google/wiki40b huggingface dataset:
Kiievi Patriarhaadi Ukraina Õigeusu Kirik

Iseseisva kirikuna

KPUÕK tekkis Vene Õigeusu Kirikust lahkulöömise tulemusena. KPUÕK võttis asutamisest peale patriootliku hoiaku. KPUÕK toetas 2013.–2014. aastal Euromaidani vägivallas kannatada saanud meeleavaldajaid neile varjupaiga andmisega. 2018. aastal sai KPUÕK ametliku heakskiidu projektile rajada Dnipro linna Donbassi sõjas langenud sõjaväelaste mälestuskirik, kuid ei saavutatud kokkulepet asukoha osas.

Autokefaaalia ja ühinemise küsimus

2018. aastal algas ühtse autokefaalse Ukraina Õigeusu Kiriku rajamine. Sama aasta sügisel toimusid KPUÕK, Ukraina Autokefaalse Õigeusu Kiriku ja Moskva Patriarhaadi Ukraina Õigeusu Kiriku esindajate vahel läbirääkimised, mille eesmärk oli leppida kokku ühtse autokefaalse Ukraina õigeusu kiriku asutava ühendkogu toimumine ning kellest peaks saama selle kiriku juht.   
Enne UÕK asutamist saatsid KPUÕK juhid oma kiriku laiali, et ühineda moodustatava UÕK-ga. 9. mail 2019 väitis endine KPUÕK juht Filaret, et KPUÕK ei ole likvideeritud, kuid Ukraina kultuuriministeeriumi arvates lõpetas KPÕUK 2018. aasta detsembris eksisteerimise.

Juhtimine

KPUÕK eestseisjad kandsid tiitlit Kiievi ja kogu Vene-Ukraina patriarh (Патріарх Київський і всієї Руси-України). Aastatel 1992–1995 kandis seda tiitlit Vladimir, seejärel aastatel 1995–2018 tema järglane Filaret.

Kirikuvahetus

Ukraina kultuuriministeeriumi andmetel vahetasid aastatel 2014–2017 kahekümnes oblastis umbes 80 kogudust oma kiriklikku alluvust, minnes Moskva Patriarhaadi Ukraina Õigeusu Kirikust üle KPUÕK-sse. Kõige suurem oli kirikuvahetus Ternopili ja Rivne oblastites. 2015. aasta aprillis liitus KPUAÕK-ga kaheksa Ukraina Autokefaalse Õigeusu Kiriku kogudust. 2016. aasta suvel liitus KPUÕK-ga veel 11 UAÕK kogudust.

Liikmeskond enne likvideerimist

2018. aasta alguses oli KPUÕK-l Ukraina kultuuriministeeriumi andmetel 4807 aktiivset kogudust ja 62 kloostrit. 2018. aasta sügisel Ukraina elanike seas läbiviidud usulisi teõkspidamisi välja selgitava uuringu kohaselt seostas 45,2% õigeusklikest end KPUÕK-ga ning 16,9% seostas end MPUÕK-ga.

Taastamine

Filaret kutsus 20. juuniks 2019 Kiievi Püha Vladimiri katedraali kokku likvideeritud KPUÕK kohaliku kirikukogu, mis kuulutas KPUÕK laialisaatmise tühiseks ja KPUÕK sisuliselt taastatuks. Filaret lisas, et tal on õigus saada endale kõik UÕK Kiievi kogudused ja kloostrid. Piiskoppidest osalesid kirikukogul peale Filareti veel ülempiiskop Ioasaf (Šõbajev) ja piiskop Peetrus (Moskaljov). UÕK keelas sellel kirikukogul osalenud munkpreester Eelijal (Zelenskõi) ja arhimandriit Andreasel (Marutšak) tähtajaliselt vaimulikuna teenimise. Arhimandriit Andreasele määras karistuse Kiievi ja kogu Ukraina metropoliit Epifanius (Dumenko), kes nimetas põhjendusena Andrease katset haarata võim Kiievi Püha Theodosiuse kloostris. Vaimulikuna teenimise keelu kehtivusajaks määras ta kolm kuud. Munkpreester Eelijale määrati pooleaastane vaimulikuna teenimise keeld.
Mart Pool

Mart Pool (9. september 1908, Vana-Vändra vald, Pärnumaa – 18. detsember 1995 Portland) oli Eesti põllumajandusteadlane.

