google/wiki40b huggingface dataset:
Macquarie ülikool

Macquarie ülikool (inglise keeles Macquarie University) on ülikool Austraalias Sydneys.
Ülikool asutati 1964.
Ülikoolis õpib üle 45 000 üliõpilase (2018).
Politseikoer

Politseikoer (sageli kasutatakse tähist K-9) on politseiülesannete täitmiseks väljaõpetatud koer. Politseikoerad otsivad enamasti lõhkeaineid, narkootikume, kadunud inimesi ja vahel on nad õpetatud kurjategijaid ründama. Politseikoerad peavad teadma mitmeid suulisi ja füüsilisi koerajuhi poolt antavaid käske. Kõige tihedamini treenitakse politseikoerteks Saksa lambakoeri.
Mitmetes riikides on politseikoera vigastamine või tapmine kriminaalkuritegu.

Koolitus ja teenistus

Politseikoerte koolitust alustatakse esimesest eluaastast. Eestis koolitab teenistuskoeri nii politseile kui ka piirivalvele Sisekaitseakadeemia Politsei- ja piirivalvekolledži teenistuskoerte koolituskeskus. 
Politseikoera tööiga on enamasti 6–9 aastat. Politseikoerad vabastatakse teenistusest, kui nad ei parane vigastustest täielikult või on liiga vanad või haiged, et politseikoerana töötamist jätkata.
Boris Engelhardt

Noorus

Engelhardt lõpetas 1896. aastal Paažikorpuse ja seejärel teenis Venemaa keisri ihukaitsekaardiväe Ulaanipolgus. 1903. aastal lõpetas Nikolai Kindralstaabi Akadeemia.
Teenis 2. Nertšinski polgu eskadroniülemana, osales Vene-Jaapani sõjas, oli 1. Mandžuuria armee kindralkortermeistri vanemadjutant. 1906. aastal lõpetas Ohvitseride Ratsaväekooli üheaastased kursused. 1907. aasta jaanuarist 8. jalaväediviisi staabi vanemadjutant, 1908. aastal läks ta tervislikel põhjustel erru.

Venemaa keisririigi Riigiduumas

1912. aastast oli Engelhardt IV Riigiduuma saadik.

I maailmasõjas

I maailmasõjast võttis ta osa Semjonovi kaardiväepolgu koosseisus, sõja käigus 1916. aastal autasustati Georgi ordeni 4. järguga.

Revolutsioonikeerises

Engelhardt oli 1917. aasta veebruarirevolutsiooni aktiivne toetaja ja Riigiduuma Ajutise Komitee Sõjalise Komisjoni juhataja (tsentristide fraktsiooni esindajana), tegeles keisrivõimu vastaste väeosade organiseerimisega ja oli esimene revolutsiooniline Petrogradi komandant. Tema käsul vahistati 28. veebruari vkj/13. aprillil 1917 Petrogradis Znamenskaja tänav 41 majas asunud Peterburi sõjaväeringkonna Vastuluurejaoskonna töötajad, koos selle ülema sandarmipolkovnik Vladimir Jakuboviga (1868-), millega kaasnes ka kogu vastuluurejaoskonna hoone ning materjalide rüüstamine ja hävitamine. Vahistati ka kindral Pavel Kurlov, Petrogradi ja Laadoga metropoliit Pitirim, Vene Rahva Liidu esimees Aleksandr Dubrovin, Riiginõukogu liige Vladimir Trepov ning kõik Peterburi kubermangu Sandarmivalitsuse ohvitserid. Sandarmivalitsuse ülem kindralleitnant Ivan Volkov tapeti korralageduse käigus lasuga kuklasse ning Sandarmikorpuse Petrogradi Sandarmivalitsus koos seal asunud materjalidega põletati.
Alates 4. aprillist 1917 tegutses kindral Aleksei Polivanovi juhitavas Sõjalises Komisjonis ja oli ka Petrogradi linna, Balti mere laevastiku ja Piirivalvekorpuse ohvitseride nõukogu täitevkomitee liige.
1918. aasta suvel põgenes ta bolševike poolt valitsetavast Petrogradist pärast komissar Moissei Uritski tapmist alanud punast terrorit.

