google/wiki40b huggingface dataset:
Ljubov Kisseljova

Ljubov Kisseljova (sündinud 17. mail 1950) on Eesti kirjandusteadlane.

Haridus

Ljubov Kisseljova lõpetas 1972 cum laude Tartu Ülikooli vene keele ja kirjanduse osakonna; tema diplomitöö teema oli "Образ М. М. Сперанского в русской литературе и публицистике первой половины XIX века". 1982 kaitses ta Tartu Ülikoolis filoloogiakandidaadi kraadi tööga "Идея национальной самобытности в русской литературе между Тильзитом и Отечественной войной (1807–1812)". Nii diplomi- kui kandidaaditöö juhendaja oli Juri Lotman.

Töökäik

Ljubov Kisseljova töötas 1970–1974 Tartu Ülikooli vene kirjanduse kateedris laborandina, 1974–1986 sealsamas vanemõpetajana, 1986–1992 dotsendina. Alates 1992. aastast on ta Tartu Ülikooli vene kirjanduse korraline professor. Ta on korduvalt valitud Tartu Ülikooli slaavi filoloogia osakonna juhatajaks

Teadustöö

Ljubov Kisseljova peamised uurimisvaldkonnad on 18. sajandi ja 19. sajandi esimese poole vene kirjanduse ajalugu, Vassili Žukovski looming, vene kirjandus teiste rahvuste kultuurikontekstis, Tartu Ülikooli ajalugu ning Juri Lotmani pärand. Ta on avaldanud eestikeelse monograafia "Eesti-vene kultuuriruum" (Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2017).
Vootele Vaska

Vootele Vaska (sündinud 21. märtsil 1930 Tallinnas) on eesti filosoof.
Vootele Vaska siirdus pagulusse 1944. aasta septembris 14-aastasena, koos ema, isa, venna Lauri ja õe Jutaga. Õppis Tallinnas Riiklikus Inglise Kolledžis, pärast 1940. aastat Narva maanteel asunud Tallinna Õpetajate Seminari algkoolis, pärast lahkumist Eestist Saksamaal Göttingenis eesti gümnaasiumis ja astus seejärel õppima Bonni ülikooli. 
1951. aastal siirdus V. Vaska New Yorki Columbia ülikoolis filosoofiat õppima, seejärel sai V. Vaska stipendiumi Baldwin-Wallace'i kolledžisse Ameerika Ühendriikides Ohio osariigis, mille lõpetas filosoofia erialal. Magistritöö "Nihilismi mõiste Nietzschel" kaitses ta juba Columbia Ülikooli juures. 
1954. aastal teenis sõjaväes ning oli aasta aega Koreas ja sõjaväeteenistuses olemise tõttu sai stipendiumi, täiendas end magistritöö kirjutamise järel Saksamaal Münchenis, Freiburgis, Baselis. 
1964. aastal omandas doktorikraadi Columbia Ülikoolis, kaitstes väitekirja teemal "Olemise mõiste Teichmülleri filosoofias". (Gustav Teichmüller oli 19. sajandil Tartu ülikoolis õpetanud filosoofiaprofessor).
V. Vaska tegutses 31 aastat Pennsylvania osariigi Waynesburgi ülikoolis filosoofia õppejõuna.
V. Vaska on mõjutatud Heideggeri, Jaspersi jpt filosoofiast.
V. Vaska naasis Eestisse pärast 1995. aastat.

Ühiskondlik tegevus

Akadeemiliselt kuulub V. Vaska EYS Veljestosse.
V. Vaska on asutanud Tartu Ülikooli Sihtasutuse juures Eesti ainsa vaid filosoofia üliõpilastele mõeldud – Gustav Teichmülleri stipendiumi.

Isiklikku

V. Vaska isa Jakob Vaska oli Vabadusristi kavaler ja Omakaitse ülem Virumaal Teise maailmasõja ajal; keemik Lauri Vaska oli V. Vaska vanem vend.
Allikas

Tekkimine

Allikad tekivad sinna, kus põhjaveehorisont lõikub maapinnaga.

