google/wiki40b huggingface dataset:
Ennu tuulik

Ennu tuulik on pukktuulik Saaremaa vallas Saare maakonnas.
Ennu tuulik ehk täpse nimetusega Ennu küla Jaagu talu pukktuulik on traditsiooniline Saaremaa pukktuulik. Ennu tuulik on ehitatud 1924. aastal ning restaureeritud 2013. aastal. Tuulik on avaliku hoonena kasutuses linnuvaatlustornina. 
Jaagu talu pukktuulik on suuremat tüüpi Saaremaa pukktuulik, mis asub paekivist laotud kivijalal. Tegemist on lihtjahu tuulikuga, ehk tuulikus sai jahvatada jämedamat jahu, kuna tuulikus söelad puuduvad. Ennu tuuliku kerekuju on samuti eriline, kuna see koondub korruste lõikes ülespoole kuni 15 sentimeetrit. Selliseid koonduvad kerega tuulikuid ei ole ajalooliselt palju teada. Jaagu talu pukktuuliku ehitamisel on hulgaliselt ära kasutatud ka ühe vana pukktuuliku detaile – jahukirst, emapuu, värkel, pärsikang, täiskomplekt tiivaluuke, kivitõrs, kolu, kotiluuk, mis ümber tehtud vanast tuuliku välisuksest jt. Need vanad detailid pärinevad umbes 19. sajandi keskpaigast, ehk on tuuliku ehitusel 1924. aastal on ära kasutatud ühe vanema tuuliku detailid ja mehhanismid.

Ajalugu

Pukktuulik on algupäralt keskaegne masinavärk, mis võeti Saaremaal kasutusele umbes 16. sajandi keskel. Saaremaal oli ajalooliselt täiesti uute tuulikute ehitamine keelatud, seda reguleeris Balti-Saksa aadlike erikord. Pärast talurahvaseaduse vastuvõtmist said talupojad riigipanga laenu abil maad mõisalt päriseks osta ning seeläbi oma maatüki pärisperemeesteks. Pukktuulik sümboliseeribki taluperede iseseisvust ja sõltumatust.
1924. aastal ehitas Jaagu talu pukktuuliku talu peremees Toomas Soostermaaker. Toomase poeg August hooldas tuulikut kuni oma surmani 1980. aastatel. 1960. aastatel võis toimuda tuulikus viimane jahvatamine. Tuuliku kõrval asub ka teine tuulikukoht – Hindreku talu pukktuulik, millest on säilinud vaid kivijalg, kuna tuulik kästi lammutada nõukogude võimude poolt.
Pukktuuliku restaureerisid 2013. aastal Hiiumaa tuulikumeistrid firmast Lükkepakk OÜ, Altia Eesti AS sponsorlusel, Saarte Turismiarenduskeskus MTÜ ja Saaremaa Tuulikute Meistrikoja juhendamisel. Tuulik oli seisnud ligi paarkümmend aastat ilma katuseta ilmastiku käes ning kokkukukkumise äärel. Tuuliku mehhanismide jäänused on eksponeeritud tuuliku juures olevas varjualuses, ka tuulikus sees on säilitataud rida vanu konstruktsioone ja detaile, mis asuvad oma algsel asukohal. 
Tuulikut haldab ja tutvustab külastajatele kohapeal MTÜ Jaagu Tuulik.

Sisseseade

Tuuliku sisseseade oli varemetes tuulikus ligi paarkümmend aastat ilma katuseta ilmastiku käes, jahvatusmehhanismide jäänused on tuulikust suures osas eemaldatud ja eksponeeritud varjualuses tuuliku kõrval. Tuulik on seest kohandatud linnuvaatlustorniks – lisaks üksikutele originaalmehhanismidele, mis tuulikus sees on säilitatud, on kerelaudisesse tehtud väikesed luugid lindude vaatlemiseks ja merele vaatamiseks.
Omadussõnaline täiend

Omadussõnaline täiend ehk adjektiivatribuut on täiend, mis toimib semantilise predikaadina ja määrab ära nimisõnafraasi peasõna tähendusklassi.

