google/wiki40b huggingface dataset:
Gotha

Ajalugu

Gothat on esmamainitud 25. oktoobril 775 Dürenis Karl Suure alla kirjutatud dokumendis, kus seda nimetatakse Villa Gothaha ('head veed').
1567–1577 rajati Gothasse renessanss-stiilis raekoda, mis on tähelepanuväärne oma rikkalikult kaunistatud põhjaseina poolest.
Gotha omandas tähtsuse 1640, mil ta valiti Saksi-Gotha hertsogiriigi keskuseks. 1826 sai Gotha üheks kahest Saksi-Coburgi ja Gotha pealinnast.
1645–1663 ehitati Gotha hertsogi jaoks Friedensteini loss, mis on tänapäeval turistide jaoks peamine vaatamisväärsus. See on Saksamaa vanim barokkpalee. Tänapäeval on palees ajaloomuuseum, kus säilitatakse hulgaliselt kunsti- ja muid kultuuriväärtusi. Lossis tegutseb Ekhofi teater, mis on maailma vanim tänapäevalgi tegutsev barokkteater.
18. sajandil viibis Gothas pikka aega Voltaire ja see muutis Gotha õukonna üheks valgustusajastu keskuseks.
Gothal oli oluline roll Saksamaa töölisliikumises. 1875 moodustati Gothas Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei eelkäija Saksamaa Sotsialistlik Töölispartei kahe organisatsiooni liitumisel: need olid Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Partei, mida juhtisid August Bebel ja Wilhelm Liebknecht, ning Ülesaksamaaline Tööliste Liit, mille oli asutanud Ferdinand Lassalle. Ühinenud erakond võttis vastu programmi, mida nimetatakse Gotha programmiks ja mida Karl Marx kõvasti kritiseeris selle kokkuleplasliku suunitluse pärast.
Gotha on tuntud ka kirjastuskeskusena. 1763–1944 avaldati Gothas Gotha almanahhi, mis sisaldas kõigi Euroopa valitsevate dünastiate ja teiste tähtsate aadlisuguvõsade liikmete elulood ja troonipärilusjärjestuse.
1878 rajati Gothasse Euroopa esimene krematoorium.
1949–1990 kuulus Gotha Saksa DV-sse.
Alates 1997 toimub Gothas igal aastal kristliku muusika festival Freakstock, mis asutati 1995 Wiesbadenis. Seda korraldab noorsooliikumine Jeesuse Friigid ja seal osaleb üle 8000 inimese.
Indiaanlane (tähtkuju)

Indiaanlane (ladina Indus) on lõunataeva tähtkuju.
Indiaanlase tähtkuju katab 294 ruutkraadi ja on ulatuselt 88 tähtkuju seas 49. kohal.
Heledaim täht on oranž hiid Alpha Indi (3,1ᵐ).
Epsilon Indi (ε Ind) on üks Maale lähemaid tähti (kaugus 11,82 valgusaastat).
Dokumendihaldus

Dokumendihalduse (lühi)ajalugu

Esimesed teadaolevad dokumentide registrid koostati 13. sajandil Itaalias. Dokumente märgistati erinevate indeksitega. Algelised dokumentide nimistud tekkisid 1313. aastal Inglismaal.
16.-17. sajandil hakkas tekkima koloniaalsüsteem ja see tõi kaasa oma dokumendiloome koos spetsiaalsete arhiivide asutamisega. Venemaa tsaaririigis töötati asjaajamise ühtsed alused välja 1720. aastal.
Eestis on asjaajamine reglementeeritud alates 1924. aastast, kui kehtima hakkas registriraamat. Selles registreeriti sissetulnud ja väljaminevad kirjad. Kasutati ka andmeraamatuid ehk tänapäevaselt nimetatuna andmekogusid. Ühe asja kohta käivad dokumendid registreeriti sama numbri all.
Dokumendihaldus kui distsipliin arenes välja 20. sajandil kantselei töö tõhustamise programmidest ja ühest vanemast distsipliinist – arhiivindusest. 20. sajandi keskpaigaks olid dokumendihaldurid palgatud avaliku sektori arhiiviinstitutsioonide poolt, eesmärgiga kontrollida "kaasaegsete dokumentide" sissevoolu ajaloolistesse arhiividesse.
Dokumendihaldus hõlmab dokumentide haldamist vaatamata nende eale, rahuldamaks avaliku- ja erasektori dokumentide organisatsioonilisi vajadusi ning teenides kogu ühiskonna huve.
Pāvilosta

