google/wiki40b huggingface dataset:
Angola

Geograafia

Suuremad jõed on Kongo, Kasai, Zambezi, Okavango ja Cunene.
Kõrgeim tipp on Bié platool asuv Môco.

Majandus

Pika kodusõja ajal (1974–2002 august) oli Angola majandus madalseisus ning praktiliselt mingit kasvu ei toimunud. Sõjas sai rängalt kannatada ka infrastruktuur. Pärast kodusõda on majandus aga kiiresti kasvanud. Sisemajanduse kogutoodang elaniku kohta, mis aastal 2005 oli 2800 dollarit, on madal, kuid siiski kõrgem kui enamikul Aafrika riikidel.
2004. aastal sai Angola 2 miljardit dollarit laenu Hiinast, millega parandati sõja ajal hävinud infrastruktuure.
Angolas on pärast kodusõja lõppu suurenenud naftatootmine. Kui 2005. aasta lõpus toodeti 1,4 miljonit barrelit naftat päevas, siis 2007. aasta algul juba 2 miljonit barrelit päevas. Naftatootmist kontrollib firma Sonangol Group, mis kuulub Angola valitsusele. 2006. aasta detsembris sai Angola OPEC-i täisliikmeks. 2005. aastal kasvas Angola majandus 18% ja 2006. aastal 26%. Samas suurusjärgus kasvu oodatakse ka 2007. aastal. Nende näitajatega on Angola üks kiireimini kasvavaid majandusi maailmas.
Riigil on märkimisväärsed teemandi- ja uraanimaagivarud.

Rahvastik

2014. aasta rahvaloenduse järgi on Angolas elanikke 24 383 301 (esialgsed tulemused). Eelmine rahvaloendus toimus 1970. aastal. Siis saadi rahvaarvuks 5 646 166. Kodusõja tõttu ei olnud võimalik vahepeal rahvaloendusi korraldada ja seetõttu lahknesid hinnangud Angola rahvaarvule suurel määral. Eri hinnanguil oli see 12 263 596 (CIA, juuli 2007), 16 329 000 (IMF, 2007), 16 300 000 (PRB, 2007).
Suuremad rahvusrühmad on umbundud (37%), kimbundud (25%) ja kikongod (13%). Väiksemad rühmad on ovambod, hererod, lundad, bušmanid ja pügmeed.

Ajalugu

Angola esimesteks asukateks olid khoisani hõimud, kelle bantu keeli rääkivad hõimud kõrbealadele tõrjusid. 1483 hakkasid portugallased Angola rannikule rajama tugiposte. 19. sajandil algas Angola ala süstemaatiline allutamine Portugali võimule, mis jõudis lõpule 1920. aastateks. 1975. aastani oli Angola Portugali asumaa. 1950. aastatel alanud vabastusliikumine muutus 1961. aastal relvastatud vastupanuks. 1974. aastal algasid relvastatud kokkupõrked FNLA, UNITA ja MPLA vahel. Kaht esimest toetasid Ameerika Ühendriigid ja LAV, marksistlikku MPLAd toetasid Kuuba ja Nõukogude Liit. 1975 kuulutas MPLA Cabinda eksklaavis välja iseseisvuse. 1994 sõlmiti vaherahu. Kodusõda lõppes 2002. aastal pärast UNITA juhi Jonas Savimbi surma lahingutes. UNITA muudeti parteiks.
Täius (metsandus)

Täius iseloomustab kasvuruumi kasutamise ulatust võrreldes samades tingimustes kasvava normaalpuistuga. Täius leitakse puistu ühe hektari rinnaspindala või tagavara jagamise teel samasuguse kõrgusega normaalpuistu rinnaspindala või tagavaraga.
Washingtoni maakond (Oregon)

Washingtoni maakond (Washington County) on maakond USA-s Oregoni osariigis. Geograafilised koordinaadid on 45° 33′ N, 123° 06′ W
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Hillsboro.
Maakonna pindala on 1880 km², millest 8 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 529 710. Aastal 2000 oli elanike arv 445 342.
Washingtoni maakond on elanike arvult Oregoni teine maakond.