Eesti keel

Lauses vastab omadussõnalisele täiendile tavaliselt kas öeldistäide või seisundimäärus: rikkis auto - auto on rikkis.
Kuigi omadussõnalise täiendina võib esineda mis tahes sõnaliigi sõna, on tüüpiliseks omadussõnaliseks täiendiks omadussõna, mistõttu seda täiendit nimetataksegi omadussõnaliseks täiendiks: väike onn, magus õun.

Omadussõnalise täiendi järelasend

Järelasendit kasutatakse täiendi esiletõstmiseks peamiselt ilukirjanduskeeles ja emotsionaalses kõnekeeles: Meri, suur ja sügav, ei anna oma saladusi välja. Mari, armas, anna mulle andeks. 
Ainuvõimalik on järelasend asesõnalise põhisõna puhul: Sina, õnnetu, oled tõesti palju kannatanud. Miski inimlik ei ole meile võõras.
Opera buffa

Opera buffa on 18. sajandi keskel tekkinud itaalia stiilis koomiline ooper.
Opera buffa lubab suuri vabadusi ja paralleele tänapäeva või lähiminevikuga.
Opera buffa oli vastuvõetav ja huvitav lihtrahvale. Ainestik võeti rahva elust, kangelane oli tavaliselt lihtne teener, sõdur või talumees, kes oma kavalusega rikka üle trumpab. Koomiline ooper ei olnud virtuooside ooper. Aariad olid lähedased rahvalauludele ning tehniliselt kerged. Esialgselt sündis opera buffa opera seria vaheaegadest.
Arno Arrak (teadlane)

Arno Arrak (sündinud 25. märtsil 1927 Tallinnas) on eesti teadlane.
Arrak õppis Tallinnas Inglise kolledžis. Teise maailmasõja ajal andis ta end Saksamaal ameeriklastele sõjavangi. Inglismaal telliskivivabrikus töötades sai Arrak stipendiumi Dartmouthi kolledžisse USA-s, kus õppis keemiat ja zooloogiat. Seejärel õppis ta Columbia ülikoolis New Yorgis füüsikat ja Pratti inseneriteaduse ülikoolis tuumainseneriteadust.
Arrak on töötanud spektrokeemilise analüüsi alal, sealhulgas üheksa aastat ettevõttes Grumman Aerospace, mis ehitas Apollo kuumoodulit. Grummani-aegse teadustöö teemal on ta esinenud konverentsidel Ameerikas ja Euroopas. Tema sulest on ilmunud ka artikleid Reinholdi spektroskoopiaentsüklopeedias "Encyclopedia of Spectroscopy". 1990. aastal läks Arrak pensionile.
Arrak on kliimaskeptik ning 2011. aastal avaldas ta nõudetrükikirjastuses Createspace selleteemalise raamatu "What Warming?: Satellite View of Global Temperature Change". Samas teadusajakirjad keelduvad tema kliimaartikleid avaldamast. Arraku hinnangul on kliimateadus pankrotis.

Isiklikku

Arno Arrak on kunstnike Henno ja Jüri Arraku vanem vend, kunstnik Arno Arraku onu.
Apostel

Kaheteistkümnes apostel

Kui Juudas Iskariot oli Jeesuse ära andnud ning end üles poonud, jäi apostleid järele üksteist. Apostlite tegude raamatu (1:23–26) loos avaldub konkurents kahe selkonna vahel. Luuka jutustuse järgi tõmmati liisku kahe esinduskandidaadi vahel. Valida tuli Jeesuse sugulase Joosep Barsabase (hüüdnimega Justus) ja Jeesuse õpilase Mattiase vahel. Liisk langes Mattiasele.

