google/wiki40b huggingface dataset:
Pikker (laev 1995)

Ajalugu

1994. aasta 20. mail toimus Tallinna Meretehases Pikri kiilupanek, tseremoonial keevitas õnnemündi kiilu sisse Piirivalveameti peadirektor Tarmo Kõuts. Laeva ehitusmaksumus oli 14,9 miljoni krooni, mis oli tolle aja kohta suur kulutus.
22. detsembril 1995 lasti Pikker Meretehases pidulikult vette. Laeva ristiema oli Eesti Vabariigi presidendi abikaasa Helle Meri. Veeskamisel osalesid ka president ise ja peaminister. Esimese korraga ei tahtnud ristimisel kasutatud šampanjapudel laeva vastu puruneda, kuid laeva pootsmani Peeter Valguta abiga see siiski õnnestus.
2006. aastal läbis laev kapitaalremondi, mille käigus vahetati välja ka endised vene 12ЧНС18/20 tüüpi peamasinad saksa MTU 10V2000M72 vastu.
Teenistuse käigus on Pikker külastanud muuhulgas Riiat, Liepajat ja Peterburi.
2014. aasta märtsis tabas laeva skandaal, kui ühe sõiduvahetuse meeskonnaliikmed peeti Tallinnas kinni, süüdistatuna seadusevastases võrkudega kalapüügis teenistusülesannete täitmise ajal.
23. juunil 2018 võttis Pikker osa mereparaadist Tallinna lahel.
Pikker on plaanitud piirivalve teenistusse 2020. aastani.
Kreeta ja Kürenaika

Apioni testament ja Rooma võim Kürenaikas

Hellenistliku Kürenaika kuningriigi viimane kuningas Ptolemaios Apion jättis oma kuningriigi Rooma vabariigile, kui ta aastal 96 eKr lastetuna suri. Rooma võttis selle pärandi Ptolemaios Apionilt meeleldi vastu, kuid eelistas jätta halduse kohalikele valitsejatele, mitte otsese kontrolli all hoidmisele. Kuid 70. aastatel eKr hakkasid juudi asunike ülestõusud provintsi destabiliseerima ja Senat oli sunnitud tegutsema. Aastal 74 eKr saatsid nad madala ametniku, kvestor Cornelius Lentulus Marcellinuse Kürenaikat ametlikult Rooma provintsiks annekteerima ja korda taastama. See, et Senat saatis sellise madala ametniku, näitab poliitilisi raskusi, mis vabariigil oma kasvava riigi valitsemisel oli, samuti viitab kergusele, millega Kürenaika oli valmis alluma Rooma valitsusele ja pakutavale stabiilsusele.

Rooma Kreeta-vallutus

Marcus Antonius Creticus ründas Kreetat aastal 71 eKr ja löödi tagasi. Aastal 69 eKr volitas Rooma Quintus Caecilius Metellust Kreetat vallutama ja pärast metsikut kolmeaastast kampaaniat (66 eKr) Kreeta alistus. Metellus teenis agnomeni "Creticus" auks oma Kreeta vallutamise ja allutamise eest.

Provints

Aastal 67 eKr ühendati Kreeta ja Kürenaika üheks provintsiks keskusega Gortyn Kreetal. Kuna see korraldus oli geograafiliselt ebamugav, jaotas Diocletianus aastal 298 pKr provintsi kaheks.
Hörschelmann

Hörschelmann on saksa päritolu Eesti- ja Liivimaa vaimulikesuguvõsa.
Esimesteks suguvõsa esindajateks Eestis olid vennad Ernst August Wilhelm Hörschelmann (1743–1795), kes oli Tallinna gümnaasiumi retoorikaprofessor ja rektor ning Johann Heinrich Hörschelmann (1752–1798), kes oli Vändra koguduse õpetaja. Nende isa Johann Heinrich Hörschelmann (1704–1774) oli kirikuõpetaja Erfurdis.
Endel Aaver

Endel Aaver (22. juuni 1927 Kaiu vald – 6. juuli 2009) oli eesti loomaarstiteadlane ja veterinaariakandidaat, kes peamiselt tegeles veterinaarviroloogiaga.

