google/wiki40b huggingface dataset:
Sindi Gümnaasium

Sindi Gümnaasium on Sindis aadressil Kooli 9 asuv kool (gümnaasium).
Koolil on oma laul, lipp, logo ja oma ajaleht (Sindi Sahistaja).
1887–1917 tegutses kool ministeeriumikoolina. 1921 sai kooli nimeks Sindi alevi 6-klassiline Algkool. 1938 sai kooli nimeks Sindi linna 6-klassiline Algkool. 1958 sai kooli nimeks Sindi Keskkool. Aastast 1997 kannab kool Sindi Gümnaasiumi nime.
Kool tegutseb 1901. aastal valminud kolmekorruselises punastest tellistest koolimajas, mis jagas valmimise järgselt ruume lasteaia ja luteriusu kirikuga. 2006. aastal arvati hoone riiklikuks ehitismälestiseks nime alla Kool-kiriku hoone Sindis Kooli t. 9.
Tallink Spa & Conference Hotel

Tallink Spa & Conference Hotel on Tallinnas Sadama 11a asuv spaahotell.
Hotelli kõrval asub teine Tallinki hotell Tallink Express Hotel.
Häire (ajaleht)

Häire oli 1934. aastal Tartus ilmunud rahvuslikku poliitikat ja majanduslikku iseseisvust taotlev ajaleht.
24. veebruarist kuni 10. märtsini 1934 ilmus kord nädalas laupäeviti kolm numbrit. Vastutav toimetaja oli A. Eber ja väljaandja E. Lill, ajalehte trükiti K. Mattieseni trükikojas.
Ajaleht oli juudivastane ("Lugedes käesolevat lehte Sa märkad, et meie nädalalehe suund on puhtrahvuslik, kusjuures terav ots rahvusliku võitluses on sihitud juutide vastu. Teeme seda täie teadvusega, saades aru, et juutlus on meil teguriks, mis pidurdab Vaba-Eesti majanduslikku kui ka kultuurilist arengut; killustab meie rahvuslikku terviklikkust, pidurdades sellega ka rahvusliku kultuuri arenemist ja oma (s. o.) mittejuudi kapitali täie koormatusega tööle rakendamist.". 
Avaldati uudiseid kogu maailmast, paljastades juute ja nende väidetavaid käsilasi, sh. Jaan Tõnisson ("Kui juutide tublim tugi Jaan Tõnisson oma tsensuri ja kaitseseisukorraga ei suutnud rahvahääletust juutidele soovitavas suunas läbisuruda, siis on see nüüd juba lootusetu katse neil kindral J. Laidoneriga välja tulla."), Johan Laidoner ("juut Scheeli panga teenistuses olev vabamüürlane kindral J. Laidoner" ) ja Ants Piip. "Lõpuks peab veel ära märkima, et vabamüürlased ässitasid rahvast üles ristiusu, peamiselt kreeka-veneusu vastu. Eriti agarad olid selles tegevuses baptistid ja metodistid, kes suuri toetussummasid juudi vabamüürlaste loožidelt seks otstarbeks olid saanud."
Ajalehe karikatuuridel olid kujutatud "mürgine madu maailma haaramas", Johan Laidoner, Jaan Tõnisson, August Kerem ja Eesti erakondade personifikatsioonid.
Kõigi vaenlastega võitlemine käis nii väikesele lehele üle jõu ja pärast kolmanda numbri ilmumist ta suleti ametivõimude poolt.
Õhtu tänav (Tallinn)

Õhtu tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis. Õhtu tänav algab Hommiku tänavalt ja lõpeb Tammiku tänaval. Õhtu tänav on lõuna–põhjasuunaline ja ligikaudu 310 meetri pikkune.