Venemaa kodusõjas

Novembrist 1918 viibis Engelhardt Ukrainas, sügisest 1918 oli Kiievis asuva Vabatahtlike Armee poliitilise osakonna juhataja, detsembrist 1918 asus Odessas. 18. märtsist 1919 oli ta Lõuna-Venemaa Relvajõudude Ülemjuhataja juures asuva Erinõupidamise (Особое Совещание при Главнокомандующем ВСЮР) propagandaosakonna (ОСВАГ) juhataja asetäitja. 1919. aasta suvest oli ta Edelapiirkonna vägede staabis (Odessas) propagandaosakonnas ja detsembrist 1919 propagandaosakonna juhataja. Pärast lahingute lõppu Venemaa kodusõjas evakueerus ta koos valgekaartlaste vägedega Novosrossiiskist.

Emigratsioon ja surm

Enne emigreerumist läks Engelhardt märtsis 1920 erru. Esialgu seadis ta end sisse Prantsusmaal, kus töötas taksojuhina. Mõne aja möödudes kolis Riiga. Töötas Riia hipodroomil treenerina. Pärast Balti riikide annekteerimist 1940. aastal saatsid NSV Liidu võimud ta 1940. aastal administratiivkorras asumisele Horezmi oblastisse. 1946. aastal pöördus ta tagasi Riiga, hiljem hakkas ta kirjutama memuaare.
Ta suri 1962. aastal Läti NSV-s.
Jean-Baptiste de Lamarck

Jean-Baptiste de Lamarck (1. august 1744 – 18. detsember 1829 Pariis) oli prantsuse loodusteadlane, akadeemik ja sõjamees. Lamarcki peateos oli "Philosophie Zoologique" (1809), kus ta avaldas oma teooria liikide muutumisest ja selle põhjustest. See oli esimene terviklik evolutsiooniteooria, nn lamarkism.

Elukäik

Lamarck sündis 11. lapsena vaesunud aadlike perekonnas. Lamarcki sunniti õppima Amiensi jesuiitide koolis, kuid pärast oma isa surma 1760. aastal liitus ta sõjaväega. Preisi armees sõdides võttis ta osa Seitsmeaastasest sõjast (1756–1763), kus pälvis sõjalise autasu. 
Monaco tööpostil olles hakkas ta huvituma loodusteadustest ja otsustas õppida arstiteadust. Kui ta 1766. aastal sai õppustel haavata, lahkus ta sõjaväest ja jätkas meditsiiniõpinguid.
Lamarck oli eriti huvitatud botaanikast, mida ta õppis peaaegu 10 aastat Bernard de Jussieu juhendusel.
Peale botaanika ja meditsiini tegeles ta ka keemia, füüsika, geoloogia, paleontoloogia ja muude valdkondadega.
Oma teoses "Flore Française" tutvustas ta esimesena taimede dihhotoomilist määramisviisi.
Lamarck võttis esimeste seas kasutusele ka termini "bioloogia".
Aastal 1818 jäi ta pimedaks, elu lõpu elas viletsuses.

Looming

Lamarcki seisukohad evolutsiooni mehhanismide kohta on kontsentreeritult sõnastatud Lamarcki seadustes.
Heebreakeelne Vikipeedia

Heebreakeelne Vikipeedia (heebrea keeles ויקיפדיה העברית) on Vikipeedia heebreakeelne versioon.
Heebreakeelne Vikipeedia sai alguse juulis 2003.
Seal on 249806 artiklit, millega see on artiklite arvult 37. keeleversioon.
Liigikaitseline introduktsioon

Liigikaitseline introduktsioon (ka liigikaitseline sissetalumine, uusasustamine) (inglise conservation introduction, benign introduction) on tehistingimustes kasvatatud või loodusest kogutud isendite asustamine neile sobivasse elupaika väljaspool nende ajaloolist levilat.
Laimjala valla vapp

Laimjala valla vapp oli Saare maakonna endise Eesti haldusüksuse Laimjala valla vapp.
Vapp kinnitati 20. mail 1996.

