google/wiki40b huggingface dataset:
Nõukogude Liidu vapp

Nõukogude Liidu vapp oli Nõukogude Liidu riigivapp.
Vapil oli kujutatud maakera, mille peal olid sirp ja vasar. Maakera mandrid olid kujutatud helepruunidena, ookeanid helesinistena. Maakera ümber oli viljavihkudest pärg, mida kaunistasid punased lindid. Vappi kaunistavatele põimitud lintidele oli kirjutatud kõigis liiduvabariikide keeltes "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!". Maakera kohal vapi ülaosas oli kollase randiga punane viisnurk.
Vapi väljatöötamisel osales palju kunstnikke. Juba 1922. aasta sügisel moodustas Goznak nõukogude võimu sümboolika väljatöötamiseks komisjoni. See komisjon oli ka esimeste nõukogude markide ja ümbrike autor. Komisjoni pani kokku kartograaf V.N. Adrianov (1875–1938), kelle mõte oli kujutada vapil maakera. See pidi sümboliseerima, et pääs NSV Liitu on avatud igale maailma maale.
NSV Liidu vapist on säilinud palju kavandeid. Näiteks V. Lomantsovi projekt: maakera on ümbritsetud viljapeadega, ülal punane täht, külgedel sirp ja vasar. D.S. Goljadkini projekt oli järgmine: viisnurk, mille keskel asuvad päikesekiirtes sirp ja vasar, ümberringi tööstussümbolid. J.B. Dreieri projektil on sirp ja vasar, täht, maakera ja lindid deviisiga. V.P. Korzuni projekt on juba väga hilisema vapi moodi. Vapi lõpliku joonise tegi Ivan Ivanovitš Dubassov, kelle esimeses versioonis olid kõik kirjad "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!" vapi alumisel punasel lindil, hiljem otsustati igas keeles kiri panna vapi külgedele.
Komisjoni tööd jälgisid ka riigijuhid ja esitasid omi soovitusi. Näiteks on säilinud V. Korzuni eskiis, millel kesktäitevkomitee sekretär Avel Enukidze oli 28. juunil 1923 vapi ülaosast punase lindi maha tõmmanud ja juurde kirjutanud "Lindi asemele täht".
Esimese NSV Liidu vapi kinnitas NSV Liidu Kesktäitevkomitee 6. juulil 1923. Vapi kirjeldus sätestati NSV Liidu Konstitutsioonis 1924. aastal.
Aegade jooksul vappi muudeti vastavalt vajadusele. 1923–1936 oli vapil kiri "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!" ainult 6 keeles vastavalt liiduvabariikide arvule. 1936–1946 kasutati vappi, millel oli ainult 11 põimitud linti, puudusid Eesti NSV, Läti NSV, Leedu NSV ja Moldaavia NSV. 1946–1956 oli vapil lisaks veel Karjala-Soome NSV soomekeelne lint. Sellise kujuga vappi, nagu juuresoleval pildil näha võib, kasutati Nõukogude Liidu ametliku vapina 1956–1991. Eestikeelne kiri oli paremal pool kõige ülemine.
Aganaleib

Aganaleib (ka: vahelikuleib, vahelik) oli vanasti Eesti talurahva hapendatud rukkileib, mille tainas oli palju purustatud aganaid või tuulamata teraviljast tehtud jahu.
Aganaleib oli kuni 19. sajandi keskpaigani eesti talurahva peamine toit. Pärast seda saadi olude paranedes küpsetada sageli ka puhast leiba.
Rääma tänav

Rääma tänav on tänav Pärnus Rääma ja Ülejõe linnaosas.
Tänav saab alguse Tallinna maanteelt (teisel poole kulgeb samas sihis Jannseni tänav ja suundub itta, hiljem kagusse ning lõpeb ristudes Niidupargi tänavaga, millest edasi läheb samas suunas Tammiste tee. Tänava pikkus on 2,6 km.
Tänav sai nime 1915.
Marcello Gandini

