google/wiki40b huggingface dataset:
Bengt Berg

Bengt Magnus Kristoffer Berg (9. jaanuar 1885 – 30. juuli 1967) oli rootsi ornitoloog, kirjanik, fotograaf ja filmitegija.

Eesti keeles

Bengt Bergi mitu teost on ka eestindatud. 1968. aastal ilmus ajakirjas Eesti Loodus järjejutuna Bengt Bergi "Viimsed kotkad" Viktor Masingu tõlkes. 1990. aastate alguses ilmus ajakirjas Eesti Loodus järjejutuna Bengt Bergi "Minu sõber mornel" ("Min vän fjällpiparen").
Becky Hammon

Rebecca Lynn Hammon (vene Бекки Хэммон; sündinud 11. märtsil 1977 Rapid Citys Ameerika Ühendriikides) on USA-s sündinud ja kasvanud korvpallur. 2008. aastal sai temast naturalisatsiooni teel Venemaa kodanik ja sestpeale esindab ta Venemaa naiste korvpallikoondist.
2008. aasta suveolümpiamängude korvpalliturniiril võitis ta Venemaa koondisega pronksmedali.
2009. aasta MM-il Lätis sai koondisega hõbemedali.
Becky Hammon alustas karjääri WNBA klubis New York Liberty. Aastast 2007 mängib klubis San Antonio Silver Stars. 31. augustil 2011 ületas Hammon seitsmendana WNBAs 5000 punkti piiri.
Aleksandr O'Connel-Bronin

Aleksandr O'Connel-Bronin (sündinud 2. septembril 1952 Tartus) on Eesti füüsik.

Elulugu

1969. aastal lõpetas O'Connel-Bronin Tartu 4. Keskkooli, 1974 TÜ füüsikaosakonna. 1979 kaitses ta füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi TA FI-s väitekirjaga "Свободные и автолокализованные экситоны в кристаллах LiH и NaI". 1975–96 oli ta FI teadur.

Teadustöö

Aleksandr O'Connel-Bronini uurimisvaldkond on eksitonid laia keelutsooniga kristallides.
Marioni maakond (Kansas)

Ajalugu

Maakond moodustati 1860. aastal.
Laine Peep

Elulugu

Lõpetas 1950 Kiviõli I Keskkooli, 1956 TRÜ eesti filoloogia ja psühholoogia, 1966 raamatukogunduse ja bibliograafia erialal.
Ta oli 1956–1960 Tartu Linna Keskraamatukogu osakonnajuhataja, 1960–1962 TRÜ aspirant.
1962–1990 TRÜ Teadusliku Raamatukogu direktor, ühtlasi 1961–1986 TRÜ filosoofia kateedri õppejõud.
Algatas TÜ raamatukogu uue hoone ehitamise, mis avati 22. veebruaril 1982, TRÜ 350. aastapäeva juubelipidustuste eel.

Teadustöö

Uurimusi raamatukogunduse alal. NSV Liidu Raamatukogunduse Teaduslik-Metoodilise Keskkomisjoni liige (1967), Rahvusvahelise Raamatukoguühenduste Liidu (IFLA) ülikoolide jt teadusraamatukogude sektsiooni alalise komitee (1977) ning raamatukogunduse teooria sektsiooni alalise komitee liige (1978). 40 teadustrükist ja 80 aimetrükist.
Hansumäe Keldrirahn

Hansumäe Keldrirahn (ka: Hansumäe hiidrahn, Keldrikivi) on rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Viimsi vallas; üks Hansumäe kivikülvi rahnudest.
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 10,2 m, laius 7,8 m, kõrgus 4,5 m, ümbermõõt 31,2 m, maht u 200 m³.
St. Josephi maakond

Ajalugu

St. Josephi maakond moodustati 1830. aastal. Maakond sai nime St. Josephi jõe järgi.

Kliima

Madalaim kuu keskmine temperatuur jaanuaris on maakonna halduskeskuses South Bendis −9 °C (16 °F) ja kõrgeim juulis 28 °C (83 °F). Madalaim temperatuur −30 °C (−22 °F) on mõõdetud 1943. aasta jaanuaris ja kõrgeim temperatuur 43 °C (109 °F) 1934. aasta juulis. Keskmine kuu sajuhulk varieerub 50 mm veebruari ja juuni 106 mm vahel.
Ambon (õigeusu kirik)

Ambon (kreeka keeles 'mäe äär') on õigeusu kirikus altariesise keskmine osa Kuninglike Uste ees, kust diakon ütleb ekteeniat, loeb evangeeliumi ja preester peab jutlust.
Enne XVII sajandit kasutati Bütsantsi tüüpi amboneid, mis sarnanesid varakristlike ambonitega.
Hille Karm (kunstnik)

Hille Karm (sündinud 8. augustil 1967) on eesti multimeediumikunstnik.