Elulugu

Mart Pool oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1927 Vändra Gümnaasiumi. Oli 1927–28 praktikal Rootsis ja Saksamaal, õppis 1928–1940 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas ja lõpetas selle agronoomina.
Läks 1941 järelümbeasujana Saksamaale. Teenis Teises maailmasõjas Saksamaa relvajõududes. 1944 läks ta uuesti Saksamaale.
Ta läks sealt 1949 USA-sse. Sai 1951 magistrikraadi M.Sc. (Rutgersi Ülikool), väitekiri "Performance of winter grains alone and with winter vetch for supplemental forage". Sai 1956 doktorikraadi Ph.D. (Purdue Ülikool, Indiana), väitekiri "The effect of the delay accompaning the use of the combine harvester on the physical and chemical properties of soft red winter wheat".
Oli aastatel 1949–1951 Rutgersi Ülikooli teadur, 1951–1956 Purdue Ülikooli uurimisassistent, 1956–1959 Texas Research Foundationi (Texas A&M University, Texas) teadur.

Teadustöö

Töid geneetikast ja sordiaretusest. American Society Agronomy, Bio-Dynamic Farming & Gardening Associationi, Sigma Xi liige.
Aleksander Skrzyński

Aleksander Józef Skrzyński (19. märts 1882 Zagórzany, Väike-Poola vojevoodkond – 25. september 1931 Łąkociny, Suur-Poola vojevoodkond) oli Poola diplomaat ja poliitik.
Ta oli aastatel 1922–1923 ja 1924–1926 Poola välisminister ning aastatel 1925–1926 Poola peaminister.
1925 anti talle Vabadusristi III liik 1. järk.
Jõgeva täiskasvanute keskkool

Jõgeva täiskasvanute keskkool on keskkool Jõgeval aadressil Piiri tänav 1c.
1956–1968 tegutses Jõgeva Töölisnoorte Keskkool. 1968–1971 tegutses Jõgeval Tartu Kaugõppekeskkooli konsultatsioonipunkt. 1971 avati Jõgeva Kaugõppekeskkool. 1983 kaugõppekeskkool kaotati ja seda hakkas asendama Jõgeva Keskkooli kaugõppeosakond. 1995 moodustati kaugõppeosakonnast iseseisev kool: Jõgeva Kaugõppekool. 7. juulil 2000 nimetati kaugõppekool ümber Jõgeva täiskasvanute keskkooliks.
Šumilina

Ajalugu

Šumilinat mainitakse esimest korda aastal 1866, mil sealt ehitati läbi Riia–Orjoli raudtee. Külasse rajati Sirocina raudteejaam (aastast 1962 kannab see Babolina jaama nime).
Aastast 1924 oli Šumilina Valgevene NSV koosseisus. Aastal 1938 sai asulast alev. Teises maailmasõjas hukkus piirkonnas 1500 inimest. XX sajandi lõpus rajati alevisse õigeusu kirik, XX sajandi lõpus ja XXI sajandi alguses katoliku kirik, mille sisseõnnistamiseks luges palve paavst Johannes Paulus II. Aastal 2008 avati asulas paavst Johannes Paulus II mälestusmärk.

