google/wiki40b huggingface dataset:
Soreedid

Soreedid on samblike vegetatiivse paljunemise organid.
Soreedid on väikesed ümmargused ja kinnitumata kehakesed, mis koosnevad vetikarakkude ja seenehüüfide segust. Tavaliselt on soreedid koondunud selgelt eristatavatesse kogumikesse – soraalidesse.
Kim Chŏng-il

Isiklikku

Kim Chŏng-il oli neli korda abielus, tema viimane abikaasa Kim Ok oli tema kauaaegne sekretär. Eelmistest abieludest on tal kolm poega ja üks tütar. Vanim neist on Kim Chŏng-nam, noorim Kim Chŏng-un.
Kim oli 162 cm pikk ja kaalus enne 2008. aasta insulti 86 kilogrammi. Tal oli diabeet ja kõrge vererõhk. Arvatakse, et ta põdes kõhunäärmevähki.
Beotuki keel

Arvsõnad

1 – Yaseek
 2 - Adjieich
 3 - Shendeek (või Sheudeek)
 4 - Dabsek
 5 – Nine jeck 
 6 – Bashedtheek
 7 - Oodzook
 8 – Aa-Dazook
 9 - Yeothoduck
10 – Shansee        
       
Andmed numbrite kohta pärinevad Cormacki beotuki keele sõnastikust, uurimistöö viis ta läbi koos väidetavalt viimase elava beotuki indiaanlase, Shanawdithitiga.

Keele struktuur

Beotuki keele fonoloogia ning morfoloogia on väga halvasti ning väheselt dokumenteeritud, seega objektiivseid hinnanguid sellele anda on suhteliselt võimatu. Memoriali ülikooli lingvist John Hewson on ühendanud kolm olemasolevat sõnastikku üheks suureks, see koosneb 325 glossist, 21 numeraalist ning kuude nimetustest.

Täishäälikud

I 
E
Ä
A
O
U
Ї
Â
Ū

Morfoloogia

Substantiivide kõige sagedasemad lõpus on -k ja -t. Vaid mõned sõnad, näiteks drona (eesti keeles juuksed), lõppevad täishäälikuga.
Näiteid mitmusest beotuki keeles: deyn-yad (eesti keeles lind) ja deyn-yadrook (eesti keeles linnud), drona (eesti keeles juuksed) ja drone-ooch (eesti keeles juuksed). 
Omadussõnades esinevad kujundavad sufiksid.
Üldiselt jääb beotuki keel mõistatuseks – ajast, mil viimane beotuki indiaanlane Shanawdithit suri aastal 1829, on alles vaid mõned sõnade nimekirjad. Võib öelda, et beotuki keel eksisteeris ainult nende inimeste jaoks, kes seda ise rääkisid.

Keelenäide

Näiteid tekstidest või lausetest beotuki keeles ei ole. On ainult 4 sõnastikku 18. ja 19. sajandist, mis annavad kokku 400 sõna või väljendit.
Baetha – Mine koju
Becket? - Kuhu sa lähed?
Dauoosett – Ma olen näljane
Poochauwhat – voodisse (magama) minema
Thine- Ma tänan sind
Delood! - Tule meiega!

Kirjaviis

Ei ole teada millist kirjaviisi beotuki keeles kasutati või kas üldse kasutati. Beotuki keel suri välja, enne kui lingvistid seda uurima said hakata.