Marcello Gandini (sündinud 26. augustil 1938), Itaalia autodisainer. 
Gandini töötas Bertone disainistuudios disaineri ja hiljem peadisainerina. Aastast 1980 on ta vabakutseline.
Eesti Kujunduskunstnike Ühendus

Eesti Kujunduskunstnike Ühendus on Eesti mittetulundusühing; Eesti Kunstnike Liidu alaliite.
Liidu esimees on Mart Peri.
Kivi-Vigala külanõukogu

Kivi-Vigala külanõukogu oli külanõukogu Rapla rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1960 ja seejärel liideti see Vigala külanõukoguga.
Ralph von Bunge

Oskar Ralph von Bunge (8./20. september 1866 Tallinn – 11./24. juuli 1903 Vladivostok) oli eesti arst.
Õppis 1876–1885 Toomkoolis, 1887 ja 1888–1894 Tartu Ülikoolis, dr. med.
1897–1899 Nuustaku arst, 1899–1901 Väike-Maarja kihelkonnaarst, seejärel Vene mereväearst Kroonlinnas, alates 1902. aastast Vladivostokis.
Friedrich Georg von Bunge pojapoeg.
Ulmeromaan

Ulmeromaan on ulmelise sisuga kirjandusteos, mis on romaanivormis. Romaan on üks ulmekirjanduse varasemaid ja levinumaid žanre, mille levikule on kaasa aidanud romaanisarjade populaarsus ulmelugejate seas, kes soovivad üksikteosest ulatuslikumat immersiivset kogemust.
Ulmeromaanide autoreist on tuntud sellised ulmeklassikud nagu Jules Verne, Herbert George Wells, Aleksei Tolstoi, Isaac Asimov ja Frank Herbert. Romaanisarjadega on paistnud viimastel kümnenditel silma George R. R. Martin, Robert Jordan, J. K. Rowling jts. Eesti ulmeautoreist on mitmeid romaane kirjutanud näiteks Indrek Hargla, Lew R. Berg ja Leo Kunnas.
Soome jäähokikoondis

Soome jäähokikoondis on Soome esinduskoondis jäähokis.
Koondise koduhall on Helsingi Hartwall-areena.
Oma esimese maavõistluse pidas Soome koondis 29. jaanuaril 1928 Rootsiga. Mäng kaotati 1:8. Suurima võidu sai koondis 25. veebruaril 1960, kui võideti Norrat 20:1; suurim kaotus 0:24 saadi 3. märtsil 1958 Kanada vastu.
Soome on tulnud kolm korda jäähoki maailmameistriks, aastatel 1995, 2011 ja 2019. Esimesel kahel korral oli finaalivastane Rootsi, kolmandal Kanada. MM-ilt on lisaks võidetud kaheksa hõbe- ja kolm pronksmedalit. Olümpiamängudelt on Soome võitnud kaks hõbe- ja neli pronksmedalit.
Kõige rohkem mänge (331) on Soome koondises mänginud Raimo Helminen. Talle kuulub ka punktirekord (207).
Raimo Helmise ja Jari Kurri auks ei anta nende mängijanumbreid 14 ja 17 enam kellelegi teisele.
Triigi mõis (Karja)

Triigi mõis (saksa keeles Feckerort) oli rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal.
Philip Seymour Hoffman

Philip Seymour Hoffman (23. juuli 1967 Fairport, New Yorgi osariik – 2. veebruar 2014, Manhattan, New York) oli USA näitleja.
Ta kogus eelkõige tuntust filmidest "Keeristorm" (1996), "Boogie ööd" (1997), "Kuulsuse jahil" (2000), "Magnoolia" (1999), "Suur Lebowski" (1998), "Capote" (2005), "Võimatu missioon III" (2006) ja "Näljamängud: Pilapasknäär – 1. osa"
Matvei Zahharov

