google/wiki40b huggingface dataset:
Eesti NSV teeneline ehitaja

Eesti NSV teeneline ehitaja on Eesti NSVs välja antud aunimetus.
Aunimetust andis Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidium "ehitus-, montaaži- ja  projekteerimisorganisatsioonide,  teadus- ja teiste asutuste kõrge kvalifikatsiooniga töölistele ja spetsialistidele, kes on ehituse alal vähemalt 10 aastat edukalt töötanud ning on palju kaasa aidanud ehitustegevuse arendamisele  vabariigis, uue tehnika juurutamisele, ehitustempo kiirendamisele, tööviljakuse tõstmisele, ehituse kvaliteedi parandamisele ja omahinna alandamisele ning kaadri kasvatamisele".
Maaliit (ajaleht)

Maaliit oli erakonna Eesti Maarahva Liit häälekandja. Ajaleht ilmus 1918-1919. Ajalehte andis välja kirjastusühisus Maaliit. Ajalehe vastutav toimetaja oli Georg Vestel (algusest numbrini 179) ja Artur Tupits (alates numbrist 180).
Dietrich Wrede

Dietrich Wrede (ka Vrede, Verde) oli Liivi ordu liige ja Bauska foogt.
Dietrichi vanemaid pole teada. Ta pärines Kölni lähistelt Vestfaalist, tõenäoliselt oli tema sünnikohaks Reigern Arnsbergi lähedal. Ta pärines väikeaadlike hulgast. Varem oli Liivi ordusse kuulunud ka Gerhard Wrede, kes oli 1417–1420 maamarssal.
1521. aastal sai Wredest Võnnu linnusekomtuur (Hauskomtur), 1532. aastal aga Bauska foot, kes ta oli kuni 1551. aastani. Seejärel teated temast puuduvad.
Club de Gimnasia y Esgrima La Plata

Staadion

Klubi kodustaadion on Juan Carmelo Zerillo, mis mahutab ligi 33 000 pealtvaatajat.
Aleksander Eisenschmidt

Isiklikku

Tema isa onupoeg Wilhelm Gottfried Eisenschmidt oli Tartu Peetri koguduse õpetaja.
Tema vanaonu pojapoja pojapoeg Jaan Einasto on eesti astrofüüsik.
Fiona Shaw

Fiona Mary Shaw (sünninimi Wilson; sündinud 10. juulil 1958 Corki krahvkonnas) on iiri näitleja.
Harry Potteri filmides mängis ta Petunia Dursleyd.
Eesti televaatajale on ta tuntud seriaalist "Puhas veri".
Toivo Veenre

Toivo Veenre (6. juuni 1934 – 16. november 2004) oli Eesti iseseisvuse taastamisaegse Harjumaa ühiskonnategelane kohalikul tasandil.
Suure tähtsuse saavutas Raasiku valla loojana, Harjumaa Omavalitsuste Liidu asutajaliikmena.
Raasiku valla aukodanik Toivo Veenre oli kauaaegne Aruküla aleviku elanik, üle 40 aasta tegev Aruküla kolhoosi peaagronoomina, aseesimehena tootmise alal ja töökaitsespetsialistina. Oli viimane Raasiku külanõukogu esimees (1989-1992) ja esimene Raasiku vallavanem (1992-1996). 
I–IV Raasiku vallavolikogu liige, Aruküla Aiandus-Mesindusseltsi liige, MTÜ Fond Aruküla Vesi juht, MTÜ Raasiku Jalgpalliklubi president, Liikumise Kodukant liige, Harju I Lions-klubi liige, Aruküla pensionäride seltsingu "Elurõõm" eestvedaja, Pikavere Põhikooli hoolekogu liige, Eesti Maaliidu ja Rahvaliidu liige.
Tema eestvedamisel on püstitiatud mälestuskivid 1941. aasta küüditatutele Raasikul, Jaan Lepa kunagises talukohas Peningil, Gustav Ernesaksa sünnikodus Perilas, Raasiku ja Aruküla esmamainimise tähistamiseks.
Kaj Munk

