google/wiki40b huggingface dataset:
Ülev Aaloe

Ülev Aaloe (17. detsember 1944 – 23. juuli 2017) oli eesti tõlkija ja teatritegelane. 
Ülev Aaloe lõpetas 1962. aastal Tallinna 21. keskkooli ning 1968. aastal Tartu ülikooli eesti filoloogia osakonna soome-ugri keelte eriharu. 1970. aastal täiendas ta end Stockholmi ülikoolis rootsi keele ja kirjanduse alal.
Töötas Eesti Raadio rootsikeelsete saadete toimetajana, Endla teatris dramaturgi ja kunstilise juhina, Eesti Draamateatris dramaturgina. Aastatel 1999–2003 oli ta Vanalinnastuudio kirjandusala juhataja, 2003–2006 oli ta Tallinna Linnateatri kirjandusala juhataja, töötas Ugala teatris dramaturgina 2006–2009. Samuti oli ta Eesti Näitemänguagentuuri nõukogu esimees. Ta tõlkis kirjandust peamiselt rootsi, aga ka taani keelest. Ta oli Wellesto liige.

Isiklikku

Geoloog Ago Aaloe oli tema vend.
Äijihsuálui

Äijihsuálui on asustamata saar Soomes Inari järves ligikaudu 11 kilomeetri kaugusel Inari külast. Saar on saami looduslik pühapaik (siejdi), ohvrikoht. 
Saare nimi on Inari saami keeles Äijihsuálui, põhjasaami keeles Áddjá, soome keeles Ukko, Ukonsaari või Ukonkivi. 
Äijih-nimelist jumalat, kelle nimi tähendab vanaisa või äikest, on saarel palutud teadaolevalt veel 19. sajandi lõpul. Kombetalituste hulka on kuulunud mitmesuguste kütitud loomade, nagu metsikute põhjapõtrade luude ja sarvede viimine koopasse saarel. Inglise arheoloog Sir Arthur Evans käis koopas aastal 1873 ja tegi seal väljakaevamisi. Koopast leiti lisaks luudele veel 13. sajandist pärinev rõngakujuline peaehe. 
Koduloolane Samuli Paulaharju on Äijihsuálui kohta 1932. aastal kirjutanud nii: "Järve paljude teiste saarte hulgast on seda näha kaugele, isegi kiriku juurde kaugemale kui penikoorma kaugusele. Kalju sees on suur ohvrikoobas, tuntud juba vanast ajast. Koopas on praegugi alles luid, "karu ja metsiku põhjapõdra ja linnu luid". Vana Inari elanik meenutab vanade Inari jumalate kohta, et "Ukko oli meesjumal Inari Ukonsaaril... ja teine oli naisjumal, Galguvaara áhkku (vanaema).""
Soome muuseumiamet Museovirasto esitas 1990. aastal Äijihsuálui kandideerima UNESCO maailmapärandi nimistusse, kuid saart pole nimistusse seni arvatud.
Tigerhead

"Tigerhead" on Eesti poplaulja Iiris Vesiku singel. Singli andis 31. mail 2013 välja plaadifirma Universal Music Group. Singel on üks laul Vesiku EP-st "Chinaberry Girl".
Laulust tehti ka muusikavideo, mis tunnistati 2014. aasta Eesti Muusikaauhindade galal aasta parimaks videoks.
Peterhof

Peterhof (vene Петергоф) on linn Venemaal, Peterburi eeslinn. Kuulub Peterburi haldusalasse ja asub Peterburi kesklinnast 20 km lääne pool. Linnas asub samanimeline Peterhofi paleedekompleks.
1944–1997 oli linna ametlik nimi Petrodvorets.
Elanike arv oli 64 800 (2005) ja 73 154 (2010); pindala 48,3 km².
Lyndon B. Johnson

Lyndon Baines Johnson (27. august 1908 – 22. jaanuar 1973) oli Ameerika Ühendriikide 36. president. Ta oli ametis aastail 1963–1969.
Histriooniline isiksushäire