Ajalugu

Linna kohal asus kuralaste Piemare maakonna Saka sadamakoht. Seda mainiti kirjalikult esimest korda aastal 1253. Sellest ajast peale kuulus see Kuramaa piiskopkonda, aastast 1795 aga Kuramaa kubermangu.
Sadam ehitati välja aastal 1879, mil piirkonna omanikuks oli Otto von Lilienfeld. Ta nimetas selle oma venna, toonase Kuramaa kuberneri Paul von Lilienfeld-Toali auks Paulshafeniks. Tema lasi ka linna aladele esimesed majad ehitada. Lisaks kohalikele kaluritele kasutasid sadamat veel kolm Upesmuiža mõisale kuulunud purjekat, mis viisid mõisa toodangut Liepāja turule. Sadam hakkas arenema aastal 1893, mil seoses Karosta sõjasadama rajamisega hakati ehitusele kive vedama. Toona hakati Pāvilostas laevu ehitama ja sadama ümber tekkis kaubitsemiskoht.
Esimese maailmasõja ajaks oli asulas kolm väikest laevaehitustöökoda, sealne sadam oli kodusadamaks 52 laevale. Sõja ajal konfiskeeriti kõik seal peatuvad ja ehitatavad laevad. Sõja järel oli Pāvilostas vaid kaks mootorlaeva ja neli purjekat, sadamat kasutati taas vaid kalasadamana.
Nõukogude ajal ühendati sealsed kalurid Dzintarjūra nime kandvasse artelli. Aastal 1951 muudeti artell kolhoosiks, mis aastal 1975 ühendati Liepāja kalurikolhoosiga.
Pāvilosta oli alev alates 1961. aastast ja on linn aastast 1991.

Kaitstavad objektid

Muinsusmälestistest on linnas riikliku kaitse all Pāvilosta muinasasula ehk Kirikumägi. Kohaliku kaitse all on endine Pāvilosta lootsimaja koos Saka jõe kallaste sillutise ja pollaritega.
Looduskaitse all on sanglepp aadressil Meža 1a, linna lõunapiiril kasvav mänd, Ostbaha tamm, Saka jõe kaldal kasvavad pärn, tamm ja sanglepp  ning Upesmuiža park. Linna põhjaossa jääb osaliselt Pāvilosta hallide luidete hoiuala.

Sadam

Pāvilosta sadam on üks seitsmest väiksemast Läti kaubasadamast. 2006. aastal ehitati 30-kohaline väikelaevade külalissadam, 2010. aastal ligi 300 meetri pikkused muulid.
Tallinna Merekool

Tallinna Merekool tegutses aastail 1919–1991 Tallinnas.

Ajalugu

Kool loodi seltsi "Laevandus" eestvõttel, kooli esialgne asukoht oli Meremeeste Kodu hoones Uus-Sadama tänav 14.
Pärast Teist maailmasõda tegutses kool endise Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi hoones Estonia puiestee 10.  See oli poolsõjaväelise korraga NSV Liidu Merelaevanduse Ministeeriumi keskeriõppeasutus - Tallinna Merekool, kus koolitati välja kaubalaevastiku meremehi: laevajuhte, mehaanikuid ja radiste, hiljem ka laevaelektrikke. Merekooli esimene sõjajärgne õppelaev oli Vega.
1992. aastal koondati Tallinna Merekooli ümber teised Tallinna merekoolid ning moodustati neist praeguse Eesti Mereakadeemia eelkäija Eesti Merehariduskeskus. 1994. aastal kolis merehariduskeskus Estonia puiesteelt Lasnamäe tühermaale kooli jaoks ehitatud ühiselamuhoonesse.
Askøy vald

