google/wiki40b huggingface dataset:
Marcus Hildebrandt

Marcus Hildebrandt, täisnimega Ernst Marcus Hildebrandt, (sündinud 31. detsembril 1969 Goslaris Saksamaal) on Eesti pedagoog, Hugo Treffneri gümnaasiumi inglise ja ladina keele õpetaja, ning vabakutseline tõlkija.
Hildebrandt kaitses aastal 1994 Texase Ülikoolis Austinis inglise keele ja lingvistika bakalaureusekraadi summa cum laude. Lisaks on ta õppinud Göttingeni ülikoolis inglise filoloogiat ja ladina keelt ning lõpetanud õpingud aastal 1997.
Aastatel 1998 kuni 2000 läbis Hildebrandt õpetajakoolitust Tübingenis Saksamaal.
Aastal 2000 tuli Hildebrandt Saksa valitsuse toel Eestisse tutvustama saksa kultuuri ja õpetama saksa keelt Tartu Raatuse Gümnaasiumis, kus töötas kuni aastani 2006. Pärast seda õpetas ta ühe aasta Tartu Kivilinna Gümnaasiumis saksa keelt ning 2008. aastast töötab Hildebrandt Tartu Hugo Treffneri Gümnaasiumis inglise ja ladina keele õpetajana. Aastal 2015 valiti ta Hugo Treffneri gümnaasiumi aasta õpetajaks. Aastal 2016 oli Hildebrandt "Eestimaa õpib ja tänab" Tartu linna aasta gümnaasiumiõpetaja kandidaat.
Hildebrandt on kirjutanud haridusteemalisi artikleid ajalehtedes Postimees ja Õpetajate Leht.
Burjaadid

Burjaadid on mongoli rahvas Venemaal Lõuna-Siberis, Mongoolia põhjaosas ja Hiinas. Kõnelevad burjaadi keelt, Venemaal elavad burjaadid räägivad ka vene keelt. Burjaatide üldarv on ligikaudu 620 000. Venemaal elas 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 461 389 burjaati. Nendes elas Burjaatia Vabariigis 286 839 (30,0% elanikkonnast), Irkutski oblastis 77 667, Taga-Baikali krais 73 941 ja Sahha Vabariigis 7011. Mongoolias elas 2010. aastal 45 087 burjaati. Hiinas on burjaatide arvuks 40 980.
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 20 burjaati, neist Tallinnas 12.
Kuni 18. sajandini oli burjaadid karjakasvatajad, hiljem hakkasid üha enam tegelema ka põllumajandusega. Vene riigi koosseisu liideti burjaatide asualad 17. sajandi lõpul. Lääneburjaatide ja idaburjaatide vahel on olulised kultuurilised erinevused. Idaburjaatide hulgas levis 17. ja 18. sajandil laialdaselt budism. Lääneburjaatide seas ei ole budism olnud kunagi levinud, nad on allunud tugevamale vene kultuuri mõjule. Lääneburjaadid võtsid küll ametlikult vastu õigeusu, kuid tegelikult säilis šamanistlik usund nende seas kuni 20. sajandi alguseni.
Seismomeeter

Seismomeeter on seade, millega mõõdetakse seismilisi laineid.
Seismomeetreid kasutatakse maavärinate tugevuse ja asukoha määramiseks ning Maa siseehituse uurimiseks.
Peasalat

Peasalat (Lactuca sativa var. capitata) on korvõieliste sugukonda ja salati perekonda kuuluva üheaastase köögivilja aedsalati teisend.
Folia Cryptogamica Estonica

Folia Cryptogamica Estonica on Tartu Ülikooli ja Eesti Looduseuurijate Seltsi poolt Eestis väljaantav teadusajakiri.
Ajakirjas avaldatakse ingliskeelseid artikleid mükoloogia, lihhenoloogia, brüoloogia ja algoloogia alal.
Ajakirja peatoimetaja on Andres Saag.
Christopher Paolini

