google/wiki40b huggingface dataset:
Patrick M. Shanahan

Haridus

Washingtoni osariigist pärit Shanahan omandas Washingtoni Ülikoolis bakalaureusekraadi masinaehituse erialal. Samal alal sai ta Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis magistriks, magistrikraadi sai ta ka ärijuhtimise alal, seda MIT Sloan School of Management'is.

Karjäär Boeingis (1986–2017)

Shanahan liitus Boeingiga aastal 1986 ning asus tööle arvutiteenuste ja Boeing 777 projektide kallal. Aastate jooksul töötas ta juhtivatel ametikohtadel ning arendas nii kaubanduslennukeid 737, 747, 767, 777 ja 787 kui ka Boeingi raketikaitsesüsteeme. Ta juhtis ka Boeing 787 taastamise projekti, kust ta sai hüüdnime "Mr. Fix-it". 
Shanahan oli osakonna Boeing Commercial Airplanes asepresident ning Boeing 757 projekti üldjuht, tema ülesandeks oli vastutada 757 lennukiperekonna kujunduse, tootmise ja kasumlikkuse eest. Ta oli juhikohal ka Boeing 767 projekti juures ning tootmisosakonnas. 
Pärast seda oli ta Philadelphias Boeing Rotorcraft Systems'i osakonna asepresident ja üldjuht. Ta vastutas kõikide USA sõjaväe lennundusprogrammide eest Philadelphias ja Mesas. Programmide raames testiti helikoptereid Bell Boeing V-22 Osprey, Boeing CH-47 Chinook ja Boeing AH-64 Apache.
Shanahan töötas alates 2004. aasta detsembrist Boeing Missile Defense Systems'i asepresidendi ja üldjuhina ning arendas maapealset keskmaakaitsesüsteemi, lennukit Boeing YAL-1 ning Advanced Tactical Laser projekti. Aastatel 2007 kuni 2008 juhtis ta Boeing 787 Dreamlineri väljatöötamist. Alates detsembrist 2008 oli ta osakonna Boeing Commercial Airplanes lennukiprogrammide vanem-asepresident. 
2016. aasta aprillis sai ta Boeingi Tarneahela ja -operatsioonide osakonna vanem-asepresidendiks. Sellel ametikohal oli ta vastutav tootmis- ja tarneprotsessi funktsionaalsuse eest.
Shanahan oli Boeingi juhatuse liige.

Asekaitseministrina (2017–2019)

16. märtsil 2017 avaldas president Trump soovi määrata Shanahan Ameerika Ühendriikide asekaitseministri ametikohale, Pentagoni tähtsuselt teisele tsiviilametikohale. Trump valis Shanahani, et ta aitaks viia täide planeeritud sõjaväe suurendamist.
Ameerika Ühendriikide Senat hääletas 18. juulil 2018 häältega 92:7 Shanahani ametisse ning järgmisel päeval sai temast 33. USA asekaitseminister. Asekaitseminister annab aru otse kaitseministrile.

Kaitseminisri kohutsetäitjana

President Trump ütles alguses, et Shanahanist saab kaitseministri kohusetäitja 28. veebruaril 2019, päeval kui Mattis pidi algselt tagasi astuma. Kuid 23. detsembril 2018 teatas Trump Twitteris, et Mattise tagasiastumine toimub kaks kuud planeeritust varem. Trump kiirendas Mattise ametist lahkumist väidetavalt, kuna polnud rahul Mattise tooniga avalikes kirjades, milles ta kritiseeris Trumpi vaateid. Shanahan asus Ameerika Ühendriikide kaitseministri kohusetäitjana ametisse 1. jaanuaril 2019 ja vabastati sellelt ametikohalt 24. juunil 2019
Ryanair