Elukäik

Hille Karm õppis 1982–1985 Tallinna 4. Keskkoolis. 1988–1989 õppis Stuudio B-s multiplikatsiooni. 2000–2004 õppis Eesti Kunstiakadeemias graafika erialal. 2009–2012 magistrantuuris uusmeedia erialal.    
Ta on osalenud heli-, video- ja filmikunstiprojektides ning tegutsenud teleajakirjanikuna. Hille Karmi loomingule on iseloomulik erinevate meediumide kasutamine, ta eelistab töötada avalikus ja piirideta ruumis.

Ühiskondlik tegevus

Ta on Eesti Meediakunstnike Ühingu ja Eesti Ajakirjanike Liidu liige.

Isiklikku

Tema elukaaslane on Ilmar Taska, kellega on tal poeg ja tütar, 2018. sündinud kaksikud Leo Peter ja Lea Petra Taska. Varasemast kooselust on tal 1989. sündinud tütar Sille-Liis Karm ja 1990. sündinud poeg Gaspar Karm.
Chris Lorenz

Chris F. G. Lorenz on hollandi ajaloolane.
Boris Šestakov

Boris Šestakov (sündinud 7. aprillil 1963 Tallinnas) on eesti karikaturist ja kunstnik.
Joonistab ka karikatuure, mida on avaldatud pilke ja naljaajakirjas Pilkaja.
Ketil Bjørnstad

Ketil Bjørnstad (sündinud 25. aprillil 1952 Oslos) on norra helilooja, pianist, kirjanik, luuletaja ja esseist.
Eesti keelde on Elvi Lumet tõlkinud tema raamatud "Ballaad g-moll" (2001) ja "Liv Ullman" (2007).
Ketil Bjørnstad esines Tallinnas kirjandusfestivali HeadRead raames 2012. aastal.

Isiklikku

Ta on vasakukäeline.
Urbino Venus

"Urbino Venus" on Itaalia kunstniku Tiziani õlimaal, mis valmis 1534. aastal. Maalil on kujutatud noort naist kanapeel lamamas. Maal asub praegu Firenzes Galleria degli Uffizis. 
"Urbino Venus" sarnaneb tugevasti 24 aastat varem Giorgionega koostöös maalitud "Magava Venusega", kuid erinevalt esimesest on siinne Venus kolinud välitingimustest siseruumi, kanapeele renessanslikus palees. Just oma intrigeeriva pilgu tõttu peetakse Tiziani "Urbino Venust" üheks esimeseks erootilise alatooniga aktimaaliks. 
Tiziani "Urbino Venus" oli inspiratsiooniks Edouard Manet' skandaalseks tööks "Olympia" 1863. aastal.

Kirjeldus

Venus on kolinud siseruumidesse diivanile, vaadates vaatlejale silma igasuguse häbitundeta. Esmakordselt kohtub vaataja jumalannaga argipäevases situatsioonis. Venusele ei puhu enam mütoloogilised tegelased tuult ning võrreldes Botticelli Venust Tiziani omaga, on näha, et kuigi selle teose põhieesmärk on renessansile kohaselt pakkuda vaatajale esteetilist kogemust, on sellel esmakordselt ka erootiline alatoon: Tizian muutis siiani süütu alastuse millekski erootiliseks ja intrigeerivaks. 
Kuid samas ei mõju see erootilisus groteskselt. Kui Botticelli Venus on veel nooruslikult arglik, suunates oma pilgu maha, ei häbene Tiziani Venus oma vaatajatega kontakti astuda – ta on teadlik oma ilust. Lamava naise pilk on julge, kuid selles peitub naiselik hellus ja armastus. See pilk muudab kohati tavatu ja ebamugava stseeni sümpaatseks ning isegi lummavaks. Lamav naine nagu ootaks, et vaataja astuks tema hedonistlikku maailma ning veedaks kasvõi tunnikese tema seltsis. Diivanil lamab naise jalgade juures ka koer, mis tähendab truudust, rõhutamaks, et kuigi vaatajale otsa vaatav naine on häbematult alasti, on ta siiski oma armastuses lojaalne. Teosele lisab sümpaatsust ka mahedate, soojade toonide kasutamine ning üldine kokkusulavus figuuride vahel.
Ints Dālderis