Christopher Paolini (sündinud 17. novembril 1983 Los Angeleses) on USA kirjanik.
Ta on kirjutanud lastele mõeldud ulmeromaanisarja "Pärand", mida on kõrvutatud J. R. R. Tolkieni triloogiaga "Sõrmuste isand".
Sarja esimese raamatu "Eragon" kirjutas ta 15-aastaselt. Raamat ilmus algul tema vanemate kirjastatuna 2002. aastal. 2003. aastal ilmus suurkirjastuse Alfred A. Knopf poolt välja antuna raamatu uus trükk; toimetamise käigus vähenes selle maht ligi saja lehekülje võrra. Raamatule telliti ka uus kujundus lasteraamatute illustraator Jude Palencarilt, kelle järgi on raamatus nime saanud Palancari org. "Eragon" on tõlgitud mitmekümnesse keelde, sealhulgas eesti keelde. Raamatu järgi on valminud ka samanimeline film, mis linastus 2006. aasta detsembris.
Weiko Saawa Film

OÜ Weiko Saawa Film on Eesti filmiettevõte, mis toodab dokumentaalfilme. Ettevõtte asutas 1992 Mark Soosaar.
Termokarst

Termokarst ehk pseudokarst ehk glatsiokarst ehk ebakarst on igikeltsa laigutine sulamine, mille tagajärjeks on negatiivsete pinnavormide (alasside) kujunemine.
Termokarsti olemus seisneb selles, et pinnase all olev jää sulab aegamööda ning selle kohal olev pinnas vajub tekkinud tühimikku, moodustades negatiivse pinnavormi.
Termokarstil ei ole mingit pistmist karstinähtuse ehk kivimite lahustumisega, sellest ka nimetus pseudokarst. Karstiga on seda nähtust seostatud sellepärast, et termokarsti poolt jäetud pinnavormid sarnanevad karsti langatuslehtritega.
Termokarst oli mandrijää taandumise järel tavaline nähtus ka Eesti alal, sest mandrijääst jäi maha palju irdjää panku, mis pinnakatte all aeglaselt sulasid.
Termokarsti nõgudesse kujunevad tihti termokarstijärved.
Rogaini maailmameistrivõistlused

Rogaini maailmameistrivõistlused on Rahvusvahelise Rogainiföderatsiooni (IRF) tiitlivõistlused rogaini maailmameistrite selgitamiseks. 
Võistluse kontrollaeg on 24 tundi. Võistlus on võistkondlik, võistkonnas võib olla 2 või 3 liiget. Eesmärk on koguda kontrollaja jooksul võimalikult palju punkte maastikule paigutatud kontrollpunktide läbimisest. Kontrollpunkte võib läbida vabalt valitud järjestuses. 
Tulemusi arvestatakse ja maailmameistri tiitel selgitatakse välja kolmes põhiklassis mees-, nais- ja segavõistkondadele. Lisaks kolmele põhiklassile on eraldi võistlusklassid juunioridele (kuni 23-aastased), veteranidele (40-aastased ja vanemad), superveteranidele (55-aastased ja vanemad) ja ultraveteranidele (65-aastased ja vanemad). Vaatamata eraldi võistlusklassidele võistlevad kõik võistkonnad samal rajal.
Rogaini MMi korraldamise õigused annab IRFi nõukogu oma otsusega IRFi liikmesriigi korraldusrühmale. Rogaini MM toimus varem üle aasta. Alates 2012 korraldatakse rogaini MMi igal aastal.
Natt och Dag

Natt och Dag (rootsi keeles 'Öö ja Päev') on Östergötlandi maakonnast pärit Rootsi aadlisuguvõsa. See on vanim tänaseni säilinud Rootsi aadlisuguvõsa. Selle olemasolu on dokumentaalselt teada 1280. aastast.
1625 immatrikuleeriti Rootsi rüütelkonda (Nr.13).
31. detsembril 2006 oli 55 inimesel Rootsis perekonnanimi Natt och Dag.
Paul I