Elukäik

Kaj Harald Leininger Petersen sündis Lollandi saarel ning pärast tema vanemate surma kasvatas teda Munki-nimeline perekond. Ta õppis Nykøpingi Toomkoolis ja Kopenhaageni Ülikoolis teoloogiat. 1924. aastast oli ta Lääne-Jüütimaa Vedersø vikaar. Töötas pastorina kuni 1944. aastani, mil ta tapeti. 
Munk oli tugev Taani Saksa okupatsiooni vastane (1940–1945), kuigi ta ei toetanud demokraatiaideid ja eelistas “Põhjamaade diktaatori” põhimõtet. Tema soov oli, et keegi ühendaks Põhjamaad ja säilitaks rahvusvaheliste kriiside ajal nende neutraalsuse. 1930. aastate alguses imetles Munk Napoleoni ja Hitlerit (kes olid ühendanud prantslased ja sakslased) soovides, et sarnane ühendav jõud oleks ka taanlastel. Munki suhtumine Hitlerisse ja Benito Mussolinisse muutus täielikult, kui ta sai teada, mida Hitler saatis korda saksa juudi kogukonnas, ja mida tegi Mussolini Etioopia sõjas. 1938. aastal avaldas Taani ajaleht Jyllands-Posten esilehel Kaj Munki avaliku pöördumise Benito Mussolinile, kus ta kritiseeris juutide tagakiusamist. 
Gestapo arreteeris Kaj Munki 4. jaanuari öösel 1944 Hørbylundes Silkeborgi lähistel. Tema laip leiti järgmisel hommikul teeäärsest kraavist vigases taani keeles kirjutatud sedeliga, temast mitmeid meetreid eemal oli talt enne mahalaskmist äravõetud piibel. Kaj Munki surm šokeeris ka neid taanlasi, kes selle ajani olid Saksa okupatsiooni leebelt suhtunud. Pärast Munki juhtumit hakati välisriigi okupantidele osutama ulatuslikku vastupanu.

Näidendid ja muusika

Oma osa on ta andnud Taani teatri kujunemisele. Kaj Munki draamaloomingut avaldati ja lavastati põhiliselt 1930ndatel, kuigi näidendid olid kirjutatud juba 1920ndatel. Näidendit "Ordet" peetakse sageli tema parimaks teoseks. Munki näidendid, mida on lavastatud: "Pilatus" (1917, avaldatud 1937), "Ordet" (1925), "Kærlighed" (1926), "En Idealist" (1928), "I Brændingen" (1929), "Kardinalen og Kongen" (1929), "Cant" (1931), "De Udvalgte" (1933), "Sejren" (1936), "Han sidder ved Smeltediglen" (1938), "Egelykke" (1940), "Niels Ebbesen" (1942), "Før Cannae" (1943). Eesti keelde tema teoseid tõlgitud ei ole.
Kaj Munki elust on kirjutatud mitu raamatut. Raamatu ”Munk” autor on Taani rahvasaadik ja mitut Taani ministeeriumi juhtinud Per Stig Møller. Bjarne Nielsen Brovst on kirjutanud raamatu ”Kaj Munk og den stærke mand”.
Kaj Munki laul "Den Blå Anemone" on kirjutatud väikesest sinilillest, kes suutis vastu pidada karmis Lääne-Jüütimaa kliimas. Kaj Munki sünnisaarel olid sinilillede kasvuks sobivad huumusrikkad mullad. Lääne-Jüütimaa tuulisele saarele tööle asudes võttis Kaj Munk oma kodusaarelt kaasa sinilille ja istutas selle oma aeda. See hakkas õitsema. Pärast luterliku pastori Kaj Munki mõrvamist 1944. aastal sai see laul suurele osale tolleaegsele taanlaste põlvkonnale rahvustunde, kirikliku ja armastuslaulu tähenduse. Omal ajal kritiseeris Kaj Munk teravalt Saksa okupatsiooni ajal passiivseks jäänud Taani rahvaülikoolide (folkehøjskole) juhte. Folkehøjskole juhid ei andestanud talle seda ning tema laulu ei ole rahvakooli laulikus "Højskolesangbogen". Sellegipoolest lauldakse "Den Blå Anemone'i" armastusega.
Jõevaara

