Endokriinsüsteem

Endokriinsüsteemiks ehk sisenõristussüsteemiks ehk sisesekretsioonisüsteemiks ehk hormoonsüsteemiks(sün. sisesekretoorsed näärmed) nimetatakse peamiselt selgrootute ja selgroogsete loomade viimajuhadeta sisenõristusnäärmete elundisüsteemi. Hormoonsüsteemi kuuluvad sisenõrenäärmete viimajuhadeta endokriinsed osad – rakud, näärmed, retseptorid, koed, elundid ja vastavad keemilised signaalmolekulid.
Endokriinsüsteemi hulka liigitatakse vahel ka kromafiinne süsteem ja neurosekretoorsed süsteemid.
Endokriinsüsteemi osade ülesandeks on kõrge bioloogilise aktiivsusega ainete – hormoonide (sh neurohormoonide) – komplekteerimine ja eritamine elundispetsiifilisse kapillaarivõrgustikku ja/või tsirkulatsioonisüsteemi ning juhadeta sisenõristusnäärmete kontroll.
Taimede areng ja paljunemine on samuti seotud hormoonidega – fütohormoonidega, kuid taimede puhul harilikult sellest ei räägita, kuigi taimsed hormoonid mõjutavad suuresti ka loomade organismi (vt ka taimsed ravimprepraadid ja ravimtaimed), hormoonsüsteemist.
Endokriinsüsteemi areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia, signaalmolekulid, retseptorid (valgud) ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Selgrootute endokriinsüsteem

Endokriinsüsteem on tuvastatud ka sellistel selgrootutel nagu rõngussid, limused, putukad ja vähilaadsed.
Selgrootute endokriinsüsteemi kuuluvad sisenõrenäärmete endokriinsed osad – rakud, näärmed, retseptorid, koed ja nende eraldatud hormoonid.

Madudel

Madudel on küll tuvastatud mitmeid sisenõristusnäärmeid nagu peaaju, ajuripats, käbinääre, harknääre, kilpnääre, kõrvalkilpnäärmed, neerupealised, munandid, munasari (munasarjad), algeline platsenta tiinuse ajal, kuid nende täpseid funktsioone veel ei tunta.

Funktsioonid

Endokriinsüsteemi funktsioonideks on nii looma normaalse kasvu, rakkude ainevahetuse, paljunemise, adaptatsiooni, sisesekretoorsete näärmete endokriinsete osade talitluse kui ka organismi homöostaasi tagamine.
Hormoonid eritatakse viimajuhadeta valdavalt järgmistesse kehavedelikesse: verre, lümfi, peaaju-seljaaju vedelikku, koevedelikku. Seejuures tehakse vahet signaalainetel: kui signaalained liiguvad mingi osa vereringes, on tegemist hormoonidega, aga signaalaineid, mis liiguvad koevedelikega, nimetatakse koehormoonideks.
Endokriinsüsteem on tihedalt seotud autonoomse närvisüsteemiga (juhtivaks elundiks on ajuripats), neid koos nimetatakse neurohumoraalseks regulatsiooniks.

Endokriinsed rakud

Hormoonisarnaseid aineid eritavad ka teistes elundites, näiteks südames, neerudes, maos, kaksteistsõrmiksooles, nahal, rasvkoes, seedetraktis (toitekanalis) ja närvisüsteemis paiknevad rakud.

Ravimid

Paljud ravimid on töötatud välja selliselt, et need mõjutavad ka endokriinsüsteemi tööd. Nii näiteks mõjutavad suukaudsed hormonaalsed rasestumisvastased pillid fertiilses eas naiste (ka paljude teiste emasloomade) kehasiseseid elundisüsteeme teatud hormoonide ringluse blokeerimisega, et keha talitleks nii, nagu oleks naine juba lapseootel.

Endokriinsed haiguslikud seisundid

Endokriinsüsteemi patoloogiaga seostatakse mitmeid kaasasündinud arenguhäireid, aga ka tekkinud haiguslikke seisundeid ja haigusi: adrenaalkriis, akromegaalia, Cushingi sündroom (neerupealise koore ületalitlus), hüpoparatüreoos, hüpopituitarism, hüpertüreoidism, hüpotüreoidism, polütsüstiliste munasarjade sündroom, suhkurtõbi jpt.

Seedetrakti endokriinsed kasvajad

Seedetrakti neuroendokriinsed kasvajad – kartsinoidid pärinevad mao-sooletrakti limaskesta endokriinrakkudest – esineb mao, kaksteistsõrmiku, tühisoole ja niudesoole, ussripiku, käärsoole kartsinoide.