google/wiki40b huggingface dataset:
Klara Zeidler

Elulugu

Klara Zeidler sündis hilisema Valga erakoolipidaja ja filosoofiadoktori Ferdinand Zeidleri peres.
Sai üldhariduse Viiburi ja Valga eragümnaasiumides, kus ilmnes juba varakult tema võimekus joonistamises. Omandas erialahariduse Stieglitzi kunsttööstuskoolis, mille lõpetas 1894. Seejärel suundus kooli stipendiaadina F. Colarossi vabaakadeemiasse Pariisi end täiendama. Samuti õppis 1908 Londonis A. Fischeri juures, emailimise alal Pforzheimi kunsttööstuskoolis ja metallehistöö alal Viinis.
Aastatel 1897–1918 töötas Zeidler periooditi õppejõuna Petrogradis, sh Kunstide Edendamise Seltsi koolis ja 1915–1918 Stigelitzi kunsttööstuskoolis. 1918 emigreerus Venemaalt kõigepealt Soome, sealt edasi Tallinna ning 1919–1940 oli Riigi Kunsttööstuskooli metallehistöö-, portselanimaali-, akvarelli- ja joonistusõppejõud. Juhatas metallitöökoda 1924–1935 ning töötas ka 1919–1931 Tallinna saksa poeglaste eragümnaasiumis joonistusõpetajana. On muuhulgas töötanud ka Fabergé juveelifirmas (1917), kus kavandas lilleteemalisi mune ja ehteid.
Kuulus ARS-i, 1928–1935 oli EKKKÜ liige, osales 1932 RaKÜ asutamisel. On teada, et asutas Tallinna omaenda erastuudio.

Looming

Eelkõige tuntud tarbekunstnikuna, kuid oli ka andekas graafik (viljeledes peamiselt värvilist linoollõiget) ja akvarellist. Zeidleri loomingus on enim lille- ja interjööriakvarelle ning linnavaateid (Tallinn, Viiburi). Osales näitustel üle Euroopa – 1929 Helsingis, Lübeckis ja Kielis, 1939 Roomas ja Budapestis.
Paul Kossoff

Paul Francis Kossoff (14. september 1950 London – 19. märts 1976) oli inglise rokk-kitarrist, kes sai tuntuks ansambli Free liikmena.
Ta oli näitleja David Kossoffi (eluaastad 1919–2005) poeg. 1966. aastal alustas ta mängimist blues rock '​i ansamblis Black Cat Bones, mis oli mitmel kontserdil Fleetwood Maci soojendusesineja. Black Cat Bones mängis koos ka pianisti Champion Jack Dupreega.
1968. aasta aprillis asutas Kossoff koos Paul Rodgersi, Andy Fraseri ja Simon Kirke'iga ansambli Free. Ansambel läks laiali 1973. aastal pärast kuuena albumi "Heartbreaker" välja andmist. Samal aastal avaldas Kossoff sooloalbumi "Back Street Crawler" ja asutas samanimelise ansambli, mis avaldas kokku kaks albumit.
Kossoff mängis neljal Ken Hensley demol ja John Martyni albumi "Live At Leeds" (1975) kolmel laulul. Jim Capaldi sooloalbumil "Short Cut Draw Blood" (1975) on kaks Kossoffist inspireeritud laulu: "Seagull" ja "Boy With A Problem". Neist viimasel mängis Kossoff ise kitarril.
Kossoff kannatas narkomaania all ja tema tervis halvenes pidevalt. Ta suri südamepuudulikkuse tõttu kõigest 25-aastasena lennul Los Angelesest New Yorki 1976. aastal. Pärast oma poja surma algatas David Kossoff narkomaaniavastase kampaania.
Ühe Kossoffi kitarridest, 1957. aasta Fender Stratocasteri, ostis pärast tema surma Dave Murray, kes ansambli Iron Maideni liikmena mängis sellel aastatel 1978–1990.
Ajakiri Rolling Stone on valinud Kossoffi kõigi aegade 100 parima kitarristi seas 51. kohale.
Egon Saaristu

Egon Saaristu (aastani 1935 Steinberg; 17. jaanuar 1894 Tallinn – 24. veebruar 1968 Stockholm) oli Eesti kergejõustiklane.
Aastal 1911 võitis ta Kalevi korraldatud Tallinna "I olympia mängudel" 5000 m jooksu.
Ta oli 1913. aastal Riia Amateuri Tallinna osakonna asutajaid.