Noorus

Pauli sündimise ajal valitses Venemaad keisrinna Jelizaveta Petrovna, Peeter I ja Katariina I lastetu keskmine tütar. Ta võttis Pauli kohe pärast sündimist enda juurde. Ema Jekaterina Aleksejevna nägi last alles kaheksandal päeval, ja sedagi vaid korraks. Keisrinna Jelizaveta ei usaldanud last kellelegi, isegi mitte emale. Nii kasvaski Paul eraldatuna vanematest. Pärast Pauli kuueaastaseks saamist määras keisrinna Jelizaveta Petrovna Pauli kasvatajaks Nikita Panini, kes oli olnud Venemaa saadik Taanis (1747) ja Rootsis (1748–1760) ning Jelizaveta Petrovna hinnangul erudeeritud ning euroopaliku mõttelaadiga. 
Sõjalistes harjutustes ning taktikas oli Pauli eeskujuks tolleaegse Euroopa eesrindlikem Preisi armee ja Preisi kuningriigi valitseja Friedrich II.
Paul oli oma emaga pidevas opositsioonis ja süüdistas teda oma isa Peeter III surmas. Vastasseis Katariinaga tekitas talle endale palju vastaseid, sest Katariina poliitika oli Venemaad tunduvalt tugevdanud ja teinud sellest euroopaliku suurriigi. Paulile aga olid tähtsamad põhimõtted kui pragmaatiline reaalpoliitika.

Paul I Venemaa keisrina

Katariina suri 1796. aasta 4. novembril. Paul krooniti keisriks 1797. aasta 5. aprillil. 42-aastane Paul alustas võimule saades kohe radikaalseid ümberkorraldusi. Ta taastas Peeter I poolt muudetud Venemaa troonipärimisõiguse: trooni pidi pärima valitseja järglane meesliinis, naisliini esindaja aga vaid meesliini katkemisel. See seadus jäi jõusse 1917. aastani. Teise seadusega piiras Paul teoorjust: talupoegadele kohustuslikku tasuta mõisategu piirati kolme päevaga nädalas.

Sisepoliitika

Aastatel 1796–1799 omas riigivalitsemises suurt mõjuvõimu favoriit Aleksei Andrejevitš Araktšejev (Алексей Андреевич Аракчеев).

Riigipööre ja surm

Vandenõu organiseerisid Peterburi sõjakuberner Peter Ludwig von der Pahlen ja viitsekantsler krahv Nikita Petrovitš Panin Pauli poja Aleksandri teadmisel ja heakskiidul.

Paul I ja Eesti

Eesti ajalukku on Paul läinud asehalduskorra kaotaja ja Balti erikorra taastajana. Tema valitsemisajal ajal hakati Läänemere provintsidest ka nekruteid võtma.
Jõhvi balletifestival

Jõhvi balletifestival on alates 2008. aastast Jõhvi kontserdimajas toimuv festival, mille eesmärgiks on arendada Eesti balletiharidust, propageerida maailmatasemel tantsukunsti Ida-Virumaal ning tutvustada Eestist pärit tantsijaid, kes on saavutanud tuntuse Euroopa lavadel.

XII Jõhvi balletifestival

12. Jõhvi balletifestival toimub 27. aprillist 5. maini 2019. Festivali peaesinejad on Balletto di Milano (Itaalia) ja Eesti Rahvusballett.
Minia

Minia on poja naine.
Minia on 2. astme hõimlane.
Raadio teel juhitavad paadimudelid

Raadio teel juhitavad paadimudelid

Raadio teel juhitavaid paadimudeleid on väga erinevaid. Võisteldakse erinevates kategooriates ja erinevat tüüpi võistlustel.

