google/wiki40b huggingface dataset:
Nikola I Petrović

Nikola I progressiivse kuningana

Esimesed katsumused riigile tulid 1862, kui Türgi armee korraldas rea sissetungikatseid, et Montenegro täielikult sõjaliselt hävitada. Montenegrolased kaotasid 3500 meest, Türgi regulaarväed üle 8000 mehe. Lõpuks pidi Nikola siiski vastu võtma rahuettepaneku, mida pakkus paša Omar Latas. Kuid neid tingimusi montenegrolased ei täitnudki ja 1863 valmistusid nad uueks sõjaks.
Vene-Türgi sõjas 1876–1878 oli Montenegro armee, mida juhtis prints Nikola, Venemaa liitlane. Sõda lõppes edukalt. Montenegro territoorium kahekordistus. Austria tunnustas Montenegro piire 1842, 1859 tegi seda Türgi ja 1878 Berliini Kongressil kõik teised riigid: nad tunnustasid Montenegrot iseseisva riigina.
Üldiselt oli Nikola valitsusaeg Esimese maailmasõjani Montenegro kuldaeg, riiki saatis majanduslik ja sotsiaalne progress. Välisabiga rajati suhteliselt tugev sõjavägi.
Enne 1868 oli Montenegros ainult mõni algkool, kuid ajavahemikul 1868–1875 avati 72 kooli, kus sai haridust keskeltläbi 3000 õpilast. Algharidus, mida pakuti tasuta, sai kohustuslikuks. 1899 oli Montenegros 75 üld- ja 26 erakooli.
Montenegro sai oma esimese telegraafi 1869 ja korrektse postimajanduse koos uue postkontoriga 1871. 1874 alustas Montenegro Austria abiga peatee ehitamist Cetinjest Kotorise, mida hiljem pikendati Rijeka Crnojevicani ja edasi läbi kogu riigi. Ka raudtee avati sel perioodil Barist kuni Virpazarini. Järsk kasv toimus majanduses ja tekkis palju väikeärisid. Välismaine kapital, peamiselt Itaaliast, voolas paljudesse Montenegro ettevõtetesse.
Nikola asutas ülemkohtu, lahutades niiviisi kohtuvõimu täidesaatvast võimust. 1905 lasi Nikola koostada põhiseaduse, mis sisaldas ajakirjandusvabadust, ja kriminaalseaduse, mis vastas Lääne-Euroopa tavadele. 1910 kuulutas parlament Montenegro konstitutsiooniliseks monarhiaks ja Nikola kuningaks.

Nikola I osa iseseisvuse kaotamisel

Järgnevad aastad olid Montenegrole väga rasked. Kuigi ta tuli võitjana välja mõlemast Balkani sõjast, maksis see ränka hinda, eriti Albaania linna Shkodëri vallutamine. Armee nõudmisel tõmbas Nikola väed linnast välja ja andis selle rahvusvahelise kontrolli alla.
Kuigi Nikola oli end näidanud võimeka juhina, tegi ta maailmasõja ajal tähtsaid valearvestusi. Kõige olulisem oli oma vägede ülemjuhatuse andmine Serbiale, mida valitses tema väimees Petar Karadjordjevič. Sel ajal, kui Petar saatis väed Korfu saarele, okupeerisid Austria väed Montenegro. Nikola põgenes perega Itaalia kuninga, teise väimehe juurde. 
1918 okupeerisid Serbia väed pärast Austria lüüasaamist sõjas Montenegro. Nikola tegi vea, et ei naasnud kiiresti kodumaale. Järgnes Jõuluülestõus serblaste vastu 1919, mis suruti maha, sest Nikola kutsus rahvast üles mitte vastupanu osutama. Ta uskus lääneriikide lubadusi sel juhul Serbiat mõjutada Montenegro iseseisvust taastama.
Kuni surmani 1921 Cap d'Antibes'is laskis Nikola end Montenegro kuningaks kutsuda. Ta maeti Sanremosse.
1989 maeti Nikola, tema naise Milena ning nende tütarde Xenia ja Vera säilmed ümber Cetinjesse Cipuri kabelisse.
Hardi-Erik Roosve

Hardi-Erik Roosve (kuni 1939 Rose, 24. märts 1931 Tallinn – 27. detsember 2008) oli Eesti loomakasvatusteadlane.

