google/wiki40b huggingface dataset:
Leeklamp

Meditsiinitööstus

Leeklampe võib leida mitmesuguste meditsiinivahendite hulgast, näiteks vereanalüsaatorid. Ühe rakendusena, paigaldati leeklamp vereanalüsaatori sisse, et  reaalajas filmida küvetti, mis  võimaldas verd hoiustada ja seda kontrollida aparaadi pinnal.

Ehete valmistamine

Tavaliselt nimetatakse seda jootepõletiks, ehted valmistamisel kasutatavad põletid töötavad sageli butaani, propaani, MAPP gaasi või propaani ja hapniku seguga. Leeklambid  töötavad efekttivsemalt teatud metallidega, nagu näiteks sterling, kuld ja vask, kuna leek suudab neid metalle kuumutada kõrgemale temperatuurile kui traditsioonilised jootekolvid  ja püstolkolvid.

Tootmine ja tööstus

Leeklambid on töötlevas tööstuses laialt kasutuses, näiteks suure jõudlusega stantsimine, kõvendamine, kuivatamine, termokahandamine, õhkkütteseadmetes, steriliseerimine, liimi aktiveerimine, õhupuhastites ja õhu nugades vedeliku minemapuhumisel.

Ehitus

Spetsiaalse plasma küttega põletiga saab ehituslikku pinnast üles soojendada, eelnimetatud tehnoloogia on osutunud kasulikuks hoonete ja rajatiste tugevama aluspinna  konstrueerimiseks. See on endiselt veel arendatav tehnoloogia, kuid prototüübi katsetamisel osutus see edukaks.
Juuru Eduard Vilde Kool

Juuru Eduard Vilde Kool on põhikool Juurus.
Kuni 2014. aasta septembrini oli kool gümnaasium ja kandis nime Eduard Vilde nimeline Juuru Gümnaasium.
Kool asub aadressil Tallinna maantee 18.
Kajavaba ruum

Kajavaba ruum  on ruum, mis on kavandatud nii, et tema seinad ei peegelda kas helilaineid või elektromagnetlaineid ning samuti ei lase väliskeskkonnast antud ruumi neid lained levida. Selle tulemusel on ruumis võimalik kuulda (detekteerida) ainult allikast otse levivaid heli- või raadiolaineid. Kajavaba ruum matkib levipiirete puudumist. Kajavabade ruumide mõiste võeti algselt kasutusele akustikute poolt ja tähistas algselt just akustiliste kajade vaba ruumi. Raadiolainete suhtes kajavabadeks kavandatud ruumide kasutusele võtmisest tingituna on mõiste kasutusala laiendatud.
Kajavabad ruumid võivad olla alates mikrolaineahju suurustest kuni lennukite angaaride suurusteni. Seejuures sõltub kajavaba ruumi suurus uuritavate objektide mõõtmetest ja vaatlusalustest sagedusribadest.
Häädemeeste raamatukogu

Häädemeeste raamatukogu on raamatukogu Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas Häädemeeste asulas. Raamatukogu juhataja on Mai Sepp.
Theodor Künnapas

Theodor Michael Künnapas (16. aprill 1902 Pärnumaa, Tori vald – 27. mai 1994 Stockholm)  oli Eesti päritolu psühholoog, filosoof ja  pedagoog, kes põgenes Teise maailmasõja lõpus Eestist ja tegi suurema osa oma teadustööst Stockholmi Ülikoolis Rootsis.

Hariduslik taust

Theodor Michael Künnapas alustas oma haridusteed Kilingi-Nõmme algkoolis, jätkas Tori kihelkonnakoolis, Pärnu linnakoolis ning Pärnu linna ühisreaalgümnaasiumis. Aastal 1922 astus Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonda, mille lõpetas 1928. aastal filosoofiamagistri kraadiga. Aastal 1959 kaitses Künnapas Stockholmis filosoofiadoktori kraadi, dissertatsiooni teemaks oli: "Visual field as a frame of reference. With special regard to the vertical-horizontal illusion".

