google/wiki40b huggingface dataset:
Tarbimislaen

Tarbimislaenud on eraisikule antav laen, mille eesmärk on tarbimine, näiteks mööbli või kodutehnika ost.
Tarbimislaen võimaldab teha suuremaid kulutusi, mille jaoks inimesel pole laenamise hetkel raha: osta kodutehnikat, käia reisimas või teha remonti. Tehtud kulutused tuleb ajapikku laenuandjale koos intressiga tagasi maksta, selle poolest sarnaneb tarbimislaen laenuvõtja seisukohalt liisinguga. Traditsioonilistest laenutüüpidest erineb tarbimislaen nii oma suuruse poolest – tarbimislaenud on suhteliselt väikesed – kui ka selle poolest, et sel pole üheselt määratletud otstarvet (erinevalt näiteks autoliisingust või kodulaenust).
Tarbimislaenu intressimäär on madalam kui kiirlaenudel, ent siiski kõrgem kui kinnisvaralaenudel. Laenu täpne suurus ja tagastamise tähtaeg ning intressimäär sõltub teenusepakkujast, taotleja sissetulekutest, kohustustest ning tihti ka varasemast maksekäitumisest. Intressimäärade võrdlemisel on oluline mõista, kas intressimäär on laenu algsummalt või laenujäägilt. Seetõttu on objektiivsem hinnata tarbimislaene krediidi kulukuse määra alusel. Krediidi kulukuse määr võtab arvesse kõik teadaolevad laenuga seotud kulud, sealhulgas intressikulu ja ülejäänud laenuga seotud kulud, mida klient on kohustatud tasuma.
Eestisse jõudsid tarbimislaenud 2000. aastate majandusbuumi ajal.
Olav Osolin

Olav Osolin (sündinud 13. novembril 1953 Tallinnas) on eesti  reklaamikorraldaja ja endine ajakirjanik. 
Aastal 1977 lõpetas ta Tartu ülikooli eesti filoloogia alal ajakirjanduse eriharus. 
Aastatel 1977–1981 töötas ta Eesti Raadios ajakirjanikuna, aastast 1981 töötab reklaaminduses. Aastatel 1982–1988 töötas ta Eesti Reklaamfilmis ja 1988–1991 ettevõttes ERF Video SP. Aastatel 2007–2011 oli ta reklaamiagentuuri Zavod BBDO üks omanikke ja ühtlasi agentuuri juhataja.
Aastatel 1998–1999 oli ta Eesti Reklaamiagentuuride Liidu president.
Erinevatel hooaegadel TV3 saate "Su nägu kõlab tuttavalt" kohtunik. 
2017. aastal mängis põnevusseriaalis "Merivälja".
Olav Osolin lööb igapäevaselt kaasa ka Retro FM hommikuprogrammis "Ärkamisaeg" kus tal kell 8:40 on omanimeline rubriik muusikaajaloost, milles ta vaatab tagasi päeva muusikasündmusele.
Gorki-nimeline Primorje draamateater

Gorki-nimeline Primorje Krai Akadeemiline Draamateater (vene keeles Приморский краевой академический драматический театр имени Горького) on teater Vladivostokis.
Teater asub aadressil Svetlinskaja tänav 49. Teater asutati 1931. aastal. 1997. aastal sai teater akadeemiliseks.
Teatri kunstiline juht 1984. aastast on Jefim Zvenjatski. Teatris mängivad teiste seas Larissa Belobrova, Jevgeni Gorenko, Aleksandr Zaporožets, Irina Lõtkina, Natalja Muzõkovskaja, Jana Mälk, Anna Nikitina, Svetlana Salahhudinova, Vladimir Sergijakov, Aleksandr Slavski, Valentin Zaporožets ja Nikolai Timošenko.
Varem on teatris lavastajana töötanud teiste seas Arkadi Nadeždov, Ivan Jefremov, Nikolai Bondarev ja Jefim Tabatšnikov; näitlejatest on tuntumad Grigori Antošenkov, Nikolai Kolesnikov, Nikifor Kolfidin, Jelena Pajevskaja, Andrei Prisjažnjuk, Vadim Mälk, Semjon Strugatšjov ja Tatjana Daniltšenko.