Elulugu

Hardi-Erik Roosve oli riigiametniku poeg.
Lõpetas 1950 Tallinna 2. Keskkooli, 1955 EPA zootehnikateaduskonna ja 1964 EPA aspirant; põllumajanduskandidaat (1964, EPA), väitekiri "Eesti suurt valget tõugu emiste piimatoodang, piima keemiline koostis ja nende parandamise abinõud". Oli 1955–62 Vana-Võidu loomakasvatustehnikumi eriainete õpetaja, 1964–67 Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi seakasvatuse osakonnas noorem- ja vanemteadur, 1967–90 Eesti NSV Kõrg- ja Keskerihariduse Komitees ja Eesti NSV Hariduskomitees inspektor, 1990–98 Eesti Entsüklopeediakirjastuse "Eesti põllumajandusentsüklopeedia" toimetuse juhataja. Lugenud Tallinna Polütehnilise Instituudis ja TPedI-s põllumajandusaluste ja looduskaitse kursust (vanemõpetaja, alates 1989 dotsent).

Teadustöö

Uurimisvaldkond: seakasvatus. Avaldanud 44 teadustrükist.
Franklin (Tennessee)

Franklin on linn Ameerika Ühendriikides Tennessee osariigis, Williamsoni maakonna halduskeskus.
Franklin asub umbes 32 km Nashville'i kesklinnast lõunas. Linna geograafilised koordinaadid on 35° 55′ N, 86° 52′ W.
2010. aasta rahvaloenduse järgi elas linnas 62 487 inimest.
Asula rajati 1799. aastal ja see sai nime Benjamin Franklini järgi. Ameerika kodusõja ajal peeti 30. novembril 1864 linnas Franklini lahing.
Linnas on meditsiiniteenuste ja meediaettevõtteid ning Nissani Põhja-Ameerika peakorter.
Paul Rummo

Elulugu

Paul Rummo lõpetas 1930 Tallinna Õpetajate Seminari, oli aastani 1937 õpetaja, toimetas 1938–1940 ajakirja Meie Noorus.
Teise maailmasõja ajal oli ta NSV Liidu tagalas ja seejärel aastatel 1940–1958 oli juhtivais kultuuriameteis (Riikliku Kinokeskuse ülem, Estonia teatri direktor, ajakirja Teater ja Muusika toimetaja).

Looming

Kirjutas 1930. aastatel laste- ja noorsoonäidendeid, hiljem luulet, ooperilibretosid, publitsistikateoseid ja kirjanduskäsitlusi. Koostanud antoloogia "Eesti luule" (1967).

Isiklikku

Paul Rummo oli Lea Tormise, Paul-Eerik Rummo ja lastekirjanik Mall Johansoni isa. Tema vend oli õpetaja ja kirjanik Jaan Rummo.
Rannarootsi muuseum

Rannarootsi muuseum (rootsi keeles Aibolands museum) on 1992. aastal Haapsalus asutatud muuseum, aastast 2002 Eesti Kultuuriministeeriumi hallatav riigimuuseum. 
Muuseumi esimene näitus avati 1998. aastal.
Muuseum on oma eesmärgiks seadnud "tegeleda Lääne-Eesti saarestikul ja mandriosal asunud eestirootslaste ajaloo ja kultuuripärandi uurimise, säilitamise ja tutvustamisega".
Muuseumi ruumides asub Eestirootslaste Kultuuri Seltsi asutatud teadusraamatukogu.
Maromokotro