Matvei Zahharov (vene keeles Матвей Васильевич Захаров; 17. august 1898 – 31. jaanuar 1972) oli NSV Liidu sõjaväelane, auastmelt Nõukogude Liidu marssal.
Matvei Zahharov oli kommunistliku partei liige alates 1917. aasta detsembrist, NLKP Keskkomitee liige 1961. aastast ning NSV Liidu Ülemnõukogu saadik 4.–8. koosseisu ajal.
Tuuliku mõis

Tuuliku mõis (saksa keeles Thule) oli Tali mõisa kõrvalmõis Saarde kihelkonnas Pärnumaal.
Hiina abeelia

Hiina abeelia (Abelia chinensis R.Br.) on taimeliik abeelia perekonnast.
Ta on üks külmakindlamaid abeeliaid.
Hiina abeelia on kuni 2 m kõrgune laiavõraline põõsas, millel on punane vars ning läikivad väikesed lehed, mis lehtede langemise ajal muutuvad punakaspruuniks.
Õied on lehterjad ja valged. Nende roosad tupplehed jäävad pärast õitsemist kauaks alles.
Taim on pärit Hiinast.
Artikli kirjutamisel on kasutatud rootsi- ja hispaaniakeelset Vikipeediat seisuga 14.3.2009.
Heldur Värv

Heldur Värv (23. märts 1935 – 22. november 1993) oli eesti oboemängija ja muusikapedagoog.
Ta lõpetas 1954. aastal Tartu Muusikakooli oboe eriala Jaan Hargeli õpilasena. 1959. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi oboe eriala Hartvig Juksari klassi.
Aastatel 1957–1987 oli ta ERSO oboemängija, 1974. aastast oboerühma kontsertmeister. Esines ka ERSO puhkpillikvintetis. Aastatel 1965–1985 oli ta Jaan Tamme nimelise puhkpillikvinteti oboemängija.
1973. aastast kuni surmani oli ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi oboe õppejõud. 1986. aastast oli ta oboe õpetaja ka Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis. Tema õpilasi on Leho Läte, Neeme Tambaur, Kalev Antsmäe, Maimu Kaarde ja Andres Siitan.
1993. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused

1993. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 28. maailmameistrivõistlused laskesuusatamises, mis toimusid 9.–14. veebruarini Borovecis Bulgaarias.
Jüri Variste

Jüri Variste (1935. aastani Georg Wahrberg) (10. oktoober 1907 Kõrve küla, Vohnja vald – 4. märts 1989 Tallinn) oli Eesti koorijuht ja pedagoog.
Georg Wahrberg õppis aastatel 1928–1929 Tartu Kõrgemas Muusikakoolis muusikateoreetilisi aineid. 
1932. aastal lõpetas ta inglise filoloogina Tartu Ülikooli ja täiendas end sel alal Suurbritannias. 
1935. aastal eestistas ta oma nime.
Jüri Variste töötas aastatel 1932–1941 inglise keele õpetajana Tallinna üldhariduskoolides. 1940. aastal lõpetas ta koolimuusika erialal Tallinna konservatooriumi, hiljem töötas samas õppejõuna. 
Aastatel 1944–1947 oli ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia meeskoori dirigent, asutas 1945. aastal Eesti Televisiooni ja Raadio Segakoori ning oli kuni 1968. aastani selle peadirigent.  
Aastatel 1950–1985 võttis ta üldjuhina osa kõigist laulupidudest ja enamikust koolinoorte laulupidudest. Maetud Tallinna Metsakalmistule. 
Ta on koostanud koorilaulukogumikke.
Külli Pirksaar

Külli Pirksaar (aastani 2004 Külli Kaljus; sündinud 22. jaanuaril 1973 Toilas) on eesti orienteeruja ja kergejõustiklane.

Isiklikku

Margus Pirksaar on Külli Pirksaare abikaasa.
Lennuk (miiniristleja)

Vene keiserlikus mereväes

Avtroil ehitati Tallinnas Bekkeri laevatehases aastail 1915–1917.
1917. aasta septembris-oktoobris osales Moonsundi operatsioonis, mille käigus sai kolm 88 mm mürsu tabamust.

