google/wiki40b huggingface dataset:
Mahtra sõda (Vilde)

"Mahtra sõda" on Eduard Vilde kirjutatud 1850.–1860. aastate talurahvaliikumisi käsitlevate ajalooliste romaanide triloogia esimene osa, mis ilmus aastal 1902.  
Triloogia teine osa oli "Kui Anija mehed Tallinnas käisid" (1903) ning kolmas osa "Prohvet Maltsvet" (1905–1908). 
Romaan kõneleb 2. juunil 1858 (vkj). aastal endises Juuru kihelkonnas Mahtra mõisas aset leidnud talurahva ülestõusust, mis on ajalukku läinud kui Mahtra sõda. 
Romaani kirjutamisele eelnes ulatuslik uurimistöö – Vilde töötas läbi ajalooteoseid ja arhiiviallikaid. Lisaks kasutas ta Hans Tertsiuse mälestuste käsikirja ning Juurus kirja pandud inimeste meenutusi. Romaan ilmus esmalt Teatajas joonealuse järjejutuna peaaegu viie kuu vältel 1902. aastal, kirjutatuna põhiliselt öötundidel, sest päeval oli Vilde toimetusetööga hõivatud. "Käsikirja lähema, õhtul ilmuva lehenumbri jaoks viis trükikoja käskjalg hommikul vara minult ära,viimased read olid sagedasti veel märjad," meenutas autor hiljem. 
Romaanist "Mahtra sõda" on seni tehtud 13 kordustrükki, viimane 2009. aastal Eesti Päevalehe raamatusarjas "Eesti lugu". Romaan on tõlgitud vene, läti, ungari, saksa, soome, ukraina ja esperanto keelde.
1955.–1959. aastal kavandati Tallinnfilmis mängufilmi "Mahtra sõda", kuid see jäi seisma tsen­suuri taha. 
30. ja 31. mail 2008 kanti Mahtra sõja 150. aastapäeva puhul Juurus Atla-Eeru kõrtsi ees vaheaegadeta ette terve romaan. Lugejateks olid näitlejad (Elle Kull, Tõnu Aav jt.) ja 90 eri vanuses ja eri paigas pärit lugejat. Ettelugemise lavastaja oli Ago-Endrik Kerge, kunstnik Liina Pihlak ja muusikaline kujundaja Viive Ernesaks.
Kultuuriministeeriumi toetusprogrammi "Eesti kirjandus" tulemusel saab teose Eesti Rahvusraamatukogu digiarhiivist DIGAR tasuta alla laadida
Gunilla Carlsson

Gunilla Carlsson (sündinud 11. mail 1963) on Rootsi poliitik.
Ta oli 1995–2002 Rootsi saadik Euroopa Parlamendis ja 2002–2013 Riksdagi liige.
2006–2013 oli ta rahvusvahelise arengukoostööminister Fredrik Reinfeldti valitsuses.
8. septembril 2003 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Euroopa Parlamendi liikmena ja ühtlasi Eesti raportöörina.
Tallinna–Keila raudtee

Rongiliinid

Tallinna–Keila raudtee piires toimub reisijatevedu kuni Pääskülani ja Keilani (tava- ja ekspressliin). Elektrirongide sõit liinidel algab depoost ja lõpeb depoos, see tähendab marsruudil Pääsküla–Tallinn. 
Keilast on võimalik edasi sõita elektrirongidega Paldiski, Kloogaranna ja Riisipere rongiliinil.

Jaamad ja peatuskohad

Et raudtee rajamine soodustas uute asunduste tekkimist, sai raudteelõigul pärast selle avamist kõige tulusamaks veoliigiks reisijate vedu. Esimesed uued peatuspunktid Keila ja Tallinn (mõlemad avati 1870) vahel rajati 1872. aastal Sauele (Friedrichshof) ja Nõmmele. 1876. aastast sai Nõmmest pooljaam, kuhu ehitati 1888 uus perroon ja kõrvaltee.
Tallinna–Keila raudtee elektrifitseerimine (1924) soodustas uute peatuskohtade rajamist. Juba olemasolevatele Pääskülale (1915) ja Järvele (1923) lisandusid Kivimäe (1924), Rahumäe (1926), Hiiu (1926), Laagri (1928), Lilleküla (1929) ja Tondi (1934). Nüüdisajal on rajatud Valingu (?), Urda (2008) ja Padula raudteepeatus (2008).
Madis Lepajõe