Maromokotro on mägi Madagaskaril, saare kõrgeim tipp. Asub saare põhjaosas Mahajanga provintsis vulkaanilist päritolu Tsaratanana mägedes. Geograafilised koordinaadid on 14°4′ S, 48°54′ E.
Kõrgus 2876 m.
Mäe läänenõlvul on looduskaitseala.
Magunalised

Magunalised (Papaveraceae) on kaheiduleheliste taimede sugukond, mis kuulub seltsi tulikalaadsed.
Sugukonnas on umbes 30 perekonda ja 600 liiki. Sugukonna esindajaid võib leida peaaegu kõikjal maailmas, kuigi troopikas harva. Enamik liikidest on rohttaimed, kuid leidub ka väikesi põõsaid. On üheaastasi, kaheaastasi liike, aga ka püsikuid.
Aaria

Ajalugu

14. sajandil nimetati aariaks mistahes väljendusrikast meloodiat ning see tähistas pigem esitusviisi. Aariat esitas tavaliselt üks laulja, kuid seda võis esitada ka üks instrument. 
Aja jooksul omandas aaria lühikestest ja lihtsatest meloodiatest keerulisemaid vorme. Näiteks 17. sajandil kirjutati aariaid ABA-vormis. ABA-vormis aariat nimetatakse ka da capo-aariaks. Ooperis hakati aariaid klassifitseerima ka nende funktsiooni järgi, näiteks on olemas aria cantabile, aria agitata, aria di bravura jne. 
19. sajandi keskpaigani olid paljud ooperid n-ö numbriooperid. Numbriooper koosnes aariatest, mille vahel paiknesid retsitatiivid.
19. sajandi keskpaigast muutus näiteks Richard Wagneri tegevuse tõttu populaarseks läbikomponeeritud ooperistiil, mille üheks omaduseks on võimatus eristada iseseisvaid aariaid.
Inglise keeles tähistab sõna 'aaria' sarnaselt sõnaga air ühest küljest meloodiat ning teisest küljest ka tehnilises või stilistilises mõttes maneeri või meetodit. Teisel puhul kasutati seda sõna näiteks koos geograafilise tähise (näiteks aria (alla) napoletana) või esteetilise kvaliteediga (näiteks lugu 'hea' või 'halva' aariaga).
Werner Zoege von Manteuffel

Werner Maximilian Friedrich Zoege von Manteuffel VR I/2 (vene keeles Вернер Германович Цеге-фон-Мантейфель; 13. juuli 1857 Määri mõis – 14. märts 1926 Tallinn) oli Eestimaa päritolu tõeline riiginõunik, kirurg (Nikolai II au-ihukirurg) ja Eesti sõjaväelane (kindralmajor-meedik).

Elulugu

Werner Zoege von Manteuffel sündis Määri mõisniku Hermann Gustav Zoege von Manteuffeli ja Berta Henriette Wilhelmine Parroti pojana. Tema emapoolne vanaisa oli arstiteadlane ja Tartu ülikooli rektor Friedrich Parrot.
W. Zoege von Manteuffel alustas õpinguid Tallinna toomkoolis 1867. aastal, aastatel 1878–86 õppis ta Tartu ülikoolis kirurgiat ning lõpetas selle arstina, 1886. aastal kaitses samas doktorikraadi. Aastail 1886–1889 oli ta professor Eduard Georg von Wahli assistent Tartu ülikooli haavakliinikus. Ta töötas Tartus eradotsendi (1889), dotsendi (1889–99) ja kirurgiaprofessorina (1899–1918).
Ta avaldas 1897 artikli, milles esimesena maailmas soovitas kirurgidel kanda kummikindaid ja neid enne kasutamist vees keeta. Sel ajal opereeris enamik arste paljakäsi või kandsid selliseid kindaid, mis olid puuvillast, nahast või mõnest muust imavast materjalist.
Vene-Jaapani sõjast 1904–1905 võttis ta osa sanitaarkolonni ülemana ja Punase Risti kirurgi-konsultandina.
Pärast sõda töötas ta jälle haavakliiniku juhatajana, avaldas hulga teaduslikke töid, oli paljude doktoridissertatsioonide juhendaja. Tema õpilasi, hilisemaid teadlasi ja kirurge töötas mitmel pool Venemaa ja Lääne-Euroopa ülikoolides. Ka Nõukogude kirurg Nikolai Burdenko oli W. Zoege von Manteuffeli õpilane. Aastatel 1906 ja 1912 oli W. Zoege von Manteuffel Venemaa Punase Risti esindaja Genfi konventsiooni alusel nõupidamisel Londonis ja Chicagos. Tartu ülikoolis töötas ta 1918. aastani, millal siirdus elama Tallinna.
Vabadussõja ajal töötas ta 1918–1920 Tallinnas vabatahtlikult sõjaväearstina. Nende teenete eest pälvis ta Vabadusristi.
1924. aastal, pärast 42-aastast tegevust arstina ja teadlasena siirdus ta 1925. aastal pensionile ning suri järgmisel aastal Tallinnas.
Tema juhatusel rajati Tartusse 1913 Romanovite dünastia võimuletuleku 300. aastapäevaks Inglisilla vastu Kuradisillaks nimetatav jalakäijate sild.

