google/wiki40b huggingface dataset:
Väikeseõiene lemmalts

Levik Eestis

Eestisse jõudis see liik arvatavasti Tartu Ülikooli botaanikaprofessori Carl Ledebouri tooduna 1827. aastal, kes tõi selle Altai ekspeditsioonilt ja istutas Tartu botaanikaaeda. Aastaks 1852 oli väikeseõiene lemmalts jõudnud metsistunult Tartu parkidesse ja aedadesse. Järgnenud aastakümnetega levis taim juba terves Eesti mandriosas; saartele jõudmine võttis mõnevõrra rohkem aega.
Praegusajal on liik Ida- ja Lõuna-Eestis on suhteliselt sage, mujal harvem.
Julius Kuperjanovi tänav (Põltsamaa)

Julius Kuperjanovi tänav (varem ka Kihelkonna uulits) on tänav Põltsamaal.
Tänav algab Kesk tänavalt ja kulgeb kagu suunas.
Tänava ääres asub Põltsamaa Kultuurikeskus (Kuperjanovi 1).
Lahkliha

Lahkliha ehk perineum (ladina keeles perineum) on inimesel päraku ja välissuguelundite vaheline piirkond. Mehel on see päraku ja munandikoti vaheline piirkond, naisel päraku ja tupe ning suurte häbememokkade (tagumise mokkadenideme) vaheline piirkond. Mõnikord määratletakse lahkliha ka päraku ja kusiti vahelise piirkonnana. 
Naise lahkliha on enamasti karvadeta, kuid mõnel naisel ulatuvad sinna häbemekarvad.  
Peale rikkalikult innerveeritud tundliku naha koosneb lahkliha peamiselt lihastest, mis kuuluvad vaagnapõhjalihaste hulka. Lahkliha lihased jaotuvad pärakupiirkonna lihasteks ja urogenitaalpiirkonna lihasteks. 
Innervatsioon hargneb nervus pudendus'i kaudu.  
Puute puhul tõmbub musculus sphincter ani externus reflektoorselt kokku (anaalrefleks).

Erootika

Lahkliha on nii mehel kui ka naisel erogeenne tsoon. See on rikkaliku innervatsiooni tõttu väga tundlik. 
Naise lahkliha hellitamine ja selle mudimine suguühte ajal valmistab naisele seksuaalset naudingut. 
Surve lahklihale tugevdab mehel erektsiooni.

Sünnitus

Sünnitusel võib tupe venimise tõttu tekkida lahkliharebend (sünnitusaegne lahkliharebend). Mõnikord tehakse seetõttu ennetav lahklihalõige.
Kubu tänav

Kubu tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Pikaliiva asumis.
Kubu tänav sai nime 19. aprillil 2000. Tänav sai nime heinateo mõiste kubu järgi (kubu – 'suur seotud vihk').
Marija Lassitskene

Isiklikku

Ta abiellus 17. märtsil 2017 leedu päritolu Venemaa spordiajakirjaniku Vladas Lasickasega ning võttis endale mehe perekonnanime koos leedu abielunaise perekonnanimelõpuga -ienė.
Kazimira Prunskienė

Kazimira Prunskienė (sündinud 26. veebruaril 1943) on Leedu poliitik ja majandusteadlane. Ta oli 1990 taasiseseisvunud Leedu esimene peaminister. Ta oli selles ametis 11. märtsist 1990 kuni 10. jaanuarini 1991.
1988 sai ta üheks tähtsamaks isemajandava Leedu kontseptsiooni väljatöötajaks. Ta oli ka Sąjūdise üks asutajaid.
Arp Schnitger

Arp Schnitger (ristitud 9. juulil 1648 Golzwardenis (tänapäeva Brakes); maetud 28. juulil 1719 Hasselwerderis (tänapäeva Hamburgis Neuenfeldes)) oli saksa oreliehitaja. Nimi "Schnitger" pärineb alamsaksa sõnast "Schnitze", mis tähendab tislerit. Schnitgeri esivanemad olidki tislerid. Tema isa parandas oreleid.
Schnitgeri sünniaeg ei ole teada. Gustav Fock on oletanud, et ta sündis 2. juulil 1648 Schmalenflethis.