Teised apostlid

Ka Paulus nimetab end apostliks (näiteks Pauluse kiri roomlastele 1:1 ja teised kirjad). Konkreetsemalt nimetas ta end paganate apostliks (Pauluse kiri roomlastele 11:13). Ka mõningaid oma kaaslasi nimetas ta apostliteks (Pauluse kiri roomlastele 16:7).
Johan Schalbrick

Johan Schalbrick (ka Johann Schallbrick ja Schalburger) oli teadaolevalt esimene Ameerikasse jõudnud eestimaalane.
Schalbrick pärines rootsiaegsest Eestimaa linnast Reval ehk Tallinnast ja oli ametilt trummar (teistel andmetel trompetimängija), Rootsi sõjaväe ohvitser. Ta jõudis 1654. aastal Uus-Rootsisse praeguses Delaware'is Rootsi laevaga "Örn" ("Kotkas"). Laev asus Göteborgist teele 2. veebruaril 1654 ning maabus Uus-Rootsis 22. mail 1654, 350 kolonistist suri teel sadakond.
Väliseesti kunstnik Maria Magdalena Suurman kujutas teda õlimaalil, mis kingiti Ameerika Ühendriikide 200. aastapäeva puhul president Gerald Fordile. Pilt asub Ann Arboris, Michigani ülikooli Fordi raamatukogus.
Anett Griffel

Isiklikku

Anett Griffeli ema on Pärnumaa ratsaspordiklubi Oxford juhataja Angela Griffel.
Meeleoluhäire

Meeleoluhäire on psüühikahäire, mida iseloomustab põhiliselt inimese meeleolu või afekti muutus, tavaliselt alanemise e. depressiooni või tõusu e. maania suunas. Sellega kaasneb tavaliselt ka aktiivsuse muutus.
Enamik meeleoluhäireid on korduvad, episoodide algus on sageli seotud stressitekitavate sündmuste või olukordadega.
Harjumaa Muuseum

Harjumaa Muuseum on aastal 1988 Keila Muinsuskaitse Seltsi eestvõttel asutatud muuseum, mis asub Keila mõisahoones. Muuseum on olnud erinevates alluvustes, praegu (2019) kuulub see Keila linnale.
Põhikirjas järgi on muuseumi põhiülesanne "ajaloolise Harjumaa ajaloo ja kultuuripärandi ning nendega seotud materjalide uurimine, kogumine ja säilitamine ning avalikkusele tutvustamine".
Aastal 2010 avati Paldiskis Harjumaa muuseumi filiaal – Amandus Adamsoni Ateljeemuuseum.
Harjumaa Muuseumi peavarahoidjana on 1988–2015 töötanud Mall Siniveer.
Friedrich Kasimir (Pfalz-Zweibrücken-Landsberg)

Elu

Friedrich sündis Zweibrückenis Johann I ja Magdalena von Jülich-Kleve-Bergi teise pojana. Pärast isa surma aastal 1604 jaotasid Friedrich Kasimir ja tema vennad valdused; Friedrich Kasimir sai territooriumi Alsace'is ümber Landsbergi. Ta suri Montfort-en-Auxois's ja maeti Zweibrückenis Alexanderkirchesse.
Filosoofiline nõustamine

Ajalugu

Peter Koestenbaum oli üks varaseid filosoofilise nõustamise juhtfiguure. Tema 1978. aastal välja antud raamatus "The New Image of the Person: The theory and Practice of Clinical Philosophy" arutas Koestenbaum viise, kuidas filosoofilist nõustamist kasutada saaks.
Saksa filosoof Gerd B. Achenbach arvas, et filosoofia ei peaks olema eraldiseisev haru ning pidas filosoofiat oluliseks osaks inimese elus. Achenbach hakkas 1981. aastal klientidele filosoofilist nõustamist pakkuma. Tema eesmärk oli luua soodne keskkond, kus inimene saaks kasutada filosoofiat, et arendada enese mõtteid asjakohastel teemadel.
Aastal 1982 asutas Achenbach Saksa Koolkonna Filosoofilise Praktika ja Nõustamise jaoks ning avaldas aastatel 1984 ja 1985 sel teemal esimesed raamatud. Mõni aeg pärast seda hakkas filosoofiline nõustamine levima üle Euroopa, saavutades eriti suure populaarsuse Hollandis.
Tänapäeval on maailmas mitmeid professionaalseid filosoofilise nõustamise ühinguid näiteks Prantsusmaal, Belgias, Saksamaal, Austrias, Šveitsis, Suurbritannias, Itaalias, Hispaanias, Kreekas, Hollandis, Norras, Taanis, Soomes, Iirsaelis, Kanadas, Austraalias, Brasiilias, Portugalils, Koreas, Türgis, Jaapanis ja Ameerika Ühendriikides.