Isiklikku

Ta oli Valter Saaristu vanaisa.
Emma Engdahl-Jägerskiöld

Emma Matilda Engdahl-Jägerskiöld (sünninimi Madsén; 26. aprill 1852 – 13. juuni 1930) oli Soome sopran.

Vanemad

Emma Engdahl-Jägerskiöldi isa oli juveliir Peter Madsén. Tema ema oli Maria Carolina Sandel.

Õpingud

Noor sopran õppis Pariisis ja Milanos.

Töötamine ooperilauljana

Emma Engdahl-Jägerskiöld töötas Helsingi Rootsi Teatri sopranina aastatel 1875–1880, kuni see teater suleti. Ta esines ooperilauljana Skandinaavias, Venemaal, Balti provintsides, Itaalias ja Saksamaal, 
Koostöös August Arppega asutas ta 1888. aastal oma ooperiseltsingu, mille juht ta oli 1890. aastani,

Eraelu

Emma Engdahl-Jägerskiöld oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli Emil Engdahl. Tema teine abikaasa oli apellatsioonikohtu assessor Christer Robert Otto Edgar Jägerskiöld.
Eesti Arhitektuurimuuseum

Eesti Arhitektuurimuuseum (nimetatud ka Tallinna Arhitektuurimuuseum) on muuseum Tallinnas Rotermanni soolalaos, aadressil Ahtri tänav 2.
Muuseum asutati 1. jaanuaril 1991.
Soolalaos tegutseb muuseum alates 7. juunist 1996.
Kameeleon (seriaal)

Süžee

Jarod (Michael T. Weiss) oli lapsgeenius, kes lapsena oma vanemate käest rööviti ja kes kasvas üles salajases organisatsioonis nimega "Keskus" ("The Centre"). 
Jarod oli Keskuse katsejänes, ta oli sunnitud osalema erinevates simulatsioonides, kus pidi kehastuma erinevatesse rollidesse, lahendamaks neis olnud probleemsituatsioone. Jarod, teada saanud, et tema lahendusi müüdi kuritegelikele organisatsioonidele ning et nende tõttu on surnud tuhandeid inimesi, põgenes Keskusest. Sellest ajast peale kasutab Jarod oma geniaalsust teiste inimeste abistamiseks – olles ühel päeval arst, teisel politseinik, piloot, insener, tuletõruja või mõne muu elukutse esindaja. Samal ajal otsides infot selle kohta, kes ta on, kes on ta vanemad ja kas nad tõesti surid lennuõnnetuses, nagu talle Keskuses väideti. 
Pärast Jarodi põgenemist Keskusest määrati teda sinna tagasi tooma ms Parker, Jarodi kunagine lapsepõlvesõber Keskusest (Andrea Parker). Koos arvutigeeniusest Brootsiga (Jon Gries) ning Jarodit kasvatanud ja juhendanud psühhiaatri dr. Sidney Greeniga (Patrick Bauchau) üritavad nad Jarodit kätte saada ja Keskusse tagasi toimetada, elusalt või surnult.
Igas episoodis on peatähelepanu all Jarod ja tema järgmine ümberkehastumine. Tagaplaanil rulluvad Jarodi kaasabil lahti Keskuse koletud teod, organisatsioonisisesed intriigid ja võimuvõitlused, mis mõnikord otsustavad ka selles osalejate elu ja surma üle.