Elulugu

Lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) loomaarstiteaduskonna veterinaararstina 1951. aastal. Ta kaitses 1956. aastal kandidaadi dissertatsiooni sigade influentsa ja selle tõrje teemal. Oma uurimistöödes tegeles viiruste ja loomade viirushaigustega ning on avaldanud töid üldveterinaariast, hepatoosidest, nitritite ja nitraatide mürgistustest ning loomakasvatusest. Endel Aaver valiti esimeseks esimeheks taasasutatud Eesti Loomaarstide Ühingus 1988. aastal ja oli seda kuni 1993. a. Alates 1994. aastast oli ta ELÜ aupresident.
Ta oli liige Eesti Looduskaitse Seltsis (aastast 1969), Akadeemilise Baltisaksa Kultuuri seltsis (aastast 1993) ja Suurt Valget Tõugu Sigade Tõunõukogu juhataja ja Eesti Peekonsigade Tõunõukogu liige (aastast 1995).
Aksel Treimann

Aksel Treimann (sündinud 31. jaanuaril 1944, surnud 20. veebruaril 2012) oli Eesti ärijuht.
Treimann on lõpetanud Pärnu 2. keskkooli 1962 ning TPI keemiatehnoloogia insenerina 1968.
Ta on töötanud 1974–1978 assistendina ja vanemõpetajana, 1978–1988 Saku Õlletehase  direktorina, 1988–1990 Eesti ATK juhataja asetäitjana. 1990–1991 oli ta Eesti Toiduainete Tööstuse "Asto" esimees.
Treimann on olnud Kiviteri nõukogu liige, Silmeti nõukogu esimees, Viisnurga nõukogu liige ning AS Moka nõukogu liige.
1992. aastal oli ta Tiit Vähi esimeses valitsuses tööstuse ja energeetikaminister. Ta oli 1992–1993 Koonderakonna liige.
Edise vasallilinnus

Linnuse ajalugu

Edise linnus ehitati 15. sajandil kolmekorruselise kindlustatud tornina. Ajaloolase Ants Heina uurimistööde alusel võib arvata linnuse ehitusajaks aastat 1477. Edise linnus oli koos Jõhvi kindluskiriku ja Purtse vasallilinnusega sealkandis üks kolmest sõjalisest tugipunktist ja kaitserajatisest. Edise linnus võimaldas kontrollida Tallinnast ja Tartust tulevaid ja Narva viivat teed. Edise vasallinnust mainis Renneri kroonika Narva ja Vasknarva ordulinnuse kõrval tähtsuselt kolmanda linnusena Alutagusel.
Linnus kuulus Michael von Taube andmetel Taubede suguvõsale 13. sajandist, tõestuskirjades on lossi Taubede omanduses mainitud esmakordselt 1477. aastal, loss müüdi kindral Georg Johann von Maydellile 1698. aastal, Põhjasõja eel Otto Johann Taube poolt.
Edise linnust on mainitud Vene-Liivi sõja ajal, kui see jäi 1558. aasta juunis venelaste kätte. Kindluse 10-meheline kaitsemeeskond alistus ja vabastati venelaste poolt, kindlus aga hävitati. 1600. aastal koostatud Rootsi maarevisjoniraamatutes linnust kindlusena enam ei nimetata. 1816. aastast oli Edise pandiõiguse alusel kaupmees Frei valduses ja seejärel Tollide, Schwebside ja Rosenite valduses.
1919. aasta võõrandamise järel sai mõisasüdame omanikuks Vabadussõjast tuntud kindral Aleksander Tõnisson, hilisem Tartu ja Tallinna linnapea.
Edise mõisnikele kuulus ka Jõhvi kiriku patronaadiõigus ning Ediselt viis Jõhvi kirikusse maa-alune käik, mille suue aeti kinni kindluse lammutamisega. Linnuse varemed olid säilinud veel Teise maailmasõja lõpuni, kuid hiljem need lammutati.
Pastöörimine

