google/wiki40b huggingface dataset:
Kerstin Ekman

Elulugu

Kerstin Ekman lõpetas 1957. aastal Uppsala Ülikooli, kus õppis kirjandust, Põhjamaade keeli ja saksa keelt. Esikromaan "Trettio meter mord" ilmus 1959. aastal. Ta alustas oma loomingulist teed kriminaalromaanidega, uuemad teosed aga käsitlevad peamiselt sotsiaalseid ja psühholoogilisi probleeme.
Ekman valiti Rootsi Akadeemia liikmeks 1978, kuid lahkus sealt 1989 koos Lars Gyllensteni ja Werner Aspenströmiga vaidluste tõttu, mis puhkesid seoses Salman Rushdiele tehtud tapmisähvardustega. 2018. aastal võttis Akadeemia tema lahkumisavalduse lõpuks arvesse, kuna tühistati senine reegel, mis ei võimaldanud vabatahtlikku lahkumist.
Riia autotehas

Riia autotehas (läti keeles Rīgas Autobusu Fabrika, lühendatult RAF; vene keeles Ри́жская авто́бусная фа́брика, lühendatult РАФ) oli Riias 1949-1998 tegutsenud autotehas. Tehases toodeti RAFi automargiga busse ja mikrobusse.
Himmiste paemurd

Himmiste paemurd (ka: Himmiste murd, Himmiste-Kuigi murd) on endine paemurd ja ühtlasi ka paljand Saare maakonnas Lümanda vallas Himmiste külas. Paljand on arvele võetud ürglooduse objektina.
Paljandis on näha Paadla lademe kihte.
Korporatsioon Revelia

Eesmärk

Korp! Revelia on vabatahtlikult liitunud akadeemiliste meeste pere, kes tahab kasvatada oma liikmeist ausaid, kohusetundlikke ja rahvuslikult mõtlevaid eesti akadeemilisi noori.

Nimi

Nimi 'Revelia' valiti Tartu Ülikooli keeleteadlastest õppejõudude soovitusel ja see tähistas Eesti vanemas ajaloos Tallinna ümbruskonda.

Värvid

Lipuvärvideks valiti kunstiteadlaste soovitusel must-valge Eesti lipust ja roheline ühest varasemast C. R. Jakobsoni poolt välja pakutud rahvuslipu projektist. Roheline väljendab lootust ja tööarmastust, must ausust ja õiglust, valge puhtust, omavahelist vendlust ja koostööd rahvaga.

Lipukiri

Lipukirjaks sai 'Üks kõige, kõik ühe eest!', see pidi haarama laiemas mõttes tervet eesti rahvast.

Vapp

Korporatsiooni vapp kinnitati konvendi koosolekul 27. veebruaril 1921. Selle rohelisel pinnal on Revelia asutamise kuupäev 3. XII 1920 kahe kuldse loorberioksa vahel, mis on seotud hõbedase lindiga. Mustal pinnal on Tallinna vapilt pärit kolm hõbeleopardi kullatud kroonidega ja valgel hõbedane Revelia sirkel – väänistäht.

Sirkel

Sirkel koosneb tähtedest V, C, F ja R ning selle tähendus on "Vivat, crescat et floreat Revelia" – elagu, kasvagu ja õitsegu Revelia!

Tuntumad liikmed

Alvo Aabloo, Juhan Aavik, Leo Kalmet, Endel Taniloo, Harald Raudsepp, Jüri Variste, Ülo Kaasik, August Mölder, Jaan Reinbach, Villem Kanarik, Ain Eenmaa, Gustav Kima, Arnold Janno, Veiko Spolitis
Nikolai Ganjušov

Nikolai Ganjušov (vene Николай Петрович Ганюшов; 18. detsember 1931 Vologda oblast – 20. september 2006) oli Eesti NSV riigitegelane ja Eestimaa Kommunistliku Partei KK sekretär. Rahvuselt venelane, mõistis mõnevõrra ka eesti keelt.