Eesmärgid

Filosoofilise nõustamise meetodid on nõustajatel väga erinevad. Mõned nõustajad keskenduvad rohkem dialoogile. Nad usuvad, et kliendi filosoofiliste oskuste parandamisel võib olla teraapiline efekt. Teised praktiseerijad seostavad filosoofilist nõustamist aga tihedalt vaimse tervise- ja psühholoogiaga.
Ameerika Ühendriikide Filosoofilise Nõustamise Ühingu (NPCA) juhtkirja järgi aitab filosoofiline nõustaja klientidel enda uskumusi ja maailmapilti läbi filosoofia selgitada, artikuleerida, uurida ja mõista. Kliendid võivad otsida filosoofilist abi selliste muredega nagu keskeakriis, karjääri muutused, stress, enesekindlus, füüsiline haigus, surm, vananemine, ja elu mõte.
Frieda Bernstein

Frieda Bernstein (18. september 1924 Odessa – 19. jaanuar 2015 California, USA) oli Eesti pianist, paljude kuulsate lauljate kontsertmeister.
Frieda Bernstein omandas hariduse Leningradi Riiklikus Konservatooriumis. Aastast 1951 kuni emigreerumiseni Ameerika Ühendriikidesse 1995. aastal elas ja tegutses ta koos abikaasa, kunstiteadlase Boris Bernsteiniga Tallinnas.
Töötades aastakümneid Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (praegu Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia), oli Frieda Bernstein kõrgelt hinnatud kontsertmeister Aleksander Arderi, Jenny Siimoni, Linda Sauli, Tiit Kuusiku, Hendrik Krummi ja Anu Kaalu lauluklassides. Samuti töötas ta kammerlauluõpetajana.
Frieda Bernstein on saatnud näiteks Anu Kaalu ja Hendrik Krummi kontsertidel Moskvas ja mujal NSV Liidus.
Moshi

Moshi on linn Tansaanias, Kilimanjaro piirkonna halduskeskus.
Moshi asub Kilimanjaro jalamil. Linna geograafilised koordinaadid on 3° 20′ S, 37° 20′ E.
Aastal 2002 elas linnas 144 739 inimest.
Linnas on muu hulgas karastusjookide, toiduaine-, mööbli- ja metallitööstusettevõtteid.
Benti maakond

Ajalugu

Benti maakond loodi 6. veebruaril 1874, kui Greenwoodi maakond, mis oli loodud neli aastat varem, jagati Benti ja Elberi maakonna vahel ning Benti maakond moodustas tol ajal suurema osa Kagu-Coloradost. 1889 kaotas Benti maakond suurema osa oma territooriumist äsja loodud Cheyenne'i, Lincolni, Kiowa, Otero ja Prowersi maakonnale.
Eleonore Baur

Eleonore Baur (sünninimi Mayr; 7. september 1885 Kirchdorf – 18. mai 1981 Oberhaching; teatakse ka kui õde Pia ja Dachau valge daam) oli fanaatiline natsionaalsotsialist ja Adolf Hitleri sõbratar.

Isiklikku

Eleonore Baur sünnitas kahekümneaastaselt vallaspoja Wilhelmi, kelle kasvatas üles tema võõrasema. Wilhelm Baurist (sündinud Wilhelm Mayr; 17. aprill 1905 München – aprill/mai 1945 Berliin) sai NSDAP kirjastuse juht ja Riigi Dokumentidekoja asepresident.
Sõprus Hitleriga sai alguse 1920. aastal.  
Õde Pia võttis 1923. aasta 9. novembril osa Münchenis toimunud õllekeldriputšist.