Huvitavat

Aastal 1910 leidis antropoloog Franck Speck täiesti juhuslikult arvatava viimase beotuki indiaanlase. Vana naine, kelle nimeks oli Santu, väitis, et tema isa oli üks viimastest Punastest indiaanlastest (beotukke kutsuti vahel ka nii, kuna nad värvisid enda kehad punaseks) Newfoundlandil. 
Santu rääkis, et ta sündis Newfoundlandill Punase Indiaani järve lähedal, umbes aastal 1839. Tema isa, Kop, oli osa hõimu liige. 10-aastaselt Santu ja tema isa lahkusid saarelt ning kolisid Nova Scotiasse. Tema ema oli Micmaci päritolu ning suri, kui Santu oli veel väga noor. Santu rääkis Speckile oma mälestustest, traditsioonidest ning oma isa beotuki keelest nii palju kui mäletas. Lindistati isegi "Santu laul", mille olevat naisele õpetanud tema isa Kop. 
Kui Speck avaldas oma huvitava leiu, siis kaheldi selle õigsuses. Üks kahtlejatest oli James P. Hawley, kes viis Newfoundlandi saarel läbi geoloogilisi uuringuid. Hawley ise oli koostanud sõnastikud beotuki keelest, mille tarbeks ta on kogus informatsiooni Shanandittilt, kes oli selle ajani teatud, kui kõige viimane beotuki indiaanlane.
Air Mauritius

Sihtkohad

Air Mauritiuse lennusihtkohad on 2010. aasta jaanuari seisuga järgmised:
Suvekvintett

Suvekvintett (Quintetto dell'estate) on soome helilooja Magnus Lindbergi 1979. aastal flöödile, klarnetile, viiulile, tšellole ja klaverile (nö Pierrot-koosseisule) loodud heliteos kestusega umbes 10 minutit. Teose kirjastajaks on Chester Music. Teose esiettekanne toimus 24. mail 1980 Helsingis Ung Nordisk Musik Ensemble'i esituses.
Teos on kirjutatud 1979. aasta suvel Sienas Franco Donatoni meistrikursuste raames. Teose algne materjal pärineb ühest lõpetamata projektist naishäälele, millele Lindberg oli kirjutanud meloodia. Lindberg on rääkinud teose seostest nii Jean Sibeliuse VII sümfoonia kui ka prantsuse helilooja Tristan Murail' loominguga. Kui Sibelius räägib oma loomingu puhul doominoideest, siis Lindberg mainib pigem pusle-printsiipi - erinevate muusikaliste kujundite ja põhistruktuuride kombineerimist tervikvormiks. Lindbergile on lähedane ka Sibeliuse impulsside ja konstellatsioonide jätkuva varieerimise idee.
"Quintetto dell'estate" on nooruslikult energiline ja leidlikult virtuoosne muusika, mis koosneb viiest väiksest erinevaid muusikalisi parameetreid esile tõstvast muusikalisest ideest, mida otsekui pusletükke on omavahel erineval moel kombineeritud ja suhestatud. Lindbergi heliloojakäekirjale omaselt on igal instrumendil teoses oma kadents, mis liigendab üldvormi lühikese passaažina, kulminatsioon, milles iga instrument kordab sama heli erinevas rütmis ning kulminatsioonile järgnev hajumine, mis ei kujuta enesest mitte struktuuri lihtsustumist vaid elementide kadumist. "Quintetto dell'estate" kadentsilõik on üles ehitatud avatud vormi põhimõttel: valida on nelja kombinatsiooni vahel, kuidas esitada soolokadentse ja kogu ansambli vahemänge.
"Quintetto dell’estate" esindab postserialistlikku mõtlemist, milles muusikat loodi erinevatest muusikaliste parameetrite poolt määratletud muusikalistele sündmustele ja olukordadele tuginevatest põhimudelitest. Põhimudeleid on kasutatud kahel viisil: kas sidudes neid omavahel nagu nad on või järk-järgult nende omadusi muutes. Nende kahe printsiibi üheaegne kasutamine omakorda annab võimaluse luua dramaatiliselt intensiivseid olukordi.
See, et Magnus Lindberg on tähistanud "Quintetto dell’estate" oopusenumbriga 1, on märgiline, sest just selles loos saab kõige selgemini alguse helilooja hilisematelegi teostele omane mõtlemine muusikaliste žestidena, mis on stilistilise aspektina talle oluline kuni tänapäevani.
Peetz

Peetz oli Saaremaalt pärit Eestimaa ja Venemaa aadlisuguvõsa.