Teatrisisene auhind

Primorje akadeemiline draamateater asutas parimate näitlejatööde esiletõstmiseks Vadim Mälgu nimelise teatripreemia.
Jad Fair

Biograafia

Our Band Could Be Your Life: Scenes from the American Indie Underground 1981–1991 – Michael Azerrad (Paperback – 2002)
Käsitöö

Käsitöö on tarbe- ja iluesemete valmistamine käsitsi, lihtsaid tööriistu kasutades. 
Enne tööstuslikku pööret ja vabrikutööstuse kujunemist valmistati kõik esemed sisuliselt käsitööna. Elukutselised käsitöölised, kes ei valmistanud asju üksnes oma tarbeks, vaid ka vahetuseks ja müügiks, tekkisid arvatavasti koos metallide sulatamise leviku ja linnadega. Eestiski tekkisid käsitöölised seoses linnade arenguga. Keskaja Euroopas reguleerisid käsitööliste tegevust tsunftid ja gildid ning nende reeglid. 
Sageli jaotatakse käsitöid meeste ja naiste töödeks. Eestis olid traditsioonilised meeste käsitööd metalli, puidu ja savi töötlemine ja vitspunumine, aga naiste käsitööd kanga ja silmuskudumine, õmblemine, heegeldamine ja tikkimine.
Käsitööstuskoda oli käsitööstuse alal tegutsevate isikute kutseesindus Eestis. See asutati 1935. aastal ja likvideeriti 1940.
Tänapäeva arenenud riikides on levinud käsitöö meelelahutuse ja ajaviitena või massitiraažis tööstustoodangust taotluslikult erinevate unikaalesemete valmistamisena enda tarbeks või müügiks. Selline käsitöö piirneb tihedalt kunstiga. Käsitöös kasutatakse tihti traditsioonilisi töövõtteid, tööriistu ja kujunduselemente, kuid neid võidakse ka ühendada tänapäevastega.

Käsitööalad

Heegeldamine - Kudumine - Kullassepatöö - Maalritöö - Nõelumistehnika - Pottsepatöö - Sepatöö - Silmuskudumine - Tikkimine - Tisleritöö - Viltimine - Õmblemine
ELKNÜ Keskkomitee

ELKNÜ Keskkomitee ja propaganda

ELKNÜ Keskkomitee andis välja 1940. aastal natsionaliseeritud ajalehe Päevaleht asemel ELKNÜ KK häälekandjat Noorte Hääl ja ajakirja Noor Leninlane. 1950. aastast anti välja ka ajalehte Molodjož Estonii (Молодежь Эстонии) ja Säde (Искра).

Ajalugu

Eestimaa Leninliku Kommunistliku Noorsooühingu asutamisaastaks loeti selle tegutsemise ajal 1920. aastat, kui Tallinnas asutati Üle-Eestimaaline Noorproletaarlaste Ühing, mis luges end Kommunistliku Noorsoointernatsionaali sektsiooniks ja mis suleti 1921. aastal riigivastase tegevuse tõttu.
Charles-Orland

Charles-Orland (11. oktoober 1492 Plessis-lez-Tours – 16. detsember 1495 Amboise) oli Prantsusmaa dofään kogu oma lühikese elu jooksul.
Tema vanemad olid kuningas Charles VIII (1470–1498) ja kuninganna Bretagne'i Anne (1477–1514). 
Ta suri 3-aastaselt leetritesse ja maeti koos oma noorema venna ja järgmise dofääni Charles'iga (kes elas 8. septembrist kuni 2. oktoobrini 1496) Tours'i katedraali.
Luke Pritchard