Vene SFNV mereväes

Laev läks nõukogude võimu poole üle 25. oktoobril 1917.
1918. aastal asus Helsingisse ja sama aasta kevadel osales Jääretkes ning jõudis Kroonlinna. 1918. aasta novembris määrati lahingukõlbliku laevana Balti Laevastiku tegevsalga koosseisu. Novembris-detsembris veeskas miinitõkkeid Kroonlinna lähistel.
1918. aasta 24. detsembril määrati Avtroil eriotstarbelisse laevade gruppi ja saadeti 26. detsembril Tallinna alla luurele, et otsida miiniristlejat Spartak, mis oli sinna suundunud eelmisel päeval. 27. detsembril jõudis Tallinna madala rajooni Naissaarest kirdes. Tallinnast sõitsid Avtroilile ootamatult vastu Inglise 2 kergeristlejat ja 4 hävitajat. Avtroli püüdis nende eest põgeneda, kuid Mohni saare joonel jõudsid Inglise laevad talle järele. Avtroil langes kiiremate jälitajate kätte vangi, kusjuures ei tulistanud enesekaitseks ainsatki lasku. Laev viidi seejärel Tallinna ja anti üle Eesti Merejõududele.

Müümine Peruule

Miiniristlejate ülalpidamine ja töökorras hoidmine osutus rahuajal Eesti riigile üsna kulukaks. Lisaks kippusid Esimese maailmasõja eelõhtul projekteeritud laevad võrreldes sõjatehnika arenguga tasapisi moraalselt vananema. Lennuk müüdigi koos sama tüüpi Vambolaga 1933. aastal Peruule ja sai uueks nimeks Almirante Guise (Martín Guise auks).
Müügitehingu kohta kirjutas Peruu ajaleht La Cronica:
10. novembril 1934 olevat Tallinnas (endine Reval) kindral-prokuröri algatusel kokku tulnud poliitikamehi, kõrgemaid kaitseväelasi ja mereväe juhte, eesotsas vabariigi valitsusega, kokku 500 inimest, et arutada sõjalaevade "Lennu" (!) ja "Kuambula" (!) müügilugu. Raha järele olevat haaranud kindralid, admiralid, ministrid ja vaheltkauplejad, eriti Augusto Kerem (!) ja Towlingen Torwand (!). Eesti rahvas pidanud laevade müüki isamaa äraandmiseks, mispärast nõutavat süüdlastele surmanuhtlust, mis saavat arvatavasti teostatud. Tõenäoliselt oleks tarvitusele tulnud presidendi antud dekreedi alusel määratav surmanuhtlus, millist moodust mujal maailmas ei tunta. Ajalehes avaldati kaastunnet Eestile, kuna siin polevat valitsusel valida küllaldaselt ausaid mehi riigi juhtideks.
Tegelikult toimus laevade müügi protsess tavalises kohtu korras. Kohtualused Juhan Tõrvand ja August Kerem mõisteti õigeks.

Peruu mereväes

Almirante Guise teenis Peruus veel kuni 1947. aastani.
Almirante Guise on kujutatud Peruu 1984. aasta 250-solisel postmargil.

Laeva kirjeldus

Izjaslav-klassi laevu peeti väga õnnestunuks. Lennukil oli viis 102 mm / L60 kahurit, mille laskekaugus oli 13 km. Laevale paigaldati pärast ehitamist õhutõrjeks algul 63 mm kahur, seejärel 75 mm Lenderi mudeli kahur. Teki keskosas asusid kolm 3-torulist torpeedoaparaati.
Võro Keele ja Kultuuri Fond

Võro Keele ja Kultuuri Fond oli 12. novembril 1988 loodud organisatsioon võru keele või laiemalt lõunaeesti keele ja kultuuri kaitseks ja arendamiseks.
Ta on korraldanud iga-aastast Kaika suveülikooli (alates nende algusest 1989. aastal).
1997. aastal tehti fond ümber mittetulundusühinguks Võro Selts VKKF.
Euroopa meistrivõistlused iluuisutamises