Psühhoanalüütiline teooria histrioonilise isiksushäire põhjustest

Psühhoanalüütiline teooria leiab, et selle isiksushäire põhjuseks võis olla autoritaarne või eemalolevalt suhtuvad vanemad või üks lapsevanem, tavaliselt ema. Sellise suhtumisega kaasnes ka tingimustega armastus, kus laps ei suutnud seatud tingimusi kunagi täiuslikult täita. Freud kasutades psühhoanalüüsi, uskus, et himurus peegeldab patsiendi võimetust tingimusteta armastada ja koginitiivselt küpseks areneda ja sellised patsiendid on üldiselt madala emotsionaalsusega .
Ta uskus, et võimetus armastada võib tuleneda traumaatilisest kogemusest, nagu näiteks lapsepõlves lähedase inimese surm või lahutamine ühest lapsevanemast, mis andis talle vale ettekujutuse suhtes pühendumisest. Läbi ühe või mitme traumaatilise kogemuse, kus kaob lähedane sõber või pereliige (kas surma või lahkumise tõttu), võib inimese kaduda võime teiste inimestega tõeliste sidemete loomiseks.
Capitis deminutio

Capitis deminutio minima

Minimaalne õigusvõime kaotus tähendas 3. sajandi jurist Pauluse sõnade järgi, et "vabadus ja kodakondsus säilivad, kuid ainult perekondlik seisund muutub". Capitis deminutio toimub siis, kui ühe isiku perekondliku võimu all olev isik läheb teise isiku perekondliku võimu alla, või ka siis, kui ühe isiku perekondliku võimu all olev inimene vabaneb selle võimu alt.
Juba 12 tahvli seadused (451–450 eKr) viitavad kahele vastupidisele capitis deminutio minima viisile: emancipatio’le ja cum manu abielule. Emancipatio on konkreetne tehing, millega perekonnapea vabastab oma võimu alt näiteks poja. Selleks pidi ta poega kolm korda müüma või hilisemal ajal lihtsalt kohtule selleks avalduse tegema. Cum manu abielu kujutab endast aga olukorda, kus naine läheb abielludes täielikult mehe võimu alla – kaotab eelnevad peresidemed, muuhulgas ka õiguse oma veresuguluse järel pärida, ning ta on peres samasugusel õiguslikul positsioonil nagu peretütred.

Capitis deminutio media

Osaline õigusvõime kaotus on siis, kui isik kaotab kodakondsuse, ent sellele vaatamata säilib tema vabadus. See võis juhtuda isiku maalt väljasaatmisel – teisisõnu veest ja tulest ilmajätmise korral (deportatio) – või vabatahtlikul elukohariigi vahetusel. Kui isik muutub latiinist peregriiniks, ei ole tal enam õigus kasutada ius civile't. Kui pater familias tegi läbi capitis deminutio media, vabanesid tema lapsed või teised võimualused tema võimu alt.
12 tahvli seadustes seda õigusvõime kaotamise liiki ei mainita, sest nii varasel ajal ei kujutatud veel Rooma linnriigis ette vabadust ilma kodakondsuseta. 6. sajandil, keiser Justinianuse valitsusajal aga juba küll – siis oli osaline õigusvõime kaotamine võimalik ka siis, kui inimene saarele pagendati. See tegevus viidi läbi deportatio-protseduuriga (ee 'deporteerimine, maalt väljasaatmine'). Viimast hakati hiljem kasutama veest ja tulest ilmajätmise asemel.