Arp Schnitgeri orelite kirjeldus

Arp Schnitgeri ehitatud orelitest on säilinud 39 pilli. Tema päris heas korras oreleid leidub tänapäeval Saksamaal, eriti Põhja-Saksamaal; ka Hollandis ja isegi Portugalis. Oma eluajal ehitas Arp Schnitger oreleid ka Inglismaal ja Venemaal. Et Arp Schnitger tegutses barokiajastul, on ka tema orelitele iseloomulikud baroksed jooned. Tugev ja läbipaistev kõla, manuaalide rohkus, kus iga manuaal on omamoodi eraldi orel. Tavalised on nelja manuaaliga orelid. Manuaalid on ehitatud kontrasti printsiibil. Suur kontrast F P vahel. mF või mP praktiliselt puudub. Orelid olid kõrgema häälestusega, kui oleme tänapäeval harjunud. Ühtne häälestuse kõrgus tookordsetel orelitel puudus. See hakkas ühtlustuma alles Johann Sebastian Bachi ajal Gottfried Silbermanni puhul. Ka Friedrich Ladegasti orelitel on veidi kõrgem häälestus kui tänapäeval. See asjaolu muudab vanade orelite restaureerimise ja eriti koopiate tegemise keeruliseks, sest oreli algse kõla saavutamiseks on vaja välja selgitada teatud oreli häälestuse kõrgus. Arp Schnitgeri esimene suur orel oli 4 manuaaliga, pedaaliga ja 67 registriga Hamburgi Nikolai kiriku orel. Kahjuks see orel ei ole säilinud. Säilinud on teine tema ehitatud 4 manuaaliga, pedaaliga ja 60 registriga orel Hamburgis Jacobi kirikus (1693). See on üks suuremaid säilinud barokiaja oreleid. Aastal 1708 nimetati Arp Schnitger Preisimaal ülemoreliehitajaks (Hoforgelbauer). Tema orelitel on mänginud sellised kuulsad organistid nagu Dietrich Buxtehude (1637–1707), Vincent Lübeck (1654–1740), Johann Sebastian Bach (1685–1750) ja noor Georg Friedrich Händel (1685–1759).

Arp Schnitgeri säilinud orelid

Siin on loetletud mõned kõige paremini säilinud Arp Schnitgeri orelid:
John Milnor

John Willard Milnor (sündinud 1931) on USA matemaatik.
Ta töötab peamiselt algebralise topoloogia ja diferentsiaaltopoloogia alal. Viimasele pani ta aluse, tõestades 1956, et seitsmemõõtmelisel kerapinnal on rohkem kui üks diferentseeruv struktuur. 1962. aastal pälvis ta Fieldsi medali väljapaistvate tööde eest topoloogia ja diferentsiaalgeomeetria alal ning 2011. aastal Abeli auhinna teedrajavate avastuste eest topoloogia, geomeetria ja algebra alal.
Ta oli 1970–1990 Princetoni ülikooli professor. Alates 1989. aastast on ta New Yorgi Osariigi Ülikooli (Stony Brook) matemaatikateaduste instituudi juhataja (praegu kaasjuhataja) ning professor.
Tate'i maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1873. aastal.
Taara sõjaväelinnak

Taara sõjaväelinnak on Eesti kaitseväe linnak Võrus.
Seal paiknevad Kuperjanovi jalaväepataljon ja Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste Lahingukool.