Euroopa meistrivõistlused iluuisutamises on igal aastal jaanuaris toimuvad Euroopa meistrivõistlused iluuisutamises. Võistlusi korraldab Rahvusvaheline Uisuliit (ISU).
Esimesed võistlused toimusid 1891. aastal Saksamaal Hamburgis. Aastani 1930 osalesid võistlustel vaid meesiluuisutajad.
Iluuisutamise Euroopa meistrivõistlusi on korraldanud ühe korra ka Eesti – 2010. aastal.
Mardi oja

Mardi oja (ka Püha Martini oja) oli Härjapea jõe lisajõgi Tallinnas mis algas Lasnamäe paekalda allikatest, läbis diagonaalis Torupilli asunduse Lubja tänava piirkonnast praeguse Raadiomaja suunas ja suubus Härjapea jõkke praeguse Pronksi tänava piirkonnas.
Kadrioru kõige lõunapoolsem läte asus endisest Mäekalda polikliinikust (Lasnamäe tänav 8) 80 meetrit loode poole. Oja voolas üle praeguse Lubja tänava parkla ja seejärel suundus Jüri Vilmsi tänava 57 ja 59 majade vahelt tänavale, kus tegi järsu 90 kraadise pöörde kirde suunas, voolas üle Konstantin Türnpu tänava pikenduse, Vilmsi 53a ja 53c majade vahelt Kadrioru Saksa Gümnaasiumi poole. Vilmsi 53c ees teisel pool tänavat ühines sellega veel teine oja, mille mõlemad lätted asusid Majaka tänav 2 ligidal klindiesisel.
Mary Wollstonecraft

Mary Wollstonecraft (27. aprill 1759 Spitalfields London –  10. september 1797 Somers Town, London) oli inglise kirjanik ja üks esimesi feministe. 
Tema karjäär kestis vaid üheksa aastat, sest ta suri pärast oma ainukese tütre sündi sünnitusjärgsetesse komplikatsioonidesse. Tema tütar oli Mary Shelley, kes on romaani "Frankenstein ehk tänapäeva Prometheus" autor. 
Mary Wollstonecrafti abikaasa William Godwin kirjutas raamatu, mis oli käsiraamatuks parlamendireformi taotlejate radikaalsele tiivale. 
Mary Wollstonecrafti tuntuim teos on 1792. aastal kirjutatud raamat "Naiste õiguste kaitseks" ("A Vindication of the Rights of Woman"), kus ta lahkas peenelt nii poliitikat, religiooni, filosoofiat, seksuaalsust kui ka  feminismi. See raamat oli esimene liberaalse feminismi avaldus. Wollstonecraft pidas naisi ratsionaalseteks tegutsejateks, kelle allutatus on tingitud peamiselt halvemast haridusest. Wollstonecraft väitis, et naistele tuleb anda meestega võrdsed võimalused. Kirjanik kirjeldas isiklike läbielamuste põhjal 18. sajandi lõpul valitsenud naiste jaoks rasket olukorda. Ta tundis muret selle pärast, kuidas ühiskond loob feminiinsust, seda eriti tüdrukute vääriti suunatud õpetamise kaudu. Wollstonecraft väitis, et pole mingit alust naisi kodanikkonnast välja jätta. 
Wollstonecraft oli tuntud ka ajakirjanikuna ning kirjutas reisikirju jpm.
 
„Sülelapse-east saati õpetatakse naistele, et ilu on nende ala, meel vormib end keha järgi, uidates  ümber oma kuldse puuri ja otsides oma vanglale kaunistusi.“
 – A Vindication of the Rights of Women
Võrkkest

Võrkkest ehk reetina (ladina keeles retina) on inimeste ja osade loomade silmamuna seinakihi kõige seesmine kiht.
Võrkkesta toidab ja silma siserõhku hoiab soonmiku kapillaarvõrgustik.
Võrkkesta areng, anatoomia, füsioloogia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.

