google/wiki40b huggingface dataset:
Carlo Ginzburg

Carlo Ginzburg [k'arlo g'intspurg] (sündinud 15. aprillil 1939 Torinos) on juudi päritolu Itaalia ajaloolane, üks mikroajaloo kui uurimissuuna algatajaid. Ta on Leone Ginzburgi ja Natalia Ginzburgi poeg.
Ta oli 1970–1988 Bologna ülikooli professor ja hiljem California Ülikooli Los Angeleses professor.
Ginzburg on uurinud peamiselt rahvakultuuri, eriti nõiakunsti, religiooni ja maagia käsitust selles. Tema kuulsaim teos on "Juust ja vaglad: ühe 16. sajandi möldri maailm" (see ilmus eesti keeles 2000. aastal, kirjastus Varrak), mis käsitleb ketserina süüdi mõistetud möldri Menocchio religioosseid arusaamu ning mida on peetud ka esimeseks mikroajaloo teoseks. Ta on uurinud 16. ja 17. sajandi Itaaliat, religioosseid teisitimõtlejaid, nõiaprotsesse, ikonograafiat ja historiograafiat. Ta on kirjutanud metodoloogilisi ja ajalooteoreetilisi töid, kus ta on püüdnud ühendada kunstiajalugu (Giovanni Morelli), kriminoloogiat (Sherlock Holmes) ja psühhoanalüüsi (Sigmund Freud), ning lahendada ratsionalismi ja irratsionalismi vastuolu.
Seoses nõiaprotsessidega on ta rääkinud Euroopa šamanismist.
Raamatuga "Il giudice e lo storico" püüdis ta edutult saavutada Adriano Sofrile omistatud mõrva uut uurimist ning üldisemalt võrdles ajaloolase ja kohtuniku tööd.
Carlo Ginzburg käis Eestis 2014. aasta septembris, esinedes loengutega Tallinnas ja Tartus.
AHCI

The Advanced Host Controller Interface ehk AHCI on Inteli loodud tehniline standard.
Spetsifikatsioon kirjeldab süsteemi mälu struktuure arvutiriistvara edasimüüjatele, et vahetada andmeid süsteemi mälu ja ühendatud salvestusseadmete vahel. AHCI annab tarkvara arendajatele ja riistvara disaineritele standardmeetodid SATA/AHCI adapterite jälgimiseks, konfigureerimiseks ja programmeerimiseks. AHCI on eraldunud SATA 3Gb/s standardist, igatahes paljastab see SATA lisavõimed (nagu hot swapping ja native command queuing), mida süsteemid saavad kasutada AHCI toe lisamisel.
Alates oktoobrist 2010 on praeguse spetsifikatsiooni versioon 1.3.

Töörežiimid

Paljud SATA-kontrollerid pakuvad erinevaid võimalusi töötamiseks: legacy Parallel ATA emulation, standardne AHCI režiim ja tootja spetsiifiline RAID-režiim. Intel soovitab valida RAID-režiimi nende emaplaatidel (võimaldavad ka AHCI-d) ja soovitavalt mitte kasutada AHCI/SATA-režiimi maksimaalsel kohanduvusel. Legacy mode on tarkvara tagasiühilduvusmehhanism, mis lubab SATA-kontrolleril toimida operatsioonisüsteemides, mis ei ole SATA'ga ühilduvad või kus AHCI-draiver puudub. Legacy mode teeb operatsioonisüsteemi SATA-st teadlikuks.