Erialane tegevus

Pärast Tartu Ülikooli lõpetamist töötas Künnapas pool aastat õpetajana Kehtna kõrgemas kodunduskoolis ja seejärel Tartu erinevates gümnaasiumides filosoofia, psühholoogia ja ladina keele õpetajana. 1939–1940 oli Tartu Õpetajate Seminari inspektor. Aastal 1941 asus tööle Tartu Ülikooli, töötades aastatel 1941–1944 Tartu Ülikooli psühholoogia instituudi I assistendina ning oli ka õpetaja Tartu II gümnaasiumis ning Tartu Õpetajate Seminaris.
Teise maailmasõja ajal (aastal 1944) põgenes Künnapas Rootsi. Ta töötas aastatel 1944–1947 Stockholmi Ülikooli rakenduspsühholoogia instituudis I arhiiviassistendina, 1947–1950 abiametnikuna ja 1950–1961 assistendina. Aastatel 1961–1969 töötas ta Stockholmi Ülikoolis dotsendina, 1969–1976 pertseptsiooni ja psühholoogia osakonna juhatajana. Alates aastast 1976 töötas samas professorina. Künnapas on aastatel 1939 – 1979 avaldanud 72 psühholoogia ja filosoofia alast tööd. Tema uurimisvaldkond oli väga lai, ta tegeles näiteks tajupsühholoogiaga, intelligentsusega, aga ka filosoofia, pedagoogika ja ajaloo erinevate valdkondadega. Künnapas on kõige rohkem tuntud oma töö eest, mis puudutab horisontaal-vertikaal illusioonii (vertical-horizontal illusion). 
Künnapase artikkel "An analysis of the vertical-horozontal illusion" ilmus väga heatasemelises psühholoogia ajakirjas Journal of Experimental Psychology (1955). Google Scholari järgi on seda viidatud 122 korda.

Ühiskondlik töö

Künnapas oli väga aktiivne Eestiga seotud seltsides ja teistes organisatsioonides. Ta oli 1945. aastal asutatud Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis liige ja alates 1985. aastast seltsi juurde asutatud Eesti Rahvuslike ja Kodumaiste Teaduste Instituudi juht. Osales paljude Eesti organisatsioonide (Eesti Komitee, Eesti Kultuuriühing, Eesti Rahvusfond jt.) tegevuses ja juhtimises, oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. 
Künnapas oli alates 18.12.1992 Eesti Psühholoogide Liidu auliige.
Aino Talvi

Aino Talvi (õieti Aino Pindam, aastani 1928 Aino Müller, aastatel 1928–1938 Aino Oja; 6. veebruar 1909 Tartu – 12. märts 1992 Tallinn) oli eesti näitleja.
Aino Talvi alustas kooliteed Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tartu Tütarlaste Gümnaasiumis. Aastal 1921 kolis perekond Mustveesse, kus ta õppis reaalkoolis. Aastal 1922 suri ta ema kopsupõletikku, isa abiellus uuesti ja ta pöördus Tartusse tagasi, jätkama õpinguid gümnaasiumis.
Eleonora Berg

Eleonora Berg (pseudonüüm) on Eesti stsenarist, kelle tegelikku nime pole avalikustatud.
Ta kirjutab stsenaariumit teleseriaalile "Pilvede all" (aastast 2010). Ta kirjutas stsenaariume ka telesarjadele "Kelgukoerad" (2006–2013), "Kartulid ja apelsinid" (2013–2014) ja "Üheotsapilet" (2015).
Juurestik