Vaatamisväärsused

Šumilinas asub XX sajandi alguses ehitatud raudteejaam, lisaks asub seal koduloomuuseum. Alevis on aastal 1999 ehitatud õigeusu kirik ja aastal 1990 ehitama hakatud katoliku kirik. Alevi lähedal asub Suur kivi või Kuradikivi, mis on Valgevene suurim rändrahn. Kevaditi laulab Šumilina ümbruses 224–270 ööbikut; selle tulemusega on alev Valgevenes neljandal kohal.
Friedrich Hartmann Barisien

Elukäik

Friedrich Hartmann sündis 1724. aastal Coburgi linnas Sachsen-Saalfeldi hertsogkonnas (praegusel Baieri liidumaal Saksamaal). Tema vanaisa oli Louis XIV õukonna arhitekt, kuid oli Pariisist Dresdenisse põgenenud ja võttis Sachsenis endale perekonnanime Parisien, mis mugandati hiljem nimeks Barisien.
Friedrich Hartmanni isa oli kunstsepp. Isalt õppis ta käsitööd ning lõpetas seejärel Dresdenis joonistus- ja maalikooli. 1750. aastal asus ta Venemaale, töötas Astrahanis, Holsteinis ja Oranienbaumis. 1756. aastal elas Friedrich Hartmann Barisien Peterburis ja Moskvas, sh Vene tsaar Peeter III juures Peterhofi lossis. 1767. aastal kolis ta Riiga. 1770-1778 töötas ta Jelgavas (Miitavis) Kuramaa hertsogi Peter von Bironi õuemaalija ja tema kunstigalerii inspektorina. Bironi juures hakkas ta tegelema ka teatridekoratsioonide maalijana, kujundas Miitavi ja Rundale lossi ruume. 1772. aastal oli ta ka Põltsamaa lossi omaniku W. J. von Lauw' teenistuses. 1787. aastal andis Peterburi Kunstide Akadeemia talle 102-aastase Christina Linki portree eest (1768, Läti Kunstimuuseumis Riias) akadeemiku nimetuse. Alates 1795. aastast oli ta Riia maalijate tsunfti liige. Suri 1796. aastal Miitavis. 
Viljeles portree-, maastiku- ja monumentaalmaali ning tegi teatridekoratsioone. Mitu Barisieni portreed on korratud graafikas. Varasem looming on rokokoolik, 1780. aastate lõpus sai valdavaks asjalik ja kaine klassitsistlik kujutusviis. Tähtsamad teosed: Jelgava lossi maalid, Tsarskoje Selo vaated (Suur loss, Tsarskoje Selo), ooperi "Kyros ja Kassandra" dekoratsioonid (Jelgava õukonnateater, 1783), Kuramaa hertsogi P. Bironi portree (1781, Rundale lossimuuseum), Autoportree pojaga (1786, Vene Muuseum Peterburis), G. J. von Ungern-Sternbergi ja G. C. von Ungern-Sternbergi portree (mõlemad 1787) ning Mehe portree (kõik Eesti Kunstimuuseumis).
Pulkkalan Kapasi

Pulkkalan Kapasi ehk Verhneje Koirovo (ka Kapasi, vene Верхнее Койрово) on endine ingerisoome küla ajaloolises Venjoki kihelkonnas Kesk-Ingerimaal Peterburi linnast lõunas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb ala Leningradi oblasti Lomonossovi rajooni Villozi valla territooriumile.
Küla soomekeelne rööpnimetus Kapasi tuleneb külas elanud ingerisoome suguvõsa Kapanen nimest.
1817. aastal oli külas (nimetatud kui Кавози) 8 talu.
1831. aastal oli külas (nimetatud kui Верх. Койровская Пустошь или Кабози) oli 11 talu.
1838. aastal elas külas (nimetatud kui Верхняя Коерова пустошь) 99 inimest, kellest 46 olid mehed ja 53 naised.
1848. aastal elas külas (nimetatud kui Kapaisi) 103 ingerisoomlast savakot, kellest 45 olid mehed ja 58 naised.
1856. aastal oli külas (nimetatud kui Койeровo верх. пуст.) 10 talu 41 meeshingega.
1860. aastal oli külas (nimetatud kui Верх. Коерова пустошь Кабози) 12 talu. 
1880.–1890. aastail oli külas (nimetatud kui Верх. Коeровская Пустошь) 14 talu.
1913. aastal oli külas (nimetatud kui Верхн. Койeровo) 15 talu.
1941. aastal oli külas (nimetatud kui Верх. Койровo) 30 majapidamist.
Õhu tänav