Sihtkohad

Ryanairi viis suurimat baasi on Londoni Stanstedi lennujaam (106 lennuliini), Dublini lennujaam (79 lennuliini), Girona lennujaam (64 lennuliini), Alicante lennujaam (57 lennuliini) ja Brüsseli Charleroi lennujaam (57 lennuliini).
Ryanair kasutab palju teisejärgulisi ja regionaalse tähtsusega lennujaamu, kus on odavamad maandumis- ja käsitlemistasud, selletõttu on ka lennufirma piletid odavamad. Näiteks ei lenda Ryanair Pariisi suurimasse lennujaama Charles de Gaulle'i lennujaama, vaid Pariisi Beauvais' lennujaama, mis asub Pariisist 85 km kaugusel.
Vihula vald (Haljala kihelkond)

Vihula vald (saksa keeles Viol) oli vald Virumaal Haljala kihelkonnas. Valla pindala oli 114 km² ja elanikke oli 2447 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 599 talundit ja elamut ning need kasutasid 8552 ha maad (1929. aasta seisuga).
1893 liideti Vihula vallaga Annikvere, Karula, Kavastu ja Metsiku vald.
Kristi Kirsberg

Kristi Kirsberg (kuni 2012 Kristi Vahemaa; sündinud 24. novembril 1980 Simunas) on Eesti ajakirjanik.
Ta lõpetas aastal 1999 Rakvere gümnaasiumi ja aastal 2003 ajakirjanikuna Tartu Ülikooli.
Paul Naaber

Paul Naaber (sündinud 7. detsembril 1966 Tartus) on eesti arstiteadlane ja mikrobioloog.

Elulugu

Paul Naaber on bioloogi poeg.
1985. aastal lõpetas Naaber Tallinna 2. Keskkooli, 1991 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ning oli seejärel TÜ doktorant. 1997. aastal kaitses ta TÜ-s meditsiinidoktori kraadi väitekirjaga "Clostridium difficile infection and intestinal microbial ecology".
Naaber oli 1991–92 TÜ nakkushaiguste kateedri stažöör-uurija, 1992–97 Maarjamõisa haigla mikrobioloogia labori ja TÜK ühendlabori mikrobioloogia osakonna arst, 1995–98 Berner Eesti AS-i müügijuht, 1996 TÜ mikrobioloogia instituudi erakorraline assistent, 1996–97 vanemlaborant, 1997–98 assistent, 1998–2000 erakorraline vanemteadur, aastast 1998 TÜK kliinilise mikrobioloogia osakonna juhataja, 2001–02 ja 2003–04 TÜK ühendlabori direktori kohusetäitja, aastast 2000 ka TÜ mikrobioloogia instituudi vanemteadur, 2005 ka sotsiaalministeeriumi nakkushaiguste peaspetsialist ja aastast 2006 Norras Stavangeri Ülikooli haigla arst.

Teadustöö

Paul Naaberi peamised uurimisvaldkonnad on inimese mikrobioökoloogia, infektsioonide mudelid ning infektsioonide epidemioloogia. Rahvusvahelise Phare projekti mikrobioloogia peaekspert, Eesti esindaja Euroopa ravimiresistentsuse jälgimise süsteemis ja Euroopa antimikroobse ravimitundlikkuse komitees.
Ta on Eesti Laborimeditsiini Ühingu juhatuse liige (2000–06), Eesti Infektsionistide Seltsi, Seksuaalsel Teel Levivate Infektsioonide Eesti Ühingu, American Society for Microbiology ja European Society for Clinical Microbiology and Infectious Diseases liige. Ta on avaldanud 170 teadustrükist ning on 1 patendi kaasautor.
Anneli Poska