Luke Pritchard (sündinud 2. märtsil 1985 Worthingis) on briti muusik.
Ta on briti popansambli The Kooks laulja ja kitarrist.
Howardi maakond (Arkansas)

Ajalugu

Maakond moodustati 1873. aastal.
Suure-Jaani Gümnaasium

Suure-Jaani Gümnaasium on gümnaasium Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Suure-Jaanis.
Gümnaasiumi nime kannab aastast 1996. Enne seda kandis nime Suure-Jaani Keskkool.
Gümnaasiumi lähedal asub Suure-Jaani Gümnaasiumi staadion.
Tähtnimetus

Ajalugu

6. sajandi filosoof Boëthius kasutas klassikalise ladina tähestiku esimest 14 tähte nootide nimetamiseks kahe oktaavi ulatuses, sest see ulatus oli tolle aja muusikas tarvitusel. Need tähed olid a, b, c, d, e, f, g, h, i, k, l, m, n, o (j jõudis tähestikku alles 16. sajandil). Need tähistasid noote tänapäevase süsteemi järgi suure oktaavi a-st esimese oktaavi g-ni.
Kui hiljem laiendati ulatust kolmele oktaavile, hakati kasutama korduvat järjestust a-st g-ni. Esimest oktaavi tähistasid suurtähed (A, B, ..), teist oktaavi väiketähed (a, b, ...) ja kolmandat kahekordsed väiketähed (aa, bb, ...).
Kromaatilise helirea ülejäänud viis heli (nn klaveri mustad klahvid) lisandusid järk-järgult. Esimesena hakati märkima b madaldust, sest see tuli ette teatud laadides, kus taheti vältida dissonantset tritooni. Noodikirjas hakati madaldatud b-d märkima "ümmarguse b-ga" (b rotindum; sellest arenes hiljem madaldusmärk bemoll, ♭) ja seni b-ga märgitud nooti "nurgelise b-ga" (b quadratum; sellest arenes hiljem märk bekarr, ♮). Paljudes maades (nt Saksamaal ja Põhjamaades), asendus "nurgeline b" h-ga, kas saksakeelse sõna hart ('kõva, karm') tõttu või lihtsalt sarnasuse pärast.
Tänapäeval on oktaavi esimeseks noodiks c, sest sellelt algab lääne muusikas kõige levinum helirida, duur. C-duur on ainus duur, mis koosneb alushelidest.
Haljala Püha Mauritiuse kogudus

EELK Haljala Püha Mauritiuse kogudus on luterlik kogudus Haljalas.
Kogudus kuulub EELK Viru praostkonda.
Koguduse õpetaja on Margit Nirgi, organist Ahti Bachblum. Juhatuse esimees on Virve Kaldma.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 10.00 Haljala kirikus.
Hännasäär

Hännasäär on maasäär Saare maakonnas Muhu vallas Kessulaiu lõunatipus.
Sääre koordinaadid on 58° 38′ N, 23° 26′ E.
Kemijärvi linn

Ajalugu

Kemijärvi esimene alaline elanik oli Paavali Halonen, kes kolis sinna koos oma naise Annaga 1580. aasta paiku Oulu kandist Niskakyläst. Neil oli kolm poega Paavo, Olli ja Pekka Halonen. Nende talu piirkonda nimetatakse tänapäeval Halosenrannaks. Sel ajal ei olnud see kant enam saamidega asustatud, kuid läheduses asub saamide iidne ohvripaik Ämmänvaara.
Kemijärvi linn tekkis 1957, kui Kemijärvi kirikuküla ja mõned lähedalolevad asulad eraldati Kemijärvi vallast ja nimetati linnaks. 25. novembril 1960 sai Kemijärvi linn oma vapi. 1973 ühendati Kemijärve linn ja vald uuesti ning saadud omavalitsusüksus nimetati Kemijärvi linnaks.
Kuni 2006. aastani väljus Kemijärvilt kiirrong, mis sõitis öö otsa ja jõudis hommikul Helsingisse. Rong võeti käigust ära 2006. aastal, kui Soome Raudtee teatas, et uued magamisvaguniga rongid ei saa sõita elektrifitseerimata raudteel, nagu need Rovaniemest põhja pool on.
1963–2008 asus Kemijärvil Stora Enso tselluloositehas.
Kemijärvil on kolm sõpruslinna. Need on Kandalakša (Venemaa), Sōbetsu (Jaapan, alates 1993) ja Vardø (Norra).