Klassifikatsioonid

Allikaid võib klassifitseerida vastavalt vee temperatuurile. Eristatakse külmaveelisi (< 20ᵒ), soojaveelisi (20–42ᵒ) ja kuumaveelisi (> 42ᵒ) allikaid.
Enamasti on allikate vesi väga külm, kuid vulkaanilistes piirkondades võib olla geotermilise soojuse poolt kuumutatud, moodustades kuumaveeallikaid.
Maapinnale väljumise järgi jaotatakse allikad tõusuallikateks ehk limnokreenideks, langeallikateks ehk reokreenideks ja allikalisteks aladeks ehk helokreenideks.

Eesti allikad

Enamik Eesti allikaid avaneb Pandivere kõrgustiku jalamil, näiteks Endla looduskaitsealal. Selle põhjuseks on Pandivere kõrgustiku geoloogilise ehituse omapära. Sealne aluspõhi koosneb lõhelistest lubjakividest, mistõttu imbub sademetena maha langenud vesi kergesti maa sisse (infiltratsioon) ning vooluveekogusid maapinnale peaaegu ei teki (Pandivere kõrgustikul on väga hõre jõgedevõrgustik). Aluspõhja imbunud sademetevesi jõuab aga uuesti maapinnani kõrgustiku jalamil, kuhu seetõttu moodustub rohkelt allikaid.
Golitsõn

Golitsõn (vene keeles Голицын, prantsuse keeles Galitzine) on Leedu päritolu aadlisuguvõsa.

Ajalugu

Suguvõsa pärineb Leedu suurvürstist Gediminasest, kelle poeg oli Narimantas (surnud 1348). Narimantase 16. sajandi järeltulijat bojaari ja vürsti Mihhail Bulgakovi (surnud 1554) kutsuti Golitsaks. 1802 kanti jalaväekindral vürst Sergei Golitsõn Liivimaa ja Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Jonas Stephan Mystadius

Jonas Stephan Mystadius (1607 Norrköping – 18. september 1688 Vormsi) oli Eesti vaimulik.
Immatrikuleeriti 19. mail 1629 Uppsala Ülikooli, oli kohal veel aastal 1631. On säilinud Uppsala Ülikooli soovitus 15. juunist 1631 pastorikoha saamiseks. Asus 12. märtsil 1634 ilma vokatsioonita äia Johannes Schäfferi juurde Vormsi Püha Olavi koguduse adjunktõpetaja ametisse. 21. juulil 1635 soovitas kuberner Philipp Scheiding koguduse adjunktõpetajaks ja 12. märtsil 1636 ordineeriti ametisse. Kutsuti 12. juunil 1636 Vormsi Püha Olavi koguduse õpetajaks.
Mystadius on kirjutanud Tartu Ülikooli teaduslikele väljaannetele pühendusluuletusi.

Isiklikku

Tema äi Johannes Schäffer ja tema väimees Peter Herlin olid Vormsi Püha Olavi koguduse õpetajad.
Eesti Lavastajate Liit

Eesti Lavastajate Liit (lühend: ELL) on aastast 1992 tegutsev teatrilavastajaid ühendav kutseühendus.
Põhikirja järgi on ELLi eesmärk "arendada Eesti teatrikunsti ja -kultuuri, seista oma liikmete palga- ja sotsiaalsete huvide eest, samuti kaitsta oma liikmete loomingulisi ja autoriõiguslikke huve".
Constantinus

Paavstiks saamine

Constantinus pühitseti paavstiks 25. märtsil 708, kui Bütsantsi eksarh oli teda tunnustanud.
Tema ajal tabas Itaaliat kolm aastat kestnud näljahäda.