Ints Dālderis (sündinud 10. veebruaril 1971 Jūrmalas) on Läti klarnetist ja poliitik.
Ta lõpetas aastal 1996 Läti Muusikaakadeemia (professor Ģirta Pāže juhendamisel).
2009–2010 oli ta Läti kultuuriminister (Valdis Dombrovskise esimeses valitsuses). 2010–2011 oli ta Seimi liige. 2014. aasta parlamendivalimistel valiti ta taas Seimi liikmeks.
7. aprillil 2009 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk.
Satoshi Nakamoto

Satoshi Nakamoto on varjunimi, mida kasutab krüptovaluuta bitcoin ja selle etalonteostuse loonud anonüümne isik või isikute rühm. Nakamoto ise on väitnud ennast olevat 5. aprillil 1975 sündinud ja Jaapanis elava mehe, kuid spekulatsioonid tema tegeliku isiku ümber on üldiselt siiski keskendunud Ameerika Ühendriikides ja Euroopas elavatele krüptograafidele ja arvutiteadlastele; ühena neist on esile toodud ka eesti arvutiteadlast Helger Lipmaad.
Alates 2018. aastast väidab Internet, et Ameerika kunstnik Vincent van Volkmer on Satoshi Nakamoto. Z jaoks. Näiteks räägib ta sellest, et ta on matemaatik ja krüptoloog, samuti on tal head kontaktid ekspertidega, kellel on teadmised, mis on toonud kaasa blokaadi tehnoloogia. Ta ise on selle väite vastu.
Rahvalik muusika

Mõiste

"Rahvalik muusika – eesti tavapärane seltskonnamuusika, tihti laulud mõne pilli saatel või esitatud ka puht instrumentaalvariandina, enamasti akordionil mängituna. [...] Pillimees võtab laulu üles, tema asukoht on kolmemõõtmelises ruumis rahva keskel, mitte laval
raami sees [...]." (Jussufi 2010: 67)

Eesti rahvalik muusika

Eestis saavutasid XX sajandi teisel poolel laia leviku välismaiste laulude eestikeelsed tõlked. Seltskonnas neid kas lauldi või kuulati helikandjailt. Laulmise puhul olid oluliseks abiks laulikud, milliseid ilmus rohkesti, kuid nendes olnud laulude valik oli nõukogude ajal sageli tugeva ideoloogilise pitseriga.
Laialt kasutatud helikandjateks olid mitmekümne aasta vältel ülekaalukalt magnetofonilindid ja kassetid. Nendele salvestati kas raadiost, televiisorist, heliplaatidelt või teistelt saadud magnetlintidelt või kassettidelt.
Väike osa Eestis sel perioodil rahvalikuks saanud muusikast oli originaalne Eesti autorite loodud muusika. Tõlkelaulude ehk coverite arvuga võrreldes moodustasid need umbes kümnendiku. Populaarsuse poolest jäid nad tihti alla tõlkelauludele, mille originaalid olid enamasti ülipopulaarsed omal maal või laiemaltki ja peamiselt raadioringhäälingusaatjate kaudu mingil määral tuntud ka Eestis. Rahva seas suure populaarsuse saavutanud laulud olid seejuures Eestis regionaalselt küllatki erinevad, nagu oli ka nende rahvalikkuse tase.
Tekkis ka suur erinevus ealiste gruppide poolt rahvalikuks peetava muusika vahel. Vanemate eagruppide puhul jäi oluliseks opereti- ja filmimuusika. Nooremad eagrupid läksid kaasa popmuusika uuemate suundadega. Kuid beat-, soul- ja discomuusika ajajärkudel taandus seltskondlik laulmine nooremate vanusegruppide hulgas peaaegu täielikult. Asemele tuli diskoteek.
Teatava rahvaliku muusika taastulekuna võib vaadelda taasiseseisvumise eelset aega, kui toimus isamaaliste laulude ühislaulmisi ja muid rahvalikke üritusi.
Rahvaliku muusika sündmusteks said sajandi viimasel kümnendil pigem kontserdid. Selle juures võis täheldada aga ka muusikahuviliste eristumist ehk rahva jaotumist lemmikmuusikastiilide järgi. Selles mindi kohati kuni teisi muusikasuundasid eelistavate inimeste suhtes avaldatava sallimatuseni välja. See oli toimunud olulisel määral ealisel põhjal juba alates 1960ndatest aastatest (seotult sõjajärgse suurte põlvkondade taustaga).
Seoses salvestusega kassettide tööstuse ja hiljem CD-de tootmise tulekuga Eestisse tekkis rahvalikus muusikas ka tõeline süldimuusika buum. See haaras küll ainult teatavaid vanusegruppe ja ühiskonnakihte.
Küllalt oluline mõju oli ka eraraadioringhäälingu tulekul, mis veelgi süvendas rahva diferentseerumist teatud muusikasuundade vahel, mis võivad olla üksteisest vägagi kauged (nagu näiteks country ja heavy).
Genova laht