Operatsioonisüsteemide toetatus

AHCI tugi on olemas alates Windows Vistast ja loomulikult uuemates Windowsites. Linux-põhistes operatsioonisüsteemides (alates kernelist 2.6.19), OpenBSD-s (versioonist 4.1), NetBSD-s, FreeBSD-s, OS X-is ja Solaris 10-s (versioonist 8/07 ja uuemates). DragonFlyBSD tugines oma AHCI rakendamisel OpenBSD-le ning lisas mõned laiendatud funktsioonid (näiteks portide kordamise tugi). Operatsioonisüsteemide vanemad versioonid nõuavad riistvarale konkreetseid draivereid, et toetada AHCI-d. Näiteks Windows XP AHCI-d vaikimisi ei toeta.
Uuematel arvutitel (eriti sülearvutitel) on kõvaketta kontroller vaikimisi seadistatud SATA/AHCI töörežiimi. Näiteks Windows XP, mis tuli välja aastal 2001, ei osanud sel hetkel keegi ACHI võimalusi ette näha. Seetõttu ei sisalda Windows XP installiplaat vajalikke SATA/AHCI draivereid. Lisadraiveritega on võimalik vastav tugi muidugi paigaldada.
Operatsioonisüsteemides nagu Windows Vista ja Windows 7 ei võeta pärast alglaadimist automaatselt kasutusele AHCI draiverit. Selline probleem tekib enamasti siis, kui AHCI oli operatsioonisüsteemi paigaldamisel välja lülitatud, sest siis ei laeta AHCI tuge. Automaatselt Windowsid AHCI-d ei konfigureeri. Kui SATA-kontroller on läinud hiljem AHCI-režiimi, tekib alglaadimisel veateade ja süsteem ei käivitu. Sel põhjusel soovitabki tarkvarafirma Intel lülitada sisse AHCI ja RAID-i enne operatsioonisüsteemi paigaldamist arvutisse.
Windows Vistas ja Windows 7 peaks olema see fikseeritud. BIOS-is on enamasti AHCI vaikimisi välja lülitatud. Aga BIOS-i seadeid muutes võtab arvuti AHCI kasutusse pärast taaskäivitust.
Sarnane probleem võib tekkida ka Linuxil põhinevatel süsteemidel, sest AHCI draiver on ehitatud moodulina. Ning ei ole kaasatud kernelisse, seetõttu ei pruugi olla vastav moodul laetud initrd'sse (esialgsesse RAM-kettale). Lahenduseks tuleb ehitada uus initrd sisaldav AHCI moodul.
Punahunt

Eluviis

Punahunt, võrreldes hallhundiga on palju sotsiaalsem ja nende liigisisene üksteise üle domineeriv eluviis on leebem.
Nad eelistavad elada pigem hõimkondades kui karjades. Nad peavad jahti 3 - 5 liikmeliste gruppidena, eriti kevadel ning nad jahivad hirvevasikaid. Alfaisaseid karjades on raske määrata selletõttu, et nad võrreldes hallhundiga ei võitle punahundid omavahel nii tihti. Oma liigikaaslastega võrreldes ei ole punahunt nii territoriaalne, on võimalik, et ühe hõimkonna punahundi kutsikas, kui ta on võimeline järglasi saama, liitub ilma probleemideta teise hõimkonnaga. Hõimkond on tavaliselt 5 kuni 12 isendi, kuid on ka esinenud 40-liikmelisi hõimkondi.

Paljunemine ja areng

Erinevalt hundi karjadest võib  punahundi karjas olla rohkem kui üks poegiv emasloom. Samas urus võib kasvatada rohkem kui üks emspunahunt oma poegi. Peale paaritumist ei hülga isasloom emaslooma. Tiinus kestab punahundil 60-63 päeva, peale seda sünnib keskmiselt neli kuni kuus kutsikat. Nende kasvukiirus on kiirem võrreldes huntidega, olles sarnane koiottidega. Ema imetab poegi vähemalt 58 päeva. Selle aja jooksul hoolitseb kari emasloomade eest, tuues neile süüa. Punahuntidel ei ole kombeks kasutada kohtumispaiku, et kutsikatega kokku saada, nagu teevad seda hundid, küll aga üks või rohkem täiskasvanut jääb urgu koos kutsikatega selleks ajaks, kui ülejäänud kari on toidu hankimiseks jahil. Kutsikad veedavad urus 70-80 päeva. Kuue kuuselt hakkavad kutsikad osalema koos täiskasvanud punahuntidega jahipidamises ning aitavad maha murda suuri saake.
Geryon

