esitati EÜS-i koosolekutel veel aastatel 1900 ja 1904, kuid enamus lükkas otsuse tagasi. Ei nõustutud ka ideega luua korp! Fraternitas Viliensis EÜS-i allorganisatsioonina.
Olles kaotanud lootuse ametlikult kinnitada Fraternitas Viliensist, esitas 1904. aasta novembris grupp EÜS-i liikmeid taotluse registreerida ametlikult korp! Aestia, seekord juba eraldiseisvana EÜS-ist. Revolutsiooni tõttu korporatsiooni ametlik kinnitamine aga venis ning alles aastal 1907 asutati Tartus esimene Eesti pinnal tegutsev ja eesti soost üliõpilasi koondav korporatsioon Fraternitas Estica. Et EÜS keeldus uuele korporatsioonile andmast korp! Fraternitas Viliensise värve sini-must-valget, mis EÜS-i käes hoiul olid, võttis ka vastloodud korporatsioon omale värvideks sini-rohe-valge.
Pavel Loskutov

Isiklikku

Pavel Loskutov on 178 cm pikk ja kaalub 62 kg. Ta elab Valgas. Sportlaskarjääri eeskuju on Boris Becker. Hobideks on kalastamine ja jalgpall.
Tartu vana kaubamaja

Tartu Vana Kaubamaja oli 1966. aastal ehitatud hoone Tartus aadressil Riia tänav 2. Hoone arhitekt oli Uno Sisa. Kaubamaja avas uksed 20. detsembril 1966.
Algselt tegutses hoone 3-korruselises kõrgete lintakendega ja korrustevaheliste paneelidega osas Tartu Kaubamaja, Emajõe-poolses 2–3-korruselises tiibhoones oli majatarvete kauplus ja restoran Tarvas. Restorani kaunistas Elmar Kitse sgrafiitotehnikas figuraalkompositsioon (seoses hoone lammutamisega annetati Eesti Rahva Muuseumile). Tiibhoone 2. korrusel olid Tartu Tarbijate Kooperatiivi ruumid. Tiibhoone oli viimistletud terrasiitkrohviga.
2005. aastal kolis Tartu Kaubamaja uude hoonesse teisel pool Riia tänavat. Pärast kolimist seisid kaubamaja ruumid mõnda aega tühjana, seal korraldati kunstinäitusi. 
Tartu Vana Kaubamaja kaubamajaosas on tegutsenud spordiriiete, raamatu-mänguasjapood ja arvutustehnika kauplused, kellaparandus, videolaenutus ja -müük, tiibhoones veel üks spordipood, apteek ja fotopood. Restorani Tarvas asemel olid Ühispanga (hiljem SEB) kontor, Olympic Casino ja Tartumaa turismiarenduskeskus.
Tartu Vana Kaubamaja Riia tänava poolsele küljele paigutati infotabloo, mis näitas kella, kuupäeva ja temperatuuri.
2013. aasta algul teatas Tartu Tarbijate Kooperatiiv plaanist hoone aasta lõpuks lammutada. Selle asemele taheti rajada kuuekorruseline ehitis, millest poole võtaks enda alla kaubandus. Ülejäänud osas paikneksid büroopinnad ja hotell, ülemistel korrustel tahetakse avada ka päevaspaa.
Vana Kaubamaja sulges uksed 28. detsembril 2013.
Raul Kirsel

Raul Kirsel (sündinud 21. veebruaril 1958 Põltsamaal) on Eesti loomakasvatusteadlane, ettevõtja ja poliitik.
Ta lõpetas 1976. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1987. aastal zooinsenerina Eesti Põllumajandusakadeemia. 1994. aastal kaitses ta magistrikraadi põllumajandusloomade söötmise erialal. 
Kirsel töötas aastatel 1991–1997 Umbusi algkooli direktorina. Ta on ettevõtte OÜ Aristin Grupp tegevdirektor.
Ta on Põltsamaa linnavolikogu liige. Ta valiti aastal 2009 volikokku valimisliidu "Meie Põltsamaa" nimekirjas; ta sai valimistel 46 häält. Ta kuulub 10. novembrist 1992 Isamaa ja Res Publica Liidu ridadesse.
Karl Hansson