Dachau koonduslaagris

Bauril olid Dachau koonduslaagris SS-Oberführer 'i volitused. Õde Piat kahtlustati juudivihas ja julmuses. Koos doktor Schillingiga olevat ta olnud isiklikult malaaria inimkatsete juures. Koonduslaagris viibinud vangide suguelundite külge riputati eksperimendi käigus toosid malaariasääskedega, kuid õele olevat jäänud arusaamatuks see, miks neid kohe maha ei notita.

Sunnitöö

1949. aasta 26. augustil mõistis Müncheni kriminaalkohtu kolleegium Eleonore Bauri kümneks aastaks sunnitööle, kuid vabastati tervislikel põhjustel juba 23. juunil 1950. aastal.

Aumärgid

8. novembril 1934 andis Adolf Hitler õde Piale üle 25. Vereordeni.
Paneriai

Paneriai on Vilniuse linnaosa. Asub linna edelapiiril Nerise kaldal.
Paneriai on tuntud kui juutide ja sõjavangide hukkamise koht Teise maailmasõja ajal. Kokku hukati seal umbes 100 000 inimest. Ohvrite mälestamiseks on rajatud memoriaal ja muuseum.
Claudia Ševtšenko flamenkotantsu stuudio

Claudia Ševtšenko flamenkotantsu stuudio on aastal 1991 Tallinnas asutatud flamenkostiili (eriti flamenkotantsu) tutvustav ja õpetav stuudio.
Asutamise aastast peale on stuudio juht ja ühtlasi peaballettmeister olnud Claudia Ševtšenko. Stuudios on õpetanud (1991–2003) ka Lehti Kostabi.
Stuudiorühma liikmed on esinenud mitmetel üritustel, nt Paides toimunud Hispaania päeval (2000), Estonia teatri George Bizet' ooperis "Carmen".
Juhan Veel

Juhan Veel (5. detsember 1939 Kaarma vald – 25. märts 2012) oli Eesti ühiskonnategelane.
Juhan Veel arreteeriti 1957. aastal nõukogudevastase tegevuse eest ja mõisteti kohtu poolt kolmeks aastaks vangi.
Aastal 1973 lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi ökonomisti erialal.
Ta tõusis avalikus elus esile 1988. aastal Kuressaares toimunud rahvakoosolekuil. Valiti 1989. aastal Kuressaare Eesti Kodanike Komitee liikmeks (hiljem ka maakonnakomitee liikmeks) ning kujunes selle komitee vanemregistreerijana Eesti kodanike komiteede tegelikuks eestvedajaks Saaremaal. Juhan Veel oli Eesti Kongressi ja Eesti Komitee liige.
Ta kandideeris Riigikogu valimistel 1992. aastal valimisliidu Eesti Kodanik nimekirjas, 1995. aastal valimisliidu Parem Eesti / Eesti Kodanik nimekirjas ning 1999. aastal Põllumeeste Kogu nimekirjas.
Juhan Aruoja

Juhan Aruoja (Juhan Arbeiter; 16. mai 1927 Laeva vald, Tartumaa – 26. juuli 1979 Pikknurme) oli eesti metsateadlane.
Tema vanemad olid metsavaht Juhan Aruoja (1879–1962) ja Liisa Viira (1896–1988).
Ta õppis 1946–1951 (lõpetas) Tartu ülikooli metsandusteaduskonnas, diplomitöö Hooldusraiete analüüs ja edasiarendamise perspektiivid Tartu metsamajandi Laeva metskonnas.
1951–1954 oli ta Kurista Metsamajandi metsakultuuride ja metsakasutuse insener, 1954–1979 Pikknurme metsaülem.
Irkutsk

Geograafiline asend

Irkutsk asub Angara kaldal Irkuti jõe suudmes, 66 km Baikali järvest läänes. Linna geograafilised koordinaadid on 52°17'N, 104°18'E. Irkuti jõest tuleb ka linna nimi.

