google/wiki40b huggingface dataset:
Garezersi raudteepeatus

Garezersi raudteepeatus on endine raudteepeatus Riia-Skulte raudteeliinil. Peatus asus Carnikava piirkonnas endises Garezersi külas, Riiast 34,7 km kaugusel.
Põhja-Garezersi järve äärde tekkinud väikeses Garezersi suvitusasulas oli aastal 1935 oli 27 püsielanikku. 15. mail 1936 avati selle juures peatus. Teise maailmasõja järel rongid seal enam ei peatunud. Aastal 1948 oli peatus veel Nõukogude Liidu raudteepeatuste nimestikus olemas, seejärel see aga likvideeriti.
Tel Quel

Tel Quel oli prantsuse kirjanike ja teoreetikute rühmitus ja nende asutatud ajakiri. 
Ajakirjas tutvustasid nad kirjutamise, teksti, tekstuaalsusest, teadvustamatuse, märgiõpetuse, seksuaalsuse ja tarbimise ning keha ja mõnu uusi mudeleid. Ajakiri mõjutas dekonstruktsionismi sündi. Kirjandus ja kunstiuuringute kõrval levitati ka isikuvabaduse poliitikast lähtuvat kultuurikriitikat.
Ajakirja andis aastail 1960–1982 Pariisis välja kirjastus Éditions du Seuil. See oli prantsuse strukturalismi keskseid väljaandeid. Ajakirja asutasid kirjanik ja kriitik Philippe Sollers ning kirjanik Jean-Edern Hallier.
Juhtivaks esindajaks sai ka Julia Kristeva.
Aleksis Ostrat

Aleksis Ostrat (ka Aleksei; 3. mai (vkj)/16. mai 1915 Tartu – 8. november 1980 Bradford, Inglismaa) oli Eesti metsateadlane ja dendroloog.

Elulugu

Aleksis Ostrat oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1934 Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumi, 1939 Tartu Ülikooli metsaosakonna. Akadeemiliselt oli ta Üliõpilasselts Liivika liige. 
Oli 1938–1940 Tartu Ülikooli Loodusvarade Instituudi vanemassistent, 1940–1944 Tartu Ülikooli õppe- ja katsemetskonna vanemassistent. Uuris mitmesuguste võõrpuuliikide kasvatamise võimalusi Eestis. Akadeemilise Metsaseltsi auhinnatööde kahekordne laureaat. 
Mobiliseerituna 1944 Saksa sõjaväkke sattus Saksamaale, oli 1944–1946 Mecklenburgis Lopkowitzi mõisa metsaülem, 1946–1947 Lübecki Eesti Metsatehnikumi õpetaja, ühtlasi Balti Ülikooli (Hamburg/Pinneberg) külalisõppejõud. 
Läks 1947 Inglismaale, töötas seal 1947–1949 läbikäigulaagri vanemana ja 1949–1976 tekstiilitööstuses, aastast 1976 pensionil. Oli Bradfordi Eesti Kodu juhatuse liige.

Teadustöö

Uurimusi dendroloogiast, metsakasvatusest ning Inglismaa ja Iirimaa metsapoliitikast.
László Rajk

