google/wiki40b huggingface dataset:
Hendrik Otloot

Hendrik Otloot (2. jaanuar 1906 Holstre vald, Viljandimaa – 31. jaanuar 1965 Tallinn) oli Eesti arhitekt, pedagoog ja ehitusteadlane.

Elulugu

Hendrik Otloot oli möldri poeg.
Lõpetas 1924 Viljandi Poeglaste Gümnaasiumi, 1931 Tallinna Tehnikumi, 1932–33 täiendas end stipendiaadina Helsingi Tehnikaülikoolis, tehnikakandidaat (1959, TPI), väitekiri käsitles hoonete soojuspidavust. Töötas 1934–44 Eesti Raudtee Valitsuse ehitusametis, oli 1945–47 Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna ehitusmaterjalide kateedri vanemõpetaja, aastast 1947 arhitektuuri ja arhitektuuriliste konstruktsioonide kateedri dotsent, aastast 1951 TPI direktori asetäitja. Õpetas inseneriehitiste arhitektuuri, ehitustehnika ajalugu, tööstushoonete projekteerimist ja arhitektuurimälestiste mõõdistamist. Koostas õppevahendeid.

Teadustöö

Uuris peamiselt hoonete ruumilist kujundamist, juhendas 1948–60 TPI ÜTÜ liikmete teadusuuringuid. Projekteeris jaamahooneid (Kilingi-Nõmme, Kivimäe, Kiviõli, Lihula jt), samuti Tallinn-Kopli ja Tartu kaubajaamad, tööstushoonetest Tallinnas Estonia Eksporttapamajad (1934–35) ja Tartus Lõuna-Eesti Eksporttapamajade hoonestu (1934–35). Eesti Arhitektide Ühingu (1935–44) ja Eesti NSV Arhitektide Liidu (1945–65) liige.
Statiiv

Relvatööstus

Erinevate raskete relvade toetamiseks kasutatakse kolmjalgu, et toetada relva raskust ning suurendada lasketäpsust.

Fotograafia

Statiivi kasutatakse fotograafia valdkonnas nii liikuvate kui ka paigalseisvate objektide, esemete või inimeste pildistamisel. Statiiv tagab kaamera stabiilsuse, mida on vaja näiteks aeglase säriajaga pildistamisel, kus aparaat peab jäädvustamise kestel olema kogu aeg samas asendis.

Astronoomia

Astronoomias kasutatakse statiive teleskoopide või binoklite toetamiseks, samuti foto- või muu abitehnika toetamiseks.

Laboritöö

Laboritööde teostamisel kasutatakse kolmjalgu tööpinnana. Labori kolmjalad on valmistatud kergmetallidest, mis tagab kerge kaalu, et tööpinda oleks lihtsam mööda ruumi vajalikke kohtadesse teisaldada.
Neuenkirchen (Altes Land)

Ajalugu

Neuenkirchen kuulus 1180. aastal loodud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. Kuid vaimulikus mõttes kuulus Neuenkirchen Verdeni piiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esmalt personaalunioonis Rootsi – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1807. aastal annekteeris hertsogkonna üürike Vestfaali kuningriik, 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. 1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale, mis – pärast ülendamist Hannoveri kuningriigiks 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ja hertsogkonna territooriumist, sealhulgas Neuenkirchenist, sai 1823. aastal loodud Stade regiooni osa.
Ilmar Roostal

Ilmar Roostal (aastani 1935 Rosental, 17. oktoober 1922 Tartu – 5. detsember 2007 Stockholm) oli Eesti majandusteadlane.