Suhted Bütsantsiga

Constantinus viibis oktoobrist 710 oktoobrini 711 visiidil Bütsantsis ja Konstantinoopolis. Enne teda käisid Konstantinoopolis visiidil Johannes I ja Agapetus I. Järgmise paavstina käis samas piirkonnas Paulus VI.
Paavst lahkus 5. oktoobril 710 Portost ja kohtus Napolis peatudes eksarhi Johannes Rizocoposega. Ta võeti Konstantinoopolis pidulikult vastu ja ta elas visiidi käigus İzmitis.
Bütsantsi keiser Justinianus II soovis visiidi käigus normaliseerida suhteid paavstiga, mis olid halvenenud seoses 692. aastal korraldatud kirikukoguga, mida paavst ei tunnustanud. Kohtumisel paavstiga suudles keiser kirikupea jalgu ja kinnitas paavsti privileegid.
Paavst oli reisi ajal ka haige ja jõudis Rooma tagasi 24. oktoobril 711. Nädal hiljem tapeti keiser Justinianus II. Reisil saatis paavsti diakon Gregorius (hilisem paavst Gregorius II).
Järgmine keiser Philippikos nõudis paavstilt monoteletismi järgimist. Paavst keeldus ning keisri nimi eemaldati läänes liturgilistest palvetest ja müntidelt, keisri büsti ei lastud püstitada tema Rooma residentsi ega avalikesse kohtadesse.
Eksarhi tungimisega Rooma kaasnesid tänavalahingud keisri vastastega. Paavst saatis preestreid keisri vastaste juurde ja palus neilt rahu.
Olukord laabus, kui uus keiser Anastasios II tunnustas ortodoksset usku ja kehtivat usutunnistust.
Paavst sai ka kirja Konstantinoopoli patriarhilt Johannes VI-lt, kes tunnustas teda „kristliku preesterluse peana.“

Suhted Inglise piiskoppidega

Constantinuse ajal käisid Roomas palverännakul Mercia kuningas Cenred ja Essexi kuningas Offa, kellest said mungad.
Worcesteri piiskop Egwin käis Roomas palverännakul ja sai traditsiooni järgi paavstilt privileege Eveshami kloostri jaoks.
Ta andis privileege Bermondsey ja Woking’i kloostritele.

Suhted Itaalia piiskoppidega

Constantinus ordineeris Ravenna peapiiskopiks Felixi, kes 709. aastal keeldus truudusvannet andmast ja nõudis piiskopkonna autonoomia taastamist, mis kehtis 7. sajandi teisel poolel. Bütsantsi keiser Justinianus II saatis Felixi eksiili, kuid lubas tal 712. aastal tagasi pöörduda, kui Felix soostus paavstile kuuletuma.
Milano peapiiskop Benedictus käis Constantinuse ajal Roomas palverännakul ja arvas, et Pavia piiskopid tuleks ordineerida Milanos, nagu seda tehti enne langobardide invasiooni. Constantinus kinnitas, et piiskoppide ordineerimise õigus kuulub paavstile.

Ordinatsioonid

Constantinus ordineeris 64 piiskoppi, 10 preestrit ja kaks diakonit.
Tema ajast on teada kolm kardinali, sealhulgas hilisem paavst Gregorius II.

Surm

Constantinus suri 9. aprillil 715 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse.
Karula kõrgustik

Karula kõrgustik on kõrgustik ja maastikurajoon Lõuna-Eestis. Kõrgeim tipp on 137 m (Tornimägi).
Kõrgustik tekkis viimase jääaja lõpus Võrtsjärve nõo ja Võru-Hargla nõo vahele. Liustikutekkelistest pinnavormidest on kõrgustikul levinud moreenkünkad, mõhnad ja sandurtasandikud. Kõrgustiku kõrgemad osad jäävad ida- ja keskossa.
Kõrgustikul on umbes 60 järve.
Kõrgustiku piirkonnas asuvad suurimad asulad (külad) on Lüllemäe, Rimmi ja Kaagjärve.
Osa kõrgustiku territooriumist jääb Karula rahvusparki.
Estcoy-7

Estcoy-7 oli Eesti jalaväekompanii, mis osales NATO juhitud sõjalisel operatsioonil Afganistanis  november - mai  2008.
Estcoy-7 ülem oli major Raigo Paimla.
Eirik II