Elulugu

Nikolai Ganjušov töötas 1947. aastal postiljonina Viiburi rajoonis Leningradi oblastis, 1947–1951 oli arve- ja raamatupidaja Viiburi rajooni ja linna sanatooriumides, NLKP liige 1953. aastast.
Aastatel 1951–1957 teenis NSV Liidu relvajõududes: 1951–1956 Leningradi sõjaväeringkonna 118. Kaardiväe Eesti Laskurdiviisi autokoolis, 1956–1957 oli Leningradi oblasti Viiburi sõjaväehaigla nr 1079 automehaanik, 1957 Balti sõjaväeringkonna 36. Kaardiväe motoriseeritud laskurdiviisi autokooli komandöri kohusetäitja (1987. aastal sai alampolkovniku auastme).
Aastatel 1956–1963 õppis ta Loode Tehnoloogiainstituudis ning sai autode ja traktorite insenermehaanikuks, õppis 1973–1976 kaugõppes NLKP KK Kõrgemas Parteikoolis.

Karjäär Eesti NSV-s

Aastatel 1957–1961 oli Nikolai Ganjušov Tallinna Polütehnilises Instituudis automehaanika õppemeister, 1961 metsnik Viiburi metsamajandis, 1961–1963 tehnik-konstruktor remondimehaanika tehases Progress Tallinnas, 1963–1967 konstruktor ja peainseneri asetäitja Tallinna Ekskavaatoritehases ning tehase partei-algorganisatsiooni sekretär 1964–1966.

Karjäär EKP-s

Aastatel 1967–1973 oli Nikolai Ganjušov EKP Tallinna linna Keskrajooni rajoonikomitee sekretär, 1973–1974 EKP KK organisatsioonilise-parteitöö osakonna instruktor.
Aastatel, 1974–1978 EKP Tallinna linna Oktoobri rajooni rajoonikomitee I sekretär, 1978–1984 EKP Tallinna Linnakomitee II sekretär, 1984 EKP KK tööstusosakonna juhataja, 6. märtsil 1984 kinnitati ta EKP KK pleenumil KK tööstussekretäriks, kellena töötas pensionile minekuni 7. detsembril 1989.
Nikolai Ganjušov oli EKP Keskkomitee liige 1976. aastast kuni pensionile minekuni, 1984. aastast EKP KK Büroo liige.
Edasine info puudub.
Karl Vaino iseloomustas 1984 Ganjušovi kui head organisaatorit ja autoriteetset inimest. 1988. aastast Moskvast lähtuv kriitika süüdistas teda vanamoodsuses, koostöö puudumises liidulise alluvusega ettevõtetega, ainult jooksvate küsimustega tegelemises, mistõttu uurimine ja teaduslik-tehniline progress tema juhtimisvaldkonnas pidurdus.

Isiklikku

Esimene abikaasa Riina (kellega tütar), teine Jelena (kellega poeg).
Nikolai Ganjušov suri 20. augustil 2006 ning on maetud Tallinna Pärnamäe kalmistule.
Kia Sorento

Kia Sorento on Kia linnamaastur. Teine põlvkond jõuab müügile septembris 2014. Sellest tehakse ka seitsmeistmeline versioon. Mootoritest on saadaval 2,2-liitrine diisel.
Tõrevere mõis

Tõrevere mõis (saksa keeles Törrefer) oli Roosna mõisa karjamõis Ambla kihelkonnas Järvamaal. Mõisa järgi on nime saanud Porkuni lademe Ärina kihistu Tõrevere kihistik.
Let L-410

Ajalugu

Let L-410 arendus kasvas välja Nõukogude Liidu vajadusest asendada AN-2 modernsema lennukiga. An-2-le järglase leidmise konkursis võistles Berijevi (Be-30) ja Antonovi (An-28) konstrueerimisbüroo kõrval ka LET Kunovice lennukiehitusettevõte. Projekteerimine algas aastal 1966 ning kolme prototüüpi XL-410 hakati ehitama juba 1. aprillil 1967.

