Narva lahing (1918)

Olukord rindel

28. oktoobril 1918 algasid Saksa sõjalaevastikus rahutused, mis 3. novembril paisusid revolutsiooniks (Novembrirevolutsioon). 9. novembril loobus keiser Wilhelm II troonist. 11. novembril kirjutasid Antandi ja Saksamaa esindajad alla Compiegne'i vaherahule, mis lõpetas 4 aastat 3 kuud ja 13 päeva kestnud sõja. 15. novembril läks Narvas võim Saksa soldatite nõukogu – Soldatenrati kätte.

Eellugu

Esimese katse Narvat vallutada pani Punaarmee toime juba 22. novembril 1918, 
 
„,,PoliitiIine olukord nõuab, et meie väed kohe vallutaksid Narva ja Pihkva. Saabunud teadetel on sakslased evakueerumas, kuid samal ajal organiseeritakse valgekaartlaste salku. Narva on tugevasti kindlustatud. On olemas traattõkked elektrivooluga. Positsioonidel seisavad neli patareid, helgiviskajad ja kuulipildujad. 
Kästakse:
1. Jamburgi salk: 46. kütipolk, Viljandi eesti polk, meremeeste salk, 2 patareid, 2 eskadroni, 2 soomusautot – kokku 2200 meest – ja
2. Oudova salk: 3 roodu – 520 meest – 22. novembril kell 0500 üle piiri minna. Narva ära võtta ja eelväe osad asetada Narva-Jõesuu, Utria, Auvere jaama, Kulgu joonele.
3. Reserv: 54. polk, 47. polk (I pataljon), soomusrong, 2 eskadroni – kokku 685 meest – jääda Jamburgi ja olla täieliselt lahinguvalmis.
Peale Narva võtmist suurtükiväge mitte Narva linna sisse viia, vaid sisse võtta positsioonid Narva jõe idakaldal Jamburgi salga ülema näpunäidete järgi."
21. november 1918“
 – Johannes Käspert "Proletaarne revolutsioon Eestis" 1928, nr 6 lk 10.

Lahingu käik

Pärast 22. novembri lahingut arvestas 405. Saksa Landwehri rügemendi ülem punaarmeelaste uue pealetungi võimalusega ning asetati alaline Saksa vaatluspost Narva kindluse Hermani torni, kuna lennukite abil tehti pidevat luuret Narva-Jamburgi ja Oudova maanteede suunas.
27. novembril pärast lõunat tutvustas eesliinil seisva 405. Saksa Landwehri rügemendi 2. kompanii ülem eesti ohvitsere kaitsesüsteemiga Jaanilinna ees. Õpetati eesti ohvitsere käsitama sakslased poolt samal päeval üle antud kuulipildujad ja miinipildujad. Õhtul pandi saksa vahipostide kõrvale välja ka eesti vahipostid. 27. novembril Saksa väeosad said käsu olla valmis Narvast lahkuma kahe tunni jooksul pärast käsu saabumiat. Sakslased pidid jätma Narva järelkaitseosad, kuni Narva rajoonist on lahkunud kõik Saksa väed ja asutised.
Parema tiiva kindlustamiseks saadeti sama päeva õhtul kell 21.00 Kulgu rajooni 4. jalaväepolgu II pataljoni ülem koos 80 mehega ja ühe raskekuulipildujaga. Salga ülesandeks oli valvata ja kaitsta Narva jõe kallast Kulgust kuni Piimaninani (Narva jõe käär 4 kilomeetrit Kulgust lõuna pool, Plüssa suudme vastas). Kokku Narva jõe joonel: eestlasi – 1000 meest 7 kuulipildujaga ja ilma suurtükkideta, sakslasi – umbes 1800 meest 63 kuulipildujaga, 12 miinipildujaga ja 8 suurtükiga.
Narva kaitseks oli ehitatud Narva jõe idakaldale kaitsepositsioon, mille ankruks oli Keldrimäe. Selle ette ehitati kaitsekraave ja punkreid, ning vooluga laetud traattõke, mis kaitses Narvat laia kaarena 5 km ulatuses.
Narvas oli 1918. aasta novembriks formeeritud üks Eesti väeosa, 4. jalaväepolk, koosseisus 350 relvastatud Virumaa meest, aga rindel püsis veel kaks juhatust, eestlaste ja sakslaste oma.
Alates 26. novembrist võttis eesti väeosa mehed järk-järgult üle sakslaste Keldrimäe positsioonid. Keldrimäe kaitsjatele tungis Peterburi maanteed pidi peale 2800 punaväelast.

Keldrimäe lahing

Lahing, milles figureerib Keldrimäe seljandik esimese lahingupaigana Vabadussõjas, arenes ägedaks 28. novembri hommikul pärast pikka vene kahurituld, kell 5.30 avasid Punaarmee suurtükid Narva pihta ägeda suurtükitule, tulistamise objektideks olid Narva linn, Jaanilinn, surnuaed Keldrimäel ja Keldrimägi. Patareid tulistasid Žoržino (Novaja) ja Zaretšje külade suunast (Jamburgi kivitee rajoonis). Suurtükitule tulemusel süttisid Jaanilinnas mõned majad, suurtükituli on sihitud peaasjalikult linnale, kuna kaevikud Jaanilinna idaserval jäivad tulest puutumata. Kell 6.30 ilmus silmapiirile vaenlase jalavägi. Ahelikud lähenevad linnale peamiselt Jamburgi kivitee suunas, mõlemal pool kiviteed. Raudtee juures venelaste jalaväeosad ilmuvad metsatuka lääneservale, mis Jaanilinnast ligi 1200 meetrit idas, kuid jalaväe kallaletung löödi kella 8-ks kuulipilduja- ja suurtükitulega tagasi, pärastlõunaks olid tagasi löödud kõik enamlaste rünnakud Keldrimäele. Siis alustasid Saksa väeüksused tagasitõmbumist Keldrimäe kaevikutest. Ka eestlastele anti korraldus taganeda. Sakslased õhkisid jõe sillad kell 15.30. Keldrimäe oli täitnud oma rolli.