Kliima

Linna aasta keskmine temperatuur on 1,0 °C. Kõige kuumem kuu on juuli (keskmiselt 18,3 °C), kõige külmem jaanuar (keskmiselt –17,8 °C). Aprillist kuni septembrini on esinenud sooja vähemalt 29 °C, absoluutne maksimum 37,2 °C on mõõdetud juulis. Plusskraade on mõõdetud igas kuus. Novembrist kuni veebruarini on esinenud külma alla –40 °C, absoluutne miinimum –49,7 °C on mõõdetud jaanuaris. Juulis pole kunagi öökülma mõõdetud. Aastas sajab 480 mm sademeid, kusjuures suvi on märksa märjem: juulis sajab 114 mm, veebruaris ainult 8 mm sademeid.

Ajalugu

Irkutski asutasid 1661 sõjaväepostina Jakov Pohhabovi juhatusel kasakad. Linnaõigused sai Irkutsk 1686. Alates 1764 oli Irkutsk Irkutski kubermangu (esialgu Siberi kubermangu) keskus. Alates 1822 asus Irkutskis Ida-Siberi kindralkuberner.
Irkutsk oli tähtis keskus kaubavahetuses Hiinaga. Irkutski läbisid peaaegu kõik Hiinasse minevad kaubakaravanid, seevastu suured tööstusettevõtted ilmusid linna alles 20. sajandil.
Linna esimene üldplaneering töötati välja 1791. aastal. Selle täpne autor on teadmata, ehkki sellega tegelenud inimeste ring on üsna selge. Katariina II kinnitas üldplaneeringu 4. augustil 1792. Selle plaaniga pandi paika linna peamiste tänavate asukoht. Ärihooned nähti ette tähtsate tänavate ja väljakute äärde. Projektis arvestati juba väljakujunenud tänavasüsteemiga ega tehtud seda radikaalselt ümber. Selle üldplaani järgi rajati uusi tänavaid ja hooneid kuni 1830. aastateni.
19. sajandi alguses saabus Irkutskisse palju Siberisse asumisele saadetud dekabristide ülestõusust osavõtnuid.
1879. aastal hävitas tulekahju suure osa linna keskusest.
1898. aastal jõudis Irkutskisse Siberi raudtee.
1920. aastal hukati Irkutskis admiral Aleksandr Koltšak.

Haldusjaotus

Linn jaguneb neljaks elanike arvult umbes võrdseks linnarajooniks. Need on Lenini, Oktoobri, Paremkalda (Pravoberežnõi) ja Sverdlovski rajoon.

Transport

Irkutsk on tähtis raudteesõlm Siberi raudteel, Ida-Siberi kultuuri- ja teaduskeskus.
Linnas on olemas trammi-, trollibussi-, autobussi-, liinitakso- ja taksoliiklus. Plaanitakse kiirtrammiehitust, mis ulatuks lähedalasuvatesse Angarskisse ja Šelehhovi.

Majandus

Linnas asub Irkutski lennukitehas, mis kuulub kontsernile Irkut.

Rahvastik

Elanike arv oli 582 500 (2005), on 588 tuhat (2014). Sellega on ta suuruselt neljas linn Siberis.

Saatkonnad ja konsulaadid

Irkutskis on Hiina, Leedu, Lõuna-Korea, Mongoolia ja Poola peakonsulaat.

Sõpruslinnad

Irkutski sõpruslinnad on Dijon (Prantsusmaa), Eugene (USA), Evian (Prantsusmaa), Grenoble (Prantsusmaa), Kanazawa (Jaapan), Novi-Sad (Serbia), Pforzheim (Saksamaa), Pordenone (Itaalia), Shenyang (Hiina), Strömsund (Rootsi) ja Ulaanbaatar (Mongoolia).
Durrell Wildlife Conservation Trust

Durrell Wildlife Conservation Trust (varasema nimega Jersey Wildlife Conservation Trust) on organisatsioon, mille eesmärk on kaitsta väljasuremisohus liike.
Organisatsiooni asutas Gerald Durrell 1963. aastal. Organisatsioon nimetati asutaja auks ümber 1999. aastal.
Organisatsiooni patroon on Printsess Anne.
Trusti peakorter asub Jersey saarel, kus asub ka Durrelli loomapark.
Tompkinsi maakond