Elulugu

Anneli Poska on inseneri tütar.
Lõpetas 1987 Tartu 5. Keskkooli, 1992 Tartu Ülikooli geoloogia osakonna, täiendas end 1992–1994 Uppsala Ülikoolis, filosoofia litsentsiaat (1994, Uppsala Ülikool), väitekiri "Three pollen diagrams from Coastal Estonia. Sediments, vegetational development, climatic events and the environmental impact of man" (Uppsala, 1994), 1996–2001 oli samas doktorant, Ph.D. (kvaternaarigeoloogia, 2001, Uppsala Ülikool), väitekiri "Human impact on vegetation of Coastal Estonia during the Stone Age" (Uppsala, 2001). Oli 1992–2001 Eesti NSV TA Geoloogia Instituudi (GI) teadur, 2001–2002 Haridus- ja Teadusministeeriumi riikliku teadusprogrammide peaekspert, 2003– TTÜ GI vanemteadur ja aastast 2004 ka TÜ GI vanemteadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: holotseeni kliimamuutuste ja keskkonnaseisundi kvantitatiivne rekonstrueerimine; varajane inimtegevus ja selle mõju looduskeskkonnale; põllunduse introduktsioon ja areng Eestis. Üle 30 teadustrükise.
Mary Haas

Mary Rosamund Haas (23. jaanuar 1910 – 17. mai 1996) oli ameerika keeleteadlane, kes uuris põhjaameerika indiaani keeli ja tai keelt ning tegeles ajaloolise keeleteadusega.
Ta oli 1963. aastal Ameerika Keeleteaduse Seltsi president.

Panus indiaani keelte uurimisse

Haas õppis Chicago Ülikoolis kraadiõppes Edward Sapiri käe all võrdlevat filoloogiat. Kui Sapir lahkus Yale'i Ülikooli, järgnes talle sinna ka Haas. Sellal alustas ta ka keeleteaduslike välitööde tegemist, uurides suvekuudel keelejuhtide abiga mitesuguseid indiaani keeli.
1931. aastast 1941. aastani uuris Haas peaaegu kümmet peamiselt edelaosariikide keelt.
1935. aastal kaitses Mary Haas 25 aasta vanuselt Yale'i Ülikooli juures oma doktoriväitekirja "Tunica keele grammatika." 1930ndatel töötas Haas viimase tunika keele kõneleja Sesostrie Youchigantiga. Tema käest kogus Haas suure hulga sõnavara ja tuunikakeelseid tekste.
Hiljem töötas Haas natšese keelejuhtide Watt Sami ja Nancy Raveniga, kes olid natšese keele viimased emakeelena kõnelejad Oklahomas. Mary Haasi välitööde materjalid moodustavad nüüdseks väljasurnud natšese keele suurima korpuse. Lisaks tegi ta mahukaid välitöid kriiki keelega.

Haridustegevus

Mary Haasi õpilane Karl V. Teeter osutas Haasi nekroloogis, et Haas õpetas välja rohkem amerikaniste, kui tema enda õpetajad Edward Sapir ja Franz Boas kahe peale kokku. Mary Haas juhendas rohkem kui saja doktorandi välitöid ameerika indiaanlaste keeltega. Paljud Haas juhendatavad on hilisemas elus ise saanud mõjukateks amerikanistideks. Teiste hulgas kuulusid Mary Haasi juhendatavate hulka William Bright (karuki keel), William Shipley (maidu keel), Robert Oswalt (kašaja keel), Karl Teeter (vijoti keel), Margaret Langdon (kumiai keel), Sally McLendon (idapomo keel), Victor Golla (hupa keel), Marc Okrand (mutsuni keel), Kenneth Whistler (vintu keel), Douglas Parks (pooni keel), William Jacobsen (vašo keel) ja paljud teised. Tema õpilaste hulka kuulus ka Eero Vihman.

Isiklikku

Kuni lahutuseni 1937. aastal oli Mary Haas abielus keeleteadlase Morris Swadeshiga.
Viisu Raamatukogu

Viisu Raamatukogu on rahvaraamatukogu Paide linnas Viisus aadressil Viisu mnt 4.
Ligi 8000 raamatuga Viisu raamatukogu asus pikka aega Viisu lasteaiaga ühes majas. Märtsis 2009 kolis raamatukogu renoveeritud Viisu rahvamajja.