Eirik II (ka Eirik Magnusson; 1268 – 15. juuli 1299) oli Norra kuningas aastail 1280–1299.
Eirik oli kuningas Magnus Lagabøte ja Ingeborg Eriksdatteri vanim poeg.
1281. aastal abiellus ta Šotimaa printsessi Margaretiga. Margaret suri kaks aasta hiljem printsess Margaretti sünnitades.
Eirik abiellus hiljem Isabel Bruce'iga, kes oli Šoti kuninga Robert I õde.
Eirik sai oma valitsusajal hüüdnime "preestrivihkaja", sest tema suhted kirikuga olid väga halvad. Teda peetakse nõrgaks valitsejaks, kes oli suuresti oma nõuandjate mõju all.
Pärast Taani kuninga Erik V Klippingi mõrvamist toetas Eirik Taani lindpriisid, näiteks Stig Andersen Hvidet, ning pakkus neile Norras varjupaika. Samuti korraldas ta röövretki Taani rannikule.
Kuna Eirikul ei olnud poegi, sai tema surma järel võimule ta vend Håkon V. Eirik maeti Bergeni vanasse toomkirikusse, mis lammutati 1531. aastal.
Isopreen

Füüsikalised omadused

Isopreen on normaaltingimustes värvitu vänge lõhnaga vedelik.
Keemistemperatuur on madal (34,067 °C), sulamistemperatuur on −145,95 °C.
Molaarmass on 68,12 g/mol. Tihedus on 0,681 g/cm³.

Lahustuvus

Isopreen lahustub etanoolis.

Keemilised omadused

Ta polümeriseerub kergesti, moodustades isopreenkautšukid. Seismisel tekivad iseeneslikult dimeerid ja oligomeerid; inhibiitorina kasutatakse tõrva. Isomeer polümeriseerub ka vinüülidega.

Leidumine looduses

Looduslik kautšuk on isopreeni polümeer, kõige sagedamini cis-1,4-polüisopreen molekulaarmassiga 100 000 до 1 000 000. Looduslikus kautšukis on lisanditena mõni protsent teisi materjale (valgud, rasvhapped, vaigud ja anorgaanilised ained). Mõnikord on tegu struktuuriisomeeri gutapertšiga (trans-1,4-polüisopreen), millel on sarnased omadused.
Isopreeni toodavad ja eritavad atmosfääri paljud puuliigid, millest peamine on tamm. Aastas toodavad taimed umbes 600 miljonit tonni isopreeni, kusjuures poole sellest toodavad troopilised laialehised puud, ülejäänu põõsad.

Saamine

Tööstuslikult saadakse isopreeni nafta termilise krakkimise saadustest. Tööstuses kasutatakse umbes 95% isopreenist sünteetilise kummi tootmiseks. Esmakordselt saadi isopreeni loodusliku kummi (kautšuki) destruktiivsel destillatsioonil.

Kasutamine

Enne kasutamist teostatakse (kuivatamiseks) isopreeni destilleeritakse metalse naatriumi pealt.

Isopreeni telomerisatsioonist Eestis

Isopreeni katioonse telomerisatsiooni uurimine ja rakenduste väljatöötamine sai Eestis alguse 1960. aastal, kui Eesti NSV TA Keemia Instituuti asus tööle Koit Lääts, kes oli selle valdkonnaga tegelenud Leningradis. Sünteesi lähteaine isopreen oli odav naftasaadus.
Sünteesi võtmeprotsessiks oli isopreeni ja tema hüdrokloriidide telomerisatsioon katalüsaatori SnCl₄ juuresolekul. Reaktsiooni tulemusel moodustub ühinemissaaduste komplitseeritud segu – isomeersetest C₁₀-, C₁₅-, C₂₀- jne kloriididest.
Ühe-etapilises telomerisatsiooni protsessis soovitud struktuuride saamise lihtsustatud skeem (isomeerseid saadusi näitamata) võiks olla järgmine:
СН₂=С(СН₃)–СН=СН₂ + CH₃–С(СН₃)=СН–СH₂–Cl → СН₃–С(СН₃)=СН–СH₂[–CH₂–С(СН₃)=СН–СH₂]ₙ–Cl, 
kus n = 1, 2, 3, jne
Isopreeni telomerisatsioon on äärmiselt komplitseeritud protsess. Mõlemad lähteühendid ja saadused sisaldavad siin reaktsioonivõimelisi C=C kaksiksidemeid ja ka allüülseid C-Cl sidemeid. Seetõttu on sihtühendite saagised väikesed. Optimaalse saagise saamiseks tuli protsess katkestada lähteainete konversioonil juba 12–15% juures. Sel juhul arvestades lähteainete regenereerimisega saadi geranüülkloriidi (n = 1) kuni 33% ja farnesüülkloriidi (n = 2) kuni 12% reaktsioonisaadustest.
Isopreeni telomerisatsiooni saaduste baasil töötati välja tootmistehnoloogiad mitmetele väärtuslikele terpenoidsetele saadustele, mida ka väikeses mastaabis või katsepartiidena toodeti TA Tehnilises Katsebaasis.
Ljubimski rajoon