001

Prototüübi 45-minutiline esmalend, seerianumbriga 001, toimus 16. aprillil 1969 Kunovices pilootide Vladimír Vlk ja František Svinka käe all. Järgnevatel päevadel katsetati XL-410 üldiseid lennuomadusi. 29. aprillil esitleti lennukit valitud külalistele. Esialgsed katselennud lõppesid 19. maiks 1969 ning 001-le anti lennukõlblikkuse sertifikaat, mis võimaldas L-410-et juuni alguses esitleda Pariisi lennundusnäitusel. Näituse tarbeks värviti lennuk üle uude kujundusse, mis põhines nina juurest tõusval ja piki keret sabani mineval joonel, mida tänase päevani kannab valdav osa Turbolette. 
Pärast näitust jätkus lennuki demonstreerimine potentsiaalsetele ostjatele: septembri alguses esitlus Poola delegatsioonile, 18. septembril Czechoslovak Airlinesile, 21. oktoobril Interflugile, novembris ringreis Nõukogude Liidus. Samuti jätkus lennuomaduste uurimine, seadistamine ja puudujääkide kõrvaldamine. Valdavalt oli probleeme liigse vibratsiooniga: näiteks 14. augusti 1970 lennul, mille eesmärk oli 500 km/h saavutamine, rebenes vibratsiooni tõttu kiilu ülemine pool. Neist probleemidest vabaneti alles prototüübi 003 konstruktsiooni täiustamisega ja uue, 1970. aastal ehitatud neljanda prototüübi moderniseerimisega.
Kuna lennuki 001 konstruktsiooni ei täiendatud tagantjärele uuemates lennukites tehtud muudatustega, vananes see 1970ndate keskpaigaks moraalselt. 001 maandus viimast korda 13. novembril 1974, olles sooritanud 1648 lendu kogukestvusega 927 tundi ja 20 minutit.

002

Prototüüp 002 ehitati vaid maapealsete koormuskatsete jaoks, mille käigus lennuk lõhuti koormustaluvuse eesmärgil.

003

Esmalend toimus 9. novembril 1969. Esitleti 001-ga lennukatsetustel ja -demonstratsioonidel. Uuriti lennuki juhitavust ja omadusi maandumistel ja õhkutõusudel, sobivust murukattega lennuradadele, vibratsiooni, müra, elektrisüsteeme, mootorite temperatuure. 003 oli kolmest lendavast prototüübist (001, 003, 004) esimene, millele paigaldati jäätõrjesüsteem ning 1972. aasta jaanuaris ka kodumaised Walter M601A mootorid, mida seni olid ajutiselt asendanud Kanada päritolu Pratt & Whitney PT6A-27 mootorid. Lennuk kanti maha 1970ndate esimesel poolel.

004

Esmalend toimus 14. aprillil 1970. Konstruktsioonis on arvukalt uuendusi võrreldes 001-ga, muuhulgas uus ja rohkem veerestabiilsust tagav telik ja parema mootorimüra summutusega salongi. Prototüüp 004 oli eriti oluline uue autopiloodi loomise seisukohast: 1974. aasta maist augusti alguseni lendas 004 Bendix M-4C autopiloodi ja lennuparameetrite mõõteseadmetega. Kogutud andmete põhjal konstrueeriti kodumaine AP-410 autopiloot, mis lisati hilisema variandi L-410 FG varustusse. 004 viimane maandumine oli 24. septembril 1978, pärast 1852 õhkutõusu ja maandumist ning õhus veedetud 1117 tundi ja 52 minutit.
Röövimine serailist

"Röövimine serailist" ehk "Haaremirööv" (Die Entführung aus dem Serail) on Wolfgang Amadeus Mozarti kolmevaatuseline ooper, mille esietendus oli 16. juuli 1782 Viinis asuvas Austria rahvusteatris.
Zoja Mellov