Karl Hansson, ka Karl Hansen (2. oktoober 1905 Valga – 1973) oli eesti kommunist ja Nõukogude sõjaväelane.
Karl Hansson osales töölis- ja kommunistlikus liikumises Pärnus ning oli illegaalse poliitilise tegevuse eest kohtulikult karistatud. Vabanes Tallinna keskvanglast 1934. aastal, 1936 läks NSV Liitu. 1937. aastast osales Karl Hansson Kominterni suunamisel Hispaania kodusõjas. Mais 1939 tuli Eestisse tagasi.
Enne 1940. aasta sündmusi töötas Karl Hansson Tallinnas Lasnamäel asunud Lossmann & Co bergmanntorude vabrikus.
1940. aastal pärast juunipöörde teostamist Eestis, määrati Karl Hansson sovetimeelse Rahva Omakaitse ülemaks.  
Pärast Teise maailmasõja käigus Nõukogude-Saksamaa sõja algust määrati Karl Hansson 11. Haapsalu hävituspataljoni komissariks.
Pärast Teist maailmasõda töötas Karl Hansson EK(b)P Järvamaa Komitee sekretärina.
Allan Agrov

Haridus

2001. aastal lõpetas Agrov Tallinna Saksa Gümnaasiumi ning 2005. aastal Tallinna Ülikooli reklaami ja meedia erialal.

Kirjanduslik tegevus

2000. aastal kirjutas ta projekti "Euroopa Noored" raames ingliskeelse lühikirjutise teemal "Eesti noored teel Euroopasse" ("Estonian youths pound for Europe"), millega pälvis oma vanuserühmas Eesti Haridusministeeriumi tunnustuse ja eripreemia.
7. detsembril 2006 ilmus tema debüütromaan "Tõelisust peegeldavad silmad", mis on saadaval enamikus Eesti raamatukogudest. 12. oktoobril 2007 avaldati noorteromaani esimene peatükk Delfi Noorteka rubriigis "Lärm ja intriig", mis suurendas oluliselt raamatu populaarsust ja läbimüüki.

Tegevus lauljana

2002. aastal osales Agrov telesaates "Fizz Superstaar".
2004. aastal kandideeris ta poistebändi FenoMen, mida plaanis luua produtsendifirma Mayor Arts Organizationi esindaja Reno Hekkonens, kes on aidanud rahva ette tuua Kerli Kõivu, Dave Bentoni ja Vaiko Epliku. Selle käigus andis ta koos Silver Laasi ja German Saarega Andri Maimetsale intervjuu, mis ilmus Postimehe lisas Arter. Bänd ise jäi teadmata põhjustel loomata.
3. veebruaril 2007 osales Agrov telesaate "Eesti otsib superstaari" Tallinna eelvoorus. Võistlusel jõudis ta teatrivooruni. Samas poisterühmas oli ka Rolf Roosalu, kes samuti teatrivoorust edasi ei pääsenud.
Aianduse kivi

Aianduse kivi on rändrahn Tallinnas, Pirita linnaosas Mähe asumis Aianduse teel.
Aianduse kivi võeti kaitse alla 22. mail 1992 geoloogilise mälestisena. Keskkonnaministri 22. märtsi 2002 määrusega on Aianduse kivi kaitse all looduse üksikobjektina. 
Aianduse kivi asub Aianduse tee 70a kinnistul. Läheduses (ca 40 meetrit kirde suunas) asub Astla kivi.
Marie Marie

"Marie Marie" on Dave Alvini kirjutatud laul, mis sai tuntuks tema ansambli The Blasters esituses. Lugu avaldati nende 1980. aastal ilmunud debüütplaadil "American Music". Samal aastal avaldati lugu veel ka Shakin' Stevensi albumil "Marie Marie". Et aga Stevensi plaati ei saatnud eriline müügiedu, siis avaldati album uuesti juba järgmisel aastal pealkirjaga "This Ole House". 1980. aastal salvestas laulu ka inglise ansambel Matchbox ning lugu leidub nende albumil "Midnite Dynamos".
Eestikeelsed sõnad on laulule kirjutanud Henno Käo ning seda on esitanud ansambel Rock Hotel. Saatesarjas "Eesti otsib lemmiklaulu" jõudis lugu peo- ja tantsulaulude kategoorias neljandale kohale.