Perekond

Ta abiellus 1888 Peterburis sündinud Anna (Anita) de Vriesiga (1864–1918), kes oli Franz de Vriesi (suri 1883) ja Anna von Kügelgeni tütar. Nende 1891 Tartus sündinud tütar Elisabeth (Else) Zoege von Manteuffel abiellus 1918 Tartus ajalehe Revalsche Zeitung hilisema peatoimetaja ning Eesti ja Saksamaa poliitiku Axel de Vriesiga (1892–1963).
Ezermala

Ezermala (vene keeles Эзермала) on Läti linna Daugavpilsi osa. Asub Šunezersi järve ja Daugavpilsi kindluse vahel.
Ezermala on üks Daugavpilsi uuemaid linnaosasid. Kuigi järve kaldal asus juba 18. sajandil juudi kalmistu, jäid need maad tühjaks. Linnaosa rajamise eel uuriti maa arheoloogide poolt läbi ja avastati, et kalmistuna on kasutusel olnud suurem maa-ala kui algul arvati, seetõttu jäeti uute hoonete ja kalmistu vahele planeeritust laiem vahe.
Kivi tee

Kivi tee (varem Jäätmehoidla tee, teeregistri number 11159) on kõrvalmaantee Saku vallas. Tee pikkus on 0,8 km.
Tee saab alguse Tallinna–Rapla–Türi maantee üheteistkümnendal kilomeetril Saustinõmme külas. Tee läbib Saustinõmme ja Männiku küla. Tee lõpeb Männiku külas. Tee ületab kaht truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee on asfaltkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Darren Star

Darren Star (sündinud 1961) on USA televisiooniprodutsent ja stsenarist. 
Tema tuntuimad televisioonisarjad on "Beverly Hills 90210", "Melrose Place" (stsenaarium kirjutatud koos Aaron Spellinguga) ning "Seks ja linn", mis põhineb Candace Bushnelli samanimelisel raamatul. 
Darren on kirjutanud ka stsenaariume ning osalenud režissööritöös.
Lauri Sutela

Lauri Johannes Sutela (aastani 1929 Lauri Schroderus; 11. oktoober 1918 Äänekoski – 8. november 2011 Helsingi) oli Soome sõjaväelane, kindral.
Lauri Sutela sai 1939. aastal Soome Kadetikoolist ohvitseripaberid ja osales seejärel Talvesõjas ja Jätkusõjas.
1950. aastatel juhtis ta Soome sõjaväeluure loomist.
15. aprillist 1974 kuni 11. oktoobrini 1983 oli ta Soome kaitseväe juhataja. Ta oli sõjajärgse aja Soome kõige kauem ametis olnud kaitseväe juhataja. 1970. aastate teisel poolel hoidis ta oma vastuseisuga ära sõjalise koostöö lepingud ja ühised õppused Nõukogude Liiduga.
Pysen