Pastöörimine ehk pastöriseerimine on toiduainete, eriti piima kuumtöötlemine enamasti keemistäpist madalamatel temperatuuridel. Pastöörimine on protsess, mida kasutatakse eesmärgiga minimeerida patogeensetest mikroorganismidest tingitud võimalikku ohtu tervisele; see on kuumtöötlemine, mis põhjustab toiduaines minimaalseid keemilisi, füüsikalisi ja organoleptilisi muudatusi.
Kestevpastöörimine temperatuuril 63–65 °C 30 minuti jooksul põhjustab piima füüsikalis-keemilistes omadustes kõige vähem muudatusi, vitamiinid ja maitseomadused säilivad. Protsessi puuduseks on termoresistentsete mikroorganismide ja spooride säilimine kuumtöötlemise käigus.
Lühiajaline pastöörimine temperatuuril 72–75 °C 15–20 sekundi jooksul ja hetkpastöörimine temperatuuridel üle 80 °C toimuvad plaat- või torusoojusvahetis pideva protsessina.
Protsess on nime saanud Louis Pasteuri järgi.
Malle Roomeldi

Malle Roomeldi (sündinud 30. augustil 1953 Tartus) on Eesti psühholoog.

Elulugu

Malle Roomeldi oli Raul Roomeldi abikaasa.
Lõpetas 1971 Tartu 8. Keskkooli, 1976 TÜ psühholoogiaosakonna. Oli 1976–1989 rakenduspsühholoogia labori nooremteadur, 1989–1990 psühholoogia kateedri nooremteadur ja teadur, 1990 ka TÜ-s vanemraamatukoguhoidja, aastast 1990 Tartu Linna Lastepolikliiniku psühholoog.

Teadustöö

Uurinud degusteerimise probleeme. 6 teadustrükist.
Zottegem

Toponüümid

Zottegem on eri aegadel kandnud erinevaid nimesid: Sottengem (1088), Sottingem (1120), Sotengem (1150-54), Sothenghem (1174), Sotenchem (1175), Sottenghem (1180), Sotengien (1187), Sotingien (1193), Sotenghien (1193), Sotenghiem (1193), Sotenghem (1195), Sotteghem (1202).
ZiU-5

Konstruktsioon

ZiU-5 on kõrge põrandaga trollibuss. Selle alumiiniumkere on monteeritud terasest raamile ja karkassile. Uksi on kaks ja need paiknevad otstes. Trollil on 95 kW elektrimootor DK-207A. Veojõu muutmine toimub kiirendi abil. ZiU-5 on varustatud mootorgeneraatoriga 550 V alalispinge muundamiseks 24 V alalispingeks. Selleks on 550 V pingega töötav elektrimootor otse ühendatud 24 V elektrigeneraatoriga. Sellise lihtsa konstruktsiooni puudus on pidev müra, mida on hea õlitamise ja tsentreerimisega võimalik vähendada talutava tasemeni. 24 V pingega töötavad muuhulgas kontroller, sise- ja välisvalgustus ning uksed. Kõik reisijateruumis ja juhikabiinis olevad seadmed töötavad ainult selle ohutu pingega. 550 V jõuahelad asuvad põranda all. Pidurisüsteem koosneb elektrodünaamilisest, seisu- ja õhkpidurist. Õhkpiduri toitmiseks on trollil elektriline suruõhugeneraator.

Kasutamine

Seda tüüpi trollibusse toodeti üle 20 000, mistõttu see oli tolleaegsetes nõukogude linnades domineeriv mudel. Samuti olid seda tüüpi trollid kasutusel Budapestis ja Bogotás. Viimased ZiU-5-d kõrvaldati kasutusest 80. aastate keskel ja järel on vaid mõned seda tüüpi muuseumtrollid.