Inimestel

Võrkkest on õhuke, pehme konsistentsiga plaat, mille välispind liibub soonkestale, sisepind aga klaaskehale. Võrkkesta tagumine suurem pärissoonkestaga külgnev osa sisaldab valgustundlikke elemente ja seda nimetatakse optiliseks ehk nägemisosaks. Eesmises väiksemas ripskeha ja vikerkestaga külgnevas piirkonnas valgustundlikke rakke ei ole ja võrkkesta seda osa nimetatakse pimedaks.
Väljast on võrkkest kaetud võrkkesta pigmentepiteeliga, mis külgneb soonkestaga. Võrkkest koosneb histoloogiliselt 10 rakkude kihist. Olulisemad on kepikeste ja kolvikeste kiht, bipolaarsete ja ganglionirakkude kiht. Võrkkesta ehitus ei ole kogu ulatuses ühesugune, tema tsentraalses osas oleva kollatähni piirkonnas asuvad ainult kolvikesed. Ülejäänud võrkkesta osas, mida enam perifeersemale, seda vähem kolvikesi ning üha enam suureneb kepikeste arv. Võrkkestas on kolvikesi umbes 6 miljonit ja kepikesi umbes 115–120 miljonit. Nägemisnärvi (n. opticus) väljumiskohta nimetatakse nägemisnärvikettaks ja see koosneb ainult närvikiududest. Kepikesed ja kolvikesed selles piirkonnas puuduvad ja füsioloogiliselt nimetatakse seda pimetähniks. Pimetähnist lateraalsemalt paikneb võrkkestal kollase värvusega ala – kollatähn.
Võrkkest kuulub peaaju koosseisu.
Narva Vanalinna Riigikool

Narva Vanalinna Riigikool (vene keeles Нарвская Ваналиннаская государственная школа) on riigigümnaasium Narvas. Kool asub aadressil Kraavi tänav 2, kus varem tegutses Narva Poeglaste Gümnaasium.
Aastatel 1919–1924 oli selles hoones asunud kooli nimi Narva 1. Reaalgümnaasium, Narva Eesti Gümnaasium, Narva 1. Ühisgümnaasium.
1930. aastatel töötas kool gümnaasiumi õppekava järgi.
Teise maailmasõja ajal evakueeriti kool Vändrasse. Pärast Nõukogude võimu taaskehtestamist Narvas 1944. aastal tegutses hoones Narva 3. Keskkool, millele anti 24. mail 1949 Aleksander Puškini nimi seoses tema 150. sünniaastapäevaga. Hiljem muudeti kool Aleksander Puškini nimeliseks Narva 3. Põhikooliks. 2003. aastal suleti Narva Haridusosakonna ettepanekul Narva Vanalinna Põhikool.
Kool alustas õppetööd 1. septembril 2000. Koolis õpetatakse muukeelsetest peredest pärit lapsi keelekümbluse põhimõttel riigikeeles.
Kooli direktor on Tatjana Stepanova.
Võhma raamatukogu

Võhma raamatukogu on raamatukogu Viljandi maakonnas Võhma linnas. Raamatukogu juhataja on Maire Ränkel.
Tootsi lasteaed-põhikool

Tootsi lasteaed-põhikool on lasteaed-põhikool Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Tootsi asulas.
Kool asutati 1941. Kool on kandnud Tootsi põhikooli nime.
Kalev Rattiste

Kalev Rattiste (sündinud 24. jaanuaril 1955) on eesti ornitoloog ja linnuökoloog. 
Ta lõpetas 1978. aastal Tartu Riiklikus Ülikooli bioloogina.
Tema peamiseks uurimisobjektiks on kalakajakate pesitsusökoloogia uurimine Matsalu rahvuspargis Kakrarahul. 
Rattiste avastas kalakajakas Marta – 2015. aasta seisuga teadaolevalt maailma kõige pikima elueaga kalakajaka.
Minerali maakond (Colorado)