Vapi kirjeldus

Pikuti lainelõikeliselt poolitatud sini-hõbedane kilp, mille sinise välja ülemisel poolel kuldne kaheksaharuline täht.

Põhjendus

Kangajaotus tähistab valla paiknemist ajaloolisel piiskopi- ja ordumaade piiril. Lainelõige viitab Saaremaa oludes märkimisväärsetele jõgedele. Sinine sümboliseerib merd, valge vaimsust. Need on ka Saaremaa vapi värvid. Kollane täht osutab kompassiristina meresõitudele ja Laimjala vallast igasse ilmakaarde siirdunud inimestele. See kujund sümboliseerib ka kuldset kannusetähte, mis on rüütli, laiemas mõttes kõigi teenekate ja väljapaistvate isikute tunnus.
Romulus Aavakivi

Jaan Romulus Aavakivi (7. veebruar 1903 Jēkabpils – 8. aprill 1942 Solikamsk) oli eesti majandustegelane.
Õppis Tartu Ülikoolis majandust aastatel 1923–1928 (lõpetas), Pariisi Ülikoolis 1927 ja Berliini Kaubandusülikoolis 1928, Fraternitas Estica vilistlane.
Osales Eesti Vabadussõjas laiarööpmelisel soomusrongil nr. 4. Alates 1931. aastast Eesti elektriseltsi AEG direktor, aastatel 1936–1939 AS Eesti Dvigatel juhatuse esimees. Alates 1936. aastast Läti aupeakonsul Tallinnas.
Arreteeriti NKVD poolt veebruaris 1941 süüdistatuna spionaažis. Lasti maha Ussollagi vangilaagris.
Babez For Breakfast

Salvestamine

Albumi salvestamine algas 16. veebruaril Nashville'i stuudios Ameerika Ühendriikides. Bänd tegi 44 demo, mille seast lugusid albumile valida; albumile valiti 15 lugu.
Pärast stuudiosessiooni lõppu 2010. aasta aprilli keskpaigas jäid bändi laulja Mr. Lordi ja trummar Kita Nashville'i, et miksitud lugusid stuudios läbi kuulata. Sel ajal aga hakkas purskama Islandi Eyjafjallajökulli vulkaan, mille tõttu ei väljunud enamik lennukeid New Yorgi lennujaamast Euroopa suunas. "Oleme olnud Ühendriikides juba kaks kuud, nii et koduigatsus on suur, aga mõne päeva peab veel kannatama," kommenteeris juhtumit Mr. Lordi Soome ajalehele Lapin Kansa. "Kui tundub, et see jätkub veel nädalaid, tuleb plaanida laevaga tulemist või ujumist".
Ehkki lõpuks saadi õnnelikult koju tagasi, oleks selle all kannatanud peamiselt uute maskide ja kostüümide ning albumi kaane tegemine, et graafikus püsida, kui album sügiseks välja tuli. "Oleme uue albumiga väga rahul. Esimest korda tegime plaati väljaspool Soomet ja see on olnud tore kogemus. Plaati tehti Ameerika moodi, see sobis meile," ütles Mr. Lordi uue albumi kohta pärast stuudiosessiooni lõppu. New Yorgis soetas plaadifirma bändimeestele hotelli ning Kita ja Mr. Lordi käisid linna peal vaatamisväärsusi uudistamas.

Bruce Kulick

Septembris 2009 lendas Mr. Lordi 5 päevaks Hollywoodi, et koos endise Kissi kitarristi Bruce Kulicku ja Jeremy Rubolinoga lugusid kirjutada. Selle aja jooksul tehti kokku kaks lugu, "Cut Off My Head" ja "Call Off The Wedding". Mr. Lordi ütles "Call Off The Wedding" kohta: "ballaad, aga selline, mida Lordilt pole varem kuulnud. Näiteks on seal puhast kitarri. Tegelikult pole see lugu veel päris valmis. Brucek Kulick mängis sellele soolo ja Jeremy Rubolono kirjutas keelpilli osa. Seal on PÄRIS keelpill ja neid salvestatakse just praegu Los Angeleses.".