Madis Lepajõe (sündinud 1. mail 1955 Puškinis Leningradi oblastis) on Eesti Keskerakonda kuuluv poliitik, 15. novembrist 2017 Tartu abilinnapea.
Lepajõe lõpetas 1973. aastal Miina Härma nimelise Tartu 2. Keskkooli ja 1978 Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllumajanduse mehhaniseerimise erialal. 1989 asus ta õppima Tartu Riiklikus Ülikoolis välismajandussuhteid, kuid haridus jäi lõpetamata.
Ta töötas 1990–1992 Tartu linnavalitsuses spordiosakonna juhatajana, 1992–1995 välissuhete osakonna juhatajana ning 1995–1998 välissuhete ja ettevõtluse arengu osakonna juhatajana, 1998–2017 aga Haridus- ja Teadusministeeriumis noorte ja välissuhete asekantslerina.
Ta on olnud mitmesuguste spordiorganisatsioonide juhtorganite liige ning Tartu 2019. aasta laulupeo peakomisjoni liige.
1991–2017 oli ta Klubi Tartu Maraton juhatuse liige (ka asutajaliige).

Isiklikku

Madis Lepajõe vanemad olid põllumajandusteadlased Jaan Lepajõe ja Leida Lepajõe. Tema vend on Tiit ja tema õde oli tõlkija Marju Lepajõe. Madis Lepajõe abikaasa on Kersti Lepajõe.
Keskpartei (Rootsi)

Partei asend Rootsi poliitikas

Partei kuulub Rootsis aastast 1957 parem- ja keskparteide blokki, mille eesmärk on võtta Rootsis sotsialistlike parteide ja roheliste blokilt võim, kuigi partei oli enne seda Rootsi sotsiaaldemokraatide lähim liitlaspartei tervelt 25 aastat ning moodustas nendega valitsuse 1936–1945 ja 1951–1957. Samas lahkus partei paremparteide valitsusest 1994. aastal ja moodustas liidu sotsidega aastani 1998. Partei kuulus parem- ja keskparteide bloki valitsustesse 1976–1982 ja 1991–1994. Rootsi peaminister Thorbjörn Fälldin kuulus samuti Keskparteisse. Kunagi Rootsi poliitikas suurt rolli mänginud Keskpartei on langenud tänaseks Riksdagi (Rootsi parlament) esindatuse järgi suuruselt viiendale kohale. Parteisse kuulub üle 51 000 inimese. Keskpartei sõlmis 2006. aasta Rootsi parlamendivalimiste eel koostööleppe Kristlike Demokraatide, Mõõduka Koalitsiooniparteiga ja Liberaalse Rahvaparteiga. Kuna nendel valimistel võitsid vastava koostöölepingu sõlminud parteid enamuse, tuli Keskpartei võimule.

Asutamislugu

Partei asutati 1913 Põllumeeste Liidu nime all (Bondeförbundet), mis liitus 1922 Rahvusliku Farmerite Liiduga (Jordbrukarnas Riksförbund). Aastal 1957 võttis partei endale praeguse nime.

Valijaskond

Partei valijaskond on maaelanikud. Küllaltki vähe on farmereid ja ärimehi.

Viimased valimised

2006. aasta Rootsi parlamendivalimistel kogus Keskpartei 7,9% häältest ja 29 kohta 349-st. 2004. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kogus partei 6,1% häältest ja 1 koha 19-st Rootsile eraldatud europarlamendikohast. Kummalgi valimisel kehtis 4% üleriigiline valimiskünnis.
Aru tänav (Pärnu)

Aru tänav on tänav Pärnus Ülejõe linnaosas.
Tänav saab alguse Ilvese tänavalt, kulgeb esmalt kagu suunas ja pöörab siis lõunasse, ristub Vana-Rääma, Rääma ja Väike-Aru tänavaga ning lõppeb Pärnu jõe kaldal Suur-Jõekalda tänavaga ristudes.
Tänav sai nime 1936.
Enne

Enne ehk ettetähendus on seik, nähtus või märk, mida peetakse midagi ennustavaks.