ZiU-5 Tallinnas

Tallinn sai 1965. aastal 9 trolli ZiU-5 (1–9). Tegu oli esimeste trollidega Tallinnas ja nendega avati liiklus marsruudil Teater "Estonia"–Hipodroom. Viimane seda tüüpi troll kanti maha 1973. aastal.
Aeroobne protsess

Aeroobne protsess on õhu juuresolekul toimuv (enamasti mikrobioloogiline) protsess. Aeroobsele protsessile vastandub anaeroobne protsess.
Aeroobne protsess on nt aeroobne lagunemine, aeroobne hingamine.
Le Théâtre des Ombres

Le Théâtre des Ombres on Prantsusmaal 1988. aastast tegutsev varjuteatri trupp. Selle liikmed kuuluvad ka Toulouse'i teatri Théâtre de la Voix Lactée truppi.
Harz (Landkreis Göttingen)

Geograafia

Kuigi seal ametlikult inimesi ei ela, on sel halduslikel põhjustel ametlik vallavõti (Amtlicher Gemeindeschlüssel). Ala katab suuri osi Göttingeni kreisist ja üleminekuid kirde suunas Goslari kreisi.

Haldus

Vallavabade alade haldust Göttingeni ja Goslari kreisides (millest umbes 98 % on riigimets) teostab Alam-Saksimaa metsaamet Clausthalis, kes väljastab tsiviilstaatuse juhtumite korral vastavaid sertifikaate (sünnitunnistused ja surmatunnistused), samuti tagab see turvalisuse ja korra. See praktika pärineb Harzi kaevandusajaloost.
Carmina Burana

Käsikiri

Käsikiri koosneb 112 pärgamendilehest, tekst on kirjutatud varagooti minusklis, kirjutajaid on olnud kaks või kolm. Kogumik on illustreeritud kaheksa värvilise miniatuuriga, mis näitab ta hinnalisust – sel ajaperioodil iga käsikirja piltidega ei kaunistatud. Kokku leidub selles 228 anonüümset luule- ja draamateksti.  "Carmina Burana" on koostatud ja ühte käsikirja koondatud tõenäoliselt aastail 1225–1230, käsikirja oletatav sünnikoht on kusagil Austria-Itaalia piirialal, otsustades käsikirjas leiduva keeleainese põhjal.  Hiliskeskajal on kogumiku käsikirjalised lehed köidetud kaante vahele, selle käigus on kaotsi läinud luuletuste algne järjekord ja kadunud mõned käsikirjalehed. Laadilt on tegemist lauluraamatuga, st värsid olid kirja pandud laulmiseks, mitte lugemiseks, nagu osutavad mitmele luuletusele lisatud neumad.

Teose hilisem käekäik

Keskajal olid kogumikku koondatud laulud vähemalt haritud ringkondades tuntud ja armastatud. Uusaja jooksul nad ilmselt aegamisi ununesid, kuigi üks tekst "Tempus adest floridum" ilmus 1584. aastal muudetuna ja uuesti viisistatuna Soome kiriku- ja koolilaule koondavas laulukogumikus "Piæ Cantiones".
Käsikirjaköide asus Benediktbeuerni kloostri raamatukogus aastani 1803, kloostri sulgemise käigus avastas selle raamatukoguhoidja Johann Christoph von Aretin ja toimetas köite Baieri Riigiraamatukokku, kus see asub tänaseni (Clm 4660–4660*). Katkendeid kogumikust ilmus trükis 1806. ja 1844. aastal (viimane Jacob Grimmilt). Alles 1847. aastal avaldas Johann Andreas Schmeller tekstide koguväljaande, temalt pärineb ka mõnevõrra eksitav pealkiri "Carmina Burana" (käsikirja nimetati Codex Buranus), sest et tekstid pole kindlasti loodud ega kirja pandud Benediktbeuernis.
Mitmed "Carmina Burana" laulud on hiljemgi interpreteerimist leidnud. Kaasaegsesse muusikaajalukku põlistas selle saksa helilooja Carl Orff oma 1935. aastal loodud lavastusliku kantaadiga "Carmina Burana" orkestrile, koorile ja solistidele, milles ta kirjutas muusika 24 laulu tekstidele.
Ardennid

