google/wiki40b huggingface dataset:
Miljonipeldik

Miljonipeldik ehk miljonikäimla (hüüdnimi) on Tallinnas Toompeal asuv avalik käimla, mis avati 16. jaanuaril 2002 ja mille rajamine maksis 2,3 miljonit krooni.
Miljonipeldik on seeriatoode mudelinimetusega Paragon 101/110. Konstruktsioon on 4206 mm pikk, 1914 mm lai ja 2657 mm kõrge ning selle sees on hädaabitelefon.
Ehitis telliti Rootsi firmalt Danfo AB ja tagantjärele vormistati fiktiivne hange. Ehitamise ja kommunikatsioonide loomisega olid seotud AS Water Ser, AS Tallinna Vesi, AS KH Energia-Konsult ja OÜ Matthäi Ehitus.
Miljonipeldiku riigihanke välja kuulutanud kommunaalameti ehituse- ja järelevalveosakonna juhatajale Kaupo Raadikule ja Tallinna Teede AS arendusdirektorile Roland Sumrele ning tema asetäitjale ja tootmisosakonna juhatajale Margus Kuusmannile esitati süüdistus ametiseisundi kuritarvitamises. Neid karistati kokkuleppemenetluse teel rahatrahviga 35 päevamäära.
Alguses maksis tualeti kasutamine 2 krooni, alates 2004. aastast 3 krooni. 2011. aastast maksab WC külastamine 20 eurosenti. 2003. aastal oli miljonipeldiku tulu 21 640 krooni. 2004. aastal oli peldiku keskmine aastane tulu umbes 30 000 krooni ja ülalpidamise kulu 160 000 krooni aastas.
Sinitiiva tänav

Sinitiiva tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. 
Sinitiiva tänav kaarekujuline ning algab ja lõpeb Udeselja tänaval. Tänav on umbes 260 meetrit pikk. 
Sinitiiva tänav on rajatud endise Lepiku küla Esku (Esko) ja Tammiku talu maadele. Tänav on hoonestatud 1997. aastal kehtestatud detailplaneeringu alusel 1–2-korruseliste eramutega (ehitatud aastatel 2000-2005).
Sinitiiva tänav sai nime 28. novembril 1997. Nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemaliste tänavanimede sarja. Sinitiib ei ole praegu ühegi liigi ega perekonna nimi, küll aga on mitme sinilibliklaste sugukonda kuuluva liblikaliigi ja -perekonna nime osa.
Nunnudus

Nunnudus ehk nunnusus ehk armsus on välimuse ning käitumise meeldivus või ligitõmbavus, mida seostatakse imiku- ja lapseealisuse omadustega. Nunnud võivad olla inimlapsed, aga ka loomad või ka asjad. Eesti kõnekeeles kasutatakse väljendit nunnumeeter meeldivuse väljendamiseks.
Vesiku kihid

Vesiku kihid (inglise Vesiku Beds) on siluri ajastu Rootsiküla lademe Rootsiküla kihistu kihid. Neid hakkas esimesena eristama Rein Einasto aastal 1970.
Kihistiku stratotüüp on Vesiku oja lähedal olev puurauk. Lisastratotüübiks on Kipi puurauk. Kihid on oma nime saanud Vesiku oja järgi.
Louis Malvy

Louis Malvy (1. detsember 1875 Figeac, Loti departemang – 10. juuni 1949 Pariis) oli Prantsusmaa poliitik. Ta oli aastatel 1913–1914 Prantsusmaa kaubandus-, tööstus-, posti- ja telegraafiminister. Aastatel 1914–1917 ja 1926 oli ta Prantsusmaa siseminister.
Ta oli aastatel 1906–1919 ja Saadikute Koja liige (Radikaalse partei ridades). 9. detsembrist 1913 kuni 16. märtsini 1914 oli ta Prantsusmaa kaubandus-, tööstus-, posti- ja telegraafiminister. 17. märtsist 1914 kuni 9. juunini 1914 ja 13. juunist 1914 kuni 31. augustini 1917 oli ta Prantsusmaa siseminister (9. juunist 1914 kuni 13. juunini 1914 oli siseministriks Paul Peytral). Veel oli ta Prantsusmaa siseminister 9. märtsist 1926 kuni 10. aprillini 1926.