Ajalugu

1917. aastal asutati Viisu rahvaraamatukogu Selts. Vahepeal raamatukogu töö peatus, uuesti hakati tegutsema 1923. aastal. 1940. aastal Viisu raamatukogu likvideeriti ja avati uuesti 1. oktoobril 1944 kui Viisu Külaraamatukogu.
Ajka

Ajalugu

Ajkat on esmakordselt mainitud 1214. aastal. 1836 hakati kaevandama kivisütt. 1930ndatel hakati kaevandama ka boksiiti. Linn loodi 1960. aastal mitme küla liitmise teel.
4. oktoobril 2010 purunes Ajkas asuva alumiiniumitehase mudahoidla kaitsetamm, ujutades mürgise mudaga üle 40-ruutkilomeetrise ala, sealhulgas Kolontári ja Devecseri küla.
Belum

Ajalugu

Belum kuulus 1180. aastal loodud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. 16. sajandi keskpaigas võtsid elanikud vastu luterluse. Tilly (1628–1630) juhitud Liiga okupatsiooni ajal kannatasid nad vastureformatsiooni katsete all.
1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esmalt personaalunioonis Rootsi krooniga – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast alates Hannoveri krooni poolt. 1807. aastal annekteeris hertsogkonna üürike Vestfaali kuningriik, enne kui Prantsusmaa selle 1810. aastal annekteeris. 1813. aastal taastati hertsogkond Hannoveri kuurvürstkonda, mis – pärast selle Hannoveri kuningriigiks ülendamist 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ja hertsogkonna territooriumist, sealhulgas Belumist, sai osa uuest 1823. aastal loodud Stade ringkonnast.
Mihkel Aksalu

Haridustee

Õppinud Kuressaare Vanalinna Koolis, Saaremaa Ühisgümnaasiumis ja Audentese Spordigümnaasiumis.

Klubikarjäär

2010. aasta jaanuaris liitus ta Inglismaa esiliiga klubi Sheffield Unitediga, kuid klubi esindusmeeskonnas ta ühtegi liigakohtumist ei pidanud. Sama aasta oktoobris siirdus Aksalu laenulepingu alusel Inglismaa tugevuselt viiendasse liigasse Mansfield Towni.
Enne seda mängis ta JK Sörves, FC Valgas, FC Kuressaares ja FC Floras. Flora koosseisus tuli ta meistriks (2003) ja saanud pronksi (2004). 2012. aastal mängis ta taas Floras.
Aprillis 2013 liitus ta Soome jalgpalliklubiga Seinäjoki JK.

Koondisekarjäär

Eesti jalgpallikoondis debüteeris Aksalu 2007. aastal.

Isiklikku

Mihkel Aksalu on 194 cm pikk, kaalub 84 kg, tema jalanumber on 45,5. Ta harrastab bowlingut, ujumist ja minigolfi.
Ta on paremjalgne mängija.
Maokasvandus

Maokasvandus ehk maofarm ehk serpentaarium ehk madude maja on madude kasvatamiseks ja neilt bioaktiivsete saaduste töönduslikuks kogumiseks ning töötlemiseks rajatud ettevõte.
Maokasvanduste klassifitseerimine konkreetsesee majandusharudesse on raskendatud, kuna sellistes ettevõtetes tegeletakse valdavalt nii mürkmadude kasvatamise, hooldamise (ka ravimise), paljundamise kui ka nende kaitsmisega neilt maomürgi kogumise ja turundamise, aga ka mitme teadusdistsipliini üleste (zooloogia, farmaatsiatööstus jpt) valdkondade uurimistööga. 
Esimene maokasvandus Pasteur-Institut (Bangkok) loodi 1923. aastal.

Maofarmid

Maofarmidena saab käsitleda mitmesuguseid tööndusliku eesmärgiga loodud ettevõtteid. Leidub maofarme, kus kasutatakse looduses kasvavaid madusid üksnes lüpsiks (lastes nad hiljem taas loodusse, nn looduspargid), ja ka neid, kus kasvatatakse mürgi saamise otstarbel madusid kohapeal.