Nimi

Askøy nime esimene osa tuli Aski (muinaspõhja: Askr) talu nimest. Nime lõpus olev øy tähendab saart. Askr tähendab ka "saarepuud". Kuni aastani 1918 kirjutati nime kujul Askøen.

Vapp

Valla vapp kinnitati 28. septembril 1961.
Virve Lippus

Virve Lippus (neiuna Virve Kallak; 23. august 1926 Tartu – 8. märts 1990 Tallinn) oli eesti pianist ja muusikapedagoog.
Ta lõpetas aastal 1947 klaveri erialal Tallinna Muusikakooli (Irmgard Kaudre klassis) ja aastal 1952 Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Anna Klasi klassis). Kaitses aastal 1980 Leningradi Teatri-, Muusika- ja Kinematograafiainstituudis tööga "Развитие пианистической культуры в Эстонии до 1940 года" kunstiteaduste kandidaadi väitekirja, mille juhendaja oli Leonid Gakkel.
Ta töötas aastatel 1952–1955 Nõmme Lastemuusikakoolis, 1955–1964 Tallinna Muusikakoolis ja 1964–1967 Tallinna Muusikakeskkoolis klaveriõpetajana. Aastatel 1967–1990 oli ta Tallinna Riiklikus Konservatooriumis klaverieriala ja pianismiajaloo õppejõud (sealhulgas aastast 1982 dotsent).
Tema õpilasteks on olnud Rein Rannap, Jüri Reinvere, Anto Pett, Rein Mets, Mari Järvi, Marju Riisikamp ja Pille Taniloo. Ta on esinenud peamiselt duetis Endel Lippusega. Ta on avaldanud uurimusi ja muusikakriitilisi artikleid.

Isiklikku

Tema abikaasa oli viiuldaja ja muusikapedagoog Endel Lippus, nende tütar oli muusikateadlane Urve Lippus. Tema õde oli pianist Laine Mets.
20. sajand

Kümnendid ja aastad

1900. aastad: (1900), 1901, 1902, 1903, 1904, 1905, 1906, 1907, 1908, 1909
1910. aastad: 1910, 1911, 1912, 1913, 1914, 1915, 1916, 1917, 1918, 1919
1920. aastad: 1920, 1921, 1922, 1923, 1924, 1925, 1926, 1927, 1928, 1929
1930. aastad: 1930, 1931, 1932, 1933, 1934, 1935, 1936, 1937, 1938, 1939
1940. aastad: 1940, 1941, 1942, 1943, 1944, 1945, 1946, 1947, 1948, 1949
1950. aastad: 1950, 1951, 1952, 1953, 1954, 1955, 1956, 1957, 1958, 1959
1960. aastad: 1960, 1961, 1962, 1963, 1964, 1965, 1966, 1967, 1968, 1969
1970. aastad: 1970, 1971, 1972, 1973, 1974, 1975, 1976, 1977, 1978, 1979
1980. aastad: 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989
1990. aastad: 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999
2000
Väikesed trollid ja suur veeuputus

"Väikesed trollid ja suur veeuputus" on soomerootsi lastekirjaniku Tove Janssoni esimene muumilugude raamat. See on kirjutatud aastal 1945.
Seda on peetud ka omamoodi sissejuhatuseks hilisematele muumilugudele, sest tegelasi on seal vähem kui teistes raamatutes.
Ingeborg Bachmann