Geryon ehk Geryoneus oli vanakreeka mütoloogias kolmepäine hiiglane, Chrysaori ja Kallirrhoe poeg. Mõne allika järgi oli tal ka kolm keha, ent jalgu ainult kaks. Käte arvuks nimetatakse kolm kuni kuus. Kuue käe versioonis kasutas ta võitluses kolme oda ja kolme kilpi. Antiiksed vaasimaalijad kujutasid teda harilikult kuue, vahel nelja jalaga.
Geryon elas maailma lääneserval Erytheia saarel. Hesiodose sõnul nimetati selle nimega tänapäeva Cádizi. Antiikajal nimetati seda kanti Andaluusia rannikul Tartessoseks. Giovanni Boccaccio sõnul võttis Geryon külalisi lahkelt vastu, uinutas nende valvsuse ja seejärel tappis nad. Sellise reeturliku käitumise tõttu paigutas Dante Alighieri "Jumalikus komöödias" Geryoni põrgu 8. ringi valvama.
Geryonil oli kahepäine koer Orthos, Kerberose vend, ja veisekari, mida valvas Arese poeg Eurytion. Veiste röövimine oli Heraklese 10. vägitöö.
Teel Geryoni juurde jõudis Herakles Vahemere lõppu ning püstitas sinna Heraklese sambad ehk Gibraltari ja Ceuta. Herakles surmas algul koera, siis karjuse ja lõpuks veiste omaniku, esimesed oma oliivipuust nuiaga, kolmanda Lerna hüdra veres mürgitatud noolega. Geryoni hauale kasvasid kaks puud, mänd ja piinia, mis jooksid vaigu asemel verd.
Karjaajamise ajal saatis Hera parmud karja piinama, nii et need laiali jooksid ja Heraklesel kulus terve aasta nende kokkukogumiseks. Herakles vedas veised Mükeenesse, kus nad ohverdati Herale.
Rooma mütoloogias ajas Herakles karja Kreekasse tagasi läbi Itaalia. Roomas Aventinuse mäel varastas Cacus osa karjast ära. Ta kasutas Hermese leiutatud meetodit, nimelt võttis ta veistelt sõrad ära ja pani teistpidi alla, et keegi ei oskaks jälgipidi neile järele tulla. Ühe versiooni järgi sattus Herakles oma järelejäänud karjaga juhuslikult lähedusest mööduma, veised haistsid teineteist ja hakkasid ammudes kutsuma. Teise järgi teatas Cacuse õde Caca Heraklesele, kus tema vend end koos varastatud loomadega peidab. Herakles lõi Cacuse maha, sai loomad tagasi ja jätkas teekonda. Roomlased väitsid, et Herakles rajas altari kohale, kus asub nende karjaturg Forum Boarium. Sel põhjusel austati Heraklest ka Roomas kultuslikult.
Olümpias ja Teebas oli Geryoni pühamu ning Paduas oli Geryoni oraakel.
Kõige põhjalikumalt on Heraklese 10. kangelasteo kirja pannud 6. sajandil eKr elanud poeet Stesichoros. Teose nimi on "Geryoni laul" ("Geryoneis") ja see on osaliselt säilinud.

Geryon kunstis

Pärast antiikaega pole Geryon olnud kunstnike seas populaarne teema, kuid antiikajal küll. Säilinud on hulgaliselt Geryoni kujutavaid vaase. Need on üldjuhul loodud pärast Stesichorose "Geryoni laulu" kirjutamist, mis näitab, et see pidi Kreekas üldtuntud ja mõjukas teos olema.
Müncheni Riiklikus Antiigimuuseumis on pottsepa Kachrylioni ja vaasimaalija Euphroniose punasefiguuriline jooginõu (kylix) aastatest umbes 510–500 eKr, millel on kujutatud Heraklest Geryoniga võitlemas, kusjuures nende vahel on näha Orthose surnukeha.
Ivana Maria Furtado