Capitis deminutio maxima

Maksimaalne ehk täielik on inimese õigusvõime kaotus siis, kui temalt võetakse nii vabadus, kodakondsus kui perekond – kui ta kaotab status libertatis'e. Selline situatsioon tekkis tavaliselt siis, kui isik võeti vangi või kui Rooma kodanik müüdi orjaks Roomast välja. Arvatakse (Colquhoun, 1849), et capitis deminutio maxima võis olla surmanuhtluse eelaste – vabale Rooma kodanikule ei tohtinud "vana õiguse" kohaselt surmanuhtlust määrata, seega oli vajalik see isik kõigepealt orjaks tunnistada. Seda hüpoteesi ei ole paraku võimalik kontrollida, kuna autor ei ole selle kirjapanekul viidanud ühelegi allikale.
12 tahvli seadustes ei ole capitis deminutio maxima't otseselt mainitud, ent seal on selgitatud, et avaliku varguse toimepanija määrati selle inimese orjaks, kellelt ta varastas – seda saab lugeda õigusvõime täielikuks kaotamiseks, kuigi on vaieldav, kas isik reaalselt orjastati või sattus ta pelgalt orjataolisesse seisundisse.
Aldur Parts

Aldur Parts (aastani 1936 Arthur Parts; 3. august 1912 Luke vald – 24. veebruar 1987 Tartu) oli eesti vaimulik.
Ta sündis Nõo kihelkonnas talupidaja peres. Õnnetuse läbi kaotas ta varakult oma isa ja kuna emal üksi läks kahe lapse kasvatamine raskeks, anti poiss sugulase juurde kasulapseks. Tema kasuisaks sai jurist Kaarel Parts. Ta lõpetas aastal 1932 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1933–1935 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, aastatel 1935–1939 usuteaduskonnas. Ta oli EÜS-i liige. Ordineeriti 6. oktoobril 1940 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1940–1951 Palamuse Püha Bartholomeuse koguduse õpetaja, lisaks hooldas ta aastatel 1946–1951 Laiuse Püha Jüri kogudust. Aastatel 1951–1955 oli ta vangis. Pärast vabanemist teenis ta aastatel 1955–1971 Haljala Püha Mauritiuse kogudust ja hooldades aastatel 1956–1971 veel Käsmu kogudust. Aastatel 1971–1985 oli ta Vastseliina Katariina koguduse õpetaja; lisaks oli ta aastatel 1979–1985 Võru praostkonna praost. Jäi aastal 1985 emerituuri.
Nicolaas van Wijk

Nicolaas van Wijk (4. oktoober 1880 Delden – 25. märts 1941 Leiden) oli hollandi keeleteadlane ja slavist.
Ta töötas Leideni Ülikoolis ning oli 1929–1930 selle rektor.
Ta oli ühe esimese fonoloogia-teemalise raamatu autor.
Häme

Haldus

Aastatel 1997–2010 jagunes Häme Lõuna-Soome ja Lääne-Soome lääni vahel. Ent need läänid on nüüdseks kaotatud ning Häme jaguneb viie maakonna vahel: peamiselt Päris-Soome, Päijät-Häme ja Kesk-Soome vahel, kuid väiksemad osad kuuluvad ka Pirkanmaa ja Kymenlaakso maakonda.

Ajalugu

Võib öelda, et Häme muinasaeg lõppes teise Rootsi ristiretkega 13. sajandi esimesel poolel, mil piirkonnast sai Rootsi riigi osa. Häme kindluse ehitustööd algasid pärast ristiretke 1260. aastatel Birger jarli käsul. Sellest pidi saama kolme "kindlusmaakonna" keskus: teised kaks keskust olid Turu (rootsi keeles Åbo) kindlus Päris-Soomes ja Viiburi (rootsi keeles Viborg) kindlus Karjalas. Pärast Pähkinäsaari rahu sõlmimist 1323. aastal kaotas kindlus osa oma tähtsusest kaitsepunktina ida vastu, kuid jäi edasi halduskeskuseks. Kui Soome aastal 1809 Venemaale loovutati, lõppes ka maakonna staatus Rootsi riigi osana. Tollastel maakondadel ei ole tänapäeval enam haldusfunktsioon, kuid maakonnad kestavad ajaloolise pärandina edasi nii Soomes kui ka Rootsis.
Hilisema Häme maakonna alad on olnud asustatud alates varasest kiviajast. Põhja-Häme oli pikka aega kõnnumaa, kus elasid saami kütid-korilased ja mida külastasid sageli ka soomlastest kütid. Alles hiliskeskajal hakati maakonna põhjaosas pikkamisi põllumajandusega tegelema. 19. sajandil tõi piirkonda uut jõukust metsatööstus. Näsijärvi ja Vanajavesi järve veeteed võimaldasid puidu hõlpsat transportimist ja piirkonna olulisemateks paberitööstuse keskusteks kujunesid Mänttä ja Valkeakoski, mis on seda ka tänaseni. Ent ajaloolise Häme olulisim tööstuskeskus on Tampere, kus on alates 19. sajandi algusest töötanud mitu suurt tekstiilivabrikut ja metallitehast.