Ajalugu

Esimesed Taara linnaku sõjaväehooned ehitati vahemikus 1926 kuni 1928.
Tuljak

Laulu tähtsus

"Tuljak" on Eesti kõige tuntum segakoorilaul. "Tuljak" on saavutanud eriti suure populaarsuse ja muutunud laulupidude "rõkkava rõõmu lauluks", kirjutas Leida Kalling-Kant.
Advik

Advik (põhjasaami Addegiedde) on laht Norras Unjárga vallas Varangerfjordeni lõunarannikul.
Maantee E6 juurest on välja kaevatud umbes 4500 aasta vanune "linn" 22 majajäänusega.
Franz Friedrich Ploschkus

Franz Friedrich Ploschkus (7. november 1748 Tallinn – 26. juuni 1806 Järva-Madise) oli Eesti vaimulik.
Ta immatrikuleeriti 31. augustil 1768 Greifswaldi ülikooli; 15. oktoobril 1771 Leipzigi ülikooli. Alates 1775. aastast oli koduõpetajaks Saaremaal Karja kihelkonnas Koiklas major Güldenstubbe juures. Ordineeriti pastoriks 2. septembril 1779.
Oli vikaarõpetajaks 1779–1780 Valjala Martini koguduses. Kutsuti Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetajaks 19. mail 1780.

Isiklikku

Pastor oli ka tema poeg Robert Heinrich Gottfried Ploschkus.
Maratea

Haldus

Maratea piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Rivello, Sapri (SA), Tortora (CS), Trecchina.
Maratea halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Acquafredda, Brefaro, Castrocucco, Cersuta, Fiumicello-Santavenere, Marina, Massa, Porto, Santa Caterina.

Ajalugu

Arheoloogilised leiud annavad tunnistust sellest, et Matarea piirkond oli asustatud juba paleoliitikumis.
1531. aastal sai Matarea Habsburgide Karl V-lt Città Regia (kuningriigi linn) tiitli.

Raudtee

Maratead läbib Napoli-Reggio Calabria raudteeliin.

Sadam

Porto di Maratea mahutab üle 500 aluse.
Johann Hobbing

Johann Hobbing (1522 Coesfeld, Vestfaal – 25. november 1558 Tallinn) oli Eestimaa vaimulik, Tallinna Niguliste koguduse õpetaja.
Ta immatrikuleeriti alaealisena (aastal 1533) Wittenbergi ülikooli, õppis ka Königsbergi ülikoolis; tema õpetajad olid Philipp Melanchthon ja Georg Sabinus (Königsbergi ülikooli rektor ja Philipp Melanchthoni väimees). Ta kuulus 5. aprillil 1548 kaheksa esimese bakalaureusekraadi saaja hulka. Tema õpingukaaslaste hulka kuulusid Soome reformaator Paavali Juusten ja Leedu luterlik teoloog Martynas Mažvydas, esimese leedukeelse katekismuse autor. Teist korda immatrikuleerus ta Wittenbergi ülikooli 20. juunil 1549. 
Aastast 1550 oli ta Tallinna Niguliste koguduse õpetaja abiline. Märtsis 1553 ordineeriti ta õpetajaks ning 1553–1556 oli ta samas koguduses abiõpetaja, õpetajaks sai ta 4. juulil 1556.
Tema epitaaf asub Tallinna Niguliste kirikus.
Hobbingi testamendis 1558. aastal on esmakordselt mainitud Niguliste kiriku raamatukogu.
Himmaste Algkool

Himmaste Algkool oli algkool Põlva vallas Himmastes.
Himmaste kool asutati 1820. aastal. Kool tegutses esialgu Himmaste küla Lepa talus. Esimeseks koolmeistriks oli keeletedlase Jakob Hurda samanimeline vanaisa. 1885. aastal valmis uus koolimaja küla lääneserval Orajõe ääres.
2000. aastast oli Himmaste Algkool 4-klassiline kool. Koolis tegutsesid laste rahvatantsurühm, näitering ja kodulooring.
2005. aastal oli Himmaste Algkool Vabariigi Presidendi konkursi "Kaunis Eesti kodu 2005" Põlvamaa võitjate hulgas.
Himmaste Algkool lõpetas tegevuse 31. augustist 2013. Viimasel, 2012/2013 õppeaastal õppis koolis 23 õpilast.
2014. aastast haldab Himmaste algkooli hoonet MTÜ Rosma Haridusselts. Hoones toimub Rosma Johannese Kooli 4.-7. klassi õppetöö.
2015. aasta suveuniversiaad