Telefilmid

Sarja tootmise lõppedes 2000. aastal jäid fännide pahameeleks paljud seriaali keskmes olnud küsimused vastuseta. Fännikampaaniate mõjul otsustas telekanal Turner Network Television (TNT) 2001. aastal toota kaks telefilmi – "The Pretender 2001" ja "The Pretender: Island of the Haunted". Plaanis oli veel ka kolmas film, aga 2009. aasta seisuga pole seda siiani, peamiselt rahalistel takistustel, tehtud.
Moena

Geograafia

Moena külgneb järgmiste valdadega: Falcade (Belluno provints), Nova Levante (Bolzano provints), Pozza di Fassa, Predazzo, Soraga, Primiero San Martino di Castrozza ja Vigo di Fassa. Vallas on frazioni (alljaotused) Forno, Medil, San Pellegrino, Penia, Someda ja Sorte.

Vaatamisväärsusi

Vaatamisväärsed on San Vigilio kirik gooti stiilis kellatorni ja 18. sajandi Valentino Rovisi maalidega ning iidne San Volfango kirik 15. sajandi freskode ja Giovanni Battista Guadagnini barokklaega (17. sajand).
Kord aastas toimub festival La Turchia. Türgi traditsiooni järgi tähistavad külaelanikud sündmust, mis sai alguse 323 aastat tagasi. Osmanite janitšarid muutsid siis küla elu ja said kangelasteks. Keskuses on ka janitšari kuju.

Inimesed

Moena oli kodulinnaks Domenico Chiocchettile, kes oli suuresti vastutav Itaalia kabeli kaunistamises Orkney saartel Teise maailmasõja ajal.
Andreas Küttel

Andreas Küttel (sündinud 25. aprillil 1979 Einsiedelnis) on Šveitsi suusahüppaja.
Esimese medali rahvusvahelistelt võistlustelt sai ta 1996. aastal juunioride maailmameistrivõistlustel, olles normaalmäel kolmas.
Maailmakarikavõistlustel 2005–2006 hooajal tegi ta läbimurde suushüppajate paremiku hulka. Hooaja lõppedes oli ta maailma karikasarja üldarvestuses kolmas. Küttel võitis hooajal kolm karikavõistluste etappi ja oli viis korda kolmas.
Georg Pelisaar

Georg Pelisaar (sündinud 7. detsembril 1958 Selisel) on Eesti ajakirjanik ja poliitik. 
Ta on lõpetanud Puurmani Keskkooli 1977. aastal ja Tartu Ülikooli 1981. aastal ajakirjanduse erialal.
Ta on töötanud Eesti Raadio erikorrespondendina, Põlva Raadio peatoimetajana, AS Kaguraadio juhatuse esimehena ja Tallinna linnavolikogu pressiesindajana. Ta on Eesti Televisiooni saatesarja "Maahommik" algataja ja autor. 
Pelisaar on Tallinna Televisiooni nõukogu juht.

Poliitiline tegevus

Aastatel 1989–1993 oli ta Põlva maakonna volikogu liige. Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Kongressi liige. 
Alates 1991. aastast kuulub ta Eesti Keskerakonda. 
Pelisaar on olnud Põlva Linnavolikogu liige 1999–2006 ja esimees 2002–2006. Ta oli IX Riigikogu liige 1999–2003. Alates 28. augustist 2006 oli ta juulis surnud Robert Lepiksoni asendusliikmena X Riigikogu liige. Alates juulist 2009 oli ta XI Riigikogu liige Vilja Savisaare asendusliikmena. 
Ta kandideeris ka 2011. aasta Riigikogu valimistel, sai 509 häält, kuid valituks ei osutunud.
11. mail 2011 valiti ta Põlva linnapeaks. 2013. aastast on ta Põlva vallavanem.