Ivana Maria Furtado (sündinud 16. märtsil 1999 Goas) on India maletaja, naiste rahvusvaheline meister (2012).
Furtado tuli kahel korral noorte maailmameistriks neidude U8 vanuseastmes (2006, 2007). Juunis 2012 Taškendis võitis ta Aasia naisjuunioride meistrivõistlused (sellel turniiril täitis ta esimest korda naiste suurmeistri normi). 2017. aastal Shīrāzis tuli ta taas Aasia naisjuunioride meistriks.
Vetikate heterotroofne toitumine

Miks heterotroofia vetikatel on tekkinud?

Veekeskkonnale kui avatud süsteemil on omane aine- ja energiavoo vahetus väliskeskkonnaga (s.o atmosfääri ja pedosfääriga) ning see tagab keskkonnatingimuste dünaamilise muutumise. Seetõttu liiguvad ka veemassid ja neis hõljuvad vetikad, kes liikumisvõimetuse tõttu ei saa alati fotosünteesimiseks piisavalt valgust. Valguse kõrval on teine oluline faktor toiteelementide (N ja P) ja süsiniku kättesaadavus.
Vetikate heterotroofse toitumise evolutsiooni seisukohalt on olulised olnud kaks üsna erinevat veekeskkonna seisundi kompleksi: kõrge orgaanilise süsiniku kontsentratsioon veekeskkonnas ja fotosünteesiks vajaliku päikesekiirguse vähesus või puudumine. On loomulik eeldada, et kui vetikad ei saa fotosünteesida, siis kuhjunud bioloogiliste ja biokeemiliste muutuste tõttu on neil tekkinud fakultatiivne heterotroofia, mis lubab ellu jääda pikema perioodi jooksul ka pimedas keskkonnas. Samuti võib fakultatiivne heterotroofia anda eelise obligatoorse autotroofia ees, kui fotosünteesi kasutegur on väga madal. Mingi liigi suurem ellujäämus arogeneesi ehk evolutsioonilise progressi pärast annab aga juba eelise olelusvõitluses.
Veekeskkonna kõrgenenud toiteelementide ja/või süsinikusisaldus võib esineda nii makro- kui mikrotasandil. Esimesel juhul on veekogu veemassi ruumalaühiku kohta normaalsest oluliselt rohkem süsinikuühendeid (nt põllumajandusreostuse tõttu). Mikroskaalal vaadates on oluline rõhutada, et vetikate elu võib oluliselt mõjutada mikroelupaiga kõrgenenud süsinikusisaldus. Olgu selleks siis limuste või putukate ainevahetussaadused või epifüütsetele vetikatele soontaimede elutegevusest eraldunud ained.
Giuliano Razzoli

Giuliano Razzoli (sündinud 18. detsembril 1984 Castelnovo ne' Montis) on Itaalia mäesuusataja, kes võistleb põhiliselt slaalomis. Olümpiavõitja (2010)
Razzoli osales esimest korda rahvusvahelisel tippvõistlusel 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Val-d'Isère'is slaalomis, kuid oli sunnitud katkestama rajalt väljasõidu tõttu. Järgmisel aastal toimunud 2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris tuli ta slaalomis olümpiavõitjaks.
Esimest korda osales Razzoli maailma karikavõistlustel 18. detsembril 2006 Alta Badias slaalomis, kuid ei jõudnud teise ringi. Esimest korda jõudis ta punktikohale, 30 parema hulka, samal hooajal 2007. aasta jaanuaris Kitzbühelis, kui sai slaalomis 24. koha. Kaks aastat hiljem 2009. aasta jaanuaris astus ta esimest korda poodiumile, olles Zagrebis toimunud MK-etapil slaalomis kolmas. Hiljem samal hooajal sai Razzoli Kranjska Goras slaalomis teise koha. Esimese võidu MK-võistluste etapil sai ta 2009.–2010. aasta maailma karikasarja arvestuses slaalomis 2010. aasta jaanuaris Zagrebis. Kokku on ta poodiumile jõudnud 2015. aasta märtsi seisuga kaheksal korral.
Razzoli on võitnud ka kolm Euroopa karikavõistluste etappi. Itaalia meistrivõistlustel on ta saanud slaalomis 2006. aastal kuldmedali ja 2009. aastal hõbemedali.

