google/wiki40b huggingface dataset:
Davyd-Haradok

Ajalugu

Davyd-Haradokki mainitakse esimest korda aastal 1100, kuigi veel hiljuti arvati, et seda mainiti esimest korda alles aastal 1385. Arheoloogilistel andmetel linn umbes tol ajal ka asutati. XIV sajandil ehitati linna juurde puust kindlus, mis püsis kuni XVIII sajandi alguseni.
Linnake oli kuni aastani 1558 kuninglik valdus, seejärel anti see Radziwillidele. Asula hakkas kuuluma Bresti vojevoodkonda ja Pinski maakonda.
XVII sajandil oli Davyd-Haradok juba linn, kuigi pole teada, millal see linnaõigused sai. Aastal 1655 võitsid Kiievist laevadel saabunud Moskva väed asula lähistel Rzeczpospolita vägesid ja kohalikku maakaitseväge, rüüstasid asula ja põletasid selle maha.
Aastal 1793 läks asula teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu ja hakkas kuuluma Minski kubermangu. Aastal 1796 kaotas asula linnaõigused. Aastast 1921 oli Davyd-Haradok Poola koosseisus. 1939. aastal liideti alev Valgevene NSV-ga. Davyd-Haradokist sai taas linn aastal 1940.
Raimond Kolk

Raimond Kolk (8. veebruar 1924 Saru vald, Võrumaa – 3. november 1992 Stockholm) oli eesti luuletaja ja proosakirjanik.

Elulugu

Raimond Kolk sündis Võrumaal vallasekretäri pojana. Ta lõpetas 1943. aastal Tartu Õpetajate Seminari. Aastal 1944 põgenes Soome, kust siirdus Rootsi. Õppis Stockholmi Ülikoolis aastatel 1958–1963, kus omandas kõrghariduse riigiteaduse, rahvamajanduse ja statistika alal. Töötas Rootsi Põllutööministeeriumis ametnikuna.
Kolk kuulus vabatahtlikuna Soome armee jalaväerügementi JR 200.
Raimond Kolk kuulus kirjandusrühmitusse "Tuulisui" ja Eesti Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei Välismaise Koondise juhatusse.
Ruusa sovhoos

Ruusa sovhoos oli sovhoos Eesti NSV-s Põlva rajoonis Alaküla külanõukogus. Sovhoosi keskus asus Ruusa külas.
Ruusa sovhoos moodustati 1944. aastal, kuuludes 1950. aastani Võrumaa ja seejärel 1961. aastani Räpina rajooni alla. 1968. aastal ühineti kolhoosiga Uus Ilm.
1989. aasta seisuga oli sovhoosi üldpindala ca 6600 hektarit, sellest haritavat maad üle 3200 hektari, metsamaad ca 2500 ha.
Sovhoosi töötajate arv 1976. aasta seisuga oli 312.
Sovhoos tegeles peamiselt seakasvatuse ja veisekasvatusega (lüpsikari).
Sovhoosi direktor aastatel 1975–1993 oli Väino Kivioja.
Sovhoos likvideeriti 1993. aastal.
André Liebich

André Liebich (poola kirjanduses ka Andrzej Liebich; 12. august 1893 – 8. veebruar 1958) oli poola sõjaajaloolane, sõjaväelane.
2. märtsil 1936 otsustati talle anda Eesti Kotkaristi III klassi teenetemärk.
Akvalang

Ajalugu

Seadme leiutasid Teise maailmasõja ajal Émile Gagnan ja Jacques Cousteau.
Ville Niinistö

Ville Matti Niinistö (sündinud 30. juulil 1976 Turus) on Soome poliitik, Euroopa Parlamendi liige.
Ta oli 24. juunist kuni 26. septembrini 2014 Alexander Stubbi valitsuse keskkonnaminister. Ta oli keskkonnaminister ka Jyrki Kataineni valitsuses (22. juunist 2011 kuni 24. juunini 2014).
Ville Niinistö lõpetas Turu Ülikooli poliitikaajaloolasena.
Alates 2007. aastast on ta Eduskunna liige.
11. juunil 2011 valiti ta Rohelise Liidu esimeheks.
2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel valiti ta 111 714 häälega Euroopa Parlamendi liikmeks.