Tänava nimi ja ajalugu

Õhtu tänav paikneb endise Peetri aedlinna maa-alal. Tänava esialgne nimi Harpe tänav (vene keeles Гарпевская улица) oli pandud omaaegse Harku mõisa omaniku Hermann Harpe järgi, kellelt aedlinna rajajad vastava maa-ala ostsid. Praeguse nime sai Õhtu tänav (saksa keeles Abendstrasse, vene keeles Вечерняя улица) 13. novembril 1925. Tänava nimi on temaatilises seoses samas asuva Hommiku tänava nimega.
Orbteos

Orbteos on teos, mille autoriõiguste omanikku ei ole ka hoolika otsimise korral võimalik leida. Mõne riigi autoriõiguses on orbteostel eriline seisund. Eesti autoriõiguses polnud orbteoseid määratletud kuni muudatusteni autoriõiguse seaduses, mis hakkasid kehtima 30. oktoobrist 2014.
Eesti autoriõiguse seaduses käsitleb orbteoseid peatükk 4. Selles on orbteos määratletud kitsamalt, andes õiguse orbteoste kasutamiseks vaid mäluasutustele ja Eesti Rahvusringhäälingule järgnevatel tingimustel: "...hoolimata sellest, et käesoleva seaduse § 27³ kohaselt on tehtud ja dokumenteeritud autori või autoriõigusega kaasnevate õiguste omaja hoolikas otsing, ei ole tuvastatud ühtegi teosele või fonogrammile õigusi omavat isikut või ei ole ühtegi õiguste omajat leitud." (§ 27² lg 3) Hoolika otsingu määratlemise näeb seadus ette valdkonniti: "Teose või fonogrammi orbteoseks tunnistamisele eelneva hoolika otsingu tegemiseks kohased allikad kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega." (§ 27³.  Hoolikas otsing)
Magneetumine

Magneetumine ehk magnetiseerumine on magnetvälja asetatud magneetiku (magnetiliste omadustega aine) muutumine magnetvälja tekitavaks. 
Magneetumise ulatus on magneetumus.
Đerdap

Đerdap (serbia Ђердап , Đerdap) on Doonau oru osa Rumeenia ja Serbia piiril Drobeta-Turnu-Severinist ülesvoolu. Đerdap lahutab Karpaate Lõuna-Serbia mägedest ja Stara planinast. Doonau on siin kiirevooluline ja läbib mitmeid kuristikke.
Pikkus umbes 120 km. Laius 1,5...0,6 km, Kazanis ainult 150 meetrit.
Karula Vabadussõja mälestussammas

Karula Vabadussõja mälestussammas on Vabadussõjas langenute mälestusmärk, mis asub Lüllemäe külas Karula vallas Valga maakonnas.
See on 1936. aastal püstitatud ja Nõukogude okupatsiooni ajal 1944. aastal hävitatud mälestussamba täpne koopia. 
Mälestussammas on arvele võetud ajaloomälestisena.

Ajalugu

Mälestussamba kavandi valmistas arhitekt Georg Saar Valgast. Kiviraidurid ja püstitajad olid Tõrva mehed Jaan Kõiv (ettevõtja) ja Jaan Nõlvand. Tsementvalamised tegi E. Leer Karulast. Vabadussõja Karula mälestusmärk avati 23. juunil 1936. Mälestussamba püstitamine läks maksma kokku 2000 krooni. Raha saadi korjanduse teel. Avamisel istutati Eesti hümni saatel ilupuu (lehis), istutajad olid Artur Korge maapoistest ja Keremi nimeline noormees linnapoistest. Oli suur pidupäev, mil Karula kihelkonna rahvas tasus oma auvõla vabaduse nimel langenute ees. Tseremoonia viisid läbi Gerhard Anderson ja Konstantin Kõgel.
1940. aastal alanud Nõukogude okupatsioon andis innustust kohalikele kommunistliku ideoloogia pooldajaile, kes lükkasid Vabadussõja mälestusmärgi 1941. aasta kevadsuvel raudkangidega ümber. 
Saksa okupatsiooni ajal tehti sammas korda ja avati taas 12. juulil 1942.
Nõukogude okupatsiooni taaskehtestamisel Eestis lasti ausammas NKVD korraldusel 10. detsembril 1944 õhku. Vabadussõja mälestusmärgi platsile ehitati bussiootepaviljon ja välikäimla.
Eesti iseseisvuse taastamisega saabus Karula rahvale uuesti võimalus taastada Vabadussõja mälestusmärk. Taasavamine toimus 23. juunil 1992. Taastas Karula Muinsuskaitse Selts Karula rahva kaasabil. 
Taastamistöid juhtis ja organiseeris Karula Muinsuskaitse Seltsi juhatuse esimees Rein Puudersell. Taastamine läks maksma 74 702 rubla. Raha saadi annetustest.