Serpentaarium

Osalt loetakse maokasvanduseks ehk serpentaariumiks ka loomaaedade juurde madudele (ka roomajatele) eraldatud kohti (terraariumid), mida on soovijatel võimalik valdavalt raha eest ka külastada.
Serpentaariumina võidakse vaadelda mitmes kultuuris ka elusmadude ajutisi elupaiku, nagu neid leidub Hiinas paljudes toitlustuskohtades, kus külastajad saavad neid vaadata ja toitu valida.

Maokasvandus

Hiinas rajatud maokasvandused on spetsialiseerunud valdavalt madude kasvatamiseks inimeste söögivajaduste aga ka rahvameditsiini tarbeks. Hiina esimeses maokasvanduses, mille asupaik on Zisiqiao küla Shanghai lähistel, (Zhejiangi provintsis, Hiinas) kasvatatakse ligi 3 miljonit madu aastas.
Rem Blum

Rem Blum (Рэм Наумович Блюм-Русак, 2. oktoober 1925 Mogiljov – 1. juuni 1989 Tartu) oli juudi päritolu Eesti filosoof.
Ta oli pärit Valgevene NSV-st. 1937. aastal kolis perekond Leningradi lähedale. 1950. aastal lõpetas ta Leningradi ülikoolis filosoofia eriala ja eksternina ajaloo eriala. 1961. aastal kaitses filosoofiakandidaadi kraadi väitekirjaga "Перерастание народно-демократической революции в революцию социалистическую в Венгрии". 1975. aastal kaitses filosoofiadoktori kraadi väitekirjaga "Проблема революции в общественной мысли второй половины XIX века" (Revolutsiooni küsimused 19. sajandi teise poole ühiskondlikus mõtlemises).
1951. aastast töötas Tartu Riikliku Ülikooli filosoofiakateedris, aastatel 1951–1964 vanemõpetaja, 1965–1977 dotsent, 1977–1989 filosoofia ajaloo professor.
1945. aastast oli ta NLKP liige. Oli TRÜ ja Tartu linna parteikomitee liige. Perestroika ajal oli ta Eestimaa Rahvarinde rahvavolikogu liige.
Ta maetud Tartu Raadi kalmistule.
Raasiku raamatukogu

Raasiku raamatukogu on raamatukogu Harju maakonnas Raasiku vallas Raasiku alevikus.
See asutati 7. septembril 1906. Pikka aega tegutses raamatukogu Raasiku rahvamajas, nüüd asub aga Raasiku Põhikoolis.
Raasiku raamatukogul on üks haruraamatukogu: Peningi raamatukogu.
Raasiku raamatukogu asutas annetustest kogutud rahaga Harju-Jaani pastor Georg Steinfeldt, kes pani Raasikul aluse ka koorile ja puhkpillimängule. Ühe esimese riiuli kinkis raamatukogule parun Stackelberg Haljava külast.
Leelo Kõlar

Leelo Kõlar (sündinud Päts; 28. novembril 1927) on eesti pianist ja muusikaõpetaja.

Isiklikku

Tema isa on Riho Päts.
Tema lapsed on Kaja Kõlar, Ele Kõlar, Paap Kõlar ja Mikk Targo.
Lapselapsed: Erno Kaasik, Sandra Sersant, Kai Lind, Kelly Kõlar, Palle Kõlar, Margaret Targo
Lapselapselapsed: Brita Kaasik, Anete Vanem
Florida väin

Florida väin ehk Florida väinad (inglise keeles Straits of Florida) on väin Põhja-Ameerika kaguosas Florida Keysi saarestiku ja Kuuba saare vahel. Väin ühendab Mehhiko lahte Atlandi ookeaniga. Väina pikkus on 650 km, laius 80 km ja keskmine sügavus 150 m. Väinast saab alguse Florida hoovus, mis on Golfi hoovuse algus. 
Nafta ja maagaasi kaevandamise õigused on jagatud Ameerika Ühendriikide ja Kuuba vahel 1977. aasta lepingu alusel.
Helsingborg

Ajalugu

Linna mainib 1070. aasta paiku Adam Bremenist.
Taani loovutas linna Roskilde rahuga 1658. aastal Rootsile.
Helsingborg on suur sadamalinn. Linnal on praamiühendus 4 km kaugusel asuva Helsingøriga.