Juurestik ehk juuresüsteem (varasemas eesti keeles ka: juurekava) on mingi taime juurte kogum.
Sõltuvalt põhiplaanist eristatakse sammas- ja narmasjuurestikku. Esimese puhul moodustub taimel idujuurest peajuur ja sellest harunevad külgjuured, narmasjuurestikul peajuur aga puudub või pole selgelt eristunud, ning juurestik moodustub peaosas külg- ja lisajuurest.
Tekkimise järgi eristatakse kaht juurestiku põhitüüpi: seemikjuurestikku ja lisajuurestikku.
Hendrik Agur

Hendrik Agur (sündinud 3. oktoobril 1965 Viljandis) on Eesti haridusjuht. 
Ta lõpetas aastal 1983 Viljandi 5. Keskkooli ja aastal 1991 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuuriteaduskonna (kultuuritöötaja orkestrijuhi eriharul).
Aastatel 2005–2018 oli Agur Gustav Adolfi Gümnaasiumi direktor. 
2019. aasta jaanuaris asus ta tööle Haridus- ja Teadusministeeriumis riigigümnaasiumide rajamise koordineerijana. 2019. aasta aprillis valiti ta septembris tööd alustava Kohtla-Järve Gümnaasiumi direktoriks.
Agur on Eesti era- ja harrastuspilootide ühingu asutaja, juhatuse liige ning endine esimees. Tema algatusel rajati Viljandimaale Karksi valda eralennuväli. Ta oli Karksi valla volikogu esimees kuni 22. märtsini 2012.

Isiklikku

Tema ema Ingrid Agur on teatrikunstnik, töötanud pikalt teatris Ugala. Isa Jaak Agur on olnud Viljandi haigla arst. Hendrik Agur on Rein Aguri vennapoeg. 
Abielust Hannula Aguriga (Hannula Lepp) sündisid Hendrik Aguril pojad Sander-Sebastian ja Gabriel.
Hendrik Agur abiellus 2014. aastal dirigent Anu Taliga. 29. aprillil 2015 sündis neil poeg. 
Juulis 2016 sai teatavaks, et nende kooselu on lõppenud.
Nurtu mõis

Nurtu mõis (saksa keeles Nurms) oli eramõis Vigala kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Märjamaa valda Rapla maakonnas.
Mõis rajati 17. sajandil Valgu mõisast eraldatud alast.
Tänav

Tänav on linnas või muul tiheasustusalal paiknev sõidukite ja/või jalakäijate liiklemiseks mõeldud infrastruktuuri rajatis. Keskajast alates on eristatud tänavat ning teed ja alusel, et tänav on reeglina sillutatud ning tee mitte. Tänavavõrgu võib jagada peatänavateks ja kõrvaltänavateks, ent kogu tänavavõrk on reeglina avalik ruum, st seda on õigus kasutada igal inimesel.

Vana-Rooma

Vana-Rooma linnades oli alati kaks peatänavat – Cardo (põhja-lõuna telg) ja Decumanus (ida-lääne telg), mis ristusid linna südames. Selle ristumiskoha ümbrusse ehitati linna kõige olulisemad avalikud hooned ning sinna kerkis ka foorum, turuplats, mis asus iga Rooma impeeriumi linna keskmes.

Keskaeg

Keskaegsed linnatänavad olid nii ruumipuuduse tõttu kui kaitseotstarbel (ründajad eksisid ära) reeglina kitsad, pimedad ja käänulised, heal juhul sillutatud munakividega. Keskaegsed tänavad olid ka väga mustad, kuivõrd kogu solk visati otse akendest välja tänavaile.