Ingeborg Bachmann (25. juuni 1926 Klagenfurt, Austria – 17. oktoober 1973 Rooma, Itaalia) oli Austria luuletaja, prosaist ja filosoof. Tema järgi on saanud nime üks tuntumaid saksakeelse kirjanduse auhindu, 1977. aastast välja antav Ingeborg Bachmanni auhind.
Eesti keeles on ilmunud Bachmann jutukogu "Kolm teed järve äärde" (Perioodika, 1988, sarjas Loomingu Raamatukogu) ja romaan "Malina" (Eesti Raamat, 1992); mõlemad on tõlkinud Helgi Loik.
Christopher Duenas

Christopher Duenas (sündinud 22. oktoobril 1991 Tamunings) on Guami ujuja.
Christopher Duenas osales 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis, kus ta saavutas meeste 100 meetri vabastiili ujumises ajaga 53,37 sekundit 44. koha.

Isiklikku

Christopher Duenas on 185 cm pikk ja kaalub 84 kg.
Lee maakond (Florida)

Ajalugu

Maakond moodustati 1887. aastal.

Rahvastik

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 618 754.
Valuoja puiestee

Valuoja puiestee on tänav Viljandi linnas.
Tänava pikkus on 1730 m.
Praha

Kliima

Prahas on aasta keskmine temperatuur +8,6 °C. Kõige kuumemad kuud on juuli (+19,4 °C) ja august (+19,3 °C), kõige külmemad jaanuar (-1,1 °C) ja veebruar (-0,3 °C). Üle +32° sooja on täheldatud maist septembrini, kõige rohkem juulis (+37,8 °C) ja juunis (+37,2 °C). Igas kuus on täheldatud üle 17-kraadilist sooja. Alla -24 °C temperatuuri on mõõdetud detsembrist märtsini, külmarekord -27,6 °C mõõdeti märtsis. Juunist septembrini pole kunagi öökülma mõõdetud.
Aastas sajab keskmiselt 527 mm. Kõige märjemad kuud on mai (77 mm) ja juuni (73 mm), kõige kuivemad veebruar (23 mm) ja jaanuar (24 mm). Kõige rohkem sajupäevi on juulis (18), kõige vähem aprillis (11). Aastas on keskmiselt 161 sajupäeva. Keskmine õhuniiskus on kõige suurem novembris (88%), kõige väiksem mais (68%). Aasta keskmine on 78%.
Ehkki suvi on märksa märjem kui talv, on suvel hoopis rohkem päikesepaistet: kõige rohkem juunis (keskmiselt 254 tundi), kõige vähem detsembris (48 tundi). Aastas paistab päike keskmiselt 1796 tundi.

Ajalugu

Linna nimi tuleb slaavi sõnast "praga", mis tähendab koolet. Praha kandis ületas vana kaubatee Vltava jõe. Linna nime on seostatud ka tšehhi sõnaga "práh" ('künnis'). Legendi järgi olevat Přemysliidide dünastia esiema, prohvet Libuše, käskinud rajada linna kohta, kuhu "mees tahub oma maja künnise".
Praeguse Praha ala oli asustatud juba vanemal kiviajal. Tõenäoliselt hiljemalt meie ajaarvamise lävel tekkisid sealsete Vltava koolmete juures turuasulad, mis hakkasid aeglaselt kasvama kokku linnaks. 
Alates 6. sajandist olid Praha oru asukad peamiselt lääneslaavlased. Tõenäoliselt 9. sajandi jooksul sai Praha piirkonnas võimu tšehhide hõim, mille "kuningad" sel ajal hõivasid hõimujuhtide koosoleku (sněm) välja ja rajasid sinna Praha linnuse.
Sellest ajast alates sai Prahast Böömimaa vürstide ja kuningate residents (mõned neist olid ka Saksa-Rooma riigi keisrid). 
Praha õitseaeg oli 14. sajandil keiser Karl IV valitsemisajal, mil sellest sai Saksa-Rooma riigi keskus. Tema ajal toimusid linnas suured ehitustööd: rajati Karli sild, alustati Nové Město rajamist ja Svatý Víti (Viituse) katedraali (Hradčanys) ümberehitamist. Karl IV asutas ka Kesk-Euroopa esimese ülikooli Karli ülikooli. Praha oli sel ajal suuruselt kolmas linn Euroopas (umbes 40 000 elanikku). Linn koosnes mitmest asulast, mis koondati üheks alles 19.–20. sajandil.