Ajalugu

1866 oli Pääsna külas Võhandu paremkaldal krunditud kolm Vaara nimelist talu. Et need asusid Pääsna tuumikust üle jõe, hakati seda külaosa varakult kutsuma Jõevaara külaks. 1977 –1998 oli Jõevaara ametlikult Mõtsavaara küla osa.
1998. aasta asulareformiga eraldati Jõevaara küla Metsavaarast.
Endise Veriora valla alal kutsutakse Jõevaara küla endistviisi ka lihtsalt Pääsnaks.
John Bodkin Adams

John Bodkin Adams (21. jaanuar 1899 – 4. juuli 1983) oli briti arst, kes võis olla Suurbritannia kõigi aegade kõige ohvriterikkam sarimõrvar.
Riho Grünthal

Haridus

Riho Manivald Villem Grünthal õppis alates 1983. aastast Helsingi ülikoolis fennougristikat ja läänemeresoome keeli. Aastast 1990 magister, 1996 litsentsiaat ja aastast 2003 filoloogiadoktor. 2005. aastast on Grünthal Helsingi ülikooli läänemeresoome keelte professor.
Grünthal on õppinud aasta ka Budapesti Ülikoolis ning reisinud muuhulgas Marimaal ja Mordvas. Peale selle on ta teinud välitööd vepslaste juures. Tema teadusliku huvi keskmes on väiksemad läänemeresoome rahvad, enne kõike vepslased, soome-ugri etümoloogia ja keeletüpoloogia.
Grünthal on Soome-ugri seltsi aseesimees ja rahvusvahelise fennougristikakongresside korraldamiskomitee (ICFUC) liige.
Aastatel 1987–1990 oli Grünthal mitmekeelse ajakirja Estonia (ISSN 0930-8792) kaastoimetaja.

Isiklikku

Grünthali isapoolne vanaisa oli eesti luuletaja ja keeleteadlane Villem Grünthal. Isapoolse vanaonu Timotheus Grünthali kaudu on ta hõimlane Jaan Poska suguvõsaga (Jaan Poska tütre Vera Poska Grünthali (1898–1986) kaudu), kus silmapaistvad sugulased olid kirjanik, arst ja poliitik Ivar Grünthal (1924–1996) ning tema abikaasa Ida Hokkanen (tõlkinud soome keelde A. H. Tammsaare "Kõrboja peremehe") ning meediaärimees ja ajakirjanik Raoul Grünthal (sünd. 1966) (meediakontserni Schibsted Rootsi osa peadirektor).
Murunurmikas

Kirjeldus

Murunurmika pööris 4–6 cm pikkune hõre ja püramiidjas. Pähikud on  4–5 mm pikkused, sisaldades 4–5 õit. Välissõklal on lai kilejas serv, mille roodudel ja servas asuvad ripskarvad. Keeleke on kuni 2 mm pikkune, teritunud tipuga. Lehed on paadikujuliselt ahenenud 2–5 mm laiad ja nõrgad. Lehetuped on murunurmikal veidi lapikud. Lehtede värvus on kollakas või puhasroheline. Taimed kasvavad 5 kuni 25 cm kõrguseks ja moodustavad enamasti tihedaid kogumikke, õitsevad maist–augustini.

Kasvukoht

Murunurmikas kasvab tallatud kohtadel niitudel ja karjamaadel ka teeradadel, põldudel ja aedades.

