Sławomir Mrożek

Sławomir Mrożek [mroožek] (pseudonüüm Damian Prutus; 26. juuni 1930 Borzęcin Brzesko maakonnas Krakówi lähedal – 15. august 2013 Nice) oli poola näitekirjanik, satiirik, karikaturist, följetonist, sketšide kirjutaja, novellist ja paljude lühijuttude autor.
Ta on tõenäoliselt nii Poolas kui ka välismaal kõige rohkem lavastatud poola näitekirjanik. Mrożek on aastaid olnud kõige populaarsem kirjanik Poolas koos Stanisław Lemiga. Tema teoseid on tõlgitud rohkem kui kümnesse keelde.

Elulugu

Mrożek õppis algul Krakówi ülikoolis arhitektuuri ja kunstiajalugu, samuti Idamaade filosoofiat.
1950 debüteeris ajakirjanikuna reportaažiga väljaandes Przekrój. 1950–1954 töötas Krakówi päevalehes Dziennik Polski, 1956–1958 nädalalehes Życie Literackie. 1959 asus elama Varssavisse. 1963. aastast elas Itaalias, 1968. aastast Pariisis, 1989. aastast Mehhikos. Alates 1996. aastast elab jälle Krakówis. On elanud ka Ameerika Ühendriikides ja Saksamaal.  
Mrożek on avaldanud karikatuure ja kolumne Poola suurimas päevalehes Gazeta Wyborcza. Tema esimesed karikatuurid ilmusid 1950 ning sellest ajast saadik on Mrożek regulaarselt avaldanud karikatuurikogumikke. Karikatuurid ja satiirilised lood tegid ta varakult väga tuntuks. Ta pilas nii kommunistliku režiimi aegse elu absurdsusi kui ka Poola mõttelaadi banaalseid romantilisi stereotüüpe. Poolakad ütlevad eriti absurdsete olmesituatsioonide kohta: "otse Mrożekilt võetud”. 
Et aastaid Prantsusmaal elanud Mrożek avaldas aastal (?) ajalehes Le Monde protestikirja Varssavi pakti maade vägede sissetungi vastu Tšehhoslovakkiasse ning otsustas ametlikult emigreeruda, siis keelati tema teoste avaldamine ja mängimine Poolas (keeld kehtis 1973. aastani) ja Nõukogude Liidus.

Looming

Mrożeki näidendid näitavad kõige lihtsamaid olukordi, inimeste skemaatilist käitumist. Ta demonstreerib selle koomilisust ja absurdsust. Mrożeki näidendeid on saatnud menu. Ta kasutab eksimatu huumorimeelega groteski, absurdi, hüperbooli, satiiri ja paroodiat. Samal ajal pikib ta oma teoseid motiividega, mis muudavad need mõistujuttudeks, valmideks või filosoofilisteks eksperimentideks. Nad lahkavad nii kommunistliku võimu aegse Poola ängistavaid olusid kui ka inimsuhteid, mis rajanevad manipuleerimisel. Ühe kriitiku järgi areneb Mrożeki teostes konflikt marionettidest intellektuaalide, ühiskonda teadlikult kujundavate ideoloogide ning toorele jõule lootvate juhmardite vahel. Tavaliselt langeb intellektuaal ideoloogide soove täitva juhmardi ohvriks. 
Mrożek debüteeris näitekirjanikuna 1956 näidendiga "Politsei", mis kujutas politsei, sealhulgas salapolitsei keskset rolli totalitaarses riigis. Et õigustada avalikkuse ja ülemuste silmis oma olemasolu, korraldab politsei opositsioonilise liikumise.
Mrożeki kõige kuulsam näidend on "Tango", bioloogiline ja psühholoogiline vaatlus totalitarismi tekkemehhanismidest. Selle näidendiga sai ta rahvusvaheliselt tuntuks. 
"Emigrandid", lavastuste arvu poolest teisel kohal olev Mrożeki näidend, on kirjutatud välismaal. See analüüsib kahte väljajäetuse vormi, kõrvutades poliitilise emigrandi idealistlikke mõttemustreid raha pärast kodumaalt lahkunud lihtsa emigrandi terve mõistusega. 1980. aastatel jätkas Mrożek näidendites "Suursaadik" ja "Portree" oma karakteriuuringuid, keskendudes üha enam psühholoogiale ning kasutades neid ajalooliste ja poliitiliste mehhanismide demonstreerimiseks.      
1990. aastatel kirjutas Mrożek näidendid "Armastus Krimmis" Vene impeeriumi langemisest, "Kaunis vaade" Balkani sõjast kahe eurooplase pilgu läbi, kes veedavad hooletult oma puhkust ühe endise Jugoslaavia riigi mererannas, ja "Kõrgeaulised", mis humoorikalt analüüsib usulist silmakirjalikkust. Kõik kolm annavad pildi 20. sajandi viimasest veerandist, väärtuste lagunemisest, genotsiidil põhinevast süsteemist. Kuigi teemad on väga tähtsad, ei esita Mrożek neid otse, vaid väändes. Sõda muutub turistidele tüütuseks ja totalitarismi viimsete päevade kaos on vastupandamatult naljakas.