Isiklikku

Tema väimees Marcel Peyrouton (1887–1983) oli Prantsusmaa poliitik ja diplomaat.
Elo Tuglas

Elo Tuglas (Emma Elisabet Oinas 28. jaanuaril 1896 Tartu – 11. juuli 1970 Tallinn) oli Friedebert Tuglase abikaasa.

Elulugu

Emma Elisabet Oinas lõpetas Tartu Tütarlaste Gümnaasiumi. Ta oli avara silmaringiga, tema teadmised ulatusid maailmakirjandusest ajaloo- ja loodusteadusteni. Valdas eesti, vene, saksa ja prantsuse keelt ning õppis omal käel selgeks soome keele. Nooruspõlves käis ka laulu- ja klaverikursustel ning haris end teatri- ja kujutava kunsti vallas. 
Elo Tuglast on kirjeldatud kui säravat seltskonnadaami, teravmeelset ja vaimukat vestluspartnerit. Ta võttis osa kultuurielu tippsündmustest, käis välisreisidel, veetis aega vaimuinimeste seltskonnas, luges palju ning oli kursis kunsti-, teatri- ja muusikaelus toimuvaga. Teisest küljest oli Elo asjalik perenaine, kes tegeles vajadusel kõiksuguste olmetegevustega nagu näiteks katuse tõrvamine või lume rookimine.

Perekond

Elo Tuglase ema Marie ja isa Tõnis olid pärit Viljandimaalt. Ema töötas enne abiellumist vanapreili von Siversi teenijana Viljandi stiftis (vanadekodus). Isa, kes oli õppinud puusepaks, teenis Moskva sõjaväes, kuid vabastati sealt tervislikel põhjustel, hiljem töötas Tartus reaalkoolis teenrina ja mõnes seltsis einelauapidajana. Pärast abiellumist kolisid Marie ja Tõnis Tartusse.

Elo Tuglasel olid õed Johanna  ja Selma  ning vennad Aleksander  ja Eduard .
15. septembril 1918 abiellus Emma Friedebert Tuglasega. Tuglas hakkas teda kutsuma Eloks. 1923. aastal sai Emma Elisabet Oinasest ametlikult Elo Tuglas. Kooselu Tuglasega kestis kuni Elo surmani, kokku 52 aastat.

Päevaraamatud

"Elukiri 1952–1958" (Tallinn 1993)
"Tartu päevik 1928–1941" (Tallinn 1996)

Kirjavahetus Tuglasega

"Kirjad teineteisele 1917–1947 (Tallinn 2001)
Rutikvere mõis

Rutikvere mõis (saksa keeles Ruttigfer, varem Zweifelshof ja Gutmansbeck) oli rüütlimõis Viljandimaal Põltsamaa kihelkonnas. Tänapäeval on mõisa maad ja mõisasüda jaotatud pooleks Järvamaa ja Jõgevamaa vahel. Maakondade piiriks on tänapäeval Põltsamaa jõgi.
Hilda Gustavson

Hilda Gustavson (kuni 8. novembrini 1924 Hilda Soolo, 21. august 1898 Viljandi – 18. jaanuar 1983 Stockholm) oli eesti õpetaja, Oskar Gustavsoni abikaasa.
Ta õppis Hellmanni Algkoolis ja Pärnu Gümnaasiumis. Lõpetas Tallinna õpetajate seminari.
Aastatel 1917–1921 töötas ta Venemaal Kostroma kubermangus eesti asunduses õpetajana, 1922–1923 Vändra Kurttummade Koolis õpetaja-praktikandina, 1924-1944 Porkuni riiklikus kurttummade koolis õpetajana.
1944 põgenes Rootsi, kus töötas 1945–1946 Vänesborgi Kurttummade Koolis, 1946–1951 Rootsi Karskusõpetuse Keskliidus.
1951–1953 elas Austraalias, kus töötas Sydney Kurttummade Koolis.
1953. aastast kuni surmani elas Rootsis.
Kiira Aaviksoo

Kiira Aaviksoo (neiuna Kiira Ulanova; 10. detsember 1955 Tartu – 15. oktoober 2011) oli Eesti geograaf.