Annetajad

Asutustest suurima annetuse tegi Eesti Põlevkivi eesotsas direktor Väino Viilupiga, Lüllemäe Õppespordibaas, Karula ja Kaagjärve sovhoos, Võru Piimatoodete Kombinaat, Kaagjärve külanõukogu, Valga Leivatehas, Valga Rajooni Agrotööstuskoondis, Valga Teede Remondi- ja Ehitusvalitsus, Aktsiaselts Karoo. Materiaalset abi osutasid Lüllemäe Õppespordibaas, Karula sovhoos, Valga Mehhaniseeritud Ehituskolonn, kohalike elanike annetused (annetuskastist). Oma tööpanuse andsid väga paljud Karula inimesed.
Saab 2000

Arendamine

Saab otsustas Saab 2000 ehitada 1988. aasta detsembris, sest eeldati nõudlust kiirete turbopropellerlennukite järele, mis suudaks lennata reaktiivlennukitele lähedastel kiirustel, kuid säilitaks turbopropellermootorite ökonoomsuse. Esmalend toimus 26. märtsil 1992. Euroopa Ühinenud Lennuametid (JAA) andsid kasutusloa 1994. aasta märtsis ja Ameerika Ühendriikide Föderaalne Lennuamet (FAA) sama aasta aprillis. Liinilende alustati mõned kuud hiljem. 
Saab 2000-l on 15% suurem tiivaulatus kui Saab 340-l ja et Saab 2000 on Saab 340-st 7,55 m pikem, siis mahub sinna 50 reisijat. Saab 2000 oli esimene kommertslennuk, mis kasutab Rolls-Royce AE 2100 turbopropellermootoreid (algselt ehitas neid Allison Engine Company), mis ajavad ringi aeglase pöörlemiskiirusega Dowty Rotol kuue labaga propellereid. Sarnaselt Saab 340-ga on iga tiiva küljes üks mootor, kuid need paiknevad kerest mõnevõrra kaugemal.

Kasutamine

Saab 2000 müügiedu jäi üsna piiratuks. Kõige suurem klient oli alguses Crossair, kohalik lennufirma, millest 56% kuulub Swissairile. Crossair tellis 34 lennukit ja kasutas neid veel 2005. aastal. Et nõudlus oli väike, katkestati Saab 2000 tootmine 1999. aastal. 
2000. aastaks oli kasutuses 54 lennukit Saab 2000. Peamine vähese müügiedu põhjus oli äsja turule ilmunud regionaalsete reaktiivlennukite edu (näiteks Bombardier CRJ ja Embraer ERJ 145 perekond). Need olid samaaegselt kiiremad ja reisijate jaoks mugavamad, kuid maksid sama palju kui Saab 2000. Mõned väiksemad lennufirmad on hiljem Saab 2000 madala hinnaga kohalike lendude jaoks ostnud. 
Pakistan ostis juunis 2006 kuus lennukit Saab 2000 koos Saab-Ericssoni Erieye radarisüsteemiga. Leping vaadati mais 2007 ümber ja lõplikuks lennukite arvuks jäi viis. Esimene neist anti ametlikul tseremoonial Rootsis Pakistani Õhujõudude esindajale üle 3. aprillil 2008.
WikiLeaks

Asutamine

WikiLeaksi asutas austraallane Julian Assange koos dissidentidega Hiinast ja mitmetest teistest riikidest. Assange asus oma kodulehe kaudu tegutsema 2007. aastal.