Ajalugu

Peetzi suguvõsa päritolu on jäänud selgusetuks. Esimesi teateid nende kohta on aastast 1532, mil Jürgen Peetz (suri pärast 1532) sai Saaremaal Liivi Ordu Maasi piirkonnas lääniks Taaliku mõisa. See valdus jäi suguvõsa kätte XVIII sajandi alguseni. Ehkki Jürgeni järeltulijad võeti 1741. aastal Saaremaa rüütelkonna matriklisse, lahkusid nad XVIII sajandi alguses saarelt ja asusid elama Eestimaale. 1717. aastal võeti Jakob Friedrich von Peetz (1683−1731) Eestimaa rüütelkonna liikmeks. Aadlimatrikli sisseseadmisel immatrikuleeriti tema järglased 1746. aasta juunis matriklisse. Jakob Friedrichi vanem poeg Georg Johann von Peetz (1723−1789) rajas Pirgu liini. Tema pojapojapoeg Johann Georg Hermann von Peetz (1817−1891) tegi Venemaal sõjaväelist karjääri ja temaga sai alguse Venemaa liin. Tema järeltulijatest võrsus mitmeid Venemaa mereväelasi. Pärast revolutsioonid pöördusid Peetzid tagasi Eestisse, kust nad Umsiedlungi käigus 1939. aastal Saksamaale lahkusid. Sellest liinist oli pärit Constantin Karl von Peetz (1889−1965), kes immatrikuleeriti 1918. aastal eelviimase isikuna Liivimaa rüütelkonna matriklisse; tema surmaga kustus viiesajaaastane Peetzide suguvõsa meesliinis. Georg Johanni nooremast vennast Gustav Magnus von Peetzist (1724−maeti 1773) sai alguse suguvõsa noorem ehk Angerja haru, mis kustus meesliinis juba 1881. aastal.
Haridustase

Haridustaseme määrab kõrgeim üldhariduskoolis, kutseõppeasutuses või kõrgkoolis lõpetatud tasemeõpe. Kui õpingud on lõpetamata, siis haridustaset see ei tõsta.

Eestlaste haridustase

Eestis on keskharidus 89% ja kõrgharidus 36% inimestest. Kõrgete näitajate põhjuseks võib olla see, et Eesti ajaloos on haridusse palju panustatud. Aastatel 2000–2008 suurenesid Eesti kulutused üld- ja kutseharidusele rohkem kui 60%. Selle järgi on eestlased teisel kohal ning ületavad kaks korda OECD keskmist. Samal ajal on õpilaste arv Eestis vähenenud veerandi võrra, OECD seejuures on jäänud stabiilseks.

Paremad võimalused tööturul

Aruanne oskuste kasulikkusest tööturul on toonud välja selle, et kõrgem haridustase annab inimestele tööturul paremad võimalused, jättes välja, kas haridustaseme omandamisega kaasneb infotöötlusoskuste taseme tõus või mitte.
Kui võrrelda kõrgharidusega inimesi madalama haridustasemega inimestega, siis on akadeemilise kõrgharidusega eelis saada suuremat palka. Järelikult tasub kõrgema sissetuleku nimel omandada võimalikult kõrge haridustase, kuid suur tung kõrghariduse õppimisse võib viia selleni, et teised kõrgharidusega inimesed ei leia hiljem oma kvalifikatsioonile vastavad tööd. Lisaks, töötajad, kelle teadmised ning oskused ei ole piisavad ametikoha jaoks, on tööga vähem rahu, kui need, kellel on rohkem oskusi vajamineva töö jaoks. Oskusi tasustatakse vaid siis, kui neid päriselt kasutatakse. Pealegi, ühiskonna ja inimese seisukohast on tegemist raiskamisega, kui töötatakse töökohal, mis ei nõua nii kõrget haridustaset, kui inimesel on.
Infotöötlusoskuste tähtsus võimendub tugevalt majanduskriisi ajal. Kui töötuse määr on kõrge, saavad kiiremini tööle need inimesed, kellel on infotöötlusoskuste tase kõrgem. 
Infotöötlusoskuste all peetakse aruandes silmas funktsionaalse lugemisoskuse, matemaatilise kirjaoskuse ja tehnoloogiarikkas keskkonnas probleemilahendusoskuse koondnimetust.