Rahvastik

2005. aasta andmetel oli linna elanike arv 1 176 600.  
Lisaks töötab linnas üle 300 000 inimese, kes ei ela ametlikult Prahas.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid välisriikide kodanikud 14% Praha elanikkonast.
Richard Georg von Hirschhausen

Richard Georg von Hirschhausen (30. juuni 1858 Järva-Madise – 29. detsember 1916 Reigi) oli Eestimaa vaimulik.
Alghariduse omandas eraviisiliselt Seidla mõisas. Õppis aastatel 1873–1877 Tallinna toomkoolis ja 1877–1883 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Paide ja Tallinna Toompea Kaarli koguduses. Ordineeriti õpetajaametisse 14. oktoobril 1885.
Oli Toomkoguduse adjunktpastor 1884–1885. Aastatel 1885–1890 teenis Rakvere Kolmainu kogudust adjunktpastorina, 1890–1901 aga pastorina. Reigi Jeesuse koguduse pastorina tegutses 1901–1916. Aastal 1915 oli 9 kuud pagenduses Siberis.

Isiklikku

Tema isa August Heinrich von Hirschhausen oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja. Vanaisa Jacob Johann Anton Hirschhausen oli Jõelähtme ja Kuusalu koguduse õpetaja. Äi Carl Joseph Lemm oli Tallinna Rüütli ja Toomkoguduse diakonõpetaja. Poeg Theodor Hirschhausen oli Kärla koguduse õpetaja. Vend August Konrad von Hirschhausen oli vikaarõpetaja.
Lüganuse kirik

Ajalugu

Lüganuse kirik oli Lüganuse kihelkonna peakirik.
Lüganuse kirik (saksa keeles Luggenhusen) ehitati 14. sajandi keskpaiku ning sellest algkirikust on säilinud pikihoone. Kiriku esmamainimine oli 1373. aastal, altariruum ja torn ehitati hiljem. Kiriku asutajaks oli Taubede suguvõsa esindaja, algselt oli kiriku uksel ka Taubede suguvõsavapp.
Kirik kannatas Vene-Rootsi sõja ajal 1656. aastal, kuid jäi puutumata Põhjasõja ajal.
1901. aastal parandati ja uuendati kirik põhjalikult.

Muinasajal

Evald Tõnissoni arvates võis praeguse kiriku kohal olla muinaslinnus või hiiemägi ning kohaliku üliku elupaik.
Linnauuendus

Linnauuendus (inglise urban renewal) on linna hüljatava või allakäiva piirkonna ümberplaneerimine arenguimpulsside andmiseks. 
Linnauuendusprojekte tehakse enamasti hääbuva traditsioonilise tööstuse, kahjustatud keskkonna ja/või sotsiaalsete probleemidega piirkondades.
Großpostwitz

Großpostwitz (ülemsorbi Budestecy) on küla Saksamaal Saksimaa liidumaa Bautzeni kreisis, Großpostwitzi valla keskus.
2010. aastal elas seal 1800 inimest.
Akira Yoshizawa