Kestvussõit

Eesmärk on läbida etteantud aja jooksul võimalikult palju ringe. Eelsõitude kestus 10 minutit, poolfinaal 15 minutit ja finaalsõit kestab 30 minutit.
Rada on välisgabariitidelt ristküliku kujuga (pikkus 60–100 m ja laius 25–50 m). Tagumisel pikemal sirgel on kasutusel parempööre (raja ristküliku sees. Seega on kokku 5 pöördetähist. Rada ei tohi olla lähemal rannale kui 25 meetrit. Kogu raja ulatuses peab väljapoole jääma 15 m laiune vaba ala. Ringil sõidetakse vastupäeva.
Maksimaalne võistlejate arv ühes sõidus on 12 ja minimaalne 3. Kui võistlejaid on vähem kui 12, eelsõite ei sõideta. Eelsõitude korral on igal võistlejal kolm katset (sõitu).

Võidusõit startidega

Ühte starti lubatakse korraga maksimaalselt 8 võistlejat. Igas stardis sõidetakse 6 ringi. Iga stardi paremad saavad punkte UIM punktitabeli alusel. Katkestanud võistleja saab 25 punkti ja mittestartinud punkte ei saa.
Ring tähistatakse kuue poiga, kummaski ringi otsas on kolm poid. Ristküliku määratlevad neli poid asetatakse rajale nii, et pikem külg on 100 m ja lühem 20 m. Ristküliku otsa asetatakse kolmas pöördepoi nii, et see satub 10 m raadiusega ringile ristkülikust väljaspool. Vaba ruum väljaspool ringi peab olema vähemalt 40 meetrit, stardikaldast 20 meetrit. Ringil sõidetakse päripäeva.
Kvalifikatsioonisõite peab võistlejal olema vähemalt kolm. Finaalsõidus on minimaalselt kolm starti. Kui võistlejaid on vähem kui 8, siis eelsõite ei sõideta.
Lanvin

Lanvin on Prantsuse päritolu moemaja, mille asutas 1889. aastal Jeanne Lanvin. Tegemist on vanima seni tegutseva moemajaga.

Ajalugu

Jeanne Lanvini kuulsus moeloojana algas sellest, et ta valmistas oma tütrele rõivaid, mis köitsid terve rea jõukate inimeste pilke ning kes soovisid sarnaseid esemaid ka oma lastele. Peagi valmistas Lanvin kleite täiskasvanutele ning tema Pariisis, rue du Faubourg Saint-Honoré tänaval avatud butiigi klientidering hõlmas paljusid Euroopa kuulsusi. 1909. aastal liitus Jeanne Lanvin eraklientidele rõivaid valmistavaid disainereid ühendava Syndicate de la Couture'iga.
1920. aastatel avas Lanvin kodusisustust, meesterõivaid, karusnahka ja pesu müüvaid poode, kuid kõige olulisemaks edasiarenduseks oli Lanvin Parfums SA loomine 1924. aastal. 1927. aastal jõudis turule firma tunnuslõhn Arpège.
1920. ja 1930. aastatel said Jeanne Lanvini oskusliku tegevuse läbi firma tunnusmärkideks keerukad lõiked, kunstilised tikandid ja pärlkaunistused ning puhtad, heledad, lilledest inspireeritud värvid.
Pärast Jeanne Lanvini surma 1946. aastal pärandus moemaja edasi tema tütrele Marie-Blanche de Polignacile, kes oli ettevõtet alates 1942. aastast juhtinud koos oma nõoga. Et de Polignacil polnud lapsi, sai tema surma järel 1958. aastal Lanvini omanikuks tema nõbu Yves Lanvin.
1989. aastal ostis firma aktsiad Suurbritannia päritolu Midland Bank, misjärel on Lanvin liikunud käest-kätte. 1990. aasta veebruaris müüs Midland Bank Lanvini Vuittoni pere omanduses olevale korporatsioonile Orcofi. Viimaselt ostis 50% Lanvini aktsiatest 1994. aastal L’Oréal, kasvatades aasta hiljem oma osaluse 66%-le ja saavutades 1996. aastal täieliku kontrolli Lanvini moemaja üle. L’Oréali kaubamärgi omanduses olevat moemaja on juhtinud terve rida Prantsuse moetööstuses tuntud tegevjuhte.
Augustis 2001 võttis Lanvini üle investoritegrupp Hermonie S.A., mida juhtis Taiwani meediamagnaat Shaw-Lan Wang. Sama aasta oktoobris määrati Lanvini kunstidirektoriks Alber Elbaz, kelle vastutusalasse jäävad kõik ettevõtte loomesektorid. 2006. aastal töötas Elbaz välja moemaja uue tunnuskujunduse, kasutades meelespealille värvi, mis oli Jeanne Lanvini lemmikvärv.