Haldusjaotus

Ljubimski rajoonis on 285 asustatud punkti, mis kuuluvad ühe (Ljubimi) linna ja kolme valla (külaasunduse) koosseisu.
Kahvel (saade)

"Kahvel" oli TV3-s näidatud Eesti jutu- ja meelelahutussaade. Saade oli eetris aastatel 1998–2002 ning 2005–2007. Saate formaat pärines Soome MTV3-s näidatud jutusaatest "Hyvät, pahat ja rumat", mis oli Soomes eetris aastatel 1992–1997.
Saadet juhtisid Kiur Aarma ja Hannes Võrno. 
Esimesed kaks kuud toimetasid saadet Epp Väljaots, Mihkel Kärmas ja Hannes Rumm. Novembrist 1998 kuni 2001 olid toimetajad Ave Lepik ja Olavi Paide. Hooajal 2001-2002 toimetasid saadet Tiina Jõgeda ja Tõnis Kahu. Aastatel 2005-2007 toimetasid "Kahvlit" jälle Ave Lepik ja Olavi Paide. 
Saadet tootis OÜ Eetriüksus.
Manuel Pérez

Manuel Pérez (1800 Granada – 1845 sealsamas) oli Nicaragua poliitik, aastail 1843-1844 Nicaragua ülemdirektor.
Aastal 1843 lahkusriigi senine ülemdirektor Pablo Buitrago y Benavente ametist ja parlament määras peadirektori kohusetäitjaks Juan de Dios Orozco, kes oli selles ametis seni, kuni parlament rahva asemel Manuel Pérezi riigi uueks ülemdirektoriks valis, kuna avalikud valimised ebaõnnestusid ja ükski kandidaat ei suutnud saavutada nõutavat häälteenamust.
Kui El Salvadori riigipea Francisco Malespíni vastu sõda alustati, saatis Pérez Chinandegas kogunevad Nicaragua väed Chichigalpasse, takistades nii sõjategevust. See Malespínile osutatud toetus kutsus aga esile parlamendi vastuseisu, nii tagandati 16. septembril Pérez ametist ja tema kohuseid asus täitma Emiliano Madriz. Pérez siiski vabatahtlikult ametit maha ei pannud ja jätkas tööd kuni 4. novembrini.
Marge-Ly Rookäär