Linnaosad

Kemijärvi linnaosad on Alakylä, Halosenranta, Hyypiö, Isokylä, Javarus, Joutsijärvi, Juujärvi, Kostamo, Leväranta, Luusua, Perävaara, Räisälä, Soppela, Tapionniemi, Tohmo, Vuostimo, Ylikylä, Lehtola, Sipovaara, Särkikangas ja Kallaanvaara.
Kollane karikakar

Maa-alune osa

Kollane karikakar on kahe- või mitmeaastane rohttaim. Taime risoomil on palju narmasjaid ja harunevaid lisajuuri.

Vars

Kollase karikakra vars on kas tõusevas või püstises asendis ning kaetud lühikeste karvadega. Varsi on nii harunemata kui ülemises osas harunenud. Varred võivad kasvada kuni 50 cm kõrguseks.

Leht

Lehed on sügavalt kaheli sulgjalt jagunenud. Lehed on tihedalt lühikeste karvadega kaetud vaid lehe alumisel küljel. Lehe ülaküljel võime leida ainult üksikuid karvu. Hõredama karvastuse tõttu on kollase karikakra lehed tumerohelised. Taime alumisel küljel paiknevad tihedalt karvased rootsutud lihtlehed. Lehehõlmad on süstjad. Leheservad on terveservalised või vahel üksikute saagjate või sügavamate sisselõigetega. Lehtede pikkus on kuni 7 cm ja laius kuni 4 cm.

Õis

Karikakarde õied on üpris väikesed ja nad on koondunud suuremasse korvõisikusse, mille läbimõõt on kuni 4 cm. Nende õisikud koosnevad kahesugustest õitest. Õisiku keskel on kollased putkõied, kus on olemas nii tolmukad kui emakad ja seetõttu nimetatakse neid mõlemasugulisteks õiteks. Õisiku serval asuvad pikad lamedad tumekollased keelõied. Kuna tolmukad on nendes oma algse ülesande kaotanud, nimetatakse neid ühesugulisteks emasõiteks.

Vili

Viljaks on 2 mm pikkused seemnised, mis on tume- või kollakaspruunid. Ristlõikes on nad rombikujulised ning tipul on kitsas kilejas ääris. Viljade valmimisaeg on septembris.

Taime kasvukohad

Kollane karikakar on levinud peaaegu kogu Euroopas, eriti massiliselt Skandinaavias. Eestis on see taim levinum kui valge karikakar, eriti Põhja-Eestis. Kollane karikakar kasvab enamasti umbrohuna ristiku- ja kesapõldudel. Samuti võime teda näha kruusastel teeservadel ja metsalagendikel, harva ka looduslikel rohumaadel, aasadel.

Kasvatamine ja paljunemine

Kollane karikakar tuleb istutada võimalikult päikselisse kasvukohta. Taim eelistab liivast, vett läbilaskvat pinnast, kuid võib kasvada ka kruusases ja kivises pinnases. Taim on vähenõudlik ning talub ka põuda. Kollane karikakar õitseb juulist septembrini.
Taim paljuneb seemnetega isekülvi teel, kuid võib levida ka vegetatiivselt risoomi abil, kui mullaharimisel juured tükelduvad.