Zoja Mellov (sündinud 3. veebruaril 1950 Tallinnas) on eesti näitleja.
Mellov lõpetas 1969. aastal Tallinna Koreograafiakooli (XII lend, erialaõppejõud Niina Kurvits ja Arvid Ozolinš) ja 1974 TRK Lavakunstikateedri (VI lend, juhendajad Grigori Kromanov ja Mikk Mikiver). Ta on õppinud ka EELK Usuteaduse Instituudis ja Tartu Ülikooli Avatud Ülikoolis (2006).
Ta töötas aastatel 1974–1979 näitlejana Noorsooteatris ja 1979–1984 Ugalas näitleja ja liikumisjuhina. Ta on töötanud õppejõuna Viljandi Kultuuriakadeemias ja kutseõpetajana Tallinna Kopli Ametikoolis ning juhendanud Võrus Papa Kreutzwaldi Õueteatris laste näitetruppi.
2007. aastal kandideeris Zoja Mellov Põlvamaal Erakond Eestimaa Rohelised nimekirjas Riigikokku.
Mellov on avaldanud käsiraamatud "Rütmika - loov liikumine" (1999) ja "Teatrimäng lastega" (2007). Samuti on ta kujundanud raamatuid.
Zoja Mellov on Erakond Eestimaa Rohelised liige.

Isiklikku

Zoja Mellovi isa oli kirjanik Andres Vanapa (Viktor Mellov), ema kunstnik Siima Škop. Ta oli abielus näitleja Paul Laasikuga. Mellovil on kaks täiskasvanud poega.
Küi

Nimi

Küi tähendab sõrve murdes vaskussi Anguis fragilis

Ajalugu

Ansambli idee tekkis juba aastal 2009 ja esimeses koosseisus alustas Küi proovidega 2010 aasta alguses, kui Salme Vallateater vajas oma uue lavastuse, A. Mälk "Läänemere Isandad" (Stenarist - Sulev Raudsepp, lavastaja - Väino Uibo, esieetendus 30. juuli 2010) jaoks muusikalist kujundust. Esietendus oli ka esimene esinemine Küi nime all.
Paralleelselt etendustega toimus tegevus rahvamuusika töötlemise ja omaloominguga. Esimene soolokontsert oli Kuressaare linnuses muuseumiööl 14.05.2011.
Paunküla–Kiruvere–Ardu tee

Paunküla–Kiruvere–Ardu tee (registrinumbriga 11208) on 7,7 km pikkune kõrvalmaantee Kose vallas.
Tee saab alguse Tallinn–Tartu–Võru–Luhamaa maantee viiekümne esimesel kilomeetril Rõõsa külas ning lõpeb sama maantee viiekümne kaheksandal kilomeetril Ardu alevikus. Tee kulgeb läbi Rõõsa, Paunküla, Puusepa, Kiruvere, Kõrvenurga ja Ardu.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 7 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee esimene 0,5 kilomeetrit, samuti 3,5 kilomeetrist tee lõpuni on mustkattega. Vahepeal on kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on tee alguses (30, 50 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Aritz Aduriz

Aritz Aduriz (sündinud 11. veebruaril 1981 Donostias Gipuzkoa provintsis Baskimaal) on Hispaania jalgpallikoondisesse kuuluv baski jalgpallur, ründaja. Ta kuulub 2012. aastast Primera Divisiónis mängivasse meeskonda Athletic Bilbao. Ta on mänginud ka Baskimaa jalgpallikoondises.
Hispaania koondisse kutsuti Aduriz esimest korda 8. oktoobril 2010 toimunud mänguks Leeduga. Esimese värava Hispaania koondises mängides lõi ta 24. märtsil 2016 sõpruskohtumises Itaalia vastu.
25. mail 2011 toimunud sõpruskohtumises Baskimaa ja Eesti jalgpallikoondise vahel lõi Aduriz kaks väravat.
Harilik lumikelluke

Levik

Pärismaine Lõuna- ja Kesk-Euroopas.
Eestis kultuurtaimena, vahel metsistub.
3. järgu kapten

3. järgu kapten (vene keeles капитан 3-го ранга) on Venemaa mereväe auaste, millele Venemaa jala- ja õhuväes vastab major. 
3. järgu kaptenist kõrgem auaste on 2. järgu kapten. See on mereväe vanemohvitseride madalaim auaste.
Paul Kees