Levik

Eestis sage.
Teaduskultuurilinn

Teaduskultuurilinnad (inglise Cities of Scientific Culture) on projekti Places kaudu ühendatud Euroopa linnad, mida iseloomustab üle keskmise seotus teaduse populariseerimise ja haridusega.
Tartu liitus võrgustikuga 16. jaanuaril 2015, olles 48. teaduskultuurilinn.
Aseri rike

Aseri rike on Kirde- ja Kesk-Eestis olev kirde–edelasihiline tektooniline rikkevöönd, mis läbib nii alus- kui ka pealiskorda. Rikkevööndi laius on kuni 3 km ja pikkus kuni 75 km.
Rike tekkis u 400 mln aastat tagasi, kui toimus kaledoonia kurrutus.
Rike pinnamoes ei avaldu.
Vaikne tänav (Tallinn)

Vaikne tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Veerenni asumis.
Tänav on enam-vähem ida-läänesuunaline ja umbes 150 meetrit pikk.
Vaikne tänav algab Magasini tänavalt ja lõpeb Kodu tänaval.
Vaikse ja Tare tänava vahele jääb Vaikne park.
Tänav sai nime 27. veebruaril 1924. Tänav on nime saanud läheduses asuva Puhke tänava mõjul.
Elhonen Saks

Elhonen Saks (9. aprill 1927 Valga – 10. juuli 2014) oli juudi päritolu Eesti publitsist ja ehitusinsener.
Aastatel 1946–1951 õppis ta Tallinna Polütehnilises Instituudis. Töötas ehitusalal. 1991. aastal asutas ta kirjastuse Aviv.
Augustis 2004 kaitses ta Eestit Venemaa ja sealsete juudiorganisatsioonide väidete eest, mille järgi Eestis pooldatakse natsionaalsotsialismi. Samuti kaitses ta Relva-SSis teeninud eestlasi: "Me ei kahtle, et Eesti SS-leegionis teenisid aatelised ja ausad mehed, kellest enamik oli tegelikult vägivaldselt mobiliseeritud. Nad uskusid, et võitlevad ja surevad oma kodumaa Eesti eest, arvates naiivselt, et kordub ime, mis juhtus 1918. aastal." 
Tema õde oli tõlkija Ita Saks.
Valter Kalam

Valter Kalam (19. juuli 1911 Orenburgi kubermang, Venemaa – 22. november 1973 Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane (sprinter), kergejõustikutreener ja spordipedagoog.
Lõpetas 1930. aastal Viljandimaa Poeglaste Gümnaasiumi, õppis 1930–1932 Tallinna Konservatooriumis ja lõpetas 1948. aastal TRÜ kehakultuuriteaduskonna.
Ta tuli Eesti meistriks kaks korda 200 m jooksus (1938–1939) ja neli korda teatejooksus (1939–1944).
Ta oli aastatel 1944–1946 Nõukogude Liidu sõjavangilaagris.
Konjak

Konjak on Prantsusmaal Cognaci piirkonnas viinamarjaveini destilleerimisel saadud alkohoolne jook.

Konjaki nimetus

Nõukogude Liidus nimetati konjakiks igasugust brändit, mis aga kaubamärgikaitset arvestades pole õige. 1909. aastast on konjaki austav nimetus määratud seadusega vaid ühele brändile, mida valmistatakse rangelt piiritletud alal.
Venemaa keisririigi alkoholitööstur Ivan Šustov sai pärast 1900. aasta Pariisi maailmanäitust õiguse talle kuuluvates brändit tootvates vabrikutes (Jerevanis ja Odessas) valmistatud jooke nimetada sõnaga "Cognac" (коньяк). Maailmanäitusel võistlesid Šustovi toodetud brändid prantsuse toodetega anonüümselt, st märgistamata ja etiketistamata pudelites. Eksperdid olevat ühehäälselt hääletanud vene "konjakid" võistluses esikohale ja pärast salastatud valmistaja andmete avalikustamist lubati Šustovil kasutada konjaki nimetust oma toodetel. See on ajaloos ainus teadaolev juhtum, kui Prantsusmaa lubas oma alkohoolse joogi tootenime kellegi teisel kasutada.
Pärast Nõukogude Liidu lakkamist nõudsid prantslased lausa presidentide tasandil, see tähendab Prantsusmaa president François Mitterrand otse Venemaa presidendilt Boriss Jeltsinilt, et Venemaa lõpetaks oma konjakilaadsete toodete (st brändide) nimetamise konjakiks. Vähemalt ladina kirjas (Cognac) etikettidel seda enam ei tehtagi, aga venekeelsetel sõna "коньяк" siiski veel esineb.