Ajalugu

Washingtoni maakond moodustati 5. juulil 1843. aastal. Maakond sai nime esimese Ameerika Ühendriikide presidendi George Washingtoni järgi.
Linik

Linik, ka pealina, on pikk käterätitaoline linane rätik, mis oli põline  abielunaiste pea- ja õlakate Ida-Euroopa rahvastel.

Eesti

Eestis oli kasutusel peamiselt maa idaosas, kust ta kadus 19. sajandi keskpaiku. Setud kandsid seda veel ka 20. sajandil. Linik oli 30 kuni 60 cm laiune ning kuni 3 meetri pikkune, ta seoti kukla tagant kokku nii, et liniku otsad jäid selja peale ühepikkuselt rippuma. Linikule andis vormi selle all paiknev vahr, Setumaal lisati linikule veel peavöö. Linikulaadset peakatet kanti 19. sajandil ka saartel - Hiiumaal nimetati seda nuutislina ehk seplilina, Muhus ja Sõrves  pruudilina.
Liniku otsi kaunistati mitmel viisil: tikandiga, piludega, pitsiga, narmastega või ka punaste sissekootud põikjoontega.
Henn Tuherm

Henn Tuherm (6. september 1939 Tallinn – 12. mai 2016) oli eesti rahvusest Läti metsatööstuse teadlane, Eesti Maaülikooli audoktor.
Ta õppis aastatel 1957–1960 Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonnas, kuid soov saada metsainseneriks viis ta Lätti, kus ta aastal 1963 lõpetas puidutöötlemise erialal Läti Põllumajanduse Akadeemia. Aastal 1992 kaitses ta Riias doktoritööd.
Pärast kõrgkooli lõpetamist jäi ta tööle õppejõuna samasse kõrgkooli. Aastatel 1991–1995 oli ta Läti Põllumajandusülikooli õppeprorektor; aastal 1993 sai temast puidutöötlemiskateedri professor. Tema arvel on uurimused puidutöötlemismasinate kasutamise, puidu lõikeprotsesside ja -tööriistade kohta ning metsapoliitika ja kõrgkoolide pedagoogika alalt.
Ta on Euroopa Liidu ja Läti Teaduste Akadeemia metsateaduste ekspert. Ta on Rootsi Kuningliku Põllumajanduse ja Metsamajanduse Akadeemia välisliige.
Elu lõpus oli ta Läti Põllumajandusülikooli emeriitprofessor, ta on külalisõppejõuna pidanud loenguid Tallinna Tehnikaülikoolis. Ta oli abielus, tema meedikust abikaasa Aina on lätlane, neil on kaks poega ning mõlemad pojad valdavad puhtalt nii eesti kui läti keelt. Aastal 1988 valiti ta Läti Eesti Seltsi juhatusse.
Jeruusalemma algkogudus