Biograafia

Akira Yoshizawa sündis Jaapanis Kaminokawa linnas farmeri peres. Tema vanemad tegelesid piimakarjakasvatusega.
Juba varajases lapsepõlves tegeles Yoshizawa origamiga. 13-aastasena kolis ta Tokyosse, kus ta asus tehasesse tööle. Seetõttu jäi origami unarusse. Kirg origami vastu süvenes, kui ta 20-aastasena sai tehases ametikõrgendust: tema ülesandeks sai uutele töötajatele geomeetriat õpetada. Yoshizawa kasutas geomeetria õpetamiseks origamit.
1937. aastal lahkus ta tehasest, et pühendada end täielikult origamile. Järgmised 20 aastat elas Yoshizawa vaesuses, teenides elatist müües ukselt-uksele tsukudanit (Jaapani maitseaine, mis koosneb vetikatest-adrust).
1954. aastal andis ta välja raamatu ("Uus origami kunst", jaapani keeles "Atarashi Origami Geijutsu") origami valmistamistehnikate kohta. Trükise publitseerimine aitas tal paremini ära elada. Samal aastal rajas ta ka rahvusvahelise origami keskuse.
Akira Yoshizawa suri 2005. aasta märtsis kopsupõletikku.
14. märtsil 2012 meenutas Google teda, muutes oma otsingumootori esilehe logo origamilaadseks.
Cronbachi α

Cronbachi α (alfa) on statistikas sisereliaabluse koefitsient. Tihti kasutatakse seda psühhomeetrilistes testides osalenute valimi reliaabluse hindamiseks. Esmakordselt nimetas selle alfaks Lee Cronbach 1951. aastal. Seda mõõdikut võib vaadata ka laiendusena Kuder-Richardson Formula 20 (KR-20) valemile, mis on vastav mõõdik dihhotoomsete tunnuste (inglise keeles item) jaoks. Cronbachi α-t mõjutavad ka puuduvad andmed. Cronbachi α-t kasutatakse lisaks psühholoogiale ka teistes sotsiaalteadustes, äris, õenduses ja teistes distsipliinides.
Cronbachi α suureneb tavaliselt katse tunnuste vahelise (inglise keeles test item intercorrelation) korrelatsiooni kasvuga. Kuna sisekorrelatsioon on maksimaalne, kui kõik tunnused mõõdavad sama konstrukti, siis on levinud arusaam, et Cronbachi α näitab kaudselt, kuivõrd mõõdikud mõõdavad latentse konstrukti ühedimensionaalsust.
Cronbachi α kasvab tehislikult tunnuste pinnapealse ümbersõnastamise korral ja testi tunnuste suure arvu korral.
Margus Sööt

Margus Sööt (sündinud 18. aprillil 1980 Tallinnas) on eesti maletaja.
Ta on males meistrikandidaat. 
Paul Kerese Malemaja malekoolis oli tema treeneriks Mari Sammul-Kinsigo. Sööt on mitmete maleraamatute autor ja toimetaja ning kirjutanud malest paljudele meediaväljaannetele.
Bolšoi Moskvoretski sild

Suur Moskvoretski sild (vene keeles Большой Москворецкий мост, Bolšoi Moskvoretski most) on betoonist kaarsild Venemaa pealinnas Moskvas. Aastatel 1936–1937 Moskva jõele ehitatud sild ühendab Punast väljakut Bolšaja Ordõnka tänavaga.
Jalakäijatele ja mootorsõidukitele mõeldud kolmekaarelise monoliit-raudbetoonist silla pikkus on 554 m ja laius 40 m, geograafilised koordinaadid on 55° 44′ 56″ N, 37° 37′ 28″ E.
1987. aasta 28. mail maandus sillal saksa harrastuslendur Mathias Rust.
2015. aasta 27. veebruaril mõrvati sillal opositsioonipoliitik Boriss Nemtsov.
Snoŭ