Renessanss

Renessansiajal hakati linnade südamete väljanägemisele rohkem tähelepanu pöörama ning hakati tegelema väljakute ja tänavaruumi kujundamisega. Sellegipoolest jäid tänavad kitsasteks, ebamugavateks ja ohtlikeks. Olgugi et Prantsusmaa ja Inglismaa pealinnades anti juba 17. sajandil välja korraldusi, et peatänavate ääres elavad inimesed peavad öötundideks oma aknale põleva küünla paigutama, et möödujad teed näeksid, jäid tänavad öötundideks kottpimedaks ja ohtlikuks. Selliste esindustänavate nagu Regent Street Londonis, rue de Rivoli Pariisis, Ringstrasse Viinis jt sarnaste loomiseni jõuti aga alles 19. sajandil. Siis hakati tõsisemalt mõtlema jalakäijate ja liiklusvahendite üksteisest eraldamise peale, sanitaarsuse ja tänavaplaani ühtsemaks muutmise peale (majade kõrgus sõltub tänava laiusest), esimesed suurlinnad said kanalisatsioonivõrgu ning tänavavalgustus jõudis selleni, et tänavaile paigutati laternad (1807 valgustati gaasilaternatega Pall Mall Londonis).
Tuti kraav

Tuti kraav on kraav Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Tuhu, Kiska ja Oidrema külas.
Kraavi pikkus on 3,3 km ning see suubub vasakult Oidrema peakraavi (7,3 km suudmest). Kraavi valgala on 4,9 km². Kraavi lähe: (58° 34′ 34″ N, 23° 55′ 8″ E). Kraavi suue: (58° 35′ 35″ N, 23° 52′ 42″ E). Kraavist edelasse jääb Tuhu maastikukaitseala.
Tuti kraav on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Tuti kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1118200.
Portugali põhiseadus (1822)

1822. aasta Portugali põhiseadus oli Portugali esimene põhiseadus, mis võeti vastu 1820. aastal riigis toimunud liberaalse revolutsiooni tulemusel.
Detsembris 1820 toimusid Portugalis esmakordselt pooldemokraatlikud valimised riiklikusse esinduskogusse Cortesesse. Valimissüsteemi alusena kasutati 1812. aasta Hispaania põhiseadust, millest lähtuti hiljem ka Portugali esimese põhiseaduse koostamisel. Jaanuaris 1821 kogunenud Corteses oli 100 liiget, kelle seas oli kõige enam magistraate ja juriste (39), aga ka küllalt palju õpetajaid ja teisi liberaalseid ametimehi (21).
Cortese välja töötatud 1822. aasta põhiseadus polnud mitte ainult riigi esimene, vaid ka kõige demokraatlikum põhiseadus läbi aegade. Selle eesmärk oli piirata kuningavõimu, kehtestada demokraatlik esindussüsteem, tagada üksikisiku põhiõigused ning luua ühtne, mõistuspärane õigussüsteem.
Põhiseadus kehtestas riigis konstitutsioonilise monarhia. See viis sisse klassikalise võimude lahususe põhimõtte, eraldades seadusandliku, täidesaatva ja kohtuvõimu. Kõrgema võimu kandjaks kuulutati rahvas. Seadusandlik võim läks ühekojalisele parlamendile, täidesaatev võim jäi kuningale ja tema riigisekretäridele, kohtuvõim ilmalikele kohtutele. Kuningal ei olnud parlamendis esindatust ega voli parlamenti laiali saata. Parlamendivalimised pidid toimuma iga kahe aasta järel ja valimisõigus laienes kõigile püsiva sissetulekuga kirjaoskusega meestele, välja arvatud mungad. Inkvisitsioon ja kirikukohtud saadeti laiali.
Seadusandluse algatamise õigus oli ainult parlamendiliikmetel, mitte kuningal. Riigisekretärid võisid teha parlamendile seaduste ettepanekuid, kuid nende arvestamine ei olnud parlamendile kohustuslik. Kuningal oli küll ühekordne vetoõigus, kuid kui parlament sama seaduse teist korda vastu võttis, oli kuningas kohustatud selle heaks kiitma.  
Absoluutse monarhia pooldajad ei saanud uue põhiseadusega nõustuda. Kuigi kuningas João VI oli 1. oktoobril 1822 uuele põhiseadusele ustavust vandunud, ei olnud mitmed tema lähikondlased, kaasa arvatud tema noorem poeg Dom Miguel põhiseaduse põhimõtetega nõus. Esimesena tõstis mässu sõjavägi. Veebruaris 1823 toimunud rahutustele järgnes absolutistide hunta moodustamine, mis hakkas koordineerima vastupanu liberaalsele parlamendile ja põhiseadusele. Mais 1823 puhkenud uus konservatiivsete sõjaväelaste mäss sundis kuningat oma senist seisukohta revideerima.
2. juunil 1823 kogunes demokraatlikult valitud Cortes viimast korda. Samal päeval avaldas João VI üleskutse läbi viia põhiseaduslik reform ja asendas demokraatliku Cortese traditsioonilise, kolme seisuse esindajatest koosneva Cortesega. Põhiseaduse kehtivus oli sellega sisuliselt peatatud, kuid kuningas ei soovinud ka absolutismi tagasi pöörduda, eelistades mõõdukat konstitutsioonilist monarhiat. See viis aprillis 1824 absolutistliku paleepöördeni, mis tühistas 1822. aasta põhiseaduse kehtivuse lõplikult.
Konstitutsionalistide ja absolutistide vastuolud Portugali ühiskonnas jäid aga püsima, viies 1826. aasta troonipäriluskriisini ja 1828. aastaks puhkenud miguelistide sõdadeni.
Läänegooti kiri