Õhurünnak Bagdadis

5. aprillil 2010 avalikustas WikiLeaks helikopteri kabiinist salvestatud video 2007. aasta 12. juuli õhurünnakust Bagdadis, mille lekitas organisatsioonile Ameerika Ühendriikide armee 22-aastane luureanalüütik Bradley Manning, kes 2010. aasta maikuus salastatud informatsiooni avalikustamise eest vahistati (vt Help Bradley Manning).

Eesti ja Ameerika Ühendriikide diplomaatilised dokumendid

28. jaanuaril 2011 avaldas Postimees materjali, mis pärineb USA valitsuse arvutitest. Materjali kättesaamiseks Wikileaksi andmebaasist, pidi Postimehe ajakirjanik Argo Ideon käima Oslos, Aftenposteni kontoris kohal. Ettekanded on koostatud ajavahemikus 2006 kuni 2010. aasta algus. 610 ettekannet on koostatud Tallinnas, USA saatkonnas.
Avaldatud informatsiooni hulgas on ka endise USA suursaadiku Aldona Wosi memo, milles ta kirjutab kohtumisest Toomas Hendrik Ilvesega 2006. aasta juunis (sadakond päeva enne presidendiks saamist). Tema sõnul olevat Ilves öelnud, et tegelikult ta ei tahagi presidendiametit. Ettekande koostajad järeldasid, et peamised põhjused, miks ta kandideeris Arnold Rüütli vastu oli see, et Ilvese sõnul pole Rüütli presidendiks olemise ajal sisuliselt riigipead olnudki ja Ilves usub, et tema on ainuke, kes suudab Rüütlit võita.
Jalase peakraav

Jalase peakraav on kraav Raplamaal Rapla vallas Jalase, Koikse, Kuusiku-Nõmme, Lipstu ja Palamulla külas.
Peakraavi pikkus on 4,2 km ning see suubub paremalt Kodila jõkke (4,5 km suudmest) (58° 58′ 16″ N, 24° 39′ 49″ E). Peakraavi valgala on 12,2 km². Kraav algab Jalase maastikukaitsealalt (Sõbesoo) (58° 58′ 58″ N, 24° 36′ 22″ E).
Peakraav on tugevasti muudetud mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Jalase peakraavi keskkonnaregistri kood on VEE1111200.
Jaromir Sokołowski

Jaromir Sokołowski (sündinud 25. veebruaril 1971 Łódźis) on Poola diplomaat.
Ta on olnud Poola presidendi välisnõunik.
18. märtsil 2014 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola presidendi välisnõunikuna.
Königswartha

Königswartha (ülemsorbi keeles Rakecy) on küla Saksamaal Saksimaa liidumaal Bautzeni kreisis Königswartha vallas.
See on üks väheseid paiku, mille saksa- ja sorbikeelne nimi ei ole tähenduslikult või kõlaliselt seotud.
Küla on esmamainitud 1350. aastal nime all Conigswarte.
Asulas elas 2010. aastal 2436 inimest.
Voldemar

Voldemar on eesti mehenimi. Voldemar on eesti mugandus nimest Waldemar (Woldemar). Nime lätikeelne variant Voldemārs.
1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Voldemar 543 mehel. Voldemar oli Eestis levikult 260. mehenimi.
Kõige populaarsem oli eesnimi Voldemar vanuserühmas 85+, kus neid on 10 000 elaniku kohta 20,58, ning Lääne maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 9,98. Voldemar oli keskmiselt 65 aasta vanune (mediaanvanus oli 69).
Westerberg

Westerberg on eesti perekonnanimi.