Isiklikku

Ville Niinistö on abielus Rootsi roheliste endise kaasesimehe Maria Wetterstrandiga.
Ville Niinistö on Sauli Niinistö vennapoeg.
Savo

Savo (soome keeles Savo, rootsi keeles Savolax) on Soome ajalooline maakond, mis asus Häme ja Karjala vahel. Tänapäeval on sellel alal Põhja-Savo ja Lõuna-Savo maakond.
Maakonna keskus asus Savonlinnas.
Savo oli soome hõimu (savolased, soome keeles savakot, savolaiset) peamine asuala.
Türju lõpp

Türju lõpp on laht Sõrve poolsaare läänerannikul Pitsernina ja Ohessaare panga vahel.
Mere sügavus seal ei ole üldiselt üle 5 m.
Veepeegli pindala on umbes 1,5 km².
Ranna keskkonnaregistri kood on VEE3271000.
AS Eesti Meedia

Ajalugu

1857. aastal hakkas Johann Voldemar Jannseni juhatusel ilmuma nädalaleht Perno Postimees, mida ajaleht Postimees loeb oma ilmumise alguseks.
1886. aastal kolis ajaleht Perno Postimees Tartusse ja hakkas ilmuma nime all Postimees.
1991. aastal asutati ettevõte AS Postimees.
Aastal 1998 nimetati AS Postimees ümber AS-iks Eesti Meedia ja selle tütarfirmana asutati uus AS Postimees, mis tegeles ainult Postimehe väljaandmisega. Eesti Meediast kujunes kontserni emaettevõte. 
1998–2013 oli AS-i Eesti Meedia omanikuks Põhjamaade meediakontsern Schibsted ASA.
2013. aastal ostsid AS-i Eesti Meedia juhtkond ja Margus Linnamäe ettevõtte kõik aktsiad Schibstedi käest välja. 
2015. aastal müüs Eesti Meedia juhtkond oma osaluse Eesti Meedias Margus Linnamäele kuuluvale ettevõttele UP Invest.
2017. aasta aprillis ühendas AS Eesti Meedia endaga rea tütarfirmasid: AS Kanal 2, AS Postimees Grupp, OÜ Raadio Elmar, AS Trio LSL, BNS Group OÜ, BNS Akadeemia OÜ ja IT-ettevõtte White Wizard OÜ. Iseseisva tütarfirmana jätkas kuulutusteportaale haldav Allepal OÜ. Konsolideerumise käigus võttis Eesti Meedia üle kõik liidetud tütarfirmade õigused ja kohustused.
2019. aasta veebruaris nimetati AS Eesti Meedia ümber ASiks Postimees Grupp, selle emaettevõtteks sai uus haldusfirma Media Investments & Holding OÜ.

Ettevõtted ja brändid

Eesti Meedia kontserni kuuluvad Eesti vanim ajaleht Postimees, selle uudisteportaalid ning maakonnalehed Tartu Postimees, Pärnu Postimees, Sakala, Virumaa Teataja, Järva Teataja ja Lõuna-Eesti Postimees, nädalakirjad 60+ ja Maa Elu, telekanalid Kanal 2, Kanal 11, Kanal 12 ja MyHits, raadiojaamad Kuku, Elmar, MyHits, Narodnoje ja DFM, uudisteagentuur BNS, trükikoda Kroonpress, kirjastus Postimees Kirjastus, tütarfirma Allepal OÜ alla kuuluvad kuulutusteportaalid soov.ee, osta.ee, kv.ee ja metsaoksjon.ee. Samuti on osalus ASis Express Post ning Scanpix.
Eesti Meedia omab juhtivaid meediaettevõtteid ka Lätis ja Leedus: Lätis uudisteportaali TVNet ning uudisteagentuuri LETA, Leedus uudisteportaali 15min ning Digineti ja Pliusi alla koondunud kuulutusteportaale.
Kaarma kihelkond

Kaarma kihelkond (lühend Kaa; saksa keeles Kirchspiel Karmel, Kirchspiel Karmel in Oesel) oli kihelkond Saaremaal ja Liivimaa kubermangus Kuressaare kreisis.