Pysen on skäär Norras Skagerrakis Vest-Agderis Mandali vallas Hellefjordenis Skjernøy saare lähedal umbes 12 km Mandalist kagus ja umbes 8 km Oddenist kagus. Geograafilised koordinaadid on 57° 57′ 30″ N, 7° 33′ 52″ E. Skääri UTM-koordinaadid on 32 415057E 6425003N (WGS84).
Sellel asub Norra põhiosa ja ühtlasi Norra Kuningriigi lõunapoolseim punkt. Äärmuspunkti koordinaadid on 57°57'30,6353" N, 7°33'52,3010" E.
Asjaolu, et tegu on Norra lõunapoolseima punktiga, avastas juulis 1987 Søgne valla loodusloo- ja rannakultuuriõpetaja Jostein Andreassen. Saar on 150...200 m lõuna pool varem Norra lõunapoolseimaks punktiks peetud Vestre Kråga või Vestre Krågaøya saarest, mis asub 3,4 km Pysenist lääne pool.
Saar on asustamata.
Saare nimi pärineb tõenäoliselt sõnast pys ('väike poiss').
Dmitri Bulõkin

Dmitri Bulõkin (sündinud 20. novembril 1979 Moskvas) on endine Venemaa jalgpallur, ründaja.
Aastatel 2003–2005 mängis Dmitri Bulõkin Venemaa rahvuskoondises 15 mängu ja lõi seitse väravat. Debüüt koondises toimus Bulõkinil 6. septembril 2003, kui mängiti Iirimaaga viiki 1:1. Esimese värava koondises ja ühtlasi ka kübaratriki tegi ta mängus Šveitsi vastu, kui 10. septembril 2003 saadi võit 4:1.

Isiklikku

Dmitri Bulõkin on 190 cm pikk ja kaalub 85 kg.
Pierre d'Ailly

Pierre d'Ailly (ladina Petrus Aliacensis, Petrus de Alliaco; 1351 Compiègne – 9. august 1420) oli prantsuse teoloog, astroloog ja kardinal.
Ta õppis Pariisis, kus temast 1367. aastal sai kunstide litsentsiaat ja järgmisel aastal magister. 1381. aastal sai temast teoloogia litsentsiaat ja doktor. 1384. aastal oli ta Pariisi Ülikooli Navarra kolledži rektor.
1411. aastal sai ta kardinaliks.
Pseudoleptodeira

Levila

Need maod elavad Mehhikos: Colima, Guerrero, Michoacáni, Morelose ja Puebla osariigis.
Brutselloos

Ajalugu

Esimest korda puutusid selle haigusega kokku Briti põetajad 1850. aastatel Krimmi sõjas Maltas.
Aastal 1887 tegi David Bruce selgeks haiguse põhjusliku seose organismiga.
Aastal 1897 eraldas taani veterinaar Bernhard Bang bakteri Brucella abortus, mis põhjustas brutselloosi. Hiljem hakatigi haigust sageli nimetama Bangi tõveks.
Lewis Carroll

Lewis Carroll (õieti Charles Lutwidge Dodgson; 27. jaanuar 1832 – 14. jaanuar 1898) oli Briti kirjanik, matemaatik ja fotograaf.

