google/wiki40b huggingface dataset:
Samuel Christian Kettler

Samuel Christian Kettler (26. jaanuar/6. veebruar 1765 Karuse – 23. oktoober/4. november 1834 Juuru) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis Tallinna gümnaasiumis, Jena Ülikoolis õppis 9. oktoobrist 1783, oli kohal veel aastal 1786. Ordineeriti õpetajaks 3. septembril/14. septembril 1788.
Ta oli aastatel 1788–1790 Tallinna Toomkoguduse abiõpetaja. Aastatel 1790–1834 oli ta (introdutseeriti 29. septembril/10. oktoobril 1790) Juuru Mihkli koguduse õpetaja. Lisaks oli ta veebruarist 1820–1831 Ida-Harju praostkonna praost.
Ta matkas koos Otto Wilhelm Masinguga Saksamaal, aitas levitada Masingu trükiseid. Aastal 1821 kritiseeris Masingu literaaditegevust ja ilmselt seetõttu jahenesid nende suhted. Reformatsiooni 300. mälestuspäeval (1817) trükitud eestikeelne jutlus (kuulus Rosenplänteri erakogusse, säilinud Eesti Kirjandusmuuseumis). Masing kritiseeris tema eesti keele oskust.

Isiklikku

Tema isa Kaspar Anton Kettler oli Karuse ja Hanila koguduse õpetaja, vanaisa Christian Anton Kettler oli Karuse, Hanila ja Varbla koguduse õpetaja, teine vanaisa Johann Friedrich Gernet oli Vigala Maarja koguduse õpetaja. Tema esimese naise Catharina Eleonora isa Jakob Heinrich Schlepegrell oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja, tema teise naise Charlotte Henriette Catharina isa Anton Friedrich Bornwasser oli Rõuge Maarja koguduse õpetaja. Tema vend Johann Theophilus Gottlieb Kettler oli Hargla ja Lääne-Nigula koguduse õpetaja, onu Adam Johann Kettler oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja. Tema poeg August Anton Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, teine poeg Otto Wilhelm Ludwig Kettler oli Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja. Tema tütar Sophie Juliane Emilie oli abielus alguses Ambla Maarja koguduse õpetaja Paul August Ferdinand Glanströmi, hiljem tema venna Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja Theodor Friedrich Glanströmiga.
Müncheni ülikool

Müncheni ülikool (ka Müncheni Ludwig Maximiliani Ülikool; saksa keeles Ludwig-Maximilians-Universität München lõhidalt LMU München) on ülikool Saksamaal Münchenis.
Selle ülikooli asutas 1472 Ingolstadtis Baieri hertsog Ludwig IX ja esialgu tunti seda Ingolstadti ülikoolina.
Baieri kuurvürst Maximilian Joseph viis 1800 ülikooli Ingolstadtist üle Landshuti, kuna Ingolstadti ähvardasid prantslased.
1826 viis Baieri kuningas Ludwig I ülikooli üle Münchenisse. Ühtlasi nimetati ülikool Ludwigi ja tema isa järgi ümber Ludwigi ja Maximiliani ülikooliks.
19. sajandil peeti Müncheni ülikooli üheks Euroopa kõige mainekamaks ülikooliks. 1903 lubati naistel ülikooli astuda ja 1918 sai Adele Hartmannist esimene naine Saksamaal, kes kaitses doktorikraadi. Samal aastal oli üliõpilaste seas naisi juba 18%.
Ülikooliga on tihedalt seotud 34 Nobeli auhinna laureaati, nende seas Wilhelm Röntgen, Max Planck, Werner Heisenberg, Otto Hahn ja Thomas Mann. Nobelistide arvult on Müncheni ülikool maailmas 13. kohal. Johannes Paulus II oli nii ülikooli tudeng kui ka professor.
Tänapäeval on Müncheni ülikool üliõpilaste arvult Saksamaa suuruselt 2. ülikool, sest 2009/10. aasta talvesemestril oli sinna immatrikuleeritud 45 539 üliõpilast. Nendest esmakursuslasi oli 7801 ja välismaalasi 6743 ehk peaaegu 15% üliõpilastest. Ülikooli rahastati 2008. aastal 458,8 miljoni euroga, aga kui sinna juurde arvata ülikooli haigla, siis küündib summa juba miljardi euroni.
Püha maa