Ended eesti rahvakultuuris

Eesti talurahvas on arvestanud ilmaendeid, mis valdavalt on kogemuslikud. Nt pandi tähele, et kui kuuseoksad lumele langevad, on tulemas kevadsula.
Nyanza

Nyanza on linn Rwandas, Lõunaprovintsi ja Nyanza ringkonna halduskeskus.
Linna geograafilised koordinaadid on 2° 21′ S, 29° 44′ E.
Nyanzas asub Rwesero kunstimuuseum.
Nyanza oli enne monarhia kaotamist viimane kuninga residents.
Linnas elab umbes 56 000 inimest.
Magellanic Premium

Magellanic Premium, ka Magellanic Gold Medal, ka Magellanic Prize, on Ameerika Filosoofiaseltsi auhind olulise panuse eest kas navigatsiooni, astronoomia või loodusfilosoofia valdkonnas.
Auhind on nimetatud portugali loodusfilosoofi Jean Hyacinthe de Magellani (portugalipäraselt João Jacinto de Magalhães) (1722–1790) järgi, kes muu hulgas valmistas astronoomia- ja meteoroloogiainstrumente. De Magellan oli mitme teadusakadeemia liige (Londoni, Pariisi, Madriidi ja Peterburi). 1784. aastal valis Ameerika Filosoofiaselts ta oma liikmeks. 
Auhinna loomise ettepaneku Ameerika Filosoofiaseltsile tegi De Magellan, kes andis selleks ka rahalised vahendid. Toonane seltsi president Benjamin Franklin nõustus ettepanekuga ja auhind asutati 1786. aastal.
218 aasta jooksul (1790–2018) on Ameerika Filosoofiaselts Magellan Premiumit välja andnud ainult 35 korral: 12 auhinda navigeerimise, 13 loodusfilosoofia ja 10 astronoomia valdkonnas.
Paavo Loosberg

Paavo Loosberg (27. oktoober 1919 Tallinn – 19. juuli 2015 Toronto) oli eesti ühiskonnategelane Kanadas.
Paavo Loosberg lõpetas Jakob Westholmi Gümnaasiumi 1938. aastal. Õppis Sõjakoolis aspirandikursustel, sai lipniku auastme.
1943. aastal tuli ta Tallinna Estonia I meeskonnas Eesti meistriks käsipallis. 16.11.1943–18.09.1944 teenis Soome mereväes, lõpetas Meresõjakooli.
1944. aastal siirdus Rootsi, töötas Stockholmi Tehnikaülikoolis fotograafia õppetooli assistendina. 1951. aastal asus elama Kanadasse, hiljem töötas ka USA-s.
Erukaptenmajor Paavo Loosberg töötas aastatel 1993–1995 president Lennart Meri käsundusohvitserina. Sellesse aega jäi ka jäämurdja Suure Tõllu okupatsioonieelse viimase lipu tagastamine Eesti Meremuuseumile. Tema isa Johannes Loosberg oli oma laeva lipu Läände põgenedes võtnud kaasa ja hoidnud seda alles kogu sõjajärgse aja.
Ta oli Soomepoiste Klubi Torontos juhatuse liige, ajakirja Põhjala Tähistel toimetuse liige ja Kanada Eestlaste Ajaloo Komisjoni aseesimees.
Kaanon D-duuris

Taustaakordid

D-duur, A-duur, h-moll, fis-moll, G-duur, D-duur, G-duur, A-duur. Siis jälle algusest. Lõpeb D-duuris.
Juhan Reitalu

Juhan Reitalu (ka: Johannes Reitel, 8. juuli 1908, Vao vald, Virumaa – 4. mai 1993, Malmö, Rootsi) oli Eesti geneetik.

