Loogilis-filosoofiline traktaat

"Loogilis-filosoofiline traktaat" (algne saksakeelne pealkiri Logisch-philosophische Abhandlung, hilisem ladinakeelne pealkiri Tractatus logico-philosophicus) on filosoof Ludwig Wittgensteini ainus eluajal ilmunud filosoofiline raamat (temalt ilmus veel kaks filosoofilist artiklit ja sõnaraamat rahvakoolidele).

Väljaanded

Wittgenstein kirjutas teose Esimese maailmasõja ajal. See valmis 1918.
Ta ilmus Bertrand Russelli toetusel algselt 1921 Wilhelm Ostwaldi ajakirjas Annalen der Naturphilosophie. Sellele väljaandele Wittgenstein korrektuuri ei lugenud ja ta sisaldas vigu.
Korrigeeritud, kakskeelne (saksa/inglise) väljaanne ilmus 1922 Londonis kirjastuse Kegan Paul, Trench, Trubner & Co. väljaandel. Seda peetakse ametlikuks redaktsiooniks. Tõlke inglise keelde tegi Frank Ramsey abiga Charles Kay Ogden. Wittgenstein kiitis selle tõlke heaks. Ladinakeelne pealkiri pärineb tõenäoliselt George Edward Moore'i ettepanekust. Raamatule on lisatud Bertrand Russelli sissejuhatus, kus on muu hulgas öeldud, et see "kindlasti väärib (...) pidamist tähtsaks sündmuseks filosoofiamaailmas". Wittgensteinile see sissejuhatus ei meeldinud, sest ta nägi seal vääritimõistmisi.
Hiljem esitas Wittgenstein selle raamatu Cambridge'i ülikooli Trinity College's doktoritööna.
Hiljem on raamatu ingliskeelne tõlge ilmunud ka D. F. Pearsilt ja B. F. McGuinnessilt. Kommentaatorid omistavad kummalegi tõlkele erinevaid voorusi. Terminikasutus neis kahes tõlkes on vasturääkiv.
Eesti keeles ilmus raamatu saksa-eesti kakskeelne väljaanne (Ludwig Wittgenstein, "Loogilis-filosoofiline traktaat = Tractatus logico-philosophicus", Tartu, Ilmamaa, 1996, 215 lk.) Jaan Kangilaski ja Veiko Palge tõlkes, raamatusarjas Avatud Eesti raamat. Tõlke algvariant valmis Analüütilise filosoofia seminaris, kus teos veebruarist 1992 veebruarini 1993 läbi arutati. Järelsõna kirjutas Jaan Kivistik.

Kokkuvõte

Wittgenstein pakub lahendust probleemidele, mis on seotud maailma, mõtlemise ja keelega.
Maailmal, mõtlemisel ja keelel on ühine loogiline vorm. Mõtted ja laused on asjaolude pildid.

Vormistus

"Loogilis-filosoofiline traktaat" mahuks hõlpsasti ära 50 leheküljele. Ta koosneb nummerdatud väidetest 1, 1.1, 1.11, 1.12 jne, kusjuures 1.1 on kommentaar 1 kohta või selle edasiarendus, 1.11 ja 1.12 on kommentaarid 1.1 kohta ja nii edasi.
Esimesed kaks hierarhiatasandit moodustavad järgmise teksti (tsiteeritud on eestikeelset tõlget):
1 Maailm on kõik, millega on tegu.
2 See, millega on tegu, tõsiasi, on asjaolude olemasolu.
2.1 Me teeme endile tõsiasjadest pilte.
2.2 Pildil on kujutatavaga ühine loogiline kujutamisvorm.
3 Tõsiasjade loogiline pilt on mõte.
3.1 Lauses väljendub mõte meeleliselt tajutavana.
3.2 Lauses saab mõtet väljendada nii, et mõtte objektidele vastavad lausemärgi elemendid.
3.3 Ainult lausel on tähendus; ainult lause kontekstis on nimel osutus.
3.4 Lause määrab koha loogilises ruumis. Selle loogilise koha eksistents on tagatud ainuüksi koostisosade eksistentsiga, tähendusliku lause eksistentsiga.
3.5 Rakendatud, mõeldud lausemärk on mõte.
4. Mõte on tähenduslik lause.
4.1. Lause esitab asjaolude olemasolu ja mitteolemasolu.
4.2 Lause tähendus on tema vastamine ja mittevastamine asjaolude olemasolu ja mitteolemasolu võimalikkustele.
4.3 Elementaarlausete tõesusvõimalikkused osutavad asjaolude olemasolu ja mitteolemasolu võimalikkustele.
4.4. Lause on elementaarlausete tõesusvõimalikkustele vastamise ja mittevastamise väljendus.
4.5 Nüüd näib olevat võimalik anda üldiseim lausevorm: see tähendab, anda mistahes märgikeele lausete kirjeldus, nii et iga võimalikku tähendust saab väljendada sümboli kaudu, millele kirjeldus sobib, ja et iga sümbol, millele kirjeldus sobib, saab väljendada tähendust, kui nimede osutused vastavalt valitakse.