Õhu tänav on tänav Narvas Kalevi linnaosas Rakvere ja Liiva tänavast lõuna pool ning Kalev Fama staadionist põhja pool. Algab Puškini tänavalt, kulgeb lääne poole ja lõpeb tupiktänavana. Tänav on sirge, umbes 200 m pikk.
Õhu tänav oli samas kohas ka 1929. ja 1940. aasta linnaplaanidel. See algas Kesk-Aguli tänavast, kulges Rahva väljast põhja poole, ristus Posti (praegu Aleksander Puškini) tänavaga, Vabaduse, Kirjaniku, Aleksandri, Voldemari, Sepa tänavaga ning suundus edasi ida poole, Sadama teeni. Tänava pikkus oli umbes 1200 m. 1905. ja 1912. aasta linnaplaanidel on Sepa (Sergei) tänavani tänavalõigu nimi Wahe uulits ehk Vahe tänav (vene keeles улица Раздельная) ja Sadama teeni tänavalõigu nimi Tapamaja uulits ehk Tapamaja tänav (vene keeles улица Бойная).
Gruzdžiai

Ajalugu

Gruzdžiai mõisa on esimest korda mainitud XVI sajandil, küla aga aastal 1623. Asulale ja mõisale on ilmselt nime andnud sealsete valduste omanik Kristupas Gruzdys. Aastal 1636 sai see Užmūšė või Zamūšė nime all aleviks. Aastal 1649 põles asula maha. Aastal 1670 ehitati sinna esimene kirik. Aastast 1676 on teada, et alevis oli 40 maja, neist 35 olid kõrtsid.
Põhjasõja ajal laastasid alevit Rootsi väed. Aastal 1793 sai asula omanikuks Platon Zubov. XIX sajandi alguses ehitati Gruzdžiaisse puidust sünagoog, mis põles Teise maailmasõja ajal maha. Aastal 1830 laastas alevit koolera. Ka kannatas see korduvate tulekahjude käes, põledes aastail 1891, 1910, 1915, 1929 ja 1931.
Aastal 1936 püstitati Gruzdžiaisse raamatukogu. Aastal 1923 rajati mõisa juurde põllumajanduskool. Aastal 1941 lasid Saksa okupatsiooniväed maha 40 alevist pärit juuti. Pärast Teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Gruzdžiai kohaliku kolhoosi keskasula.
Mügramägi

Mügramägi on kõrgendik Tartu maakonnas Nõo vallas. Mügramäe kõrval on Kindralimägi. Need kaks kõrgendikku on tegelikult üks mägi, ent neid lahutab sinna ehitatud tee.
Mägi on aastast 1966 kaitse all (Mügramäe kaitseala). Kõrgendiku suhteline kõrgus on 9 m.
Johann Wilhelm Snell

Johann Wilhelm Snell (8. aprill 1789, Idstein, Saksamaa – 8. mai 1851, Bern) oli saksa õigusteadlane.
Gümnaasiumi direktori poeg. Õppis Giesseni Ülikoolis 1806–1819. Töötas Tartu Ülikoolis kriminaalõiguse professorina 1819, seejärel oli professor Baselis, Zürichis ja Bernis.
Conway seadus