Läänegooti kiri oli 8.–11. sajandil hispaania kultuuri mõjupiirkondades kasutusel olnud ladina kirja liik. Läänegooti kiri oli arenenud rooma kursiivkirjast ja mõjutatud araabia kirjast.

Kirjeldus

Varane läänegooti kiri, kuni 10. sajandini, oli laia ja tugeva üldpildiga. Hilisem kiri oli kitsas ja nurgeline, tugevate sulerõhkudega ja ülapikenditega pikkadel tähtedel, kirja raskuspunkt asus ristjoonel.

Ajalugu

Läänegootidega pole kirjal rohkem tegemist, kui et kiri tuli kasutusele Pürenee poolsaarel, kus laius varakeskajal läänegootide kuningriik. Kirja arengulugu võib laiades joontes kõrvutada insulaarkirja ja Põhja-Prantsusmaa karolingide minuskli eelsete kirjade arenguga ja tema kujunemine on väga sarnane benevendi kirja kujunemisega Itaalias. Mõlemad kirjad kujunesid välja endise Rooma riigi südaaladel keskkonnas, kus raamatuid kirjutati hilisantiikses pooluntsiaalis ja kus rooma dokumendikirjad, nagu rooma kursiiv, jäid kasutusele ka pärast Rooma keisririigi lõppu. Läänegooti minuskelkirja tähestik on sama mis pooluntsiaalil ja ligatuurid kattuvad rooma kursiivkirja omadega.
Läänegooti kiri oli võrreldes mõne teise varakeskaegse kirjaga pika elueaga. Ilmudes 8. sajandil või koguni varem, oli läänegooti kiri kasutusel 13. sajandini, kuigi 11. sajandi lõpul asendus see suures osas karolingide minuskliga. Kirjatüübi asendumise tingis paavst Gregorius VII tegevus katoliku kiriku liturgia ühtlustamise nimel. Reformi käigus asendati vana mosaraabia liturgia rooma liturgiaga ning vanade läänegooti kirjas kasutatud liturgiliste raamatute asemel võeti kasutusele uued sissetoodud tekstid, mis olid kirjutatud juba karolingide minusklis, samuti ilmusid kloostrite raamatukogudesse Benedictuse kloostrireeglite käsikirjad vanade Isidoruse ja Fructuosuse reeglite asemele. Kuid sellest hoolimata läänegooti kirja kasutamine jätkus veel paar sajandit.
Konstantinoopol