Sport

Jalgpalliklubi Helsingborgs IF mängib Rootsi kõrgliigas.
Gerd Kanter püstitas 2006. aastal Helsingborgis Eesti kettaheiterekordi 73,38 meetrit.

Haldusjaotus

Linn on jagatud 32 linnaosaks.
August Rull

Tegevus

Septembris 1915 astus vabatahtlikuna mereväkke ja jungade kooli Kroonlinnas. Oktoobrist 1916 määrati ta Kroonlinna galvanööride kooli suurtükiväe õpperühma juurde.
Teenistust jätkus katkestamata Punalaevastikus selle loomisest alates. Detsembris 1917 määrati ta teenima liinilaevale Gangut galvanööride (suurtükielektrikute) vanemana suurtükitornis, kus ta teenis kuni aprillini 1918.
Veebruaris 1917 võttis Kroonlinnas osa Veebruarirevolutsioonist ja juunis 1917 osales Kroonlinna meremeeste rühma liikmena Petrogradis ajutise valitsuse vastasel demonstratsioonil.
Oktoobrirevolutsioonist võttis osa Kroonlinna meremeeste rühma koosseisus Petrogradi Balti vaksali ja linna telegraafi/telefonijaama hõivamisel. Osales ka Talvepalee vallutamisel, kus asus ajutine valitsus. 
Novembris-detsembris 1917 võttis osa lahingutest Kerenski vägede vastu Krasnoje selo all Gattšinas.
1918. aasta kevadel pani ennast vabatahtlikuna kirja kommunistide rühma, mis läks Kroonlinnast Põhjarindele. Oli juba varem bolševike partei liige. 
Aprillist septembrini 1918 tegutses Petrograadis seltsimees Utsinski korraldusel rühmas, mis võitles Petrogradis kontrevolutsionääride vastu.   
Sügisel 1918 astus vastavatud Mereväe Juhtivkoosseisu õppeasutusse. 
Aprillis-mais 1919 sõdis Põhja-Lääne rindel kuulipildurina kooli poolt moodustatud erirühmas Judenitsi vägede vastu Koporje rajoonis Jamburgis.
Maist septembrini 1919 võitles inglise laevastiku vastu kaldakindlustuses "Hall hobune", mis asus Soome lahe ääres. Oli samaaegselt suurtükipatarei ülem ja komandör. Rühma kuulus 400 eri ametites mereväelast ja telefonside ülem.
Septembrist novembrini 1919 osales taas Põhja-Lääne rindel kooli kursantide löögirühma koosseisus kuulipidujakomandörina Gattšina all.
Novembrist 1919 kuni veebruarini 1921 õppis taas Juhtivkoosseisu koolis, kust ta saadeti Kroonlinna mässu maha suruma.
Veebruarist märtsini 1921 teenis kaldakindlustuses "Krasnaja gorka" (praegu Krasnoflotiiski) suurtüki komandöri kohustes.
Aprillist 1921 õppis taas Mereväe juhtivkoosseisu komandöride koolis, mille lõpetas juunis 1922 mereväe suurtükiväe punaste komandöride esimese lennu seas.
Anatoolia tsivilisatsioonide muuseum

Anatoolia tsivilisatsioonide muuseum (türgi keeles Anadolu Medeniyetleri Müzesi) on arheoloogiamuuseum Türgis Ankaras.
Muuseum asutati 1921.
Aastas külastab muuseumi umbes 450 000 inimest.
1997 tunnistati muuseum Euroopa aasta muuseumiks.
Puitmaja

