Jomsborg

Jomsborg või Jómsborg (saksa keeles ka Jomsburg) oli poollegendaarne 960. aastatest kuni aastani 1043 Läänemere kaldal eksisteerinud linn (keskaegne vendide asuala, tänapäevane Pommeri). Linna kunagisi elanikke tuntakse nimetusega jomsviikingid.
Jomsborgi täpset asukohta ega ka selle olemasolu pole veel kindlaks tehtud, kuigi sageli väidetakse, et Jomsborg asus mõnel Odra jõe suudmes asuval saarel. Rootsi ajaloolane Lauritz Weibull heitis selle kõrvale kui legendi.

Asukoht

Sageli peetakse Jomsborgi asukohaks Wolini saare kaguotsas paikneva tänapäevase Wolini (ka Wollin) linna põhjaosas asuvat Silberbergi mäge. Varakeskajal asus tänapäeva Wolini asukohas mitmerahvuseline kauplemiskoht, mida sellal tunti nimega Jumne või Julin. Kui Põhjamaade saagades on linna kohta kasutatud vaid nime "Jómsborg", siis keskaegse Saksamaa allikad kasutavad nimesid "Jumne" ja "Julin" (lisaks neile veel nimekujusid "vimne", "uimne", "Jumneta", "Juminem", "Julinum", "uineta", "Vineta" ja "Vinneta").
Mitmes kroonikas kajastatud sündmusi võrreldes oletas Pommeri ajaloolane Adolf Hofmeister (1883–1956) aastatel 1931/1932, et kõik need sõnastused kirjeldavad ühte ja sama kohta, mis asub kas kaasaegses Wolini linnas või selle lähedal. Kuid see ei ole sugugi üldtunnustatud teooria. Professor ja ajaloolane Steven Fanning on kirjutanud järgmist. "Taanis asuvaid Trelleborgi tüüpi viikingite ringkindlusi on peetud nende võitlejate Jómsborgi tüüpi laagrite näideteks ja Poolas asuv Wolin arvati olevat tegelik Jómsborg. Ent kõik sellised katsed Jómsborgi või jómviikingite laagrite asukohti määrata on nurjunud, pannes paljud kahtlema, kas jómviikingid on tegelikult väljaspool kirjandust üldse olemas olnud". Władysław Filipowiaki järgi leidub mitmeid dateeritud allikaid, mis kinnitavad relvastatud viikingite salga viibimist Wolinis 10. sajandi lõpus. Tema järgi võis olla tegemist Poola kuninga Bolesław Vapra poolt sinna paigutatud palgasõduritega.
Teised teooriad näevad Jomsborgi võimaliku asukohana lähedalasuva Usedomi saare nüüdseks vee alla jäänud loodeosa. Sealse piirkonna väikesaared on jäänukid pikast Usedomi ja Rügeni vahel asunud maaribast, mis 14. sajandil tormide tekitatud üleujutuste tõttu vee alla kadus. Arvatavad selles piirkonnas olevad asukohad on väikeste Rudeni ja Greifswalder Oie saarte ning Peenemünde madalikel asuvad nime Veritas kandvad alad. Kuigi sealt on leitud viikingiajast pärinevaid juveele, ei ole neid teooriaid arheoloogia seisukohast analüüsitud.

Kindlus

Kuningasaagade Knytlingasaga ja Fagrskinna järgi rajas Jomsborgi 960. aastatel Taani kuningas Harald Sinihammas. Jómsvíkinga saga mainib selle rajajana Taani viikingit Palnatoket.
Keskaegsetes allikates kirjeldatakse Jomsborgi kui sadamaga kindlust. Sadama kohal kõrgus katapultidega varustatud kivist torn, mis oli ehitatud sadama sissepääsu kohal asunud võlvile. Sissepääsu sadamasse sai rauast värava abil sulgeda. Vanimate andmete järgi oli sadamas ruumi kolmele laevale, kuid hilisemate allikate järgi mahutas sadam kuni 360 laeva.
Heimskringla järgi hävitasid Jomsborgi aastal 1043 Norra kuningas Magnus Hea väed. Kindlus põletati maha ja paljud selle elanikest tapeti.

Curmsun'i ketas

2014. aasta sügisel ilmus Rootsis välja Harald Sinihamba nime sisaldava tekstiga kullast ketas. Ketas, mida tuntakse Curmsuni kettana, on suure kullasisaldusega ja kaalub 25,23 grammi. Ketta esiküljel on ladinakeelne tekst ja tagaküljel kaheksanurkse kandiga ümbritsetud ladina rist koos nelja täpiga. Kettal on järgmine tekst: "+ARALD CVRMSVN+REX AD TANER+SCON+JVMN+CIV ALDIN+" ("Taanlaste, Skåne, Jomsborgi [ja] Aldinburgi linna kuningas Harald Gormi poeg").
Oletatakse, et ketas oli osa aastal 1840 Wolini lähedalt Wiejkowo külast leitud aardest. Ketas taasavastati aastal 2014, mil 11-aastane koolitüdruk, kes oli leidnud ketta vanast kastist, selle kooli viis.
2015. aasta 18. juunil tehti kettale Lundi Ülikoolis metallurgiline analüüs, mille tulemusena selgus, et ketta sulami kullasisaldus on vahemikus 83,3–92,8%.
Ajakirja "Siden Saxo" 2015. aasta neljandas numbris kirjutab Taani toimetaja ja arhivaar Steffen Harpsøe, et ketas võib olla valmistatud 1100. aasta paiku sümboolse ornamendina ja selle autoriteks võivad olla Jomsborgi ja Wiejkowo lähistel viibinud misjonärid. Artiklis oleva teooria järgi on võimalik ka see, et misjonärid kanoniseerisid Haraldi. Harpsøe oletab, et kirja osas JVMN olev täht "J" on tegelikult ka J-täht, mitte I, ning et teksti "JVMN CIV ALDIN" tuleks tõlgendada kui "Jomsborg Oldenburgi piiskopkonnas". Nende oletuste järgi võib ketta dateerida vahemikku 1050–1125, kuna J-tähte kirjakeeles enne 1050. aastat, mil see keskülemsaksa keelde ilmub, ei esine, ja Jomsborg sai omaette piiskopkonnaks aastal 1125.
Rootsi arheoloogi Sven Rosborni teooria järgi võisid ketta valmistada frangi mungad seoses Harald Sinihamba surmaga Jomsborgis.