Ardennid (prantsuse Ardennes, Ardenne; hollandi Ardennen) on mäestik Lõuna-Belgias, Luksemburgis ja Prantsusmaal. Ta on Reini Kiltkivimäestiku jätkuks.
Ardennid on andnud nime Ardennesi departemangule.
Guajaav

Guajaav on hariliku guajaavipuu (Psidium guajava, kuulub mürdiliste sugukonda) vili.

Vilja ehitus

Guajaavid on marjalaadsed viljad, mis meenutavad väliskujult pirni. Toorete guajaavide väliskest on roheline, valminud viljadel aga kollakasroheline. Viljaliha on valkjas või punakas ning sisaldab palju kareda koorega seemneid.

Kasutamine

Värskete guajaavide maitse on meeldivalt hapukas ja väga aromaatne. Nende tähtsus tõusis puuviljade hulgas oluliselt pärast seda, kui avastati, et viljad sisaldavad rohkesti C- jaA-vitamiini.
Peale värskelt tarbimise valmistatakse guajaavidest mahla, džemmi, marmelaadi jm.
Tammiku vald (Jõhvi kihelkond)

Tammiku vald (saksa keeles Eichenhain) oli vald Virumaal Jõhvi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Jõhvi vallaga.
Võru Katariina kirik

Ajalugu ja arhitektuur

Katariina II kinkis vastasutatud kreisilinna Võru luteriusu kiriku ehitamiseks 28 000 hõberubla. Kirik ehitati 1788–1793 arhitektuurilise dominandina turuväljaku äärde. Arhitekt oli arvatavasti Christoph Haberland Riiast. 
Kirik on ühelööviline. Tal on raskepärane läänetorn. See on liigendatud barokselt, ta kitseneb astmeliselt. Torni otsas on kõrge püramiidikujuline telkkiiver. Läänefassaadil, mis avaneb linna keskväljakule, raamistavad peasissepääsu paarispilastrid ja kolmnurkfrontoon. Külgfassaadidel on petikpindades suured kaaraknad.
Kirik õnnistati sisse 24. juulil 1793 ja sai Aleksandria Katariina nime.
1879. aastal tehti kapitaalremont. Torn sai uue kiivri. Torni paigaldati nelja numbrilauaga kell. 
Hävinud on paljud algsed kujunduselemendid, näiteks vaasid läänefassaadil ja torni ülaosa nurkades, skulptuurid portaali kõrval kaarniššides ja barokne rinnatis külgfassaadide rustikaliseeni kohal.
Altaripilt kujutab Kristust ristil. See on kunstimälestisena kaitse all.
1910. aastal valmis orelimeistrite vendade Kriisade orel 2 manuaali ja 30 registriga.
1997. tunnistati kirik kultuurimälestiseks.
Kiriku kõrvale endise turuväljaku kohale rajati pärast Teist maailmasõda skväär. Praegu on seal Seminari väljak.
Agrokliimavööde

Agrokliimavööde on piirkond, kus on sarnased kliimatingimused põllumajanduse arenguks.
Agrokliimavöötmete piiride määramine põhineb agrokliima ressurssidel, mis sõltuvad piirkonna asukohast kliimavöötme ja loodusvöötme sees.
Çankaya Ülikool

Çankaya Ülikool (türgi keeles Çankaya Üniversitesi) on ülikool Ankaras.
Ülikool on asutatud 1997. aastal. Õppekeeleks on inglise keel.
Ülikoolis on tuhat töötajat ja 10 000 üliõpilast, kellest 1200 õpivad kõrghariduse teisel ja 550 kolmandal tasemel.
Segetaaltaim