Geograafia

Lääne-Häme ulatub üle suure Kokemäenjoki jõe valgla mõlema külje. Ida-Hämes asuvad ümber Päijänne järve kallaste tänased Päijät-Häme ja Kesk-Soome maakonnad. Ajaloolise maakonna lõunapiirid järgivad enam-vähem Salpausselkä mäeahelikku ja Häme lõunaosa koosneb metsadega vahelduvatest tasandikest. Põhja poole liikudes maastik järk-järgult tõuseb ja muutub mägisemaks. Samal ajal väheneb haritud maa osakaal ja metsad ning nõmmed muutuvad järjest domineerivamaks. Häme põhjapiir asub Kesk-Soomes. Kuna see piirkond asustati alles ajal, mil vana maakondade süsteem asendati läänide süsteemiga, on muistse Häme sealne piir ebaselge. Sama kehtib tänase Pirkanmaa aladele jääva vastu Satakunta maakonda oleva loodepiiri osas.
Algse asustusmustri tulemusena paiknevad asustatud alad ümber veeteede ja põllumaad ümbritsevad valdavalt suuremaid järvi. Järved on laevatatavad, kuid Kymijoki ja Kokemäenjoki kärestikud piiravad laevadega merele liikumise võimalikkust. Sarnaselt sellega moodustavad järved kolm eraldi laevatatavat ala. Kui mööda Näsijärvi järve saab sõita rohkem kui 100 kilomeetrit Tamperest põhja poole, siis Pyhäjärvi, Vanajavesi ja Roine järv ühendati kanalitega juba 19. sajandil, moodustades teise olulise veetee. Lisaks kujutab Soome suuruselt teine järv Päijänne endast Lahti ja Päijät-Häme ühendusteed Kesk-Soome ja Jyväskyläga.
Torupilli

Ajalugu

Torupilli kandis asusid 18. sajandi keskpaigas mere- ja maaväelaste juurviljapõllud. Praeguse Politseiaia koha peal asus kunagi köögiviljaaed, mis muudeti 1939. aastal pargiks. Torupilli asum oli pikka aega hoonestamata, esimesed majad kerkisid sinna piirkonda 18.-19. sajandil, kui kõrval asuvasse Raua asumisse tekkis vene asula.
1807. aastal ehitati Laulupeo tänava äärde, praeguse Kadrioru Saksa Gümnaasiumi koha peale puidust palvemaja, kus hakkasid koos käima vanausulised. Selle palvela juurde kuulus ka vaestemaja ja kalmistu. 1865. aastaks oli vanausuliste arv Tallinnas tugevalt kahanenud (kokku 20 vanausulist) ning palvemaja müüdi maha. 1898. aastal see vanausuliste kalmistu suleti. Vanausulisi maeti edaspidi Aleksander Nevski kalmistule, alates 1936. aastast Liiva kalmistule.
1842. aastal avati Tartu maantee 55 krundil Gustav Ehrenbuschi kümblusasutus ja vesiravila.
Tartu maantee äärne tihedam asustus hakkas laienema 20. sajandil Kadrioru suunas. 1930. aastatel kasvasid Torupilli ja Kadrioru asumid rohkem kokku ning nende vaheliseks piiriks kujunes Gonsiori tänav. 1935. aastal rajati asumisse Elfriede Lenderi eragümnaasium, mille hoone oli funktsionalistlikus stiilis.
Torupilli asumisse ehitati 1970. aastal hotell Kungla.