Jeruusalemma algkogudus on aasta 30 m.a.j kevadel jeesusliikumise mõjul tekkinud esimene rühmitus Juudamaal, mis püsis kuni 132 m.a.j.
Peale Jeesuse surma hakkasid tema sõbrad kogunema Maarja Magdaleena maja teisel korrusel (nn "ülemine tuba"), Jeruusalemma ida osas. Jeruusalemma koguduse tuumiku moodustasid Jeesuse valitud (üli)õpilased ja Jeesuse sugulased.
Jeruusalemma kogudus kujunes kiiresti. Aeglane kujunemine oleks Jeruusalemmas (kui juutluse keskmes) kiiresti summutatud, sest kujunevat kristlust peeti ohtlikuks, ülemprestritele ja saduseride erakonna esindajatele. Seda näitavad Stefanose surm ja Pauluse (Sauluse) innukus koguduse tagakiusamisel. Koguduse rajamine pidi toimuma küllalt kiiresti. Kui arvestada Jeesuse surma ajaks kevadpühad aastal 30 ja Pauluse pöördumise tõenäoliseks ajaks aastad 32–34, siis Jeruusalemma koguduse hellenistliku erakonna vaenamine ja linnast minema ajamine võis toimuda enne Pauluse pöördumist. Seega kogudus pidi üsna kiiresti saavutama sellise mõjukuse, et vaenamisele vastu pidada.
Uku Masing arvab, et lisaks Jeruusalemma kogudusele oli algusest peale oluline ka Galilea kogudus. Nende koguduste vahel valitses võistlus esikoha pärast. Masing arvab, et Galilea koguduse tähtsus on maha vaikitud (kuid peegeldub veel mõningates evangeeliumide pärimuskihistustes). Vaikimise põhjus võis olla Jeruusalemma algkoguduse juhtide soov olla ainus algkogudus. Apostlite tegudes kajastatakse peamiselt Pauluse tegevust, Jeruusalemma kogudust aga ainult seoses Paulusega. Galilea kogudusi ei mainitagi. (Vaikitakse ka Jeruusalemma koguduse esimesest juhist, sest paavstide loend algab Siimon Peetrusest (Galilealane), mitte Jaakobusest.)
Kuna juudakristlased (natsareenid) ei osalenud 66. aasta ülestõusus, siis pidid nad Simon bar Kochba ülestõusu eest põgenema 132. aastal Süüriasse, Jordani jõe idakaldal asuvasse Pellasse. Peale ülestõusu kaotust ei tohtinud juudid Jeruusalemma naasta.
Tehnika ja Tootmine

Tehnika ja Tootmine oli Tallinnas aastatel 1957–1995 ilmunud ajakiri.
Ajakiri ilmus üks kord kuus.
Tehnika ja Tootmise järeltulijaks peetakse ajakirja Inseneeria.
Rohttaimed

Rohttaimed (herbae) onpedery
lg- ja õistaimed, mille võsud taime elutsükli vältel ei puitu.
Rohttaimede maapealsed võsud võivad püsida kas ühe või mitu vegetatsiooniperioodi- ehk kasvuperioodi, pärast viljumist võsud sageli surevad.
Taime elukestuse järgi eristatakse üheaastasi rohttaimi, kaheaastasi rohttaimi ja mitmeaastasi rohttaimi ehk püsikuid.
Aleksander Sobolev

Elulugu

Aleksander Sobolevi isa oli ametnik Jakov Sobolev. Aleksander Sobolev õppis Riia Aleksandri gümnaasiumis, mille lõpetas 1911. aastal. Hiljem õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas aastail 1917–1918 ja 1924–1926 (lõpetamata).

I maailmasõjas ja sõdades

Esimeses maailmasõjast võttis Sobolev osa suurtükiväeohvitserina. Vene kodusõja ajal võitles ta Punaarmee ridades. Vabadussõjas tuli ta Eesti poolele üle ning teenis kaadriohvitserina.

Teenistus Eesti kaitseväes

Eesti Kaitseväes oli ta 4. suurtükiväegrupi 5. ja 3. patarei ülem ning hiljem 4. suurtükiväegrupi ülem. 1940. aastal sai ta majori auastme.

II maailmasõjas

Teises maailmasõjas teenis Sobolev Saksa sõjaväes. 1941–1943 oli ta 39. Kaitsepataljoni ülem, 1943–1944 Eesti Brigaadi suurtükiväedivisjoni ülem, ning 1944. aastal 20. Relvagrenaderide SS-diviisi suurtükiväerügemendi ülem 1944, obersturmbannführeri auastmes.
Aleksander Sobolev sai 10. oktoobril 1944 Klaipeda sadamas koos grupi (Abteilung) ülema major Võhmaga ühest ja samast lennukimürsust haavata ning viidi Kura maasäärt mööda rongiga Königsbergi haiglasse. Aleksander Sobolev suri seal gangreeni tagajärjel 17. oktoobril 1944.
Johannes van der Aa

