Formosus

Paavstiks saamine

Formosus valiti paavstiks 6. oktoobril 891. Ta oli esimene varem ekskommunitseeritud isik, kes valiti paavstiks. Järgmine paavst, kes oli varem ekskommunitseeritud, oli Sergius III.

Suhted Frangi keisriga

Formosus kroonis 30. aprillil 892 Ravennas Spoleto hertsogi Guido III taas Frangi keisriks ja tema poja Lamberto kaaskeisriks. Paavsti suhted keisriga halvenesid, mistõttu Formosus pöördus sügisel 893 abipalvega Arnulfi poole, kes saatis esmalt Itaaliasse oma väljaspool abielu sündinud poja Zwentiboldi. Pärast Guido surma 12. detsembril 894 tungis Spoleto kaashertsog Guido IV augustis 895 Beneventosse, ähvardades Kirikuriigi alasid. Paavst pöördus abi saamiseks Arnulfi poole, kes tungis Itaaliasse ja jõudis veebruaris 896 Rooma, kus Formosus kroonis ta 22. veebruaril 896 Frangi keisriks. Paavst ja keiser kavandasid sõda Spoleto hertsogiriigi vastu, kuid sõjakäik jäi teostamata, kuna Arnulfi tabas rabandus ja ta siirdus kodumaale tagasi, paavst aga suri peatselt.

Suhted Lääne-Frangi riigiga

Formosus toetas Lääne-Frangi kuningat Charles III-t võitluses Pariisi krahvi Eudesi vastu ja kutsus Arnulfi Charlesi toetama.

Suhted Konstantinoopoli patriarhiga

Formosus püüdis 892 lõpetada Konstantinoopoli patriarhi Ignatios I toetajate ja patriarh Stephanos I pooldajate vahelist skismat, tehes Neocaesarea peapiiskopile Stylianosele ettepaneku tühistada Photios I esimese valitsemisaja ordinatsioonid, kuid jätta tema teisel ametiajal tehtud ordinatsioonid kehtima. Konstantinoopoli jaoks olid paavsti ettepanekud vastuvõetamatud.

Suhted Inglismaa piiskoppidega

Formosus andis Canterbury peapiiskopile Plegmundile palliumi ja sätestas talle saadetud kirjas "Audito nefandos" Põhja-Euroopa rahvaste misjoneerimise. Ta määras Canterbury peapiiskopi Inglismaa priimaseks.

Suhted Saksamaa piiskoppidega

Formosus kinnitas 892 või 893, et Bremen peab jääma Hamburgi peapiiskopkonna koosseisu, kuid Kölni peapiiskop Hermann nõudis Bremeni piiskopkonna allutamist enda sufragaanpiiskopkonnaks.
Formosus andis Mainzi peapiiskopile Hattole palliumi.

Formosus kultuuriloos

Kunstnik Jean-Paul Laurens on Formosust kujutanud laibasinodit kujutaval maalil.
Napoli Auxilius käsitles Formosust oma töödes.

Laibasinod

Formosus suri 4. aprillil 896 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse.
Jaanuaris 897 kaevati tema säilmed paavst Stephanus VI käsul hauast välja. Stephanus VI pidas Spoleto hertsogi Lamberto ärgitusel Lateraani basiilikas sinodi (Synodus Horrenda, Cadaver synod, Leichensynode), kuhu toodi ka paavstirüüsse riietatud Formosuse surnukeha. Formosuse kaitsjaks määrati sinodil üks diakon.
Sinodil leiti Formosus olevat süüdi Troyes's antud vande murdmises, paavsti ametikoha ihaldamises ja kanoonilise õiguse rikkumises. Sinod kuulutas tema ordinatsioonid ja otsused õigustühisteks.
Sinodi järel raiuti Formosuse surnukeha paremalt käelt ära kolm sõrme, mida ta oli paavstina kasutanud õnnistamiseks, tema surnukeha maeti esmalt ühishauda, kuid seejärel visati mõni päev hiljem Tiberi jõkke. Üks eremiit leidis paavsti surnukeha ja mattis selle maha. Novembris 897 lasi paavst Theodorus II Formosuse surnukeha taas Rooma Peetri kirikusse matta. Kuulduste järgi seostati tema surnukeha mitmete imetegudega.
Sinodi ajal tabas Roomat maavärin, mille tagajärjel varises Lateraani basiilika kokku.
Paavstid Theodorus II ja Johannes IX tühistasid laibasinodi otsused, kuid Sergius III jõustas need uuesti.