Elulugu

Lõpetas 1941 Jakob Westholmi Gümnaasiumi ja 1948 Stockholmi Kaubandusülikooli (Handelshögskolan). Õppis 1942 Tartu Ülikooli keemia-mäeteaduskonnas, 1942–1943 Tartu Ülikoolis majandust, osales 1943–1944 Soome sõjaväe ridades II maailmasõjas. 
Aastast 1944 Rootsis. Oli 1948–1951 Stockholmi Kaubandusülikooli uurimisassistent, 1951–1952 Londoni School of Economics and Political Science'i stipendiaat, 1953–1958 Stockholmis Ford Motor Company turustusspetsialist, 1958–1967 Zürichis rahvusvahelise turustamise ja tütarettevõtete asutamise konsultant, 1967–1974 Stockholmis Bohling & Strömberg AB ettevõtete juhtimise ja arendamise konsultant, 1975–1976 National Development Corporationi peadirektor, Lesotho arenguprojekti juht, 1974–1993 väikeettevõtte Roostal Development AB omanik ja konsultant.

Teadustöö

Tegelenud rahvusvahelise turustamise ja tööstuse arendamise probleemidega, Rootsi üks tuntumaid turunduskonsultante. Absolut Vodka idee autor ja üks teostajaid. Valgetähe IV klassi teenetemärk (2006).
Lalsi Püha Nikolause kogudus

Lalsi Püha Nikolause kogudus on Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Tartu piiskopkonna kogudus Viljandi maakonnas Viljandi vallas Lalsi külas. Ajalooliselt asus see Kolga-Jaani kihelkonna territooriumil.
Kogudus kasutab Lalsi Püha Nikolause kirikut.

Ajalugu

Apostlikku õigeusku siirdumine Kolga-Jaani kihelkonnas algas 1840. aastate usuvahetusliikumise käigus. Esialgu oldi naaberkihelkonna Põltsamaa koguduse liikmed, kus kogudus avati 1846. aastal. Kolga-Jaani luteri- ja õigeusu kihelkonna territoorium langeb enam-vähem kokku. Kolga-Jaani kihelkonnas asutati oma õigeusu kogudus 7. septembril (vkj) 1847. Riia piiskop Platon andis kogudusele jumalateenistuse loa ühes antiminsiga 5. märtsil (vkj) 1848.
Kogudust teeninud ülempreester Skromnov on pidanud käsikirjalist kirikukroonikat, kuid selle saatusest pole midagi teada. Hilisem kirikulugu põhineb August Kaljukose käsikirjalistel andmetel õigeusu kiriku vaimulikest, mida kasutas ka Vladimir Berens oma uurimuses Eesti õigeusu kogudustest ja kirikutest.
1891. aastal oli koguduses 2619 inimest ning 1934. aasta rahvaloenduse ajal oli koguduses 1959 inimest.

Kirik ja muud hooned

Esialgu paiknes kogudus Võisiku mõisalt üüritud puuhoonest ümberehitatud kirikus Vaiblas. Venemaa siseministeerium eraldas 2. veebruaril (vkj) 1869 suure hulga raha uute õigeusu kirikute ehitamiseks Läänemere kubermangudesse. Ka Kolga-Jaani ehitatav uus õigeusu kihelkonnakirik sai oma rahaeralduse sealt.
Kirikuhoone projekteeris Riia arhitekt Heinrich Scheel. Kiriku asupaigaks valiti Lalsi küla. Hoone ehitamist alustati 1871. aastal, see valmis 15. juunil (vkj) 1873 ning pühitseti 30. augustil (vkj) 1873 pühale Nikolausile. Samal ajal ehitati kirikuhoone lähikonda veel kolm maja: preestrile, köstrile ja uuele õigeusu kihelkonnakoolile.

Koolid

Oktoobris avati Vaiblas juba õigeusu kihelkonnakool. Kaaveres, Lalsil ja Lätkalus avati õigeusu abikool 1853. aastal. Leies avati kihelkonna neljas abikool 1882. aastal ja Võisikul viies abikool 1891. aastal.