Püha maa (ka Püha Maa); heebrea keeles אֶרֶץ הַקוֹדֵשׁ Eretz HaQodesh, araabia keeles الأرض المقدسة Al-Arḍ Al-Muqaddasah) on Iisraeli nimi judaismis. Traditsiooniliselt nimetavad nii juudid kui ka mittejuudid seda piirkonda Palestiinaks. Muslimid ja kristlased nimetavad nõnda ka piirkonda Jordani jõe ja Vahemere vahel, mis hõlmab nii tänapäeva Iisraeli kui ka Palestiinat.
See piirkond on osalt tähtis just Jeruusalemma religioosse tähenduse tõttu, kuna linn on püha nii judaismis, kristluses kui ka islamis. Püha maa tähtsus kristlastele oli üks ristisõdade ideoloogilisi aluseid, kuna Euroopa kristlased püüdsid vallutada maa seldžuki türklaste käest, kes olid selle omakorda saanud islamiusku araablastelt, kes vallutasid selle kristlikult Bütsantsi keisririigilt.
Paljudesse püha maa paikadesse on juba sajandeid teinud palverännakuid eri usundite esindajad, sealhulgas juudid, kristlased ja muslimid.
Demetrios Poliorketes

Demetrios Poliorketes (kreeka keeles Δημήτριος Πολιορκητής; 337–283 eKr) oli Makedoonia väepealik ja diadohh Antigonos I poeg. 294–288 eKr oli ta Makedoonia kuningas.
Demetrios osales koos oma isaga väga aktiivselt diadohhide sõdades, saavutades hiilgavaid võite Kreekas ja Aasias. Et ta suutis linnu väga edukalt vallutada, anti talle hüüdnimeks Poliorketes ('linnapiiraja'). Lõpuks aga pöördusid kõik teised diadohhid tema ja ta isa vastu ning nad said lüüa 301 eKr. Antigonos langes, aga Demetrios põgenes ning suutis ennast lõpuks Makedoonias maksma panna. Siis liitusid tema vastu aga Lysimachos ja Pyrrhos. Aastal 288 eKr saigi ta nende käest lüüa ja põgenes Väike-Aasiasse. Seal hakkas ta sõdima Seleukos I vastu, kuid sai lüüa ja langes vangi, kus ta peagi suri. Tema poeg Antigonos II sai aga Makedoonia kuningaks ning antigoniidid valitsesid riiki kuni roomlaste sissetungini.
1937. aasta Eesti-Soome maavõistlus maadluses

1937. aasta Eesti-Soome maavõistlus maadluses oli kuues Eesti-Soome maavõistlus maadluses. See toimus 17.-18. märtsil 1937 Tallinnas.
Matšid peeti kino Ars laval.

Tulemused

Eesti A-koondis võitis Soome A 5:2 ja Eesti B Soome B 4:3. Johannes Kotkas seljatas Edvard Järvise (12.02), Eesti A-s võitis Kristjan Palusalu Hjalmar Nyströmi 3:0. Eesti B-s võitsid veel Heino Kaaremäe-Kristal, Voldemar Roolaan ja Olaf Luiga, kaotasid Johannes Looaru, Adalbert Toots ja A. Väärt.
Julija Tšekaljova

Julija Vladimirovna Tšekaljova (sündinud 6. veebruaril 1984 Vologdas) on Venemaa murdmaasuusataja.