Konstantinoopol (kreeka keeles 'Constantinuse linn') on İstanbuli endine nimi. Nime Konstantinoopol kasutatakse enamasti perioodi kohta, millal piirkonnas valitses ristiusk, ehk siis aastate 330–1453 kohta. Õigeusu kirik aga nimetab linna nii ka tänapäeval.
Linna asutas Rooma imperaator Constantinus I endise Byzantioni kohale ning linnast sai tulevase Ida-Rooma keisririigi pealinn. Riigikeeleks oli algselt ladina keel, 7. sajandist aga kreeka keel. 
Pärast 1453. aasta Osmanite sissetungi islamiseeriti ka linnanimi. Kuni impeeriumi kokkuvarisemiseni 1922. aastal tunti seda kõige ametlikumalt kui Kostantiniyye.

Ḳosṭanṭīnīye

Ḳosṭanṭīnīye või Kostantiniyye (osmanitürgi keeles قسطنطينيه, araabia keeles ja pärsia keeles قسطنطينية) oli kunagise Konstantinoopoli (praegune İstanbul) türgipärane nimi. See oli Osmanite impeeriumi neljanda ja viimase pealinna nimi Bütsantsi (Ida-Rooma keisririigi) õigeuskliku keskuse alistamisest 1453. aastal kuni islamiusulise Osmanite riigi kokkuvarisemiseni 1922. aastal.

Etümoloogia

Osmanitürgikeelne nimekuju قسطنطينيه Ḳosṭanṭīnīye tuleb linna ajaloolise kreekakeelse nime Κωνσταντινούπολις (Konstantinoúpolis, 'Constantinuse linn') araabiakeelsest kujust القسطنطينية al-Qusṭanṭīniyyah. 
Pärast linna vallutamist kasutasid võimud seda kõrvuti nimekujuga İstanbul, kuigi vormilisem mugandus linna varasemast nimest Konstantinoúpolis oli Kostantiniyye. Samal ajal kasutati kõrvuti ka kõnekeelseid nimekujusid Stamboul/Stambul ja Islambol/Islambul, mille all mõeldi pigem sealset vanalinna.

Türgi vastukaja

Tänapäeval peavad türklased nime Ḳosṭanṭīnīye poliitiliselt ebakorrektseks ja isegi selle kasutamist ajaloolistes tekstides kohatuks.
Tallinna trollibussiliiklus

Trollibussiliiklus Tallinnas algas 1965. aastal. 1997–2012 korraldas trolliliiklust Tallinna Trammi- ja Trollibussikoondis, mis loodi 26. juunil 1997; 18. juulil 2012 ühendati koondis Tallinna Autobussikoondise AS-iga, mis 19. juulist 2012 kannab nime Tallinna Linnatranspordi AS. Alates 2017. aastast töötab Tallinnas neli trolliliini, maksimaalselt on trolliliine olnud üheksa (1987–2000).

Ideekavandid

Esimesi Balti jaamast lähtuvaid trolliliine kavandati juba 1940. aastate teisel poolel, marsruutidel Pirita – Südalinn – Balti jaam, Kopli – Balti jaam ja Balti jaam – Pirita – Merivälja. 1954. aastal kavandati trolliliini Balti jaam – Stalini väljak.

Veerem

Esimesed trollibussid – Saratovi oblastis Engelsi linnas valmistatud üheksa ZiU-5 – saabusid Tallinna 10. juunil 1965. Mõni aeg pärast seda asendati need juba Tšehhoslovakkias valmistatud Škoda 9Tr sõidukitega.
Tallinnas varem ja praegu kasutatud trollitüüpe
Tju-Tju läänetipp

Alpinism

Mäetipp esmavallutati 1914. aastal lääneharja mööda (tänapäeval lihtne marsruut, Venemaa süsteemi järgi raskuskategooria 1B). 1930. aastatel läbiti traavers Tju-Tju idatipult Tju-Tju läänetipule (3A raskuskategooria). 
1973. aastal tõusis tippu lõunaseina mööda I. Hatskevitš. 5A raskuskategooriaga marsruut nimetati esmaläbija auks Hatskevitši marsruudiks.
Midagi mitte millestki