Piirkonna ajalugu

Muinasajal hõlmas Kaarma muinaskihelkond ka hilisemate Kärla, Mustjala ja Püha kihelkondade osi. 
14. sajandil ehitati Kuressaare piiskopilinnus, selle juurde tekkis samanimeline asula, mis aastal 1563 sai linnaõigused. 
Kaarma Peeter-Pauli kiriku ehitamist Kirikukülas alustati juba 13. sajandil, nüüdse ilme sai arvatavasti alles 15. sajandil.

Kaarma kihelkonna vallad

1891. aastal liideti Kaarma, Meedla, Piila, Elme Loona vald ja Haamse mõisa- ning Kaarma kirikuvalla külad uueks Loona vallaks. Teised külad jäid Kaarma-Suure valla koosseisu.

Kihelkonna alad tänapäeval

Kaarma kihelkond asub nüüdse Saare maakonna Kaarma valla alal.
Johannes Heinrich Felicius vanem

Johannes Heinrich Felicius (23. september 1742 Flensburg – 21. detsember 1819/2. jaanuar 1820 Harju-Jaani) oli Eesti vaimulik.
Felicius sündis Flensburgis, praeguse haldusjaotuse järgi Schleswig-Holsteini liidumaal. Ta immatrikuleerus 24. aprillil 1760, oli kohal veel aastal 1763; Helmestadti ülikooli immatrikuleerus 28. aprillil 1763. Ordineeriti õpetajaks 2. juulil/13. juulil 1770
Oli aastatel 1770–1819 (kutsuti adjunktõpetajaks 4. märtsil/15. märtsil 1770, õpetajaks introdutseeriti 13. juunil/24. juunil 1770) Harju-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, Ida-Harju praostkonna praostiks sai 15. jaanuaril/26. jaanuaril 1798, Eestimaa Konsistooriumi assessoriks sai 21. jaanuaril/1. veebruaril.

Isiklikku

Tema poeg Johannes Heinrich Felicius oli Harju-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, väimees Georg Friedrich Harten oli Mustjala Anna koguduse õpetaja, teine väimees Benedict Witte oli Ambla Maarja koguduse õpetaja, äi Johann Heinrich Jürgens oli Pöide Maarja koguduse õpetaja.
Pronksiaja kollaps

Pronksiaja kollaps oli umbes ajavahemikuga 1206–1150 eKr alanud Lähis-Ida ja idapoolsete Vahemere maade ülemineku algus varajasse rauaaega. Kollaps puudutas hävitavalt ka Viljaka Poolkuu ala maid. Nimetus on pandud ajaloolaste poolt, kes nägid seda aega selle vägivaldsest, ootamatust ja kultuuriliselt lõhkuvast küljest.
Hilisele pronksiajale omane Egeuse kultuuri ja Anatoolia paleemajandus asendus pärast vapustust tumedale ajajärgule omase olnud isoleeritud külakultuuriga. Varisesid kokku ka Viljaka Poolkuu ala vanad riigid ja said alguse uued. Kollaps sarnanes oma põhijoontelt ja tulemustelt hilisema Lääne-Rooma riigi kokkuvarisemisega: äärmuslikes looduslikes oludes või isegi nende sunnil ründasid migreeruvad hõimud oma teele ettejäävaid paikseid tsivilisatsioone, milles neid algselt kokku sidunud sisemine solidaarsus oli juba asendumas individualismi, lõhenemise ja killustumisega. Robert Drews on kirjeldanud seda kui "vanaaja ajaloo halvimat katastroofi, mis oli isegi hävitavam kui Lääne-Rooma kollaps."  Selle ajaga seostub kultuurimällu jäänud ja hiljem antiikautorite kaudu käibele läinud mõiste "kuldaja kaotus".
Nauru roolind