Variatsioonid

Avatud lähtekoodi eestvedaja Eric S Raymond sõnastas Conway seaduse ümber tuntud teoses "The New Hacker's Dictionary" ('uus häkkeri sõnaraamat'). Ta ütles, et tarkvara organiseerimise viis ja tarkvarameeskonna struktuur on kongruentsed, ja võttis Conway kirjeldatud näite kokku sõnadega: "Kui sul on neli rühma, kes töötavad kompilaatori kallal, siis sa saad 4-pass kompilaatori."
Seda versiooni on kõige lihtsam mõista. See käsitleb mikroolukorda. Kui selle olukorra vältimiseks ei tehta teadlikuid jõupingutusi, siis see ka juhtub. Paljude arendajate ühine positsioon näib olevat probleemi jaotamine mitmeks komponendiks, mis on võrdne arendajate arvuga. Kuigi see võib tunduda lihtne viis, kuidas probleemi lahendama hakata, siis on üpris ebatõenäoline, et komponendid on võrdse suurusega ning selliselt tuletatud disain ei ole tõenäoliselt eriti hea. 
Mõnikord saab probleemi lahendada oluliselt parema disainiga, kasutades vähem mooduleid ja vähem programmeerijaid. 
James O. Coplien ja Neil B. Harrison ütlesid:
"Kui organisatsiooni osad (nt meeskonnad, osakonnad või allüksused) ei kajasta täpselt toote olulisi osi või kui organisatsioonide vaheline suhe ei kajasta suhteid toote osade vahel, siis on projekt hädas... Seega veenduge varakult, et organisatsioon sobib kokku toote arhitektuuriga."
See muster kehtib makrokeskkonna kohta ja lühidalt öeldes käsib „viia arhitektuuri organisatsiooniga kooskõlla”. Süsteemi ülesehitust mõjutavad sotsiaalsed ja majanduslikud tegurid, millest organisatsiooni tõeline (mitte ametlik) suhtlusstruktuur on tugevaim. Mustrit kohaldades peab leidma vastuse paljudele küsimustele: kuidas seda rakendada, mida täpselt ehitada, kust alustada ja kuidas muuta organisatsiooni nii, et toetada toote arhitektuuri.
Conway seaduse mõju võib märgata näiteks suurettevõtete veebilehtede disainis. Kasutatavuse ekspert Nigel Bevan märkis 1998. aastal: "Organisatsioonid loovad sageli sellise sisu ja struktuuriga kodulehti, mis peegeldavad ettevõtte struktuuri ja ei arvesta kodulehe kasutaja vajadustega."

Tõendid

MIT-i ja Harvardi ärikooli (inglise keeles Harvard Business School) teadlased on trükis avaldanud tõendeid, mis toetavad Conway seadust. Nad nimetasid Conway seaduse peegeldushüpoteesiks ja leidsid kindlaid tõendeid, mis kinnitavad seda hüpoteesi, samuti tõdesid nad, et suured erinevused tarkvaramoodulite ülesehituses on kooskõlas arvamusega, et jaotatud meeskonnad kalduvad arendama modulaarsemaid tooteid.
Conway seadust kinnitavaid uurimusi on teinud ka Nagappan, Murphy ja Basili Marylandi ülikoolis koostöös Microsoftiga ning Syeed ja Hammouda Tampere tehnoloogiaülikoolis Soomes.
Loksa valla vapp

Loksa valla vapp on endise Eesti kohaliku omavalitsusüksuse Loksa valla vapp.
See kinnitati 28. jaanuaril 1997.

Vapi kirjeldus

Sinisel kilbil on vertikaalasendis lõhepea ja keha esimene neljandik, vapi ülanurkades kaks männikäbi – kõik hõbedased.
Meeskonnatöö

Meeskonnatöö on töö organiseerimise viis, mille puhul kõigi vajalike erialade esindajaist koosnevat otsustusmeeskonda juhib üks kas sama või kõrgema astme juht.
Kõige edukamaks peetakse meeskonnatööd tipp- ja keskastme juhtide tasandil, erandjuhtumeil ka madalamal tasandil.
Optimaalseks otsustusmeeskonna suuruseks peetakse umbes kuut liiget.
Väsimustugevus