Elulugu

Aaviksoo lõpetas aastal 1974 Tartu 5. Keskkooli ja aastal 1979 Tartu Ülikooli füüsilise geograafia erialal. 1993. aastal sai ta filosoofiadoktori kraadi, kaitstes Viktor Masingu juhendamisel väitekirja "Application of Markov Models in Investigation of Vegetation and Land Use Dynamics in Estonian Mire Landscapes". Hiljem täiendas ta end Stockholmis ja Põhja-Carolinas.
1995. aastani töötas ta Tartu Ülikooli geograafia instituudis teadurina, 1996. aastast Keskkonnaministeeriumi info- ja tehnokeskuse kaugseire peaspetsialistina.
Aaviksoo uuris taimekoosluste ja maakattetüüpide arengut, kasutades selleks aerofotomeetodeid ning interpreteerides satelliidifotode aegridu. Muuhulgas arendas ta soode kaugseiret ja osales Eesti CORINE-i maakattekaardi koostamises. Ta avaldas üle 30 teadustrükise, sh artiklid ajakirjades Landscape Ecology ja Landscape and Urban Planning.
Kiira Aaviksoo oli abielus Jaak Aaviksooga, neil oli kaks last. Ta suri pikaajalise raske haiguse tagajärjel.
Ruunavere

Ruunavere on paikkond (varem küla) Harju maakonnas Märjamaa vallas Pajaka küla alal.
Küla on mainitud 1922. Paikkonna või paigana on see tuntud alates 1930. aastatest.
Ruunavere läheduses toimus Liivi sõja ajal Ruunavere lahing.
Sõnaveeb

Sõnaveeb on Eesti Keele Instituudi sõnastikuportaal, kuhu on koondatud keeleinfo paljudest sõnakogudest ja andmebaasidest. See on esimene sõnastikukeskkond, kus kogu keeleinfo on koondatud ühte kohta: esitatud on uued sõnad ja väljendid, nende seletused, lisatud on näitelaused nii sõnastikest kui tekstikorpustest. Sõnaveebis on sõnade juures välja toodud ka naabersõnad ning info sõna päritolu ja morfoloogia kohta, saab leida vene vasteid, kuulata eesti sõnade hääldust. 
Sõnaveeb tehti kasutajatele avalikuks veebruaris 2019.
Aleksander Massalski

Aleksander Massalski (suri 1643) oli Rzeczpospolita riigitegelane. Ta kuulus Ostoja aadlisuguvõsasse.
1627–1631 oli ta Tartu kastellaan (ametis fiktiivselt).
1635–1643 oli ta Kaunase staarost.
Otsekorrutis

Otsekorrutis defineeritakse matemaatikas kahe teatud liiki objekti jaoks teatava kolmanda sama liiki objektina. Defineerime otsekorrutise kõigepealt hulkade, siis teiste matemaatiliste objektide jaoks.
Gustav Hirsch

Gustav Reinhold Hirsch (vene Густав Иванович Гирш; 23. juuli 1828 Kullamaa — 7. märts 1907 Tsarskoje Selo) oli eesti arst, keiser Aleksander III ja Nikolai II ihuarst ja salanõunik.
Ta oli üks esimesi eesti rahvusest arste. Õppis Haapsalu Kreiskoolis, Tallinna Kubermangugümnaasiumis ja 1848–1853 Peterburi Sõjaväemeditsiini Akadeemias, kaitses meditsiinidoktori kraadi Varssavi Ülikoolis 1854 ja oli seejärel Peterburis sõjaväearst. Võttis arstina osa Krimmi sõjast ümberpiiratud Sevastoopolis.
1865–1866 oli Krasnoje Selo keskhospitali ülemarst, kust kutsuti tulevase keisri Aleksander III saatjaks Volga reisil, mille järel jäi ka edaspidi tema arstiks. Hiljem sai temast keisri ihuarst ja ka keiser Nikolai II ihuarst.
Ta oli Peterburi Eesti patrioot, kelle kujunemisele ja tulevasele edukale karjäärile avaldas suurt mõju tema onu Philipp Jakob Karell, kes samuti eestlasest meditsiinidoktorina oli õukonna auihuarst. Hirsch toetas mitmeid Eesti rahva kultuuriüritusi, avaldas tervishoiualaseid artikleid Eesti ajakirjanduses. 1904. aastal valiti Haapsalu linna aukodanikuks teenete eest kuurordi edendamisel ja populariseerimisel.
Doktor Hirch on maetud Peterburi Volkovo kalmistule.
Kullamaa rahvuspäeva raames 18. oktoobril 2008 avati doktor Gustav Hirschi 180. sünniaasta puhul Kullamaa kirikuesisel platsil "Kohila Graniit" poolt valmistatud Gustav Hirschi mälestuskivi.