Taksonoomia ja süstemaatika

Liiki kirjeldas Friedrich Hermann Otto Finsch 1883 ornitoloogiaajakirjas Ibis (lk 143), andes talle nimeks Calamoherpe rehsei. See on liigi basionüüm. Liigil ei ole teada alamliike.
Mõned autorid on teda käsitlenud Marshalli saartel levinud mikroneesia roolinnu (Acrocephalus luscinia) alamliigina Acrocephalus luscinia rehsei (või Acrocephalus luscinius rehsei).

Levik

Nauru roolind on Nauru saare endeem. Ta on Nauru ainuke laululind ja ainuke endeemne linnuliik.
Liik on levinud kogu saarel, asustustihedus on kõige suurem Buada laguuni ümbruses.

Elupaik

Nauru roolind elutseb eelkõige Nauru keskplatoo järskudel nõlvadel paiknevas jäänukmetsas, kuid teda kohtab sageli ka rannaäärsetes aedades.
Umbes 80 aastat kestnud fosforiidikaevandamine Naurul on keskkonnale laastavalt mõjunud ning linnu eluruumi märgatavalt piiranud, kuid fosforiidivarud on nüüd peaaegu ammendunud, ning Acrocephalus rehsei on asunud elama ka endiste fosforiidikaevanduste kohal asuvatele taastatud aladele.
Elupaiku on hävitanud ka sõjategevus aastatel 1942 ja 1945.

Välimus

Nauru roolind on umbes 15 cm pikkune. Sulestik on ülalt hallikas-oliivivärvi, valge kulmutriibuga, alakülg on elevandiluukarva.

Toitumine

Lind toitub putukatest, toitu otsib rannaäärses piirkonnas kookospalmide latvades.

Laul

Laulu kohta andmed puuduvad. Arvatavasti sarnaneb see teiste Vaikse ookeani piirkonna roolindude omaga.

Arv

Arvatakse, et isendeid on alla 10 000. Arvukuse muutuste kohta andmeid ei ole.

Ohustatus

IUCN arvab ta ohustatud liikide hulka, sest ta on vähese levikuga ning teda võivad ohustada näiteks tsüklonid või uute kiskjate introdutseerimine saarele.
Erinevalt teiste Vaikse ookeani saarte roolindudest ei ole ta kannatanud rottide ega madude rünnaku all.

Filateelia

Lind on kujutatud 7 Nauru postmargil.
Telomerisatsioon

Telomerisatsioon on keemiline ahelreaktsioon, mille tulemusena moodustub segu erineva liitumisastmega produktidest, milles mitme monomeeri (M) molekuli kohta ühineb reeglina üks reaktsiooniahela kasvu piiramiseks lisatud komponendi (A-B) molekul.
A-B + n M → A-Mₙ-B, kus n = 1, 2, 3 ... 10 ...
Telomerisatsiooni eristab polümerisatsioonist just ühendi A-B lisamine, mis etendab reaktsiooniahela ülekandja (transfer) rolli, põhjustades madala polümerisatsiooniastmega produktide tekke, ning annab produktidele "algus-" ja "lõpprühma".
Monomeeri M on nimetatud ka taksogeeniks ja teist komponenti A-B telogeeniks ning produkti telomeeriks.
Tavaliselt toimub telomerisatsioon katalüsaatori toimel. Reaktsiooni mehhanismi järgi on need protsessid analoogsed polümerisatsiooniprotsessidega. Telomerisatsioon võib realiseeruda katioonsete, anioonsete või radikaalsete aktiivsete intermediaatide vahendusel andes ahela kasvu (chain-growth) analoogselt ahelpolümerisatsiooniga; teatud juhtudel võib esineda astmeline (step-wise) protsess.
Telomerisatsiooni piirjuhud oleksid lihtne 1:1 liitumine (n = 1) väga reaktsioonivõimelise A-B korral ja polümerisatsioon ( n = ... 1000 ... 10000 ...) väga vähe aktiivse A-B korral.
Telomerisatsiooni protsessi kasutamine keemilises sünteesis on tihti komplitseeritud erineva liitumisastmega (n = 1, 2, 3 ...) produktide segu moodustumise tõttu. Lisaks, kui produktid sisaldavad reaktsioonivõimelisi keemilisi sidemeid (rühmi), siis lisandub ahela kasvule veel teisene liitumine. Väiksema reaktsioonivõimega lähteühendite korral on võimalikud reaktsiooni intermediaadi struktuurist tulenevad kõrvalreaktsioonid. Siiski paljudel juhtudel on reaktsioonitingimuste valikuga võimalik saavutada 1:1 (või ka 1:2) liitumisproduktide head saagised üheetapilises telomerisatsiooniprotsessis.
Kõige rohkem on uuritud ja paljudel juhtudel ka rakendust leidnud alifaatsete küllastumata ühendite (monomeeride) katioonne telomerisatsioon orgaaniliste kloriididega.
Jaunvāle raudteejaam

