Prostitutsioon

Prostitutsioon on seksuaalteenuste osutamine tasu eest. 
Prostitutsioon kitsamas mõttes on elukutselise prostituudi tegevus: seksuaalteenuste müük raha eest. Prostitutsioon laiemas mõttes võib tähendada mistahes hüvitiste saamist seksuaalse suhtlemise eest: kingitusi, soosingut, karjääri jmt. Ülekantud tähenduses nimetatakse prostitutsiooniks või prostitueerimiseks ka igasugust kõlbeliselt ebaväärikat käitumist kasusaamise nimel.
Prostitutsiooni mõiste ei ole üheselt defineeritav. Mistahes hüvitiste või hüvede saamine võib, aga ei pruugi olla tingimuseks seksuaalsele suhtlemisele. Hüvede hulka võivad kuuluda ka toit, riietus, peavari jne. aga ka kaitse, turvatunne vms.
Elukutseline prostituut peaks definitsiooni kohaselt olema isik, kelle peamiseks sissetulekuallikaks on seksuaalteenuste müük. Kuid sissetulekuteks võib lugeda ka mitterahalisi tulusid ja hüvesid; isikul võib samal olla ka teisi ja suuremaid sissetulekuallikaid; prostitutsioonist saadavad tulud võivad olla ajutise iseloomuga jne.
Kultuuriti võidakse prostitutsiooni mõista erinevalt. Protestantliku kultuuritaustaga maades ollakse selles suhtes märksa negatiivsemalt meelestatud kui katoliiklikes maades. Aasias, Aafrikas jm on mitmesuguseid kombeid ja traditsioone, mida euroopaliku taustaga inimesed peavad prostitutsiooniks, samal ajal nendes kultuurides võib taoline mõiste üldse puududa või tähendada hoopis midagi muud. Sama kehtib muidugi ka muude seksuaalkäitumise vormide kohta.

Lõbumajad

Eri tüüpi lõbumajades pakutakse eri liiki seksuaalteenuseid. Selle kohta vaata lähemalt artiklit lõbumaja.

Eskortteenused

Eskortteenused (call-girl-teenused vms) on võimalus telefoni või interneti kaudu tellida prostituute soovitud kohta. Seda teenust pakuvad ka paljud lõbumajad.

Tänavaprostitutsioon

Tänavaprostitutsioon on seksuaalteenuste pakkumine tänavatel, parkides, randades, baarides, restoranides, diskoteekides ja mujal avalikes kohtades. Seksuaalteenuste osutamine toimub enamasti mujal (autos, korteris, hotellis vm). Tänavaprostituudid ei ole enamasti seotud mingi ettevõttega, mistõttu nende teenuste hinnad on reeglina odavamad kui lõbumajades. Tänavaprostituudid võivad tegutseda iseseisvalt, kuid võivad olla seotud ka vahendajaga või mõne seltskonna või grupeeringuga.

Püha prostitutsioon

Püha prostitutsioon (templiprostitutsioon, religioosne prostitutsioon) on eri religioonides praktiseeritav (rituaalne) seksuaalteenuste osutamine palveränduritele või külastajatele. Selle kohta vaata lähemalt artiklit püha prostitutsioon.

Prostitutsiooni ajalugu

Prostitutsiooni peetakse sageli sama vanaks kui inimühiskonda. Siiski on tähelepanekuid, et ka loomariigis esineb käitumist, mis teatud mõttes sarnaneb prostitutsiooniga. Üks sugupooltest, tavaliselt emane, võib keelduda kopulatsioonist, kuni teine sugupool, tavaliselt isane, pole talle toonud midagi väärtuslikku (toitu vms) või teinud muud kasulikku (pesa ehitamine vms). Taoline seksuaalne käitumine on loomariigis laialt levinud ning seda esineb lülijalgsetel, kaladel, lindudel, imetajatel jpt.
Üldiselt peetakse prostitutsiooni siiski üksnes inimkultuuri juurde kuuluvaks nähtuseks. Kirjalike allikate põhjal esines prostitutsiooni kõigis vana-aja kultuurides (Sumeris, Indias, Hiinas, Egiptuses jm). Enam on andmeid templiprostitutsiooni ehk mitmesugustes vormides religioosse prostitutsiooni kohta. Selle kohta vaata lähemalt artiklist püha prostitutsioon.
Piiblis on mitmeid lugusid prostitutsioonist: I Mo 38:15-18 (lugu Juudast ja tema prostituuti teesklevast minijast Taamarist), Jo 2:1 jj (lugu prostituudist nimega Raahab) jpm. Evangeeliumites esinevat Maarja Magdaleenat peetakse üldiselt samuti endiseks prostituudiks.
Vana-Kreeka ühiskonnas olid prostituudid sõltumatud ning sageli mõjukad naised. Eraldi kihi moodustasid hetäärid, keda on võrreldud jaapani geišadega. 6. sajandil eKr rajas Solon esimese lõbumaja Ateenas. 5. sajandist eKr on teada ka hinnad: üks obool ehk kuuendik drahmi, mis oli umbes lihttöötaja päevapalk. Vana-Roomas oli sarnane prostituutide süsteem nagu Kreekaski. Impeeriumi laienedes arenes välismaalt toodud orjade kasutamine prostituutidena.
Keskajal arenes prostitutsioon peamiselt linnades. Ehkki igasugune seksuaalne suhtlemine väljaspool abielu oli katoliku kiriku poolt hukka mõistetud, oli prostitutsioon lubatud. Linnade võimud piiritlesid sageli prostituutidele lubatavat ala: kohati tohtisid nad viibida vaid linnamüüridest väljaspool; kohati määrati nende jaoks kindlad tänavad ja piirkonnad. On teada ka palju keskaegseid lõbumaju nii Lõuna- kui ka Põhja-Euroopas. Eraldi kategooria moodustasid saunad, mis olid samuti prostitutsiooni teenistuses. 16. sajandi algusest muutus olukord järsult seoses Ameerikast saabunud süüfilise kiire levikuga. Saunad ja lõbumajad suleti, üldine hügieen halvenes seetõttu tunduvalt.
(on pooleli)

Suhtumine prostitutsiooni

Eri aegadel ja eri ühiskondades on prostitutsiooni suhtutud erinevalt. Prostitutsiooni on nimetatud vanimaks elukutseks; seda on nii soositud, talutud kui ka hukka mõistetud.