Muu tegevus

20. augustil 2002 pidas politsei Pelisaare kinni Tallinna–Tartu maantee 180. kilomeetril, kus ta ületas lubatud sõidukiirust. Lisaks tuvastati tal joove üle 0,5 promilli.
Belvederise mõis

Belvederise mõis (Belvederio dvaras) on endine mõis Leedus Jurbarkase rajoonis Seredžiuse vallas Belvederises.
Kuni XIX sajandini kuulus mõis Tyszkiewiczite suguvõsale. Aastal 1820 ostis selle Kleopas Burba. Tema alustas ka sajandi kolmekümnendatel aastatel mõisakompleksi väljaehitamist ja nimetas selle Belvederiseks (it. belvedere – 'ilus vaade'). Aastal 1863 sai mõisa omanikuks tema poeg Kletas Burba, seejärel Antanas Burba ja Andrius Burba. Pärast aastat 1990 läks mõis Ona Burbaitė-Puzinienė järglaste kätte. Pärast esimest maailmasõda tükeldati mõis taludeks.
Peahoone, Toscana-pärane villa, valmis XIX sajandi kolmekümnendatel aastatel, seda renoveeriti sama sajandi kuuekümnendatel aastatel. Pärast mõisa likvideerimist oli romantilises stiilis hoones algul põllumajanduskool, hiljem piimandust ja loomakasvatust õpetav kool. Aastail 1961–1969 oli seal põllumajandustehnikum, seejärel aiandus- ja mesinduskool. Aastast 2005 on see eraomandis.
Peahoone ümber paikneb 7 hektari suurune park, mida ehivad looklevad alleed. Pargist viib alla Nemunase orgu 372 astmega trepp.
Pargi servas paiknevad kõrvalhooned. Säilinud on kontor, teenijate maja, kaks tootmishoonet, kaks lauta (kolmas laut on varemetes), kabel-mausoleum, mida ühendab aidaga puidust rõdu.
Elmu Potter

Elulugu

Elmu Potter on põllumehe poeg.
Lõpetas 1970 Antsla Keskkooli, 1975 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) mehaanikateaduskonna, 1979 aspirantuuri Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi (Ehituse TUI) juures. Tehnikakandidaat (1983, Leningradi Mäeinstituut), väitekiri "Исследование структуры турбулентных вентилационных струй и совершенствовние методов расчета проветривания сквозных камерообразных выработок". Täiendas end 1996 Rootsis ja 2004 Soomes. Oli 1977–1992 Ehituse TUI noorem- ja vanemteadur, 1993–1996 Võru Linnavalitsuse energiamajanduse peaspetsialist, 1996–2006 SA Regionaalsed Energiakeskused konsultant, 2006– ÅF-ESTIVO AS konsultant.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: turbulentsete õhuvoolude liikumine šahtides, hoonete soojusfüüsikalisi näitajad, kartulihoidlate ventilatsioonimudelite loomine; energia säästlik kasutamine, taastuvad energiaallikad, biokütused. Ligi 20 teadustrükist.
Louis-Claude Daquin

Louis-Claude Daquin (d`Acquin) (4. juuli 1694 Pariis – 15. juuni 1772 Pariis) oli prantsuse organist, klavessinist ja helilooja.

Elu

Louis-Claude Daquin sündis kristlaseks hakanud juudi peres. Daquini perekond olid pärit Itaaliast ja seal kandis see suguvõsa nime D`Acquino. Üks tema vanaonusid oli Colleghe de France'is heebrea keele professor.
Juba 6-aastaselt esines Louis-Claude Louis XIV õukonnas. Louis-Claude õppis prantsuse organisti Louis Marchandi juures. 12-aastaselt ta organisti koha Saint-Chapelle's ja 13-aastaselt sai temast kirikuorganist Pariisis Petit St. Antoine'i kirikus. 1727 sai ta organistiks Pauluse kirikus Pariisis. 1732 suri Marchand ja Daquin sai tema järglasena Cordeliersi organistiks. 1739 sai ta kuninglikuks organistiks. 1755 sai ta Pariisi Jumalaema kiriku organistiks.
Louis-Claude Daquin oli oreli- ja klavessiinivirtuoos. Ta oli aadli hulgas austatud ja tema orelikontserdid olid sageli rahvarohked. Ta oli tuntud oma muusika muutumatu täpsuse ja ühtluse poolest.