Johannes van der Aa (1824 Oosterhout, Põhja-Brabant – 14. märts 1860 Oosterhout), oli hollandi orelimeister, Huibert Cornelis van der Aa vend.
Ta oli mööbelsepp Adriaan van der Aa ja Anna Maria van Hasseli poeg.
Aastal 1859 ehitas ta koos venna Huibert Cornelisega  Hoeveni (Põhja-Brabant) Bovendonki seminarile uue oreli.
Roberta Flack

Roberta Cleopatra Flack (sündinud 10. veebruaril 1939 Black Mountainis Põhja-Carolinas) on Grammy auhinnaga pärjatud USA džäss-, souli- ja folklaulja.
Flack sündis Põhja-Carolina osariigis Black Mountaini linnas muusikute perekonnas. Ta kasvas üles Arlingtonis, Virginias. Klaverimängu hakkas ta õppima üheksa-aastaselt. Ta lõpetas 19-aastaselt Washingtonis Howardi Ülikooli. Washingtoni džässklubides klaverit mängides ja lauludes avastas Flacki ande Les McCann, kes aitas tal sõlmida plaadilepingu Atlantic Recordsiga.
Tema esimene album "First Take" ilmus 1969. aastal, kuid tuntuse saavutas ta 1972. aastal, kui tema esituses kõlanud Ewan MacColli kirjutatud ballaad "The First Time Ever I Saw Your Face" oli Clint Eastwoodi filmi "Mängi mulle mahedalt" ("Play Misty for Me") filmimuusikas. Laul tõusis USA singlite edetabelis Billboard Hot 100 esikohale ja jäi sinna kuueks nädalaks. Laul oli pärit tema debüütalbumilt, mis tõusis 1972. aastal USA plaadimüügiedetabelis esikohale ja mida müüdi USA-s üle miljoni eksemplari. 1973. aastal pälvis "The First Time Ever I Saw Your Face" Grammy auhinna kategoorias Record of the Year.
1972. aastast hakkas ta regulaarselt laulma koos Donny Hathawayga, kellega koos salvestas muu hulgas Grammy auhinnaga pärjatud laulu "Where Is the Love" (1972) ja hiljem "The Closer I Get to You" (1978) – mõlemad laulud said kuldsingli märgistuse.
1973. aastal salvestas Flack oma teise esikohahiti, milleks oli "Killing Me Softly with His Song". 1974. aastal pälvis laul Grammy auhinna parima naisvokaalesituse eest popmuusikas ja auhinna kategoorias Record of the Year. Laul ilmus tema albumil "Killing Me Softly". Laulu on hiljem kaverdanud paljud teised artistid, teiste seas Fugees. Flack oli esimene ja on seni ainus sooloartist, kes on võitnud kategoorias Record of the Year Grammy kahel korral järjest. 1974. aastal avaldas Flack laulu "Feel Like Makin' Love, millest sai tema kolmas ja viimane esikohahitt.
1982. aastal salvestas ta laulu "Making Love", mille üheks autoriks oli Burt Bacharach. Laul oli samanimelise filmi tunnuslauluks ja see jõudis USA singlite edetabelis 13. kohale. 1983. aastal avaldas ta duettalbumi koos Peabo Brysoniga. Flacki viimane esikümne singel oli duett Maxi Priestiga "Set the Night to Music", mis jõudis kuuendale kohale.
Michael Praed

Biograafia

Noorena harrastas Michael innukalt mitmeid spordialasid ja mängis muuhulgas jäähokit. Neist aegadest on ta pärinud hea füüsilise vormi. Haridusteed alustas ta angloameerika algkoolis Ābādānis. Seal sündis ka tema noorem vend Richard. Kaheksa-aastasena saadeti poiss tagasi Inglismaale, kus ta käis vastumeelselt erilise kasvatussüsteemiga poeglaste internaatkoolis Ida-Sussexis. Sealt edasi suundus ta Eastbourne'i Kolledžisse, kus tõtt-öelda huvitus rohkem tüdrukutest, sportimisest, muusikast ja näitlemisest kui akadeemilisest kraadist.