Maailmakarikavõistlustel

Giuliano Razzoli on osalenud (seisuga 15. märts 2015) 83 MK-etapil ja jõudnud poodiumile kaheksal korral, millest kaks korda kõige kõrgemale astmele.
Kuijõe vald

Kuijõe vald (saksa keeles Kuijöggi) oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Kuijõe vald Piirsalu vallaga.
Valla alal asus Kuijõe mõis.
Heiko Leesment

Heiko Leesment (ka Herbert Roogmaa, Albert Marginal, Albmerty Marginal, sündinud 2. novembril 1985 Pärnus) on eesti muusik, helilooja ja luuletaja.

Elulugu

Sündinud 2. novembril 1985 Pärnus. Alates 1999 tegelenud kitarrimänguga. Esimesed luulekatsetused pärinevad aastast 1999, alates aastast 2001 on ta Eesti Luuleliidu liige. Alates 2005 kasutab luuletajana pseudonüümi Herbert Roogmaa ja muusikuna Albert Marginal (või Albmerty Marginal). Alates 2007. aastast Eesti Autorite Ühingu liige.
Otto Krusten

Elukäik

Sündis Muraste mõisa aedniku pojana. Õppis 1905–1907 Ants Laikmaa ateljeekoolis ja 1907–1908 ja 1911–1913 vabakuulajana Peterburis Kunstide Edendamise Seltsi koolis. 
Töötas 1919 Tallinnas Haridusministeeriumi Põhja-Eesti kunstikaitsetoimkonna ametnikuna. 1922–1927 töötas Tartus ajalehe Postimees toimetuses. 1924–1926 toimetas ta 1905. aastal Karl August Hindrey poolt asutatud Postimehe naljalisas Sädemed. 1922 andsid koos Goriga ja Harald Vellneriga välja ajakirja Tohuwabohu (ilmus vaid 1 nr). Aastast 1927 tegutses ta Tallinnas Päevalehe naljalisa Kratt toimetuses ja 1932–1936 oli selle ajakirja tegevtoimetaja. Ta kuulus rühmitustesse Siuru ja Eesti Kunstnikkude Rühma.
Aasta enne oma surma haigestus haigusesse, mis halvas tema mõlemad käed. 
Otto Krusten maeti 27. veebruaril Rahumäe kalmistule.

Isiklikku

Oli Erni Krusteni ja Pedro Krusteni vend.

Looming

Alates 1906. aastast joonistas karikatuure ajalehtedele, satiiriajakirjadele ja albumile "Õitsituled". Lähtus Müncheni rühmituse "Simplicissimus" ja Olaf Gulbranssoni eeskujust, kujundas isikupärase stiilse ja lakoonilise joonekäsitluse. Tegi tabavalt iseloomustavaid humoristlikke šarže eesti kultuuri- ja ühiskonnategelastest.

Näitused

Esines kunstinäitustel alates 1909. aastast, mil toimus tema esmaesinemine Tartus eesti kunsti näitusel. 1917. aastal Eesti Kunstiseltsi näitus. 1919 kunstiühingus Pallas,  1922 näitused Helsingis, Pariisis, Lübeckis ja Kielis, 1924. aastal toimus Tallinnas isikunäitus. 1929 Kölnis ja Kopenhaagenis. Esines ka mitmel välisnäitusel ning rahvusvahelistel karikatuurinäitustel, näiteks Saksamaal  seal hulgas ka  Berliinis (1930-1931) ja Stockholmis (1933) ja 1932 Põhjamaade karikatuurinäitusel.
Loonud muu hulgas ka raamatugraafikat, maale ja koloreeritud joonistusi.
Vastse-Nursi vald