Kauplused

Lanvini butiigid asuvad Ammanis, Ankaras, Ateenas, Bal Harbouris, Beirutis, Casablancas, Dalianis, Dohas, Dubais, Jekaterinburgis, Forte dei Marmis, Genfis, Hongkongis, Jakartas, Jiddah’s, Kaohsiungis, Kuala Lumpuris, Las Vegases, Londonis, Manamas, Marbellas, Moskvas, Monte Carlos, New Yorgis, Pariisis, Samaras, Saint Tropez’s, Salmiyas, Shanghais, Singapuris, Taipeis ja Tōkyōs.
Kaubamajadest on Lanvini suurim klient Barneys New Yorgis.

Koostöö H&M-iga

Septembris 2010 teatas H&M, et 2010. aasta talvekollektsiooni valmimisel tehakse koostööd Lanviniga. Fotod kollektsioonist avaldati 4. novembril 2010 ning müüki tuli see umbes 200 H&M-i kaupluses üle maailma 23. novembril 2010.
Axel Oxenstierna

Krahv Axel Oxenstierna af Södermöre (16. juuni 1583 Fånö mõis, Uppland – 28. august 1654 Stockholm) oli Rootsi riigitegelane.

Elulugu

Sündis vabahärra Gustaf Gabrielsson Oxenstierna (1551–1597) ja Barbro Axelsdotter Bielke (1556–1624) pojana. Tema isa oli aastatel 1585–1588 Tallinna ja Eestimaa asehaldur ja noorem vend, Tallinnas sündinud vabahärra Gabriel Gustafsson Oxenstierna (1587–1640), Rootsi riigidrots aastatel 1634–1640.
Ta oli Gustav II Adolfi lähim sõber ja peale viimase surma valitses kuninganna Kristiina (1626–1689) nooruse tõttu riigikantslerina eestkostevalitsuse eesotsas olles aastatel 1632-1644 Rootsi riiki. Tema algatusel kavandas Rootsi Riiginõukogu 1640 Narva muutmist riigi teiseks pealinnaks, kus kuningas resideeriks igal neljandal aastal.
19.novembril 1645 sai ta Smålandis asunud Södermöre krahvkonna krahviks ja immatrikuleeriti 1647. aastal krahvisuguvõsana nr. 4 Oxenstierna af Södermöre Rootsi rüütelkonda. 
Ta on maetud perekonna hauakambrisse (rootsi Oxenstiernska gravvalvet) Jäderi kirikus (rootsi Jäders kyrka) Södermanlandis.