Näitlejakarjäär

Kolledži järel astus näitlemisest üha enam huvitunud noormees Guildhalli muusika-ja draamakooli ning alustas oma karjääri repertuaariteatris. Peaasjalikult sidus Michael end muusikalide ja rokkooperitega. 
1980. aasta juulis mängis ta Jeesust Haymarket Theatre'i lavastuses "Godspell" Leicesteris. Sama aasta sügisel võis teda juba näha Nuffieldi teaterteatris, kus ta mängis tükkides "The Tempest" ja "Leave Him to Heaven". Praedi esimene suurem menu saabus Fredericki rolliga muusikalis "Penzance'i piraadid" West Endi teatris, kus teda nägid ka inglise teleprodutsendid, kes noore mehe ilma igasuguste proovivõteteta loodavasse seiklusseriaali Robin Hoodi rolli võtsid.
"Meie tõlgendus ei sarnanenud ühegi Hollywoodis vändatud magedavõitu klantspildiga," väitis Michael Praed. "See oli palju elulisem ja tõepärasem ning minu kangelane oli sisemiste kahtlustega heitlev inimene." Enne võtete algust tegi Michael Pinewoodi stuudios tugevat trenni, et mõõgavõitluses oma vastastele mitte alla jääda. "Paljudel näitlejail pole aimugi sellest, mis tunne on tõeliste mõõkadega vehelda. Näitlejakoolides küll õpetatakse lavavõitlust, kuid filmides on vaja olla "nagu päris"."
"Robin Hoodi" teise hooaja järel meelitati Praed Broadwayle, kus ta mängis D'Artagnani muusikalis "Kolm musketäri". Vaatamata efektsele laavstusele lõpetati tüki mängimine juba kaheksanda etenduse järel. Michael oli juba otsustanud koju tagasi sõita, kui talle helistas seebiseriaalide tootja Aaron Spelling ja palkas ta oma menusarja "Dünastia" Moldaavia kroonprintsi Michaeli ossa. Tänu kopsakatele honoraridele, mida Praed "Dünastia" eest sai, seadis ta oma uues kodus Los Angelese lähedal sisse helistuudio, kus komponeeris peamiselt ballaade ja rock'n'roll'e. Juba kooliajal rokkbändis esinenud Michael on enda sõnutsi laulukirjutaja, kes paneb suurt rõhku tekstile.
"Dünastia" järel tegi ta kaasa ulmeõudusfilmis "Nightflyers", mis tugines George R. R. Martini samanimelisele romaanile. Mänginud veel mitmes USA kaabeltelevisioonile tehtud põnevusfilmis ja õudusfilmis "Son of Darkness: To Die For II" (1991), lahkus Praed Ameerikast. Ta ühines Iiri teatritrupiga, mängides lavastuses "Carousel" (1991), ning jätkas esinemist West Endi teatris. Suurel ekraanil on Praedi olnud võimalik näha situatsioonikomöödias "Staggered" (1994) ja palgamõrtsukana märulifilmis "Darkness Falls" (1998). Viimasel ajal lööb Michael Praed sageli kaasa telesarjades (külalisesinejana) ja mängib teatrilavadel.