Elulugu

Juhan Reitalu oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1927 Väike-Maarja Gümnaasiumi, 1935 TÜ põllumajandusteaduskonna agronoomina ja 1952 Lundi Ülikooli loodusteaduskonna; loodusteaduste kandidaat (1952, Lundi Ülikool), litsentsiaat (1963, Lundi Ülikool), dr. phil. (1968, Lundi Ülikool), doktoriväitekiri "Chromosome Studies in Connection with Chromosomal Deviations in Man". Oli 1935–36 Kuusalu jaoskonna maatalunduskonsultandi kohusetäitja, 1936–38 Pärnu ja saarte karjakonsulent Pärnus, 1938–41 Eesti Friisikarja Tõuseltsi tõuaretuskonsulent Tallinnas, 1941–44 Harjumaa peazootehnik. Asus 1944 Rootsi, 1945–49 juhutöödel, 1950–53 Lundi Ülikooli geneetika instituudi tehniline assistent, 1953–55 assistent, 1956–68 uurimisassistent, 1968–73 geneetika dotsent, 1973–78 med-hügieeni instituudi nõunik kromosoomihäirete alal.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: geneetika. 38 teadustrükist.
Ühinenud Rahvaste Organisatsioon

ÜRO peakorter

Praegune ÜRO peakorter ehitati New Yorki East Riveri jõe kaldale aastatel 1948–1952. John D. Rockefeller jun ostis selle krundi 8,5 miljoni USA dollari eest ja detsembris 1946 annetas maa ÜRO-le.
Hoone projekteerimisega tegeles rahvusvaheline arhitektide töörühm, mida juhtis Wallace K. Harrison USA-st. Rühma kuulusid ka sellised tuntud arhitektid nagu Le Corbusier (Prantsusmaa) ja Oscar Niemeyer (Brasiilia). Lõplik projekt koostati Le Corbusier' visandatud idee põhjal, mis koosnes vastandite tasakaalust – kõrge klaasist kontorihoone ja madala ümmarguse kupliga peaassamblee hoonega. Valminult peeti objekti lõplikku lahendust üheks modernsemaks arhitektuurinäiteks Manhattanil.
Nurgakivi panemise tseremoonia toimus 14. septembril 1948 ja ÜRO peakorter avati 10. jaanuaril 1951. Selleks ajaks oli valminud 39-korruseline marmorist ja klaasist sekretariaadihoone. 1952 valmisid ka konverentside ja peaassamblee hooned.
ÜRO peakorteri aadress on 760 United Nations Plaza, New York, NY 10017, USA.
Eva Näripea

Eva Näripea (sündinud 14. aprillil 1980) on eesti filmi- ja kunstiteadlane.
2005–2011 õppis ta Eesti Kunstiakadeemia doktorantuuris, kaitses doktoritöö teemal "Eesti filmimaastikud. Ruumid, kohad ja paigad Nõukogude Eesti filmis (ja edaspidi)". 
2007–2013 oli ta Eesti Kunstiakadeemia kirjastaja, 2005–2013 Eesti Kirjandusmuuseumi kultuuri- ja kirjandusteooria töörühma teadur, alates 2011 Eesti Kunstiakadeemia vanemteadur. 
Ta on ajakirja Baltic Screen Media Review toimetaja ja ajakirja Studies in Eastern European Cinema toimetuskolleegiumi liige.  
Töötab alates 2014. aastast Filmiarhiivi direktorina.
Füsiokraadid

Füsiokraadid olid rühm valgustusajastu Prantsuse mõtlejaid, kes uskusid majandusteooriat, mille kohaselt rahvuste rikkus tuleneb üksnes põllumajandusest. Kõige populaarsemad olid nad 18. sajandi teisel poolel. Tegemist oli esimese väljaarendatud majandusteooriaga.
Füsiokraadid ülistasid talupoeglikku elulaadi ja halvustasid linnade kunstlikkust.
Nimetus "füsiokraat" on tuletatud vanakreeka keelest ja lähtub mõistest "füsiokraatia" ('looduse võim'). Füsiokraadid ise nimetasid end ökonomistideks (économistes).
Füsiokraatlikud printsiibid esitas esimesena iiri päritolu Prantsuse kaupmees Richard Cantillon oma töös Essai sur la nature du commerce en géneral (Essee kaubanduse üldisest loomusest). François Quesnay, Jean Vincent ja teised arendasid tema ideed süsteemiks, mida pooldas füsiokraatide grupp.
Füsiokraadid koondusid õuearst François Quesnay ümber, kelle raamat Tableau Économique (1759) oli nende õpetuse alusteos. Füsiokraatide siseringi kuulusid markii de Mirabeau, Mercier de la Rivière, DuPont de Nemours, Guillaime François Le Trosne, abeé Baudeau ja mõned teised.
Füsiokraatide meelest määrab rahvuse tõelise rikkuse põllumajandustoodangu ülejääk pärast põllumajanduse kindlustamist (põllutööliste toitmist jne). Teiste majandustegevuse liikide vaatlemisel võeti see põllumajandustoodangu ülejääk ning muundati ta uuteks toodeteks, kasutades põllumajandustoodangu ülejääki nende lisatoodete tootjate toitmiseks. Neid töönduses ja teistes mittepõllumajanduslikes tootmisharudes töötavaid töölisi pidasid füsiokraadid küll kasulikeks, ent "viljatuteks", sest nende sissetulek ei tulene lõppkokkuvõttes mitte nende endi tööst, vaid põllumajandustoodangu ülejäägist.
Kuningas toetas füsiokraate mõningal määral ning võttis neid sageli Versailles's vastu.
Erinevalt merkantilistidest, toetasid füsiokraadid takistuste ja kitsenduste kaotamist põllumajanduslikule ekspordile ning tööstustoodangu impordile. Võrreldes Prantsusmaa vähearenenud põllumajandust tolleaegse Inglismaa progressiivsusega samas sektoris, leidsid füsiokraadid, et kaubavahetuse piirangute kaotamine tooks endaga kaasa ühelt poolt põllumajandustoodete hindade tõusu ja teiselt poolt suurendaks põllumajanduslikku põhivarasse investeerimise atraktiivsust. Viimane oli aga nende arvates produktiivsuse ja kasumi – riikliku rikkuse – allikaks.
Terry Fox