Perekond

Gustav Hirsch sündis köster Johann Bernhard Hirschi ja Frederika Johanna (sündinud Karell) pojana. Tema vanemad puhkavad Kullamaa kalmistul. Tema ema oli doktor Philipp Jakob Karelli õde.
Ta abiellus Maria Enghoffiga, kes oli eestlasest Uuemõisa mõisavalitseja Siim Enghoffi tütar ja eestlasest sõjaväearsti, tõelise salanõuniku (1906), Püha Aleksander Nevski ordeni kavaler (1903) Friedrich Fabian Enghoffi (1829–1916) õde.
Bonnie Raitt

Bonnie Lynn Raitt (sündinud 8. novembril 1949) on USA bluusilaulja ja -kitarrist.
Aleksandr Kuznetsov

Aleksandr Kuznetsov (sündinud 29. jaanuaril 1985. a. Narvas) on Eesti jäähokimängija.
Sarigan

Sarigan on Põhja-Mariaanidele kuuluv saar Mikroneesias Mariaanides.
Sarigani geograafilised koordinaadid on 16° 42′ 18″ N, 145° 46′ 48″ E
Saare pindala on 4,97 km². Saar on mägine, kõrgus kuni 538 m.
Saarel oli varem elanikke, kes tegelesid peamiselt kopra tootmisega. Aastal 2000 elanikke enam ei olnud.
Sariganil on looduskaitseala.
Kiviloo mõis

Kiviloo mõis oli rüütlimõis Harjumaal Harju-Jaani kihelkonnas. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Raasiku valla territooriumile Harju maakonnas.
1584. aastal läänistati mõis piiskop Christian Agricolale.
1842. aastal omandasid mõisa Stackelbergid, kelle kätte see jäi kuni 1919. aasta võõrandamiseni.
Mõisa 19. sajandil valminud puidust härrastemaja põletati 1905. aastal. Selle asemele ehitati uus historitsistlik kivist peahoone, mis on tänaseni säilinud.
Aas-kurereha

Kirjeldus

Aas-kurereha on mitmeaastane, tugeva kasvuga paljuvarreline taim kõrgusega 30–90 cm. Lehed on karekarvased, seitsmeti sõrmlõhised. Kroonlehed sinised (punakate soontega), kuni 2,5 cm pikad ja 1,5 cm laiad. Õieraod rohkete näärmekarvadega.
Välimuselt on kõige sarnasemad teised suurekasvulised kurerehaliigid, soo- ja mets-kurereha, ent nende õied on punakad või lillakad ning lehed pole nii sügavalt lõhestunud.

Kasvukohad ja levik

Looduslik üldlevila piirdub Euraasiaga, Ameerikas tulnukana. Eestis tavaline mandriosas, saartel haruldasem, Hiiumaalt pole uuemal ajal leitud. 
Aas-kurereha kasvab niisketel ja kuivadel niitudel ja puisniitudel, metsaservadel, sihtidel, kraavikallastel, jäätmaadel.

Kasutamine

Peetakse heaks meetaimeks. Kariloomad söövad teda pigem heinana kui värskelt.