Elulugu

Paul Kees oli intellektuaal, teadlane, tõlkija, koolijuht, endine Tallinna ülikooli eelkoolipedagoogika õppetooli juhataja, dotsent. Aastatel 1956–1964 oli ta Kirivere Põhikooli direktor. Aastatel 1974–1979 oli Paul Kees esimene eelkoolipedagoogika õppetooli juhataja.
Paul Keesil olid laialdased teadmised ajaloost, pedagoogikast ja psühholoogiast. Ta kõneles, luges, kirjutas ja tõlkis eesti, ladina, vana-kreeka, saksa, prantsuse, inglise ja vene keeles. Tema sulest ilmus üle 200 kirjutise, sealhulgas mitmes välismaa teadusväljaandes. Erilist huvi näitas ta üles lapse intellektuaalse arengu ja kooliküpsuse uurimise vastu. Selles
vallas ilmusid nii tema tõlketööd kui ka originaalteosed. Nii tõlkis ja adapteeris ta "Termann-Merilli üldandekuse testid" ning töötas ise välja testid "Intellektuaalse kooliküpsuse diagnoosimine" (1983) ja "Juhend kooliküpsuse testide läbiviimiseks"
(1983). Peale J. Piaget´ 2008. aasta teose "Ajamõiste kujunemine lapsel" tõlkis ta sama autori teose "Arvumõiste kujunemine lapsel". Paul Kees kirjutas kolmeköitelise teose "Statistika pedagoogidele ja psühholoogidele I–III" (1984). Lapsevanematele on suureks abiks olnud tema raamat "Täiskasvanu ja väikelaps" (1991). 
1969/1970. õppeaastal tutvustas TPedI õppejõud Paul Kees Terman-Merilli ja David Wechsleri testide kohandamist eesti õpilastele, et selgitada välja nende vaimsed võimed. Usuti, et testide tulemuste põhjal on võimalik õpilaste mõttetegevust ergutada (Tallinna 7. Keskkooli 1962/1963. õ.-a tarifitseerimise nimekirjad. Tallinna Inglise Kolledži arhiiv, n. 1-k, s. 179).
PRFoods

AS PRFoods (varasema nimega AS Premia Foods) on toiduainete töötlemise ja müügiga tegelev Eesti ettevõte. Eelkõige tegeleb ettevõte kalatoodete tootmise ja müügiga Soome ja Eesti turul, samuti kalakasvatusega Rootsis ja Soomes.
Ettevõte on 2010. aastast noteeritud NASDAQ OMX Tallinna börsi põhinimekirjas.
Ettevõtte Soome turu kaubamärgid on Heimon Gourmet ja Saaristomeren. Baltimaade turul müüakse tooteid näiteks kaubamärkide all Gurmé ja Polar Fish.
Suceni mõis

Suceni mõis (saksa keeles Sutzendorf, ka Suzzen, läti keeles Sucenu muiža) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Katriņa kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Limbaži piirkonnas Pāle vallas.

Ajalugu

Mõisa ajalugu on kogu aeg olnud seotud  Šķirstiņi mõisaga. Aastal 1492 ostis Jürgen Weipte Claus Salze tarbeks Šķirstiņi mõisa Jürgen Koskullilt ära. aastal 1492 loovutas Claus selle oma vennale Heinrichile. Aastal 1512 ostis selle mõisa Jacob Aderkas. Tema abikaasa abiellus hiljem Wolff von Schierstädtiga. Nende tütar Agneta abiellus Magnus Brümmeriga, nende tütar omakorda Johann von Tiesenhauseniga.
Aastal 1723 ostis mõisa Albert Cadaeus, kelle poeg, kindral Karl Gustav von Cahdeus, selle 1751. aastal 8584 taalri eest õuekohtu sekretär ja assessor von Fischerile müüs. Aastal 1780 ostis mõisa ooberst Zimmermann, selle tehingu juures on esmakordselt eraldi mainitud ka Suceni mõisa.  Aastal 1834 müüs tema poeg selle koos Šķirstiņi mõisaga 92 500 rubla eest ooberst Carl von Sommerile. Carli surma järel pärisid mõisad tema lesk Anna ja nende lapsed. Aastal 1868 ostis Carli poeg ülejäänud pärijatelt nende pärandiosad 120 000 rubla eest välja ja sai Suceni ning Šķirstiņi ainsaks omanikuks.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal koos Šķirstiņi mõisaga 4 ja 3/4 adramaad, neile allus 106 mees- ning 121 naishinge. Aastal 1641 oli nende mõisade suurus 3 ja 1/4 adramaad. 1688 oli mõisade suurus 5 ja 1/8 adramaad, aastal 1734 oli adramaid üks, aastal 1757 aga 4 ja 1/4. Aastal 1823 oli mõisade suurus 5 ja 9/20 adramaad. Aastal 1832 oli mõisadel adramaid 6 ja 8/20, aastal 1881 aga 4 ja 68/80, lisaks seitse adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Aleksandr Ivaškevitš