Terrance Stanley Fox (hüüdnimi Terry; 28. juuli 1958 – 28. juuni 1981) oli Kanada sportlane ja rahvuskangelane.
18-aastaselt amputeeriti tema parem jalg alates põlvest osteosarkoomi tõttu. Pärast operatsioonijärgset kemoteraapiat ja taastusravi otsustas ta koguda raha vähiuuringuteks ning alustas jooksu läbi kogu Kanada. Ta ei jõudnud aga eesmärgile, sest pärast 143 järjestikust jooksupäeva ning 5373 läbitud kilomeetrit tekkis tal kopsuvähk.
Tema nimi on antud Terry Foxi jooksule, mida joosti esmakordselt 1981. aastal. Sellest on saanud maailma suurim ühepäevane üritus, millega kogutakse raha vähiuuringute tarvis.
Terry Foxile on püstitatud ausambaid ja tema järgi on nimetatud tänavaid mitmetes Kanada linnades.
Terry Foxi auhinda antakse olümpiamängudel välja alates 2010. aasta taliolümpiamängudest.
Otto von Uexküll (surnud 1601)

Otto von Uexküll (Otto Yxkull; maetud 3. veebruaril 1601) oli Rootsi sõjaväelane feldmarssal (1594), Virumaa maanõunik ja Narva asehaldur (1599). 
Talle kuulusid Kivi-Vigala mõis (Kivi-Vigala vasallilinnus) Vigala kihelkonnas Läänemaal ja 1592. aastast abikaasa kaudu päritud Kiltsi mõis (Kiltsi vasallilinnus) Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal. 
Ta suri Rootsi-Poola sõja ajal ja maeti 3. veebruaril 1601 Tallinna toomkirikusse. Tema hauamonumendi valmistas skulptor Arent Passer.
Ants Üleoja

Ants Üleoja (sündinud 19. novembril 1936 Ida-Virumaal Oonurme külas) on eesti koorijuht.

Haridus

Ta lõpetas 1956 Tartu muusikakooli koorijuhtimise erialal ja 1961 Tallinna Riikliku Konservatooriumi.

Töökäik

Ta töötas muusikaõpetajana Sindi Gümnaasiumis ja Tallinna Sikupilli Gümnaasiumis (endine 16. Keskkool), 1964–1968 Tallinna muusikakoolis. 1972. aastast on ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi õppejõud (1979. aastast dotsent), praegu Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia emeriitprofessor. 
Ta on juhatanud erinevaid koore, sealhulgas ETV ja Raadio segakoori (peadirigendina), Vabariiklikku Koorijuhtide Segakoori, TPI Akadeemilist Meeskoori, Tallinna Kammerkoori ja Inseneride Meeskoori. Ta on olnud Eesti Rahvusmeeskoori peadirigent. 
Ta oli üks XIX ja XX üldlaulupeo ning 1972, 1977, 1982 ja 1987 koolinoorte laulupeo üldjuhtidest. Ta on aastaid olnud Gaudeamuse üliõpilaslaulupidudel Eesti kooride üldjuht. Ta on koostanud koorilaulukogumikke.

