google/wiki40b huggingface dataset:
Ukraina Rahvuskaart

Ajalugu

Rahvuskaart moodustati algselt 1991. aasta 4. novembril, kuid saadeti 2000. aasta jaanuaris tollase presidendi Leonid Kutšma korraldusel "kulude kokkuhoiu" eesmärgil laiali. Aastatel 1995–2000 eksisteerisid Ukrainas üheaegselt nii Ukraina Rahvuskaart kui ka Ukraina siseväed. 2014. aastal taasmoodustatud rahvuskaardi esimeseks komandöriks sai kindralpolkovnik Stepan Poltorak, kes oli sel ametikohal kuni 14. oktoobrini 2014. 2017. aastal sai NGU rahvusvahelise sandarmeeriajõudude katusorganisatsiooni liikmeks.

Ülesanded

NGU ülesanneteks on kaitsta Ukraina põhiseaduslikku korda ja territoriaalset terviklikkust, avaliku korra ja julgeoleku tagamine avalikel koosolekutel ja meeleavaldustel, valitsuse määratud riigiasutuste ja ametnike turvalisuse tagamine, valitsuse kinnitatud nimekirjas olevate tuumarajatiste, eriotstarbeliste saadetiste ja diplomaatiliste esinduste ja rahvusvaheliste organisatsioonide kaitse, siseministeeriumi logistikabaaside kaitse, relvastatud konfliktide lõpetamises osalemine, riigipiiri julgestamine, relvastatud ohtlike isikute tegevuse takistamine ja terrorismivastases võitluses osalemine, avaliku ja põhiseadusliku korra taastamises osalemine.
Vigala vald

Poliitika

Vigala valla vallavanem oli Priit Kärsna.
Dallase maakond (Alabama)

Ajalugu

Maakond moodustati 1818. aastal.

Rahvastik

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 43 820.
Friedrich Reinhold Kreutzwaldi tänav (Tallinn)

Friedrich Reinhold Kreutzwaldi tänav (algselt Romanovite prospekt) on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Raua, Torupilli ja Keldrimäe asumis. 
Tänav algab Narva maanteelt, ristub Raua tänava, Tina tänava, F. R. Faehlmanni tänava, Gonsiori tänava, Kunderi tänava, Tartu maanteega ja lõpeb Lastekodu tänaval. Selle tänava pikkus on ligikaudu 800 m.

Ajalugu

1913. aastal rajatud tänava, praeguse Kreutzwaldi tänava nimi oli algul Romanovite prospekt. 1923. aastal muudeti Romanovite prospekt Friedrich Reinhold Kreutzwaldi tänavaks.
Aatomkell

Aatomkell ehk kvantkell on ülitäpne kell, mille talitlus põhineb ergastatud kvantsüsteemides toimuvatel väga püsiva sagedusega elektromagnetvõnkumistel. Neid võnkumisi kiirgavad aatomid siirdumisel ühest energiaseisundist teise. Kvantsüsteemina kasutatakse peamiselt tseesiumi aatomeid. Tseesiumaatomkellade täpsuseks on saavutatud 10‒15, millele vastab viga 1 sekund 30 miljoni aasta kohta. Tseesiumi aatomi võnkeolekute alusel on defineeritud ka SI ajaühik sekund.
Väljatöötamisel on veelgi suuremat täpsust võimaldavad kvantsüsteemid, milles tseesiumi asemel kasutatakse rubiidiumi või vesiniku aatomeid, ka mõnede ainete molekule.
Niisuguse kvantsüsteemi indutseeritud (esile kutsutud) kiirguse omadusi kasutatakse kvantgeneraatoris, mis tekitab püsiva sagedusega (ja seega ühepikkuste perioodidega) elektromagnetvõnkumist. See võnkumine sünkroonib aatomkellas kvartsresonaatori takti (kvartsresonaatori enda võnkesagedus pole teatavasti kuigi stabiilne ‒ viga umbes üks sekund kuu kohta).

Rahvusvahelise aatomiaja kellad

Rahvusvaheline aatomiaeg saadakse keskmisena ajanäitudest, mis saabuvad maailma eri paigus asuvate instituutide aatomkelladelt. Aatomiaja määramise ülitäpsed kellad on suured paiksed seadmed, mis asuvad eritingimustele vastavas keskkonnas.