Tants ja koreograafia

Stepptantsustuudio Duff Tap looja ja juht. Ta on osalenud erinevates rahvusvahelistes tantsuprojektides Eestis, USAs, Soomes, Saksamaal, Venemaal ja Bulgaarias. Ta on teinud koreograafia sellistele muusikalidele Eestis nagu „Väike õuduste pood“, „Chicago“, „Crazy for you“, „No, No , Nanette!“. 
2005., 2006. ja 2008. aastal osales oma tantsustuudioga Stepptantsu Maailmameistrivõistlustel Saksamaal, Rica linnas, kus saavutas auhinnalisi kohti. Aastatel 1995–2007 ja 2010 organiseeris, produtseeris ja juhtis iga-aastast rahvusvahelisele stepptantsupäevale pühendatud kontserti „Jazz & Tapp Show“, millest on osa võtnud muusikud ja tantsijad Ameerikast, Venemaalt, Austriast, Saksamaalt, Prantsusmaalt, Soomest ja isegi Jaapanist.
Eva-Lotta Lisander

Eva-Lotta Lisander (õieti Eva-Charlotte Lisander) on keskne tegelane Astrid Lindgreni Blomkvisti-lugude triloogias.
Eva-Lotta on linnakese pagari tütar ning sõbrustab peamiselt Anders Bengtssoni ja Kalle Blomkvistiga. Eva-Lotta armastab sõjamänge ning vihkab käsitöötundi. Ometi on näiliselt kartmatu amatsoon Eva-Lotta seesmiselt õrn ja naiselik: ta heldib väikeste laste peale (kohtumine Rasmusega triloogia kolmandas osas "Kalle Blomkvist ja Rasmus") ning suhtub poistesse silmapaistvalt emaliku hoolivusega. Seesmisele haprusele vihjab kirjanik ka läbi hingeliste vapustuste, mis lõpevad Eva-Lotta jaoks ohjeldamatu nutmise (vana Greni mõrv) või oksendamisega (väikse Rasmuse päästmine). Eva-Lotta ema Mia soovib vahel, et tütar sõbrustaks rohkem omaealiste tüdrukutega, mispeale pagarmeister tavatseb Miale tema enda lapsepõlve meenutada, kui too "esimeste seas alati preeria poole tõttas".
Aceh