Jaunvāle raudteejaam oli raudteejaam Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Beverīna piirkonna Brenguļi vallas. Jaam asus Heinaste raudteejaamast 97 kilomeetri kaugusel ja jäi raudtee valmimisajal Valga kreisi Trikāta kihelkonda Jaunvāle mõisa maadele.
Jaam avati aastal 1911. Algselt kandis see nime Neusackenhof või Sackenhof, aastail 1919-1921  oli see aga Vāle raudteejaam. Tegemist oli ühe tähtsama jaamaga raudteel. Jaama peahoone ja veetorn hävisid Teise maailmasõja aegsete lahingute käigus. Jaam suleti reisirongiliikluse lõpetamisel aastal 1970.
Žansaja Äbdimälik

Žansaja Danijarkõzõ Äbdimälik (kasahhi keel Жансая Даниярқызы Әбдімәлік; sündinud 12. jaanuaril 2000 Almatõs) on kasahhi maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2018). 
Äbdimälik on 2016. aasta Kasahstani naiste malemeister. 2017. aastal Tarvisios tuli ta naisjuunioride maailmameistriks. 2018. aastal mängis ta naiste maailmameistrivõistlustel Hantõ-Mansiiskis, kus sai turniiritabelis 15. asetuse (64 osavõtjat, nokautsüsteem). Ta mängis end veerandfinaali, kuid edasipääsu poolfinaali sulges kaotus Marija Muzõtšukile.
Ta sai FIDE-lt 2011. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 2014. aastal naiste suurmeistri, 2017. aastal rahvusvahelise meistri ja 2018. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse.
Mõttevabadus

Mõttevabadus Eestis

Eesti Vabariigi põhiseaduse § 40 järgi on nii igal Eesti kodanikul kui ka Eestis viibivatel välisriikide kodanikel ja kodakondsuseta isikutel õigus mõttevabadusele.
Onomasioloogia

Onomasioloogia on keeleteaduses asjade nimetuste uurimine. Onomasioloogilise lähenemise puhul võetakse aluseks mõiste (idee, objekt, tegevus jne) ning vaadatakse, kuidas seda keeleliselt väljendatakse.
Onomasioloogia enda nimetuse võttis kasutusele Adolf Zauner oma doktoritöös 1902, milles ta uuris kehaosade nimetusi romaani keeltes.
Onomasioloogia vastandub semasioloogiale – sõna tähenduste uurimisele.
Kitsamas mõttes isiku- ja kohanimede uurimist nimetatakse onomastikaks.
Buqayq

Buqayq (بقيق 'liivakärbeste isa') ehk Abqayq ehk Biqayq (varem eesti keeles Abkaik) on linn Saudi Araabias Ash-Sharqīyah' provintsis kõrbes 60 km kaugusel Ad-Dammāmist edelas Ar-Rub‘ al-Khālī kõrbest lõunas. Geograafilised koordinaadid on 25°56' 13" N, 49°40'39" E.
Seal asub Buqayqi naftaväli.
Buqayqis elab umbes 30 000 inimest. 
Linna rajas riiklik naftakontsern Saudi Aramco.
Enn Eesmaa