Mark Slaughter

Mark Slaughter, laulja bändist Slaughter, tegi samuti etteaste albumil, mängides "isa" rolli loos "Granny's Gone Crazy".

Albumi kehv müük Soomes

Kimmo Valtanen Sony Musicu Soome osakonnast ütles, et müüdud 4000 albumit Soomes pole nii hea saavutus kui oodati, ehkki ei oodatud ka kuldplaadi staatust. "Eurovisioni kuulajad on edasi läinud. Nende jaoks pole Lordi kuulamine enam nii moes. Kuigi, Lordil on selja taga veel lojaalne fänkond," ütles Kimmo. "Albumi tegemine polnud nii kallis kui arvata võib. Hinnad Ameerika Ühendriikides on aastatega langenud ja kuna produtsent ise tahtis seda albumit produtseerida, tuli ta hinna osas vastu." Kui trummar Kita oli Lordist juba lahkunud, kommenteeris ta seda järgmiselt: "See 4000 albumi kohta on vähe. Seda on väga vähe, võrreldes albumiga "The Arockalypse", mida müüdi üle 90 000 eksemplari. Võib öelda, et inimesed pole sellest kõigest enam nii huvitatud. Ja ei tasu unustada, et "Babez for Breakfast" oli albumina väga õnnestunud." Muusik ütles, et ehkki Lordi albumi müük ei olnud kuigi suur, läheb see mingil ajal kindlasti üles. "Lordil peab olema kannatust, kui nad tööd teevad. Siis on situatsioon taas sama ning jälle on inimesed huvitatud nostalgiast."
Leedu mäetipp

Alpinism

1964. aasta alguses oli Leedu NSV ainus Baltikumis, kelle alpinistid polnud veel kuuetuhandelise mäe tippu tõusnud (eesti ja läti alpinistid tegid seda 1960. aastal).
Sama aasta suvel korraldasid leedulased Pamiiri ekspeditsiooni Šohdara ahelikku, et tõusta mitme seni nimeta olnud ja kellegi poolt käimata mäe tippu. Juulis esmavallutati kaks viietuhandelist tippu (Čiurlionise ja Donelaitise mäetipp). Augustis tõusti eeltöö tulemusena väljavalitud ühele 6222 meetri kõrguse mäe tippu. Tippujõudnuid ootas ees aga üllatus. Leiti tiputuur, milles hoiul olnud ürikust loeti välja tegelike esmatõusjate nimed (1958. aastal esmavallutatud tipp sai nimeks Leningradi Riikliku Ülikooli auks LGU mäetipp).
Kiiresti hakati otsima uut lahendust. Paari päeva jooksul uuriti lähimat ümbrust kohapeal ja leiti uus kandidaat tipputõusmiseks. 18. augustil esmavallutatud mäetipp (6080 m) nimetati "Leedu mäetipuks". Tipputõus tehti kahe grupiga. Esimesse gruppi kuulusid Romualdas Kęstutis Augūnas (tõusu juht), Juozas Antanavičius, Aleksandras Jurgelionis, Stasys Miglinas ja Kazys Monstvilas. Teise gruppi kuulusid Vilius Šaduikis (tõusu juht), Balys Binkauskas, Jaroslavas Okulič-Kazarinas ja Augustas Kubilius.