Segetaaltaimed on iidsest ajast põllul koos kultuurtaimedega kasvanud umbrohud, mida inimene on tahtmatult levitanud. Mõnikord nimetatakse segetaaltaimeks ka kultuurtaime teise (s.o põhikultuurtaime) sees, nt rukis nisu sees.
Segetaaltaimedele on sageli omane, et kindel liik kasvab koos teatud põllukultuurtaimega, nt harilik rukkihein rukkiga, liivkaer kaeraga.
Igor Denissov

Igor Vladimirovitš Denissov (vene keeles И́горь Влади́мирович Дени́сов; sündinud 17. mail 1984 Leningradis) on endine Venemaa jalgpallur, poolkaitsja.
Suurema osa klubikarjäärist mängis ta Peterburi Zeniidis. Ta mängis ka Mahhatškala Anžis, Moskva Dinamos ja Moskva Lokomotivis.
Denissov lõi võiduvärava 2008. aasta UEFA karika finaalis jalgpalliklubi Rangers FC vastu. Zenit võitis mängu 2:0.
Ahja vald (Võnnu kihelkond)

Ahja vald (Gemeinde Aya) oli vald Võnnu kihelkonnas Tartumaal.
1939. aastal moodustati valla baasil uus Ahja vald.
Vallas on sündinud advokaat ja tööstur Oskar Rütli, pikaealine Liisi Vilt, sõjaväelane Paul Vent, jurist ja poliitik Albert Assor, sõjaväelane Tavid Kiljako, vaimulik Aadu Meeksi.
Abielulahutus

Eesti

Abielu saab lahutada perekonnaseisuasutuses abikaasade vastastikusel kokkuleppel. Abielu lahutatakse kohtus, kui abikaasad vaidlevad abielu lahutamise või lahutusega seotud asjaolude üle (lapsi, ühisvara jagamist, elatise väljamõistmist vms puudutavad vaidlused).

Soome

Abielulahutuse võivad algatada mõlemad abikaasad koos või üks abikaasa üksi. Kui lahutust taotleb ainult üks abikaasa, saadab kohus taotluse teisele abikaasale teadmiseks. Abielu lahutatakse ka juhul, kui teine abikaasa on selle vastu. Võimalik on valida ka vabatahtlik pereasjade korraldamine ilma kohtuprotsessita.
Dmitri Muratov

Dmitri Andrejevitš Muratov (vene keeles Дмитрий Андреевич Муратов; sündinud 30. oktoobril 1961 Kuibõševis Vene NFSV-s) on vene ajakirjanik.
Ta on ajalehe Novaja Gazeta üks asutajaid ja aastatel 1995–2017 oli selle peatoimetaja. 2017. aasta novembrist on ta Novaja Gazeta direktorite nõukogu esimees, samuti toimetuse redaktsiooninõukogu esimees.
2004. aastast on ta poliitilise partei Jabloko liige.

Haridustee ja töökäik

Muratov lõpetas 1983. aastal Kuibõševi Riikliku Ülikooli.
1993. aastal oli ta ajalehe Novaja Ježednevnaja Gazeta (1996. aastast Novaja Gazeta) asutajaid. 1994. aasta detsembrist 1995. aasta jaanuarini oli ta ajalehe sõjakorrespondent Tšetšeenias. 1995. aasta veebruaris valiti ta ajalehe peatoimetajaks.
Aastatel 1997–2000 tegutses ta ühtlasi saatejuhina televisioonis.