Aatomkella moodulid

Täpne ajamõõtmine on eriti tähtis satelliitnavigatsioonis, sest sellest sõltub otseselt asukoha määramise täpsus. Selleks otstarbeks on loodud kompaktsed ja energiasäästlikud aatomkellad. Näiteks 2003. aastal võeti kasutusele väike (mõnesentimeetrise küljepikkusega) ja paarivatise võimsustarbega rubiidiumaatomkell; selle viga ei ületa üht sekundit 10 000 aasta kohta, seega on tavalisest kvartsresonaatoriga kellast üle 100 000 korra täpsem.
Väljatöötamisel on juba ka aatomkella moodulid kasutamiseks kantavates nutiseadmetes. USA firma Symmetricom lasi 2011. aastal müügile tavalise mikrokiibi suuruse tseesiumkella mooduli Chip Scale Atomic Clock (CSAC),  mille võimsustarve on 0,1 W.

Ajaloost

Aatomkella tööpõhimõtte töötas välja USA füüsik Isidor Isaac Rabi, kes sai selle eest 1944. aastal Nobeli füüsikaauhinna. Esimene tseesiumaatomkell sai valmis 1952. aastal . Aatomkellade mõõtetehnika täiustamist võimaldavad uuringud tõid 1989. aastal Nobeli füüsikaauhinna USA füüsikule Norman Ramseyle.
Val di Fiemme

Val di Fiemme (saksa keeles Fleimstal) on org Trentino-Alto Adige maakonnas Põhja-Itaalias Dolomiitides.
Eriarvamused oru valdamise asjus põhjustasid tüli Austria ja Itaalia vahel 1900. aastatel, kuid maa-ala valdamine lahendati kahepoolsel kokkuleppel1971. aastal.
Val di Fiemme on saanud tuntuks suusakeskusena, kus toimusid 1991., 2003. ja 2013. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused.
Anna Streżyńska

Isiklikku

Ta on abielus ja on kahe tütre ema.
Peakonsul

Peakonsul on konsuli ametiaste. Peakonsulid juhivad peakonsulaati.
Luuleprõmm

Luuleprõmm (inglise poetry slam) on luulevõistlus, kus autorid ise esitavad oma loomingut. Parima luuletaja väljaselgitamine toimub publiku osalusel. Enamasti hinnatakse kümnepallisüsteemis, sealjuures mängib rolli nii luule sisu kui ka esitus. Igale võistlejale on ette antud kindel ajalimiit, mille jooksul oma luulet esitada. Viimases voorus hinnatakse esinejaid tihtilugu mitte enam punktisüsteemi, vaid publiku aplausi valjuse järgi.

Ajalugu

Võistlusformaadi algatajaks peetakse Marc Smithi, kes korraldas 1984. aasta novembris Chicago salongis Get Me High esimese sellise võistluse. 1986. aasta juulis kolis Slam üle Green Milli džässiklubisse. Esimene USA üleriigiline Poetry Slam leidis aset 1990. aastal San Franciscos.
Nüüdseks on taoline luulevõistluse vorm levinud üle kogu maailma ning neid korraldatakse ka riikidevaheliselt.

Eesti

Eestis on korraldatud luuleprõmmimise võistlust umbes aastast 2003. Traditsiooniliselt kevaditi toimuvad Eesti linnades eelvoorud, mille võitjad pääsevad edasi Tallinnas toimuvasse lõppvooru.

Võistluse tüübid

Lisaks tavalisele võistlusformaadile võib lisatud olla ka kitsendavaid kriteeriume. Sel juhul peavad kõik esinejad arvestama spetsiaalse teema, žanri või mõne muu formaalse kitsendusega. Kitsendusi võib olla nii esinejate soo, vanuse, kindlasse gruppi kuuluvuse kui ka kõige muu järgi. Näiteks Rootsis korraldavatel "kolmevõistluse" prõmmidel astuvad korraga lavale luuletaja, muusik ja tantsija.
Anatoli Lunatšarski