Hilisemad tipputõusud

1974. aastal korraldasid leedulased uue ekspeditsiooni Leedu mäetippu. Seekord tõusti tippu kahel uuel, tehniliselt raskemal marsruudil. Tipus käis 8 alpinisti.
2014. aastal sellele mäele organiseeritud Leedu ekspeditsiooni käigus tõusid tippu 4 leedu alpinisti (marsruudi raskuskategooria 4A Vene süsteemis).
Uru

Uru oli küla Pärnumaal.
Küla on esimest korda mainitud 1601 (Urruss), 1624 (Ora), 1797 (Urro).
1977 liideti Uru küla Murru külaga.
Sigulda

Vaatamisväärsused

Sigulda asub Koiva alamjooksul, jõe kagukaldal. Koiva on Siguldas uuristanud punakasse devoni liivakivisse sügava oru, kus jõe mõlemal kaldal on järsud kaljud ja koopad. Maalilise looduse tõttu nimetatakse Sigulda ümbrust Liivimaa Šveitsiks.
Linn asub kohas, kus Läti võimsaimate hulka kuuluvas Koiva ürgorus kulges piki jõge Liivi ordu (vasak kallas) ja Riia peapiiskopi (parem kallas) valduste piir. Sigulda linna alale jäävad peapiiskopile kuulunud linnused Turaidas ja Krimuldas ning ordu kaldale jäänud Sigulda ordulinnus. Kaks viimast on varemeis, esimene osaliselt taastatud. 
Siguldas on Baltimaade ainus köisraudtee. See avati 3. jaanuaril 1969 ja see ühendab Siguldat Krimuldaga. Köisraudtee pikkus on 1060 m.
Poolel teel Sigulda lossi ja Turaida linnuse vahel asub Baltimaade suurim koobas, Gutmani koobas. See on 19 meetrit sügav, 12 m lai ja 10 m kõrge. Koopas voolab oja, millest joomist peetakse tervislikuks.
Lisaks jääb Sigulda vahetusse ümbrusse veel mitu linnamäge.
Iga aasta mais korraldatakse kirsipuude õitsemise ajal linna festival. Lisaks korraldatakse igal suvel Sigulda lossi varemetes vabaõhu-ooperifestival.

Sport

Kuni 1980ndateni polnud Nõukogude Liit saanud taliolümpiamängudel medaleid vaid kahel alal: kahe- ja neljabobil. 1986 valmis Siguldas Nõukogude Liidu ainus bobirada, millel lisaks lätlastele treenib tänapäevalgi Venemaa koondis.
18.–24. jaanuaril 2010 toimusid Siguldas kelgutamise Euroopa meistrivõistlused.

Ajalugu

Linna asutamise aastaks loetakse 1207. Sel aastal asutas Mõõgavendade ordu Sigulda ordulinnuse. Saksa keeles oli asula nimi Segewold. See tuleb saksakeelsest sõnast Siegwald, mis tähendab 'võidumets'.

Sõprusomavalitsused

Sigulda kuulub sõpruslinnastusse, mille nimi on Douzelage. See ühendab igast Euroopa Liidu liikmesmaast üht linna, mis kõik on üksteise sõpruslinnad. Sigulda astus Douzelage'i liikmeks 2004. 2010. aasta seisuga kuuluvad sellesse Altea (Hispaania), Bad Kötzting (Saksamaa), Bellagio (Itaalia), Bundoran (Iirimaa), Chojna (Poola), Granville (Prantsusmaa), Holstebro (Taani), Houffalize'i vald (Belgia), Judenburg (Austria), Karkkila (Soome), Kőszeg (Ungari), Marsaskala (Malta), Meerssen (Holland), Niederanven (Luksemburg), Oxelösund (Rootsi), Prienai (Leedu), Préveza (Kreeka), Sesimbra (Portugal), Sherborne (Inglismaa), Sušice (Tšehhi), Zvolen (Slovakkia) ja Türi (Eesti).
Lisaks sellele on Sigulda sõprusomavalitsused Angus (Šotimaa), Birštonas (Leedu), Falköping (Rootsi), Keila (Eesti), Lǿgstor (Taani), Stuhr (Saksamaa) ja Tšiathura (Gruusia).
Kaarli hüdroelektrijaam

Kaarli hüdroelektrijaam on hüdroelektrijaam, mis asub Viljandi maakonnas Mulgi vallas Kaarli külas ja on rajatud Raadi ojale.
Jaama võimsus 3 kW.
Elektri tootmine algas jaamas 2003. aastal.
August Võsu