Kalmistu

Varem maeti Kolga-Jaani õigeusklikke naaberkihelkonna Põltsamaa õigeusu kalmistule. Kolga-Jaani õigeusu kihelkonna kalmistu rajati Lalsi küla maile, kus see avati 29. jaanuaril (vkj) 1850. Kalmistu jääb praegusest kirikust umbes 1 km kaugusele.
Saarjärve mõis

Saarjärve mõis (saksa keeles Saarjerw) oli rüütlimõis Põlva kihelkonnas Võrumaal.
Mõis rajati 1806 Peri mõisast eraldatud alast.
Gene Kelly

Gene Kelly, õieti Eugene Curran Kelly (23. august 1912 – 2. veebruar 1996) oli ameerika tantsija, koreograaf, laulja, näitleja, lavastaja ja produtsent.
Vabatahtlik merepääste

Vabatahtlik merepääste on algusest lõpuni vabatahtlikel alustel toimiv päästeteenus, mille eesmärgiks on mereohutuse edendamine ning veekogudel õnnetusse sattunute päästmine. Eesti organiseeritud vabatahtliku merepääste ajalugu ulatub 19. sajandisse. Seisuga 24. veebruar 2018 oli Eestis üle 500 tunnistust omava vabatahtliku merepäästja.
Vabatahtlikud merepäästjad panustavad üha suuremal määral turvalise elukeskkonna loomisel. Kui 2016. aastal kaasati vabatahtlikke 67 sündmuse lahendamisse, siis 2017. aastaks oli selliste sündmuste arv kasvanud 112-ni.

Vabatahtlikud merepäästeühingud

Iseseisvuse taastanud Eestis alustati vabatahtliku merepääste arendamisega 2000-ndate aastate keskpaigas. Esimeseks ühinguks oli MTÜ Eesti Merepäästeühing, mis registreeriti 9. aprillil 2005. 2018. aasta alguse seisuga tegutseb Eestis ligi poolsada vabatahtlikku merepäästeühingut. Merepäästeühingute juriidiliseks vormiks on üldjuhul mittetulundusühing. Vabatahtliku merepääste kvalifikatsiooni omandanud isik on eelkõige oodatud ühinema oma elukohajärgse ühinguga, sest nii saab tagada reageerimise kiiruse ja olla reaalselt valves.

Ajalugu

19. sajandi keskpaigaks kannatas Venemaa laevaehitus ja meresõit juba pikemat aega majanduslikust ja tehnoloogilisest arengust tingitud mahajäämuse all. Palju vajalikke arenguideid tuli üle võtta Euroopast. Sinna hulka kuulus ka merepääste korraldamine. 1866. aastal alustas I järgu kapten Freigang päästetegevuse korraldamiseks na vodahh rahakorjamist ja kutsus toetusega ühinema ka meremehi. See ei viinud aga veel päästejaamade asutamiseni. Admiral Posjeti eestvedamisel ning teiste kõrgemate mereväelaste ja merekaubandusringkondade osavõtul koguneti 1870. aastal Peterburis ja moodustati asutav komitee, kes hakkas välja töötama päästeühingu põhikirja.
Ühingu nimeks sai Mereõnnetuste Puhul Abiandmise Ühing. 1872. aastal asutati ülevenemaalise päästeühingu raames Liivimaa komitee ja pool aastat hiljem ka Eestimaa komitee. Päästeühing tegutses tihedas koostöös ja osalistes alluvussuhteis merejõududega, kelle hoole all olid Venemaal tuletornid ja kogu hüdrograafiateenistus. Ruhnu päästejaam asutati esimeste hulgas 1874. aastal, valmis sai see Sjustaka neemel 1876. aasta lõpuks. Päästejaam kuulus koos Saaremaa päästejaamadega Liivimaa komitee tegevuspiirkonda, mille keskus eesotsas kubermangu pealinna bürgermeistriga asus Riias. Ruhnu jaam kuulus kogu oma tegevusperioodil Saaremaa asjaomaste ametnike järelevaatuse alla, kuid tegutses kohaliku tuletorni ülema otseses alluvuses.
Eesti Vabariigi loomisel võttis riik päästejaamad merejõudude juhataja ettekirjutuse põhjal 8. maist 1919 üle. 1. detsembril 1927. aastal andis Mereasjanduse Peavalitsus päästejaamad Eesti Punase Risti haldusesse. 1938. aastal oli Eestis 28 merepäästejaama, millest viis olid talvejaamad. Ruhnu merepäästejaam tegutses 1944. aastani, ruhnlaste lahkumiseni Rootsi.
Mecklenburgid