Koostis

Õiges konjakipiirkonnas on suure lubjasisaldusega pinnas. Sellel kasvavaist viinamarjadest saab väärtusliku konjaki tarbeks ideaalse valge veini. Konjaki puhul ei rõhutata mingeid erilisi aastakäike nagu veinide puhul, sest konjakit tehakse alati viinamarjaveinide segust. Need segatakse tegija maitse järgi erinevatest aastakäikudest kokku. Seda segu laagerdatakse tammepuidust vaatides.
Väike-Roosikrantsi tänav

Väike-Roosikrantsi tänav (saksa keeles Kleine Rosenkranz-Straße) oli tänav Tallinna kesklinnas kuni 1935. aastani. Tänapäeval kannab tänavaosa Pärnu maantee nime.
Ülikitsas tänav, mis oli tähistanud praegust Pärnu mnt 14–32 lõiku, kulges Vabaduse väljakust kuni Väike-Pärnu maantee ja Peeter Süda tänava ristmikuni, kus jätkus Väike-Pärnu maanteena. Väike-Roosikrantsi tänavani viiv tänav Jaani kiriku juurest Vene turule kandis nime Jaani tänav.
1930. aastate teisel poolel kavandas Tallinna Linnavalitsus uued linnaarenduse põhimõtted, kuna tänavad olid ilmelt ebaühtlased, isegi korratu kujuga, kuna üksteise kõrvale on ehitatud väga erineva kõrgusega hooneid. Tallinna linnavalitsus töötas välja peatänavate ruumilise mõju kujundamise projektid, määrates kindlaks ehitatavate hoonete kõrgused. Selle kava kohaselt tuli ehitada Vabaduse platsi ja Vene turu ümbrusse 6–7-korruselised majad; Väike-Roosikrantsi tänavale, Väike-Pärnu maantee osale, Kaarli puiestee otsale vastu Vabaduse platsi ja Kopli tänava osale vastu Balti jaama ning Aia tänava osale Viru tänavast kuni Inseneri tänavani 5-korruselised majad; Suur-Tartu maantee osale, Väike-Tartu maantee, Väike-Pärnu maantee osale, Suur-Pärnu maantee, Tõnismäele, Toompuiesteele, Vaksali puiesteele, Paldiski maantee osale, Suur-Roosikrantsi tänavale, Kaarli puiesteele, Väike-Pärnu maantee, Väike-Tartu maantee ja Liivalaia tänava vahelisele maa-alale ning Politseiaeda 4-korruselised majad.
1930. aastate teisel poolel ehitati ka Väike-Roosikrantsi tänavale tänapäevased hooned (Pärnu mnt 36 (1936), Pärnu mnt 32 (1937), Pärnu mnt 30 (algselt Väike-Roosikrantsi 14) (1936), Pärnu mnt 28 (1937), Pärnu mnt 26 (algselt Väike-Roosikrantsi 10) (1935), Pärnu mnt 23 (1934), Pärnu mnt 21 (1938), Pärnu mnt 20 (1938), Pärnu mnt 16 (1935), Pärnu mnt 14, Hotell Palace 1937), Pärnu mnt 16 (algselt Väike-Roosikrantsi 4) (1935) jt).
Uesugi Kenshin