Väsimustugevuseks nimetatakse materjali võimet vastu panna vahelduvast koormusest tingitud purunemisele.
Kultuurisemiootika

Juri Lotmani määratlus

Juri Lotman määratles kultuurisemiootikat järgmiselt.
"Kultuurisemiootika on valdkond, mis uurib erineva ehitusega semiootiliste süsteemide vastastikust toimet, semiootilise ruumi sisemist ebaühtlust, kultuurilise ja semiootilise polüglotismi paratamatust. Selle distsipliini kujunemine muutis oluliselt traditsioonilisi kujutelmi semiootikast. Põhjalikult muutus ka arusaam teksti enda mõistest. Kui teksti varasemates määratlustes rõhutati teksti ühtset märgilist loomust, ta funktsioonide lahutamatut ühtsust mingis kultuurikontekstis või teksti teisi omadusi, siis mõeldi selle all kas eksplitsiitselt või implitsiitselt, et tekst on väljendumine mingis ühes keeles. Esimene mõra sellesse pealtnäha enesestmõistetavasse kujutlusse löödigi teksti mõiste käsitlemisel kultuurisemiootika aspektist. Nimelt avastati, et mingi antud teade, selleks et teda määratleda «tekstina», peab olema vähemalt kahekordselt kodeeritud. Nii näiteks «seadusena» defineeritav teade erineb kriminaalse juhtumi kirjeldusest sellega, et ta kuulub samaaegselt loomulikku ja juriidilisse keelde, moodustades esimeses erinevate tähendustega märkide ahela, teises aga ühtse tähendusega keerulise märgi."

Kultuurisemiootika õpetamine

Kultuurisemiootikat õpetatakse Eestis semiootika ja kultuuriteooria õppekava raames Tartu Ülikooli semiootika osakonnas. Tartu Ülikoolis on kultuurisemiootika professoriks Peeter Torop.
Puhatu looduskaitseala

Puhatu looduskaitseala on kaitseala Alutaguse vallas Ida-Virumaal. Selle pindala on 12386,4 hektarit, millest maismaad 12319,5 ha. Kaitseala koosneb osast sooalast – Puhatu soostikust.
Kaitseala ajalugu ulatub 1967. aastasse, mil tähelepanu alla võeti Poruni jõe ürgorg. Aastal 1990 moodustati ka Permisküla taimestiku mikrokaitseala. Looduskaitsealaks organiseeriti maa-ala Eestimaa Looduse Fondi ettepanekul 1999. aastal.
Looduskaitseala territooriumile kuuluvad järgmised Puhatu soostiku sood: Mustaladva, Putki, Puhatu, Lutsina ja osa Krivasoost. Sealseid sooalasid asustab palju haruldasi looma- ja taimeliike, näiteks esimesse kaitsekategooriasse kuuluvad kotkad (merikotkas, kaljukotkas, kalakotkas), rabapüü, teisest kategooriast näiteks metsis.
Arvo Tinni