Juured

Niklot oli vendide hõimu obodriidide isand. Kui Saksa-Rooma riik laienes itta, eriti 13. sajandil Läänemere rannikule, liitus obodriidide isandate kildkond sakslastega ja tugevdas seeläbi oma positsiooni. Võimsaimad neist olid need, kellest said esimesed Mecklenburgi isandad (nimi tuleneb peamisest kindlustusest, Mikla Burg, suur linnus). Dünastia peaharu ülendati aastal 1347 hertsogiteks. Järk-järgult muutusid nad üha sakslaste sarnasemaks, säilitades oma valitseva positsiooni.

Nõuded Norrale

Norra kuningriik oli ainus keskaegne Skandinaavia riik, kus kuningavõim oli päritav, mitte valitav. Juba siis, kui Olav IV Håkonsson oli alaealine ja tema ema Margrete oli regent, edendasid Mecklenburgi hertsogid oma nõudeid.
Mecklenburgi hertsogite nõue Norra troonile põhines nende põlvnemisest Eufemia Eriksdotterist, kes oli Håkon V Magnussoni lapselaps.
Kui Olav IV aastal 1387 suri, oli Norra ilma monarhita, regent Margrete valitsemise all. Ta valis varsti pärija, Eriku Pommerist, kelle ema Maria oli olnud Eufemia vanim lapselaps.
Kui Eriku sugulane, kuningas Christoffer suri (enne kukutatud Erik Pommerist surma), valiti pärast mõnigast vaheaega teine suurnik, Oldenburgi Christian VIII, kes põlvnes naisliini pidi Eufemiast ja Mecklenburgi perekonnast (Eufemia tütre pojapojapoeg), aastal 1450 Norra kuningaks, edestades sel korral oma nõbu ja meesliinis rivaali, Mecklenburgi hertsogit Heinrichit.
Mecklenburgi hertsogid jätkasid enda pidamist õigusjärgseteks pärijateks Norra troonile, kuid nad ei suutnud kuningriiki Oldenburgidelt võita.

Slaavi pärand

Mecklenburgid olid algselt slaavi obodriidide hõimupealike dünastia, nagu Niklot ja Pribislaw, kes järk-järgult saksastusid. 20. sajandi alguses mäletas selle slaavi juuri näiteks Montenegro kuningas Nikola I, kes valis oma pärijale Danilole naiseks Jutta von Mecklenburg-Strelitzi, väites Mecklenburgide slaavi päritolu piisavaks.
Siim Lill

Siim Lill (pseudonüüm ka Slim Lill; sündinud 2. novembril 1987) on eesti luuletaja, muusik, etenduskunstnik ja kultuurikorraldaja.
Ta on üks rühmituste ISAH ja Svabariiklased asutajaliige ning performance-äng-art kollektiivi Iso Pullo liige.
2016. ja 2017. aastal nomineeriti Siim Lill koos Rauno Alliksaarega Tartu Kultuurikandja tiitlile.
Siim Lill on EYS Veljesto liige.
Stanniol

Stanniol (ladina keele sõnast stannum, tina) ehk tinapaber on õhuke tinasulamist lehtmaterjal, kasutatud näiteks toiduainete pakkimiseks. Tänapäeval asendab seda enamasti odavam  alumiiniumfoolium.
Stannioli tinasulamis võib lisandiks olla plii, raud, nikkel ja vask, kusjuures legeerivate lisandite hulk ei ületa 5 %. Lisandid suurendavad eelkõige stannioli tugevust.
Lehtede ja lindina toodetud stannioli paksus jääb enamasti vahemikku 0,0001–0,2 mm. Mitmeastmelises valtsimisprotsessis saab tinasulamist valmistada väga õhukest, kuni  5 µm paksust stannioli. 
Stanniol oli kasutusel peamiselt šokolaadi, tee ja tubaka pakkimiseks kuni 1910. aastateni, mil hakati tootma alumiiniumfooliumi.
Puurmani rahvamaja

