Väline kõvaketas

Välise kõvaketta ajalugu

Esimesed välised kõvakettad tegid debüüdi 1950. aastate lõpul. Neil oli 5 MB vaba mälu ning nad käisid kaasas esimeste kommertslike IBMi süsteemidega. Paari aastakümne jooksul ei muutunud selles turuosas eriti midagi, sest PC oli veel leiutamata ning arvuti kasutus oli suunatud kommertslikele eesmärkidele. Peaaegu 30 aastat pärast välise kõvaketta debüüti tõi IBM avalikkuse ette 5 GB ketta. See seadeldis oli külmkapisuurune ning järelturul oli tema hinnaks 40 000 USA dollarit. Väliste kõvaketaste kuju arendamine ja muutumine peatus juba 1980ndatel seoses IDE-tehnoloogia kujunemise ja standardimisega. Suured muutused hakkasid toimuma pärast 1998. aastat, kui levima hakkas uus, USB-tehnoloogia. Tegemist oli revolutsioonilise tehnoloogiaga, mis lubas erinevatel seadmetel ühenduda arvutiga kasutades sama kasutajaliidest. Koos efektiivsemate energiaallikate ning paremate jahutussüsteemidega kahanes ka väliste kõvaketaste füüsiline suurus. Kõige pealt jõudsid inimesteni välised kõvakettad, mis olid mõeldud laual hoidmiseks. Varsti tulid turule ka transportimiseks mõeldud välised kõvakettad.

MTBF ja kasutusaeg

MTBF – keskmine tõrgeteta tööaeg (mean time between failures) on kõvaketastel vahemikus 200 000 – 500 000 tundi. See ei ole kõvaketta või ükskõik mis teise aparaadi keskmine kasutusaeg. Kui MTBF on nt 200 000 tundi, siis näitab see seda, et kui on 200 000 kõvaketast, siis iga tund läheb keskmiselt katki 1 kõvaketas. See arv on saadud katsetuste ning arvutuste tulemusena ning selle järgi võib otsustada, et kõvakettad on üsna töökindlad, kuid seda vaid ideaaltingimustes. Kõvakettad on suhteliselt raputus- ja löögitundlikud ning kardavad kuumust, vett, painutamist, tolmu ja magnetvälja. Kõvaketaste optimaalne kasutusaeg on ligikaudu 5 aastat.

Miks väline kõvaketas?

Põhjuseid, miks väliseid kõvakettaid kasutatakse arvutisiseste kõrval, on mitmeid. Regulaarne internetiühendus muudab arvutid kaitsetumaks potentsiaalsetele ohtudele nagu Trooja hobused, viirused või pahavara. Järjest raskemaks on muutunud kaitse sellistele ohtudele ning täieliku kaitset pole ka juhul, kui kasutusel on tulemüürid, viirustõrjeprogrammid ning pahavara eemaldajad. Peale internetist lähtuvate ohtude seisneb oht ka selles, et ühe arvuti kasutajaid on enamasti mitu. See tekitab suurema riski dokumentide kaoks või muudeks ebameeldivusteks. Multimeedia, nagu muusika, filmid, pildid ja DVDd, võtab palju kõvakettaruumi ning suuremat osa tõenäoliselt kasutaja väga aktiivselt ei kasuta, mistõttu võib tekkida kõvakettal ruumipuudus, mis omakorda muudab arvuti aeglaseks. Arvutipõhise virtuaalvara üheks põhiliseks miinuseks on, et koos kõvaketta rikkega kaob suure tõenäosusega kogu kogutud vara. Kõigile eelnevatele probleemidele ning mitmetele muudele vajadustele on üks lihtne lahendus: väline kõvaketas. Väline kõvaketas pole tavaliselt otseühenduses internetiga ning viirused jm pahavara satub sinna juhul kui kasutaja selle ise sinna tõstab. Juhul kui iga kasutaja hoiab oma faile või varukoopiaid isiklikul kõvakettal on teise arvutikasutaja ning arvuti vead välistatud. Ruumipuudus arvuti kõvakettal on levinud probleem ning miski pole parem kui rohkem vaba ruumi.

Väliste kõvaketaste turg Eestis 2011. aastal

Andmed on võetud veebikeskkonnast http://www.hinnavaatlus.ee ning muutuvad kiiresti, siin on esitatud 2011. aasta novembri seis.
Odavaimate väliste kõvaketaste hinnad algavad 50 eurost ning kallimate omad lõpevad 1325 euro juures. Peamisteks kettaruumi suurusteks on 320 GB, 500 GB, 640 GB, 750 GB, 1 TB, 1,5 TB ja 2 TB. 50–60 euro vahemikku jäävad ketaste suurused on 320–500 GB. Odavaim 1 TB väline kõvaketas jääb 60–70 euro vahele. Odavaim 2 TB ketas jääb 90 euro kanti. Suurima kettaruumiga ostetavatel välistel kõvaketastel on 6 TB vaba ruumi ning need maksavad vähem kui 500 eurot.

Tulevik

Tulevikus on oodata, et välised kõvakettad võtavad koduses arvutikasutuses üha kesksemat rolli. Seadmete suuruste kahanemisega ning tahvelarvutite üha suurema populaarsusega läheb vaja väliseid kettaid informatsiooni (andmete) hoiustamiseks. Säilima peab ka kiire juurdepääs talletatud infole ning võimalus teha seadmetes olevatest andmekogudest varukoopiaid. Seda kõike pakuvad kõige turvalisemalt välised kõvakettad.