Arvo Tinni (sündinud 1935. aastal Keilas) on eesti päritolu Austraalia teedeinsener.
Arvo Tinni elutee sarnaneb teiste eesti sõjapõgenikega. Algul transiitlaager Saksamaal, siis väljarändamine Austraaliasse. 1950. aastal, vaevu 15-aastaselt ja umbkeelsena uuel kodumaal Austraalias maabunud Arvo töötas end tippu, aga jäi selle käigus Eesti patrioodiks. Juba 1959 alustas Arvo Tinni karjääri teedeehituses ning töötab seal tänaseni. Ta on rajanud mitmeid unikaalseid objekte, kiirteid, sildu ja ehitisi. Üks keerulisemaid ja mastaapsemaid tema juhitud projekte oli Warringah kiirtee Põhja-Sydneys. Tinni ise nimetab end mitte isegi teeinseneriks vaid betoonimeheks, sest betoon on tema sõnul parim ja tänuväärseim materjal teede ja sildade ehitusel.
Üks Tinni viimaseid ja tähelepanuväärsemaid töid on 40 kilomeetrit pikk monoliitne betoontee. See tähendab, et tee on üks terviklik ja katkematu betoonlint, mille laius on 12 meetrit ja pikkus 40 kilomeetrit. 2005. aastal valminud neljarealine Sydney ringtee osa, mis kannab nime M7, on ühtlasi ka kõige suurem ja kallim taristu, mille rajamises Tinni karjääri jooksul osales, makstes ligi kaks miljardit dollarit. Tähelepanuväärseks teeb aga M7 mitte ainult hind, vaid et teist temasugust põhimõtteliselt maailmas pole. M7 peal on 144 silda ja 38 viadukti ning ta kulmineerub Austraalia keerukaima liitumisega järgmise kiirteega.
Varikätk

Varikätk on J. K. Rowlingu romaanisarjas "Harry Potter" võimas maagiline ese, mis kätkeb endas hingekillukest. Et teha varikätk, peab seda sooviv inimene kellegi tapma ja pärast seda sooritama keerulise loitsu. Varikätkideks on tavaliselt esemed ja need on hoolikalt peidetud. Tuntuim varikätkide kasutaja on Lord Voldemort
Reomäe Apostel Andrease kirik

Reomäe Apostel Andrease kirik on EAÕK haldusalasse kuuluv õigeusu kirik ja asub Saare maakonnas Saaremaa vallas Reo külas.

Ajaloost

Reomäe õigeusu kogudus asutati 1849. aastal peamiselt Valjala ja Püha kihelkondade õigeusklikele. Kuni 1853. aastani tunti seda kogudust Kaarma õigeusu kogudusena. Aastatel 1854-1873 üüris kogudus oma tegevuseks Reo kroonumõisa vana puuhoonet. Sel ajal oli Reo õigeusu koguduses üle saja liikme.

Kirik

Reomäe kirikuhoone projekteeris Riia arhitekt Heinrich Scheel. Paekivist seintega, kreeka risti kujuline, suure kesk-kupli ja nelja väiksema kuppeltorniga pühakoja pühitses 30. novembril 1873. aastal Apostel Andrease (Andreas Esikutsutu) auks Riia ja Miitavi ülempiiskop Veniamin (Karelin). Kiriku kaitsepühaku apostel Andrease mälestuspäev on 13. detsember. Reomäe Apostel Andrease õigeusu kiriku kujusein – ikonostaas pärineb 1888. aastast.
Kirikut kasutab EAÕK Reomäe Apostel Andrease kogudus.

Püha Eelkäija nunnaklooster (skeet)

Pärast taasliitumist Konstantinoopoli patriarhaadiga 1990. aastal pühitses Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Stefanus, EAÕK esimese kloostri (skeet) 2009. aasta juunis Saaremaal Öörikul.. Kloostri esimeseks elumajaks renoveeriti 19. sajandist pärit preestrimaja. Omandivaidluste tõttu otsustas EAÕK sinod 2010. aastal, et skiita kolib tulevikus Reo külla Kaarma vallas. Reomäe kiriku endine preestrimaja ehitati ümber kloostrihooneks. 2012. aastast alates kasutab nunnaklooster teenistustel Reomäe õigeusu kirikut.

Koolid

Vene keiser kinnitas usuvahetuskiikumise algusjärgus 25. aprillil 1845 instruktsiooni, mis nägi ette õigeusu koguduste juures kihelkonnakoolide loomist.1889. aastal pühitseti Vana-Lõve mõisahoones kool-palvela. Kuni 1918. aastani tegutsesid õigeusu koolid Pihtlas, Siiksaares, Jööril ja Haeskas.