Haridusega seotud mõisted

Oskused (skills) – võime sooritada mingit tegevust ehk inimesele teadaolevad võtted millegi saavutamiseks, kusjuures saavutus võib olla nii mentaalne (nt oskus abstraktsel tasandil mõelda) kui ka füüsiline (nt oskus puid lõhkuda).
Funktsionaalne lugemisoskus (literacy) – oskus mõista, hinnata ja kasutada kirjalikke tekste ning tegeleda nendega selleks, et ühiskonnas edukalt toimida, saavutada oma eesmärke ning arendada oma teadmisi ja võimeid (Halapuu ja Valk 2013). 
Baasilised lugemisoskused (reading components) – oskused, mis on seotud sõnavara, lausete tähenduse ja lõigu mõistmisega (Halapuu ja Valk 2013).
Matemaatiline kirjaoskus (numeracy) – oskus hankida, kasutada, tõlgendada ning edastada matemaatilist teavet ja matemaatilisi ideid selleks, et tegeleda ning tulla toime elus ettetulevate matemaatilisi teadmisi nõudvate olukordadega (Halapuu ja Valk 2013).
Teadmised (knowledge) – peamiselt nn teoreetilised teadmised, aga siia hulka võib lugeda ka oskused teadmisi omavahel seostada ja muud mõtlemisoskused (EU Skills Panorama 2012).
Aimarad

Aimarad (endanimetus Aymaranakaja) on indiaani rahvas Lõuna-Ameerikas, kes peamiselt Boliivias ning Titicaca järve ümbruses Peruus.
Eesti rahvalaul

Uuem rahvalaul ehk lõppriimiline rahvalaul

19. sajandil hakkas eesti rahvalaul muutuma. Valdavaks said lõppriimilised stroofilised rahvalaulud. Need laulud on välja kujunenud Euroopa muusika (eelkõige saksa, aga ka rootsi, soome, läti ja slaavi muusika) mõjutustel. Väga tugev mõjutaja oli populaarsust koguv akordilise saatega tantsumuusika. Üheks üleminekuvormiks vana ja uue rahvalaulu vahel olid nekrutilaulud (itkud poja sõjaväkke minekul).
Uuem rahvalaul on värsimõõdult ja viisilt regilauludest mitmekesisem ja neid on esitatud ka pillisaatega.

Põhitunnused

Uuema rahvalaulu teksti põhitunnused on lõppriim ja salmid ehk stroofid. Sellise ülesehituse põhjuseks oli saksa tõlkekirjanduse mõju. Hulgaliselt leidub siirdevormilisi, mõlemate vormitunnustega laule. Tekst on jutustava sisuga. Võrreldes vanema rahvalauluga muutusid teemad, kuna ka mehed hakkasid rohkem laulma. Vanamoodne keel asendus uuega. Uuemat rahvalaulu iseloomustab kirjalik ülestähendus – laulikud ja salmikud.
Uuema rahvalaulu viisid muutusid pikemaks ja keerukamaks, rütmipilt mitmekesistus. Oli kahte sorti meloodiaid: saksa laenviisid (tundeküllased, lüürilised) ja tantsuviisid (polka, valss jt).
Uuemat rahvalaulu esitati üksi, harvem mitmekesi viiuli, lõõts- või torupilli saatel. Uuema rahvalaulu ülesanne erines regilaulu omast, uuemat laulu esitati ajaviiteks puhkeajal. Uuema rahvalaulu autor on teada või tema isik on tuvastatav.
Järvakandi Vabadussõja mälestussammas