László Rajk (8. märts 1908 Székelyudvarhely (tänapäeval Odorheiu Secuiesc, Transilvaania, Rumeenia) – 15. oktoober 1949 Budapest) oli Ungari kommunistlik poliitik ja riigitegelane.
László Rajk oli kingapoe omaniku poeg. Ungari Kommunistlikku Parteisse astus ta 1931. aastal. Ta visati kommunistliku tegevuse eest Budapesti Ülikoolist välja. Seejärel töötas ta ehitustöölisena, kuni läks 1936. aastal Hispaania kodusõtta, kus sõdis internatsionaalsete brigaadide ungari pataljonis. Sõja lõpus põgenes Prantsusmaale, kus ta vangistati. 1941. aastal pöördus ta illegaalselt Ungarisse tagasi. Varsti ta vangistati ja vabanes vanglast alles 1944. aasta septembris. Sama aasta novembris arreteeriti Rajk uuesti ning viidi Saksamaale.
Pärast vabanemist ja Ungarisse tagasipöördumist 1945. aastal juhtis Rajk Budapesti parteiorganisatsiooni, temast sai Ungari Kommunistliku Partei Keskkomitee ja Poliitbüroo liige. 1945. aasta lõpust kuni 1946. aasta septembrini oli ta Ungari Kommunistliku Partei Keskkomitee sekretär ja alates 1946. aasta oktoobrist UKP peasekretäri asetäitja. Alates 1946. aasta märtsist oli ta siseminister ja 1948. aasta augustist välisminister.
Rajk kujunes võimuvõitluses Mátyás Rákosi rivaaliks. 30. mail 1949 László Rajk arreteeriti ja anti 1949. aasta septembris kohtu alla. Talle esitati süüdistus titoismis ja lääne imperialistide huvide teenimises. Ta tunnistati näidiskohtuprotsessil süüdi ja mõisteti 22. septembril 1949 surma. Kohtuotsus viidi täide.
László Rajk rehabiliteeriti postuumselt 28. märtsil 1956. Tema säilmete ümbermatmisele 6. oktoobril 1956 kogunes 100 000 inimest.
Emre Can

Koondisekarjäär

Can mängis Saksamaa noortekoondises eri vanuseklassides.
Debüüdi Saksamaa rahvuskoondises tegi ta 4. septembril 2015 EM-i valikmängus Poola vastu.
Can kuulus Saksamaa koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Ainus mäng, kus ta platsile pääses, oli 7. juulil poolfinaalmäng Prantsusmaa vastu; ta kuulus seal algkoosseisu.
2017. aastal kuulus ta Saksamaa koondisse FIFA konföderatsioonide karikavõistlustel. Ta pääses platsile kõigis viies mängus, kuuludes kahes alagrupimängus algkoosseisu.
Esimese värava Saksamaa koondises lõi ta MM-i valikmängus Aserbaidžaani vastu.
Raikküla lade

Raikküla lade on siluri ladestu Llandovery ladestiku kronostratigraafiline üksus (lade). Raikküla lademe all lamab Juuru lade ja temal lasub Adavere lade.
Ladet hakkas esimesena eristama Friedrich Schmidt aastal 1881. Lademe stratotüübiks on Raikküla H-138 puurauk, täiendavaks stratotüübiks aga Kuressaare (Kingissepa) G1 puurauk. Raikküla järgi on lade ka oma nime saanud. Üleilmses standardis vastab sellele Aeroni lade, alumises osas ka Rhuddani lade.
Lademe vanus on 436,7...441 miljonit aastat. Litostratigraafiliselt vastavad sellele Nurmekunna kihistu, milles on eristatud Imavere, Järva-Jaani, Jõgeva, Mõhküla ja Vändra kihid; Saarde kihistu, milles on eristatud Pusku kihid ning Ikla, Kolka, Lemme, Staicele, Heinaste ja Slītere kihistikud; Remte kihistu, Hilliste kihistu ja Dobele kihistu.
Lademe paksus Eestis varieerub, näiteks on see 30–70 m Kesk-Eestis, aga 177 m Ikla puuraugus.
Lademe avamusala algab Lõuna-Hiiumaalt ja kulgeb läbi Ridala poolsaare keskosa Paideni, sealt ida suunas edasi Palamuse ja Võhma kanti. Nagu siluri lademetele Eestis omane, ei ole selle kivimid devonis esinenud kulutuse tõttu esindatud Ida- ega Kagu-Eestis.
Lade paljandub näiteks Puskul, Orgital ja Kalanal.
Lademe kivimkoosseisus on palju lubjakivi, Lisaks on lademes veel palju merglit, lademe idaosas on kivimid dolomiidistunud.
Canmore

Sport

Canmore'is peeti 1988. aasta Calgary olümpiamängude laskesuusatamise, murdmaasuusatamise ja kahevõistluse suusasõidud.
Emakalimaskest

Emakalimaskestaks ehk emakasisekestaks ehk endomeetriumiks (ka emaka limaskest; ladina keeles endometrium; tunica mucosa uteri; tunica mucosa corporis uteri) nimetatakse osade selgroogsete emasloomade (sh naise) emakakõõne sisepinda katvat limaskesta. 
Emakalimaskesta areng, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.