Üldine kasutusala

Kuigi kollast karikakart peetakse põlluumbrohuks, sobib ta oma kaunite õisikute tõttu väga hästi iluaedadesse. Õitsemise ajal on taim väga dekoratiivne ning sobib hästi lõikelilleks.
Kollase karikakra iseloomulik lõhn peletab mitmeid putukaid, mistõttu saab taimest valmistada putukamürki, mida vanad eestlased oskasid ära kasutada.
Kollase karikakra õisikust saab valmistada ka sidrunkollast värvainet, et riideid värvida. Seda on kasutatud sellel eesmärgil keskajast. On palju teisi aiataimi mis tekitavad kollast värvi, kuid kollast värvi karikakar on olnud värvijate eriline lemmik, sest isegi taime lehed annavad kollast värvi.

Kasutamine meditsiinis

Kollast karikakart on kasutatud ka ravimtaimena. Tervet taime kasutatakse, et maha suruda lihasspasme. Õitest või kogu taimest saab teha teed.
Õisi kasutatakse näiteks teena maksa ja sapiteede puhastamiseks sapikivide korral.
Taime lehti hõõrutakse putukahammustustele.
Christian III (Pfalz-Zweibrücken)

Elu

Christian sündis Strasbourg'is. Ta oli pfaltskrahv Christian II ainus täisikka jõudnud poeg.
Ta alustas oma karjääri aastal 1697 Prantsuse sõjaväes ja võttis üle Alsace'i rügemendi. Aastal 1699 päris ta oma emalt Rappoltsteini krahvkonna. Aastal 1702 sai temast välimarssal ja aastal 1704 edutati ta kindralleitnandiks. Ta paistis sõjaliselt silma Oudenaarde lahingus aastal 1708.
Aastal 1717 suri tema isa. Ta lahkus sõjaväest ja võttis üle Zweibrücken-Birkenfeldi valitsemise, mis oli väike osa Sponheimi krahvkonnast. Aastal 1731 suri lastetuna Zweibrückeni pfaltskrahv Gustav Samuel Leopold ja Christian III päris tema territooriumi. Tema sugulased olid vastu, kuid Mannheimis 24. detsembril 1733 sõlmitud lepingus Pfalzi kuurvürsti Karl III Philippiga sätestati, et Christian saab Pfalz-Zweibrückeni.
Ta suri Zweibrückenis ja maeti Alexanderskirchesse.
Valve (eesnimi)

Valve on eesti naisenimi.
Eesnimi Valve tuli kasutusele "Sirvilaudade" nime-ettepanekuna 1916. aastal. Oskar Kallase 1921. aastal ilmunud raamatus "120 uut ristinime" mainitakse Valvet juba pruugitava nimena. Suurima esinemissageduse saavutas Valve aastatel 1934–1935, seejärel muutus vähehaaval harvapruugitavaks eesnimeks.
Bušmanid

Bušmanid ehk sanid on sani keeli kõnelevad rahvad Lõuna-Aafrikas.
Sanide asualad on Botswanas, Namiibias, Angolas, Sambias, Zimbabwes, Lesothos ja Lõuna-Aafrika Vabariigis. Sanide koguarvu hinnatakse umbes sajale tuhandele, neist üle poole elab Botswanas.
Bušmanid on traditsiooniliselt olnud poolrändava eluviisiga kütid-korilased. 20. sajandil läksid nad valitsuse moderniseerimisprogrammide tõttu üle põllupidamisele.
Bušmanid on olnud tähtsaks uurimisobjektiks antropoloogidele ja geneetikutele.
Anna Czerwińska

Anna Czerwińska (sündinud 10. juulil 1949 Varssavis) on poola alpinist.
Ta on mägironija, kes on tõusnud 8 üle 8000 meetri kõrguse mäe tippu. Ta on teine poolatar Wanda Rutkiewiczi järel, kes on seisnud Džomolungma tipul.
Ta on kirjutanud alpinismi teemal mitu raamatut.