Genova laht on laht Liguuria mere põhjakaldal. Laht piirneb loodes, põhjas ja kirdes Rivieraga.
Kuldar Sink

Kuldar Sink (14. september 1942 Tallinn – 29. jaanuar 1995 Kõrve küla, Võru maakond) oli eesti helilooja ja flöödimängija.

Elulugu

Esimesi teoseid käis Kuldar Sink Heliloojate Liidus näitamas kaheteistkümneaastasena. Aastal 1960 lõpetas ta Tallinna Muusikakooli teooria erialal ja 1961 ka flöödi erialal. Ta õppis ka kompositsiooni ning pärast lõpetamist jätkas õpinguid Leningradi konservatooriumis. Oma kompositsiooniõpetajate seas pidas Sink kõige tähtsamaks Veljo Tormist. Leningradis õppis ta kaugõppes, sest töötas ühtaegu ka Estonia teatris flöödimängijana.
Aastal 1965 käis ta koos Arvo Pärdiga Varssavi sügise festivalil.
Noorpõlvest saadik rändas Sink palju. Seitsmeteistkümneaastasena jõudis ta esimest korda Dagestani. Pärast seda käis ta koos Jaan Kaplinskiga Burjaatias, järgnesid Taga-Kaukaasia ja Kesk-Aasia. Sink matkas ka Eestis.
Viimased aastad veetis Kuldar Sink oma majas Võrumaal. Ta hukkus selle maja põlengus.

Isiklikku

Kuldar Sink oli Eesti poliitiku Tunne Kelami vend ja tšellist Theodor Singi ning helilooja ja pianisti Madli Marje Singi isa. Kuldaril oli poolõde Marta.
Kuldar Singi isa oli kunstnik, luuletaja, äratusjutlustaja ja EELK Elva koguduse õpetaja Peeter Sink. Tema ema oli helilooja ja koorijuht Marje Sink. Tema abikaasa oli kunstnik Ülle Sink. Tädi Anna Kalamees (neiuna Sink) oli kopsuarst.

Looming

Loomingulise elu vältel muutus Singi helikeel mitu korda radikaalselt. Esimesel, neoklassitsistlikul perioodil mõjutasid tema loomingut ka Debussy ja Bartók, siit pärineb tema kontsertiino flöödile ja kammerorkestrile (1960).
Teine periood kulges Uus-Viini koolkonna ja eriti Anton Weberni tähe all. Selle perioodi teoste hulgas on "Monotemaatilised etüüdid" klaverikvintetile (1964), kompositsioonid kahele klaverile (1964–1966), kammerkantaat "Aastaajad" (1965) ja kammersümfoonia nr 2 (1967).
Kolmas periood koosneb aleatoorilistest teostest ja happening'idest. Nende seas on näiteks, "Muusikaliste sündmuste päevik III" neljale lauljale, neljale lugejale ja instrumentaalansamblile.
Järgnes vaikimise aeg, mil olulisim sündmus oli reis Kesk-Aasiasse. Sellest reisist, mille käigus Kuldar Sink tutvus kasahhi ja kirgiisi rahvamuusikaga, sai alguse uus periood tema loomingus. Selle esimene oopus – sonaaditriloogia "Mäed ning inimesed" klaverile – ongi kirjutatud Kirgiisias Õsõk-Köli järve ääres. Sellele perioodile on omane idalik lõpmatult kestev aeg ja vaba, improviseeringu sarnane areng. Samasse kuulub ka vokaaltsükkel García Lorca sõnadele "Sünni ja surma laulud" (1985).
Viimast perioodi iseloomustab keele klaarimine ja lihtsustumine ning põhimõtteline eklektika. Enamik sellaseid teoseid on kirjutatud liturgilistele tekstidele; nende seas on "Maarjamaa missa", mis kestab rohkem kui kolm tundi.