Maailmakarikavõistlustel

Julija Tšekaljova on individuaalarvestuses osalenud (seisuga 20. veebruar 2015) 105 maailma karikavõistluste etapil ja jõudnud esikolmikusse viiel korral, neist ühe etapi on ta võitnud.
Rukkilill (tantsurühm)

Rukkilill on Saare maakonnas Kihelkonna asulas tegutsev rahvatantsurühm. Tantsurühma juhib Sirje Salong.
Tantsurühm moodustati 1995 endise Kihelkonna Tööveteranide Klubi "Rukkilill" liikmetest.
Raudsilla tänav

Raudsilla tänav on tänav Narvas Joaoru linnaosas. Algab Igor Grafovi tänava jätkuna, ristub Kiriku ja Juhkentali tänavaga ning jätkub Kalda tänavaga. Tänava pikkus on 445 m.
1912. aasta linnaplaanil on tänava nimi Shuwalowi uulits (Šuvalovi tänav, vene keeles улица Шувалова). 1927. aasta linnaplaanil on selle tänava nimi Raudsilla tänav. Tänav jätkus 2. Kalda tänavaga. Aastatel 1978–1994 kandis tänav Nõukogude Liidu kangelase Konstantin Orgini nime (vene keeles улица имени К. Оргина). 25. oktoobril 1994 taastati Narva Linnavalitsuse korraldusega nr 977-k tänava varasem nimi.
Tänav sai oma nime üle Narva jõe ehitatud raudteesilla järgi.
Aadressil Raudsilla tänav 1 oli Narva Juhkentali Kooli hoone.
Segakool

Segakool (inglise keeles coeducational school) on kool, kus käivad nii poisid kui ka tüdrukud.
Karhula linnaosa

Karhula on Kotka linnaosa endise Karhula alevi keskuses Soomes.
Koos Helilä linnaosaga moodustab Karhula Kotka põhjapoolse osakeskuse. Karhula linnaosa moodustab vaid osa kunagisest Karhula alevist. Endistest aleviosadest kuuluvad sinna põhiliselt Helilä, mis oli Karhula alevi aegadel alevi keskus, ja Karhulanniemi.
Maantee nr 7 (valtatie 7) kulgeb autoteena kanjoni sees läbi Karhula. Maanteest lõunas on muu hulgas turg, bussijaam ja Karhulanniemi tööstuspiirkond. Põhja pool paiknevad ujula, kergejõustikustaadion (Karhulan Keskuskenttä) ja Karhula raamatukogu.
Karhula bussijaamast lähevad otsekiirliinid Helsingisse, Lappeenrantasse, Savonlinnasse, Joensuusse, Mikkelisse ja Jyväskylässe. Lahtisse lähevad aeglased liinid, samuti saab sinna Loviisa ja Kouvola kaudu. Karhulas peatuvad Helsingi ja Hamina vahelised bussid, mis Kotka keskusesse sisse ei sõida. Karhula bussijaam on ka kohaliku ja piirkondliku bussiliikluse keskus.
Karhulale kõige lähemad raudteepeatused on Kyminlinna raudteepeatus ja Kymi raudteejaam, kus peatuvad Kotka sadama raudteejaama ja Kouvola raudteejaama vahelised aeglased rongid. Mõlemad on Karhulast umbes 3 km kaugusel ja mõlemasse on otseühendus linnaliinibussiga.
Kaunis kuldking

Nimetus

Rahvakeeli kutsutakse lille käokingaks, kukulinnupätaks, käopättaks, neitsikingaks, pruudikingaks või saksakingaks.

Välimus

Omapärase, isegi eksootilise õie tõttu kergesti äratuntav. Õis ehk king on umbes 4–6 cm pikk. Varrel kasvab kuni kuus lehte, mis kujult meenutavad maikellukest. Taimel on 1–3, tavaliselt kaks õit. Kõrguseks on taimel ~ 20–50 cm (harvem ka 80 cm).

Õis

Ühe sümmeetriateljega suured õied on kuni 10 cm suurused. Õiel on suur läikiv sidrunkollane kingakujuline õõnes huul, mille pikkus ulatub kuni 4 cm, siseküljel on punakad täpid ja sooned. Ülejäänud õiekattelehed on lamedad, meenutavad teritunud paela. Paelad on lillakaspruunid, mille pikkus on kuni 6 cm. Õite alusel on ka kandelehed, mis sarnanevad varrelehtedega. Õitseb mai lõpust juuli alguseni. Õitel on nõrk vanillilõhn, mis meelitab ligi väikeseid putukaid. Putuktolmleja.
Õis on tolmeldavate putukate jaoks lõks: kingakujulisest huulest pole muud väljapääsu kui tolmukatest ja emakasuudmetest mööda ronides. Kuldkinga lõhn meenutab putukatele feromoone, mis meelitab kohale isaseid erakmesilasi.

