Jakov Sverdlov

Noorus

Sündis Nižni Novgorodi linnas paljulapselises juudist käsitöölise- graveerija perekonnas, ema oli koduperenaine. Peres oli kuus last: kaks tütart (Sofia ja Saara) ja neli poega (Zinovi, Jakov, Veniamin ja Lev). Vanem vend Zinovi Peškov (1884–1966) (sündinud Zinovi Mihhailovitš Sverdlov, kuid "lapsendati" Maksim Gorki poolt ning võttis seejärel vene õigeusujärgse isa- ja perekonnanime – Zinovi Aleksejevitš Peškov), emigreerus Prantsusmaale ning teenis Prantsuse Võõrleegionis, korpusekindrali auastmeni. Teine vend – Veniamin Sverdlov (1887–1938), emigreerus Ameerikasse ja avas seal panga, kuid tuli peale 1917. aasta Oktoobrirevolutsiooni tagasi Venemaale ning määrati Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogus – Teedeministriks.
Jakov Sverdlov lõpetas gümnaasiumi 4 klassi ning õppis edasi apteekriks.
1901. aastal liitus Nižni Novgorodis VSDTP ning peale selle lõhenemist VSDT(b)Pga, ning hakkas professionaalseks revolutsionäöriks-tegeles agitatsiooniga Kostromas, Kaasanis, Jekaterinburgis ning kuulus Jekaterinburgi ja VSDT(b)P Uraali komiteedesse.

Revolutsiooniliikumises

1905. aasta revolutsiooni ajal saadeti VSDT(b)P poolt septembrikuus 20. aastasena VSDT(b)P Keskkomitee esindajana Uraali (suur tööstuspiirkond-Jekaterinburg) organiseerima revolutsioonilist liikumist.
Oktoobrikuus 1905 moodustas ja juhtis Jekaterinburgi Tööliste Saadikute Nõukogu.
Korduvalt arreteeriti, mõisteti vangi ja saadeti asumisele. 1910. aastal viibis asumisel Narõmil, kust põgenes ja oli lühikest aega Jossif Stalini asemel Pravda toimetaja ning koopteeriti VSDT(b)P KK Vene Büroosse.
5. mail 1911 mõisteti Sverdlov aga 4 aastaks asumisele Narõmi kraisse Tomski kubermangu, kus ta viibis koos Jossif Staliniga, kes põgenes asumistelt augustikuus ning seejärel põgenes ka asumistelt 1912. aasta detsembrikuus Sverdlov. 1913. aastal püüti aga Peterburi ohranka salajase kaastöölise Roman Malinovski info alusel põgenenud Sverdlov ja Stalin Peterburis kinni ja saadeti uuele asumisele Krasnojarski kubermangu Turuhanskisse, kus viibisid kuni 1917. aasta veebruarirevolutsioonini.
Pärast märtsis 1917. toimunud VSDT(b)P VII Konverentsi, valiti VSDT(b)P Keskkomiteesse, KK sekretäriks ja asus juhtima VSDT(b)P KK Sekretariaati. Pärast Lenini ja Zinovjevi varjumist Razlivi ja Soome, oli tema ja VSDT(b)P Keskkomitee kontaktisikuks.
Lenini äraolekul oli faktiliseks VSDTP tegevuse juhiks võimuhaaramise ettevalmistamisel Petrogradis ja Venemaal.

Sverdlovi sisepoliitika riigijuhina

20. mail 1918 Tööliste, Soldatide ja Talupoegade Saadikute Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee istungil, kuulutas Sverdlov välja riikliku poliitika külakehvikute ja kulakute vaheliste vastuolude ärakasutamiseks ning kasakatevastase repressiivpoliitika elluviimiseks. Riiklikud repressioonid olid reaktsioon toidurekvireerimisaktsioonidele vastuhakanud talupoegadele ülestõusudele ning vastuhakkudele toitlustussalkadele.
1918. aasta juulis oli ta kõrgeim nõukogude võimuesindaja, kes andis korralduse Jekaterinburgis kinnipeetava endise Venemaa keisri Nikolai II ja tema perekonna ning kaaskonna ilma kohtuta hukkamiseks.
Pärast 30. augustil 1918 Leninile toime pandud atentaati kuulutas Sverdlov 2. septembril 1918 välja riikliku Punase terrori, kõigile Revolutsiooni vastastele. Samas püüdis Sverdlov ka haarata Lenini raviperioodil valitsevat kohta Nõukogude riigiaparaadis – olles Kesktäitevkomitee (kõrgeima rahvaesindusorgani) ja ÜK(b)P KK Sekretariaadi juht, oli ta ka tegelik Nõukogude Venemaa juht, asudes Vladimir Uljanovi kabinetis, allkirjastades väljaantavaid seadusandlikke akte ning juhendades Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu istungeid.

Sverdlovi välispoliitika riigijuhina

Pärast sisepoliitiliste ambitsioonide elluviimist, valmistas ning viis läbi Sverdlov ette ka III Kommunistliku Internatsionaali I Kongressi.

Sverdlovi surm

Pärast atentaadist osaliselt paranenud Vladimir Uljanovi naasmist nõukogude võimu juhiks, suunati ÜK(b)P KK poolt agitatsioonitööle, ette valmistama VIII Nõukogude Kongressi. Ametliku versiooni kohaselt haigestus Sverdlov 6. märtsil ringreisil olles hispaania grippi ja suri väljaspool Moskvat.