Kalmistu

Reomäe õigeusu kalmistu rajati samaaegselt Reomäe Apostel Andrease kirikuga ja võeti kasutusele 19. sajandi keskel. Kalmistu on kasutusel tänaseni. Sinna on aegade jooksul maetud koguduse liikmeid ja vaimulikke, sh ülempreester Vassili Verlok.
Hot Springi maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1829. aastal.
Tuludeklaratsioon

Tuludeklaratsioon on dokument, milles füüsiline või juriidiline isik deklareerib seadustes ettenähtud riigiasutusele oma tulud aruandeperioodi (tavaliselt aasta) jooksul, kohustudes esitama tõele vastavad andmed, mille alusel saab riik arvestada tema makse, eelkõige tulumaksu.

Eestis

Eestis kehtestab tuludeklaratsiooni tulumaksuseadus, kus seda kirjeldab 9. peatükk "Tulude deklareerimine ja tulumaksu tasumine", milles sisaldub § 44 "Tuludeklaratsioonid". Deklaratsioonid esitatakse maksu- ja tolliametile ning seda tehakse valdavalt elektrooniliselt internetis. Paljudes teistes riikides seevastu esitatakse tuludeklaratsioonid tänini paberkandjal.
Narva haigla

Narva haigla on haigla Ida-Viru maakonnas Narvas aadressil Haigla tänav 7. Detsembrist 2002 tegutseb haigla sihtasutusena (SA Narva Haigla).
Haiglat juhib seitsmeliikmeline nõukogu. Haiglal on ka üheliikmeline juhatus, mille moodustab Olev Silland.
Haigla ajalugu ulatub 1860. aastate algusesse, kui avati Kreenholmi Manufaktuuri haigemaja.
Kraasna maarahvas

Kraasna maarahvas oli Krasnogorodskoje ümbruses, kunagises Pihkva kubermangu Ostrovi maakonnas, praeguse Läti piiri läheda elanud väljarännanud eestlaste rühm, kes rääkis Kraasna murrakus. Nad rändasid sinna tõenäoliselt 16. sajandil Setumaalt.
Tänapäeval on see rühm venestunud.
Rāmava mõis

Rāmava mõis (Rāmavas muiža, ka Ramma, saksa keeles Rammenhoff) oli mõis Lätis Ķekava piirkonnas Ķekava vallas Rāmavas. Peahoone asus aadressil Rāmavas iela 9.
Rāmava mõis eraldati XVII sajandi alguses Mazā Jumpravmuiža mõisast. Aastal 1743 hakkas see kuuluma Frölichite perekonnale. Aastal 1774 läks mõis Rammide valdusesse, kuuludes neile kuni võõrandamiseni. Peale võõrandamist hakkas suurem osa maadest kuuluma Läti Ülikooli põllumajandusosakonnale, et aga selle keskuseks sai endise Depkini mõisa peahoone ja Rāmava mõisa hooned pole säilinud, siis kutsutakse tänapäeval Rāmava mõisaks just Depkini mõisa.
Algselt asus mõisakompleks Katlakalnsi asumi maadel, aga Põhjasõja ajal see hävis, säilis üksnes tuulik mis on ainus tänapäeval säilinud hoone. Uus barokne peahoone ehitati aastal 1726, ent ka see on tänapäevaks hävinud.
Eesti Noorte Looduskaitse Ühing

Eesti Noorte Looduskaitse Ühing (ENLÜ) on ühendus, mis propageerib noorte loodusteadvuse kasvu ja aitab kaasa loodus(kaitse)teemaliste probleemide lahendamisele.
Ühingu liikmeiks võivad põhikirja järgi olla 10 kuni 29 aasta vanused noored. Ühing korraldab regulaarselt keskkonnalaagreid, -aktsioone, vanapaberikorjamisi jt. Alates 1998. aastast viib ühing Tallinna Tehnikaülikoolis läbi rohelist päeva.
Aastal 1997 assotsieerus ühing rahvusvahelise organisatsiooniga Youth and Environment Europe.