Aleksander Jaakson

Elulugu

Aleksander Jaakson õppis Holdre külakoolis (1902–1906), Helme kihelkonnakoolis (1906–1909) ja Tartu Õpetajate Seminaris (1909–1913). Töötas õpetajana Türi kihelkonnakoolis (1913) ja Uudeküla ministeeriumikoolis (1913–1915).

Esimeses maailmasõjas

Veebruaris 1915 mobiliseeriti sõjaväkke ja määrati 177. tagavarapolku. Sõjalise hariduse sai 4. Petrogradi lipnikekoolist, mille lõpetas augustis 1915.
Võttis 1915. aasta septembrist osa lahingutest Saksa vägede vastu 304.  Novgorod-Severski polgu nooremohvitseri ja rooduülemana ning 1917. aasta veebruarist 748. Vileiski polgu roodu- ja pataljoniülemana.
Ülendati novembris 1916 alamleitnandiks, detsembris 1916 leitnandiks ning jaanuaris 1917  alamkapteniks. Sai 26. märtsil 1916 lahingus haavata. 
Pälvis sõjalise vapruse eest Püha Anna IV klassi ja Püha Stanislavii III klassi ordeni. Detsembris 1917 tuli kodumaale ja määrati Tartu tagavarapataljoni 4. roodu nooremohvitseriks. Vabastati teenistusest märtsis 1918.

Eesti Vabadussõjas

Vabadussõjas osales 1918. aasta 29. novembrist 6. jalaväepolgus, kus oli algul 1. roodu ülem ja alates 18. detsembrist Viljandis formeeritava II pataljoni ülem. Osales lahingutes Punaarmee ja Landeswehr’i vastu. Sai 23. juunil 1919 Lätimaal Stalbe mõisa juures põrutada. Ülendati oktoobris 1919 kapteniks. Teda autasustati Vabadusristi I liigi 3. järguga.
Vabaduse Ristile lisandusid 50 000 marka, tasuta maa normaaltalu suuruses, Vabadussõja Mälestusmärk haavatulindiga ning lõunanaabritelt Karutapja orden, Läti Vabadussõja Mälestusmärk ja Läti iseseisvuse 10. aastapäeva mälestusmedal.
Autasumaa suurusega 27,58 hektarit eraldati Valgamaa Helme mõisa Bokardi karjamõisa südames koos peahoonega. Koht sai nimeks Bokardi talu ja kinnistati tema nimele juulis 1931.

Eesti Vabariigis

Jätkas pärast sõda teenistust 6. jalaväepolgu ülema abina, septembrist 1920 täitis 3. piirikütipataljoni ülema kohuseid ning jaanuarist 1921 oli 4. jalaväepolgu VI pataljoni ülem. Veebruarist kuni juulini 1921 oli ühtlasi Viljandi garnisoni ülem. Sama aasta juulis arvati 6. jalaväepolku, kust sügisel läkitati ohvitseride kursustele.
Augustist 1922 määrati Kindralstaabi Valitsuse käsundusohvitseriks, alates jaanuarist 1923 Kindralstaabi Valitsuse II osakonna (sõjaväeluure) A (info)  jaoskonna ülemaks ning veebruaris ülendati majoriks.
Samal 1923. aasta sügisel asus Kõrgemas Sõjakoolis omandama kõrgemat sõjaväelist haridust. Märtsis 1924 viidi üle teenistusse Kindralstaapi ning oli maist 1925 Vabariigi Ohvitseride Keskkogu juhatuse liige. Veebruaris 1927 ülendati kolonelleitnandiks.
Oktoobrist 1927 määrati Sõjaväe Ühendatud Õppeasutuste ülema abiks õppealal. Täitis korduvalt ka ajutiselt ülema kohuseid ning oli Kõrgema Sõjakooli õppejõud. Veebruaris 1931 ülendati koloneliks. Mais  1933  määrati  Sõjaväe  Ühendatud  Õppeasutuste  ajutiseks  ülemaks ning aprillist 1934 ülemaks.
Oli 11. maist 1936 kuni 12. oktoobrini 1939 Eesti Vabariigi haridusminister Konstantin Pätsi viiendas valitsuses ja Kaarel Eenpalu teises valitsuses. Tema juhtimisel tehti hariduse vallas kardinaalseid ümberkorraldusi, muu hulgas asutati Tallinna Tehnikainstituut ja Eesti Teaduste Akadeemia ning loodi Tartu Ülikooli ja Tallinna Tehnikaülikooli juurde riigikaitselise õpetuse instituut. Oktoobrist 1939 määrati Sõjavägede Staabi ülemaks. Veebruaris 1940 ülendati kindralmajoriks.

Arreteerimine ja surm

Okupatsioonivõimud vabastasid ta 16. juulil 1940 Sõjavägede Staabi ülema ametist ja sõjaväeteenistusest. Asus Valgamaal pidama Bokardi talu. Nõukogude repressiivorganid arreteerisid ta oma talu põllul 18. oktoobril 1940.
Peeti algul Tallinna keskvanglas. Juunis 1941 viidi Venemaale Kirovi oblastisse, asus Kirovi vanglas ja Vjatlagis. Mõisteti 8. augustil 1942 Kirovis NSVL SARK-i erinõupidamise otsusega surma. Aleksander Jaakson lasti maha 2. oktoobril 1942 Kirovi oblasti VjatLagis. Matmispaik teadmata.