Puurmani rahvamaja (varem Puurmani spordi- ja kultuurimaja) on kultuurikeskus Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Puurmani asulas. Asutuse juhataja on Meelis Kõressaar.
Hõbepeeglireaktsioon

Hõbepeegli reaktsioon on meetod aldehüüdrühmade olemasolu tõestamiseks. Reaktsioon on nime saanud positiivse tulemuse puhul katseklaasi siseseinale tekkiva hõbedakihi järgi. Reaktsiooni läbiviimiseks kasutatakse Tollensi reaktiivi, mis kujutab endast hõbenitraadi ja ammoniaagi lahust.
Reaktsioon kasutab ära aldehüüdide taandavaid omadusi, et redutseerida Tollensi reaktiivis olevad diammiinhõbeda(I) ioonid ammoniaagiks ja hõbedaks, kusjuures aldehüüd oksüdeeritakse seejuures vastavaks karboksüülhappeks:
2 [Ag(NH₃)₂]⁺ + RCHO + 2OH⁻ → 2 Ag(s) + 4 NH₃ + RCOOH + 2 H₂O
Jabal ‘Āmir

Jabal ‘Āmir on mägi Sudaanis Põhja-Dārfūris.
Mäe geograafilised koordinaadid on 13° 48′ 0″ N, 23° 42′ 0″ E. Mäe kõrgus on 1016 meetrit.
Jabal ‘Āmiri lähedal hukkus 2. mail 2013 hiljuti taasavatud kullakaevanduse varingus vähemalt 60 kaevurit.
Lev Narets

Lev Narets (ka Leo Narets; 31. august 1899, Smolensk – 30. oktoober 1978 Tallinn) oli Eesti mehaanikateadlane.

Elulugu

Lev Narets oli maamõõtja poeg.
Lõpetas 1917 Smolenski Ühisgümnaasiumi, 1928 Kiievi Polütehnilise Instituudi teedeinsenerina; tehnikakandidaat (1943, Uurali Polütehniline Instituut), väitekiri "Решение трансцендентных уравнений корни которых определяют частоты собственных колебаний и критические силы упругих систем". Oli 1935–51 Uurali Polütehnilise Instituudi ehitusmehaanika kateedri dotsent, ühtlasi 1939–1948 kateedri juhataja, 1951–1962 TPI ehitusmehaanika kateedri juhataja, 1962–1970 dotsent. Luges tugevusõpetuse ja ehitusmehaanika kursusi. Tihedad sidemed Vene teadlaste A. Umanski jt-ga. Üleliidulise Teadus-metoodilise Nõukogu liige ehitusmehaanika alal, lõi TPI-s selles valdkonnas väikese koolkonna. Tema teeneks on arvutustehnika rakendamine ehitusmehaanikas ühena esimestest NSVL-s. Üle 10 teadustrükise, palju uurimusi jäi käsikirja.
Narets suri 30. oktoobril 1978 Tallinnas ja ta maeti 3. novembril 1978 Liiva kalmistule.
Grigori Galitsõn

Grigori Aleksandrovitš Galitsõn (vene Григорий Александрович Галицын; sündinud 1957 Rozdilnas Rozdilna rajoonis Odessa oblastis) on endine vene aktifotograaf.
Ta on teinud erootilisi aktifotosid Volgogradi oblastist pärit naismodellidest (kellest ühega on ta nüüd abielus) ning riputanud neid veebisaitidele (algul Obolenski nime all).
Ta oli üks juhtivaid erootiliste fotode tegijaid ning on avaldanud fotoalbumi "Galitsin's Angels: From Russia With Love" (2005).
Ta elas Volgogradis. 17. septembril 2006 arreteeriti ta koos oma abikaasa Irina Aleksandrovna Pistšassovaga oma kodus. Neile esitati süüdistus pornograafiliste kujutiste levitamises. Veebisaidid on suletud. Galitsõn saatis Vladimir Putinile kirja, kus ta näitab nende süüdistuste alusetust.
Ta vabastati vanglast 2009. aasta algul.
Alates 2014. aastast elab ta Kalatšjovski rajoonis, kus kasvatab sigu ja kanu.
Roomet Jakapi