Haridus ja kultuur

Torupilli asumis asuvad Kadrioru Saksa Gümnaasium, Tallinna Kesklinna Vene Gümnaasium ja Torupilli raamatukogu.
Ganges

Jõe kulg

Ganges algab Gangotri liustikust Himaalajas. Hardwaris (Haridwar) jõuab Ganges tasandikule. Allahabadis ühineb ta lisajõe Yamunaga. Bengalis ta hargneb ning moodustab Brahmaputraga ühise delta. Vasakpoolsem haru Padma jõgi on suurim ja ühineb Brahmaputra jõega. Gangese parempoolseim haru on Hugli, ülemjooksul Bhagirathi. Ganges suubub Bengali lahte.
Gangese ääres asuvad Delhi, Agra, Allahabad, Vārānasi ja Patna.

Ganges kultuuris

Hindud peavad Gangest pühaks jõeks. Seal suplemine toovat õnnistust, seepärast on paljudes kohtades jõe kallasteks trepid. Surnutele tuleb kasuks, kui nende tuhk Gangesesse heita. Põletuspuu nappuse tõttu ei põle paljud surnud täielikult ära, sel puhul visatakse küps liha Gangesesse, kus gaavialid (india krokodillid) selle ära söövad.
Apia

Ajalugu

Apia asutati 1850. aastatel.
15. märtsil 1889 juhtus sadamas õnnetus, kui sadamas oli 7 Saksamaa, USA ja Suurbritannia laeva ja sadamale lähenes taifuun. Tarvis oli sadamast põgeneda, kuid ükski laev seda ei teinud, arvates, et seda, kes esimesena jalga laseb, peetakse argpüksiks. 6 laeva läks põhja rohkem kui 200 meremehega, üksnes Briti ristleja Calliope pääses vaevu, suutes pärast tormi arendada kiirust kõigest 1 sõlm.
Kirjanik Robert Louis Stevenson veetis oma elu 4 viimast aastat Apias. Ta on maetud Vaea mäele, kust avaneb vaade üle linna ja sealhulgas tema kodule, mille ta ehitas ja kus on praegu tema muuseum.

Transport

Apias on suhteliselt hea teedevõrk. Enamik teid on kattega. Liiklus on parempoolne. Kiiruspiirangud on üsna suured: kesklinnas 25 miili tunnis (40 km/h), ülejäänud linnas 35 miili tunnis (56 km/h), eriolukordades 15 miili tunnis (24 km/h).
Apias ei ole ronge ega tramme, selle asemel on hea bussiliiklus ja palju taksosid. Kohalikud elanikud kõnnivad linna piires ja kaugemalegi üldjuhul jala. jalgrattaid ja mootorrattaid on vähe. Eraautode arv suureneb ja seetõttu on viimastel aastatel hakanud kesklinnas tekkima liiklusummikud.
Lennujaam on Apiast 40-minutilise autosõidu kaugusel läänes. See on Faleolo lennujaam. Varem töötas linnalähedane Fagali lennujaam, kust väljusid siselennud ja rahvusvahelised lennud Ameerika Samoa keskusse Pago Pagosse, kuid see on nüüd suletud. Apias on lennukompanii Polynesian Airlines peakorter.
Apia sadam on Samoa suurim sadam. Sealt väljuvad korralised laevaliinid Tokelaule ja Akeerika Samoale.