Ajalugu

Tompkinsi maakond moodustati 7. aprillil 1817 Seneca ja Cayuga maakonna osadest. Maakond on nime saanud USA asepresidendi Daniel Tompkinsi järgi.
Rahvusvaheline raudteeliin

Rahvusvaheline raudteeliin on raudteeliin, mis läbib kahte või rohkemat riiki. Samuti on rongides, mis sõidavad rahvusvahelisi liine, kupeed või väga mugavad istmed (erinevad rongiti ja vaguniti), kuna vahemaa ja sõiduaeg on pikad.
Õigeusk Eestimaal

Väljaanded

1984. aastal kaitses tollane Tallinna ja Eesti metropoliit Aleksius teoloogiadoktori kraadi. Tema väitekiri koosnes kolmest köitest ja kandis pealkirja "Ülevaade õigeusu ajaloost Eestis" (vene keeles "Очерки по истории Православия в Эстонии").
1999. aastal anti Moskvas tema doktoritööst välja lühendatud üheköiteline kokkuvõte, mida oli täiendatud materjaliga kuni Aleksiuse lahkumiseni Tallinna ja Eesti metropoliidi ametist 1992. aastal.
2009. aastal avaldas Moskva Patriarhaadi Kirjastus sellest teosest täiendatud väljaande, kuhu oli lisatud ajaloolised andmed perioodi 1993–2009 kohta.
Samal 2009. aastal tõlgiti raamat eesti keelde. Teos avaldati Moskva Patriarhaadi Kirjastuse ja kirjastuse Revelex koostöös ning selle esmaesitlus toimus 11. detsembril 2009 Tallinnas Vene Kultuurikeskuses. Raamatu tõlkisid German ja Riina Schutting.

Hinnangud

"Õigeusk Eestimaal" on kõige põhjalikum ülevaade õigeusu ajaloost Eesti aladel. Tegelikult on see ainus uurimus, mis kajastab kohaliku õigeusu arengut alates selle jõudmisest Eesti aladele kuni viimaste aastate sündmusteni.
Teose peamised probleemid on seotud selle objektiivsusega. Esiteks kajastab raamat õigeusu ajalugu Eestis Vene Õigeusu Kiriku seisukohalt, mis iseäranis 20. sajandi, aga ka usuvahetusliikumise perioodi osas on vaieldav ja mõneti kallutatud. Teiseks on autor ühe osa vaadeldavast ajast (1961–1992) olnud ise Moskva Patriarhaadi Tallinna ja Eesti piiskopkonna juht, mistõttu selle perioodi kirjeldus sarnaneb pigem memuaaride kui neutraalse teadusliku uurimusega.
Pseudonaja

Levila

Neid võib kohata Austraalias ja Uus-Guineas.

Kokkupuuted inimestega

Perekonda Pseudonaja kuuluvad maod on inimeste suhtes mürkmadudeks liigitatavad, kuna nende hammustus võib esile kutsuda raskeid mürgistusseisundeid.
Lõug

Lõug on näo alumine osa, alahuulest allpool. Selle moodustab alalõualuu eesmine osa, mis on näo vertikaalse telje suhtes kergelt esiletungiv.
Lõug võib olla "lohuga", mis on põhjustatud alalõualuu poolte või lihaste ebatäielikust kokkukasvamisest lootestaadiumis või ebavõrdsest kasvamisest elu jooksul. Lõualohk on enamasti geneetiline (määratud dominantse geeniga), kuid võib olla ka põhjustatud keskkonna mõjust fenotüübile. Lõualohk on sage germaani ja lääneslaavi päritolu inimeste hulgas.
Agu Ots

Agu Ots (sündinud 17. novembril 1935 Tänassilma vallas Viljandimaal) on eesti tehnikateadlane.

Elulugu

Agu Ots on kooliõpetaja poeg.
Lõpetas 1957 Viljandi 2. Keskkooli, 1962 TPI energeetikateaduskonna; 1967–70 TPI aspirant, tehnikakandidaat (1987, TPI), väitekiri "Превращение газообразной калиевой присадки в бессерных продуктах сгорания в отложения на теплообменной поверхности, учитывая температурные изменения". Töötas 1962–67 Eesti Energias, oli 1970–87 TPI insener ja aastast 1987 vanemteadur.