Mõisad

Lisaks Smålandis asunud Södermöre krahvkonna oli ta 1614 aastast Kimito (Kemiö) ja 1619 aastast Nynäse (Nousiaineni Nyynäinen) vabahärra Soomes, ning ka Fiholmi ja Tidö härra Rootsis. 
Eestimaal kuulus talle teiste hulgas Läänemaal Lihula linnuseläänis asunud ja 1597. aastal isalt päritud Vanamõisa (Wannamois) mõis, Martna kihelkonnas Suure-Lähtru mõis (Lechtigall), Virumaal Vohnja (Fonal), Vatku (Watküll) mõis. ja Püssi ja Roela mõisad.
Tartumaal Otepää kihelkonnas 1625 aastast Otepää (Odenpäh) ja Kambja kihelkonnas 1630 aastast Prangli ("Alt"-Wrangelshof) mõis, kuid vahetas need 1636 aastal Herman Wrangeli Valgamaal Ēvele kihelkonnas (saksa k. Kirchspiel Wohlfahrt) asunud Ēvele mõisa ("Alt"-Wohlfahrt) vastu.
Liivimaa Läti alal Vidzemes kuulusid talle (nimi läti keeles Aksels Ūksenšerna): Valgamaal lisaks Ēvele mõisale ("Alt"-Wohlfahrt), ka Trikāta (Trikaten) koos Lipšukalnsi (Lipskaln), Lubu (Lubbenhof), Plāņi (Planhof), Vijciema (Wiezenhof) ja Vecbrenguļi (Alt-Wrangelshof) mõisaga, ning Vecvāle (Alt-Sackenhof) Trikāta kihelkonnas (Kirchspiel Trikaten). Võnnumaal Võnnu linnuselään (Schloß Wenden), Priekuļi (Freudenberg) ja Lenči (Lenzenhof) Võnnu kihelkonnas (Kirchspiel Wenden), ning Bānuži (Kudling) Skujene kihelkonnas (Kirchspiel Schujen). Volmarimaal Valmiermuiža (Wolmarshof) ja Mujāni (Mojahn) Valmiera kihelkonnas (Kirchspiel Wolmar); Breslava (Breslau) Matīši kihelkonnas (Kirchspiel St. Matthiä); Vecate ("Alt"-Ottenhof) Mazsalaca kihelkonnas (Kirchspiel Salisburg); Veļķi (Welkenhof) Rubene kihelkonnas (Kirchspiel Papendorf); Burtnieki lossimõis (Schloß Burtneck) koos Jaunburtnieki (Sternhof) ja Rencēniga (Ranzen) Burtnieki kihelkonnas (Kirchspiel Burtneck).
Carolina Panthers

Carolina Panthers on Ameerika Ühendriikide ameerika jalgpalli liigas NFL osalev meeskond. 
Meeskonna kodulinn on Charlotte ja kodustaadion Bank of America Stadium.
Meeskond mängib konverentsi NFC Lõunadivisjonis koos Atlanta Falconsi, New Orleans Saintsi ja Tampa Bay Buccaneersiga. 
Meeskonna värvid on sinine, must, hõbedane ja valge. Meeskonna logo kujutab sinimusta pantrit.
Carolina Panthers on tulnud NFC meistriks aastatel 2003 ja 2015.
La Quinta

Geograafia

La Quinta asub Riverside'i maakonna keskosas. See piirneb loodes Indian Wellsi ja Palm Deserti linnaga, põhjas Bermuda Dunesi asulaga ning kirdes Indio linnaga. Linnast lõunasse jääb kohaliku omavalitsuseta piirkond. La Quinta põhjaosa läbi maantee California State Route 111.
La Quinta ja selle ümbrus on tuntud Santa Rosa mägede poolest, mis kõrguvad La Quintast läänes ja lõunas.
Kogu Coachella oru piirkond asub väga lähedal San Andrease murrangule.

Kliima

La Quinta kliimat mõjutab ümbritsev pinnamood. Tänu selle asukohale kõrgete mäeahelike vahel ja lõunasse avanevas orus, on linna kliima aasta läbi soe. Talvi peetakse Coachella orus isegi USA lääneosa kõige soojemateks. Valitseb soojade talvede ja kuumade suvedega ariidne kliima. Suvel tõuseb õhutemperatuur sageli üle 40 °C, harva isegi üle 50 °C. Ka öösiti ei lange suvel õhutemperatuur tavaliselt alla 25 °C. Talvekuudel on õhutemperatuur päeval tavaliselt 20–22 °C. Miinuskraade esineb harva. Aastane keskmine sademete hulk võib jääda alla 100 mm.