Looming

Louis-Claude Daquin hakkas varakult muusikat kirjutama. Juba 8-aastaselt dirigeeris ta enda koorile mõeldud teost "Beatus Vir". Tema säilinud muusikapalade seas on 4 klavessiinisonaati, kristlike pastoraalide seadeid ja kantaate, mis kuuluvad barokkmuusika hulka.
1735 ilmus talt klavessiinimuusikakogumik. Sellest kogumikust on tuntud palad "Kägu" ("Le Coucou") ja "Šveitsi jõulud" ("Noëls Suisse").
1757 ilmus talt kogumik "Noveau livre de Noëls", mis sisaldas improvisatsioone klavessiinile.
"Trois cadenses" on originaalmuusikakogumik, mille palades on kasutusel kolmekordne triller.
Tanel Veenre

Haridus

Tanel Veenre lõpetas 2001. aastal Eesti Kunstiakadeemia metallikunstnikuna, 2005. aastal kaitses magistrikraadi.

Töökäik

Ta on esinenud alates 1994. aastast enam kui 150 näitusel , muu hulgas Eestis, Soomes, Hollandis, Ungaris, Prantsusmaal, Saksamaal, Šveitsis ja Hispaanias ning võitnud auhindu moesõudelt.
Tanel Veenre on töötanud ka moefotograafi, publitsisti ja toimetajana (Muusa, Eesti Päevaleht, Eesti Ekspress) ning õppejõuna Eesti Kunstiakadeemias. Ta on pidanud loenguid ja pidanud töötube Soomes, Iisraelis, Mehhikos, Tšiilis, Rootsis, Portugalis, Norras, Türgis, Saksamaal, Iirimaal, Taiwanil ja Hispaanias. Alates 2012. aastast töötab professorina Eesti Kunstiakadeemias.
Töötab vabakutselise ehtekunstnikuna ning kaubamärgi TVJ / Tanel Veenre Jewellery asutaja ja disainer.
Teda esindavad muuhulgas galeriid Ameerika Ühendriikides, Rootsis, Türgis, Lätis, Hollandis, Portugalis ja Tais.
Kuulub rahvusvahelise ehtekunsti organisatsiooni Art Jewelry Forum juhatusse.

Isiklikku

Tanel Veenre on pikaajalises suhtes moekunstnik Aldo Järvsooga.
Jaan Tänavots

Jaan Tänavots (15. märts 1935 Undla valla Orutaguse külas – 8. august 2012) oli eesti botaanik.
Ta sündis asuniku väiketalus (maa lõigati mõisamaast isa Vabadussõjas olemise eest). Kooliteed alustas Neeruti koolis, edasi Kadrinas. Ta lõpetas 1950. aastal kiituskirjaga Kadrina mittetäieliku keskkooli (7. klassi). Seejärel õppis Rakvere Pedagoogilises Koolis, mille lõpetamise järel oli õpetaja Hiiumaal ning Tapa ja Rakvere rajoonis. 
Ta oli 1964–1969 TRÜ bioloogia teaduskonna üliõpilane, lõpetas cum laude. Juba õppimise ajal asus tööle Tartu Ülikooli Botaanikaaeda ja töötas seal kuni pensionini 1996. aastal. 
Botaanikaaias oli ta põhiliselt pargikogude kuraator, sekka tuli ajutiselt kureerida ka näiteks üheiduleheliste ja lähistroopiliste taimede osakondi. Ta juhendas tudengite kursuse- ja diplomitöid, luges mõningaid väiksemaid loengutsükleid (kooliaed, kultuur- ja ilutaimed). Aastast 1996 teadusmagister botaanika erialal (töö teemal "Taimede introduktsioonist Tartu Ülikooli Botaanikaaeda"). 
Alates 1996. aastast oli ta mittekoosseisuline lektor Eesti Maaülikooli aianduse instituudis kuni 2009. aastani. 
Ta osales mitmel teadusekspeditsioonil Amuurimaale, Kesk-Aasiasse, Kaukaasiasse ja Karpaatidesse. 
Enne ülikooli astumist avaldas ta aeg-ajalt luuletusi (ajakirjades Looming ja Noorus, samuti mõnes ajalehes), hiljem mitte, kuigi kirjutas pidevalt. Küll aga avaldas ta populaarteaduslikke ja ka teaduslikke artikleid erialaväljaannetes. 2012. aasta kevadel ilmus talt luulekogu "Elu kui keermes lõng".