Nimi

Kenshini sünninimi oli Nagao Kagetora (長尾景虎). Kantō Kanrei tiitli vastuvõtmiseks muutis ta oma nime Uesugi klanni kaudu päritud Uesugi Masatoraks (上杉政虎). Hiljem muutis ta oma nime ümber Uesugi Terutoraks (上杉輝虎), et austada 13. šogunit Ashikaga Yoshiterut, ja viimaks Uesugi Kenshiniks (上杉謙信) pärast saamist zen-budistiks, kogudes kuulsust oma pühendumusega sõjajumal Bishamontenile.
Kenshinit nimetati ka tihti ta sõjandusalaste oskuste tõttu "Echigo draakoniks". Tema rivaali Takeda Shingenit kutsuti "Kai tiigriks". Hiina mütoloogia (nii Kenshin kui Shingen olid huvitatud Hiina kultuurist, eriti Sunzi teostest) kujutatakse tiigrit ja draakonit mõnikord igaveste vaenlastena, kes pidevalt omavahel võitlevad, kuid kellest kumbki ei suuda teise üle otsustavat võitu saavutada. Kenshin ja Shingen pidasid samuti neli otsustava tulemuseta lahingut Kawanakajimas.

Märkused

Nagao klann põlvnes Uesugi klannist.
Vana kuningapalee

Vana palee (kreeka Παλαιά Ανάκτορα (Palaiá Anáktora)) on 1843. aastal valminud palee Ateenas. Algselt oli see kasutuses Kreeka kuninga residentsina, kuid 1934. aastast tegutseb hoones Kreeka parlament. Palee asetseb Ateena südalinnas Syntagma väljaku ääres.
Hoone projekteeris Baieri arhitekt Friedrich von Gärtner kuningas Otto ja tema abikaasa, kuninganna Amalia tarvis. Kuningapalee ehitustööd algasid 1836. aastal ja kestsid 1843. aastani. 1909. aastal kannatas hoone tulekahjus ja pikka aega kestnud renoveerimistööde tõttu kolis kuninglik perekond kroonprintsi paleesse. Mõned kuningliku perekonna liikmed elasid vanas palees siiski 1924. aastani, mil kuningavõim Kreekas kaotati. Seejärel kasutati hoonet mitmel eesmärgil – seal paiknes nii ajutine haigla kui ka muuseum. 1929. aasta novembris otsustas Kreeka valitsus, et palee läheb parlamendi käsutusse. 2. augustil 1934, pärast põhjalikke uuendustöid, kogunes hoones Kreeka senat ning 1. juulil 1935 ka Viies Rahvuskogu. Kuigi samal aastal taastati Kreekas monarhia, jäi palee siiski parlamendi kasutusse.
Leopold Tuul

Leopold Tuul (21. veebruar 1907 – 30. detsember 1942 Velikije Luki) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).
Veejuhtivus

Veejuhtivus ehk filtratsioonimoodul, tähistatud sümboliga , on soontaimede, pinnase ja kivimite omadus lasta vett läbi sisemiste pooride või lõhede. See oleneb materjali sisemisest läbilaskvusest ja küllastustasemest.

Mullaomaduste ülekandefunktsioon

Mullaomaduste ülekandefunktsioon ehk pedotransfer function (PTF on spetsiaalne empiiriline hindamise meetod, mida kasutatakse peamiselt mullateadustes, aga kasutatakse ka üha rohkem hüdrogeoloogias. Kuigi on mitmeid erinevaid PTF meetodeid, siis nad kõik üritavad määrata pinnase omadusi, nagu veejuhtivus, kasutades mitmeid mõõdetud pinnase omadusi, nagu terasuurus ja mahumass.