Teadustöö

Peamine uurimisvaldkond: magnethüdrodünaamiliste elektrijaamade soojustkasutavad seadmed. Tegelenud ka põlevkivienergeetikaga. Umbes 40 teadustrükist.
Hageja

Hageja on tsiviilmenetluses isik, kes esitab kohtusse hagi ehk taotleb oma eeldatavate õiguste ja vabaduste kaitseks kohtumenetluse alustamist. Hageja võib olla nii füüsiline kui ka juriidiline isik. Tema vastas olev protsessiosaline on kostja.
Haldusmenetluses nimetatakse kohtumenetluse alustamiseks kohtu poole pöörduvat isikut kaebajaks.
Atlandi ookeani ületus

Atlandi laevanduse ajalugu

Sajandeid pärast juhuslikku viikingite kaubavahetuse kahanemist Marklandiga lõid Hispaania kuningriigi Lääne-India alused 1566. aastal korrapärase ja kestliku Atlandi-ülese kaubatee. Sellele eelnesid Kolumbuse reisid, järgnesid aga orjakaubandus ja niinimetatud "kirstulaevad".
19.–20. sajandil emigreerusid inimesed ookeaniliinilaevadel õnne otsinguil miljonite kaupa Uude Maailma, mis rauges vaid reisilennukite kasutusse võtmisega. Kuulsaks sai USA immigratsioonivärav Ellis Islandi saar, mis suleti ja jäeti aastakümneteks unarusse 1954. aastal.

Telegraafikaablid

Enne raadio leiutamist oli ainuke viis mandrite vahel suhelda läbi sügavasse ookeanipõhja lastud telegraafikaablite. 1858. aastal veeti neist esimene Briti võimu all tuhandeid kilomeetreid Valentia saarelt Iirimaalt kuni Heart's Contenti asulasse Newfoundlandi saarel Kanadas. See töötas vaid kolm nädalat, järgnevad katsed 1865. ja 1866. aastal (kaablit aitas paigaldada omaaegne maailma suurim laev Great Eastern) olid tunduvalt edukamad.
Maarjamäe mõis (Võnnu)

Maarjamäe mõis (saksa keeles Marienberg) oli Rasina mõisa karjamõis Võnnu kihelkonnas Tartumaal.
Mait Pärt

Mait Pärt (sündinud 12. juulil 1946 Raasiku vallas) on eesti insener ja karikaturist.
Õppis Arukülas koolis, kus pärast seitsmenda klassi lõpetamist läks õppima Tallinna Tehnikakõrgkooli ehituserialale (tollel ajal oli Ehitus-ja Mehaanikatehnikum), mille lõpetas 1964. aastal. Pärast kooli lõpetamist teenis aega Tallinna lähistel piirivalvekordonis.
Peale sõjaväge läks tööle Tallinna Sanitaartehniliste Tööde Valitsusesse meistriks ja töödejuhatajaks, kus töötas viis aastat. Pärast seda töötas kolm aastat osakonnajuhatajana Siseministeeriumi konstrueerimisbüroo insenerina ning kaks aastat tootmiskoondises Mistra juhtiva konstruktorina. Aasta töötas Kultuurimälestiste RPI-s juhtiva insenerina. 1980. aastast asus elama Saaremaale, kus algul töötas Kingissepa rajooni Põllumajandusvalitsuses, hiljem AS Saare Ehitusprojektis vaneminsenerina ja tehnoloogiaosakonna peainsenerina viisteist aastat. Edasi asus tööle Kuressaare veevärki, kus algul oli klienditeeninduse osakonna juhataja, hiljem juhataja asetäitja.
Tema karikatuure on avaldatud ajalehtedes Harju Elu, Kommunismiehitaja ja Meie Maa. Kokku on trükis avaldatud üle 1000 tema karikatuuri.