Nime kandjaid

Holger Westerberg oli Soome poksija. 
Caj Torsten Westerberg (sündinud 14. juunil 1946 Porvoos) on soome kirjanik, kes on tuntud peamiselt luuletajana.
Keskkonnajuhtimine

Keskkonnajuhtimine ehk keskkonnaohje (inglise environmental management) on organisatsiooni igapäevase juhtimistegevuse osa, mis aitab organisatsioonil pidevalt tõhustada oma keskkonna- ja majandustegevust ning vähendada keskkonnaga, töötervishoiu ja tööohutusega seotud riske ja kulusid.
Viļķene mõis

Viļķene mõis (saksa keeles Wilkenhof, läti keeles Viļķenes muiža) oli Riia linnamõis Liivimaal Volmari kreisis Katriņa kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Limbaži piirkonnas Viļķene vallas Viļķenes.

Ajalugu

19. novembril 1621 kinkis Rootsi kuningas Gustav II Adolf Lemsalu piiskopilinnuse koos kõige sinnakuuluvaga Riia linnale. Kingitu hulgas oli ka Viļķene vakus (Wilcken), millest kujunes hiljem Riia linnale alluv Viļķene mõis.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal üksteist adramaad, sellele allus 342 mees- ning 413 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus koos Lemsalu ja Lāde mõisaga kuuskümmend viis adramaad. 1688 oli mõisa suurus 14 ja 3/4 adramaad, aastal 1734 oli adramaid kümme, aastal 1757 aga üksteist. Aastal 1823 oli mõisa suurus 14 ja 13/20 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 14 ja 12/20, aastal 1881 aga 4 ja 27/80, lisaks 15 ja 2/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad

Mõisale kuulus Indriķi karjamõis, kus aastal 1835 sündis Läti hümni autor Kārlis Baumanis.
Hans Silbermann

Hans Silbermann VR I/2 (17. jaanuar 1886 Kalana, Pajusi vald – 2. juuni 1960 Tartu) oli eesti arst ja sõjaväelane (sanitaarkolonel).
Hans Silbermann sündis kaheksalapselise pere viimase lapsena. Ta õppis Kalana külakoolis, Eesti Aleksandrikoolis Põltsamaal ja Treffneri gümnaasiumis Tartus. Aastal 1905 astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas 1912. aastal. Pärast õpinguid töötas mõnda aega Viljandis arstina.
Aastal 1914 Hans Silbermann mobiliseeriti sõjaväkke ning ta osales Esimeses maailmasõjas. Hiljem võttis arstina osa ka Vabadussõjast ja Teisest maailmasõjast.
Vabanenuna sõjaväeteenistusest asus Hans Silbermann tööle Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna sõjaväemeditsiinilise ettevalmistuse kateedri juhatajana. Aastast 1950 töötas ta Tartu Sanitaar-epidemioloogiajaamas osakonnajuhatajana. 
Hans Silbermann oli Korporatsioon Sakala asutaja ja vilistlane.
Hans Silbermann on maetud Tartu Maarja koguduse Maarja kalmistule. Aastal 1992 avati tema haual tütar Agda-Thea Oksa eestvõttel Heinz Valgu kujundatud hauatähis.
Naja annulata

Levik

Neid võib kohata roomamas ja/või ujumas (jõgedes, järvedes) Kamerunis, Ekvatoriaal-Guineas, Gabonis, Kongo Vabariigis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Rwandas, Burundis, Tansaanias ja Sambias.
Esko Tasa

Esko Tasa (28. detsember 1929 Tartu – 1. detsember 2004) oli eesti ajakirjanik.
Esimestel eluaastatel elas ta Kodijärvel, tema vanemad töötasid sealses koolis. Kui Nõos valmis uus koolimaja, kolis pere sinna. Hiljem mindi Kambjasse. 1941. aastal süüdistati Esko isa kommunismi pooldamises ning lasti juulis Tartu koonduslaagris maha. Ema jäi nelja lapsega üksi. Ta sai küll töökoha Puurmani kooli, kuid sissetulek oli kasin ning Esko ei saanud kooliharidust rohkem kui 9 klassi. 1949. aastal läks ta ajateenistusse, mis kestis kolm aastat ja kolm kuud.
1963. aastal alustas ta tööd raadios. Ta oli saate "Tere hommikust, põllumehed!" idee autor ja juht. Ta juhtis ka "Mnemoturniiri".
Moskva kõrgemas mittestatsionaarses parteikoolis õppis ta ajakirjandust.
Victoria (Suurbritannia kuninglik printsess)