Anatoli Vassiljevitš Lunatšarski (vene keeles Анатолий Васильевич Луначарский; 23. november (vkj 11. november) 1875 Poltava, Venemaa – 26. detsember 1933 Menton, Prantsusmaa) oli vene revolutsionäär, nõukogude riigi- ja haridustegelane, kirjanik, tõlkija, publitsist, kriitik ja kunstiteadlane.
Lunatšarski osales aktiivselt nii Vene 1905. aasta revolutsioonis kui ka 1917. aasta Oktoobrirevolutsioonis, mille järel oli ta 1917. aasta 26. oktoobrist kuni 1929. aasta 12. septembrini Nõukogude Venemaa esimene rahvaharidusasjade rahvakomissar. 20. augustist kuni 26. detsembrini 1933 oli Lunatšarski NSV Liidu täievoliline esindaja (diplomaatilise esinduse juht) Hispaanias. Ta on maetud Moskva Kremli müüri äärde Punasel väljakul.
Venemaa Teatrikunsti Akadeemia kandis aastatel 1934–1992 nime Anatoli Vassiljevitš Lunatšarski nimeline Riiklik Teatrikunstiinstituut.
Järvakandi segakoor

Järvakandi segakoor on Rapla maakonnas Kehtna vallas Järvakandis tegutsev segakoor. Koori dirigent on aastast 2000 Heldi Tagel ja koori president on Valdek Tomson.
Koori asutas 1904 Jüri Bachmann.
Mäksa vald

Loodus

Mäksa valla pindala oli 136,5 km², suuruse järgi oli Tartumaa 19 valla hulgas kuuendal kohal. Mäksa vald ulatus läänest itta umbes 25 kilomeetrit ja põhjast lõunasse umbes 9 kilomeetrit. Omavalitsuses oli umbes 4700 ha metsamaad, 600 ha rohumaad ja 4600 haritavat maad.
Looduslikult asus Mäksa vald Peipsi madaliku ja Ugandi lavamaa vahel. Maastikku iseloomustab lainjas tasandik, mis kohati omandab väikekühmustikulise ilme. Valda läbis Võrtsjärvest alguse saav ja Peipsi järve suubub Emajõgi, mis on ainsa jõena Eestis täies ulatuses laevatatav.
Mäksa vald jäi Ida-Eesti suurte soomassiivide piirkonda, rohkem kui kolmandiku omavalitsuse pinnast hõlmab looduskaitse alla kuuluv Emajõe-Suursoo. Emajõe-Suursoo puhul on tegemist ühe vanima Tartumaa sooga. Aegade jooksul on soomassiivist välja kujunenud Eesti suurimaks deltasoostikuks, mille ulatus põhjast lõunasse on 30 kilomeetrit ja läänest itta 18 kilomeetrit. Soo pindala on umbes 200 km². Emajõe-Suursoo põhiline väärtus on märgade elupaikade suur mitmekesisus ning ulatuslik ja terviklik, regioonile ainuomane Emajõe deltasoostik koos haruldaste, ohustatud ja kaitsealuste liikide ja kooslustega.
Maavaradest leidus Mäksa vallas ehitusliiva, ehituskruusa, hästilagunenud turvast, järvemuda ja järvelupja.

Külad

Aruaia – Kaagvere – Kaarlimõisa – Kastre – Melliste – Mäksa – Mäletjärve – Poka – Sarakuste – Sudaste – Tammevaldma – Tigase – Vana-Kastre – Veskimäe – Võruküla – Võõpste
Eesti murrete sõnaraamat

"Eesti murrete sõnaraamat" on 1994. aastal Eesti Keele Instituudi välja antud sõnaraamat, mis sisaldab eesti ja lõunaeesti keeles kasutatud sõnu. Sõnaraamat sisaldab ka palju võru- ja setukeelseid sõnu. Iga sõna juures on ära toodud kihelkonnad, kus sõna on kasutatud. Sõnaraamatus on toodud ka näitelauseid.
Säntpoolia

Süstemaatika

Säntpoolia on lähedases suguluses keerdviljakuga. Säntpoolia tuntumad sugulased on hiilulill, leitselill, punahuul, sipelgalill, templilill, vasklehik ja õnnekann.

Sordid

Käesoleval ajal tuntakse rohkem kui 2000 säntpooliasorti.

Sümbolina

Säntpooliaid kingitakse (potilillena) emadele ja mitmel pool maailmas peetakse neid emaduse sümboliks.

Teaduslik nimi

Saksa botaanik H. Wendland nimetas selle taimeperekonna säntpooliaks Tansaania Usambara maakonna kuberneri W. Freiherr von Saint-Paul Illaire’i (1860–1910) auks, kes 1890. aastal esimesed säntpooliad Hannoveri lähedale Herrenhausenisse saatis.