Midagi mitte millestki on arutlus küsimuse üle, kas mitte millestki saab midagi tekkida.
Küsimus on tavaliselt seotud millegi esmase tekke seletamisega. Aine jäävuse seadus ja energia jäävuse seadus väidavad oma määramispiirkonnas, et miski tekib alati millestki.
Universumi tekke seletamisega seoses on küsimus vahel lahendatud kreatsionistlikult, Jumala kui algpõhjuse esiletoomise kaudu.
Universumi tekkimist Suure Paugu kaudu on ka tõlgendatud kui millegi tekkimist mittemillestki. Samuti on kvantfüüsikas osakeste tekkimist vaakuumist tõlgendatud kui millegi tekkimist mittemillestki.
Sven Helmuth Ruetmann

Sven Helmuth Ruetman (aastani 1949 Rütman, sündinud 14. juunil 1927 Rakveres) on Eesti keemik.

Elulugu

Sven Helmuth Ruetman on ametniku poeg.
Asunud 1944 Saksamaale, lõpetas 1948 Geislingeni Eesti Gümnaasiumi. Aastast 1949 elab USA-s, lõpetas 1953 Millikini Ülikooli Illinoisis; Ph.D. (orgaaniline keemia, 1957, Utah Ülikool, Salt Lake City), väitekiri "Linear Phenol-Formaldehyde Polymers from o- and p-Chlorophenol". 1957–1961 Shelli kompaniis Emeryvilles (California) keemik-teadur, 1961–1963 San Diegos NARMCO R&D vanemteadur ja 1963–1993 Dow Chemical Company Walnut Creekis teadusjuht.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: orgaaniline süntees. American Chemical Society liige. 8 teadustrükist, 20 USA patenti.
Tyr

Tyri ruun

T-ruun on nimetatud Tyri järgi. Rekonstrueeritud germaani algkeeles on selle nimetus Tîwaz. Ruuni nimetatakse ka nimega Teiwaz või teiste kirjutusviisidega. Seda on seostatud eestikeelse sõnaga "taevas".
MacOS Mojave

macOS Mojave (versioon 10.14) on operatsioonisüsteemi macOS 15. väljalase, mis avalikustati 4. juuni 2018 ning ilmus 24. september 2018.
macOS Mojave on macOS High Sierra järglane ning see on nimetatud Ameerika Ühendriikide mäestiku järgi Californias.
macOS Mojave järglane on macOS Catalina.
Operatsioonisüsteemi on lisatud tume teema, mis muudab operatsioonisüsteemi värvid tumedaks. 
Lisatud on rakendused Home, Voice Memo ja News (töötab ainult Ameerika Ühendriikides, Suurbritannias ja Austraalias), mis on juba varem iOS operatsioonisüsteemis olnud.
Operatsioonisüsteem on tehtud turvalisemaks. Kui rakendus tahab kasutada veebikaamerat, mikrofoni või kasutaja andmeid, küsitakse selleks kasutajalt luba.

Toetatud süsteemid

Kõik Macintoshi arvutid, mis on valmistatud 2012 või hiljem, väljaarvatud 2010. aasta Mac Pro.
Geislingeni Eesti Rahvuskoondise Teater

Geislingeni Eesti Rahvuskoondise Teater (ka: Geislingeni Eesti Teater, lühendatult: GET) oli aastatel 1945–1949 Saksamaal Geislingenis tegutsenud pagulaseestlaste kutseline teater.
Teatris töötas üle 100 inimese.
Teater mängis tegutsemise jooksul 15 sõnalavastust, 3 operetti ja lasteetendusi.
Ilkka Suominen