Rahvapärased nimetused

Aas-kurereha on Eestis laialt levinud taim, sellepärast kuuluvad temale peaaegu kõik nimetused, millega märgitakse rahva keskel kurerehasid. Levinud nimetus on pistirohi ja selle mitmesugused teisendid. Pistirohu nimetus tekkinud sellest, et taime kasutatakse pistihaiguse puhul ravimtaimena: keedetakse ummukses teed, torgitakse vilja terava otsaga seda kohta, kus on pistja või süüakse taime seemneid.
Kuristiku tänav

Kuristiku tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kadrioru asumis.
Kuristiku tänav sai nime 29. septembril 1929. Tänav on saanud nime lähikonnas asuva Hundikuristiku järgi.
Olga Aae

Olga Harriet Aae (sünninimi Olga Harriet Rasmussen; 20. august 1877 Ordrup – 20. detsember 1965) oli taani kunstnik.
Tema vanemad olid hulgikaupmees Carl Christian Rasmussen ja Anna Nicoline Schou.
Ta viibis 1897–1900 Saksamaal (Düsseldorfi Kunstiakadeemias professor Stummeli juures), 1905–1906 koos abikaasaga Itaalias ja Pariisis, suvel 1922 ja 1932 Londonis, 1924–1925 Ronge stipendiumiga Inglismaal, Prantsusmaal ja Itaalias ning 1929–1931 Itaalias.
Aastatel 1901–1905 õppis ta Kopenhaagenis Harald Fossi käe all. Suviti maalis ta Fossi käe all vabas õhus.
Aastatel 1920–1923 töötas ta maalijana Kuninglikus Portselanivabrikus.
Tal olid isikunäitused Århusis, Horsensis, Odenses ja Kopenhaagenis. Aastal 1942 olid tema tööd Johan Hanseni akvarellioksjonil.

Looming

Ta maalis lilli ja maastikke, peamiselt akvarelle.
Harald Fossi kaudu sai ta mõjutusi Vilhelm Kyhnilt ja P. C. Skovgaardilt.
Tema teoste seas on neli akvarellmaastiku Itaaliast (varem Johan Hanseni kogus) ja akvarellid (Kopenhaagenis Meditsiiniajaloo Muuseumis).

Isiklikku

15. aprillil 1905 abiellus ta Frederiksbergis maalikunstnik Arvid Aaega.
1989. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

1989. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 30. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 2.–12. veebruarini Vailis USA-s. Võistlustel jagati välja 10 komplekti medaleid (viis ala nii meestele, kui naistele).
‘Abdullāh ‘Abdullāh

‘Abdullāh ‘Abdullāh (puštu ja pärsia keeles عبدالله عبدالله; sündinud 5. septembril 1960 Kabulis) on Afganistani poliitik, alates 29. septembrist 2014 Afganistani tegevjuht (sisuliselt peaminister).
‘Abdullāh ‘Abdullāh' isa on puštu ja ema tadžikk. Tema isa oli kõrge riigiametnik algul Kandahāri provintsis ja hiljem Kabulis.
Aastal 1983 lõpetas ‘Abdullāh ‘Abdullāh Kabuli Ülikooli oftalmoloogina. Pärast seda töötas ta arstina algul Kabulis ja alates 1985. aastast Pakistanis Peshāwaris Afganistani põgenike laagris.
Nõukogude-Afganistani sõja ajal sai temast komandör Aḩmad Shāh Mas‘ūdi lähedane kaastöötaja ja nõuandja.
Pärast Ţālebāni võimuletulekut 1996. aastal sai temast üks Afganistani Rahvusliku Päästerinde liidreid ning Põhja-Liidu välisminister ja 2001. aastal Afganistani vahevalitsuse välisminister. Ta jätkas välisministrina ka pärast 2004. aasta presidendivalimisi. Ta vabastati ametist 2006. aastal.
Aastal 2009 kandideeris ‘Abdullāh ‘Abdullāh presidendivalimistel sõltumatu kandidaadina võimuloleva presidendi Ḩāmid Karzay vastu. Augustis toimunud valimiste esimese vooru võitjaks kuulutati esialgu Ḩāmid Karzay, kuid pärast võltsitud häälte kehtetuks tunnistamist otsustati pidada 7. novembril 2009 teine valimisvoor Karzay ja ‘Abdullāh ‘Abdullāh' vahel. 1. novembril teatas ‘Abdullāh ‘Abdullāh, et loobub osalemisest, sest ei usu õiglastesse valimistesse.
Ta kandideeris uuesti 2014. aastal ning pääses teise vooru, kus kogus 44,7% häältest ning jäi seekord Ghanile alla. Osapooled jõudsid pärast valimisi kokkuleppele, Ghanist sai president ja Abdullah'st Afganistani esimene tegevjuht.
Naturalisatsioon Eestis