Marge-Ly Rookäär on eesti koorijuht ja raadio muusikatoimetaja.
Marge-Ly Rookäär lõpetas Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli koolimuusika, koorijuhtimise (õpetaja Silvia Mellik) ja heliloomingu (õpetaja Lembit Veevo) erialal 1994. aastal ning Tartu Ülikooli teatriteaduse erialal 2010. aastal.
Ta oli Tallinna Tehnikaülikooli Vilistlaste Naiskoori dirigent aastatel 1994–2000. Töötab Klassikaraadios tegevtoimetajana alates 1998. aastast.
Marge-Ly Rookäär on teinud aastaid Vikerraadiosse ja Klassikaraadiosse raadio-otseülekandeid laulupidudelt, toimetanud Eesti Raadio fondisalvestusi ja vahendanud kontserte. Toimetanud Klassikaraadio saateid "Luukamber", "Teekond iseendasse", "Delta", "Küll mina laulan", "Fantaasia", "Ütle, mis sul on", "Traditsiooni Tarkus", "Usu jõud" ning stuudiokontserte "Areaal LIVE", "Koorilaulukuu" jt. Kirjutab arvamuslugusid koorikontsertidest ja peab koorimuusikablogi.
Marge-Ly Rookäär on toimetanud Eesti kooride esinemisi Euroopa Ringhäälingute Liidu (EBU) koorimuusikakonkursile "Let The Peoples Sing", mille Grande Prix on kahel korral Eestisse tulnud: Tallinna muusikakeskkooli lastekoor (dirigent Ingrid Kõrvits, 2005) ja kammerkoor Collegium Musicale (dirigent Endrik Üksvärav, 2017). Konkursi “Let the Peoples Sing” algatas 1966. aastal BBC propageerimaks koorimuusikat raadioeetris. Konkurss toimub igal teisel aastal mõnes Euroopa kultuurikeskustes (tavaliselt eelmise konkursi võitjamaa) ja koorid lähetab konkursile rahvusraadio. Kui esimeses voorus kuulab žürii koore helilintidelt, siis finaal toimub avaliku kontserdina, mis EBU raadiojaamade vahendusel oma rohkem kui miljoni raadiokuulajaga on üks maailma suurima auditooriumiga koorimuusika raadiosaade.
James Shand

Samuel James Shand (1882 Edinburgh, Suurbritannia – 1957 Broughty Ferry, Suurbritannia) oli Suurbritannia geoloog.
Eesti Köitekunstnike Ühendus

Eesti Köitekunstnike Ühendus on 1996. aastal asutatud mittetulundusühing (registrisse kantud registrikoodiga 80005141 17. märtsil 1997).
Ühenduse liikmed on professionaalsed tarbekunstnikud. Ühendus korraldab alates 1995. aastast  Tallinnas iga viie aasta tagant rahvusvahelist köitekunstinäitust Scripta manent. Ühendus korraldab ka väiksemaid näitusi kodu- ja välismaal, organiseerib kursuseid, õpikodasid ja seminare, tutvustab eesti köitekunsti, sõlmib kontakte kolleegidega, otsib ja jagab erialast teavet, kirjastab raamatuid.

Liikmed

2017. aasta seisuga kuulub ühendusse 21 köitekunstnikku: Veronika Alu (alates 1999), Rene Haljasmäe (al 1996), Tiia Eikholm, Riina Kermik, Rünno Kulver (2019), Sirje Kriisa  (al 1996), Kaia Lukats, Luule Maar, Lennart-Jaak Mänd (al 1996), Krete Pajo, Kadri Paloveer, Maarja Roolaht (2019),  Helga Roht-Poznanki, Tähti Roostalu (al 2017), Ella Summatavet (al 1996), Naima Suude (al 1996), Źanna Źuravel, Signe Taremaa (al 2017), Tulvi-Hanneli Turo (al 2000), Irmeli Jaanson ja Tiiu Vijar (al 1996).
In Memoriam Marje Kask (1942–2016).
Kiri heebrealastele 11

Kiri heebrealastele 11 on Kirja heebrealastele 11. peatükk.
Peatükk räägib usust.
Arktika

Arktika on põhjapoolust ümbritsevad alad. Ta hõlmab kogu Põhja-Jäämere ning Aasia, Euroopa ja Põhja-Ameerika põhjaosa.
Arktika looduslikuks piiriks loetakse sageli isotermi, kus juuli keskmine õhutemperatuur on 10 °C. See langeb enam-vähem kokku puudepiiriga.
Põhjapoolust ja seda ümbritsevaid alasid katab hiiglaslik Euroopast suurem jääkilp, mis ujub Põhja-Jäämere pinnal. Suviti jää taandub ning sulades murduvad sellest lahti tohutu suurusega osad, millest vormuvad jäämäed. Talvel, kui temperatuurid võivad langeda −60 °C-ni, jääkilbi suurus taastub.
Arktikale on iseloomulikud madalad suvised temperatuurid, miinuskraadides aasta keskmine õhutemperatuur, oru- ja mandriliustikud ning igikelts. Arktika on tundrate ja arktiliste kõrbete levikupiirkond.