Rahvapärased nimetused

Säntpooliatel on teatud sarnasus kannikestega, mistõttu toataimena kasvatatavat kannikeseõielist säntpooliat (Saintpaulia ionantha) nimetatakse ka aafrika kannikeseks või varjukannikeseks.
Rahvapäraselt tuntakse säntpooliat ka usamba kannikesena ja parma kannikesena.
Marius Bezykornovas

Marius Bezykornovas (sündinud 22. augustil 1976 Kybartais) on Leedu jalgpallur.
2010–2011 mängis ta klubis FC Narva Trans.
1997–2003 mängis ta Leedu jalgpallikoondises.
Eduard Artemjev

Eduard Artemjev (vene keeles Эдуард Николаевич Артемьев; sündinud 30. novembril 1937 Novosibirskis) on vene helilooja, tunnustatud filmimuusika looja.
Eduard Artemjev lõpetas 1960. aastal Moskva konservatooriumi kompositsiooni eriala Juri Šaporini õpilasena. Pärast õpinguid tutvus ta vene inseneri Jevgeni Murziniga, kes on tuntud süntesaatori ANS loojana. Sealt sai alguse Artemjevi huvi elektronmuusika vastu. Teda koos Murziniga peetakse elektroonilise filmimuusika juurutajaks NSV Liidus.     
Artemjevi esimeseks filmitööks oli koostöös Vano Muradeliga loodud muusika filmile "Unistusele vastu". See oli esimene Nõukogude Liidu film, kus kasutati elektroonilist muusikat. Praeguseks on ta muusika kirjutanud enam kui 200 multi- ja mängufilmile ja teinud koostööd selliste tuntud vene filmirežissööridega nagu Andrei Tarkovski, Nikita Mihhalkov ja Andrei Kontšalovski.
Lisaks filmimuusikale on Artemjevi loodud pantomiim-ballett "Surnud hinged" (1966), orkestrisüidid "Ljubki" (1963), "Ringmängud" 1957, elektron-muusika "Mosaiik" (1968), Etüüd 1968, "Tempereerimata muusika" (1969), 12 pilku helidemaailma e. ühe tämbri variandid (1971), "Glassololid" (1972) jpm.
Maakoor

Maakoor on Maa tahke pindmine kest, litosfääri ülemine (300–7500 km paksune) osa, mis koosneb põhiliselt ränirikkaist kivimeist, mida vahevööst eraldab Moho ehk Mohorovičići eralduspind.
Maakoore alumiseks piiriks on moho, millel seismiliste lainete kiirus hüppeliselt muutub. Maakoore all on vahevöö ning poolel teel Maa keskmesse algab Maa tuum.
Eristatakse ookeanilist, mandrilist ja üleminekulist maakoort. Ookeaniline maakoor moodustab 54%, mandriline maakoor 40% ning üleminekuline maakoor 6% maakoore kogupindalast. Ruumalaliselt moodustab ookeaniline maakoor 17%, mandriline maakoor 77% ning üleminekuline maakoor 6% maakoore koguruumalast. Sellest järeldub, et mandriline maakoor on ookeanilisest maakoorest tunduvalt paksem.
Suuremat osa maakoorest on raske ligipääsetavuse tõttu keeruline uurida. Kõige paremad on teadmised mõistagi mandrilise maakoore ülaosast. Teadmised ookeanilise maakoore ehitusest pärinevad peamiselt ofioliitide uurimisest, mis on endised ookeanilise maakoore fragmendid, mis tektooniliste jõudude toimel mandrilise maakoore peale on lükatud. Maakoore struktuuri ning vertikaalseid üleminekuid kaardistatakse peamiselt seismiliste lainete levikupildi alusel.
Mihkel Laid