Victoria (Victoria Adelaide Mary Louisa; saksapäraselt Victoria Adelaide Marie Luise; 21. november 1840 Buckinghami palee – 5. august 1901 Friedrichshofi loss) oli abielu tõttu Friedrich III-ga 1888. aastal 99 päeva Saksa keisrinna ja Preisimaa kuninganna – oma kõrivähki põdeva abikaasa troonile asumisest kuni tolle surmani. Naist nimetati laialdaselt hüüdnimega Kaiserin Friedrich.

Põlvnemine

Ta oli Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi kuninganna Victoria ja prints Alberti esiklaps, kellele määrati aasta pärast sündi tiitel "kuninglik printsess" (Princess Royal). Peaaegu täielikult on säilinud Victoria kirjavahetus vanematega: katalogiseeritud on 3777 kuninganna Victoria kirja tütrele ja umbes 4000 tütre kirja emale.
Difraktsioonivõre

Difraktsioonivõre on paljudest paralleelsetest piludest koosnev seade, milles toimub valguse või muu kiirguse difraktsioon.
Lihtsaim optiline difraktsioonivõre on klaasplaat, millesse on teemantnoaga lõigatud üksteisest võrdsel kaugusel asuvad vaokesed, mis on praktiliselt läbipaistmatud. Vagude vaheline kahjustamata klaasipind moodustab aga perioodilise pilude süsteemi, mis lahutab liitvalguse spektriks. Sellist difraktsioonivõrega saadud spektrit nimetatakse difraktsioonispektriks ehk normaalspektriks.
Lihtsamatel klaasplaadist koosnevatel difraktsioonivõredel on tavaliselt kuni 100 joont millimeetri kohta. Tööstuslikult toodetud difraktsioonivõredel võib aga olla kuni 2400 pilu/mm.
Difraktsioonivõre kui spektraalriista peamised karakteristikud on nurkdispersioon ja lahutusvõime. Nurkdispersioon näitab kiirte kõrvalekaldenurga muutust lainepikkuse ühiku kohta. Lahutusvõime näitab seda, kui hästi erinevatele lainepikkustele vastavad spektrijooned on eristatavad. Mida suurem on difraktsioonivõre pilude arv, seda suurem on tema lahutusvõime.
Difraktsioonivõret kasutatakse muuhulgas spektromeetrites ja monokromaatorites.
Johns Hopkinsi Ülikool

Johns Hopkinsi ülikool on eraülikool Baltimore'is Ameerika Ühendriikides.
Ülikool on asutatud aastal 1876. See sai nime ettevõtja, abolitsionisti ja filantroobi Johns Hopkinsi järgi, kelle pärandusest rahastati peale ülikooli veel mitme asutuse rajamist.
Minapilt

Minapilt on psühholoogias inimese ettekujutus endast ja oma võimetest. Minapilt koosneb uskumustest ja teadmistest oma välimuse, tausta, päritolu, oskuste, huvide, võimete ja teadmiste kohta. Minapilt ja enesehinnang on otseses seoses – üks mõjutab teist ja vastupidi, kuid need on erinevad mõisted. Minapilt aitab juhtida, kontrollida ja reguleerida inimese tegevusi ja mõjutab inimese kohanemist uute olukordade, inimeste ja tegevustega.
Minapilt ei ole kaasa sündinud, vaid kujuneb välja elu jooksul, inimene õpib end tundma terve elu ja muutub aja jooksul.
Minapilt on tähtis suhete loomisel ja arendamisel. Inimesed kalduvad nägema teisi sarnastena nagu nad tajuvad ja hindavad ennast. Selle aluseks võetakse näiteks tajutavate omaduste olulisus endale või analoogsus – teiste üle otsustatakse selle järgi, kuivõrd sarnased nad on tajuja endaga.
Ka minapildi kujunemist mõjutavad inimesele oluliste inimeste hinnangud ja arvamused.
Maadlus