2015. aasta suveuniversiaad on 28. suveuniversiaad, mis toimus 3.–14. juulini Lõuna-Koreas Gwangjus.
Eesti sportlased võitsid kokku neli medalit. Tanel Laanmäe võitis odaviskes kuldmedali, jooksja Kaur Kivistik 3000 m takistusjooksus isikliku rekordiga ja judoka Juhan Mettis absoluutkaalukategoorias hõbemedali. Pronksmedali võitis epeevehkleja Nelli Paju.
Georg Rajasaar

Georg Rajasaar (21. aprill 1921 Tšember, Penza oblast, Venemaa – 18. detsember 1998) oli Eesti tehnikateadlane.

Elulugu

Lõpetas 1948 Tartu 5. õhtukeskkooli ja 1956 EPA insener-mehaanikuna. 1956–61 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi noorem- ja vanemteadur ning 1961–66 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) mehhaniseerimisosakonna vanemteadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: teravilja kuivatamise tehnoloogiad, loomakasvatuse mehhaniseerimine. Konstrueerinud põlevkivi- ja õliküttel töötava haljassöötade konveierkuivati. Üle 10 teadustrükise.
Tallinna Kergetööstuse Tehnikum

Ajalugu

Tallinna Kergetööstuse Tehnikum asutati 29. novembril 1944 mitme väiksema kutsekooli liitmise teel ning sai nimeks Tallinna Käsitööstuslik Tehnikum.
13. veebruaril 1945 nimetati kool ümber ning uueks nimeks sai Tallinna Kergetööstuse Tehnikum. Kuigi kooli nimetati hiljem veel korduvalt ümber, jäi siiski see nimi lõplikult püsima.

Juhte

1985–1988 Viktor Siilats

Õpetajaid

1978–1980 Ilmar Selge Õigusainete õpetaja
Mercantile Building

Mercantile Building on äripindadega kõrghoone New Yorgis Manhattanil Murray Hillis aadressil 10 East 40th Street.
Hoonel on 48 korrust ja see on 189 meetrit kõrge. Hoone on uusrenessanslike nüanssidega art déco stiilis. See valmis aastatel 1928–1929 ning oli valmides maailma kõrguselt neljas hoone.
Hans Gutmann

Hans Gutmann (ka Gutman; 13. veebruar 1915 Katerõnoslavi kubermang (umbes praegune Dnipropetrovski oblast), Ukraina – 31. märts 1983 Valkla, Kuusalu vald, Harjumaa) oli eesti poksija. Ta poksis Tallinna Poksiklubis, tema treener oli Nigul Maatsoo.
Gutman oli kärbeskaalus (kuni 50,8 kg) kahekordne Eesti meister (1936 ja 1937) ning kukk-kaalus (kuni 53,5 kg) kahekordne Eesti meister (1938 ja 1940). Ta oli kukk-kaalus (kuni 53,5 kg) Eesti NSV meister (1941).
Gutman osales Eesti koondise koosseisus kuues rahvusvahelises kohtumises.
Myspace

Myspace on veebipõhine suhtlusvõrk, mis asutati aastal 2003.
Selle peakorter asub USA California osariigis Beverly Hillsis. Myspace'i 100 000 000. liige registreeriti 9. augustil 2006.
Kui Anija mehed Tallinnas käisid

"Kui Anija mehed Tallinnas käisid" on Eduard Vilde kirjutatud 1850.–1860. aastate talurahvaliikumisi käsitlevate ajalooliste romaanide triloogia teine osa, mis ilmus aastal 1903. Triloogia esimene osa  oli "Mahtra sõda" (1902) ning kolmas osa "Prohvet Maltsvet" (1905–1908).
Samuri ahelik

