Kuperjanovi jalaväepataljon

Ülesanne

Pataljoni põhiülesandeks rahuajal on ajateenijatest reservväelaste väljaõpetamine. Sõjaajal formeeritakse pataljoni tegevväelaste baasil 2. jalaväebrigaadi jalaväeüksusi.

Taristu

Pataljon paikneb Võrus ajaloolises Taara sõjaväelinnakus Kose tee 3a, kus on erinevaid ehitisi alates Teise maailmasõja eelsest perioodist (kui seal paiknes 7. Jalaväerügement). Territooriumil on 3 sõjaeelset kahekorruselist ja 2 tänapäeval ehitatud moodsat kasarmuhoonet, mille kogumahutavus on 800–1000 ajateenijat.

Hilisem sõjatee

Pataljon võttis osa Krasnaja Gorka operatsioonist. Novembris formeeriti pataljon ümber samanimeliseks polguks.

Pärast taasasutamist 1992. aastal

Kuperjanovi üksik-jalaväepataljon taasasutati esimese taasloodud kaitseväe väeosana 18. märtsil 1992 asukohaga Võrus. Esimeseks paiknemiskohaks sai endine ALMAVÜ autokooli kompleks Meegomäel. Pataljoni ülemaks määrati kapten Johannes Kert (hilisem kindralleitnant), kes oli samas kohas toimunud allohvitseride kursuse ülemaks. 
Pataljoni ülesandeks sai lisaks väljaõppele Vene sõjaväeobjektide ülevõtmine ja valve. Pataljoni koosseisu baasil hakati peagi mehitama ka teisi loodavaid kaitseväe väeosi. Mõne aja pärast koliti üle Taara kasarmutesse Võrus. 
25. mail 1992 toimus märkimisväärne vahejuhtum Valgas, kus reamees Marek Stutšilov lahkus segastel asjaoludel vahipostilt relvastatuna ja kelle käitumist ei olnud võimalik ette arvata. Pataljoni ülem oli sunnitud korra jaluleseadmiseks kasutama ametirelva ja sõduri linna pargis jaamahoone lähedal maha laskma.
1992. aasta sügisel sai pataljon enda käsutusse soomustransportöörid BTR-80UNSh, mis konfiskeeriti Tallinnas firmalt E&R 28. juulil 1992. 
15. septembril 1992 lahkusid 18 siderühma ajateenijat, kes ei olnud nõus rangete nõuete ja käskudega, omavoliliselt ööpäevaks väeosast, põhjustades ajakirjanduses huvi kaitseväe tegemiste vastu.
1992. aasta jõulureedel anti väeosale pidulikult üle lipp, mille kangast ehib surnupealuu selle all ristatud säärekontidega – väeosa ajalooline sümboolika. 
1993. aasta suvel Pullapää kriisi ajal toodi pataljoni soomukid Võrust Jägalasse ja ilmselt hiljem anti suurem osa soomukitest üle Kalevi Üksik-jalaväepataljonile. Osa soomukeid anti Lahingukoolile – väeosa jäi ilma soomukiteta. Mõne aasta pärast anti pataljoni käsutusse mõnikümmend esimest Eestisse saabunud jao maastikuveoautot Unimog 404S ja maasturid VW Iltis.
1990. aastail oli väeosa tuntud oma range distsipliini, füüsilise ja ka lahingulise ettevalmistuse ning lahinguvalmiduse poolest. Muuhulgas pandi rõhku käsitsivõitlusele ja avalikel demonstratsioonidel teostati saltohüppeid masinatelt.
2004. aasta algusest nimetati pataljon Jalaväe Väljaõppekeskuseks Kuperjanovi Üksik-jalaväepataljon. Muudeti ära senine jalaväepataljonipõhine struktuur, kaotades osa pataljonile iseloomulikke allüksusi. Formeeriti aga juurde (Pärnu Üksik-jalaväepataljonist samal ajal seoses peatse sulgemisega kaotatud) luurekompanii, mis muidu jalaväepataljoni ei kuulu. Samal aastal alustati sõjaväelinnaku põhjalikku renoveerimist ja moderniseerimist, mis kestis mitu aastat.
Alates 1. jaanuarist 2009 kannab väeosa nime Kuperjanovi jalaväepataljon.
Alates suvest 2014 kuulub pataljon seoses kaitseväe struktuurireformiga 2. jalaväebrigaadi. Samuti on põhiosas taastatud üksuse (2004. aasta reformidega seoses ära muudetud) jalaväepataljoni põhine struktuur. Taara linnakut hakati jagama Lahingukooliga (varem asus Meegomäel), mille tarvis rajati linnakusse kasarmuhoone.