Vastse-Nursi vald (saksa keeles Neu-Nursi) oli vald Võrumaal Rõuge kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1894.
Ali Kelmendi

Ali Kelmendi (3. november 1900 Peć, Kosovo – 11. veebruar 1939 Prantsusmaa) oli Albaania kommunist, üks kommunistliku liikumise organiseerijaid Albaanias.
Ali Kelmendi sündis vaeses talupoja perekonnas.
Juunis 1924 võttis ta võitlejana osa Fan Noli juhitud ülestõusust Albaanias. Pärast Noli režiimi kukutamist emigreerus ta detsembris 1924 Itaaliasse, seejärel Austriasse ja seejärel Nõukogude Liitu, kus ta ühines albaania kommunistliku grupiga Kommunistlikku Internatsionaali kuuluva Kommunistlike Parteide Balkani Konföderatsiooni koosseisus.
1930 lähetas Kommunistlik Internatsionaal Kelmendi Albaaniasse kommunistlikku liikumist organiseerima. Ta püüdis kommunistlikku liikumist organiseerida ka Kosovos. Kelmendi organiseerimistöö ei kandnud erilist vilja, sest marksism ei leidnud Albaanias sobivat pinnast ning põrandaalune töö oli salapolitsei aktiivse tegevuse tõttu väga raske. Teda arreteeriti korduvalt. 1936 saadeti Kelmendi Albaaniast välja.
Ali Kelmendi osales Hispaania kodusõjas Garibaldi-nimelise rahvusvahelise brigaadi koosseisus.
1939 andis Prantsusmaal koos teiste Albaania kommunistidega välja propagandistlikku ajalehte.
Ali Kelmendi suri Prantsusmaal 11. veebruaril 1939.
Venjamin Porõvkin

Venjamin Porõvkin (vene Вениамин Ефимович Порывкин; 22. detsember 1924 – 2010) oli nõukogude parteiametnik ja Eesti NSV RJK esimehe esimene asetäitja (1972–1988).
Venjamin Porõvkin oli EKP KK adminorganite osakonna juhataja kuni 1972. aastani, millal ta suunati teostama EKP ja Eesti NSV RJK koostööd, Porõvkin suunati Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komiteesse, komitee esimehe (August Pork ja jätkas ka 1978. aastast Karl Kortelaineni) esimese asetäitja ametikohale, kus ta tegutses aastatel 1972–1988 ning seejärel suunati NLKP KK Administratiivorganite osakonna poolt Moskvasse.
Venjamin Porõvkin suri aastal 2010 85-aastasena
Dundaga vald

Ajalugu

Dundaga vald kujunes Dundaga mõisa maadest. Mõisale kuulus 102 400 hektarit maad ja tegemist oli Baltimaade suurima mõisaga. Aastal 1120 toime pandud agraareformi järel liideti Dundaga vallaks Dundaga mõisa ja sellele kuuluvate Āži, Ģibka, Ģibzde, Kaļķi, Kolka, Ķurbe, Laukmuiža, Slītere, Sūde ja Valpene karjamõisade, samuti ka Dundaga kirikumõisa maad, valla kogupindalaks kujunes 11 799 hektarit. 1945 moodustati valla aladele Dundaga, Kolka, Ģibzde, Kaļķi, Mazirbenieki, Neveja, Plintiņi ja Vīdale külanõukogud, vald ise aga likvideeriti aastal 1949. Aastal 1950 sai Dundagast alev. Aastal 1954 liideti Ģibzde külanõukoguga likvideeritav Dundaga, aastal 1956 nimetati see aga Dundaga alevi maaterritooriumiks. Aastal 1971 liideti Dundaga alevi maaterritooriumiga Kaļķi, Neveja ja Vīdale külanõukogud, aastal 1975 ka osa Kolka külanõukogu maadest.  Aastal 1990 kaotas Dundaga alevi staatuse, Dundaga alevi maaterritoorium ja Dundaga küla ühendati aga Dundaga vallaks. 2009. aastast kuulub Dundaga vald Dundaga piirkonda.