Film

Reźissöör Peeter Brambat on teinud Kuldar Singist filmi "Mees, kes teadis saladust".
Skättimine

Skättimine (inglise: Scat singing) on vokaalmuusika alamžanr, kus esitatakse improviseeritud meloodiat arusaamatute silpide ja häälitsustega.
Kõige rohkem kasutatakse seda vokaaldžässis.
Tuntuim skättija on Scatman John. Eestis tegeleb skättimisega Pastacas.
Saunja kihistu

Saunja kihistu (inglise Saunja Formation) on ordoviitsiumi ladestu Nabala lademe kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Armin Öpik aastal 1937.
Kihistu stratotüüp on Mõnuste paemurd. Kihistu on nime saanud Saunja küla järgi. Kõige paksem on see Puhmu 567 puuraugus (24,1 m). Leedus eristatakse kihistut maa loodeosas, kus selle suurim paksus on 3,5 meetrit, ja Nemunase madalikul, kus selle suurim paksus on 20 sentimeetrit.
Kihistu moodustab lainjas keskmise- või paksukihiline kollakas- või helehall lubjakivi, mis on kohati dolomiidstunud või pruunika tooniga. Ka sisaldab see kohati püriiti. Saunja kihistule on ka omane äärmiselt suur kõikumine eri proovidest leitud ostrakoodide arvukuses.
Johannes Heinrich Felicius

Isiklikku

Tema isa Johannes Heinrich Felicius oli Harju-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, õemees Benedict Witte oli Ambla Maarja koguduse õpetaja, vanaisa Johann Heinrich Jürgens oli Pöide Maarja koguduse õpetaja.
Salome Zurabišvili

Isiklikku

Salome Zurabišvili oli abielus Janri Kachiaga (1940–2012). Neil sündis kaks last, tütar Ketevani ja poeg Teimuraz.
Prantsuse Akadeemia liige Hélène Carrère d'Encausse on Salome Zurabišvili nõbu.
Lisaks prantsuse ja gruusia keelele valdab Zurabišvili inglise, saksa, itaalia ja vene keelt.
Potentsiomeeter

Potentsiomeeter on muuttakisti, mida kasutatakse peamiselt elektroonikalülitustes reguleeritava pingejagurina, näiteks helitugevuse sujuvaks reguleerimiseks. Potentsiomeeter ühendatakse elektrilülitusse kolmes punktis ‒ takisti kahe otspunkti ja liuguri väljaviikude kaudu.
Liuguri trajektoori järgi saab potentsiomeetreid liigitada pöördtakisteiks, mille liuguri süsiharja pööratakse rõngakujulisel takistuskehal mööda ringikaart, ja lükandtakisteiks, mille liugurit on võimalik nihutada sirgjooneliselt edasi-tagasi. Väga täpselt võimaldab takistust seada kruvitakisti, mille liugur on sirgjooneliselt nihutatav käigukruvi pöörates. Kaksiktakistil on kaks takistuskeha, kusjuures liugureid saab juhtida eraldi, tandemtakisti mõlema süsteemi liugkontaktid on ühisel võllil või lükandliuguril. Potentsiomeetriga võib olla kokku ehitatud toiteahela lüliti.
Lea Rand

Lea Rand (sündinud Lea Rohlin; 30. detsembril 1963 Tallinnas) on eesti endine iluuisutaja ja praegune treener.
Aastal 1981 lõpetas ta Tallinna 2. Keskkooli ja 1990 Leningradi Kehakultuuri Instituudi iluuisutamise eriala. 
Aastail 1978–1982 võitis ta Eesti meistrivõistlustel jäätantsus neli hõbemedalit. 
Lea Rand töötab 1981. aastast Tallinna iluuisutamiskoolis treenerina ning omab 5. kategooria kutsetaset. Ta juhendab peamiselt jäätantsijaid ning tema õpilased on teiste seas poeg Taavi Rand, Irina Štork ja Geido Kapp. Varem on treeninud ka poegasid Kristjan Randa ja Taavi Randa, Grethe Grünbergi, Aleksei Trohlevit jpt.
Paul Abadie