Isiklikku

Michael on abielus näitlejatar Karen Landauga ning neil on poeg Gabriel ja tütar Frankie.
Massi jäävuse seadus

Massi jäävuse seadus on oluline füüsika ja keemia seadus. See väidab, et isoleeritud (suletud) süsteemi mass on ajas muutumatu suurus. Seega suletud süsteemi kogumass on jääv, seda ei lisandu ega hävi süsteemi sees toimuvate protsesside käigus.
Suletud süsteem tähendab, et ei toimu aine ega energia lisamist ega eemaldamist. Kui süsteem ei ole suletud, siis võib tema mass suureneda ainult väljastpoolt juurdetuleva massi võrra. 
Massi jäävuse seadusele eelnes paljude keemikute poolt keemiaalaste seaduspärasuste väljatoomine, kuid selge formuleeringu esitas Antoine Lavoisier (1728–1794). 
Massi jäävuse seadus on seotud energia jäävuse seadusega, mis väidab, et isoleeritud süsteemi energia on ajas muutumatu suurus (energia on jääv). Sellest seadusest järeldub, et energia ei teki ega kao, ta võib vaid muunduda ühest liigist teise ning kanduda ühelt kehalt teisele. Kaasaegsete arusaamade kohaselt on energia ja mass seotud, kuid see osutub oluliseks tuumafüüsika korral. Nimetatud kaks seadust on ühendatavad üheks massi ja energia ekvivalentsuse seaduseks (E = mc² ja sellest tuleneb Δm = ΔE/c², kus E on energia, m mass ja c on valguse kiirus vaakumis). 
Keemilises protsessis väikese hulga soojus- või kiirgusenergia lisamise või äravõtmisega seotud massi muutus on väga väike, s.t siin energia vahetus keskkonnaga massi praktiliselt ei muuda. Sellest tulenevalt massi jäävuse seaduse järgi eraldatud süsteemis massi ei lisandu ega hävi, ehkki ained süsteemi sees võivad muunduda teisteks aineteks. Seega mingis keemilises protsessis lähteoleku (lähteainete) mass on võrdne lõppoleku (produktide) massiga. 
Kaasaegse keemia jaoks olulise massi jäävuse seaduse avastas 18. sajandi lõpus Antoine Lavoisier.
Henn Ruus

Henn Ruus (sündinud 12. juulil 1923 Tartus) on Eesti keemik.

Elulugu

Henn Ruus on rahukohtuniku poeg.
Lõpetas 1942 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Õppis Stuttgardi Tehnikaülikoolis Saksamaal ja 1952 lõpetas keemikuna Põhja-Dakota Ülikooli USA-s. Ph.D. (keemia, 1957, Illinoisi Ülikool), väitekiri "P-metoxyphenylmaleic anhydride in the Diels-Alder reaction". Oli uurija Niagara Fallsis USA-s.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: orgaaniline süntees, polümeeride rakendusi paberitööstuses.
Ingrid Veidenberg

Ingrid Veidenberg (vahepealne nimi Ingrid Tähismaa; sündinud 1. juulil 1968) on eesti ajakirjanik.
Ta lõpetas Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ajakirjanduse erialal 1992. aastal.
Ta oli seltskonnaajakirja Kroonika peatoimetaja aastatel 1997–2007.

Tegevus ühingutes

Ta on korporatsioon Amicitia vilistlane.

Isiklikku

Ta oli abielus ajakirjanik Inno Tähismaaga. Peres kaks poega.
Bleckley maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1912. aastal.
Koldjalg-hõbekajakas

Koldjalg-hõbekajakas (Larus cachinnans) on kajaklaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Teda võib näha ka Eestis.
Rannu-Jõesuu sild

Rannu-Jõesuu sild on 1958. aastal rajatud sild üle Emajõe Võrtsjärve kirdenurga juures Suure Emajõe lähtel. Enne uue silla valmimist kulges üle Rannu-Jõesuu silla Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee.

Ajalugu

Enne silla rajamist oli Tartu-Viljandi maanteel Rannu-Jõesuus ametlik parvekoht üle 200 aasta. 19. sajandi lõpus ehitati jõele puust ujuvsild. Püsisilla ehitus algas 1920. aastal Viljandi inseneri Friedrich Werncke projekti järgi. Sild valmis 1923. aastal. 1936–1937 ehitati pehkinud puusilla asemele terassild. Detailid valmisid Tallinnas Franz Krulli tehases. Silla monteeris Soome firma Cyklop. Sild õhiti osaliselt 1941. aastal. 1944. aastal õhiti sild täielikult, alles jäid vaid sillasammaste vundamendid.
1947. aastal rajati Jõesuusse Leningradis projekteeritud puitsild, mille 1958. aastal vahetas välja vene inseneride projekteeritud 66-meetrine raudbetoonsild. See sild on kasutusel senini.
23. septembril 2009 valmis 1958. aastal rajatud sillast vähem kui sada meetrit allavoolu Tallinna Tehnikaülikooli professori Siim Idnurme projekteeritud teraskaarsild (Jõesuu sild).
Andrei Jämsä