Naturalisatsiooniks nimetatakse mittesünnijärgset kodakondsuse omandamist. Seda omandatakse perekonnaseisu, isikliku soovi või eriliste teenete läbi. Naturalisatsiooni saamise korda reguleerib kodakondsusseadus.

Naturalisatsioon lapsele

Eesti kodakondsuse naturalisatsiooni korras sündimise hetkest saab: alla 15 aastane alaealine, kes on Eestis sündinud või kes asub kohe pärast sündi koos vanema või vanematega püsivalt Eestisse elama, kui tema vanemad või last üksi kasvatav vanem, keda ükski riik ei pea kehtivate seaduste alusel oma kodanikuks, on lapse sünni hetkeks elanud vähemalt viis aastat seaduslikult Eestis.

Denaturalisatsioon

Denaturaliseerimine on naturalisatsiooni vastand, kus riik jätab ühe oma kodaniku kodakondsusest ilma. Üksikisiku seisukohast tähendab denaturaliseerimine kodakondsuse tühistamist või kaotamist. Denaturaliseerimist saab õigustada mitmete seaduslike põhjendustega. Kõige tõsisem vorm on kodakondsusest ilma jätmine, kus denaturaliseerimine toimub karistusena riigi poolt kriminaalseks peetavate tegevuste eest, mis on tihti vaid kaudselt seotud kodakondsusega, näiteks välisriigi sõjaväes teenimine. Riikides, kus topelt- ja mitmikkodakondsus on keelatud, sealhulgas Eestis, toob vabatahtliku kodakondsuse omandamine teises riigis kaasa algse kodakondsuse automaatse kaotamise; selline keeld võib soodustada ka olukorda, kus isik vabatahtlikult loobub oma esialgsest kodakondsusest.
Raimond Peiker

Raimond Peiker (ka Raimund Peiker; 19. november 1914 Tartu – 5. märts 1992) oli eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1922–1928 Tartu Õpetajate Seminari Harjutuskoolis. Edasised õpingud järgnesid Hugo Treffneri Gümnaasiumi klassikaharus, mille ta lõpetas aastal 1933. Aastatel 1933–1937 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta alguses Nõo Püha Laurentsiuse koguduses, hiljem Tartu Peetri koguduses. Ordineeriti 26. detsembril 1938 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1939–1944 Vaivara koguduse õpetaja. Aastatel 1944–1945 oli ta Ambla ja Tapa Jakobi koguduse õpetaja. Aastatel 1945–1992 oli ta Kanepi Jaani koguduse õpetaja.
Elvi Sinervo

Elvi Aulikki Sinervo-Ryömä (4. mai 1912 Helsingi – 28. august 1986 Helsingi) oli soome kirjanik, luuletaja ja tõlkija.
Elvi Sinervo oli pärit töölisperekonnast. 1930. aastal astus Sinervo Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei noorteorganisatsiooni. Gümnaasiumi lõpetamise järel õppis ta 1933–1934 Helsingi Tehnikaülikoolis ja 1934–1935 Helsingi Ülikoolis. 1936. aastal liitus ta vasakpoolse kirjandusrühmitusega "Kiila". Sinervo esikteos "Runo Söörnäisistä: novelleja" ("Luuletus Söörnäisest : novelle") ilmus 1937. aastal. Tema esimene romaan "Palavankylän seppä" ilmus 1939. aastal.
Teise maailmasõja ajal oli Elvi Sinervo aastatel 1941–1944 poliitilistel põhjustel vangistuses. Vanglast vabanemise järel astus Sinervo Soome Kommunistlikku Parteisse. 1946. aastal ilmus tema teine romaan "Viljami Vaihdokas" ("Vahetatud Viljami"), mida tõlgiti ka paljudesse võõrkeeltesse.
1950. aastate lõpust alates Sinervo kirjandusliku loominguga enam kuigivõrd ei tegelnud, vaid keskendus tõlketööle. Ta pettus Soome Kommunistliku Partei tegevuses ja 1959. aastal arvati ta partei liikmeskonnast välja, kuid ta pidas ennast jätkuvalt kommunistiks.
Sinervo on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