Järvakandi Vabadussõja mälestussammas on Vabadussõjas Rapla kihelkonna Järvakandi vallast pärit langenutele püstitatud mälestusmärk, mis tänapäeval asub Rapla maakonnas Rapla vallas Purku külas.
Mälestussamba autor oli kujur Richard Hammer. Sammas avati 22. juunil 1930.
Mälestussammas lõhuti Nõukogude okupatsiooni ajal 1940. aastal. Saksa okupatsiooni ajal sammas taastati. Sellele järgnenud teise Nõukogude okupatsiooni ajal 1950. aastal lõhuti sammas lõplikult.
24. juunil 1989 avati taastatud mälestussammas enam-vähem endises kohas. See on algupärase samba ligilähedane koopia, nimetahvel on pärit eelmiselt sambalt.
Mälestussammas tunnistati 26. juunil 2003 riiklikuks kultuurimälestiseks.
Jäik keerdsammal

Jäik keerdsammal (Tortella rigens) on pisisamblaliste sugukonda kuuluv sammaltaim. 
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis võib neid leida kasvamas kuivadel looniitudel.
Responsoorium

Responsoorium (ladinakeelsest sõnast responsum 'vastus') on katoliku või anglikaani kirikus jumalateenistusel lauldav laul, kus vahelduvad solisti- ja kooripartiid.
Responsooriume lauldakse kõige rohkem tunnipalvetes (officium), samuti missas Alleluia ja graduaali täiendusena. Eristada võib kaht responsooriumi vormi: lühike ja lihtsa meloodiaga responsorium breve, mida lauldakse enamikul tunnipalvustel, ja keerulise melismaatikaga pikem responsorium prolixum, mida lauldakse matutiinil, suurte pühade vespreil ja ka protsessioonidel.

Ajalugu

Responsooriumi lauluvorm on pärit juudi traditsioonist, kus psalmide laulmine responsoorselt oli levinud praktika, ja väljend cantus responsorius esineb Tertullianuse, Püha Augustinuse ja Sevilla Isidoruse kirjutistes. Erinevalt introituse, offertoriumi või communio antifoonilisest laulmisest, mille ülesanne sageli on täita aega, mille jooksul toimub mingi tegevus või tseremoonia, on responsoorium jumalateenistuse osa, mida kuulavad vaimulikud ja kogudus koos.
Keskajal arenes responsooriumist lauluvorm, kus keeruka ja väga kaunistusterohke meloodiaga refrään, mida laulis koor, eelnes ja järgnes psalmitekstile, mida laulis kantor üksi (muusikaline vorm R V₁ R V₂ R jne). Keskaegsetes käsikirjades on sageli välja kirjutatud vaid refrään (märk ℟ (U+211F)) ja psalmiversus (märk ℣ (U+2123)), kordused on märgitud lühenditega. Responsum võib olla mitte terve refrään, vaid ainult osa.
Näide:
R: In mánus túas Dómine comméndo spíritum méum.

V: Rédemisti nos Dómine, Déus veritátis.

R: Comméndo spíritum méum.

V: Glória Pátri, et Fílio, et Spíritui Sáncto.

R: In mánus túas Dómine comméndo spíritum méum.
Või:
R: Descendit sicut pluvia in vellus; *Benedictum nomen majestatis ejus in aeternum, et **Replebitur majestate ejus omnis terra.

V: Ecce tabernaculum Dei cum hominibus et habitabit cum eis; et ipse Deus cum eis erit eorum Deus.

R: *Benedictum ...

V: Glória Pátri et Fílio, et Spíritui Sáncto.