Mihkel Laid (enne eestistamist Mihkel Ostrov; ka Mihkel Alfred Laid); 27. oktoober 1899 Porhovi maakond, Pihkva kubermang – 30. juuni 1945 Tallinn) oli Eesti vaimulik ja ühiskonnategelane.
Laid sündis raudteearsti perekonnas. Ta lõpetas aastal 1918 Tartu Aleksandri gümnaasiumi. Ta võttis osa Vabadussõjast, lõpetas Sõjakooli suurtükiväelasena (lipnik). Õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas aastatel 1918 ja 1921–1925. Ordineeriti 13. detsembril 1925 õpetajaks.
Oli aastatel 1925–1939 Sangaste ja Laatre Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja. Aastatel 1939–1941 oli ta Viljandi Jaani koguduse õpetaja. Aastal 1944 oli ta Nõmme Rahu koguduse abiõpetaja.
Oli Vabadussõdalaste Liidu liige. 1941. aastal astus vabatahtlikuna Saksa sõjaväkke.
Arreteeriti NKVD poolt 28. novembril 1944 Nõmmel. 21. märtsil 1945 mõistis tribunal ta fabritseeritud süüdistuste alusel §58-1a järgi surma kui "riigireeturi" (justkui NSVL oleks olnud eestlastele kodumaa). Kohtuotsus viidi täide 30. juunil 1945 Tallinna vanglas nr 1. Pärast järjekordset läbi terve öö kestnud ebainimlikku piinamist ja peksu oli ta öelnud vangikongis minestusest ärgates oma kongikaaslastele, et lihtsalt ei suutnud enam kannatada ja kirjutas alla kõigele, mida NKVD timukad nõudsid.

Isiklikku

Tema isa Mihkel Ostrov (1863–1940) oli raudteearst, hiljem Eesti sõjaväe tervishoiuvalitsuse ülemarst, sanitaarteenistuse kindralmajor, Vabadusristi 1. järgu 2. liigi kavaler.
Tema õemees oli kindralmajor Andres Larka.
Ta oli abielus, kolme tütre isa. Kaksikud Eda ja Made on sündinud aastal 1929, kolmas tütar on Tiiu-Liis. Tütar Eda Stern on luuletaja, väimees Sándor Stern oli raamatuillustraator, loomamarkide kujundaja ja maalikunstnik; tütar Made Põlluaas oli eesti moe- ja tekstiilikunstnik, tütrepoeg Henn Põlluaas on eesti ühiskonnategelane ja poliitik.
Sergius III

Paavstiks saamine

Sergius III valiti paavstiks jaanuaris 904 Stephanus VI toetajate poolt ja pühitseti ametisse 29. jaanuaril. Ta oli Formosuse järel teine varem ekskommunitseeritud isik, kes sai paavstiks.
Sergius III pidas oma ametiaja alguseks detsembrit 897, mistõttu tema arvates pidasid vahepealsel ajal valitsenud paavstid Johannes IX, Benedictus IV, Leo V ja Christophorus seda ametikohta ebaseaduslikult.

Leo V mõrvamine

Sergius III lasi paavstiks saades Castel Sant' Angelo kindluses kägistada surnuks oma eelkäija Leo V ja vastupaavst Christophoruse.

Laibasinodi otsuste kehtestamine

Sergius III tühistas 898 toimunud Rooma ja Ravenna sinodite otsused, mis olid kuulutanud kehtetuteks laibasinodi korraldused. Sergius III viis jõusse laibasinodi korraldused, mille alusel tunnistati Formosuse ordinatsioonid ja otsused kehtetuteks. Sergius III kohustas, et Formosuse poolt ordineeritud vaimulikud tuleb uuesti ordineerida.

Suhted Konstantinoopoli patriarhiga

Troonipärijat ihaldanud Bütsantsi keiser Leo VI otsustas 9. jaanuaril 906 abielluda neljandat korda, kuid Konstantinoopoli patriarh Nikolaos I Mystikos taunis keisri abielu Zōē Karbōnopsinaga ja leidis, et see on kanoonilisele õigusele mittevastav.
Patriarh soovis saada toetust ka Roomast, kuid Sergius III saatis Konstantinoopolisse legaadid, kes andsid õiguse keisrile, kuna tema eelmised abikaasad olid surnud loomulikku surma, mistõttu patriarh tagandati samal aastal ametist ja saadeti eksiili. Catholic Encyclopedia järgi eemaldas patriarh paavsti nime diptühhonist, kirikuloolase J. N. D. Kelly järgi aga eemaldati hiljem diptühhonist hoopis tema järeltulija Anastasius III nimi.

Suhted Itaalia piiskoppidega

Sergius III toetas Ravenna peapiiskoppi Johannest, kelle alasid ründas Istria markkrahv.

Teoloogilised otsused

Sergius III teatas gallikaani piiskoppidele saadetud kirjas, et Püha Vaim lähtub Isast ja Pojast.

Munklus

Aquitaine'i hertsog Guillaume I andis 910 rajatud Cluny kloostri Sergius III jurisdiktsiooni alla.

Uued piiskopkonnad

Sergius III asutas mitu Briti piiskopkonda.