Karjäär ja saavutused

Aastal 2008 tuli ta Euroopa meistriks neljapaadil koos Tõnu Endreksoni, Allar Raja ja Jüri Jaansoniga.
2012. aasta suveolümpiamängudel võistles Andrei Jämsä paarisaerulise neljapaadi koosseisus koos Tõnu Endreksoni, Allar Raja ja Kaspar Taimsooga. Meeskond sai 4. koha.
Aastal 2012 tuli ta koos Kaspar Taimsoo, Allar Raja ja Tõnu Endreksoniga Vareses toimunud sõudmise Euroopa meistrivõistlustel Euroopa meistriks.
Aastal 2015 tuli ta Prantsusmaal Aiguebelette'is toimunud maailmameistrivõistlustel neljapaadil koos Tõnu Endreksoni, Allar Raja ja Kaspar Taimsooga pronksmedalile.
2016. aasta Rio olümpiamängudel võitis koos Kaspar Taimsoo, Allar Raja ja Tõnu Endreksoniga pronksmedali.
Keava mõis

Keava mõis (saksa keeles Kedenpäh) oli rüütlimõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Kehtna valda Rapla maakonnas.
Ceteris paribus

Ceteris paribus on ladinakeelne fraas, ligikaudse tähendusega "muu võrdsuse korral", mis on kasutusel eriti teadusfilosoofias kui füsikalistliku teadusliku eksperimendi tähtis tingimus.
Ceteris paribus põhimõte tähendab, et teadusliku eksperimendi korral peavad võrdluseksperimendis olema peale uuritava suuruse kõik muud tingimused samad mis kontrolleksperimendis.
Embraer Phenom 300

Arendus

Embraer alustas Phenom 300 arendamist, kui Phenom 100 potentsiaalsed kliendid soovisid osta suuremat sama tüüpi lennukit. See oli uus disain, mille sihiks oli võimaldada opereerimist väikestes lennujaamades nagu London City ja Telluride Regional Airport. Selle mudeli esmalend toimus 29. aprillil 2008 ning sai lennukõlblikkuse sertifikaadi 3. detsembril 2009. Esimese Phenom 300 lennuki ostis ettevõte Executive Flight Service. Lennuk toimetati nende peakorterisse São José dos Campose linna Brasiilias.

Disain

Embraer Phenom 300 on kahe mootoriga monoplaanlennuk, millel on madalal asuvad nooljad tiivad. Lennuki horisontaalne stabilisaator on T-saba kujuga, ning lennukil on kolme ratta konfiguratsiooniga ülestõstetav telik. Jõujaamaks on sellel lennukil kaks tagumistele püloonidele monteeritud Pratt & Whitney Canada PW535E turboventilaatormootorit. Lennuki salongis on ruumi üheksale reisijale ning kokpitis kahele meeskonnaliikmele. Kokpitti ja salongi pääseb lennuki kere esiosas oleva trepi kaudu.
Lennuki arvatav iga on 28 000 lennutsüklit või 35 000 tundi. Lennuk on ehitatud 18% komposiitmaterjalidest. Embraer Phenom 300-l on winglet'id, kuid puudub thrust reverser süsteem. Phenom 300-l on ühe-punkti-tankimine ning privaatne tualett.