Isiklikku

Ta oli aastatel 1977–2012 abielus pianisti ja muusikapedagoogi Aleksandra Juozapėnaitė-Eesmaaga, sellest abielust sündis poeg. Tema isa oli laulja Enno Eesmaa, õde on etnoloog ja poliitik Andra Veidemann, õemees on kirjandusteadlane Rein Veidemann.
Haamse mõis

Haamse mõis (saksa keeles Hanpus) oli riigimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal.
Haamse mõis rajati 1731–1738 Elme mõisast eraldatud alast.
Krustpils

Krustpils on Läti linna Jēkabpilsi osa. Poola keeles Kryżborg, saksa keeles Kreutzburg, latgali keeles Krystapiļs. Asub Daugavast põhjas Daugavpils-Riia raudtee ääres. Kuni aastani 1962 oli Krustpils iseseisev linn.
Kuigi Krustpils on sõdades palju kannatanud, on vanalinnas siiski säilinud mitmeid ajaloolisi hooneid. Vanalinna keskuseks on Rīgas iela. Krustpilsi ajalooline süda kannatab suure liikluskoormuse käes.

Ajalugu

Krustpilsi mainiti esimest korda aastal 1237, mil Riia piiskop lasi sinna rajada kindluse (saksa keeles Kreuzburg). Piirkond jäi aastani 1511 piiskoplikuks lääniks. Liivi sõja tagajärjel sai Krustpilsist koos ülejäänud Latgale ning Põhja-Lätiga Rzeczpospolita osa ja kuningas Stefan Batory andis lossi von Korffide suguvõsale. Nende kätte jäi Krustpilsi loss kuni võõrandamiseni aastal 1920.
Poola jagamisel sai aastal 1772 Krustpilsist Venemaa osa. Koos ülejäänud Latgalega asus asula Viciebski kubermangus. Aastal 1784 sai asulast alev. Asula hakkas kasvama peale aastat 1861, mil rajati raudtee, aga kiirema kasvu tõi kaasa teise, Rõbinskisse viiva raudtee rajamine aastal 1904, nii et Krustpilsist tekkis raudteesõlm. Vene-Türgi sõda tõi endaga Krustpilsi hulgaliselt Türgi sõjavange, sellest ajast peale asub Krustpilsis türklaste kalmistu.
Aastaks 1914 oli Krustpilsis üle 5000 elaniku. Ehitati luteri ja katoliku kirikud, sünagoog, koolid, vesiveski. Sõda mõjus aga Krustpilsile laastavalt, kahurite tuli tegi maatasa 600 hoonet. Aastaks 1920, mil asulast sai linn, oli rahvaarv kahanenud 1862 inimeseni. Krustpils oli lõunapoolseim punkt, mille Eesti väed vabadussõja käigus hõivasid. 
Linn hakkas taas kasvama, kuid endist rahvaarvu ei saavutanud, kuigi aastal 1924 laiendati linna maid piki Rēzeknesse viivat raudteeliini, nii et Zīlāni külas asunud rongipeatus jäi nüüd Krustpilsi territooriumile. Aastal 1929 liideti linnaga ka seni linna piiride taga asunud Krustpilsi raudteejaam (hoone aastast 1954). Aastal 1932 rajati suhkruvabrik (likvideeritud aastal 1999).
Aastal 1941 kasutati Krustpilsi raudteejaama küüditamiseks. Krustpils ise kannatas küüditamise all üsna vähe, linnast viidi Siberisse ainult 36 inimest. Samuti kasutati raudteejaama 1949. aasta küüditamisel. Aastal 1962 liideti Krustpils Jēkabpilsiga.
Ottomar Douglas