On selge, et üldiseima lausevormi kirjeldamisel tohib kirjeldada ainult talle olemuslikku, – muidu poleks ta nimelt üldiseim.
 Seda, et on olemas üldine lausevorm, tõestab see, et ei või olla lauset, mille vormi poleks saanud ette näha (st. konstrueerida). Lause üldine vorm on: lood on niiviisi.
5. Lause on elementaarlausete tõefunktsioon. (Elementaarlause on iseenese tõefunktsioon.)
5.1 Tõefunktsioone saab korrastada jadadeks. See on tõenäosusteooria aluseks.
5.2 Lausete struktuurid on üksteisega sisemistes suhetes.
5.3 Kõik laused on elementaarlausetega tehtavate tõesusoperatsioonide tulemused.
5.4 Siin ilmneb, et pole olemas "loogilisi objekte" või "loogilisi konstante" (Frege ja Russelli mõttes).
5.5 Iga tõefunktsioon on operatsiooni (-----T) (ξ, ...) elementaarlausetele järjestikuse rakendamise tulemus.

See operatsioon eitab kõiki lauseid parempoolsetes sulgudes ja ma nimetan seda nende lausete eituseks.
5.6 Minu keele piirid osutavad minu maailma piiridele.
6 Tõefunktsiooni üldine vorm on: [p, ξ, N(ξ)]. See on üldine lausevorm.
6.1 Loogika laused on tautoloogiad.
6.2 Matemaatika on loogiline meetod.

Matemaatika laused on võrdused, seega näivlaused.
6.3 Loogika uurimine tähendab kogu seaduspärasuse uurimist. Ja väljaspool loogikat on kõik juhuslik.
6.4 Kõik laused on võrdväärsed.
6.5 Vastusele, mida ei saa väljendada, ei saa ka küsimust esitada.
Mõistatust ei ole olemas.
7 Millest ei saa rääkida, tuleb vaikida.

1

Wittgenstein esitab metafüüsikalise väite, mis vastandub tavaarusaamale, et maailm koosneb asjadest.

3

Selleks et öeldaval oleks tähendus, peab lausel olema loogiline vorm ja lauseelementidel peab olema osutus. Nimed osutavad asjadele.

5

"Minu keele piirid osutavad minu maailma piiridele. (5.6)

7

Eetika, esteetika ja metafüüsika laused ei ole öeldavad.

Tähendus ja mõttetus

Maailma, mõtlemise ja keele piirid on ühtlasi tähenduse ja mõttetuse piirid; väljapoole keelt jääb mõttetus (Eessõna). Tähendus saab olla ainult lausetel, mis on tõsiasjade pildid. Loogika laused ei ole pildid, vaid keele ja mõtlemise ning maailma pildid; neil puudub tähendus. Loogika laused ei ole tõesed ega väärad: tautoloogia lubab iga võimalikku olukorda, vastuolu mitte ühtki (4.462). Ka matemaatika lausetel puudub tähendus. Peale nende tähenduseta lausete on mõttetud laused, näiteks "Sokrates on identne", "1 on arv".
Loogilist vormi, kujutamise vormi jne ei saa küll lausuda (öelda), kuid saab näidata.

Filosoofia

Filosoofia laused ja küsimused on enamasti tähenduseta (4.003). Filosoofia ei ole loodusteadus (4.111). Filosoofia ei ole teooria ega õpetus, vaid tegevus – mõtete selgitamine ja keelekriitika, mis peab loogilise analüüsi teel näitama tavaliste filosoofiliste küsimuste mõttetust.
Raamat ise koosneb mõttetutest lausetest, mis aitavad maailma õigesti näha, kuid mis tuleb kõrvale heita.

Realism või antirealism? Metafüüsika?

Raamatut on tõlgendatud nii, et ta väidab asjade, asjaolude ja tõsiasjade sõltumatut reaalset olemasolu ning lausete sõltumatut reaalset tõesust või väärsust. Teiste tõlgenduste järgi määrab lausete vorm tõelisuse kuju, mitte ümberpööratult. Küsimuse all on ka see, kas raamat üldse sisaldab metafüüsilisi väiteid ja milline staatus on raamatu enda lausetel.

Mõttetus

Küsimus on, mida hõlmab see "müstiline", mis on mõttetu. Traditsiooniliste tõlgenduste järgi on see mõttetu olemas; 1990ndatel tekkis tõlgendus, mille järgi mõttetust tulebki võtta mõttetuna ning ka kogu "Traktaat" tuleb mõttetusena kõrvale heita (6.54).

Eetika

Wittgenstein on Ludwig von Fickerile öelnud, et raamatu mõte on eetiline.  Pole selge, mida see tähendab.

Varajane ja hiline Wittgenstein

Tavaliselt on nähtud selget murdejoont varajase ja hilise Wittgensteini vahel, kuid mõne uuema tõlgenduse järgi tuleks ka Wittgensteini varajast filosoofiat pidada teraapiliseks.