Elulugu

Charles Dodgson sündis Cheshire'i krahvkonnas Dareburys. Tema esiisad olid põlvkondi olnud sõjaväelased ja vaimulikud, mitmed neist tähtsatel kohtadel. Ta oli pastoripere 11 lapsest vanim poeg ja tal oli 2 vanemat õde. Aastal 1843 kolis pere elama North Yorkshire'i.
1846–1849 käis Dodgson koolis Rugbys. Aastal 1851 alustas ta õpinguid Oxfordi ülikooli Christ Church College'is, kus paistis silma matemaatikaalaste võimetega, saades aeg-ajalt isegi stipendiumi. Pärast õpingute lõpetamist 1855 jäi ta samasse kolledžisse tööle loogika ja matemaatika õppejõuna, kellena töötas aastani 1881. Hiljem pühendus ta kirjanduslikule tegevusele.
Ajal, mil Dodgson töötas kolledžis, oli selle asutuse dekaaniks Henry Liddell, kelle tütar Alice Liddell oli raamatu "Alice Imedemaal" nimitegelase prototüüp.
Juba noorena hakkas Dodgson kirjutama luulet ja lühijutte, mida saatis ajakirjadele, saavutades mõõdukat edu. Enamjaolt olid need teosed humoorikad või satiirilised. Tema enese hinnangul polnud nende kirjanduslik tase kuigi kõrge ja ka tänapäeval neid eriti ei teata.
Esimest korda kasutas Dodgson varjunime Lewis Carroll 1856, kui avaldas romantilise poeemi "Üksindus". Lewis on inglispärane vorm ema keskmisest nimest Lutwidge ja Carroll on inglispärane vorm eesnimest Charles. Juba samal aastal ilmus raamat "Alice Imedemaal".

Fotograafia

Lewis Carrolli hobi oli fotograafia, millega ta alustas 1856. Tänapäeval peetakse teda üheks Victoria ajastu parimaks fotograafiks. Fotograafia aitas tal pääseda Inglismaa kõrgseltskonda. Oma elu jooksul tegi ta kolm tuhat fotot, millest säilinud on alla tuhande. Pildistamisest loobus ta 1880 ja selle põhjused on teadmata.
Ta pildistas lapsi (eriti väikeseid tüdrukuid). Säilinud fotodest üle poole kujutavad tüdrukuid. Ta pildistas ka täiskasvanuid, poisse, maastikke, samuti maale ja skulptuure, puid ja koeri, nukke ja muud. Hulgaliselt on ta pildistanud kaasaegseid suurkujusid, näiteks Michael Faradayd, Alfred Tennysoni, John Everett Millaisi ja Dante Gabriel Rossettit.
Alates 1920. aastatest kuni 1960. aastateni olid tema fotod suuresti unustatud.
Taani koloniaalimpeerium

Taani koloniaalimpeerium (taani keeles danske kolonier) ja Taani-Norra impeerium tähistavad Taani-Norra (pärast 1814. aastat ainult Taani) valduses olnud kolooniaid aastast 1536 kuni ligikaudu aastani 1945. Impeeriumi haripunktis ulatus see neljale kontinendile (Euroopa, Lõuna-Ameerika, Aafrika ja Aasia) ja aasta 1800 paiku oli selle pindala ligikaudu kolm miljonit ruutkilomeetrit.
Koloniaalse laienemise periood märkis tõusu ka personaalunioonis olevate taanlaste ja norralaste staatuses ja võimus. Kuna Taani-Norra uniooni hegemoon oli Taani (Statsfædrelandet ehk "Riigiisade maa"), asuvad uniooni kõige monumentaalsemad paleed Kopenhaagenis ehk tänase Taani pealinnas. Ka Norra tunnustas Kopenhaagenit pealinnana ja paljud norralased asusid kas Kopenhaagenisse tööle, sealsesse ülikooli õppima või liitusid kuningliku laevastikuga.
Pärast mitmete Skandinaavia poolsaarel asunud territooriumide kaotamist hakkas Taani-Norra 17. sajandil Aafrikas, Kariibi mere piirkonnas ja Indias kolooniaid, forte ja kauplemispunkte rajama. Pärast 1814. aastat, mil Norra oli Napoleoni sõdade järgselt Rootsile loovutatud, säilitas Taani selle, mis oli järgi Norra suurtest keskaegsetest koloniaalvaldustest.
Taani kuningas Christian IV algatas Taani-Norra väliskaubanduse laienemise poliitika osana tollast Euroopat haaranud merkantilistlikust lainest. Taani-Norra esimene koloonia rajati 1620. aastal India lõunarannikule Tranquebar'i (taani keeles Trankebar). Koloonia rajanud ekspeditsiooni juhtis admiral Ove Gjedde.
Tänaseks on sellest impeeriumist jäänud Taanile alles vaid kaks algselt Norrale kuulunud Rigsfællesskabet'i osa moodustavat koloniaalala: Fääri saared ja Gröönimaa. Fääri saared olid aastani 1948 Taani maakond ja Gröönimaa koloniaalstaatus lõppes aastal 1953. Nüüdseks on tegemist Taani kuningriigi autonoomsete omavalitsuslike piirkondadega.