Põhjavee vabakihi mõju

Kui pinnasekiht on ülevalpool põhjavee vabakihti, ei ole ta küllastunud ja ei mõjuta veekihi veejuhtivust. Kui pinnasekiht on täielikult allpool vabakihti, siis vastab tema küllastunud tihedus pinnasekihi tihedusele. Kui põhjavee vabakiht on pinnasekihi sees, on küllastunud tihedus vastavuses vabakihi kaugusega pinnasekihi põhjast. Kuna põhjavee vabakiht käitub dünaamiliselt, võib see tihedus muutuda, seega võib vastavalt muutuda ka veekihi veejuhtivus.
Poolkinnises veeladestus on pinnasekihis leiduv põhjavee vabakiht ebaoluliselt väikese veekihi veejuhtivusega, seega põhjavee vabakihi tasemest tingitud muutused ei mõjuta oluliselt veekihi täieliku veejuhtivuse (Dt) muutusi.
Kui pumbata vett avatud veeladestust, kus vesi on pinnasekihi sees olulise veekihi veejuhtivusega, võib põhjavee vabakiht langeda, mille tulemusel ka veekihi veejuhtivus ja vee jõudmine kaevu vähenevad.

Anisotroopia

Kui  pinnasekihi horisontaalne veejuhtivus ja vertikaalne veejuhtivus (Khᵢ ja Kvᵢ) erinevad oluliselt, on pinnasekiht anisotroopne veejuhtivuse suhtes.
Kui näiline horisontaalne ja vertikaalne veejuhtivus erinevad oluliselt, on pinnasekiht anisotroopne veejuhtivuse suhtes.
Veeladestu on poolsuletud, kui suhteliselt väikese horisontaalse veejuhtivusega küllastunud pinnasekihti katab suhteliselt suure horisontaalse veejuhtivusega pinnasekihti nii, et põhjavee vool esimeses kihis on peamiselt vertikaalne ja teises horisontaalne.
Veeladestu poolsuletud pealmise kihi takistust on võimalik leida pumbatestiga.
Kui arvutada vee voolu drenaaži  või kaevu  veeladestus eesmärgiga kontrollida põhjavee vabakihti, tuleb anisotroopsus arvesse võtta, muidu võivad tulemused olla valed.
Johannes Philoponos

Johannes Philoponos (Ἰωάννης ὁ Φιλόπονος; ca 490 – ca 570; ka Johannes Aleksandriast või Johannes Grammaticus) oli Egiptuses Aleksandrias elanud filoloog, Aristotelese kommentaator ja kristlik teoloog, hulga filosoofiliste ja teoloogiliste teoste autor. Teda on nimetatud ühe tähtsaima astronoomiateooria rajajaks.
Poleemilise autori ja algupärase mõtlejana, kelle teooriad tekitasid tema kaasajal ohtralt vaidlusi, lõi Johannes Philoponos lahku aristotellik-neoplatonistlikust traditsioonist, tõstatades küsimusi selle metodoloogia kohta ning arendades lõpuks välja loodusteadusliku empirismi. Ühena esimestest pakkus ta aristotelliku dünaamika asemel välja liikumishulga teooria, mis sarnanes hilisemale inertsiteooriale.
Hilisemas elus pöördus Philoponos kristliku apologeetika poole, vaieldes vastu maailma igavikulisuse teooriale, mis oli aluseks paganate rünnakutele kristliku loomismüüdi vastu.  Ta kirjutas ka kristoloogiast ning 680-681 mõistis Bütsantsi kirik Johannese ketserina hukka, kuna ta leiti olevat tõlgendanud kolmainsust triteistlikult.
Johannese nimi ὁ Φιλόπονος tähendas "vaevaarmastajat", st "hoolsat", viidates Aleksandrias tegutsenud miafüsiitlikule vennaskonnale nimega philoponoi, mille liikmed vaidlesid innukalt paganlike neoplatonistlike filosoofidega.
Johannes Philoponose postuumne hukkamüist ketserina piiras tema teoste levikut, kuid nende ladina- ja kreekakeelsed versioonid ringlesid keskaegses Euroopas sellegipoolest, mõjutades Bonaventurat ja Jean Buridani. Tema teosed jõudsid ka araabia õpetlasteni, kes tundsid teda nime all Yaḥyā al-Naḥwī (st "Johannes Grammaticus"). Tema kriitiline kommentaar Aristotelese "Füüsikale" avaldas suurt mõju Giovanni Pico della Mirandolale ja Galileo Galileile, kes tsiteeris Philoponost oma teostes sageli.
Jan Łysek