Roomet Jakapi (sündinud 18. aprillil 1973) on eesti filosoof ja muusik.
Ta lõpetas 1991. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1991–1995 Tartu Ülikoolis teoloogiat ja lõpetas õpingud bakalaureusekraadiga. Ta jätkas õpinguid filosoofiateaduskonnas magistriõppes ning kaitses Ülo Matjuse ja Tõnu Luige juhendamisel 1997 magistritöö "Tajumata objektide probleem George Berkeley varasemas filosoofias". Aastal 2002 kaitses ta samas Ülo Matjuse ja Madis Kõivu juhendamisel doktoritöö teemal "Berkeley, Mysteries, and Meaning: A Critique of the Non-Cognitivist Interpretation".
Roomet Jakapi uurimisvaldkond on varauusaegne filosoofia. Ta on kirjutanud artikleid iiri filosoofi ja teoloogi George Berkeley kohta, tõlkinud ja avaldanud ajakirjas Akadeemia 1997. aastal tema teose "Kolm dialoogi Hylase ja Philonouse vahel: skeptikute ja ateistide vastu" ning kirjutanud sellele järelsõna. Samuti on ta käsitlenud selliseid filosoofe nagu Henry More, Samuel Colliber, John Toland, Robert Boyle, John Locke jts. Jakapi kaasjuhendamisel on kaitsnud doktoriväitekirja Toomas Lott.
Jakapi on Tartu Ülikooli filosoofia ajaloo vanemteadur ja ajakirja Studia Philosophica Estonica peatoimetaja. Ta on võtnud korduvalt sõna ajakirjanduses Eesti teaduspoliitika ja kõrghariduse teemadel.
Roomet Jakapi on ansambli Kreatiivmootor solist ja laululooja.
Fenomenoloogiline seminar

Fenomenoloogiline seminar on algupäraselt kolmapäeviti aset leidev üritus Tartu Ülikooli juures, kus loetakse ja arutatakse erinevaid fenomenoloogilisse ehk kontinentaalsesse traditsiooni kuuluvaid tekste. Pikaajaliseks eestvedejaks on Tartu Ülikooli õppejõud Eduard Parhomenko.
Harklaid

Harklaid (varem ka 1. Harklaid) on Saare maakonnas Liivi lahes asuv väike saar (laid). Laiu pindala on 2 hektarit ja rannajoone pikkus 1,22 kilomeetrit.
Laiust edelas asub Väike Harklaid (varasema nimega ka 2. Harklaid).
Laid on lääne-ida suunas pikliku kujuga, madal ja kivine.
Laid kuulub Kahtla-Kübassaare hoiualasse ja on looduskaitse all. 
Laiu koordinaadid on 58° 26′ N, 23° 9′ E.
Slavoonia