Samuri ahelik (vene Самурский хребет, varasem nimi хребет Сарфунъял (nimetati nõukogude ajal ümber)) on mäeahelik Põhja-Kaukaasias, Dagestani äärmises lõunaosas. Ta on osa Suur-Kaukasusest. Loetakse ka osaks Suur-Kaukasuse Kõrvalahelikust.
Kulgeb loode-kagusuunas Samuri jõest vasakkaldal (jõest põhja pool).
Kõrgus kuni 3844 meetrit (Алахундаг; vanematel andmetel 3801 m). Pikkus 115 km.
Tropaeum Traiani

Tropaeum Traiani (ladina keeles 'Traianuse võidumärk') on monument Vana-Rooma sõjaväelinnas Civitas Tropaensiumis (tänapäeval Adamclisi Rumeenias).
Monument valmis 109. aastal, et tähistada keiser Traianuse võitu daaklaste üle 101.–102. aasta talvel Adamclisi lahingus. Enne monumenti asus samas kohas altariehitis, mille seintele olid kirjutatud 3000 hukkunud leegionäri ja abiväelase nimed. Monument oli pühendatud Mars Ultorile (Mars-kättemaksjale).
20. sajandiks oli monumendist alles vaid kivi- ja krohvikuhil. 1977. aastal valmis selle tänapäevane rekonstruktsioon.

Pealdiskiri

Monumendil asus Mars Ultorile pühendatud pealdiskiri, mis on säilinud fragmentaarselt. Seda on taastatud alljärgneval kujul:
MARTI ULTOR[I]

IM[P(erator)CAES]AR DIVI

NERVA[E] F(ILIUS) N[E]RVA

TRA]IANUS [AUG(USTUS) GERM(ANICUS)]

DAC]I[CU]S PONT(IFEX) MAX(IMUS)

TRIB(UNICIA) POTEST(ATE) XIII

IMP(ERATOR) VI CO(N)S(UL) V P(ater) P(atriae)

?VICTO EXERC]ITU D[ACORUM]

?---- ET SARMATA]RUM

 ----]E 31.
Eestikeelses tõlkes:
"Kättemaksjale Marsile

Imperaator Caesar, jumaliku

Nerva poeg Nerva

Traianus Augustus Germanicus

Dacicus, pontifex maximus,

13. korda tribuunivõimuga,

6. korda imperaator, 5. korda konsul, isamaa isa,

olles võitnud daaklaste armee

... ja sarmaatide ..."

Metoobid

Monumendil oli 54 metoopi, mis kujutasid Rooma leegione võitlemas vaenlastega. Enamikku nendest metoopidest (48) säilitatakse läheduses asuvas Adamclisi muuseumis, üks asub İstanbuli Arheoloogiamuuseumis, ülejäänud on kaotsi läinud. (Kaks neist olevat teel Bukaresti kukkunud Doonausse.)
Christiaan Hendrik Persoon

Christiaan Hendrik Persoon (1. veebruar 1761 – 16. november 1836) oli Lõuna-Aafrikast pärit peamiselt Prantsusmaal tegutsenud arst, mükoloog ja botaanik.
Christiaan Hendrik Persoon sündis Kaplinnas. Tema isa oli pärit Pommerist, ema oli hollandlane. Kui ta oli kolmeteistkümneaastane, saatis isa ta Euroopasse õppima. Ta õppis algul teoloogiat, alates 1784. aastast aga arstiteadust Leidenis ja Göttingenis ning aastal 1799 lõpetas ülikooli doktorikraadiga.
Seejärel tegutses ta arstina Saksamaal, alates 1802. aastast Prantsusmaal, kus ta veetis oma ülejäänud elu. Alates ajast, mil ta loodusteadusele pühendus, ei olnud ta enam üheski ametis ning elas väga vaeselt. Pärast seda, kui ta nõustus oma herbaariumi riigile pärandama, õnnestus tal saada elatumiseks piisav toetus.
Persoon avaldas esimesed loodusteaduslikud kirjutised 1790. aastate alguses. Aastatel 1805–1807 ilmus tema teos "Synopsis plantarum", kus ta kirjeldas umbes 20 000 taimeliiki. Teedrajav oli aga tema töö seente süstematiseerimisel, mis sai alguse 1801. aastal ilmunud teosega "Synopsis methodica fungorum".
Christiaan Hendrik Persooni kirjeldatud taksonitele lisatakse autorilühend Pers..