R: **Replebitur ...
Varases polüfoonias hakati mitmehäälseks seadma soolo-osi, samas kui koori lauldud refrään jäeti ühehäälseks. Renessansi heliloojate kirjutatud responsooriumide muusikaline vorm alati refrääni ja psalmiversust ei erista, samuti hiljem loodud muusika.
Arnold Alas

Arnold Alas (kuni 1939 Arnold Hoffart; 1. juuli 1911 Tapa – 20. aprill 1990 Tallinn) oli eesti aiandusarhitekt ja kunstnik.
Alas sündis 1911. aastal palgaliste aednike peres. Ta lõpetas 1933. aastal dekoratiivmaali alal Riigi Kunsttööstuskooli, õppis aastatel 1936–1938 riigi stipendiaadina Berliinis aiakujundust. Kujundas Oru kodunduskeskkooli pargi ja osalt Oru lossipargi.
1941. aastal mobiliseeriti ta Punaarmeesse, kuulus Jaroslavli kunstnike kollektiivi. Pärast Teist maailmasõda osales mälestussammaste loomisel (sealhulgas Tallinna vabastajate monumendi paekivist püloon, 1947).
Rakenduskõrgkool

Juhtimine ja struktuur

Rakenduskõrgkooli juhib rektor, riigikaitselist rakenduskõrgkooli aga ülem.
Rektor valitakse avalikul konkursil kuni 5 aastaks ministri, kelle juhitava ministeeriumi valitsusalasse rakenduskõrgkool kuulub, määrusega kehtestatud korras. Riigikaitselise rakenduskõrgkooli ülema määrab ametikohale kaitseväe juhataja kaitseministri ning haridus- ja teadusministri nõusolekul. 
Rakenduskõrgkooli kõrgeim kollegiaalne otsustuskogu on rakenduskõrgkooli nõukogu, kuhu kuuluvad rektor, prorektor(id), õppejõudude esindajad ja üliõpilaskonna esindajad, kes moodustavad vähemalt 1/5 nõukogu koosseisust, ning teised põhimäärusega ettenähtud isikud. 
Rakenduskõrgkooli ja ühiskonda sidustav nõuandev kogu on nõunike kogu, mis moodustatakse majandus- ja kultuuriringkondade, registreeritud kutse- ja ametiliitude, tööandjate liitude ning riigi- ja kohaliku omavalitsuse asutuste esindajatest.

Õppekorraldus

Rakenduskõrgkooli ülesanded on kõrghariduse omandamise võimaldamine, täienduskoolituse ja rakendusuuringute korraldamine ning arendustegevus oma õppevaldkonnas. Õppe kestus on 3-4 aastat ja alustamise tingimus on keskharidus.
Rakenduskõrgharidusõpe lõpeb lõpueksami sooritamise või lõputöö kaitsmisega. Isikul on õigus jätkata õpinguid magistriõppes õppeasutuse nõukogu kehtestatud tingimustel ja korras.
Turu saarestik

Turu saarestik on rohkem kui 20 000 saarest koosnev maailma saarterohkeim saarestik.  
See piirneb läänes Kihti väinaga, loodes Selkämerega, kirdes Soome rannikuga ja lõunas Läänemerega. 
Saarestiku piires olev veeala on Saaristomeri.
Kaali külanõukogu

Kaali külanõukogu oli külanõukogu Kingissepa rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Pihtla külanõukoguga.
Johannes Markus (Pauluse õpilane)