Haridus

Apias on 12 keskkooli (kolledžit) ja 5 põhikooli. Kõik põhikoolid on kristlikud ja neid hoiavad käigus kirikud.
Apias asub kolm ülikooli: Samoa Riiklik Ülikool, Lõuna-Vaikse Ookeani Ülikool ja Okeaania Meditsiiniülikool.
La Rioja

Kliima

La Rioja provintsi aastane keskmine temperatuur on +13,4 °C, jaanuaris +5,8 °C, augustis +21,8 °C.
Aastas sajab keskmiselt 388 mm, sealhulgas jaanuaris 28 mm ja augustis 22 mm. Aastas paistab päike keskmiselt 2284 tundi, sealhulgas jaanuaris 109 ja augustis 286 tundi.
Samuel de Champlain

Samuel de Champlain (sünninimi Samuel Champlain; umbes 1567 – 25. detsember 1635) oli prantsuse meresõitja, kartograaf, joonistaja, sõjaväelane, maadeavastaja, geograaf, etnoloog, diplomaat ja kroonik.
Samuel de Champlain asutas Uus-Prantsusmaa koloonia ja Québeci linna 3. juulil 1608 ning oli Uus-Prantsusmaa kuberner aastail 1633–1635.
Turpla mõis

Turpla mõis (saksa keeles Turpel) oli eramõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal.
Mõis rajati 1730. aastatel Päri mõisast eraldatud alast.
Moḩammad ‘Omar

Nõukogude-Afganisatani sõda ja radikaliseerumine

Võitles mudžahadiinina rühmituse Harakat-i-Inqilab-i-Islami koosseisus Nõukogude armee ning komandör Nēk Moḩammadi alluvuses 1989–1992 Moḩammad Najībullāh' režiimi vastu.
Ville Larinto

Ville Larinto (sündinud 11. aprillil 1990 Lahtis) on Soome suusahüppaja, kes esindab klubi Lahden Hiihtoseurat. 
Larinto hüppas esimest korda maailma karikavõistlustel 1. detsembril 2007 Kuusamos ja sai 36. koha. Aastavahetusel 2007–2008 osales Larinto esimest korda nelja hüppemäe turneel Oberstdorfis ja sai 29. koha eest esimesed MK-võistluste punktid. 2009. aastal tuli Larinto normaalmäel Soome meistriks ja sai juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Esimese poodiumikoha MK-võistlustel sai ta 6. detsembril 2008 Trondheimis, kui oli suurel mäel teine. Esimese võidu MK-võistlustel sai ta 1. detsembril 2010 Kuopios.
2009. aasta maailmameistrivõistlustel Liberecis oli Larinto normaalmäel seitsmes ja suurel mäel kaheteistkümnes. 
Nelja hüppemäe turneel 1. jaanuaril 2011 Garmisch-Partenkircheni etapil kukkus Larinto nii õnnetult, et oli sunnitud vigastuse tõttu hooaja pooleli jätma.
Saksa spits

Saksa spits on Saksamaa koeratõug. Seda tüüpi koeratõug hõlmab mitut erinevat tõugu. Esialgsest Saksa spitsist on arenenud mitmesuguseid kaasaegseid tõugusid ning neid registreeritakse kas eraldi tõugudena või Saksa spitsi sortidena.

Välimus

Saksa spitsid on välimuselt sarnased, kuid erinevad värvi ja suuruse poolest. Saksa spitsi tõug on tavaliselt must, kuldne/kreemjas ja must, või valkjas, kuid kääbusspitsil, keskmisel ja väikeselt spitsil võivad olla ka erinevad värvikombinatsioonid. Kõikidel Saksa spitsidel on hundi või rebase sarnane pea, topelt karvkate, kõrged kolmnurkse kujuga kõrvad, ja saba, mis on keerdunud seljale. Kuigi väike spits (Kleinspitz) ja Kääbusspits/Pomeranian (Zwergspitz) näevad välja sarnased, ei ole nad tegelikult samat tüüpi koerad.
¡A Luchar!