Puitmaja (ka puumaja) on enamasti väike puidust tehtud maja.
Leho Lõhmus

Leho Lõhmus (sündinud 17. juulil 1953) on eesti insener, ajaloolane ja muinsuskaitsja. Ta on uurinud Eesti sõjaajalugu ja Nõmme ajalugu.
Ta on lõpetanud Tallinna 10. Keskkooli (Nõmme Gümnaasiumi) 1971, Tallinna Tehnikaülikooli cum laude 1976, PhD 1991, töötanud tootmiskoondises Silikaat ja Silikaatbetooni Instituudis ning alates 1992. aastast kaitseministeeriumis.
Ta töötab Eesti Sõjamuuseumis direktori asetäitjana museoloogia- ja haldusalal.
Ta on Nõmme Heakorra Seltsi üks taasasutajatest, Eesti Muinsuskaitse Seltsi juhatuse liige ja Eesti Sõjaajaloo Komisjoni liige.
2003. aastal sai Lõhmus Tallinna teenetemärgi ja 2004. aastal Nõmme aastate tegija tiitli. 2018. aasta novembris andis kaitseminister Jüri Luik talle Kaitseministeeriumi III klassi teenetemärk "Eesti sõjaajaloo väärtustamise ja populariseerimise eest".
Tjumen

Kliima

Tjumenis valitseb parasvöötme mandriline kliima. Jaanuari keskmine õhutemperatuur on −15,4 °С (minimaalne −46 °С). Juuli keskmine õhutemperatuur on +18,6 °С (maksimaalne +38 °С). Aasta keskmine sademetehulk on 457 mm.

Ajalugu

Asutatud 1586. aastal tatarlaste Tšimgi-Tura linna kohale. 1885. aastal jõudis linnani Siberi raudtee.
1930. aastatel kasvas Tjumen Lääne-Siberi peamiseks tööstuskeskuseks.
Tjumeni lähedal on sündinud Grigori Rasputin.
Blocki mõis

Blocki mõis (Bloka muižiņa) oli poolmõis Lätis Riia linnas Torņakalnsi asumis peahoone aadressiga Vienības gatvē 27. Saksa keeles Blocksches Höfchen.
Blocki mõisa klassitsistlik peahoone püstitati XIX sajandi algul Scheibede poolt. Aastal 1852 ostis maja ja selle ümbruses olevad maad kapten Eduard Block, kes saavutas maadele poolmõisa staatuse. Aastal 1894 hakkas mõisamajas tegutsema apteek, mis tegutses seal aastani 1937. Kuna mõisa maadest oli suurem osa ehituskruntideks müüdud, siis jäi Blocki mõis võõrandamisprotsessist kõrvale. Pärast Läti iseseisvumist sai XX sajandi kolmekümnendatel aastatel mõisa omanikuks J. Benšons.
Aastail 1952–1954 restaureeriti mõisa peahoone (esimene kultuurimälestis, mis Riias pärast Teist maailmasõda renoveeriti) ja kohendati seal tegutsema hakanud raamatukogu vajadustele. Aastal 2000 soovis hoonet ära osta Lido, ent tehing jäi pooleli. Aastast 2006 kuulub kinnisvarafirmale Capitolia Group. Hoones asusid bürooruumid, ent seoses majanduskriisiga jäi maja tühjaks.
Pavlik Morozov

Ametlik propagandaversioon

1932. aastal kaebas Siberis Gerassimovka külas 13-aastane venelasest kohaliku pioneeriorganisatsiooni liige Pavel Morozov võimudele oma külavanemast isa Trofimi peale, kes oli Nõukogude võimu vaenlane, peitis vilja ja pidas ühendust bandiitidega. Selle peale toimus protsess ja tema isa saadeti sunnitöölaagrisse (kus millalgi hiljem ka hukati). 
Kättemaksus tapsid kohalikud kulakud ja kommunismivastased sugulased aga 2. septembril 1932 metsa marju korjama läinud Paveli ja tema 8-aastase venna Fjodori. Nad leiti noahaavadega tee äärest metsast 9. septembril. Paveli surnukeha asus 10 m kaugusel teest ja Fjodori oma omakorda 15 m kaugusel.