Ajalugu

Minerali maakond moodustati 27. märtsil 1893. Maakond on saanud nime paljude maakonnas leiduvate väärtuslike mineraalide järgi.
Ehavere linnamägi

Ehavere linnamägi (ka Ehavere Kalevipoja säng) asub Jõgevamaal Jõgeva vallas Amme jõe põhjakalda jõeoru ja sinna suubuva oru vahel.
Kirjelduse järgi näib Ehavere Kalevipoja sängi tüüpi linnus. Linnus asub Nava nõmme ja ehavere veski vahel. Säng on ülejäänud kõrgendikust veidi põhja poole ulatuv mäesopp. Edelast ja kagust on ta piiratud kraaviga. Kirdest, põhjast ja loodest kaitseb linnust järsk Amme orgu laskuv mäenõlv. lisaks kraavile on linnuse edalaküljel kuhjatud ka vall. Kaitseehituse iseloomi järgi võib arvata, et Vaia kõige lõunapoolsem linnus pärineb I aastatuhande teisest poolest.
Linnuse õue pindala on umbes 700 m².
Läänepoolse otsavalli kõrgus on 3,5 m. Valli välisjalami ees on lame nõgu. Linnuse ida- ja kaguküljel on madal äärevall.
Linnuse õuel on kultuurikiht.
See linnus olevat olnud muinaseestlaste nõupidamiste koht.
Konguta valla vapp

Konguta valla vapp on Tartu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Konguta valla vapp.
Vapp kinnitati 2. mail 1996.

Vapi kirjeldus

Paremalt langeva hõbedase kaldvardaga poolitatud vapikilbi ülemisel, rohelisel väljal tammeleht ja alumisel, sinisel väljal veskikivi - mõlemad hõbedased.
Ksamili saared

Ksamili saared (albaania keeles: Ishuj të Ksamilit või Ishuj të Tetranisit) on neljast väikesest saarest koosnev saarestik Lõuna-Albaania rannikuvetes.  
Saared on üldpindalaga 7,1 hektarit (17,5 aakrit) ning on tuntud aastaringselt lopsaka looduse ja põliste randade poolest. Saartest idapoolseimal asub Ksamili küla, mille järgi saarestik on nime saanud. 
Ksamili saared kuuluvad Butrinti rahvusparki.
Ikšķile

Nimi

Tuntuima Ikšķile nime etümoloogia järgi tuleb see liivi sõnadest ikš "üks" ja kilā "küla". Mitmed uurijad peavad aga seda seisukohta ekslikuks. Urmas Sutropi arvates on tegemist hilisemal saksakeelsel nimel Uexküll põhineva rahvaetümoloogilise interpretatsiooniga, mis hakkas eesti keeles levima Jaan Jungi 1881. aasta Henriku Liivimaa kroonika tõlkega, kus ta kasutas Üksküla nime. Võttes aluseks varaseimad teadaolevad nimekujud Ykescola ja Ykescole ja tuginedes liivi keele asjatundja Tõnu Karma analüüsidele jõuab Sutrop järeldusele, et keeleteaduslikult põhjendatum on seda tõlgendada kui kohalikule liivi ülikule nimega Ikei(n) või tema pojale nimega Ike (tähendusega "iga, vanus") kuulunud koolmekohta või liivasaarekesi, kus oli võimalik ilma paatideta ületada Daugava jõge.
Jüri Peets

Jüri Peets (sündinud 1. detsembril 1952 Jõgeval) on Eesti keemik-muinastehnoloog, ajaloolane ja arheoloog.