Haridustee ja töökäik

Ta lõpetas Varssavi Meditsiiniakadeemia farmaatsia teaduskonna. Pärast kolm aastat kestnud õpinguid doktorantuuris kaitses ta doktorikraadi farmaatsia alal. Õpitud erialal töötas ta lühikest aega. 
Praegu on ta ettevõtja, kes impordib Indiast rõiva- ja juveelikaupu.

Alpinism

Ta harrastab mägironimist 1969. aastast. 
1977. aastal tõusis ta koos Krystyna Palmowskaga Matterhorni tippu põhjaseina kaudu. Järgmisel aastal ronis ta jälle Matterhorni põhjaseinal, seekord tõusis ta koos Krystyna Palmowska, Irena Kęsa ja Wanda Rutkiewicziga esimeste naistena Matterhorni tippu põhjaseina kaudu talvisel perioodil.
Aastatel 1995–2000 ronis ta esimese poolatarina Seitsme tipu klubi kõigile eri paigus asuvaile mäetippudele.

Tõusud kaheksatuhandelistele

1975. aastal võttis ta osa Poola Karakorami ekspeditsioonist Gasherbrumi mäemassiivi. 1980. aastal üritas tõusta Kanchenjungale (8586 m), kuid tippu ei jõudnud. Ka teisel katsel 1990. aastal, kui ta juhtis ekspeditsiooni, tipputõus ebaõnnestus.
1986. aastal üritas ta tõusta Karakoramis maailma kõrguselt teisele mäele K2 (8216 m), kuid kõrgusel 8200 m oli sunnitud tagasi pöörduma. See oli tema kolmas tõusukatse sellele mäele (varasemad aastatel 1982 ja 1984).
Marians Pahars

Marians Pahars (sündinud 5. augustil 1976; Tšornobai, Tšornobai rajoon, Tšerkassõ oblast, Ukraina NSV) on läti jalgpallitreener ja endine Läti jalgpallikoondise ründaja.
Läti rahvuskoondises mängis Pahars aastatel 1996–2007 75 korda ja lõi 15 väravat. Debüüt koondises toimus 12. märtsil 1996, kui kohtuti Küprosega ja kaotati 0:1. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 17. veebruaril 1997 mängus Poolaga, mis kaotati 2:3.
Aastatel 2013–2017 oli ta Läti jalgpallikoondise peatreener. Alates 2018. aastast on ta Läti kõrgliiga klubi FK Jelgava peatreener,

Isiklikku

Marians Pahars on 176 cm pikk ja kaalub 70 kg.
Suriname lipp

Suriname lipp on Suriname Vabariigi riigilipp.
Lipp koosneb viiest horisontaalsest triibust, mille värvid on roheline, valge, punane, valge, roheline ja laiuste suhe vastavalt 2:1:4:1:2. Punase triibu keskel on suur kollane viieharuline täht. Täht sümboliseerib etniliste rühmade ühtsust, punane värv edasiminekut ja armastust, roheline lootust ja viljakust, valge rahu ja õiglust.
Lipp võeti kasutusele Suriname iseseisvumisel 25. novembril 1975.

Varasem lipp

Aastatel 1959–1975 oli Suriname lipuks valge plagu, millel oli ellipsiga ühendatud viis erivärvilist viieharulist tähte, mis sümboliseerisid Suriname etnilisi rühmi.
Santiago de los Caballeros

Ajalugu

Linna asutas Christoph Kolumbus 1495. aastal Yaque del Norte jõe kaldale.
Santiago de los Caballeros on korduvalt olnud lühikest aega Dominikaani Vabariigi pealinn.
Cimarroni maakond