Elu

Hoolimata vaenulikust kliimast ja karmidest elamistingimustest on Arktika koduks paljudele suurimetajatele, sealhulgas jääkarudele, muskusveistele, morskadele ja hüljestele.
Ka inimasustus on seal tuhandeid aastaid vana – põlisrahvaste hulka kuuluvad Põhja-Ameerikas elavad inuitid ehk lääneeskimod ning Arktika Euroopa-osa asustavad laplased ehk saamid.

Globaalse soojenemise mõjud

Globaalse soojenemise tõttu on ajavahemikul 1977–2007 umbes kolmandik Arktika jääst sulanud. Eriti kiiresti on jää hakanud sulama pärast 2002. aastat. Arvestuste järgi võib Arktika 2030. aastaks muutuda suviti jäävabaks.
Ameerika Ühendriikide Transpordiministeerium

Ameerika Ühendriikide Transpordiministeerium (inglise keeles Department of Transportation) on USA ministeerium, mis tegeleb transpordiküsimuste lahendamistega nii juriidiliselt kui ka logistiliselt. Samuti tegeleb ministeerium transpordialaste litsentsidega ning tema alluvuses on ka õhuliiklus ja sellega kaasnevate küsimuste reguleerimine.
Praegune minister on Elaine Chao.
Hyde'i maakond

Ajalugu

Hyde'i maakond moodustati 3. detsembril 1705. aastal Wickhami maakonna osast. Maakond sai nime Põhja-Carolina kuberneri Edward Hyde'i järgi.
Oswald Schmiedeberg

Johann Ernst Oswald Schmiedeberg (29. september 1838 Laidsen – 12. juuli 1921 Baden-Baden) oli baltisaksa arstiteadlane.
Oswald Schmiedebergi peetakse moodsa farmakoloogia rajajaks.
Schmiedemann sündis Kuramaal amtmanni pojana. Ta õppis Tartu Ülikoolis 1860–66 ja lõpetas selle doktorikraadiga. Tema väitekiri käsitles vere kloroformisisalduse mõõtmist. Pärast töötas ta sealsamas farmakoloogia, dieetika ja meditsiini ajaloo eradotsendina 1867–68, dotsendina 1868–69 ja professorina 1869–72. Ta oli ka Rudolf Buchheimi assistent.
1872 sai Schmiedeberg farmakoloogiaprofessoriks Strassburgi ülikoolis, kuhu jäi järgmiseks 46 aastaks.
Schmiedebergi teadustöö seisnes peamiselt seoste leidmises ainete keemilise struktuuri ja nende farmakoloogilise mõju vahel. Koos oma õpilase Hans Horst Meyeriga avastas ta metabolismi uurides glükuroonhappe. Hiljem avastas ta, et glükuroonhapet leidub kõhres ja see esineb kondroitiinsulfaadi disahhariidina. Ta õppis tundma hüaluronaani struktuuri ning uuris selle suhteid kollageeni, amüloidide ja kondroitiinsulfaadiga. 1869 demonstreeris ta, et muskariinil on südame tegevusele samasugune mõju kui uitnärvi stimuleerimisel elektrivooluga.
Schmiedeberg andis suure panuse Saksamaa farmakoloogiatööstuse õitsengusse enne Teist Maailmasõda. Enamik tolle aja farmakoloogiaprofessoritest oli tema õpilased. Schmiedeberg avaldas üle 200 raamatu ja artikli. Koos patoloogide Bernhard Naunyni (1839–1825) ja Edwin Klebsiga (1834–1913) oli ta mõjuka Eksperimentaalpatoloogia ja -farmakoloogia arhiivi asutaja.
Evi Juhkam

Evi Juhkam (sündinud 17. märtsil 1932 ) on eesti murrete koguja ja uurija. Tema teadustöö põhisuunad on leksikograafia; eesti murrete kogumine, uurimine ja publitseerimine; keelekontaktid; eestirootsi murrete kogumine ja uurimine (1998. aastal kaitstud selleteemaline magistritöö "Eesti-rootsi murdekontaktid").