Isiklikku

Dirigendid Mikk Üleoja ja Elo Üleoja  on Ants ja Ene Üleoja lapsed.
Elmar Jakobson (arst)

Elmar Jakobson (4. juuni 1904 Tartu – 4. juuni 1992 Stockholm) oli eesti arst.
Ta sündis aastal 1904 Tartus ehitusmeistri pojana. Ta lõpetas aastal 1926 Tallinna Õhtuühisgümnaasiumi. Aastatel 1926–1935 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arsti astme väärilisena. Üliõpilasena oli ta üliõpilaste edustuse liige ja teenis ülalpidamist võimlemis- ja ujumisõpetajana. Akadeemiliselt kuulus ta Eesti Üliõpilaste Seltsi, olles hiljem seltsi auliige.
Ta praktiseeris aastast 1930 (üliõpilasena) Tartu Ülikooli patoloogia instituudis professor Albert Valdese juures. Lisaks oli ta võimlemisõpetaja Spordiinstituudis ja üks esimesi spordiarste Eestis. Aastast 1938 oli ta Tallinna Ühise Haigekassa haigla patoloog. Aastal 1940 asus ta tööle Tartu Ülikooli kohtumeditsiini instituudi assistendina, patoloogina. Lisaks oli ta Tartu Kalevi juhatuse liige, Tartu Veespordi Klubi juhatuse liige ja Kaitseliidu Tartumaa sisevete malevkonna sanitaarpealik aastast 1925. Ta kuulus ka spordiseltsi Taara, oli Tartu skautide maleva organisaator ja Vabatahtliku Tuletõrjeühingu aktivist. Samuti tegeles ta üliõpilaste terviseküsimuste ja õdede väljaõppega.
Aastal 1944 põgenes ta koos perekonnaga Rootsi. Aastatel 1945–1946 töötas ta Stockholmis Karolinska haigla patoloogia instituudis professor Olle Reuterwalli juures (kus tema professor Albert Valdeselt omandatud pedantne täpsus pälvis kiitust). Aastatel 1947–1953 oli ta alamarsti kohusetäitja Karolinska haiglas. Aastal 1953 sai ta täieliku tööloa ja aastal 1954 oli ta ülemarsti kohusetäitja patoloogia osakonnas. Aastatel 1954–1969 töötas ta alamarstina Karolinska haigla radiopatoloogia instituudis kuni pensionile jäämiseni. Rootsis elamise algaastail oli ta koos doktor Johannes Riivesega vahendajaks Rootsi tervishoiuvalitsuse ja eesti arstkonna vahel, millest sündis Eesti Arstide Selts Rootsis; ta oli selle esimene ja kauaaegne esimees.

Isiklikku

Tema esimene abikaasa oli aastatel 1935–1936 kolleeg dr. Meta Sauga, abielu lõppes naise surmaga. Tema teine abikaasa oli aastast 1939 Helene Jakobson, neil oli kaks poega.
Baal Shem

Baal Shem (heebrea keeles 'nime isand') on judaismis isik, kellele tema võime tõttu teha ülihäid tegusid, mis toovad teistele inimestele kasu, on antud see tiitel nende poolt, kes tema võimeid tunnistavad või on nendest kasu saanud. Ta on imetegija, kellel arvatakse olevat suured vaimulikud võimed.
See nimi anti keskajal rabist imetegijale, kes oskas esile kutsuda tervenemisi, nägi sündmusi ette ning nägi inimesi läbi. Sellisel inimesel arvati olevat "otseühendus" taevaga, nii et ta sai kannatavatele inimestele tuua Jumala armu ja kaastunnet.
Selle tiitliga inimesi ei ole teada palju, ja praegu ei ole seda kellelgi.
Kõige kuulsam selle tiitliga isik oli hassidismi rajaja rabi Israel ben Eliezer, kelle puhul tiitlit kasutatakse koos määrava artikliga. Vähesed teavad, et see nimetus on olnud ka teistel rabidel. Üks nendest oli Michelstadti Baal Shem.
Šarkaŭščyna