Luulekogu "Elu kui keermes lõng" nimiluuletus

Elu kui keermes lõng
päevadest läbi libiseb.
Millises keermes on õnn?
Millises silmaveed?

Milline meelde neist jääb,
milline jäljeta mööda ruttab?
Kes ümber on halb, kes on hää,
kes sõber, kes lihtsalt tuttav?
Kui teaks, kuhu tee meid viib,
kõike ette ja läbi näeks,
palju leidmise rõõmusid siis
mul elus ju vähemaks jääks.
Oleks vähem ka silmavett
ja mõttetult elatud elu
ja ära jääks enesepett
ja asjatult kogetud valu.

Aga sedagi ma ju ei tea,
kas soojust soovid sa tuua
või mu ristile rippuma sead
ja sappi vaid annad juua.
Taevavõlv

Taevavõlv ehk taevalaotus (heebrea keeles raqia‘, vanakreeka keeles stereôma, ladina keeles firmamentum) on taevas, niivõrd kui see näib kuplikujulise võlvina.
Taevavõlvi kirjeldatakse matemaatiliselt taevasfääri abil. Taevavõlvi ja taevasfääri oluline erinevus on see, et vaatleja ei taju taevavõlvi mitte poolkera pinnana, vaid nõnda lamendunult, et taevaobjektid (nt Kuu, Päike, tähtkujud) paistavad vaatlejale horisondi lähedal suurematena kui seniidi lähedal.

Ajalooline ja religioosne arusaam taevavõlvist

Kujutlus, et taevas on tahke võlv, on olnud vanaajal seas üldine.
Muinasegiptlased pidasid taevast rauast võlvlaeks, millest tähed on köite abil alla riputatud. 
Babüloonlased pidasid taevast tohutuks võlviks, mille kõige kõvemast metallist on sepitsenud Marduk. Seda võlvi arvati toetuvat maad ümbritsevale müürile. 
Muinaskreeklased ja muinasroomlased pidasid taevast suureks kristallvõlviks, mille külge tähed on kinnitatud. Mõned pidasid taevavõlvi materjaliks rauda või pronksi.
Ka juutidel oli sarnane kujutlus. Esimese Moosese raamatu loomisloos (1Mo 1:6–8) lõi Jumal laotuse, mis lahutas ülemised ehk taevased veed alumistest ehk maistest vetest:
Ja Jumal ütles: "Saagu laotus vete vahele ja see lahutagu veed vetest!" Ja nõnda sündis: Jumal tegi laotuse ja lahutas veed, mis laotuse all, vetest, mis laotuse peal olid. Ja Jumal nimetas laotuse taevaks. Siis sai õhtu ja sai hommik, teine päev.
Heebrea keele sõna raqia‘ tähendab midagi, mis on välja taotud ning seejärel laiali laotatud. Septuagintas ja ka teistes kreekakeelsetes piiblitõlgetes vastab sellele sõnale stereôma 'kindlaks või tahkeks tehtu'. Taevalaotuse tahkusele viitab ka Hiiobi raamat, kus mainitakse taevast, mis on väga tugev, nagu ta oleks sulatatud pronksist.     
Taevalaotuse tahkus järeldub ka eesmärgist, milleks Jumal selle tegi: taevalaotuse kohal pidi olema vesi. Sellest on juttu ka loos ülemaailmsest veeuputusest: taeva luugid tehti lahti (1Mo 7:11) ja taevaluugid suleti (1Mo 8:2).  Jesaja 42:5 ütleb: kes on loonud taevad ja on need võlvinud. 
Loomislugu jätkab: Ja Jumal ütles: "Saagu valgused taevalaotusse eraldama päeva ööst! Tähistagu need seatud aegu, päevi ja aastaid, olgu nad valgusteks taevalaotuses, valgustuseks maale!" Ja nõnda sündis: Jumal tegi kaks suurt valgust: suurema valguse valitsema päeval ja väiksema valguse valitsema öösel, ning tähed. Ja Jumal pani need taevalaotusse, et nad valgustaksid maad (1Mo 1:14–17) Seega on tähed kinnitatud taevalaotuse külge, nii et laotus peab olema tahke. Linnud lendavad laotusest madalamal, seetõttu õhk ei ole taevalaotus.  
Teoloogide üldine seisukoht on, et Piibel kirjeldab loomislugu ja taevast vastavalt vanaaja ettekujutustele. On ka teolooge, kes väidavad, et taevast on Piiblis tegelikult kirjeldatud õigesti ning meie arusaam, et laotuse all on mõeldud taevavõlvi, on ekslik.
Dev