¡A Luchar! oli Colombia vasakpoolne poliitiline liikumine.
See asutati 1985 Belisario Betancuri valitsuse rahvusliku dialoogi poliitika taustal legaalset väljundit otsinud põrandaaluste liikumiste Rahvuslik Vabastusarmee, Tööliste Revolutsiooniline Partei ja Revolutsiooniline Integratsiooniliikumine – Vaba Isamaa koostöös.
20. juunil 1985 korraldati poliitiline streik Betancuri majanduse liberaliseerimise ja rahuläbirääkimiste poliitika vastu. Aastal 1986 korraldati esimene kongress.
Liikumise eesotsas oli Nelson Berrío.
Osvald Tooming

Elukäik

Osvald Tooming sündis Vigala kihelkonnas Jädiveres metsavahi pojana. 1916. aastal asus perekond elama Simuna kihelkonda Luusikale, 1920. aastal Väike-Maarja kihelkonda Naraka (Männisalu) külla. Õppis Raeküla ja Väike-Maarja algkoolis 1921-1927, Rakvere Ühisgümnaasiumis 1928-1931 (heideti välja kommunistliku tegevuse eest) ja Tapa Ühisgümnaasiumis 1931-1932. Oli metsatööl 1932-1935. Õppis aastatel 1935–1939 Tartu Ülikoolis õigusteadust. Töötas alates 1935. aastast ajakirjanikuna: Vaba Maa korrespondendina 1935-1938, Virumaa Teataja toimetuse liikmena 1938-1940, Rahva Hääle ja Sirbi ja Vasara vastutava sekretärina 1940-1941. Oli 1941–1942 saksa okupatsioonivõimu vang. Pärast sõda töötas Rahva Hääle vastutav sekretärina 1944-1947 ja ajakirja Looming vastutava sekretärina 1947-50. Vangistati 25. mail 1951 Tallinnas ja mõisteti Eesti NSV Ülemkohtu otsusega 11. septembril 1951 §58-10 alusel 25 aastaks Vjatlagi. Vabanes 3. märtsil 1955. Eestisse tagasi jõudes töötas vabakutselise kirjaniku ja ajakirjanikuna Haljalas, Tallinnas, Viljandis, Kolga-Jaanis 1955-1992. Osvald Tooming oli Eesti Nõukogude Kirjanike Liidu liige 1947-1950 ja 1955-1992 ja Eesti Looduskaitse Seltsi asutajaid 1966.

Mälestuse jäädvustamine

Maja Haljalas, kus Osvald Tooming aastatel 1955-1981 elas, on tähistatud mälestustahvliga, mis avati 26. jaanuaril 1994 - päeval, kui möödus 80 aastat kirjaniku sünnist.

Isiklikku

Osvald Tooming oli filmilavastaja ja fotograafi Peeter Toominga (1939-1997) ning teatrilavastaja ja näitleja Jaan Toominga isa.
Kohtumõistja (film)

Film arvudes

2013. aastal käis Eesti kinodes filmi vaatamas 4276 inimest.
Estonian World

Estonian World on ingliskeelne veebiajakiri, mis on mõeldud eestlastele välismaal ja estofiilidele kogu maailmas. Ajakiri asutati 2012. aastal Londonis, selle peakorter asub Tallinnas.
Veebiajakirja asutajateks on Silver Tambur, Sander Saar ja Sten Hankewitz.
Ajakirja Estonian World eesmärk on kirjutada globaalsetest eestlastest ja nende edulugudest ning Eestist ja selle õnnestumistest üleüldiselt. Ajakirjal on kaasautorid ja toimetajad üle maailma.
Estonian World on maailmas kõige loetum ingliskeelne veebiväljaanne Eesti kohta, seda loetakse enam kui 230 riigis ja territooriumil.
Eesti Noorte Teaduste Akadeemia

Eesti Noorte Teaduste Akadeemia (lühend ENTA) on Eesti teadusakadeemia noorteadlastele.
Noorteadlaste akadeemia asutati 31. mail 2017 Tallinnas. See on iseseisev noorteadlastega seotud teemadele keskendunud mittetulundusühing, mille eesmärgiks on olla Eesti noorte teadlaste häälekandja ühiskonnas ning esindada Eesti noorte teadlaste huve, panustades teaduse ja ühiskonna arengusse ning selgitada ja suurendada teaduse rolli ühiskonnas.
Eesti Noorte Teaduste Akadeemia tegeleb noorteadlaste rahastuse küsimustega, arendab koostööd teiste noorteadlaste akadeemiatega mujal maailmas, soodustab valdkonnaülest teadustööd, populariseerib teadust, teaduslikke meetodeid ja tõenduspõhist otsustusprotsessi ning panustab doktorantide ja doktorikraadiga inimeste karjäärivalikute laiendamisse Eesti ühiskonnas.
ENTA teeb koostööd Eesti Teaduste Akadeemiaga ning era- ja avaliku sektoriga, tutvustab Eesti teaduskeskkonda väljaspool Eestit, korraldab teaduskonverentse ja -üritusi ning soodustab teadlaste mobiilsust, luues tugivõrgustikku Eestist väljaspool tegutsevatele noorteadlastele.