Ajalugu

Esimest korda mainitud aastal 1503. Aastast 1767 alev. Aastast 1793 teise Poola jagamise tagajärjel Vene, aastast 1921 Poola ja 1939 Valgevene NSV koosseisus
Tristan (filmistuudio)

OÜ Stuudio Tristan on Eesti filmitootja. OÜ asutati 2003. OÜ on tootnud dokumentaalfilme.
Vaike Pääsuke

Isiklikku

Tema vend Jaan Kannistu oli Pärnu KEKis ehitusjuht, õde Maarja Nummert on arhitekt. Tema abikaasa oli maalikunstnik Tiit Pääsuke, nende lapsed Toomas ja Liisi on tegelenud raamatute illustreerimisega.
Parkla

Parkla on spetsiaalne koht sõidukite (tavaliselt autode) parkimiseks.
Parkla võib olla rajatud maapinnale, maa alla (maa-alune parkla) või hoonesse (parklaks rajatud eraldi hoonet või selgelt piiritletud hooneosa nimetatakse parkimismajaks).
Ķempēni mõis

Ķempēni mõis (saksa keeles Kempen, läti keeles Ķempēnu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Ēvele kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Burtnieki piirkonnas Ēvele vallas Ķempēni külas.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus aastal 1816 2 ja 1/8 adramaad, sellele allus 69 mees- ja 76 naishinge.

Karjamõis

Mõisa koosseisu kuulus Žagataskrogsi (Schaggat) karjamõis.
Habsburgide Madalmaad

Geograafia

Habsburgide Madalmaad oli geopoliitiline üksus, mis kattis aastatel 1482 kuni 1581 kogu Madalmaad (s.o. tänapäeva Holland, Belgia, Luksemburg ja Prantsuse Nord–Pas-de-Calais).
Juba Burgundia hertsogi Philippe Hea (1419–1467) valitsemise ajal hakkasid Madalmaade provintsid koos kasvama: Flandriat, Artois'd ja Mecheleni, Namuri, Hollandit, Friisimaad, Zeelandi ja Hainaut'd, Brabanti, Limburgi ja Luksemburgi valitseti personaalunioonis Valois-Burgundia monarhide poolt ja olid esindatud Generaalstaatides. Burgundia valduste keskus oli Brabanti hertsogkond, kus Burgundia hertsogid pidasid Brüsselis õukonda.
Philippe'i poeg hertsog Charles Südi (1467–1477) omandas ka Gelderni ja Zutpheni ja lootis isegi kuningatiitlit Habsburgist keiser Friedrich III käest, lubades oma tütre Marie Maximilianile naiseks. Sügavalt pettununa, plaani mitteõnnestumisel astus ta hukatuslikesse Burgundia sõdadesse ja tapeti Nancy lahingus (1477).
Nītaure vald

Ajalugu

Aastal 1936 oli Nītaure valla pindala 112 km² ja seal elas 1405 inimest. Aastal 1945 moodustati vallas Nītaure ja Lakši külanõukogud, aga vald ise likvideeriti aastal 1949.
Aastal 1951 liideti Nītaure külanõukoguga likvideeritav Lakši külanõukogu, aastal 1963 aga Ķēči külanõukogu. Aastal 1977 liideti sellega osa More külanõukogust, osa Nītaure külanõukogust liideti aga Amata, Zaube ja More külanõukogudega. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastal liideti vald Amata piirkonnaga.

Muinsusmälestised

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Ķēči linnamägi, Asari muinaskalmed, Vecsārtēni muinaskalmed ehk Sārta mäed, Nītaure ordulinnus, Nītaure muinaslinnus ehk Vallimägi ja Annasmuiža muinaskalmed ehk Vaasimägi. Kohaliku kaitse all on Mergupji keskaegne kalmistu ehk Kalmemägi või Rootsi mägi.

Loodus

Vald asub Vidzeme kõrgustikul. Kõrgeim tipp on  Lazdukalns (252 m). Valla tähtsamad jõed on Amata, Līgatne jõgi, Mergupe ja  Zaube jõgi. Looduskaitse all on Birutase tamm, Birutase maja hiidtamm, Pakauši mänd ja Sērbiņi pärn. Lisaks on looduskaitse all veel mitmed nimetud põlispuud.