Paul Abadie noorem (10. detsember 1812 Pariis – 2. august 1884) oli prantsuse arhitekt.
Abadie sündis arhitekti Paul Abadie vanema (1783–1868) pojana. Ta astus 1835 Kaunite Kunstide Kooli.
Abadied huvitas keskaegsete ehitiste ja monumentide restaureerimine. Erilist tähelepanu pööras ta 12. sajandist pärit Angoulême'i katedraalile, mille restaureerimine kestis 31 aastat (1849–1880), ja ta projekteeris Angoulême'i linna hotelli. Pühakodade hulka, mille restaureerimisel ta töötas, kuuluvad veel Jumalaema kirik Pariisis (valmis 1845), Püha Risti kirik Bordeaux's ja Périgueux' katedraal.
Tema tuntuim töö on Sacré-Cœuri kirik Pariisis, mille projekteerimise konkursi ta võitis, kuid suri 1884. aastal, 30 aastat enne kiriku valmimist.
Tänapäeval teda restauraatorina ei hinnata. Ta oli fantaasiarikas, hävitas ümberehituste käigus hulgaliselt romaani stiilis detaile ning ta lisas südametunnistuse piinadeta hoonete kapiteelidele ja toenditele omaloodud pentsikuid skulptuure. Angoulême'i lähedal asuva Püha Miikaeli kiriku kapiteelile näiteks lisas ta kolmepäise rohelise mehe skulptuuri sarvede ja kuratliku välimusega.
Paraboolantenn

Paraboolantenn on niisugune suundantenn, mille kiirgur (aktiivelement) paikneb paraboloidikujulise pinnaga reflektori ehk peegeldi fookuses. Niisuguseid antenne kasutatakse mikrolainete korral, mis peegelduvad suurtelt pindadelt optikast tuntud seaduspärasuste järgi. 
Reflektor peegeldab praktiliselt punktikujulisest kiirgurist saabuvad kiired tagasi ruumi antenni teljega rööbitiste kiirte vihuna (saateantennis) või koondab saabuva tasapinnalise lainefrondi kiired paraboloidi fookusesse. Reaalse antenni korral on kiirtevihk küll teataval määral hajuv, ent suunadiagramm jääb kitsaks ja võimendus on suur.
Reflektori paraboloid on kas ümmarguse või elliptilise kujuga metallpind või võrekujuline tarind, mis võib olla ka nelinurkne. Võrepeegeldi peamine eelis on palju väiksem tuulekoormus, võrreldes lauspinnaga. Võresilmade lineaarmõõtmed võetakse enamasti väiksemad kui λ/10 (λ on lainepikkus), et antenni kasutegur oluliselt ei väheneks.
Kiirguriks on tavaliselt ruuporkiirgur, ent selleks võib olla ka planaarantenn või poollainedipool.

Otsefookusantenn

Antenni kiirgur, mis kuulub tavaliselt võimendus-muundusploki koosseisu (nt satelliittelevisiooni vastuvõtul LNB), paikneb peegeldava paraboloidi fookuses. Kui see fookus asub paraboloidi sümmeetriateljel, on tegemist otsefookusantenniga.

Ofsetantenn

Suhteliselt väikeste reflektorite korral varjaks võimendus-muundusplokk koos kandetarindiga märgatava osa reflektori pinnast ning vähendaks antenni kasutegurit. Niisugusel juhul kasutatakse eelistatult ofsetantenni, mille peegeldi paraboolne pind on vormitud sellisena, et fookus on nihutatud reflektori ääre poole. Koos sellega muutub ka kiirte peegeldumisnurk ning vastavalt ka reflektori asend. Näiteks satelliittelevisiooni vastuvõtutaldriku tasapind osutub meie laiuskraadidel ligilähedaselt vertikaalseks; sellega kaasneb lisaeelis, et niisugune taldrik ei kogu lund.