Ottomar Siegfried Douglas (7. oktoober 1893 – 20. juuli 1984 Göttingen) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Entomoloogiline võrk

Entomoloogiline võrk ehk liblikavõrk on püügivahend putukate, eriti lendavate putukate püüdmiseks.
Har Gobind Khorana

Har Gobind Khorana (ka Hargobind Khorana hindi keeles हरगोविंद खुराना, pandžabi keeles ਹਰਿ ਗੋਬਿੰਦ ਖੁਰਾਨਾ ; 9. jaanuar 1922 Raipur, Chhattīsgarh, India – 9. november 2011 Concord, Massachusetts) oli India päritolu USA biokeemik, Nobeli meditsiiniauhinna laureaat.
Ta pälvis 1968. aastal Nobeli meditsiiniauhinna (koos Robert Holley ja Marshall Nirenbergiga) selle eest, et näitas esimesena nukleotiidide rolli proteiini sünteesis.
Aastal 1943 lõpetas ta Punjabi ülikooli (asub praeguses Pakistanis) loodusteaduste bakalaureuse kraadiga, 1945 sama ülikooli loodusteaduste magistri kraadiga. Samast aastast jätkas ta õpinguid Liverpooli ülikoolis, 1948 kaitses ta filosoofiadoktori kraadi ja jätkas järeldoktorantuuri 1948–1949 Zürichi ülikoolis.
Khorana töötas alates 1950 Cambridge'i ülikoolis, alates 1952 Kanadas Briti Columbia ülikoolis, alates 1960 USA-s Wisconsini Madisoni ülikoolis ja alates 1970 Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis. 1966 võttis ta endale naturalisatsiooni korras USA kodakondsuse.
Khorana oli esimene, kes sünteesis keemiliselt oligonukleotiide.
Alates 1970-ndate keskpaigast uuris Khorana bakteriorodopsiini. See on rakumembraanis sisalduv proteiin, mis muundab valguse energiat keemiliseks energiaks prootonite gradiendi loomise kaudu. Hiljem uuris ta rodopsiini, mis on struktuuri poolest sarnane pigment ja mida leidub silmas.
Kirikumõis

Kirikumõis oli piirkonnakirikule kuulunud maavaldus. Igas kihelkonnas oli oma kirikumõis. See paiknes kiriku lähedal. Kitsamas mõttes on kirikumõis kiriku maavalduse hoonestatud keskus koos kiriku ja pastoraadiga.
Kirikumõisas elas ja seda pidas kohaliku kiriku pastor ning mõisas asusid ka kiriku kontoriruumid. Kirikumõis tagas pastori sissetuleku. 
Kirikumõisa hooned ei olnud tavaliselt nii esinduslikult välja ehitatud kui rüütlimõisa omad.
Esimese öö õigus (film)

Sisukokkuvõte

Filmiainese inspireerijaks võib pidada Matthias Johann Eiseni poeemi "Kuldja" (1923).
Neiu Helja Vainola on Vabadussõjas halastajaõde. Laatsaretis kohtab ta haavatud inglise leitnanti John Smithi, kes on sõjas vabatahtlikuna. Noored armuvad, John palub Helja kätt, kuid neiu tahab lõpetada meditsiiniõpingud ülikoolis. Mõne aasta möödudes Eestisse naastes riivab John autoga Helja tallu sõites teel kogemata vana professorit ja viib ta Helja juurde toibuma. Johni palvel räägib teadlane eestlaste ajaloost ja muistsest vabadusvõitlusest. Orjaöö kohta loeb ta oma käsikirjast loo, mis elustub ekraanil järgmiselt.
Rüütel Uno von Sternhell igavleb mõisas. Hingekarjasel, paater Albertil ei tule enam ühtki uut lõbustust pähe. Ajaviiteks prassinud, minnakse lõpuks jahile, kaasas eestlasest paaž Mangu, keda ihaldab rüütliproua Stella von Sternhell. Teel heidab rüütel silma orjapiiga Lindale. Mangu armub kaunisse neidu ja palub luba teda kosida, olles selle nimel valmis kasvõi taas orjaks minema. Isand soostub, kuid otsib võimalust oma kõlvatu kire rahuldamiseks. Selle juhatab talle kätte paater: von Sternhell nõudku mõisahärrade esimese öö õigust. Mõisamehed röövivadki mõrsja otse pulmapeolt, kuid Mangu koos talumeestega tabab nad lossiväravas. Mangu surmab kahevõitluses mõõgaga von Sternhelli, kuid pääseda noorpaaril ei õnnestu. Nad võetakse kinni. Mangu pekstakse mõrsja silme ees surnuks, Linda kaotab mõistuse ja vannub kättemaksu tulevikus.
Vapustatuna sellest loost, tänab Smithide noorpaar Jumalat, et sellised brutaalsed tavad on jäädavalt minevik, ja sõidab õnnelikult Inglismaale.