Langus

Taani koloniaalimpeeriumi languse põhjuseks oli ressursside puudus. Taanlaste koloniaalimpeeriumi varjutasid peagi Prantsuse koloniaalimpeerium, Briti Impeerium ja Madalmaade Impeerium. Viimaks müüs Taani oma Indias asuvad kolooniad Briti Ida-India Kompaniile.
Lammitilder

Lammitilder (Tringa stagnatilis) on kurvitslaste sugukonda kuuluv lind.
Eestis on ta väga haruldane suvilind ja senini on tõestamata tema pesitsemine Eestis.
Igor Tjutrjumov

Igor Matvejevitš Tjutrjumov (vene Игорь Матвеевич Тютрюмов; 4. juuni (vkj 23. mai) 1855 Obtševo, Kirillovi maakond, Novgorodi kubermang – 29. märts 1943 Narva-Jõesuu) oli vene õigusteadlane, õppejõud. Tema eriala oli eraõigus.
Ta lõpetas 1874. aastal Novgorodi gümnaasiumi ja 1878. aastal Keiserliku Peterburi Ülikooli õigusteaduskonna kandidaadikraadiga (väitekiri pälvis kuldmedali). Lõpetamise järel jäeti ülikooli juurde professori kutseks valmistuma aastatel 1878–1881. Ta oli alates 1881. aastast Kirillovi maakonna semstvo volikogu liige. Ta oli aastatel 1881–1884 piirkonna rahukohtunik, 1884–1887 Novgorodi kubermangu semstvo valitsuse liige, Kirillovi maakonna aurahukohtunik. Ta oli aastatel 1887–1889 Lublini Ringkonnakohtu liige, 1889–1895 Tallinna Ringkonnakohtu liige. Ta oli aastatel 1901–1905 Valitseva Senati 2. departemangu abi- ja 1905–1917 ülemprokurör, 1914–1917 senaator, 1915–1917 Venemaa Keisririigi Riiginõukogu liige. Ta oli aastatel 1903–1917 eradotsent ja 1917–1919 professor.
1919. aastal emigreerus ta Eestisse. Aastast 1920 oli ta Tartu Ülikooli õppejõud. Ta osales aastatel 1920–1921 Eesti Vabariigi tsiviilkoodeksi väljatöötamisel. Aastatel 1920–1935 oli ta tsiviilõiguse professor, aastast 1935 emeriitprofessor ja eradotsent.
Ta oli üks organisatsiooni Vene Akadeemiline Grupp Eestis asutajaid ja selle juhatuse esimees.
Astrofüüsika

Astrofüüsika on astronoomia haru, mis tegeleb universumi füüsikaga, sealhulgas taevakehade (näiteks tähtede ja galaktikate) ning tähtedevahelise keskkonna omaduste (näiteks heledus, tihedus, temperatuur ja keemiline koostis) uurimisega.
Astrofüüsikud rakendavad oma töös tavaliselt mitmeid füüsika harusid nagu mehaanika, elektromagnetism, statistiline mehaanika, termodünaamika, kvantmehaanika, relatiivsusteooria, tuuma- ja elementaarosakeste füüsika, aatomifüüsika ja molekulaarfüüsika.
Soo-loorkull

Levik

Soo-loorkull on levinud Euraasia parasvöötmes, talvitub Aafrikas ja Indias.
Eestis on ta harv haudelind, tema pesitsusaegne arvukus on 300–500 paari .