Isiklikku

Alates 1933. aastast oli Elvi Sinervo abielus vasakpoolse poliitiku, ajakirjaniku ja arsti Mauri Ryömäga (1911–1958). Nende tütar Liisa Ryömä (1947–2017) ja poeg Ilkka Ryömä (1937–1978) olid tõlkijad.
Reumatoloog

Eriarsti eriala

Eesti Haigekassa süsteemis klassifitseeritakse reumatoloogid eriarstidena, kelle vastuvõtule pääsemiseks Haigekassa süsteemi vahendusel on vajalik saatekiri.
Ruth Uustal

Ruth Uustal (14. mai 1919 Tartu – 23. jaanuar 2000) oli eesti arst.
Ta õppis Helme algkoolis ja lõpetas aastal 1937 Tõrva Gümnaasiumi. Samal aastal astus ta Tartu Ülikooli keeleteaduskonda, kuid läks aastal 1939 üle arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1946 arstina. Ta oli juba aastal 1945 tööl TRÜ kõrva-nina-kurguhaiguste kateedri assistendi kohusetäitjana.
Pärast ülikooli lõpetamist määrati ta tööle Tartu Riikliku Ülikooli otorinolarüngoloogia kateedrisse assistendiks. Ta sai seal töötada aastani 1948, mil ta arreteeriti ja mõisteti tribunali poolt § 58-1a järgi 10 aastaks sunnitöövangistusse Siberisse. Tema elu päästis võimalus töötada vangilaagri haiglas arstina. Vanglast vabastati ta 1955. aasta amnestiaseadusega. Vabanemise järel töötas ta ühe aasta Sindi haiglas ja aastatel 1956–1959 Kiviõli haiglas oma erialal. Aastal 1959 tuli ta Tallinna ja ta töötas aastatel 1959–1992 Tallinna Linna I Lastehaiglas kõrva-nina-kurguhaiguste arstina; ta on ennast täiendanud Moskva Arstide Täiendamise Instituudis.
Aastal 1992 siirdus ta koos abikaasaga Saksamaale, aastal 1997 elas ta Baden-Württembergis.

Isiklikku

Ta abiellus aastal 1955 Hai Jeveleviga, kellega ta oli kohtunud Komi vangilaagris. Nende tütar sündis aastal 1952 ja on hariduselt filoloog. Tema vend Uno Uustal oli arstiks Rhode Islandi osariigis USA-s. isa Johannes Uustal oli Helme Maarja koguduse õpetaja, tädipoeg Johannes Paesalu oli Pöide ja Viru-Nigula koguduse õpetaja.
Koolialmanahh

Koolialmanahh on koolielu kajastav ja õpilaste loomingut sisaldav kogumik.
Eestis on paljud koolid ja õpilasorganisatsioonid avaldanud trükiseid, mida on enamasti nimetatud almanahhideks või ajakirjadeks, hilisemal ajal ka aastaraamatuteks. Viimasega on kaasnenud ka kooliväljaannete iseloomu muutumine: need on tihti kroonikalised. Koolialmanahhid on sisult ja vormilt lähedased õpilasajakirjadele, mida avaldavad õpilasorganisatsioonid kas iseseisvalt või koolide toel. Pärast Teist maailmasõda ilmus esimesena N.V. Gogoli nimelise Tallinna 21. Keskkooli almanahh.  Õige pea hakkas koolide almanahhe ilmuma mitmel pool üle Eesti.
Estonian Voices