Johannes Markus (Markus 14:51.52; Ap. 12:12.13) pärines tõenäoliselt rikkast juudi perest, Jeruusalemmas. Maarja Magdaleena poeg (Apostlite teod 12:12) ja Alg-Johannese evangeeliumi koostaja.
Esimest korda on temast otseselt juttu algkristlikus koguduses. Oli arvatavasti aasta 44. Peetrus oli ime läbi vabanenud Herodes Agrippa I vanglast ja läks ”majja, kus elas Maarja, kes oli Johannese, lisanimega Markuse ema, ning kuhu üsna paljud olid kokku tulnud” (Apostlite teod 12:12).
Markuse sugulane Barnabas oli algkoguduse liige. UT-is on mainitud üks tema tolleaegne heldekäeline tegu uute õpilaste heaks. Jeesus ilmselt tundis nii Barnabast kui ka tema tädi Maarjat ja tolle poega Markust (Apostlite teod 4:36.37; Koloslastele 4:10).
Johannes Markuse pidamine Maarja Magdaleena pojaks tugineb veel ka Lk 24:10, kus lauses:
Aga need olid Maarja Magdaleena ja Johanna ja Maarja, Jaakobuse ema, ja muud naised, asemel on osades käsikirjades tõlkevõmalus:
Aga need olid Maarja Magdaleena, Johannese ema ja Maarja, Jaakobuse ema, ja muud naised.
See korrastab ka lause mõtte - emad ja naised, mis muidu on arusaamatu.
Konwent Polonia

Ajalugu

Asutati poola Landsmannschaftina 3. mail 1828 Tartus ja sai teiste Landsmannschaftide üldise tunnustuse. Poloniat siiski ei võetud Chargiertenconvent'i liikmeks, kuigi läbirääkimised selle üle kestsid ligi kümme aastat. Poolakate tõrjumine seisnes peamiselt nende toonases mässumeelsuses Vene Keisririigis, mistõttu teised Landsmannschaftid kartsid repressioone ka enda suhtes. 18. mail 1843 läks Polonia laiali, kuid 1854. aastal andis Chargiertenconvent endistele Polonia liikmetele siiski vilistlaste õigused. 
1919. aastal viidi tegevus Tartust Vilniusse, kus korporatsioon tegutses kuni 1939. aastani. 
Pärast sõdu ja sotsialismiperioodi taastati korporatsioon 3. mail 1998 Gdańskis.
Andres Järving

Andres Järving (sündinud 3. juulil 1960) on eesti ettevõtja. Järving on Eesti ühe suurima erakapitalil põhineva, enam kui 4300 inimesele tööd andva tööstus-, kaubandus- ja kinnisvarainvesteeringute grupi NG Investeeringud üks juhte ja suuromanikke.
Veenipõimik

Veenipõimik (ladina ains plexus venosus) on paljudel suletud kardiovaskulaarsüsteemiga loomadel veenide hargnemisest ja põimumisest moodustuv võrgutaoline vaskulaarne struktuur.
Veenipõimikute areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Ivan Grigorovitš

Ivan Konstantinovitš Grigorovitš (Иван Константинович Григорович; 26. jaanuar 1853 Peterburi – 3. märts 1930 Menton) oli Venemaa sõjaväelane (admiral).
Ta oli aastail 1911–1917 Venemaa mereminister.
Ivan Grigorovitš oli Tallinna aukodanik.
Frederik VII

Frederik VII (6. oktoober 1808 – 15. november 1863) oli Taani kuningas aastail 1848–1863.
Kvalsundi sild

Kvalsundi sild (norra keeles Kvalsundbrua) on rippsild NorraFinnmargi maakonna Kvalsundi vallas. Sild ületab Kvalsundeti, ühendades maismaa ja Kvaløya saare. Sild on 741 m pikk.
Kvalsundi sild on pikkuselt 63. rippsild maailmas.
Sild avati liiklusele 1977. aastal.
Vladimir Medinski

Vladimir Medinski (vene keeles Владимир Ростиславович Мединский; sündinud 18. juulil 1970 Smilas Tšerkassõ oblastis) on Venemaa poliitik (Ühtne Venemaa) ja publitsist. Alates 21. maist 2012 Venemaa kultuuriminister.