August Võsu (13. juuli 1899 Tallinn – 27. august 1990 Gävle) oli Eesti sõjaväelane (vanemleitnant).
Mouth & MacNeal

Mouth & MacNeal oli Hollandi poplauljad. Koos moodustasid nad ansambli Big Mouth (õieti Willem Duyn ja Maggie MacNeal (õieti Sjoukje van’t Spijker)). 
Nende tuntuim lugu on 1972. aasta hittsingel "How Do You Do".
1974. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas duo Hollandit lauluga "I See A Star" ning sai 15 punktiga 3. koha.
Tsolgo külanõukogu

Tsolgo külanõukogu (aastani 1954 Tsolgu külanõukogu) oli külanõukogu Võru rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945. Hiljem liideti see Lasva külanõukoguga.
Jaan Allpere

Jaan Allpere (kuni 1935 Ahlbert; 28. aprill 1923 Kunda, Virumaa – 20. jaanuar 2000 Stockholm) oli rootsi arhitekt ja kunstiajaloolane.

Elulugu

Ta töötas 1940. aastal Kunda tsemenditehase joonestajana,  lõpetas 1941. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja õppis 1942. aastal Tallinna Tehnikaülikoolis ehitust. 
Põgenes 1942 Soome, õppis aastatel 1942–1943 Helsingi Tehnikaülikoolis ehitust ja töötas joonestajana. 
Läks 1943. aastal edasi Rootsi. Töötas joonestajana, lõpetas Stockholmis 1949. aastal Kuningliku Tehnikainstituudi (KTH) arhitektuuri erialal. Siis töötas professor Paul Hedqvisti büroos, projekteeris algkoole, gümnaasiume, spordihooneid, büroohooneid (mh Stockholmi Skattehuseti eskiisi ja Kockumsi kontorihoone) ja elurajoone. 
Hedqvist kui kunagine professor Kunstiakadeemias soovitas andekat kaastöölist end täiendada Kuningliku Kunstikõrgkooli Arhitektuurikoolis. Need õpingud toimusid Hedqvisti büroos töötamise ajal, tal oli ka aastatel 1955–1956 stipendium Roomas, mis võimaldas tal Itaalia ja Kreeka klassikalise arhitektuuri ja restaureerimisprobleemide tundmaõppimist. Ta lõpetas kooli 1958. aastal. 
Ta sai Kuninglikus Tehnikainstituudis 1957. aastal assistendiks. Aastatel 1960–1961 viibis ta külalisprofessorina Cornelli Ülikoolis (New Yorgi osariik, USA). Ka järgmised aastad oli ta välismaal – professorina Ankaras Lähis-Ida Tehnikaülikoolis UNESCO rahastamisel ning paar aastat hiljem jälle USA-s Tulane'i Ülikoolis (New Orleans, Louisiana) ja Princetoni Ülikoolis (New Jersey). 1973 oli ta professori kohusetäitja Oulus, Soomes. Alates 1965. aastast kuni 1980. aastate keskpaigani oli ta KTH arhitektuuriprofessor, aga ka hoonete ehituse professor ja arhitektuurilektor. 
1950. aastate teisel poole avas koos oma sõbra arhitekt Claes Melliniga oma arhitektibüroo. Töötas alates 1954. aastast ka Wikmanshytte Bruks AB tehasearhitektina.