Tegelikkus

Kangelaslugu oli suuresti väljamõeldis. Pavel polnud üldse pioneer. Pioneeriks muudeti ta postuumselt esmalt salajastes dokumentides, seejärel ajalehtedes. Hiljem tehti temast isegi pioneerisalga juht. Pavel polnud rahvuselt venelane. Kõik Morozovid olid valgevenelased, kes Stolõpini reformi käigus Siberisse Gerassimovka külla ümber asustati.
Paveli isa, kes oli külas tuntud mees, oli võltsinud vaid mingeid dokumente. Pavel ei kaevanud isa peale aga mitte armastusest nõukogude võimu vastu, vaid armukadedusest kibestunud ema õhutusel. Isa oli nimelt endale teise naise leidnud. Pavliku ema suri 1983.
Õigupoolest oli Pavlik ilmselt ka vaimselt natuke alaarenenud, sest suutis 13. eluaastaks suurivaevu tähed ära õppida.
Poiste tapmise, milles süüdistati tema sugulasi – vanaisa, vanaema, onu ja onupoega – korraldas hoopis OGPU. Gerassimovkas oli vaja organiseerida klassivõitlust. Kõrgemalt saabus käsk kulakud kohapeal maha lasta ja iga hinna eest kolhoos rajada. Aga kuna külas kulakuid ei olnud, tuli esmalt lavastada "kulakutepoolne terror". Niisiis tapsidki "kulakud" (OGPU) Morozovite poisikesed ja "vastuaktsioonina" hoidsid võimud kohalikke talupoegi vintpüssi ees seni, kuni nad andsid allkirja kolhoosi astumiseks.

Propaganda

Pavlik Morozovist tehti paar aastat hiljem Nõukogude Liidu kangelaspioneer, keda seati eeskujuks kõikidele pioneeridele üle kogu Nõukogude Liidu. Ridamisi hakkasid ühtäkki ilmuma raamatud ja artiklid noorest kangelasest. Tema nimega pärjati peagi asutusi ja organisatsioone. Avati mälestussambaid, peeti tseremooniaid ja korraldati isegi ekskursioone Gerassimovkasse.
Olenemata sellest, et kogu lugu on suuresti vale või väljamõeldis, on tema ausambad üle kogu Venemaa ikka veel alles. Peale selle kannab mitu asutustki veel tema nime.
Berliini Tehnikaülikool

Berliini Tehnikaülikool (saksa keeles Technische Universität Berlin) on Berliinis aastal 1879 asutatud tehnikahariduse kallakuga ülikool.
Janusz Gajos

Janusz Jerzy Gajos (sündinud 23. septembril 1939 Dąbrowa Górniczas) on poola näitleja.
Ta lõpetas 1965. aastal Łódźi Riikliku Filmikooli. Seejärel asus ta tööle Łodzi Stefan Jaraczi nimelises Teatris. Gajos mängis teleseriaalis "Neli tankisti ja koer" Jan Kos'i (Janeki) rolli (1966–1970). 1970. aastal kolis ta Varssavisse, kus töötas näitlejana mitmes teatris. Alates 2003. aastast on ta Varssavis Rahvusteatri näitleja. Janusz Gajos on mänginud paljudes filmides.
1995. aasta ujumise lühiraja maailmameistrivõistlused

1995. aasta ujumise lühiraja maailmameistrivõistlused olid 2. maailmameistrivõistlused lühiraja ujumises, mis toimusid 30. novembrist kuni 3. detsembrini 1995 Rio de Janeiros Brasiilias.

Eestlaste osalemine

Ainsa eestlasena osales maailmameistrivõistlustel Indrek Sei.
Valge siumari

Valge siumari (Actaea pachypoda) on äärmiselt mürgine õistaime liik, mis kuulub Actaea perekonda ja omakorda Ranunculaceae sugukonda.
Liigi rahvapärane nimetus on nukusilmad.
Taime levila hõlmab Põhja-Ameerika ida- ja keskosa. Kasvamiseks eelistab taim kõrgustikul asuvat jämedat liivsavist pinda koos leht- või segametsaga.