Cassegraini antenn

Seda tüüpi antennis paikneb paraboloidreflektori keskfookuses sekundaarreflektor, millel on hüperboloidne koondav pind. Selle lisareflektori fookuskaugus valitakse niisugune, et kiirguriploki saaks paigaldada põhireflektori keskel olevasse avasse, kus see on hõlpsalt hooldatav (peapeegeldi fookuses paiknev kiirgur peaks asuma umbes reflektori kolmandiku läbimõõdu kaugusel). Gassegrain-süsteemi kasutatakse suurtes antennides, mille reflektor läbimõõt on sageli üle 10 meetri.
Ettepaneku kasutada sellist sekundaarreflektorit peegelteleskoopides tegi prantsuse teadlane Laurent Cassegrain 1672. aastal.
Hashima saar

Ajalugu

Mitsubishi ostis saare 1890. aastal.
1916 rajati saarele Jaapani esimene suurem raudbetoonist kortermaja. See oli 9 korrust kõrge ja materjalivalik tulenes sellest, et hoone peaks vastu taifuunidele.
1959. aastal jõudis saare rahvaarv 5259 inimeseni. Seega oli rahvastikutihedus 83 476 inimest km² kohta. Sealt alates hakkas rahvaarv vähenema.
1960ndatel läks Jaapan kivisöe kasutamiselt järjest enam naftale üle ning söekaevandusi hakati sulgema. 1974. aastal sulges Mitsubishi ka Hashima saarel asuva kaevanduse.
Saar on Nagasaki linna osa alates aastast 2005, varem oli saar Takashima linna osa.
Hashima on mahajäetud, seal on varemetes ning räämas kortermajad. Alates 2009. aastast lubatakse saarele turismireise.
Veneetsia karneval (laul)

"Veneetsia karneval" on rahvaviis, mida tavaliselt seostatakse sõnadega "Mu mütsil on kolm nurka" (inglise keeles "My hat, it has three corners"; saksa keeles "Mein Hut, der hat drei Ecken"). Sellest teemast on kirjutatud mitmeid variatsioone trompetile, mis võimaldavad demonstreerida virtuoossust ja kiiret tempot.
"Veneetsia karnevali" on teiste seas töödelnud Jean-Baptiste Arban, Del Staigers, Herbert L. Clarke kornetile, trompetile ja eufooniumile, Francisco Tárrega ja Johann Kaspar Mertz klassikalisele kitarrile ning Ignace Gibsone klaverile. Frédéric Chopini variatsioon "Souvenir de Paganini" on pühendatud heliloojale ja viiulivirtuoosile Niccolò Paganinile. Uuem töötlus on Allen Vizzutti "The Carnival of Venus", mida peetakse üheks raskemaks trompetipalaks selle tehnilise nõudlikkuse tõttu.
Viisi on arranžeeritud ka tuubale, selle on salvestanud John Fletcher CD-l "The Best of Fletch" ja Roger Bobo CD-l "Tuba Libera", samuti on seda esitanud Norra tuubamängija Øystein Baadsvik. Mandoliinile ja kitarrile on loo kohandanud Carlo Munier.
Lõbustuspark

Lõbustuspark (ka tivoli) on tavaliselt vabas õhus piiratud maa-alal tegutsev erinevate lõbustusatraktsioonide kompleks, mida haldav ettevõte pakub selles meelelahutusteenuseid tasu eest. 
Lõbustusparke, mis on pühendatud mingile kindlale teemale, nimetatakse ka teemaparkideks, selline on näiteks Disneyland.
Lõbustuspark asub tavaliselt püsivalt ühes kohas, aga on ka rändavaid lõbustusparke, näiteks Eestis Tivoli Tuur.
Lõbustuspargi alal võivad olla lisaks atraktsioonidele ka toitlustuskohad ja suveniiripoed.

Atraktsioonid

Põhiosa atraktsioonidest on tavaliselt eri viisidel reisijaid sõidutavad masinad, mis asuvad vabas õhus. Osa atraktsioone võib paikneda ka lõbustuspargi alal asuvates siseruumides. 
Lõbustuspargi atraktsioonide hulka võivad kuuluda karussellid, Ameerika raudtee, vaateratas, lasterong, mängu-lasketiirud ja muud atraktsioonid.

Tasumine

Atraktsioonide kasutamise eest tasumiseks on kaks süsteemi, lõbustuspargid pakuvad kas ühte neist või mõlemat. Esimese süsteemi puhul maksab külastaja iga atraktsiooni kasutamise korra eest eraldi, näiteks ostab iga karussellisõidu jaoks uue pileti. Teise süsteemi puhul maksab ta alguses suurema kindlaksmääratud summa ning võib siis kasutada kõiki atraktsioone nii palju kordi kui soovib.