Kaitstavad objektid

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Šlītere majaka torn, Dundaga kiriku muinaskalmed, Dundaga piiskopilinnus ja seda ümbritsev park, Dundaga luteri kirik koos sealse altari, oreli, kantsli ja altarimaaliga, Dundaga kirikumõisa hoone ja selle juures asuv park, Dundaga linnamägi, Dundaga keskaegne kindlus, Lauki muinaskalmed, hiiepaik Pāce Jumalamägi, Pāce linnamägi, Kubele koolimaja, Puiša kalnsi linnamägi, linnamägi "Kalna dārzs", Upesvagari muinaskalmed ja Lauki muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Taaveti linnuse nime kandev muinaslinnus, Pagrabkalnsi muinaskalmed, Mazirbe kirikumõisa peahoone, Jauncelmi keskaegne kalmistu, Iernieki muinaskalmed, Kaņķumi muinaskalmed ja Dzegužkalējise muinaskalmed.
Looduskaitse all on vallas Andrejsārti kask, Mazirbe kiriku mänd, Mazirbe kalmistu mänd, Zartapi kraav, Jušuleja rändrahn, Cepeļleja tamm, Zilije kalni Šlītere nõlv, Rīgzemese tammed, Rīgzemese pooppuud, Kaļķupīte pank, Dundaga pärnaallee, Nauda tamm, Dundaga lossipargi sanglepp, Grīva pärn, Mesipuumänd, Kārkliņi mesipuumänd, Kārkliņi teine mesipuumänd, Akmeņkalnsi kuradi jalajäljega kivi, Liepniekvalksi (Peldanga) labürint ja Balsari tamm. Valla põhjaosa jääb Slītere rahvusparki. Valda jäävad 724 hektari suurune Kaļķupe oru hoiuala, 216 hektari suurune Rukši soo hoiuala, 15 hektari suurune Daiķi jugapuusalu hoiuala, 83 hektari suurune Pāce luha hoiuala ja 4 hektari suurune Kadakavälja hoiuala, osaliselt ka Ģipka soiste niitude hoiuala ja Raķupe oru hoiuala.
Friedrich Seeberg

Friedrich Seeberg (vene Фридрих Георгиевич Зееберг (Зеберг); läti Frīdrihs Zēbergs) (27. september 1872 Peterburi – 1902 Ida-Siberi meri) oli astronoom ja magnetoloog, polaaruurija. 
Friedrich Seeberg sündis Kuramaa kubermangust pärit ja Tartu Ülikooli lõpetanud Peterburi Jeesuse kiriku pastor Georg Seebergi (sünd.1839) pojana.
Ta õppis 1892–1897 Tartu Ülikoolis ja oli seejärel füüsika vanemõpetaja protestantlikus kirikukoolis Peterburis. 
1900–1902 osales ta Eduard von Tolli polaarekspeditsioonil astronoomi, magnetoloogi ja fotograafina, kuhu sai professorite O. A. Buklunda ja G. V. Levitski soovitusel. Kuigi ta oli füüsikadoktor, oleks ta ekspeditsioonile saamise nimel olnud nõus ka kuunari "Zarja" kütjana töötama. 
5. juulil 1902 jäi Seeberg koos ekspeditsiooni juhataja Tolli ja nende kaaslaste, jakuudi kaupmehe Vassili Gorohhovi (Omuk) ja evengi Nikolai Protodjakonoviga (Bagõlai Tšitšah) laevast maha, et Sannikovi maad otsida. Nad jõudsid Bennetti saarele ja koostasid selle kaardi. Sannikovi maad nad ei leidnud ja ootasid kuunarit "Zarja", et see neid saarelt üles võtaks. Kui sai selgeks, et "Zarja" neid ei päästa ja talvitumiseks toitu ei jätku, siis liikusid nad 8. novembril tagasi Uus-Siberi saare suunas. Selle järel nad kadusid.
18. septembril 1913 paigaldas laeva "Taimõr" (vene keeles Таймыр) meeskond nende nelja hukkunu mälestuseks vaskplaadiga puuristi Bennetti saare Baroness Tolli kivile Emma lahes (Бухта Эмма). 
 