Sergius III kultuuriloos

Sergius III taastas laibasinodi ajal maavärinas hävinenud Lateraani basiilika.
Ta oli esimene paavst, keda on kujutatud müntidel.

Surm

Sergius III suri Roomas 14. aprillil 911 ja maeti Rooma Peetri kirikusse.
Wichita Falls

Ajalugu

Wichita Fallsis tekkis püsiv asustus 18. sajandil. Algselt elasid piirkonnas tšoktod. Valged asunikud saabusid 1860. aastatel. Wichita Falls asutati ametlikult 27. septembril 1872. 1882. aastal ühendati linn Fort Worth & Denver Railway raudteeliiniga, samal aastal sai linnast Wichita maakonna keskus.
1886. aastal hävitas linna üleujutus, mille põhjustas Wichita jõe juga, mille järgi sai ka linn nime. Tänapäeval on selle sama joa asukohale ehitatud kunstlik juga.
3. aprillil 1964 tabas linna põhja- ja idaosa tornaado, mis põhjustas 7 inimese surma ning 15 miljoni dollari väärtuses varalist kahju.
1979. aasta 10. aprilli teisipäevasel ("kohutav teisipäev") hilisel pärastlõunal tabas tiheda asutusega linna lõunaosa F4-kategooria tornaado. Ehkki raskete ilmastikuolude hoiatus anti juba tund aega enne tornaado saabumist, hukkus 42 inimest (25 sõidukites) ja 1800 sai vigastada, kuna torm saabus inimeste töölt kojusõidu ajal. Tornaado tagajärjel jäi 20 000 inimest koduta ning see põhjustas 400 miljoni dollarise kahju.
Edu kivi

Kivi iseloomustus

Kivi mõõdud on: pikkus 9,4 m, laius 6,6 m, kõrgus 3 m, ümbermõõt 24,4 m. 
Kivi on püstjate külgedega, suhteliselt lameda laega lapik rahn, millel kasvab sammalt, samblikke ja kukeharja. Rahnu ümber 7 väiksemat rahnu. Lääneservas on kaarjas astang, kust tükk alla libisenud. Kivi juures kasvab vana kask. Kivi on rabakivigraniidist.
Michelle Jenneke

Michelle "Shelly" Jenneke (sündinud 23. juunil 1993 Kenthurstis) on Austraalia tõkkejooksja.
2010 oli ta Austraalia noorte olümpiakoondises ja tuli 100 meetri jooksus teiseks. 15. juulil 2012 sai ta IAAFi noorte maailmameistrivõistlustel 100 meetri tõkkejooksus viienda koha. Pärast võistlust sai video, millel ta teeb soojendust, internetis üle kogu maailma populaarseks.
Ḩamad ibn ‘Īsá Āl Khalīfah

Biograafia

Isa määras Ḩamadi 27. juunil 1964 troonipärijaks. 1968 määrati ta Niisutusnõukogu esimeheks ja Manama munitsipaalnõukogu esimeheks. 16. veebruaril 1968 määrati ta Bahreini rahvuskaarti ja samal aastal hiljem rahvuskaardi ülemaks. Rahvuskaardi ülem oli ta seni, kuni ta 1969 määrati Bahreini sõjaväe ülemjuhatajaks. 1970 sai ta Bahreini kaitseministriks ja jäi selleks 1988. aastani. Lisaks oli ta 1970–1971 Bahreini haldusnõukogu aseesimees.
1977. aasta oktoobris hakkas ta õppima helikopterijuhtimist. 1978. aasta jaanuaris saigi ta juhiloa. Seejärel töötas ta Bahreini õhujõudude moodustamise nimel. Kuigi õhukeid oli Bahreini sõjaväel juba alates 1977, moodustati õhuvägi eraldi väeliigina 1987.
Isa surma järel sai ta 6. märtsil 1999 Bahreini emiiriks. Kohe valitsusaja alguses korraldas ta hulga poliitilisi reforme. Ta vabastas kõik poliitvangid, saatis laiali riigi julgeolekunõukogu ja tühistas 1974. aastast kehtinud seaduse julgeolekumeetmete kohta riigis. Paljudel Bahreini kodanikel lubati kodumaale tagasi pöörduda pärast aastaid kestnud eksiili.
2002 kuulutas ta ennast Bahreini kuningaks ja krooniti selleks 14. veebruaril 2002.
Ta oli ainus riigipea, kes osales Charles Mountbatten-Windsori ja Camilla Parker-Bowlesi pulmas 9. aprillil 2005. Seevastu William Mountbatten-Windsori ja Catherine Middletoni pulma ta ei läinud. Inimõiguste aktivistid lubasid tema visiidi Inglismaale kibedaks teha, sest ta oli 2011. aasta alguses oma riigis lasknud kodanike demonstratsiooni laiali ajada.
Anželika Agurbaš