Teadustöö

Tema uurimisteemad olid arhitektuuri teoreetikud läbi aegade, ehitiste kujundamise põhimõtted, struktuurifilosoofia kasutamine arhitektuuris, antiigi ja Bütsantsi kunstiajalugu.
Nihat Zeybekçi

Isisiklikku

Ta on abielus ja nelja lapse isa.
Isiksushäired

Isiksushäired (ka isiksusehäired, isiksuse häired) on kliinilise tähendusega seisundid ja käitumisviisid, mis on püsivad, väljendavad inimese loomulikku elustiili, väljendavad enese ja teistega suhtlemise stiili, võivad avalduda indiviidi arengus varakult, võidakse omandada elu jooksul. Isiksushäired on variatsioon normaalsest isiksusest – meie kõigi isiksusi on võimalik samade isiksusjoontega kirjeldada, kuid isiksushäirete puhul on üks või mitu joont väga tugevalt väljendunud ja mõjutavad olulisel määral käitumist. Isiksushäirega inimese käitumist eristab teistest inimestest see, et nende reaktsioonid kalduvad oluliselt kõrvale selle kultuuri keskmise inimese viisist tajuda, mõelda, tunda ja suhelda. Enamasti toovad isiksushäiretega inimeste jäigad käitumismustrid kaasa probleeme sotsiaalsetes suhetes või tööalaselt, tekitavad muret inimese enda mõtetes või tema igapäevaelus. Mõnede isiksushäirete jooned häirivad peamiselt teisi inimesi, kuid mitte isiksushäirega inimest ennast.
Isiksushäire jooned avalduvad tavaliselt paljudes valdkondades: enesetunne, emotsioonid, töö, suhted. Isiksushäireid diagnoositakse enamasti täiskasvanueas, tihti pärast 25. eluaastat, sest diagnoosi tingimuseks on joonte pikaajaline püsimine.
Ka tervetel inimestel võib olla mõni isiksusejoon tugevamalt väljendunud ja erinevate isiksushäirete üksiktunnuseid võib esineda igaühel, kuid kui see ei häiri tema suhteid või igapäevaelu mingil moel, ei saa rääkida häirunud isiksusest. Isiksushäire diagnoosiks on vajalik paljude (aga mitte kõigi) joonte koosesinemine pikaajaliselt, püsivalt ja paljudes olukordades ning keskkondades. Ühel inimesel võib olla jooni erinevatest isiksushäiretest ning esineda võib ka mitu isiksushäiret korraga.
Hardini maakond (Iowa)

Ajalugu

Maakond moodustati 15. jaanuaril 1851.
Kanada prantslased

Kanadaprantslased (prantsuse keeles Canadien(ne)s français(es)) on Kanadas sündinud ja sealset prantsuse keelt kõnelevad kodanikud, kelle esivanemad olid suure tõenäosusega Uus-Prantsusmaa kolonistid või hilisemad ümberasujad Prantsusmaalt. Neid elab Kanadas 4 680 820 inimest, peamiselt Québeci provintsis.
Regionaalplaneerimine

Regionaalplaneerimine (inglise regional planning) on territoriaalne planeerimine, mis käsitleb regiooni territooriumi kompleksselt, kaasates lisaks linnadele ka hajaasustust.
Regionaalplaneeringute koostamisel hakati varasemast linnaruumi kesksest territoriaalplaneerimisest enam arvesse võtma loodus- ja kultuuriväärtusi, mis ekstensiivse linnade arengu ehk linnastumise ajajärgul olid jäänud tagaplaanile. Hiljem kasvas regionaalplaneerimise ja territoriaalse planeerimise baasil välja ruumiline planeerimine.
Praegu näeb planeerimisseadus regionaalplaneeringuna ette Eestis maakonnaplaneeringu, mis peab andma lisaks maakonna territooriumi kasutamise lahendustele ka ruumilise arengu üldpõhimõtted maakonnas.
Brett Young

"Brett Young (album)"

2017. aastal ilmus Yong'ilt omanimeline album "Brett Young".
Elizabeth Lane Beardsley

Elizabeth Lane Beardsley (1914–1990) oli Ameerika Ühendriikide filosoof.
Ta õpetas Lincolni Ülikoolis ja hiljem Temple'i Ülikoolis, kus ta 1968. aastast oli eetika professor.