Ajalugu

Esimesed ülestähendused asulast pärinevad aastast 1478. Aastal 1529 läks see Snowskite valdusesse, hiljem kuulus Radziwillidele. Aastal 1569 sai asulast alev. XVII sajandil hakkas Snoŭ kuuluma J. Pratasowiczile, hiljem aga Rdułtowskitele. Aastal 1650 sai alevist katoliikliku kihelkonna keskus, kirik ehitati sinna siiski alles aastal 1699. Aastal 1785 ööbis seal kuningas Stanisław II
Aastal 1793 läks piirkond seoses Poola jagamisega Venemaa koosseisu. Aastal 1812 toimus seal lahing prantsuse vägede ja kasakate vahel. Aastal 1827 valmis Rdułtowskite loss, ka Hartingite loss valmis XIX sajandil. Aastal 1861 asusid alevis lisaks kirikule veel sünagoog, õigeusu kirik ja telliselööv. Seoses Kastuś Kalinoŭski juhitud ülestõusuga konfiskeerisid tsaarivõimud katoliiklastelt kiriku ja andsid selle Moskva patriarhaadi käsutusse.
XIX sajandil asus alevi kõrval veel Dolny Snoŭ (Дольны Сноў), kus asus pruulikoda. Aastal 1891 asutatui pruulikoda ka Snoŭ alevisse, aga aastast 1897 on teada, et Dolny Snoŭ külas oli lisaks pruulikojale ka juustuvabrik. Alevis, mida teati ka nime all Horny Snov (Горны Снов) oli toona 91 elanikku, külas, mida teati aastani 1939 ka nime all Siniłava (Сінілава), 70 elanikku.
Pärast Esimest maailmasõda oli Snoŭ Poola koosseisus. Aastal 1939 liideti alev Valgevene NSV-ga. Aastal 1940 sai sellest külanõukogu keskus, asula staatus muudeti külaks. Toona asus seal kaks veskit, alevis tegutsesid tärklisevabrik ja õlivabrik, seal asus ka elektrijaam. 1990. aastatel ühendati Snoŭ ja Dolny Snoŭ.
Voorimees

Voorimees on endisaegne elukutseline hobusõidukiga transporditeenuse osutaja. Voorimehed vedasid nii inimesi (sõiduvoorimehed) kui kaupu (veovoorimehed). 
Kuni 20. sajandi alguseni käis linnatransport voorimeeste kaudu.
Tallinna voorimehi on esmakordselt mainitud 1337. ja Olevi gildi kuuluvat voorimeeste tsunfti 1371. aastal. Alates 1874. aastast oli Tallinnas lubatud voorimeheametit pidada igal laitmata täisealisel. Tallinna viimane voorimees (kuni 1951. aastani) oli Ralf Grabbi ja Tartu viimane voorimees (kuni 1956. aastani) August Viin.
Eesti Nanotehnoloogiate Arenduskeskus

Eesti Nanotehnoloogiate Arenduskeskus (Äriregistris Eesti Nanotehnoloogiate Arenduskeskuse AS; inglise Estonian Nanotechnology Competence Centre) oli Tartus nanotehnoloogiaga tegelenud uurimisasutus.
Asutus kanti Äriregistrisse 2005 ja kustutati sealt 2017.
Märten Pajunurm

Koondisekarjäär

Ta oli kutsutud Eesti U19-koondisse, mis osales kodusel 2012. aasta U-19 Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril.
¡Hola!

Tiraaž

Hola tiraaž koos sõsarväljaannetega on üle miljoni eksemplari nädalas. Võrreldes 4000 eksemplariga, mis müüdi läbi ajakirja esimese numbri väljaandmise päeval 2. septembril 1944. Ajakirja tiraaž 1993. aastal oli 654 836 eksemplari, see oli läbimüügilt teine ajakiri Hispaanias.
1997. aastal oli ajakiri populaarsuselt Hispaanias kolmandal kohal, tiraaž oli 627 514 eksemplari. 
Hola tiraaž oli 2005. aastal 553 042 eksemplari . 2008. aastal oli tiraaž 537 270 eksemplari .
Huvitaja