Elukäik

Medinski sündis sõjaväelasest isa ja arstist ema peres. Lapsepõlves kolis perekond tihti ühest garnisonist teise, kuni 1980ndate alguses asuti elama Moskvasse, kus Medinski lõpetas keskkooli. Koolis oli tal suur huvi sõjaajaloo vastu. Pärast keskkooli kavatses ta astuda kõrgemasse sõjakooli, kuid jäi nõrga tervise tõttu välja. 1987. aastal asus ta õppima Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi (MGIMO) ajakirjandusteaduskonda, mille lõpetas 1992. aastal kiitusega. 
Pärast ülikooli lõpetamist asutas koos endiste kaastudengitega Venemaa ühe esimese reklaamifirma "Korporatsioon "Ja"", olles üheks selle põhiaktsionäriks. 1996–1998 juhtis ta selle järeltulijat «Объединённое корпоративное агентство» (United Corporative Agency, UCA). Kui ta sai 2003. aastal Riigiduuma liikmeks, kirjutas ta oma aktsiad isa Rostislav Medinski nimele. 
Aastatel 1993–1997 oli politoloogia erialal MGIMO aspirantuuris, kus 1997. aastal kaitses kandidaadiväitekirja ja 1999. aastal doktoriväitekirja politoloogia alal. Aastast 1998 on ta Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi rahvusvahelise informatsiooni ja ajakirjanduse kateedri professor.  
Juunis 2011 kaitses doktoriväitekirja ajaloo alal teemal "Venemaa ajalookäsitluse põhiprobleemid 15. sajandi teisest poolest 17. sajandini." 
Aastatel 2000–2002 oli Venemaa riigiduuma esimehe asetäitja Georgi Boosi nõunik. Aastast 2002 juhtfunktsionäär Venemaa võimuparteis Ühtne Venemaa. Kuni 2004. aastani juhtis Ühtse Venemaa Moskva eestseisust, 2004–2005 oli sama erakonna Keskvalimiskomisjoni eesistuja asetäitja. Riigiduuma saadik 2003–2011.  
14. märtsist 2013 on ta Venemaa Sõjaajaloo Seltsi esimees, mille loomise juures oli ta üheks põhiinitsiaatoriks. Aastatel 2010–2012 oli ta Venemaa presidendi juures asunud ajaloo võltsimise vastase komisjoni liige. Esimehena on ta korraldanud lastele sõjalis-patriootlikke suvelaagreid, kus juhendajateks on Spetsnazi ja õhudessantvägede ohvitserid ja veteranid.    
Medinski toetab Punase väljaku mausoleumis asuva Vladimir Uljanov-Lenini muumia mahamatmist.
Allika-vesitiivik

Allika-vesitiivik (Octodiceras fontanum) on tiivikuliste sugukonda kuuluv sammaltaim. 
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis võib neid leida järvedest.
Aivar Kull

Aivar Kull (sündinud 1. novembril 1955) on eesti kultuurikriitik ja tõlkija. Ta on kirjutanud Oskar Lutsu ja Lembit Eelmäe biograafiad. 
Lõpetas 1974 Tartu 1. Keskkooli. Õppis 1974–1975 Tartu Riiklikus Ülikoolis matemaatikat.
Ta on alates aastast 1996 Eesti Kirjanike Liidu liige.
Raikküla raudteejaam

Raikküla raudteejaam oli raudteejaam Raplamaal Rapla vallas, Rapla–Virtsu raudtee kuuendal kilomeetril.
Raikküla naaberjaam Rapla suunal oli Rapla raudteejaam ja Virtsu suunal Koikse pooljaam.

Jaamahoone

Raikküla jaamahoone valmis 1931. aastal. Jaamahoone ehitati tüüpkavandi järgi sarnaselt Ilumetsa, Kliima ja Taevaskoja jaamahoonetega tõenäoliselt Leon Johansoni projekti järgi. Praeguseks on jaamahoone renoveeritud ja kasutusel elamuna.