Paljunemine ja levik

Paljuneb nii seemnetega kui ka vegetatiivselt risoomiharudega. Maa sees on kuldkingal jäme risoom, mis kasvab pikkamööda, teisest otsast samal ajal kõdunedes. Ühe risoomi eluiga on 20–25 aastat. Üks puhmik võib elada 30 aastat vanaks.  
Seemneid on tal küll palju, kuid millimeetrisuurused seemned arenevad aeglaselt ja õitsemisikka jõudmiseks kulub vähemalt 15 aastat. Seemned levivad õhuvooludega. Seemnelisel paljunemisel on vajalik sobiva seeneniidistiku olemasolu mullas.

Levila

Levinud laialdaselt nii Euroopa kui ka Aasia parasvöötmes, ka Põhja-Ameerikas. Esineb hajusalt, kuid kõikjal vähesearvuliselt. Eestis on teda hajusalt, sagedamini on teda siiski lääne- ja põhjaosas.

Kasvukoht

Kasvab tavaliselt puisniitudel, metsaservadel ja hõredamates kuuse-segametsades.

Kaitsestaatus

Ta on II kategooria kaitsealune taim. Taime ohustab nii korjamine lõikelilleks kui ka väljakaevamine koduaeda toomiseks. Taime ümberistutamine reeglina ebaõnnestub, kuna aiamullas puudub taime kasvuks vajalik mükoriisa. Looduslikest vaenlastest on ohtlikumad metssead, kes kuldkinga risoome välja tuhnivad.

Sümbol

Kaunis kuldking on Norra Nord-Trøndelagi maakonnalill.
2003. aastal oli kaunis kuldking Läti aasta taim.
Viktor Hambardzumjani nimeline rahvusvaheline auhind

Viktor Hambardzumjani nimeline rahvusvaheline auhind on Armeenia riigi poolt 2010. aastast kord kahe aasta tagant astrofüüsikutele ja lähedaste valdkondade uurijatele välja antav auhind. Auhinna suurus on 500 000 USA dollarit.
Esimese auhinna pälvis 2010. aastal Šveitsi astrofüüsik Michel Mayor. 2012. aastal võitsid selle Eesti akadeemik Jaan Einasto ja Venemaa Lebedevi füüsikainstituudi kosmosekeskuse asedirektor Igor Novikov.
Majandusline Rühm

Majandusline Rühm (lühemalt ka: Majandusrühm) oli Eesti esimese vabariigi aegne erakond.
Erakond osales mitmetel Eesti Riigikogu valimistel: nt I Riigikogu valimistel said nad 4948 häält ehk 1,1% kogu häältest ja ühtlasi 1 koha Riigikogus.
Siegfriedi liin

Siegfriedi liin (saksa keeles: Siegfriedstellung) ka Läänevall oli tankitõrjekraavidest ja takistustest koosnev kaitserajatis, mis ehitati sakslaste poolt ja mida kasutati Hindenburgi liini osana Esimeses maailmasõjas, kuid mis leidis rohkesti kasutust Teises maailmasõjas.
Enamasti mõeldakse Siegfriedi liini all 1930. aastatel rekonstrueeritud kaitseliini, mille sakslased võtsid kasutusele Teises maailmasõjas. Sakslased ise nimetasid Siegfriedi liini Läänevalliks.
Siegfriedi liini kogupikkus oli 630 km, mille sisse mahtus üle 18 000 punkri, tunneli ja tankitõrjekraavi. Siegfriedi liin algas Hollandist Klevest, kulges mööda Saksa Keisririigi läänepiiri ning lõppes Šveitsi piiri ääres.
Siegfriedi liin rekonstrueeriti pigem propaganda eesmärkidel. Kaitserajatist korrastati ja ehitati üles pärast Reinimaa remilitariseerimist.
Piiri väljendav kohamäärus