Elulugu

Evi Juhkam on sündinud 17. märtsil 1932. aastal Harju-Madisel, kasvas 6-lapselises peres. Isa poolt juured on pärit Hiiumaalt Pühalepast, ema poolt Harjumaalt Arukülast. Isa Theodor Kalve oli talupidaja ja kultuurihuviline, ema Hilda Kalve armastas luuletusi kirjutada. Tänu vanemate kultuurihuvile, tekkis huvi murde- ja sõnavara kogumise vastu. Evi Juhkam on käinud murdekogumismatkadel, meelispaikadeks on olnud Läänemaa, Pärnumaa ja Loode-Eesti ning armastas matkata nii jalgsi kui jalgrattaga. 1957.a alustas ta murdekogumist Harju-Ristil ja Harju-Madisel. Alates 1963. aastast on Evi Juhkam Emakeele Seltsi liige ja uurinud eesti ja rootsi keele sarnasust ja keelelaene.

Haridus

1953-1958 Tallinna Pedagoogiline Instituut, keskkooli eesti keele ja kirjanduse õpetaja kutse
1998 Tallinna Pedagoogikaülikool, teaduskraad, magister artium, kaitstud magistritöö "Eesti-rootsi murdekontaktid"

Karjäär

Eesti Keele Instituudi (kuni 1993 Keele ja Kirjanduse Instituut) murdesektoris (2000. aastast eesti murrete ja lähisugukeelte sektor):
1957 mittekooseisuline töötaja, alustas Harju-Risti ja Harju-Madise murdekogumisega (kohanimed ja sõnavara)
1958-1975 laborant, bibliograaf
1975-1986 nooremteadur
1986- teadur

Tunnustused

Hagforsi medal (1970 ja 1977) ja kiitus (1987) ühingult Svenska Folkskolans Vänner

Meedia

KEELEKÕRV. 399. saade. Evi Juhkam. https://arhiiv.err.ee/vaata/keelekorv-399-saade-evi-juhkam Mari Tarand räägib stuudios Evi Juhkamiga eesti ja rootsi keele sarnasustest ja keelelaenudest.
KEELEKÕRV. Kullamaa murrak. https://arhiiv.err.ee/vaata/keelekorv-keelekorv-kullamaa-murrak Eesti Keele Instituudi murdeuurija Evi Juhkam räägib Kullamaa murrakust ja 00:02:55 vestleb Helene Tuutmaga Rõuma külast (salvestatud 1977). Autor ja toimetaja Mari Tarand. Eetris 07.02.1993. VAS-5664.2.
Suveaed (Peterburi)

Suveaed (vene keeles Летний сад) on park Peterburis. See asub saarel Fontanka, Moika ja Luigekanali vahel.
Suveaias asub Peeter I Suvepalee.
Suveaia kujundamine kavandati 1704. aastal ja lõpetati põhiosas 1719. aastal. Jalgteid ääristasid 100 allegoorilist marmorskulptuuri. 20. sajandi lõpus viidi 90 säilinud skulptuuri siseruumidesse ja asendati pargis koopiatega. Vaatamisväärsuseks olid ka purskkaevud, millest osa lammutati pärast seda, kui 1777. aastal üleujutus purskkaevude masinavärgi rikkus. Aastatel 1771–1784 eraldati park avalikust promenaadist kunstiliselt kujundatud raudtaraga.
Grundzāle mõis

Grundzāle mõis (saksa keeles Grundsahl) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Koivaliina kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub mõisakompleks Läti Smiltene piirkonnas Grundzāle vallas Grundzāles muiža külas.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 3 ja 1/2 adramaad, sellele allus 195 mees- ja 201 naishinge.