Jan Łysek (7. juuli 1887, Jaworzynka, Sileesia, Austria-Ungari – 5. november 1915, Kostjuhnivka lahing Stõri jõe ääres, Vene keisririik) oli poola õpetaja, kultuuri- ja valgustustegelane ning poeet, kelle tegevus oli seotud peamiselt Cieszyni ja Cieszyni Sileesiaga.
Jan Łyseki vanemad oli Jan ja Ewa Łysek (née Heczko). Ta lõpetas esmalt rahvakooli Istebnas ning seejärel Cieszyni Hertsogkonna Haridusseltsi (Macierz Szkolny dla Księstwa Cieszyńskiego) Cieszynis. Lõpetanud poolakeelse klassi Cieszyni õpetajate seminaris 1908. aastal, töötas Łysek õpetajana Datynie Dolnes, Sucha Średnias ja Jaworzes, kus alates 1912. aastast oli ka koolijuhataja. Łysek tegutses Poola Õpetajate Seltsis ning oli üks skautluse algatajaid Cieszyni Sileesias. Ilukirjanduslikke teoseid avaldas ta peamiselt kvartalikirjas Sileesia Koidik (Zaranie Śląskie), tema väljapaistvamaks teoseks sai draama "Magavad rüütlid" ("Śpiący rycerze").
1914. aastal astus Jan Łysek Sileesias moodustatud Sileesia Leegioni (Legion Śląski), mis tegutses Austria-Ungari armees loodud Poola Leegionite raames. Łysek juhtis II brigaadi kuulunud kompaniid, teenides välja leitnandi auastme. Ta hukkus Austria-Ungari ja Vene vägede vahel peetud Kostjuhnivka lahingus Stõri jõel Volõõnias (nüüdses Ukrainas Lvivi oblastis). Postuumselt autasustati Łysekit Virtuti Militari V klassi ristiga, Iseseisvusristiga (Krzyż Niepodległości) ja Vapruseristiga (Krzyż Walecznych).
1929. aastal toodi Łyseki põrm Cieszynisse ja sängitati luteri kalmistule. Tema nime kannab üks Cieszyni tänavaist. 1939. aastani seisis Jaworze kooli seinal ka Łyseki mälestustahvel, mis Saksa okupatsiooni algul maha võeti; tahvel on kavas taastada 2016. aastal.
Kazimierz Nitsch nimetas Jan Łysekit "Sileesia Tetmajeriks", viidates Poola kirjanikule Kazimierz Przerwa-Tetmajerile; Sileesia kirjandusteadlane Zdzisław Hierowski võrdles teda aga Noor-Poola liikumises silma paistnud kirjaniku Władysław Orkaniga.
Maili Roio

Maili Roio (sündinud 22. mail 1973 Tartus) on Eesti arheoloog.

Elulugu

Maili Roio on teenistujate tütar.
Lõpetas 1991 Nõo Keskkooli ja 2004 TÜ ajaloo osakonna; M.A. (ajalugu) (2007, TÜ), väitekiri "Veealuse kultuuripärandi kaitse ja haldamine". Oli 2003–2005 Ajaloo Instituudi fondide sektoris laborant, aastast 2004 Muinsuskaitseameti vanemspetsialist kinnismälestiste (veealuse kultuuripärandi) alal.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: allveearheoloogia ja veealuse kultuuripärandi kaitse. Üle 10 teadustrükise.
Laupa Raamatukogu

Laupa Raamatukogu on Türi Raamatukogu struktuuriüksus, mis asub Türi vallas Laupal. Raamatukogu liideti Türi Raamatukoguga 2006. aasta mais.
Kogu asub Laupa mõisas.
2014. aastal külastas raamatukogu 223 lugejat.