Piiri väljendav kohamäärus ehk piiri märkiv määrus ehk terminatiivne määrus on latiivse ehk sihti väljendava kohamääruse erijuhtum.
Piiri väljendav kohamäärus vastab küsimusele kustsaadik ning kuulub sageli suunduvat tegevust või ulatumist väljendavate tegusõnade vabade laiendite hulka. S.t et piiri väljendav kohamäärus sõltub lauses sageli tegusõnast, mis väljendab suunduvat tegevust või ulatumist.
Pelle Miljoona

Pelle Miljoona (õieti Petri Samuli Tiili; sündinud 10. veebruaril 1955 Haminas) on soome punk- ja rokkmuusik ja kirjanik, üks soome pungi teerajajaid 1970. aastate lõpus.
Pelle Miljoona on esinenud alates 1977. aastast, mil ta asutas bändi Pelle Miljoona & N.U.S.. Lisaks laulmisele mängib ta ka kitarri, trumme ja suupilli.
Hariduselt on ta õpetaja.
Pelle on ise enamiku oma lugude autor. Osale algusaegade hittidest (muuhulgas "Moottoritie on kuuma", "Tahdon rakastella sinua" ja "Juokse villi lapsi") on viisi kirjutanud Ari Taskinen.
Pelle Miljoona on kirjutanud ka üheksa romaani, autobiograafia ja kaks luulekogumikku.
Poris asub tema järgi nimetatud tee, Pelle Miljoonan tie.
Eksudaat

Eksudaat on põletikuline rakuväline vedelik, milles on suur proteiinisisaldus ja rohkelt neutrofiile (leukotsüüte).
Maamõõtjate ajad

Sisukirjeldus

Romaani tegevus toimub 19. sajandi 60. ja 70. aastatel kahes Vidzeme vallas (Slātava ja Čangaliena), kui seal töötavad maamõõtjad, et välja mõõta ja jagada maatükke.
Eesti keeles ilmus romaan Karl Abeni tõlkes 1959. aastal. Romaan on tõlgitud ka vene, leedu ja saksa keelde.
Romaani põhjal on valminud 2 mängufilmi: 1968. ja 1991. aastal.
David McCallum

David Keith McCallum (sündinud 19. septembril 1933 Glasgow's) on šoti päritolu Ameerika Ühendriikide näitleja.
Ta on Eesti televaatajale tuntud seriaalist "NCIS: Kriminalistid", kus ta 2003. aastast mängib šotlasest koroneri, doktor Donald "Ducky" Mallardit.
1964–1968 mängis McCallum USA spiooniseriaalis "The Man from U.N.C.L.E." vene spiooni Illya Kuryakinit, kellena ta sai mitte üksnes kuulsaks, vaid ka seksisümboliks. Tema varasemale rollile viidati ka sarjas "NCIS", kui küsimusele "Kuidas Ducky noorena välja nägi?" vastas peategelane LeRoy Jethro Gibbs: "Nagu Illya Kuryakin."
McCallum on ka oboemängija, helilooja ja dirigent. 1966–1968 salvestas ta neli albumit instrumentaalversiooni tolleaegsetest hittlugudest.
François Duvalier

François Duvalier tuntud ka kui "Papa Doc" (14. aprill 1907 – 21. aprill 1971) oli Haiti president alates 1957. aastast ja diktaator aastast 1964 kuni oma surmani.
Tema surma järel võttis võimu tema poeg Jean-Claude Duvalier.
Iran Aseman Airlinesi lend 6895

Õnnetus

Lennuk tõusis õhku kell 20.30 kohaliku aja järgi. 10 minuti jooksul pärast õhkutõusu tekkisid pardal tehnilised komplikatsioonid. Meeskond teatas järsust rõhu langusest kabiinis. Lennuk pöördus tagasi, et teha hädamaandumine. 2 km maandumisrajast eemal kukkus lennuk alla ja süttis põlema.