Ajalugu

Vana-Egiptuses maadeldi juba 3. aastatuhandel eKr, kusjuures võtted olid tänapäevastele lähedased.
Antiikolümpiamängudel oli maadlus esimest korda kavas 708 eKr (18. mängudel). Maadlus oli ka viievõistluses (pentatlonis) otsustav ala. Alates 648 eKr (33. mängudest) võisteldi pankraationis, milles olid ühendatud maadlus ja poks, alates 632 eKr (37. mängudest) noorukite maadluses.
Kreeka-Rooma maadluse pakkusid välja prantslased 19. sajandil vanade kreeka ja rooma reeglite põhjal.
USA-s sündinud vabamaadluses on lubatud haarata ka altpoolt vööd.
Ateena olümpiamängudel 1896 võisteldi ainult absoluutses kategoorias. Vabamaadlus tuli olümpiamängude kavva 1904. Maadlus ei olnud olümpiamängude kavas ainult Pariisis 1900.
Lausanne'is asuval rahvusvahelisel maadlusliidul International Federation of Associated Wrestling Styles (FILA-l) on 174 liikmesriiki.

Maadlusvõistluste korraldamine

Maadlusvõistlused algavad tänapäeval kaalumisest, millel ühtlasi loositakse võistlejad alagruppidesse. Kui maadlejaid on ühes alagrupis nii palju, et nad ei jõua kõik omavahel läbi maadelda, siis kõige rohkem võite saanud sportlane jätkab võistlust. Kui alagrupis on võite mitmel sportlasel võrdselt, siis esmalt selgitab edasipääseja omavaheline seis, selle järel vaadatakse saadud punkte, hoiatuste hulka ja lõpuks passiivsushoiatusi. 
Meeste kaalukategooriad on muutunud korduvalt. Aastast 2014 kehtivad järgmised kaalukategooriad: 59, 66, 71, 75, 80, 85, 98 ja 130 kg. Naiste (vabamaadluse) kaalukategooriad aastast 2014 on 48, 53, 58, 63, 69 ja 75 kg.
Alates 2005 aastast toimub maadlus "judo süsteemi" kohaselt. Enam ei loosita võistlejaid alagruppidesse, vaid paaridesse. See, kes võidab esimeses ringis, läheb järgmisse ringi ja nii edasi kuni finaalini. Võistleja, kes kaotas finalistile, jätkab maadlust kolmandale kohale. Tema vastas(t)eks on võistleja(d), kes samuti kaotas(id) finalistile.

Maadlus Eestis

Eesti raskejõustikule pani aluse Gustav Boesberg raskejõustikuringi asutamisega 1888.
20. sajandi algul kuulusid maailma paremikku elukutselised maadlejad Georg Lurich, Georg Hackenschmidt ja Aleksander Aberg. Nende eeskujul hakati maadlust laialdaselt harrastama, tekkis palju raskejõustikuklubisid.
Esimesed Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses peeti 1921, vabamaadluses 1925. Edukalt esinesid Eesti maadlejad 1920.–1930. aastail: olümpiamängudel 3 kulda, 2 hõbedat ja 4 pronksi, MM-võistlustel (1923–1947 ei korraldatud) 1 hõbemedal, EM-võistlustel 5 kulda, 11 hõbedat ja 10 pronksi.
Eestlaste esimene olümpiamedal tuli just maadlusest Stockholmist 1912. Martin Klein pidas seal kõigi aegade pikima maadlusmatši (11 tundi 40 minutit), mille võit andis talle hõbemedali. Sellega on ta Guinnessi rekordite raamatus.
Eesti esimene olümpiavõitja Kreeka-Rooma maadluses oli Eduard Pütsep Pariisis 1924.
Eesti esimene olümpiavõitja vabamaadluses oli Osvald Käpp Amsterdamis 1928.
Kristjan Palusalu võitis 1936 Berliinis kulla nii klassikalises kui ka vabamaadluses, olles tänapäevani ainus, kes seda suutnud.
Johannes Kotkas oli valitsev Euroopa meister 28 aastat järjest (1938–1966). Seegi on maailmarekord.
Tiit Hunt