Ajalugu

Esimene sultanaat, Perlak, asutati Acehil 804. aastal. 1205. aastal asutati Acehi sultanaat. Esimese eurooplasena külastas Acehi alasid Marco Polo 1292. aastal. 18. sajandil sattus Aceh Hollandi mõjusfääri. 1873–1903 toimus Acehi sõda Hollandi Ida-India kompanii ja Acehi sultanaadi vahel. Kuigi Holland võitis sõja jätkus sisside relvastatud vastupanu 1942. aasta Jaapani okupatsioonini. 1945–1949 toimunud Indoneesia iseseisvussõjas toetasid Acehi elanikud Indoneesia valitsust. 1953. aastal puhkes Acehil mäss, mille mahasurumiseks kulus keskvalitsusel mitu aastat. 1959. aastal anti provintsile eristaatus.
1976. aastal asutatud Acehi iseseisvusliikumine avaldas keskvalitsusele relvastatud vastupanu 2005. aastani. 15. augustil 2005 sõlmiti Soomes Vantaas rahulepe Acehi Vabastusliikumise ja Indoneesia valitsuse vahel. Lepingu kohaselt pani vabastusliikumine relvad maha ning Indoneesia viis provintsist välja sõjaväe ja politsei. Leppe täitmist valvavad ASEANi ja Euroopa Liidu vaatlejad.
Acehi rannikualad said tugevasti kannatada 2004. aasta India ookeani maavärinas ja sellele järgnenud tsunami tõttu.
Acehil on Indoneesia suurimad nafta- ja maagaasivarud.

Haldusjaotus

Aceh jaguneb 18 maakonnaks (kabupaten) ja 5 linnaks (kota).
Kaubaalus

Kaubaalus ehk alus on kauba transportimiseks ja ladumiseks mõeldud kindlates mõõtudes alus, raam või toestik.
Kadunud poja tagasitulek

"Kadunud poja tagasitulek" ehk tähendamissõna kadunud pojast on mõistulugu Piiblis, Luuka evangeeliumi 15. peatüki salmides 11-32. Piiblis jutustab Jeesus Kristus seda kuulajatele, kelle seas on nii tema õpilasi kui ka varisere.
Lugu kõneleb isast, kel on kaks poega, noorem ja vanem. Noorem poeg küsib isalt oma pärandust ja isa annab selle talle. Poeg on aga raiskaja loomuga ning lööb oma varanduse läbi, olles lõpuks sunnitud naasma koju ja paluma, et isa võtaks ta oma majas sulaseks. Poja üllatuseks aga isa ei põlga teda ära, vaid tervitab tagasi pidulikult ja tänulikult. Kadedust tundes keeldub vanem poeg rõõmutsemises osalemast. Isa meenutab vanemale pojale, et ühel päeval pärib tema kõik ja nad peaksid ikkagi ühiselt tähistama noorema poja kojutulekut, kuna see oli kadunud ja on nüüd taasleitud.
Kadunud poja lugu on kolmas, viimane osa mõistulugude tsüklist lunastuse teemal, kus sellele eelnesid lugu kadunud lambast ja lugu kadunud mündist.
Katoliku kiriku ladina riituse traditsioonis loetakse seda kirjakohta paastuaja neljandal pühapäeval kolmeaastase tsükli kolmandal aastal.
Mõistulugu kadunud pojast on kujutanud mitmed Euroopa kunstnikud, teiste seas Rembrandt, Pompeo Batoni ja James Tissot.
Sõjavangilaager

Sõjavangilaager on sõjategevuse käigus vangi langenud vaenlase sõjaväe liikmete (sõjavand) kinnipidamiskoht sõjategevuse ajal. Sõjavangilaagrites peetakse kinni harilikult vaenlase relvastatud jõududesse kuuluvaid isikuid: sõdureid, ohvitsere, mereväelasi jne.
Abdullah bin Ahmad Badawi

Tun Abdullah bin Haji Ahmad Badawi (hüüdnimi Pak Lah ('onu Abdullah'); sündinud 26. novembril 1939 Bayan Lepases) on Malaisia poliitik.
Ta oli 31. oktoobrist 2003 kuni 3. aprillini 2009 Malaisia peaminister.
Argo Mere

Argo Mere (sündinud 18. augustil 1981) on eesti alpinist ja matkasportlane.
Ta on alpinistina tõusnud seitsmetuhandelisele mäe tippu Pamiiris ja esimese eestlasena selle tipult suuskadega alla laskunud.
2007. aastal töötas ta osaühingus Matkasport projektijuhina.