Hukkunud

Pardal olid Kanada, Iraani, Kasahstani, Hiina, Kõrgõstani ja Türgi kodanikud.
Pontedeerialised

Pontedeerialised (Pontederiaceae) on kommeliinilaadsete seltsi kuuluv veetaimede sugukond.
Pontedeerialiste sugukonda kuulub muu hulgas erakordselt invasiivne harilik vesihüatsint.
Vahur Joala

Vahur Joala (sündinud 2. novembril 1958) on eesti sporditegelane ja teadlane. 
Ta lõpetas 1982. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi automaatika ja telemehaanika erialal. 1990 sai ta teaduste kandidaadi kraadi (Ph.D.) tööga "Juurdekasvude kasutamine juhtimissüsteemide madalsagedusliku müra analüüsil". Oma tänapäevases töös on spetsialiseerunud 3D laserskaneerimisele; tööstusmetroloogiale; sildade, tunnelite ja teede insenergeodeesiale. 
Eesti Psoriaasi Liidu asutajaliige (1991) ja selle president esimesel kolmel aastal. Eesti Süsteemiinseneride Seltsi asutajaliige (1992). 
Meistersportlane veemotos (1976). Mitmekordne medalivõitja Eesti meistrivõistlustel. Eesti Veemoto Liidu juhatuse liige 2007–2010, asepresident 2010–2011, president alates 2011. Rahvusvahelise Veemoto Liidu U.I.M juhatuse liige (2015), spordikomisjoni liige (2012), Keskkonnakaitse töörühma liige (2011), Hydro Working Group liige (2008) ning paadiklasside F-125 ja F-250 sportlaste esindaja spordiliidus UIM (2009, 2013). Avaldanud hulgaliselt artikleid veemotost Eestis ja rahvusvahelises ajakirjanduses.
Tegelenud genealoogiaga, ajaloouuringutega (Egiptus, veemoto, Eesti keskaeg), aegridade analüüsiga.

Isiklikku

Ta on Ain Joala poeg. 
Harrastab numismaatikat, fotograafiat, genealoogiat. On osalenud kümnel korral Tartu suusamaratonil, Finlandia Hiihtol, Pirkkahiihtol (90 km) ning kümnel korral Sulkavan Suursoudut sõudmismaratonil (Soutuneuvos).
Mamelukkide riik

Mamelukkide riik sai alguse, kui 1250. aastal haarasid mamelukid võimu Aijubiidide kalifaadis, kes olid algselt (türgi, kaukaasia jm päritolu) orjadest sõdurid. 
Mamelukid valitsesid Egiptuses ja Süürias kahe dünastiana kuni aastani 1517. Mamelukkide riigi aeg on jagatud tinglikult Bahri dünastia ehk turgi mamelukkide valitsusajaks (1250–1382) ja Burji dünastia ehk tšerkessi mamelukkide valitsusajaks (1382–1517). 
13. sajandi teisel poolel õnnestus mamelukkidel kaitsta riiki edukalt mongolite sissetungi eest, 1260. aastal Ain Jaluti lahingus ning alistada viimased ristisõdijate valduses olnud linnad Lähis-Idas.
1248–1254 toimunud Seitsmes ristisõda algas Prantsusmaa kuningas Louis IX Pühale edukalt, ta vallutas Damietta linna Niiluse suudmes, kuid hiljem takerdusid ta väed lõuna pool jõe soodesse ning kuningas ise langes vangi. Pärast pikki läbirääkimisi ta vabastati ning Damietta loovutati suure rahasumma hinnaga.
Eesti soojumikas

Levikualad

Eesti soojumikas kasvab peamiselt Lääne- ja Kesk-Eestis ning puudub saartel. Lätis on teada kaks leiukohta (Pope ja Tukums).
Meie soojumika kasvukohtadeks on peamiselt lubjarikkad madalsood, soostunud niidud ning soised hõredad metsad. Kaasliikidena esinevad pruun sepsikas, sinihelmikas, lubikas, raudtarn ja muud väga niiskeid kasvukohti eelistavad lubjalembesed taimed.