Elulugu

Tiit Hunt sündis 30. mail 1961. Esimesed kaks ja pool eluaastat elas ta Laashoonel Pedja jõe ääres, pärast seda kolis pere Padisele.
Oma esimese fotoaparaadi ostis Hunt 11-aastaselt Keila metskonnas teenitud rahaga ning sellest ajast saati on ta järjepidevalt pildistamisega tegelenud.
1985. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal. Pärast ülikooli läks tööle Lahemaa rahvusparki ja pidas seal vanemteaduri ametit kuni 1990. aastani. Kuni 1996. aastani töötas ajakirjas Horisont bioloogia ja meditsiini toimetajana. Seejärel asus ametisse zooloogina Eesti Loodusmuuseumis.
Vereta jahi üks korraldajaid on olnud Hunt algusest peale ehk 1997. aastast, mil ta korraldas seda koostöös Peeter Ernitsaga.

Looming

Tiit Hunt on toimetanud zooloogiateemalisi raamatuid, neid ka ise kirjutanud ja tõlkinud.
Hundi fotoloomingust on suuremat tähelepanu pälvinud kalapildid. Ta on aastatepikkuse töö tulemusena jõudnud pildistada enamikku Eesti vetes elavatest kalaliikidest. Et Eesti tingimustes on kalade pildistamine nende loomulikus keskkonnas ja seda eriti veel neile omaste värvidega praktiliselt võimatu nii vee halva läbipaistvuse kui ka mitmete kalade põhjalähedase eluviisi tõttu, siis on Hunt leidnud sobivaks abivahendiks akvaariumi, kuhu kättesaadud kalad pildistamise ajaks paigutada. Nõnda sündinud fotosid on avaldatud ajakirjanduses ja jõudnud raamatukaande vahele, aga neist on kokku pandud ka Eesti Loodusmuuseumis toimunud näitus.
Kastolatsi mõis

Kastolatsi mõis (saksa keeles Kastolatz) oli riigimõis Otepää kihelkonnas Tartumaal.
Variku tänav

Variku tänav on tänav Tartus Variku linnaosas.
Tänav algab Aardla tänavalt, ristub Kraavi, Maasika, Muraka, Sinika, Mesika, Ristiku, Kopli ja Timuti tänavaga ning lõpeb Kesa tänaval, millest samas suunas edasi kulgeb Voolu tänav.
Variku tänav on 1200 meetri pikkune.
Sydney Eesti Teater

Sydney Eesti Teater on aastal 1952 Jaan Mürgi juhtimisel loodud Austraalia eestlaste teater. See tegutses aastani 1978. Aastatel 1980–1995 tegutseti edasi nime all Sydney Eesti Seltsi Näitering.
1950ndatel tegutsesid seal teiste seas Priit Prillup ja Juta Viire, 1960ndatest alates ka vanemuislane Elli Varts-Prillup.
Riiklik Ruumiandmete ja Luure Agentuur

Riiklik Ruumiandmete ja Luure Agentuur (National Geospatial-Intelligence Agency; NGA) on Ameerika Ühendriikide agentuur, mille ülesandeks on kõiki saadaolevaid visuaalse luure vahendeid kasutades luua ja hoida ajakohasena kolmemõõtmeline interaktiivne maakera kaart, mida kasutatakse kõikide USA luure- ja uurimisagentuuride töö tõhustamiseks.