Tunnustused

Aastal 1815 valiti Christiaan Hendrik Persoon Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks.
Tema auks anti Austraalias kasvavate puittaimede perekonnale nimi Persoonia.
Aastal 1959 nimetas Leideni herbaarium oma mükoloogiaajakirja tema auks Persooniaks.
Signaalvähk

Introdutseerimine Euroopasse

Kuivõrd Euroopas pärismaine jõevähk kannatab tugevasti vähikatku käes, mis levib püügivahendite kaudu veekogust veekogusse, otsis Rootsi bioloog Gunnar Svärdson liiki, keda võiks kasvatada vähikatku ohuta. Ta introdutseeris Ameerikast signaalvähi Rootsi veekogudesse 1960ndate algul. See oli liigi introdutseerimise algus Euroopasse. Peatselt viidi liik ka Jaapanisse. Teda hakati mitmel pool kasvandustes kasvatama, näiteks 1970ndatel Inglismaal.
Kuigi signaalvähk ei haigestu vähikatku, jäeti alul tähele panemata, et ta siiski kannab seda haigust edasi ning on kohalikule liigile seetõttu ohtlik. Samuti on signaalvähk viljakam ja elutingimuste suhtes vähem nõudlik kui jõevähk.

Levik Eestis

Signaalvähki leiti Eestis vähiuuringute käigus 2008. aastal Mustjõest Harjumaalt ja 2010. aastal Saaremaalt Riksu ojast. 2012. aastast on neid tabatud ka Vääna jõest Harju maakonnas.
Saaremaalt Riksu ojast leiti signaalvähke esialgu vaid mõnesajameetriselt jõelõigult, mis jäi Lõmala-Lümanda maanteel paiknevast Riksu sillast üles- ja allavoolu. Vähi levila laienes aga kiirelt ja hõivab nüüdseks juba oja kesk- ja ülemjooksu. 2014. aastal paigutati ligi viie kilomeetri pikkusele ojalõigule 98 vähimõrda, millega tabati 286 signaalvähki, kuid enam mitte ühtegi jõevähki.
Võõrliigi nagu signaalvähk ümberasustamine on Eestis keelatud ja selle eest võidakse määrata rahatrahv kuni 300 trahviühiku ulatuses.
Eesti Maaülikool uurib laboris signaalvähki, et ohjeldada tema levikut ja kaitsta jõevähki.
Marika Priske

Marika Priske (sündinud 5. oktoobril 1966 Pärnus) on Eesti riigiametnik.
Ta lõpetas aastal 1990 Tartu Ülikooli majandusküberneetika erialal.
Ta on töötanud muu hulgas panganduse valdkonnas ja Pärnu linnavalitsuses.
Aastal 2000 sai ta majandusministeeriumi kantsleriks.
17. novembril 2010 esitati talle kahtlustus konkurentsi kahjustava tee-ehituse kokkuleppe sõlmimises ning 18. novembril peatas valitsus tema teenistussuhte kantslerina. Tema vastu algatatud distsiplinaarasjas süütegu ei tuvastatud ning alates 24. detsembrist ennistati ta tööle.
14. juulist 2014 alustab ta tööd sotsiaalministeeriumi kantslerina.
Aivo Nurkse

Aivo Nurkse (18. veebruar 1941, Küti vald, Lääne-Virumaa – 19. november 1983, Tallinn) oli Eesti majandusteadlane.

Elulugu

Aivo Nurkse oli tööliste poeg.
1963. aastal lõpetas Nurkse TÜ, majanduskandidaat (1974, TÜ), väitekiri "Kartuli- ja köögiviljaturg Eesti NSV-s ning selle arenguperspektiivid".
Nurkse oli aastast 1963 Tallinna Toidukaubastus kaupluste juhataja, aastast 1966 Üleliidulise Konjunktuuriinstituudi TUI Eesti filiaalis, sh 1967–69 vanemteadur, 1969–76 sektorijuhataja, 1976–86 kaubanduskonjunktuuri uurimise ja prognoosimise osakonna juhataja. 60 teadustrükist.
Eri Klas

Eestis

Estoniaga oli Eri Klas seotud alates 1965. aastast. Seal tegutses ta dirigendi, kunstilise juhi ja peadirigendina aastail 1975–1994, aastast 1994 audirigendina. Estonias juhatas ta üle viiekümne ooperi.
Aastast 2004 oli Klas Rahvusooper Estonia nõukogu esimees, 9. juunil 2005 sai ta Estonia nõukogu juhiks.
2002. aastast alates oli Eri Klas Tallinna Filharmoonia kunstiline juht. Ta tegi koostööd nimekate solistide Gidon Kremeri, Tatjana Gridenko, Natalja Gutmani ja paljude teistega.
Klas salvestas hulgaliselt heliplaate koos mitme muusikaettevõttega.

Orkestrijuht väljaspool Eestit

Aastail 1985–1990 oli Eri Klas Stockholmi Kuningliku Ooperi peadirigent, aastast 1990 Soome Rahvusooperi külalisdirigent, 1991–1996 Ǻrhusi Sümfooniaorkestri peadirigent, aastast 1996 Hollandi Raadio Sümfooniaorkestri peadirigent, aastast 2003 sama orkestri peakülalisdirigent ja alates 1998. aastast Tampere Filharmoonia kunstiline juht.

Heategevus

1991. aastal valiti ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu poolt Eesti Rahvuskultuuri Päästmise Fondi (hiljem Eesti Rahvuskultuuri Fond) nõukogu esimeheks. Selle fondi nõukogu esimees oli ta elu lõpuni.

Isiklikku

Eri Klas määratles end olevana juudi rahvusest. Sellest hoolimata pidas dirigent Neeme Järvi teda "tõeliseks eestlaseks".
Eri Klasi ema oli pianist ja pedagoog Anna Klas.
Eri Klasi isa Eduard jäi Saksa okupatsiooni algul oma vanemate juurde Eestisse, kui ema Anna koos väikese Eriga evakueerus Nõukogude Liidu tagalasse. Isa hukati sügisel 1941.
1966. aastal sündis Eril tütar Marina. Marina Roos'i (sünd. Mitt) ema on endine akrobaat ja varieteetantsija Anita Mitt.
Aastatel 1966–1968 oli Klas abielus ooperilaulja ja näitleja Nieves Lepaga (sündinud Redi). Abielust sündis 1967 tütar, näitleja Diana Klas. 
Klas oli peaaegu 20 aastat abielus baleriini Ülle Ullaga.
Aastast 1992 oli Eri Klas abielus pianist Ariel Klasiga (1952), kelle tütred eelmistest abieludest Angelika Klas-Fagerlund (1974) ja Marion Elvilä (sündinud Melnik;1982) on Soome ooperilauljad.
Eri Klas elas üle mitu mikroinsulti. Neist ühe toimumise ajal oli ta autoroolis. 1994. aasta 20. aprillil põhjustas ta Tallinn–Tartu maantee 130. kilomeetril Põltsamaa ristmikul liiklusõnnetuse, milles üks inimene sai surma. Politsei algatas kriminaalasja, kuid see lõpetati kuriteokoosseisu puudumise tõttu. Klas ise väitis: "Mul kadus pilt eest ära verevarustushäirete tõttu."
Eri Klas suri 26. veebruaril 2016 raske haiguse tõttu.
Geraniool