Matka- ja alpinismialane tegevus

2007. aastal osales ta Valdo Kanguri juhitud ekspeditsioonis Pamiiris Lenini mäetipule (7134 m). Tippu jõudis 4 meest, nende seas ka Argo Mere. Esimese eestlasena laskus ta 18. augustil Lenini tipult mööda põhjanõlva suuskadel.
2010. aasta juulis võttis ta osa Kristjan-Erik Suurvälja juhtimisel toimunud Eesti Kunluni ekspeditsioonist, mille käigus 27. juulil tõusis ta koos kaaslastega kuuetuhandelise Lazio tippu. Tegemist oli marsruudi esmaläbimisega. Ainsana tippujõudnutest laskus ta tipult suuskadega 5800 m kõrgusel asunud vahelaagrisse. 
Pärast Laziot tegi ta kaaslastega 8. augustil esmatõusu kaardil tundmatu tipuna märgitud 5419 meetri kõrgusele mäele. Halvenenud ilmaolude tõttu tipputõus tal endal ei õnnestunud (40 m jäi tipuni), kuid alla laskuma hakkas ta talle omasel viisil – suuskadel (tipupüramiidi jalamilt kuni 5250 meetri kõrguseni rasketes oludes).
Meissneri efekt

Meissneri efekt ehk Meißneri efekt on Saksamaa füüsiku Walther Meissneri järgi nime saadud nähtus, mis seisneb selles, et ülijuhist tõrjutakse magnetväli täielikult välja tema üleminekul ülijuhtivasse olekusse.
Efekti avastasid 1933. aastal Saksamaa füüsikud Walther Meissner ja Robert Ochsenfeld, mõõtes magnetvälja ülijuhtivate tinast ja pliist detailide lähedal. Neid detaile jahutati nende ülijuhiks muutumise temperatuurist allapoole ja mõõdeti magnetvälja muutusi. Ülijuhiks muutumise järel kadus kehades magnetväli. Teadlased avastasid selle efekti kaudselt, selle järgi, et väljaspool katsekehi magnetväli tugevnes. Selle katsega näidati esimest korda, et ülijuhid on midagi enamat kui täiuslikud juhid. Meissneri efekt on ülijuhtide unikaalne omadus, mille järgi saab ülijuhte ära tunda.
Meissneri efekti avastamise järel lõid vennad Fritz ja Heinz London ülijuhtivuse fenomenoloogilise teooria. Sinna juurde kuulus efekti matemaatiline selgitus ehk Londoni võrrandid. See selgitas takistuse puudumist ülijuhis ja Meissneri efekti ning võimaldas ülijuhtivuse kohta teha teoreetilisi ennustusi. Kuid see teooria selgitas üksnes eksperimentaalseid tulemusi ega selgitanud seda, mil moel elementaarosakesed ülijuhtivaid omadusi aines põhjustavad. Seda viimast suutis alles 1957 loodud BCS-teooria, mis sai nime oma autorite John Bardeeni, Leon Cooperi ja John Robert Schriefferi järgi.
Joala mõis

Joala mõis (saksa keeles Joala) oli rüütlimõis Vaivara kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõisa ala Ida-Viru maakonda Narvas.
Mõis asutati 17. sajandil Joala küla (? 1497 zu dem valle, 1552 thom Valle, ? 1583 Iwanküll oder Joanküll, 1615 Johallaby, 1620 Joal by) kohale; küla sai nime Narva joa järgi. Mõisa omanikuks oli Georg von Kramer.
18. sajandil töötas mõisa maadel Joala mõisa saeveski, mis 12 saeraamiga võis saagida 300-400 palki ööpäevas ja seda loeti tolleaegsete suurimate saeveskite hulka kogu Venemaal.
1819 asutas Paul Momma Narva jõe äärde Joala mõisa maadele ketrusvabriku, hilisema nimega Narva kalevivabrik.
Mõisa alale jäid 1857. aastal loodud Kreenholmi Manufaktuuri tööstusehitised.
1881 alustati Narva Aleksandri Suurkiriku ehitust Joala mõisa maale, mille mõisaomanik kirikule kinkis.
Aasta 1970. seisuga oli tõendatud, et mõisa peahoone oli hävitatud ja muudest hoonetest jäid tall ja kuivati.