Isiklikku

Ta oli abielus filosoof Monroe C. Beardsleyga.
Karl Gustav von Baggehufwudt

Karl Gustav von Baggehufwudt (27. september 1761 Perila, Eestimaa kubermang – 18. oktoober 1812 Tarutino, Venemaa) oli Venemaa sõjaväelane (kindralleitnant).
Ta sai mitmeid sõjalisi autasusid, näiteks Püha Georgi orden (1804).
Mämm

Mämm (vananenud kirjanduses mämmi) on rukkilinnastest ja -jahust keedetud, jahutatud ja küpsetatud segu. Mämm on soome ja eesti rahvustoit. Eestis mämmi enam üldiselt ei tunta, ent Soomes süüakse seda tänapäevalgi lihavõttetoiduna.
Muhu kihelkonnast on teada ka mämmileib, mis tehti nõnda, et enne rukkileiva küpsetamist pandi sinna rukkilinnaseid ja seetõttu muutus leib magusaks.
Ülari

Ülari on eesti mehenimi.
Voika järv

Voika järv (ka Voika paisjärv) on järv Tartu maakonnas Nõo vallas Voika külas. Veekogu pindala on 1,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 956 m.
Erik Erikson

Elukäik

Eriksoni ema Karla Abrahamsen oli pärit Kopenhaageni juudi perekonnast. Isa kohta pole teada muud, kui et ta oli taanlane. Karla läks Saksamaale Frankfurti, kus Erik sündis. Ta sai ema esimese abikaasa järgi perekonnanimeks Salomonsen. Ema kasvatas Erikut esimesed kolm aastat üksi ja õppis meditsiiniõeks. Seejärel abiellus ta juudi Theodor Hombergeriga, kes oli poisi lastearst, ja kolis Lõuna-Saksamaale Karlsruhesse. 1908. aastal sai Erik perekonnanimeks Homberger ja 1911. aastal lapsendas kasuisa ta ametlikult. Selle perekonnanimega oli ta tuntud kuni täiskasvanueani ja teda kasvatati juudiusu tavade kohaselt. 
Pärast natsionaalsotsialistide võimuletulekut 1933. aastal kolis ta Ameerika Ühendriikidesse, kus sai Berkeley Ülikooli ja hiljem Harvardi Ülikooli professoriks. Ameerika Ühendriikides võttis ta enda valitud perekonnanime Erikson.
Šķirotava

Šķirotava on asum Lätis, Riia linna Latgale eeslinna osa pindalaga 10,057 km². Asub Ķengaragsist kirdes ning Dārzciemsist ja Pļavniekist lõunas. 2256 elanikku (2010).
Šķirotava asumi alad kuulusid kunagi Mazā Jumpravmuiža mõisale. Aastal 1799 eraldati sellest Dreiliņi mõis, mille peahoone asus Šķirotavas.
Aastal 1905 rajati Daugavpilsi-suunalisele raudteeliinile jaam, mis kandis algul nime Platforma Nr. 8, seejärel ka Dreiliņi ja Šķirošana. Jaama lähedale ehitati 1920. aastatel veduridepoo. Depoo juurde rajati teine peatuspunkt, mis kandis algul nime Depo, seejärel C parks. Aastast 1974 kannab see tänapäevast nime Daugmale. Depoo oli paigas, kus Daugavpilsi liinist hargnes Ērgļi suunas minev raudtee, mis rajati aastal 1937. Viimaseks ühiseks peatuseks Daugavpilsi ja Ērgļi raudteeliinidel oli aastal 1935 rajatud Jāņavārti peatus. Ērgļi raudteeliinil asus veel aastal 1965 avatud Rīga Preču raudteejaam, mis kandis algul Promišļennaja jaama nime. Kaubajaamana tegutseb see veel tänapäevalgi, aga reisirongide liiklust sellel liinil enam ei ole. Raudteede ümbrusse kerkis tööstusettevõtteid, nii et asumist kujunes tööstuspiirkond.
Riia linnaga liideti Šķirotava alad osaliselt aastal 1861 ja osaliselt aastal 1939, aga suurem osa asumist liideti Riiaga aastal 1968. Tänapäeval on seal lisaks tööstusettevõtetele ka aianduskrunte ja korterelamuid.