Anželika Agurbaš (Anžalika Ahurbaš; valgevene Анжаліка Анатольеўна Агурбаш; vene Анжелика Анатольевна Агурбаш; neiupõlvenimega Jalinskaja, valgevene Ялінская, vene Ялинская; kuni 2001. aastani kasutas esinejanime Lika Jalinskaja) sündinud 17. mail 1970 Minskis) on Valgevene laulja.
2005. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Valgevenet lauluga "Love Me Tonight". Ta sai oma poolfinaalis 67 punktiga 13. koha ega pääsenud finaali.
Praegu tegutseb ta Venemaal.
Pikker (ajakiri)

Pikker oli eesti huumori- ja satiiriajakiri, mis ilmus aastatel 1943–1944, 1945–1946, 1957–1995 ja 2000–2001 algul ajalehena, hiljem iseseisva ajakirjana. 
Ilmumissagedus: 1943–1944 (ebaregulaarselt), 1945–1946, 1957–1959, 1992–1995, 2000–2001 (1 kord kuus); 1960–1991 (2 korda kuus);
Esimene Pikker ilmus 15. detsembril 1943 Rahva Hääle lisalehena, mida trükiti Moskvas. Ajalehe asutas Rahva Hääles töötav Jaan Jensen. Aprillist 1945 jätkas ilmumist Tallinnas, mille toimetus asus aadressil Pikk 30.
Ajakirjana hakkas Pikker ilmuma 1957. aasta juunis. Ajakirja avaartiklis on öeldud:  
"Pikker puhastab õhku. Aga ta on ka õiglane kohtumõistja. Nüüd on Pikker oma nooletuppe jälle hoolega laadinud, valides igas kaliibris välke ja välgukesi." 
Nõukogude Liidu ajal pidi Pikker läbima enne ilmumist kolmeastmelise tsensuuri, neist viimase Moskvas juba trükitult.
Hiljem kolis Pikri toimetus ajakirjandusmajja Pärnu mnt 67a. 2000. aastal koliti majja Pikk 66.
Pealkirja täiendandmed: huvitav žurnaal (1993); satiiri- ja huumoriajakiri (1958–1992); Rahva Hääle väljaanne (1957–1967, nr 3); pilke- ja naljaajakiri (1945–1946)
Kikevere Jumalaema Uinumise kogudus

Ajalugu

Viljandimaal algas usuvahetusliikumine 19. sajandi keskel. Kikevere Jumalaema Uinumise õigeusu kogudus avati 1850. aastal. Riia ja Miitavi piiskopkonna piiskopi Platon I poolt pühitseti 1850. aastal koguduse esimeseks preestriks Mihhail Tšihhatšov. Ta oli lõpetanud Pihkva Vaimuliku Akadeemia 1846. aastal ja oskas suurepäraselt eesti keelt. Tuntuks sai preester Mihhail Tšihhatšov ka vaimuliku kirjanduse tõlkijana. Alates 17. veebruarist 1892 kuni pühakoja hävimiseni 1941. aastal toimusid teenistused Kikevere Jumalaema Uinumise kirikus korrapäraselt.  
Pärast sõda avati Kikevere õigeusu kogudus taas 1947. aastal Põltsamaa Pühavaimu koguduse preestri Leo Maidre initsiatiivil ning tollase Venemaa Õigeusu Kiriku usuasjade voliniku Nikolai Karsakovi heakskiidul. Koguduse taastajail oli kavas üles ehitada ka tules hävinenud pühakoda. Riigi kommunistliku kirikuvaenuliku poliitika tõttu ja seoses järgmise  usuasjade voliniku Aleksander Tarassovi ametisse astumisega tõusis päevakorda pühakojata jäänud koguduste sulgemine kogu Eesti territooriumil.  
Kikevere Jumalaema Uinumise kogudus suleti 2. detsembril 1950. Hingepalvuseid lahkunuile peetakse Kikevere kalmistul.
Tiitrimine

Meetodid

Kasutatakse kolme tiitrimismeetodit: