Tallinna teletorn

Tallinna teletorni konstruktsioonierisused

Tallinna teletorni ehitusel osales 32 ehitusettevõtet. Teletorni projekti loojad olid Sideministeeriumi Riikliku Projekteerimisinstituudi spetsialistid Moskvas. Projekti peainsener oli Jevgeni Ignatov, peakonstruktor Vladimir Obõdov, arhitektid Juri Sinis ja David Baziladze.
Projekteerijatel oli kaks ülesannet, neil tuli valida teletorni konstruktsioon ja ehituskoht. Konstruktsiooniks valiti vabalt toetuv raudbetoonist alus koos terasest antenniosaga, üldkõrgusega 314 m. Raudbetoonist televisioonitorni sisemusse saab paigaldada kõik seadmed, ehitada vaateplatvormi koos restoraniga, kuhu võib tõusta tornis oleva kiirliftiga. Ideaaltingimustes võimaldab torni kõrgus edastada kvaliteetset raadio- ja televisiooniprogrammi 90 km raadiuses.
Koha valikul pidi arvestama kaugusega linna tihedasti asustatud elurajoonidest, et tagada saadete kvaliteetset vastuvõttu. Silmas peeti veel pinnasegeoloogiat, kaugust lennujaamast ja Tallinna siluetti. Teletorn otsustati ehitada kesklinnast 8 km kaugusele puhketsooni, botaanikaaia ja motoklubi lähedusse. Koha kõrgus on 23 m üle merepinna. Teletorn paistab üle ümbritseva maastiku. Torn on nähtav nii merelt kui ka linnast.
Konstruktsioonilt koosneb torn kolmest osast: vundamendist, 190 m kõrgusest raudbetoontüvest ja 124 m kõrgusest terasantennist. 150–182 m vahel asub torni ülaehitis, mille läbimõõt on 38 m. Seal asuvad vaateplatvorm, restoran ja kommertsraadiote aparaadiruum. All tornitüve ümber asub kahekorruseline alumine ehitis, mille läbimõõt on samuti 38 m. Seal asuvad tehnika- ja abiteenistusruumid.
Torni raudbetoonist vundamendiplaat, mille läbimõõt on 38 m ja paksus 2,5 m, asub 8,5 m sügavusel. Sellele plaadile toetub raudbetoonist tornitüvi, mille läbimõõt jalami juures on 15,2 m, 180 m kõrgusel 8,2 m. Tüve seina paksus on all 50 cm, üleval 35 cm, ja seda põhjusel, et torn püsiks stabiilne ka tugevate tormide puhul. Kuni 1967. aastani olid kõik Eesti kõrghooned projekteeritud nii, et peaksid vastu teise tuuletugevusrajooni tuulejõule, kuid võttes arvesse 1967. aasta tormi, mil tuule kiirus ulatus 42 m/sek, arvestati torni projekteerimisel neljanda tuuletugevusrajooniga.
Torni kogumass on üle 20 000 tonni. Torni raskuskese asub tornitüve jalami juures ja seepärast ei saaks ta ümber kukkuda isegi siis, kui vundamendiplaat asuks maapinnal.
Peatöövõtja oli Tallinna Ehitustrust, alltöövõtjad Raudbetoontoodete Ehitustrust, Trust Metallkonstruktsioonid, Trust Raadioehitus. Tellija oli Eesti NSV Sideministeeriumi Teletorni Ehituse Direktsioon, mille eesotsas oli direktor Vootele Tõsine.

Konverentsikeskus

Torni all on kahekorruseline hoone seadmetele, vestibüülidele ja konverentsikeskusele.

Vaateplatvorm ja restoran

Vaateplatvorm ja restoran asuvad teletorni 21. ja 22. korrusel, 170 meetri kõrgusel. Tornis on kaks lifti, mis liiguvad kiirusega 3,5 meetrit sekundis ning jõuavad üles 49 sekundiga. Kohvik-restoran on Põhja-Euroopa kõrgeim avatud vaateplatvormiga restoran. Teletorni 21. korrusel on panoraamvaatega püsinäituse saal. Ilusa ilmaga näeb sealt 50 kilomeetri kaugusele. Korrusel on üles seatud 22 puutetundlike ekraanidega robotit, mille abil võivad külastajad tutvuda Eesti saavutustega, mis on tunnustust leidnud kogu maailmas. Vaateplatvormil on ridamisi klaasiga kaetud allavaatamise kohti, kuhu nõrganärvilistel ei soovitata astuda. 21. ja 22. korrusel on Eestis esimest korda kasutatud udusprinklersüsteemi, mis tulekahju korral tekitab ruumis tuld kustutava udu.