Ajalugu

19. sajandi lõpul ja 20. sajandi alguses kasutati Coachella orgu peamiselt põllumajandusalana. Maamõõtjad kuulutasid aga liivaluiteid elamiskõlbmatuks, elamumaaks sai toona kasutada ainult Marshall Cove'i kivist pinnast.
1926. aastal rajas Walter Morgan Marshall Cove'i põhjaossa La Quinta Kuurordi (inglk "La Quinta Resort") eraldatud peidupaigaks läheduses paikneva Hollywoodi kuulsuste ja seltskonnategelaste jaoks. Villas paiknes Coachella oru esimene golfiväljak. 1930. aastatel ehitati läbi oru maantee California State Route 111.
Seoses ümbritsevate kõrbelinnade kasvuga arenes La Quinta alates 1980. aastatest samuti märgatavalt. 1. mail 1982 sai La Quinta linnaõigused. Kui 1980. aastal elas linnas veel 3328 inimest, siis 1990. aastal juba üle 11 000.
James Bond

Autod

Raamatutes eelistas Bond tavaliselt Bentleyd. Esimeses kolmes raamatus (Casino Royale, Ela ja lase teistel surra, Kuurakett) oli tema autoks 1930. aasta Bentley 4½ Litre kabriolett, viimases raamatus ostis ta kaardimängus võidetud raha eest 1953. aasta Bentley Mark VI. Raamatus "Kuldsõrm" võeti Bentley kasutusest maha, ning M osakond pakkus talle kas Jaguar 3.4-Litre sedaani või Aston Martin DB Mark III kupeed. Bond valis Aston Martini. Raamatus "Keravälk" ostis Bond Bentley R-Type Continentali, ning raamatus "Tema Majesteedi Salateenistuses" lisas ta sellele ülelaaduri.
Esimeses filmis "Dr. No" Bondil isiklikku autot ei olnud, ta sõitis Jamaical Sunbeam Alpine Series II kabrioletiga, mis oli aga rendiauto. Filmis "Armastusega Venemaalt" on mõned sekundid näidatud Bondi Bentley 3.5-Litre kabrioletti, millel on toona väga haruldase lisana autotelefon. Sarnaselt raamatuga "Kuldsõrm" asendati ka filmis Bondi Bentley Aston Martiniga - filmis sai Bond endale DB5, mis oli toona Aston Martini uusim mudel. Sama autot kasutas ta ka järgmises filmis "Keravälk", hiljem on see olnud ka filmides "Kuldsilm", "Igavene homne", "Casino Royale" ja "Skyfall". Filmis "Tema majesteedi salateenistuses" oli Bondi autoks 1969. aasta Aston Martin DBS.
Filmis "Spioon, kes mind armastas" sai Bondi uueks autoks Lotus Esprit, millega Bond ka vee all sõitis. Espriti kasutas Bond veelkord filmis "Eriti salajane". Filmis "007 ohutsoonis" kolis Bond tagasi Aston Martinile, autoks V8 Vantage.
1990. aastatel oli MGM sõlminud BMWga kolme filmi lepingu, nii sõitiski Bond "Kuldsilmas" Z3, "Igavene homne" E38 750iL ja "Liiga kitsas maailm"as Z8ga.
Filmis "Surra veel üks päev" hakkas Bond uuesti sõitma Aston Martiniga, seekord oli autoks V12 Vanquish. Filmides "Casino Royale" ja "Veidi lohutust" sõitis Bond DBS'iga. Filmi jaoks "Spectre" valmistas Aston Martin spetsiaalse DB10 erimudeli.
Riiklik leedu keele komisjon

Riiklik leedu keele komisjon (leedu keeles Valstybinė lietuvių kalbos komisija) on Leedu riiklik asutus, mis reguleerib leedu keelega seonduvat.
Komisjon loodi 1961 ja algul oli see Leedu Teaduste Akadeemia koosseisus. Nõukogude ajal tegutses komisjon lünklikult, sest pidevalt olid tülid võimuorganitega. 
Tänapäevane komisjon on taasasutatud Leedu seimi eestvõttel.
Arthur Cayley