Elulugu

Jüri Peets on teenistuja poeg. 
Ta lõpetas 1971. aastal  Jõgeva Keskkooli, 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna keemikuna ja 1985. aastal ajalooteaduskonna arheoloogia erialal.
Aastatel 1989–1992 oli ta Eesti TA Ajaloo Instituudi (AI) aspirant. Kaitses 1992. aastal Tartu Ülikoolis väitekirja "Eesti muistsed tekstiilid kalmetest ja aardeleidudest 3.–16. sajandil. Materjal, töövahendid, tehnoloogia" ja sai magistrikraadi. 
Ta kaitses 2003. aastal Turu Ülikoolis väitekirja "The power of iron. production and blacksmithy in Estonia and neighbouring areas in prehistoric period and the Middle Ages" ja sai doktorikraadi.
Oli 1977–1980 Võhma Keskkooli keemia ja füüsika õpetaja, 1980–1985 Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi (AI) arheoloogiliste esemete konservaator, 1985–1989 nooremteadur, 1989–1991 teadur, 1991–2005 AI geoarheoloogia ja muinastehnoloogia labori juhataja, alates 2005. aastast AI vanemteadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: muinastehnoloogia, peamiselt muinasmetallurgia ja sepatöö; arheoloogilise leiuainese uurimine tehnoloogia aspektist; tekstiilide jm leiuainese konserveerimise teooria ja evitamine; looduskeskkonna ja inimese suhted geograafia, ajaloo ja tehnoloogia aspektist.
Arheoloogilised kaevamised 1976–2006: Tuiu Rauasaatme mäed  Saaremaal, Palasi ja Tarumaa rauasulatuspiirkond Virumaal, Tindimurru (Tindimurru rauasulatuskoht) ja Puiato Põhja-Tartumaal jm. Hiljem on Peets juhtinud näiteks Salme muinaslaeva väljakaevamist.
2007. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus

2007. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus olid 29. Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus, mis toimusid 2.-4.  märtsini Birminghamis Suurbritannias.
Võistlustel osales 519 sportlast 47 riigist.
Tallinna Sadam

Ajalugu

Riigiettevõte Tallinna Sadam moodustati 1992. aasta aprillis, selle eelkäija Tallinna Merekaubasadam kuulus tootmiskoondise Eesti Merelaevandus koosseisu. Järk-järgult lisati ettevõtte koosseisu riigile kuuluvaid sadamaid. 1996. aastal muudeti riigiettevõte aktsiaseltsiks, mille ainuaktsionär on Eesti Vabariik. Sadamaettevõtte tegutseb landlordina, kaupu käitlevad ja sadamateenuseid osutavad sadamaoperaatorid.

Tööstuspargid

AS-ile Tallinna Sadam kuulub kaks tööstusparki, mis paiknevad sadamate territooriumil. Tööstusparkide krundid on mõeldud neile ettevõtetele, millel on oluline paikneda sadama lähedal.

Juhtimine

Tallinna Sadama juhatuse liikmed on 2016. aasta seisuga Valdo Kalm, Mati Vihman ja Marko Raid.
Nõukogu liikmed on 2015. aasta seisuga Aare Tark, Mart Luik, Merike Saks, Üllar Jaaksoo, Urmas Kaarlep ja Agris Peedu.

Altkäemaksuskandaal

28. augustil 2015 võeti ettevõtte juhatuse liikmed Allan Kiil ja Ain Kaljurand vahi alla kahtlustatuna altkäemaksu võtmises miljonite eurode ulatuses. Kinni on peetud Baltic Maritime Logistics Groupi omanik Tõnis Pohla ja samale firmale kuuluva Esteve Terminali juhatuse esimees Üllar Raad. Päevalehe andmeil olid uurimisega seotud ka HTG-Invest ja selle juhatuse esimees Eno Saar. Suurem osa kahtlustusest oli riigiprokuratuuri teatel seotud Poola ettevõttelt tehtud praamihankega, teine osa aga Tallinna Sadama ning HTG-Investi ja Esteve vaheliste tehingutega, mille käigus said lisahüvesid nii Allan Kiil kui ka Ain Kaljurand. Tallinna Sadama nõukogu esimees Remo Holsmer tegi ettepaneku nimetada ametisse uus nõukogu.

Tunnustus

2018. aasta 25. jaanuaril tunnustas Keskkonnaministeerium Tallinna Sadamat keskkonnasõbraliku toote või teenuse eriauhinnaga äri ja elurikkuse kategoorias.