Ajalugu

Enne seda, kui USA Kongress võttis 1890 vastu Oklahoma organiseerimise seaduse, oli Cimarron osa eikellgimaast, mida nimetati ka avalikuks maaribaks. Valitsusstruktuure seal ei olnud ja see meelitas sinna palju kurjategijaid.
1890 moodustati Oklahoma territooriumi koosseisu kuuluv Beaveri maakond, kuhu arvati ka praegune Cimarroni ala. Mitteametlikult hakati seda maakonda kutsuma Oklahoma pannikäepidemeks. Moodustamise ajal oli Beaveri maakonnas kõigest kaks asulat, kummaski alla 100 elaniku.
1907 moodustati Oklahoma osariik. Samal aastal jagati Beaveri maakond kolmeks: läänepoolseks Cimarroni, keskmiseks Texase ja idapoolseks Beaceri maakonnaks. Cimarroni maakonna keskuse asukohaks kandideerisid 7 asulat, mille seast järgmisel aastal valiti Boise.
Raudteeühendus jõudis sellesse Oklahoma osasse hilja. Esimese raudteeliinina ehitati 1925. aastal läbi Cimarroni maakonna Elkhart and Santa Fe Railway haruliin Elkhartist Kansases.
Cimarroni majanduses on alati tähtsal kohal olnud põllumajandus ja karjakasvatus. Põldudel kasvatati peamiselt nisu ja sorgot. 1930. aastatel anddis maakonna põllumajandusele tugeva löögi Tolmukausiga kaasnenud liivatormid, aga sellest ajast on majandus taastunud. 1950-ndail võeti kasutusele nafta ja maagaasi maardla ning 1959 rajati Keyesi sellega kaasnev heeliumi tootmise ettevõte. 2000. aasta seisuga oli Cimarron kõigist Oklahoma maakondadest keskmise sissetuleku poolest 9. kohal.
Cimarron on üks Oklahoma 25 maakonnast, kus kehtib kuiv seadus.
Alates 1960. aastast on Cimarronis võitnud kõik presidendivalimised Vabariikliku Partei kandidaat – ühe erandiga: 1976 võitis Jimmy Carter. Sellest peale on demokraatide valijate arv järjest vähenenud ja 2016. aastal hääletas Hillary Clintoni poolt rekordvähe inimesi: ainult 6,6% ehk alla 100 valija.
Wilhelm Reinhold Heinrich Girgensohn

Wilhelm Reinhold Heinrich Girgensohn (28. september / 10. oktoober 1835 Mazsalaca – 9. detsember / 22. detsember 1902 Rapla) oli Eesti vaimulik.
Girgensohn õppis Riias gümnaasiumis ja aastatel 1855–1859 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta koduõpetajana. Prooviaastal oli ta Pärnus ja Audru Püha Risti koguduses. Ordineeriti 2. veebruaril / 14. veebruaril 1864 Riia Jakobi kirikus õpetajaks.
Sai pärast ordineerimist Liivimaa vikaarõpetajaks; 10. juulil / 22. juulil 1864 sai ta Eestimaa vikaariks. Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetajaks kutsuti ta 14. jaanuaril / 26. jaanuaril 1865, ametisse introdutseeriti 13. juunil / 25. juunil 1865. Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja oli ta aastatel 1865–1902. Saarte-Lääne praostkonna praostiks sai ta 2. novembril / 14. novembril 1872, Eestimaa konsistooriumi assessoriks sai ta aastal 1891.
Girgensohn andis välja rootsikeelse kooliraamatu "Skolbok".

Isiklikku

Tema isa Wilhelm Johann Friedrich Girgensohn oli Mazsalaca ja Matīši koguduste õpetaja, vanaisa Christian Reinhold Girgensohn oli Jaunpiebalga koguduse õpetaja, onu Otto Christoph Heinrich Girgensohn oli Apekalnsi koguduse õpetaja ning hiljem Tallinna Oleviste koguduse ülemõpetaja ja Tallinna konsistoriaalringkonna superintendent, teine onu Theodor Leonhard Girgensohn oli Bikernieki koguduse õpetaja, onupoeg Reinhold Ernst Leonhard Girgensohn oli Tallinna Oleviste koguduse ülemõpetaja, teine onupoeg Reinhold Carl Girgensohn oli Kroonlinna läti koguduse õpetaja ning hiljem Sigulda koguduse õpetaja, poeg Hermann Girgensohn oli Reigi, Rapla ja Novorossiiski koguduse õpetaja. Tema äi Woldemar Eugen Grohmann (samuti ka abikaasa vanaisa Justus Heinrich Grohmann) olid Türi Püha Martini koguduse õpetajad.
Kristo Rajasaare