Estonian Voices on a cappella muusikat viljelev eesti vokaalansambel. Ansambel asutati 2010.
Heino (Holland)

Heino on küla Hollandis Overijsseli provintsis Raalte vallas.
Elanike arv oli 2008. aasta veebruaris 6459.
Küla läbib Zwolle-Enschede raudtee, millel on ka Heino raudteejaam. Samuti pääseb Heinosse maanteelt N35.
2001. aastani eksisteeris omaette Heino vald, siis liideti see Raalte vallaga.
Heino on maaliline küla, kus asub arvukalt härrastemaju. Heinost edelas, teispool raudteed ja Olst-Wijhe omavalitsuse piiri seisab Nijenhuisi loss. Selles asub silmapaistev De Fundatie kunstimuuseum, mille ekspositsioonis on Constant Permeke, Van Goghi jt teoseid. Lossi ümber paikneb kaunis skulptuuriaed Ossip Zadkine jt skulptorite kujudega.
Augusti kolmandal nädalal toimuvad külas Heino Pumbapäevad ('Pompdagen'), mis said nime küla pumbakaevu järgi. Nende kõrgpunkt on Daggie Old Heino, kus kaubeldakse käsitöö ja muude kaupadega ning esinevad rahvamuusikud. Pumbapäevade aegu voolab Heinosse tuhandeid külastajaid.
Ceppaloni

Haldus

Ceppaloni piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Altavilla Irpina (AV), Apollosa, Arpaise, Chianche (AV), Montesarchio, Roccabascerana (AV), San Leucio del Sannio, San Nicola Manfredi, Sant'Angelo a Cupolo.
Ceppaloni halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Barba, Beltiglio, Ripabianca, San Giovanni di Ceppaloni, Santa Croce, Tufara Valle.

Loodus

Ceppaloni territoorium on valdavalt mägine, madalaima koha kõrgus merepinnast on 148 meetrit, kõrgeim koht asub 558 meetri kõrgusel merepinnast.

Ajalugu

Esimesed teated Ceppaloni kohta on pärit VIII sajandist.

Raudtee

Umbes 10 km kaugusel Beneventost asuvat Ceppalonit läbib kaks raudteeliini, Benevento-Avellino ja Benevento-Cancello liin.
Randu pļavas

Randu pļavas on hoiuala Lätis Liivi lahe ääres Heinaste ja Kuiviži vahel. See on 100 kuni 300 m laiune rannaniitude vöönd, mille pindala on 200 hektarit.
Seal kasvab umbes 600 liiki taimi (kolmandik Läti taimestikust), sealhulgas 37 Lätis või Euroopas haruldast või ohustatud liiki. Nende seas on punane aruhein, valge kastehein, mustjas rebasesaba, rand-õisluht, randaster, harilik merikann ja  rand-teeleht. 
See on lindude läbirändekoht ja pesitsemispaik. Aastal 2006 nähti seal 116 linnuliiki, mis on Läti rekord. Sealsete lindude seas on roo-loorkull, niidurüdi, huik, tutkas ja jõgitiir.  
Aastal 2006 rajati loodusrada ja linnuvaatlustorn.
Liivi lahte suubub Blusupīte.
Jaak Vilo

Jaak Vilo (sündinud 14. novembril 1966) on eesti arvutiteadlane.
Ta lõpetas 1984 Tallinna II Keskkooli ja 1991 Tartu Ülikooli rakendusmatemaatika eriala (programmeerimise suunal).
Doktorikraadi arvutiteaduses omandas ta Helsingi Ülikoolis 2002. Jaak Vilo kuulub korp! Sakalasse.
Ta on Tartu Ülikooli bioinformaatika professor aastast 2007.
Jaak Vilo on kaas-asutanud mitmeid IT-ettevõtteid, sh. Teleport, Meediamaa, Keelevara, EGeen, Quretec.
5. detsembril 2012 valis Eesti Teaduste Akadeemia üldkogu Jaak Vilo akadeemikuks informaatika alal.