Arvustus

Karl August Hindrey kirjutas filmi arvustuses: "Koguni välise miljöö andmine on üsna rahuldav hoonete ja riietuse suhtes. Ning lugu tuleb pidada katseks isegi etnograafiliselt õigesti mõjuda: eestlastena figureerivad tüübid, keda autor enesele soome-ugrilastena ette kujutab, on tingimata mongoloiidid ja selles mõttes hästi valitud ning Axel Gallén-Kallela järele kostümeeritud."
Nima Arkani-Hamed

Nima Arkani-Hamed (pärsia keeles نیما ارکانی-حامد‎‎; sündinud 5. aprillil 1972 Houstonis) on iraani päritolu Ameerika Ühendriikide füüsikateoreetik, Läbimurde auhinna fundamentaalfüüsikas laureaat (2012).
Ta töötab Princetonis asuva Institute for Advanced Study (IAS) osakestefüüsika professorina ja Kõrge energia tulevikufüüsika keskuse direktorina Pekingis. Ta on juhtiv osakestefüüsika fenomenoloog. Tema peamised uurimisvaldkonnad on kõrge energia füüsika, stringiteooria ja kosmoloogia.
Tema uurimused näitasid, et asjaolu, et gravitatsiooni mõju elementaarosakeste füüsikas võrreldes teiste fundamentaalsete vastastikmõjudega on üliväike, on seletatav lisadimensioonide eksisteerimisega. 1998. aastal esitas ta koos Giorgi Dvali ja Sávvas Dimópoulosega suurte lisadimensioonide mudeli.
Ta pälvis 2012. aastal Läbimurde auhinna fundamentaalfüüsikas originaalse lähenemise eest osakestefüüsika lahendamata probleemidele, sealhulgas sellistes uurimisvaldkondades nagu suured lisadimensioonid (LED), Higgsi boson, supersümmeetria, tumeaine ja kalibratsiooniteooria.

Haridustee ja töökäik

Ta lõpetas 1993. aastal Toronto Ülikooli bakalaureusekraadiga matemaatikas ja füüsikas. 1997. aastal sai ta California Ülikoolist Berkeleys doktorikraadi füüsikas. Doktoritöö "Supersymmetry and Hierarchies".
Aastatel 1997–1999 oli ta Stanfordi Ülikooli kiirendilaboris SLAC National Accelerator Laboratory järeldoktor. Aastatel 1999–2001 töötas ta California Ülikoolis Berkeleys füüsika abiprofessorina, 2001. aastal sai samas kaasprofessoriks. Aastatel 2001–2002 töötas ta Harvardi Ülikooli külalisprofessorina ja 2002–2007 füüsikaprofessorina. 2008. aastast töötab ta süvauuringute instituudi Institute for Advanced Study loodusteaduste kraadiõppurite koolis professorina.
Rannu vald

Asustus

Vallas oli 19 asulat: 17 küla ja 2 alevikku.

Ajalugu

Rannu valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991.

Majandus

Piimatootmine (1500 lehma), juustutööstus, teravilja- ja rapsikasvatus, heinaseemnekasvatus, palkmajade ehitus, järveteadus.