Ilkka Olavi Suominen (sündinud 8. aprillil 1939  Nakkilas) on Soome poliitik, Rahvusliku Koonderakonna liige.
Ta oli Eduskunna liige aastatel 1970 kuni 1975 ja 1983 kuni 1994. Suominen oli Rahvusliku Koonderakonna esimees aastatel 1979–1991 ning kaks korda (1987 ja 1991–1994) oli ta parlamendi spiiker. Aastatel 1987–1991 oli ta Harri Holkeri valitsuses kaubandus- ja tööstusminister. 
Ilkka Suominen oli Euroopa Parlamendi liige 1999–2004 (EPP).
1992. aastal oli ta Põhjamaade Nõukogu president.
1992-1994 oli ta Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni Parlamentaarse Assamblee president.
Taani teater

Taani muusikalid

Innustatuna muusikali "Les Misérables" ("Hüljatud") Taani versioonist, on Kopenhaagenis ja mujal Taanis etendatud palju Taani muusikale. Muusik Knud Christensen, keda tuntakse ka Sebastianina, oli eriti edukas oma muusikalidega "Cyrano" (1992), mis põhines Edmond Rostandi näidendil, ja "Klokkeren fra Notre Dame" ("Jumalaema Kiriku kellalööja") (2001). Bent Fabricius-Bjerre'i varasemal edukal telesarjal põhinev muusikal "Matador" (sõnade autor Clemens Telling) esietendus Kopenhaageni ooperimajas 2007. aasta juunis.
Elmar Ennomäe

Elmar Ennomäe (kuni 1935 Elmar Velt, 31. märts 1902 Pala vald, Tartumaa – 1975 Tallinn) oli Eesti jurist ja vanglaülem.
Osales Vabadussõjas.
Õppis 1924–1929 (lõpetas) Tartu Ülikoolis õigusteadust, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
1931–1934 Pärnu vangla ja 1934–1940 Lasnamäe vangla direktor.
Arreteeriti 1945, oli vangis 1946–1952, naasis Eestisse.
Sisekõrv

Sisekõrv (ladina auris interna) on paljudel selgroogsetel peas paiknev paariline kõrva osa, mis on täidetud vedelikuga.
Sisekõrva areng, anatoomia, morfoloogia, funktsioonid ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.

Madudel

Madudel järgneb keskkõrvale sisekõrv. Sisekõrvas paikneb tigu (cochlea). Columella on madudel ühendatud liikuvate sidemetega ruutluuga (os quadratum). Ruutluu on aga ühenduses nii alalõualuu kui ka ülalõualuuga. Maod kuulevad nimetatud ühenduse kaudu saakloomade ja ka vaenlaste samme seni, kuni nende pea on ühenduses maapinnaga jms.
Võnked kantakse edasi sisekõrvas oleva vedeliku kaudu. Sarnaselt paljude teiste selgroogsetega koosneb ka madude sisekõrv luulabürindist ja selle osadest: poolringkanalid ja teokanal. Teokanali basilaarmembraanil paiknevate kuulmisretseptorrakkude (karvarakud) mehaaniline ärritus ja peaaju vastavate osade koostöö tagavad kuulmisvõime. Teokanali abil edastatakse helid (mao kuuldepiirkonda jäävad helid sagedusega 50–1000 hertsi (võnget sekundis)) närviimpulssideks muundatuna mööda kuulmisnärvi (n. cochlearis) suuraju vastavasse keskusse.

Inimestel

Inimestel paikneb sisekõrv oimuluu kaljuosas. Sisekõrv koosneb luulabürindist ja selle sees paiknevast kilelabürindist, mida täidab endolümf. Välimine luulabürint sisaldab kuulmis- ja tasakaaluretseptoreid. Luulabürindis paikneb ka tigu (cochlea).
Kile- ja luulabürindi vahel on pilujate õõnte süsteem, mida täidab perilümf.
Sisekõrvapõletik on labürintiit.