Hüdrograafia ja kliima

Slavoonia suurimad jõed leiduvad selle piiridel – Doonau, Sava ja Drava. Doonau, mis voolab piki Slavoonia idapiiri ning läbi Vukovari ja Iloki linnade, pikkus on 188 km ja selle peamised lisajõed on Drava (112 km) ja Vuka. Drava suubub Doonausse Aljmaši lähedal Osijekist idas, samas Vuka suue on Vukovaris. Sava, mis voolab piki Slavoonia lõunapiiri ning läbi Slavonski Brodi ja Županja linnade, peamised lisajõed on 89 km Orljava, mis voolab läbi Požega, ja Bosut, mille 151 km teekond Slavoonias viib selle läbi Vinkovci. Slavoonias ei ole suuri järvi. Suurimad on Kopačevo, mille pindala on 1,5 ja 3,5 km² vahel, ja Boroviki veehoidla, mis katab 2,5 km². Kopačevo on ühendatud Doonauga Hulovski kanali kaudu, mis paikneb Kopački Riti märgalal, samas Borovik on aastal 1978 loodud tehisjärv Vuka ülemjooksul.
Kogu Slavoonia kuulub Doonau jõgikonda ja Musta mere valgalasse, kuid see on jagatud kaheks alamvesikonnaks. Üks neist suubub Savasse, mis ise on Doonau lisajõgi, ja teine Dravasse või otse Doonausse. Veelahe kahe alamvesikonna vahel jookseb piki Papuki ja Krndija mägesid, jälgides tegelikult Virovitica-Podravina maakonna lõunapiiri ja Požega-Slavoonia maakonna põhjapiiri, lõikab läbi Osijeki-Podravina maakonna Đakovost põhjas ja lõpuks poolitab Vukovari-Sremi maakonna, joostes Vukovari ja Vinkovci vahelt Fruška Gora mäeni Ilokist lõunas. Kogu Brodi-Posavina maakond paikneb Sava alamjõgikonnas.
Enamuses Horvaatiast, sealhulgas Slavoonias, on Köppeni kliimaklassifikatsiooni järgi mõõdukalt soe ja vihmane mandriline kliima. Aasta keskmine temperatuur on 10–12 °C, kõige soojema kuu, juuli keskmine jääb alla 22 °C. Temperatuuriäärmusi on rohkem mandrilisel alal – madalaim temperatuur –27,8 °C registreeriti 24. jaanuaril 1963 Slavonski Brodis ja kõrgeim temperatuur 40,5 °C fikseeriti 5. juulil 1950 Đakovos. Vähimad sademed on talletatud Slavoonia idaosas, vähem kui 700 mm aastas, kuid enamasti juhtub see vegetatsiooniperioodil. Slavoonia lääneosa saab 900–1000 mm sademeid. Talvised madalad temperatuurid ja sademete jaotus aastaringselt toovad tavaliselt kaasa lumikatte ja jäätavad jõed – mis nõuab veevoolu ja laevatatavuse säilitamiseks jäämurdjate ja äärmuslikel juhtudel lõhkeainete kasutamist. Slavoonias paistab päike keskmiselt rohkem kui 2000 tundi aastas. Valitsevad tuuled on kerged kuni mõõdukad, kirdest ja edelast.
DrumAttack

DrumAttack on eesti trummarite duo, mille moodustavad Hele-Riin Uib ja Laura Välja.
Eesti Laul 2013 esitavad nad koos Teele,Tuuli ja ULA-ga laulu "Ring the Alarm".
August Paris

August Paris (28. jaanuar 1888 Luke vald, Tartumaa – 21. märts 1944 Tartu) oli Eesti keemik.

Elulugu

August Paris oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1908 Tartu Aleksandri Gümnaasiumi, 1915 Tartu Ülikooli keemia osakonna, keemiakandidaat (1923, TÜ), keemiadoktor (1924, TÜ), väitekiri "Über die Hydratation des Terpene des Terpentinöls zu Terpinhydrat durch Einwirkung von Mineralsäure". 1925–1926 täiendas end füüsikalises ja kolloidkeemias Berliinis Füüsikalise Keemia ja Elektrokeemia Instituudis.
Oli 1915–1918 Moskvas W. K. Ferreini peenkeemiatehase keemik, 1918–1920 keemilise sünteesi osakondade ning laborite üldjuhataja. 1920 naasis Eestisse, oli 1920–1922 TÜ keemia instituudi abijõud ning 1920–1925 Tartu gümnaasiumides keemiaõpetaja, 1923–1925 TÜ anorgaanilise ja analüütilise keemia labori abijuhataja-vanemassistent, 1925–1927 füüsikalise keemia õppetooli dotsendi kohusetäitja, 1927–1929 dotsent ja 1929–1933 korraline professor, 1933–1944 anorgaanilise keemia kateedri professor ning keemia instituudi direktor.
Eriharrastuseks oli muusika (mängis keelpille Vanemuise suures orkestris ja akadeemilises kammerkvartetis, tegeles ka komponeerimisega).