Tunnustus

2013 otsustati talle anda Maarjamaa Risti III klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd ajakirjanikuna ja sõnavabaduse kaitsjana.
Janīna Kursīte-Pakule

Janīna Kursīte-Pakule (sündinud 2. märtsil 1952 Arendoles) on Läti kirjandusteadlane ja poliitik, 2008. aastast alates Läti Seimi liige. Kuulub ühendusse Rahvuslik Liit "Kõik Läti eest!" – "Isamaale ja Vabadusele/LNNK". 2011–2014 kuulus erakonda Ühtsus.
Ta õppis 1970–1974 Tartu Ülikoolis ja 1974–1976 Läti Ülikoolis.
1996. aastast alates on ta Läti Ülikooli professor. 1999–2007 oli ta filoloogiateaduskonna dekaan.
Janīna Kursīte-Pakule oskab eesti keelt.
6. novembril 2018 andis ta Seimis ametivande liivi keeles.
Alusmets

Alusmets on nende metsa taimede üldnimetus, mis kasvavad puurinnet moodustavate puude varjus. Alusmets koosneb põõsastest ja nendesse liikidesse kuuluvatest madalatest puudest, mis ei suuda kasvada puurinnet moodustavate puude varjust välja.
Laialehistes ja segametsades koosneb alusmets kõige sagedamini sarapuust, kikkapuust, türnpuust, kadakast, pihlakast ja vaarikast, aga taigas kasvavad seal lepp, vaevakask ja kääbuspaju. Kirsskontpuu ja astelpõõsas kuuluvad samuti alusmetsa.
Alusmetsa jõuab palju vähem valgust kui puurindesse. Sellepärast peavad alusmetsa taimed varju taluma ja suutma fotosünteesida piiratud valgustuse tingimustes. Mõnd tüüpi lehtmetsades puhkevad puurindes lehed 1-2 nädalat hiljem kui alusmetsas ning see annab alusmetsa taimedele võimaluse lühikese aja jooksul täisvalguses fotosünteesida. Seda aega peavad alusmetsa taimed kasutama ka selleks, et toetada oma süsinikutasakaalu kogu aasta jooksul.
Alusmetsas on niiskus sageli kõrgem kui selle kõrval olevatel väludel. Puude võrad peavad kinni päikesekiirgust, mistõttu õhutemperatuur ja järelikult aurumine on alusmetsas väiksemad. Suurem niiskus võimaldab alusmetsas seentel ja teistel niiskuselembestel liikidel kasvada.
Veekogude kallastel kinnistab alusmets oma juurestiku abil pinnast, takistades selle ärauhtumist.
Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaat

Eesti NSV SARK, 1944–1946

5. märtsil 1946 toimunud V NSVL Ülemnõukogu Presiidiumi, Rahvakomissaride Nõukogu ja NLKP KK ühispleenumil otsustati ümber nimetada Rahvakomissariaadid Ministeeriumiteks. 
20. märtsil 1946 võeti vastu ENSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus ning 25. märtsil 1946 muudeti ka Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaat Eesti NSV Siseasjade Ministeeriumiks ehk Eesti NSV Siseministeeriumiks.
Eesti NSV siseasjade rahvakomissariaadi taasformeerimisega hakati tegelema detsembris 1943, kui ellujäänud SARK-i töötajad koondati Moskva-lähedastesse rajoonidesse.
17. veebruaril 1944 kinnitati Eesti NSV SARK-i koosseisud.
Makedooniakeelne Vikipeedia

Makedooniakeelne Vikipeedia (makedoonia keeles Македонска Википедија) on Vikipeedia makedooniakeelne versioon.
Makedooniakeelne Vikipeedia sai alguse 2003. aasta septembris.
Seal on 101963 artiklit, millega see on artiklite arvult 62. keeleversioon.
1. mail 2019 ületas makedooniakeelse Vikipeedia artiklite arv 100 000 piiri.
Uhhuduur

Reisid

Ulaanbaatar (Mongoolia)– Katmandu (Nepal), juuni–september 2002
Katmandu (Nepal) – Teheran (Iraan), aprill–juuli 2007
Teheran (Iraan) – Addis Abeba (Etioopia), detsember–veebruar 2011
Addis Abeba (Etioopia) – Swakopmund (Namiibia), juuli–oktoober 2014
Punta del Este (Uruguay) - Lima (Peruu), juuni-august 2018
Vjatšeslav Bajuk

