Jagamismajandus

Jagamismajandus (inglise keeles sharing economy) on veebiplatvormide kaudu toimuv majandustegevus, mille puhul jagatakse ajutiselt ja omandiõigust üle andmata alakasutatud ressursse. Peamiselt puudutab see sõidujagamist (Taxify, Uber) või oma elamispinna väljaüürimist (Airbnb), kuid ka nt ühisrahastust ja heategevust. Kuna mõistet jagamismajandus on määratletud ka teisiti (nt ühiskondlike tegevuste kaudu), on valdkonna analüüsimine tavapärasest keerulisem.
Kuna valdkond pole selgelt piiritletud, on terminit jagamismajandus peetud sageli ka eksitavaks. Mõiste levinud definitsioon viitab eraisikult-eraisikule vahetamisega seotud hübriidsele turumudelile (paikneb omamise ja kinkimise vahel). Nendele tehingutele aitavad sageli kaasa kogukondlikud veebiteenused.
Aastal 2016 Euroopa Komisjoni koostatud Euroopa jagamismajanduse tegevuskavas viitab mõiste jagamismajandus "ärimudelitele, kus tegevust hõlbustavad koostööplatvormid, mis loovad avatud kauplemisvõimaluse selliste kaupade või teenuste ajutiseks kasutamiseks, mida tihti pakuvad eraisikud". Selle järgi hõlmab jagamismajandus kolme liiki osalisi: teenuste osutajaid (sh aeg-ajalt teenuseid osutavaid eraisikuid), teenuste kasutajaid ja vahendajaid, kes viivad veebiplatvormide abil teenuste osutajad kokku teenuste kasutajatega. Määratlus lõppeb sedastusega, et "jagamismajanduse tehingud ei hõlma üldiselt omandiõiguse muutumist ning neid võidakse teha kasumi teenimise või mittetulunduslikul eesmärgil".
Jagamismajandus on muutnud majanduskeskkonna tavapärast toimimist ja olemust ning praeguseks on tegemist rahvusvaheliselt ühe kõige kiiremini areneva majandusvormiga. Valdkonna ettevõtted hakkasid tekkima 2000. aastatel, mil tehnoloogia areng oli jõudnud interneti laiema leviku faasi. Jagamismajanduse võidukäigule aitasid kaasa nn platvormimajanduse efektiivsus ja hind ning olulised muutused tarbimisharjumustes.
Aastal 2016 oli maailmas enam kui 7500 jagamismajandusele keskendunud platvormi ja valdkonna üleilmne hinnanguline kogumaht oli 103 miljardit eurot (Euroopa Liidu osa oli sellest 28 miljardit).

Euroopa ees seisvad ülesanded

Nõustamisettevõtte PricewaterhouseCoopers 2016. aasta analüüsis rõhutatakse, et jagamismajanduse kiire kasvu korral on Euroopal võimalus kehtestada end globaalse turuna ja uuenduste inkubaatorina, kuid selleks on vaja välja töötada tasakaalustatud ja dünaamiline reguleeriv raamistik, mis hõlmaks iga liikmesriiki. See annaks Euroopale võimaluse katsetada uute seadusandlike uuendustega.
Malthe Mikkel Munkøe Kopenhaageni Ülikoolist väidab, et Euroopa on Ameerika Ühendriikidega võrreldes digitaalse maailmaga jätkuvalt vähem kohanenud ja ei lõika sellest, sh jagamismajandusest piisavalt kasu. Mitmesugused riiklikud regulatsioonid takistavad kogu Euroopat katvate jagamismajandusteenuste väljatöötamist. Nii riikide kui ka Euroopa Liidu ametnikud peaksid õigusloomes olema tähelepanelikud, et õigusaktid ei oleks ebamäärased (tagada tuleks selgus ja ühtsus) ega liiga ranged (Euroopa jagamismajanduse areng ei tohiks olla takistatud). Vaid nii saaks Euroopa Liit jagamismajanduse pakutavast täielikku majanduslikku kasu.

Prognoosid

PricewaterhouseCoopersi prognooside järgi võib viie peamise jagamismajanduse sektori kogutulu kasvada aastaks 2025 koguni 570 miljardi euroni. Enim saavad prognoosi järgi sellest kasu teenusepakkujad, kelle osaks langeb 85% jagamismajanduse teenuste tulust ehk 487 miljardit eurot.