Geraniool (IUPACi nimetusega 3,7-dimetüül-2,6-oktadien-1-ool, molekulvalemiga C₁₀H₁₈O) on terpenoidide klassi kuuluv alkohol. Keemilise olemuse järgi on geraniool allüülne alkohol. Seda nimetust kasutatakse E-isomeeri kohta. Tema Z-isomeeri nimetatakse nerooliks.
СН₃–С(СН₃)=СН–СH₂–CH₂–С(СН₃)=СН–СH₂–OH
Geraniool on roosi lõhnaga nõrgalt kollakas õli. Looduses leidub seda paljudest taimedest saadud eeterlikes õlides, näiteks koriandri õlis.
Geraniooli kasutatakse parfümeerias lõhnakompositsioonides ja orgaanilises sünteesis. Geraniooli keemilise sünteesi skeemid on komplitseeritud ja saagised väikesed (näiteks saamine isopreeni telomerisatsiooniproduktidest).
Keemiliste reaktsioonide käigus moodustuvad tihti ka geraniooli isomeerid, nagu allüülne isomeer linalool:
СН₃–С(СН₃)=СН–СH₂–CH₂–С(СН₃)(OH)СН=СH₂ ja tsükliline isomeer α-terpinool.
Nimetatuid leidub samuti looduslikes eeterlikes õlides.
Aa jõgi (Prantsusmaa)

Aa on jõgi Prantsusmaal, mis jääb kogu ulatuses Prantsusmaa pinnale ning suubub Põhjamerre.
Aa jõe pikkus on 89 km (55,7 km ulatuses voolab vabalt ja 33 km ulatuses on kanaliseeritud). Valgala on 1215 km².
Keskmine vooluhulk on 10 m³/s.
Ta voolab põhiliselt Pas-de-Calais' departemangu territooriumil. Jõgi saab alguse 200 m kõrgustelt küngastelt umbes 120 m kõrguselt merepinnast Bourthesi vallas (lähte geograafilised koordinaadid 50°36′41" N, 01°55′54" E), voolab põhiliselt kirde suunas ja läbib Saint-Omeri linna ning pöördub kirdesse. Sealtmaalt muutub (29 km ulatuses, kuni Arquesini) laevatatavaks. Seal on ta hiigellüüsi kaudu seotud Neufossé kanaliga. Lüüs võimaldab ületada 13-meetrise kõrguste vahe. Kuni 1967. aastani oli lüüsi asemel Les Fontinettesi laevatõstuk.
24 km ulatuses on Aa jõgi Pas-de Calais' ja Nordi departemangu piiriks, kusjuures vasak kallas jääb Pas-de-Calais' departemangu ja parem kallas jääb Nordi departemangu.
Saint-Omerist allpool on Aa jõgi kanaliseeritud ning läbib endise soo, mis on tammide võrgustikuga muudetud väga viljakandvaks, kuigi alati niiskeks oruks. Seal on ta osa Dunkerque'i-Escaut' suurlaevateest. Jõgi on ühendatud La Colme'i kanaliga, Calais' kanaliga ja Bourbourgi kanaliga.
Aa jõgi suubub merre Gravelinesi linnast kirdes. Suudme geograafilised koordinaadid on 51°00′21″ N, 02°06′17″ E.
Aa jõkke suubuvad paremalt Moerelak ning vasakult Bléquin, Houlle ja Oye.
Jõe ääres asuvad Bourthes, Verchocq, Fauquembergues, Wavrans-sur-l'Aa, Lumbres, Esquerdes, Hallines, Wizernes, Blendecques, Arques, Saint-Omer, Watten, Holque, Gravelines ja Grand-Fort-Philippe.