Vjatšeslav Bajuk (sündinud 2. aprillil 1982) on Eesti kurjategija, kellele on Eestis mõistetud 20-aastane vangistus ühe naise (sünoptik Krista Odakivi) tapmise ja teise tapmiskatse eest pesapallikurikaga pekstes Tallinna südalinnas. Kuritegu pälvis Eesti meedias suurt tähelepanu, otsingute ajal kujunes kurjategija hüüdnimeks "kurikamõrvar".
Harju Maakohtu 21. märtsi 2011 otsusega tunnistati Vjatšeslav Bajuk süüdi mõrvas, mõrvakatses, vägistamises ja joobes juhtimises.
Vjatšeslav Bajuk tunnistas kohtus üles ühe naise tapmise ja joobes juhtimise. Kaitsja hinnangul polnud aga piisavalt tõendatud, et Odakivi surm saabus julmal ja piinaval viisil. Teistes süüdistuspunktides (teise naise mõrvakatse ja vägistamises) Bajuk end süüdi ei tunnistanud. Prokuröri sõnul "tunnistas Bajuk eeluurimisel üldjoontes oma süüd kõigis kuriteoepisoodides".

Elulugu

Bajuk sai põhihariduse Tallinna Mustamäe Reaalgümnaasiumis ning lõpetas Tallinna Teeninduskooli. Mehe viimane töökoht enne vahistamist oli restoran Korsaar, kus ta töötas alates 2008. aastast kokana. Bajukil oli naine ja väike laps.
Töökaaslased ja pereliikmed iseloomustasid Bajukki positiivselt, hella ja hooliva inimesena, kes ka kodutülide korral piirdus rääkimisega ning mõnikord harva juues muutus pigem leebeks.
Enne vahistamist mõrvakahtluse alusel oli Bajukil politseiga kokkupuuteid kahel korral. 2009/2010. aasta uusaastaööl üritas ta Harjumaal Kloogal oma autos hääletajat vägistada. Kuna kuritegu piirdus katsega, lasti varem karistamata mees vabaks. 17. juuli 2010 varahommikul tekkis Bajukil Tornide väljakul purjuspäi tüli kojamehega, kes kutsus politsei; patrull vestles Bajukiga ning lasi tal koju minna.

Kuritegu

23. novembril 2009 ründas Vjatšeslav Bajuk kella 7.20–7.45 vahel Tallinnas, Schnelli tiigi läheduses kahte naist ja peksis neid pesapallikurikaga. 
Esimene ohver, julmalt läbi pekstud Eesti Meteoroloogia ja Hüdroloogia Instituudi meteoroloog Krista Odakivi suri 25. novembri õhtul Põhja-Eesti Regionaalhaiglas. Teine ohver pääses eluga, sest kannatanul õnnestus inimeste juurde joosta. Kurjategija põgenes sündmuskohalt, jättes kurika maha. Kriminaalmenetluse käigus 2010. aastal tunnistas Vjatšeslav Bajuk uurijale, et kuriteole viis teda "üldine viha naiste vastu".

Uurimine ja kriminaalasja menetlus

Kuriteost Vjatšeslav Bajuki vahistamiseni kulus üheksa kuud. Uurimise käigus võeti sadakonnalt isikult DNA-proove, Raul Koppelmaa juhitav Põhja politseiprefektuuri mõrvarühm analüüsis 1200 tundi valvekaamerate videoid ja 2,75 miljonit telefonikõnet.
27. augustil 2010 vahistati Bajuk Harju maakohtu loaga, süüdistatuna naisterahva vägistamises Tallinna–Klooga maanteel 1. jaanuaril 2010. Mõlemat kuritegu ühendasid leitud DNA-proovid. 
Lisaks süüdistati meest mootorsõiduki Audi A6 alkoholijoobes juhtimises Tallinnas Raua tänaval 4. juunil 2010.
Kriminaalasja menetlesid kohtueelselt Põhja ringkonnaprokuratuur ja Põhja Politseiprefektuur.