Devin Star Tailes (esinejanimega Dev; sündinud 2. juulil 1989 Tracy'is, Californias) on Ameerika Ühendriikide laulja.
Devi esimene ametlik singel "Bass Down Low" ilmus detsembris 2010.
Noored Rohelised

Noored Rohelised on Erakond Eestimaa Rohelised noortekogu.
Asutatud eraldi mittetulundusühinguna 19. märtsil 2007.
Valon Behrami

Valon Behrami (sündinud 19. aprillil 1985 Kosovos Mitrovicas) on Šveitsi jalgpallur. Ta on Itaalia kõrgliiga klubi Udinese poolkaitsja.
Behrami vanemad on pärit Kosovost, ent keerulistel aastatel otsustas perekond kolida Šveitsi. Valon oli tollal liiga noor, et aru saada probleemidest kodumaal ja kolimise tõelistest põhjustest. Uueks asupaigaks sai väikelinn Stabio. Linnake asus riigi selles osas, kus räägitakse itaalia keelt. Esimesed kokkupuuted jalgpalliga sai ta kodulinna FC Stabio rivistuses. Järgmised klubid olid FC Chiasso ning FC Lugano.
Pärast edukaid mänge FC Lugano särgis omandas Behrami mängijaõigused Genoa C.F.C., ning sealt edasi laenati ta hooajal 2003–2004 Hellas Veronasse. Itaalia esiliigas suurepäraseid mänge näidanud mees müüdi 2005. aasta suvel Rooma Laziosse. Behrami nimi kanti Lazio ajalooraamatusse, kuna skooris üliolulises matšis 92. mänguminutil. See tegi temast ühe armastatuma mängija Lazio fännide seas.
23. juulil 2008 ostis West Ham United Behrami mängijaõigused, ning mees nuusutas esimest korda Premier League hõngu. Ülemineku hind oli 5 miljonit naelsterlingit ehk ligikaudu 130 miljonit krooni.
2012–2014 mängis ta Napolis, seejärel ühe hooaja Saksamaa kõrgliiga klubis Hamburger SV ning pärast seda kaks hooaega Inglismaal Watfordis.
Šveitsi jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2005–2018 kokku 83 korda ja lõi neis kaks väravat. Ta on ainus Šveitsi mängija, kes on mänginud neljadel maailmameistrivõistlustel järjest (2006, 2010, 2014, 2018).