Välimus

Linnu kehapikkus on 42–46 cm, tiibade siruulatus 115–125 cm ja kaal 330–420 g.
Fiskaalne keskkonnamaks

Fiskaalne keskkonnamaks (inglise fiscal environmental tax) on riigieelarvesse lisatulu toomiseks loodud maks. Maksu eesmärk võib küll olla käitumise muutmine, kuid samas ka tulu tekitamine riigieelarvesse.
Fiskaalsed keskkonnamaksud on energiamaksud (nt süsinikdioksiidimaks), aga ka näiteks jäätme- ja pestitsiidimaksud.
Vääsna mõis

Vääsna mõis (saksa keeles Fersenhoff) oli Kiltsi mõisa kõrvalmõis Ridala kihelkonnas Läänemaal.
Kulmbach

Kulmbach on linn Saksamaal Baieri liidumaal.
Linnas elab 26 842 inimest (2009).
Linnas asub ajalooline kindlus: Plassenburg. Tuntud on ka linnas toodetud Bratwursti variant (Kulmbacher Bratwurst).
Eesti Teatriliidu Teabekeskus

Eesti Teatriliidu Teabekeskus oli aastal 2001 Tallinnas asutatud organisatsioon. Aastal 2007 loodi Eesti Näitemänguagentuuri ja Eesti Teatriliidu Teabekeskuse ühinemisel Eesti Teatri Agentuur.
Patristika

Patristikateadus

Erinevalt patroloogiast, mis tegeleb kirikuisade õpetustega, mis on katoolse usu seisukohast olulised, on patristika aineks kõik tolleaegsed teoloogilised kirjutised, sealhulgas hereetikute omad.
Patristika kasutab keeleteaduse ja kirjandusteaduse meetodeid, sisaldades omamoodi varakristlikku kirjanduslugu.
Patristika on osa kirikuloost ning töötab käsikäes dogmadelooga.

Patristika areng

2. ja 3. sajandi apologeedid, näiteks Justinus ja Tertullianus, kirjeldasid kristlust antiikfilosoofia vahenditega, kasutades Platoni, Philoni, stoitsismi ja uusplatonismi mõistestikku, et kristlust domineerivale kultuurile arusaadavamaks teha.
Kirikuisad vaidlesid kristlike õpetustega, mis ei olnud vastavuses kiriku konsensusega, ning sõnastasid kristliku õpetuse täpsemalt, et seda konsensust teiste õpetuste suhtes piiritleda. Irenaeus vaidles 2. sajandil gnostitsismiga, Athanasios Aleksandriast ja  Basileios Kaisareast 4. sajandil arianismiga, Augustinus 5. sajandil pelagianismi ja donatismiga.
Nendest vaidlustest kujunesid 2.–4. sajandil välja usutunnistused ja kristliku õpetuse alused. Neist omakorda arendati 4.–8. sajandil välja kristlik dogmaatika, mis on tänini kõikide suurte kristlike konfessioonide dogmaatiliseks aluseks. 
Kirikuisad viitasid argumenteerimisel peamiselt Piiblile, nii Vanale kui ka Uuele Testamendile. Kiriku õpetuse olemuslikuks aluseks pidasid nad Pühakirja, nii nagu apostlite traditsioon seda tõlgitses. Kujunesid erinevad hermeneutikad, seahulgas Aleksandria allegooriline tõlgitsus, mida esindas Origenes, ja Antiookia sõnasõnaline ja grammatiline tõlgitsus, mida esindas Johannes Kuldsuu. Paljudelt kirikuisadelt on säilinud ulatuslikud Piibli-tõlgitsused.

Patristiline filosoofia

Patristiline filosoofia on filosoofia ajaloos skolastikale eelnev ajalõik, kui püüti kristliku õpetusi põhjendada varasemate filosoofide väidetega. Aleksandrialased püüdsid alates 2. sajandi lõpust tollast teadust ja kristlust kooskõlla viia. Samuti püüti dogmasid põhjendada. Paljud varased kristlikud teoloogid olid ühtlasi filosoofid.