"Huvitaja" on Vikerraadio raadiosaade, kus käsitletakse meie elukeskkonna ja eluviisiga seotud teemasid. Saadet juhivad Krista Taim, Meelis Süld ja Juhan Kilumets.
Ekwee David Ethuro

Ekwee David Ethuro (sündinud 31. detsembril 1963) on Keenia poliitik, 28. märtsist 2013 Keenia senati spiiker. Ta kuulub Ühendatud Vabariiklikku Parteisse, mis 2014. aasta alguse seisuga osaleb Keenia valitsuskoalitsioonis.
Ethurol on magistrikraadid põllumajandusteaduses ja majanduses.
1998–2013 esindas ta parlamendis Kesk-Turkana valimisringkonda. 1998–2002 oli ta planeerimise ja rahvusliku arengu abiminister president Daniel arap Moi valitsuses. Ta olnud minister mitme presidendi valitsustes. 2007. aastal valiti ta taas Kesk-Turkanast parlamenti. Ta on valitud korduvalt parlamenti Turkana maakonnast, mis on üks Keenia vähem arenenud piirkondi, ehkki sealt leiti 2006. aastal Keenia esimene naftamaardla.
Ekwee David Ethuro pärineb turkanade rahvast, kes on Keenias suuruselt 10. kohal ning tänini pooleldi nomaadid, ta on oma rahva üks väheseid tuntud ja edukaid poliitikuid.
Teda süüdistati 2012. aastal seotuses Turkana vägivallajuhtumiga, kus tapeti 41 politseinikku, kes olid sekkunud kohalike hõimude vastastikustesse karjavargustesse.
Leida Tarvas

Elulugu

Leida Tarvas sündis Läänemaal Hans ja Leida Reinbachi noorima tütrena ning õppis Suure-Lähtru 7-klassilises koolis, seejärel Tallinnas Arhitektuuri- ja Ehitustehnikumis arhitekti eriala. Ta on õppinud ka Tallinna Polütehnilises Instituudis kaugõppes ehitusinseneri eriala (lõpetamata) ja Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis, mille lõpetas 1966. aastal sisearhitektuuri erialal. Tarvas on Eesti Sisearhitektide Liidu liige (alates 1992) ning on olnud Eesti Kunstnike Liidu liige (alates 1975).
Leida Tarvas on töötanud eri ametikohtadel, sh ÜTKK Projekteerimise Instituudi Vabariikidevahelises Tallinna Filiaalis ja Eesti NSV Kaubandusministeeriumi projekteerimisinstituudis.

Looming

Leida Tarvas on projekteerinud peamiselt toitlustusettevõtteid – restorane, kohvikuid, baare, sööklaid ja kauplusi. Tema silmapaistvamate tööde seas on Regati baar Pirital (1980), Muuga tuuliku baar, Kadrioru kohviku restoran, Kännu Kuke restoran (1980) jt.

Isiklikku

Leida Tarvas oli abielus arhitekt Pärtel Tarvasega ning on tšellist Pärt Tarvase ja kirjandusteadlase Mari Tarvase ema.
Perry maakond (Kentucky)

Ajalugu

Maakond moodustati 1820. aastal.
Ford Transit

Ford Transit on Fordi kaubik, mida on toodetud 8 põlvkonda. Transit on olnud Euroopas 40 aastat järjest suurima läbimüügiga kaubik.
1965. aastal esitletud Transit oli esimene Fordi Suurbritannia (Ford of Britain) ja Lääne-Saksamaa (Ford Deutschland) kontsernide ühisprojekt nende ühinemisel Ford of Europe kontserniks 1967. aastal. Transit vahetas Briti Fordidest välja Ford Thames 400E ning Saksa Fordidest Ford Taunus Transiti.  
8. põlvkonda hakati tootma 2014. aastal, seda müüakse nüüd esimest korda ka USAs, kus see vahetas välja seni alates 1961. aastast toodetud Ford E-seeria kaubiku.