Eraelu

2018. aastal abiellus ta mäesuusataja Lara Gutga.
Elmar Pähn

Elmar Pähn (18. november 1908 Rõuge kihelkond – 5. november 1991 Toronto) oli eesti vaimulik.
Õppis Nursi valla algkoolis ja Rõuge kihelkonnakoolis. Lõpetas aastal 1930 Võru Ühisgümnaasiumi. Õppis aastatel 1931–1934 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal August Pähna (venna) juures Koeru ja Tallinna Jaani koguduses praost Hans Kubu juures. Ordineeriti õpetajaametisse Tallinnas 14. aprillil 1935.
Oli aastal 1935 Tallinna Jaani koguduse õpetaja Hans Kubu isiklik adjunkt, aastal 1936 oli ta Tõstamaa Maarja koguduse asetäitja õpetaja. 1936–1944 oli ta Urvaste koguduse õpetaja. Aastal 1936 oli ta veel Kaitseliidu Antsla malevkonna vaimulik.
Siirdus aastal 1944 Saksamaale. Oli 1944–1945 eestlaste õpetaja Schwerinis ja Mecklenburgis. Aastal 1945 oli ta Briti tsooni eesti põgenike õpetaja, hiljem Bocholti laagris. Aastal 1950 saabus ta USA-sse. Oli 1950–1952 Baltimore'i Markuse koguduse organiseerija õpetaja. 1952–1958 teenis ta Buffalo Pauluse koguduses. Chicago Pauluse koguduse õpetaja oli ta aastatel 1957–1978, Chicago Esimest kogudus teenis ta 1975–1978, Cleveland-Ohio kogudust 1954–1978.
Aastal 1978 jäi ta emerituuri, kuid ta jutlustas edasi, kuhu kutsuti. Et talle polnud ükski koht kauge, hüüti teda lendavaks pastoriks.

Isiklikku

Elmar Pähna vend August Pähn (1904–1963) oli samuti kirikuõpetaja.
Georgi Mihhailovski

Georgi Pavlovitš Mihhailovski (28. aprill 1870 Venemaa – 31. detsember 1912 Tartu) oli vene geoloog, Tartu Ülikooli geoloogia professor 1905–1912.
Mõisaomaniku poeg. Õppis Novorossiiskis.
Tema algatusel korraldati esimene suurem üliõpilaste välipraktika: geoloogilis-botaaniline õppeekskursioon Tallinna ja Narva ümbrusse.
Ta oli Tartu Ülikooli loodusteaduste maja (Vanemuise 46) ehituse initsiaator ning tegi ka loodusteadlastele vajaliku ruumiplaneeringu eskiisi.
Väike Siimurahu

Väike Siimurahu on Lääne maakonnas Haapsalu linna halduspiirkonnas Siimurahu kõrval asuv väike saar (rahu).
Rahu koordinaadid on 58° 51′ N, 23° 29′ E.
Liivi mõis

Liivi mõis (saksa keeles Parmel) oli mõis Läänemaal Kullamaa kihelkonnas, tänapäeval Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Esimest korda on mõisa mainitud aastal 1389. Liivi mõis oli rüütlimõis. Mõisa viimane omanik enne võõrandamist aastal 1919 oli Konstantin Robert von Ungern-Sternberg.
Keskajal asus mõisas arvatavasti väikelinnus ehk kivist kindluselamu. Umbes 19. sajandi keskel ehitati puidust ühekorruseline peahoone, millele sama sajandi lõpul lisati kivist tiibhoone. See ongi ümberehitatuna tänapäevani säilinud. Peahoonest loodesse rajati suur park, peahooneni viis umbes 400 m pikkune allee. Kõrvalhooned asusid peahoonest peamiselt kagus ja mitmed neist on ka säilinud tänapäevani. Stiilseim neist on kaarakendega historitsistlik laudaehitis. 20. sajandil on parki ja peahoone lähistele püstitatud mõningaid uusehitisi.
Ningxia

Loodus

Piirkonnast voolab läbi Huang He.

Rahvastik

2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli piirkonna elanikest 35% islamiusulised hueid.

Ajalugu

Aastatel 1038–1227 asus piirkonnas Tanguutide riik.