Friedrich Seebergi auks said nime jõgi ja liustik Uus-Siberi saartel, laht Taimõri poolsaarest lõunas ja mägi selles lahes, ning platoo Kotelnõi saarel.
Haldusakt

Haldusakt on haldusorgani poolt haldusülesannete täitmisel avalik-õiguslikus suhtes üksikjuhtumi reguleerimiseks antud, isiku õiguste või kohustuste tekitamisele, muutmisele või lõpetamisele suunatud korraldus, otsus, ettekirjutus, käskkiri või muu õigusakt.
Forged from the Love of Liberty

"Forged from the Love of Liberty" on Trinidadi ja Tobago riigihümn.
Loo muusika ja sõnade autor on Patrick Castagne, kes kirjutas selle 1962. aastal hümniks lühiajaliselt eksisteerinud Lääne-India Föderatsioonile. Algselt kandis laul pealkirja "A Song for Federation". Kui Föderatsioon mais 1962 laiali saadeti, sai laulust Trinidadi ja Tobago iseseisvumisel augustis 1962 selle riigi hümn.
Petrov

Petrov (naise puhul Petrova) on vene- ja bulgaariapärane perekonnanimi. Nimi on moodustatud mehenimest Pjotr (vene keeles Пётр). Venemaa perekonnanimede esinemissageduse edetabelis (vene keeles Список общерусских фамилий, :ru) on see perekonnanimi 10. kohal.
Eestis kandis 2018. aasta alguses nime Petrov 1140 meest ja Petrova 1198 naist. Sellega oli see levikult 9. perekonnanimi Eestis.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Petrova 1198 naisel. Perekonnanimede levikult on Petrova  9. kohal.
Termiidilised

Toitumine

Termiidilised on tähtsad saprofaagid, eriti lähistroopikas ja troopikas. Nende toiduks on tavaliselt taimejäänused, näiteks lagunenud puit ja lehekõdu. Termiidilised kui taimse päritoluga materjali lagundajad on aineringes tähtsad. Tselluloosi lagundavad nende seedetraktis protistid ja bakterid.
Paljud termiidilised on kahjurid, kes võivad tekitada suuri kahjustusi ehitistes, viljapõldudel ja metsades.

Süstemaatika

Maailmas tuntakse umbes 2500 liiki termiite. Euroopas elab termiite 2 liiki, Eestis mitte ühtki. Endise NSV Liidu aladel elab 7 liiki termiite: Moldovas, Lõuna-Ukrainas, Kaukaasias, Kesk-Aasias ja Vladivostokis.
Termiidilised jagatakse sugukondadesse Mastotermitidae, Kalotermitidae, Termopsidae, Hodotermitidae, Rhinotermitidae, Serritermitidae ja Termitidae.
Tõlliste vald

Ajalugu

Tõlliste valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991.

Alevikud

Tsirguliina (502 elanikku) ja Laatre (242 elanikku)

Külad

Sooru – Tagula – Iigaste – Jaanikese – Korijärve – Muhkva – Paju – Rampe – Supa – Tinu – Tõlliste – Vilaski – Väljaküla.

Loodus

Tõlliste valla iseloomulikuks maastikuks olid lainjad metsased tasandikud. Valda läbis Väikse Emajõe org, millesse suubub Pedeli ürgorg. Jõeoru madalaimas osas asub Korva luht, endine Sangaste mõisa kuivendatud katseheinamaa, kus kasvab haruldane kobarpea. Maad on valdavalt savised, valla idaosas on kohaliku tähtsusega liivavarusid.