Alamliigi kujunemine

Arvatavalt jõudis alpi soojumikas Eesti aladele subarktilise kliimaperioodi lõpul või preboreaalis, mil meie aladel kasvasid peamiselt tundra- ja metsatundra taimekooslused. Järgnenud soojematel ajajärkudel jäi soojumikas kasvama vaid soisetele lubjarikastele muldadega aladele ning põhiliigist eraldatuna arenes alpi soojumikast uus alamliik.

Paljunemine

Taim paljuneb nii seemnetega kui ka vegetatiivselt risoomi abil. Seemnete idanevus on kesine, keskmiselt 14%.

Kaitse

Eestis kuulub soojumikas kaitse alla 1994. aastast alates. 1994–2004 kuulus soojumikas II kaitsekategooriasse, 2004–2014 III kategooriasse ja 2014. aastast alates on uuesti kantud II kategooriasse. Samuti kuulub eesti soojumikas Euroopa Nõukogu loodusdirektiivi II ja IV lisasse. Soojumikat ohustab meil põhiliselt kasvukohtade võsastumine-metsastumine ning kuivendamine.
Kirimale maailmameistrivõistlused

Kirimale maailmameistrivõistlused (inglise keeles World Correspondence Chess Championship) on maailmameistrivõistlused kirimales. Nende võitjast saab kirimale maailmameister.
Kirimale MM-e korraldab Rahvusvaheline Kirimaleföderatsioon (ICCF). Aastatel 1950–2019 on korraldatud kokku 30 kirimale MM-i.
Esimesed ametlikud kirimale maailmameistrivõistlused peeti aastatel 1950–1953. Võitis Austraalia maletaja Cecil Purdy. 2. kirimale MM-l (1956–1959) tuli maailmameistriks Vjatšeslav Ragozin, 3. kirimale MM-i (1959–1962) võitis Albéric O'Kelly de Galway.
Kolmel korral on MM-tiitli võitnud Venemaa maletaja Aleksandr Dronov (2007–2010, 2011–2014, 2015–2018), kahel korral Tõnu Õim (1977–1983, 1994–2000). Õim mängis MM-i finaalis ka 12. MM-il (1984–1990), kui sai 6. koha.
Naismaletajaist on pääsenud mängima kirimale MM-i finaalturniirile Iisraeli maletaja Ljuba Kristol, kes sai 14. MM-il (1994–1999) 15 finalisti seas 13. koha ja Läti maletaja Olita Rause, kes tuli 18. MM-il (2003–2005) 15 finalisti seas üheksandaks.

Naiste kirimale MM

Esimesed naiste kirimale maailmameistrivõistlused korraldati aastatel 1968–1972. Võitis Olga Rubtsova, kes 1950. aastatel oli naiste maailmameister klassikalises males. 
Aastatel 1968–2017 on korraldatud kokku 10 naiste kirimale MM-i. Eesti maletajatest on MM-i finaalturniirile pääsenud ainsana Merike Rõtova (esindas kuni 1991. aastani Nõukogude Liitu). Ta võitis 2. naiste kirimale MM-il (1972–1977) pronksmedali ja 3. naiste kirimale MM-il (1978–1984) hõbemedali ning tuli 4. naiste kirimale MM-il (1984–1992) viiendaks.
Mühlbach (Lõuna-Tirool)

Geograafia

2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 2955 inimest ja valla pindala on 84.1km².
Mühlbachi vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Meransen (Maranza), Spinges (Spinga), Vals (Valles).
Mühlbach külgneb järgmiste valdadega: Freienfeld, Franzensfeste, Natz-Schabs, Rodeneck, Pfitsch ja Vintl.

Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 95.34% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 3.93% itaalia keelt ja 0.73% ladiini keelt.
Keemiarelvade keelustamise konventsioon

Keemiarelvade väljatöötamise, tootmise, varumise ja kasutamise keelustamise ning nende hävitamise konventsioon on riikidevaheline kokkulepe, mille eesmärk on keemiarelvad täielikult likvideerida.
Konventsioon avati allakirjutamiseks 13. jaanuaril 1993 Pariisis. See jõustus 29. aprillil 1997, kui 65 riiki oli selle ratifitseerinud.
Konventsiooniga on ühinenud 190 riiki. Kõik ühinenud riigid saavad automaatselt Keemiarelvade Keelustamise Organisatsiooni liikmeks. Eesti kirjutas leppele alla 14. jaanuaril 1993 ja ratifitseeris selle 28. aprillil 1999. Liikmesus jõustus 25. juunil 1999.
Kodanikunimi

Kodanikunimi on oma loomingus või muus tegevuses teist nime kasutava isiku (näiteks kirjaniku, laulja) ametlik nimi. Näiteks eesti kirjanik, kes oma loomingus kasutas nime A. H. Tammsaare, oli kodanikunimega Anton Hansen.
Arup & Arup Ltd

Arup & Arup Ltd oli inseneri- ja ehitusteenuseid pakkuv ettevõte Suurbritannias Londonis.
Ettevõtte asutas 1938. aastal taani päritolu ehitusinsener Ove Arup koos oma onupoja Arne Arupiga ja see eksisteeris kuni 1946. aastani. Selle ettevõtte põhjal asutas Ove Arup samal aastal uue ettevõtte Arup.
Ettevõttes töötas ka inglise ehitusinsener Ronald Jenkins.
Mari-Liis Lill

Mari-Liis Lill (sündinud 23. mail 1983 Tallinnas) on eesti näitleja ja lavastaja. 
Ta töötas aastatel 2006–2015 Eesti Draamateatris näitlejana.
Loomeliitude ühispleenumi 25. aastapäeva tähistamisel riigikogus pidas ta palju vastukaja saanud kõne "Mis on sellel pildil valesti?". 
Ta koostas ja korraldas ka avalikkuses palju kõneainet pakkunud lavastuse "sugu: N", mis esietendus 25. novembril 2015 teatris Vaba Lava. Sama meeskonnaga teeb ta ka ajakirja sugu: N.

Muud rollid

Mari-Liis on mänginud teleseriaalides "Helena" (2006), "Kelgukoerad" ja "Süvahavva" (2012).
Ta on mänginud filmides "Meeletu", "Kirjad Inglile", "Seenelkäik" ja "Õnn tuleb magades".

Isiklikku

Tema elukaaslane on Ivo Uukkivi ja neil on ühine poeg (sündinud 23. juunil 2011).
Väike-Ameerika tänav

Väike-Ameerika tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Uue Maailma asumis. Tänav algab Pärnu maanteelt, ristub Virmalise, Toom-Kuninga, Kesk-Ameerika, Luha ja Koidu tänavaga ning lõpeb Tehnika tänaval Lilleküla raudteepeatuse lähedal. Väike-Ameerika tänav on ligikaudu 790 meetri pikkune.
9. märtsil 1944 toimunud Tallinna pommitamise tagajärjel hävis suur osa Väike-Ameerika tänava omaaegsest hoonestusest.

Tänava nimed

Väike-Ameerika tänav, Suur-Ameerika tänav ja Kesk-Ameerika tänav on nime saanud Pärnu maantee ja Suur-Ameerika tänava nurgal 18.–19. sajandil asunud võõrastemaja-kõrtsi America (Ameerika) järgi. Tänava nimi on ametlikult fikseeritud 1885. aastast, mil eestikeelne nimekuju oli Veike-Ameerika tänav, saksakeelne Kleine Amerikastrasse ja venekeelne Малая Американская улица. 1908. aastast on pärit eestikeelne nimekuju Väike-Amerika tänav ja 1910. aastast Veike-Amerika tänav. Väike-Ameerika tänav sai tänava ametlikuks nimekujuks 1923. aastal. 27. juunist 1950 sai tänava nimeks Kiire tänav. 18. oktoobril 1991 anti tänavale tema ajalooline nimi tagasi.