Ühendkuningriik

Flairjet (esimene klient Euroopas)
SaxonAir

Ameerika Ühendriigid

Flight Options
NetJets
Delta Private Jets
JetSuiteX

Tehnilised andmed

Andmed Embraer Phenom 300 brošüürist (seisuga 9. jaanuar 2008)
Joniškis

Ajalugu

Joniškise piirkonda on kirjalikult mainitud XIII sajandil, toona elasid seal semgalid. Linna lähistel asub vana semgalite Sidabrene linnus. Linna ennast on kirjalikult esimest korda mainitud 23. veebruaril 1536. Toona kuulis Vilniuse piiskop Jonas, et sealsete piiriäärsete alade elanikud on ikka veel paganad ja otsustad need ristida. Ta lasi Joniškisesse ehitada kiriku, millest sai kohaliku kihelkonna keskus. Tema järgi on linn ka oma nime saanud.
Zygmunt III Waza loal sai 4. juulil 1616 Joniškisest linn. Seda läbis tähtis Riia ja Tilsiti vaheline kaubatee. Joniškis allus Leedu suurvürstidele ja seda hallati Šiauliaist. XVII sajandil mainitakse esimest korda sealset luteri kirikut (selle uus hoone valmis aastal 1863. Aastal 1759 hoidsid ülestõusnud talupojad kaks kuud linna enda käes.
Juudid asusid linna elama aastal 1737. Nende arv kasvas jõudsalt, aastal 1897 olid linna 4774 elanikust 2272 juudid. XIX sajandil oli linn tähtis laatade pidamise paik, seal käisid kaubitsejad nii Venemaalt kui ka Saksamaalt.
Aastal 1921 avati linnas lätikeelne kool. Enne Teist maailmasõda elas linnas ligi 900 juuti, seal asus kolm sünagoogi. 29. augustil 1941 viidi sealsed juudid linnalähedasse metsa, kus nad maha lasti. Nõukogude ajal rajati linna suur teraviljakombinaat.
Erika Siilivask

Erika Siilivask (1923. aastani Erika Leontine Vassar; 26. mai 1902 Jõksi – 27. august 1993 Tallinn) oli eesti pedagoog ja koolijuht.
Õppis Kanepi kihelkonnakoolis ja Võrumaa Rahvahariduse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumis. 1928. aastal lõpetas ta kunstikooli Pallas joonistusõpetajana ja töötas seejärel Võrumaa koolides asendusõpetajana. 1941. aastal oli ta Võru Maakonna Täitevkomitee Hariduse osakonna juhataja. 1943 märtsist juulini oli ta Magnitogorski lastekodu õppealajuhataja. 1943 sügisest Uvelka lastekodu direktor. Aastatel 1944–1946 oli ta Võrumaa haridusosakonna juhataja, 1945–1946 Võrumaa Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee liige. Aastatel 1946–1961 oli ta Tartu 3. Keskkooli direktor.
Ta on maetud Võru kalmistule.

Isiklikku

Tema poeg on ajaloolane Karl Siilivask.
Seesam (perekond)

Seesam (Sesamum; ka kunžuut, kunžut) on rohttaimede perekond.
Perekonda kuulub umbes 30 liiki ja nendest enamik kasvab Aafrikas.
Perekonna tuntuim liik on harilik seesam (Sesamum indicum).
Kodakondsus- ja Migratsiooniamet

Kodakondsus- ja Migratsiooniamet (lühend: KMA) oli Eesti Siseministeeriumi halduses töötanud asutus.
Aastal 2010 liideti viis eraldi asutust – Politseiamet, Keskkriminaalpolitsei, Julgestuspolitsei, Piirivalveamet ning Kodakondsus- ja Migratsiooniamet – ühiseks Politsei- ja Piirivalveametiks.

Ajalugu

KMA ajalugu ulatub 1990. aastasse, mil asutati Eesti NSV Riiklik Migratsiooniamet. Aastal 1993 liitis Siseministeerium Migratsiooniameti ja Kodakondsusameti ühiseks Kodakondsus- ja Migratsiooniametiks.