Teadustöö

Uuris terpeenide hüdratsiooni mineraalhapete lahustes, kolloidsüsteemide omadusi, komplekssoolade aeglase hüdrolüüsi jmt reaktsiooni kineetikat ja tasakaalu. Oli eestikeelsete keemiaoskussõnade loomise algatajaid. Tegeles ka eestikeelse keemiaalase õppekirjanduse koostamisega. Eriti tuntuks sai tema "Kvalitatiivse analüüsi praktikum. I." (1934), millest 1944–1948 ilmus neli väljaannet. Osales Eesti Kirjanduse Seltsi keemia oskussõnade komisjoni tegevuses, juhtis Akadeemilise Keemia Seltsi (AKS) keemiaterminoloogia komisjoni, oli aastast 1928 AKS-i esimees, 1932–1937 ajakirja Keemia Teated peatoimetaja. Ligi 40 teadustrükist ja aimeartiklit, sh 2 raamatut ja õpikuid.

Isiklikku

Tema vennad olid kunstnik ja kunstiajaloolane Rudolf Paris, Tartu Ülikooli apteegi juhataja Herman Paris ja õigusteadlane Eduard Paris. Õde Julie töötas hambaarstina. Tema tütar oli kunstiajaloolane Olga Berendsen.

Mälestuse jäädvustamine

1998. aastal asutas Olga Berendsen oma isa mälestuseks August Parise nimelise stipendiumi. Seda makstakse Tartu Ülikoolis keemiat õppivatele magistrantidele, kelle õpingud on seotud keskkonnakaitsega.
Carl Gustav von Staden

Carl Gustav von Staden (ka Carl Gustav von Staaden; 1. november/12. november 1700 Tallinn – 1. mai/12. mai 1750 Tartu) oli Eesti vaimulik ja juhuluuletaja.
Aastani 1709 sai ta haridust koduõpetaja käe all. Aastatel 1709–1718 õppis ta Tallinna gümnaasiumis. Aastal 1710 haigestus perekond katku, Stadeni vanemad surid, kuid ta ise jäi ellu. Poisi võttis kasvatada ema onupoeg, Tallinna Niguliste koguduse õpetaja Arnold von Husen, kellel endal lapsi ei olnud. Aastal 1717 pidas ta reformatsiooni 200. aastapäeval Tallinna raekojas kõne "De beneficiis a Luthero per reformationem praestitis" ("Lutheri poolt reformatsiooni käigus kordasaadetud heategudest"). Gümnaasiumi lõpetamise puhul (aastal 1718) pidas ta kõne "De peregrinationum necessitate et utilitate" ("Palverännakute tarvilikkusest ja kasulikkusest"). Pärast gümnaasiumi lõpetamist immatrikuleerus ta novembris 1718 Halle Ülikooli, kuid õige varsti läks ta üle Jena Ülikooli (immatrikuleerus 17. aprillil 1719). Pärast ülikooli lõpetamist aastal 1722 pöördus ta Liivimaale tagasi ja ordineeriti 2. veebruaril/13. veebruaril 1725 kirikuõpetajaks.
Oli aastatel 1725–1744 Äksi Andrease koguduse õpetaja (introdutseeriti 21. veebruaril/4. märtsil 1725). Aastatel 1744–1750 oli ta Tartu Maarja koguduse õpetaja, olles veel Tartu linna konsistooriumi assessor.

Isiklikku

Staden oli kaks korda abielus. Tema teine naine Dorothea (neiuna Vegesack) oli Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja Karl Alstadiuse lesk. Tema väimees (esimesest abielust tütre Katharina mees) Tobias Plaschnig oli Tartu Jaani koguduse ülemõpetaja.