Elulugu

Arthur Cayley isa Henry Cayley oli Yorkshire'ist pärit kaupmees. Arthuri ema Maria Antonia oli William Doughity tütar kes ema liinis oli mõnede biograafide arvates vene päritolu. Äri asjus elas nende pere vahepeal kaheksa aastat Peterburis, kust nad aga 1829. aastal tagasi tulid ja Londoni lähistele Blackheathi elama asusid. Arthuri vend Charles Bagot Cayley oli keelemees.
Arthur saadeti algul kohalikku erakooli, neljateistaastasena aga juba Kuninglikku Kolledžisse Londonis, kus õpetaja märkas tema matemaatilist annet. Ta oli juba lapsena lõbustanud end matemaatikaülesannete lahendamisega. Nii valmistuski ta astuma Cambridge’i Ülikooli.
1838. aastal õppis ta Cambridge’i Trinity College’is, kus paistis silma kreeka, prantsuse, saksa, itaalia keele ja matemaatika alal. Tema matemaatika juhendajad oli George Peacock ja William Hopkins. Juba esmakursuslasena avaldas ta kolm artiklit Cambridge Mathematical Journalis, kus ta uuris Joseph-Louis Lagrange'i ja Pierre-Simon Laplace’i töid ning mille eest sai Smithi auhinna. Aastal 1845 sai magistrikraadi (MA), mis võimaldas tal konkureerida ametikohale Cambridge’i Ülikoolis, kuhu jäi tööle neljaks aastaks. Sel ajal võttis ta endale mõned õpilased ja avaldas hulga töid Cambridge Mathematical Journalis.
Cayley arvas, et peab leidma tulutoomava elukutse. Ta otsustas saada juristiks ning hakkas 1846. aastal omandama vastavaid teadmisi. Notarina töötades jõudis ta käia ka Dublinis, et osaleda William Rowan Hamiltoni loengutel kvaternioonidest. Koos oma sõbra James Joseph Sylvesteriga, kes töötas kindlustusmaaklerina, arutasid nad mitmesuguseid matemaatilisi probleeme ja oma 14-aastase juristi ametisoleku aasta jooksul avaldas üle 250 matemaatikaalase töö.
Aastal 1863 nimetati ta Cambridge’is vastloodud Sadleriani puhta matemaatika õppetooli liikmeks. See tähendas talle sissetuleku vähenemist, kuid samas ka eluunistuse täitumist. Professuuri vastuvõtmise ajal ta abiellus. 1872. aastal sai temast Trinity College’i auliige ja 1875 teadur. Aastal 1882 pidas ta Sylvesteri poolt võõrustatuna loenguid Baltimore'is Johns Hopkinsi Ülikoolis. Aastal 1883 sai temast British Associationi president. Alates 1889. aastast hakkasid Cambridge University Pressis ilmuma tema kogutud teosed, mida lõpuks sai kokku 13 köidet ja 967 artiklit . Esimesed seitse köidet jõudis ta ise välja anda, järgmised aga tema ametijärglane Sadleriani professor Andrew Forsyth.
Cayley oli ka kirglik mägironija.

Teaduspärand

Cayley oli üks XIX sajandi üks viljakamaid teadlasi mida ilmestab tema kirjutatud tööde suur hulk. Suur osa tema töödest on seotud lineaaralgebra, diferentsiaalvõrrandite ja elliptiliste funktsioonidega. Ta tõestas Hamilton-Cayley teoreemi selle kohta, et iga ruutmaatriks on oma karakteristliku polünoomi juur.
Ta oli esimene, kes formuleeris Évariste Galois' püstitatud rühma mõiste tänapäevasele kujule – teatud tingimustele vastav binaarsete operatsioonide hulk. Eelkõige huvitus ta permutatsioonide rühmadest.
Oma keemiliste isomeeride alastes uuringutes oli Cayley ka see, kes võttis 1857. aastal kasutusele isomorfismi mõiste .