Kristo Rajasaare (sündinud 21. oktoobril 1972) on ansamblite Kosmikud ja Metro Luminal trummar.
Muusikuteed alustas ta Järvakandis kooliansamblis Velled. Hiljem on ta mänginud veel ka ansamblites Jaxy ja No-Big-Silence (kuni 2007. aasta lõpuni).
Kristo Rajasaare on muu hulgas korraldanud festivali Rabarock ja Tallinn Music Weeki.
Alates 2014. aasta algusest on ta Raadio 2 peatoimetaja.
Eesti Gaidide Liit

Eesti Gaidide Liit (lühend EGL) on praegusel kujul aastast 1999 tegutsev noorteorganisatsioon.
Eesti gaidlus sai alguse 1919. aastal, mil tekkisid esimesed gaidiühingud. Aastal 1924 asutati Eestis Eesti Gaidide Malev. Nõukogude võimu oludes 1940. aastast gaidlus Eestis keelustati.
Eesti Gaidide Malev taasasutati 1989 ja samal aastal loodi ka Eesti Gaidide Ühendus. Aastal 1999 Eesti Gaidide Malev ja Eesti Gaidide Ühendus liitusid ning moodustati Eesti Gaidide Liit.
Aastast 2002 on Eesti Gaidide Liit rahvusvahelise gaidide organisatsiooni (WAGGGS, inglise keeles World Association of Girl-Guides and Girl-Scouts) liige.
Atonaalne muusika

Atonaalne muusika on muusika, millele on iseloomulik atonaalsus.
Nähtamatud Loomad

Nähtamatud Loomad on loomakaitseorganisatsioon, mis tegeleb põllumajandusloomade kaitsega Eestis. 
Organisatsiooni algatas sotsioloog ja loomakaitseaktivist Kristina Mering 2017. aasta suvel.
Organisatsiooni Nähtamatud Loomad eesmärgiks on pakkuda pragmaatilisi lahendusi, et vähendada ja ennetada loomade kannatusi ning tuua kaasa süstemaatiline sotsiaalne muutus ühiskondlikes hoiakutes ja valikutes. Ühingu peamiseks sihiks on tõsta loomade heaolu tähtsust ühiskonnas ning suurendada tarbijate teadlikkust loomatööstuste tagamaadest. 
MTÜ Nähtamatud Loomad kuulub organisatsiooni Open Cages ja koostöövõrgustikku Open Wing Alliance.

Tegevus

Oma tegevuses lähtub Nähtamatud Loomad efektiivse altruismi filosoofiast.
Ühingu Nähtamatud Loomad tegevuse hulka kuulub materjalide kogumine Eesti tööstusfarmide olukorra kohta, avalike ettekannete korraldamine, infomaterjalide levitamine, lobitöö, infolaudade ja -ürituste korraldamine ning koostöö teiste organisatsioonide ja ettevõtetega. Eesmärkide saavutamiseks korraldatakse ka avalikke teavitus- ja mõjutuskampaaniaid. 
Üks organisatsiooni mainekamaid tegevusi 2017. aastal oli Rimi jaemüügiketi puurikanade munade müügi vastane kampaania, mille lõppedes otsustas Rimi Baltic 2025. aastaks loobuda puurikanade munade müügist. Samal aastal alustati ka Taimse Teisipäeva kampaaniat ning igakuiste avalike ürituste korraldamist Tartus.
Loomakaitseorganisatsioone hindav Animal Charity Evaluators andis aastal 2017 koostöövõrgustikule Open Cages, mille üks liikmeid on MTÜ Nähtamatud Loomad, silmapaistva organisatsiooni auhinna.