Juhatus

Üldkogu koosolekul 2017. aasta mais valitud viieliikmelisse juhatusse kuuluvad Els Heinsalu (president), Heisi Kurig (asepresident), Gert Preegel (peasekretär), Innar Liiv (arendusjuht) ja Andra Siibak (kommunikatsioonijuht).

Liikmeskond

Eesti Noorte Teaduste Akadeemia liikmeskond koosneb tegevliikmetest ja toetajaliikmetest.

Tegevliikmed

Tegevliikmeteks valitakse doktorikraadiga kuni 37-aastasi Eesti teadlasi, kes oma tegevusega aitavad kaasa ühingu eesmärkide täitmisele. Liikmesus akadeemias lõpeb 41. eluaasta täitumisel või aktiivse osaluse lõppemisel. Vabanenud kohtadele valitakse aktiivsete noorte teadlaste seast igal aastal uued liikmed.

Toetajaliikmed

Toetajaliikmeks võib olla füüsiline või juriidiline isik Eestist või välismaalt, kes toetab ühingu tegevust. Toetajaliikmetel on tegevliikmete õigused, välja arvatud hääleõigus. Ühingu toetajaliikme võtab juhatus vastu oma otsusega.
Vaim (mens)

Vaim (ka meel; inglise keeles mind, ladina keeles mens) on vaimufilosoofias vaimunähtuste kogum. On vaieldav, kas vaim on ühtne tervik. Vaimunähtuste hulka kuuluvad teadvus ja propositsionaalsed hoiakud (näiteks uskumused ja soovid), teod, tahe, emotsioonid, taju, mõtlemine, mälu, kujutlus jms.
Mormoonid

Kaasaeg

VAP kiriku liikmete arv hakkas kiirelt kasvama maailmasõjajärgsel perioodil ja kahekordistus iga 15–20 aasta järel. 1996. aastaks elas väljaspool USA-d rohkem mormoone kui USA-s. Kõige rohkem on USAs mormoone Utah' osariigis, kus 68% osariigi rahvastikust on mormoonid. 2012. aasta seisuga oli maailmas hinnanguliselt 14,8 miljonit mormooni, kellest umbes 57% elas väljaspool USA-d, 2018. aasta seisuga oli mormoone 16 118 169.
Jalgrattataltsutajad

Varia

Filmi käis Nõukogude Liidu kinodes vaatamas 21,2 miljonit inimest.
Niina Aršas

Niina Aršas (Niina Arshas; aastani 1957 Niina Kruut; 3. august 1931; Nehhajevskaja rajoon, Alam-Volga krai (praegu Volgogradi oblast), Venemaa – 30. juuli 2012 Tallinn) oli eesti raamatukogundustegelane ja bibliograaf, aastatel 1957–1986 Tallinna Keskraamatukogu direktor.

Isiklikku

Niina Aršase sõtse (isa õde) oli Felissa Kruut, kes oli 1921–1941 abielus Igor Severjaniniga.
Niina Aršase tütar on klaasikunstnik Sofi Aršas.
Roela sovhoos

Roela sovhoos oli sovhoos Rakvere rajoonis Viru-Jaagupi külanõukogus. Sovhoosi keskus asus Roelas. Sovhoosi pindala oli 4200 ha (seisuga 1978). Sovhoos oli Eesti Linnukasvatuse Valitsuse majand.