Immuunsus

Normaalse füsioloogia korral toimivad endomeetriumis nii kaasasündinud kui ka omandatud immuunsus. Endomeetriumis on hulgaliselt lümfotsüüte, granulotsüüte ja makrofaage. Endomeetriumi lümfifolliikulites ringlevad B- ja T-rakud. Limaskesta immuunrakkudel on arvukalt geenide kodeeritud looduslikke antimikroobseid peptiide.   
Naiste kasutatavad suukaudsed rasestumisvastased vahendid mõjutavad nii kaasasündinud immuunsust kui ka rakulist immuunsust, muutes emakalimaskesta katva lima viskoossust, võimaldades seega teoreetiliselt mitmete bakterite ja viiruste (näiteks HI-viiruse) seondumist ja sisenemist organismi. 
Täpset mehhanismi ei osata veel kirjeldada, kuid arvatakse, et see seostub nimetatud tablettide toimega endokriin- ja lümfoid(-immuun)süsteemile, edastades signaale, justkui oleks naine juba lapseootel.

Terminoloogia

Emakalimaskest on kantud kehtivasse rahvusvahelisesse inimese anatoomia standardisse Terminologia Anatomica ning inimese tsütoloogia ja histoloogia standardsõnavarasse Terminologia Histologica.

Patoloogia

Naistel seostatakse emakalimaskestaga mitmesuguseid haiguslikke seisundeid, näiteks endometriit, endometrioos, endomeetriumi hüperplaasia, endomeetriumi polüübid, endomeetriumivähk (histoloogilised tüübid: adenokartsinoom, adenoakantoom, adenokvammoosne kartsinoom, eredarakuline vähk, kartsinoomid, seroosne papillaarne kartsinoom jt).
1. armee (Saksamaa)

Ajalugu

1. armee aktiveeriti 26. augustil 1939. 1939. ja 1940. aasta alguses oli armee Maginot' liini vastas Läänerindel. Peale Prantsusmaa alistumist jäi armee kaitsele Edela-Prantsusmaale peakorteriga Bordeaux's. 
Peale  liitlaste invasiooni Prantsusmaale 1944. aastal võitles 1. armee alates augustist taganemislahingutes Loire'i ja Ülem-Seine'i piirkonnas taganedes lõpuks Saari piirkonnas Läänevallile kaitsesse. Armee alistus 6. mail.
Michael Luiga

Michael Luiga (1. veebruar/13. veebruar 1867 Uderna – 27. märts/9. aprill 1915 Tartu) oli eesti vaimulik.
Ta õppis Tartus elementaar- ja kreiskoolis. Aastatel 1875–1886 õppis ta Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1887–1892. Prooviaastal oli ta Paul Gerhard Adalbert Willigerode juures Tartu Maarja koguduses. Ordineeriti 13. septembril/25. septembril 1892 õpetajaks.
Oli aastatel 1892–1894 Tartu Maarja koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1896–1902 oli Torma Maarja koguduse õpetaja, pidas jumalateenistusi ka Mustvees ja Lohusuus. Oli kahel korral Soomes sanatooriumiravil. Tagasi tulles sai kahel korral märkuse rekonvertiitidele (õigeusus pettunutele) ametitalituste pidamise eest. Lahkus ametist tervislikel põhjustel, elas aastatel 1905–1910 Nõo kihelkonnas Maanuse talus. Aastal 1910 asus elama Tartusse, kus ta aastal 1915 suri.

Isiklikku

Michael Luiga vend oli psühhiaater Juhan Luiga. Kuulus aastast 1887 Eesti Üliõpilaste Seltsi.
Jändja paisjärv

Jändja paisjärv on järv Järva maakonnas Türi vallas Jändja külas. Veekogu pindala on 3,5 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 3732 m. Järves on 6 saart.
Edgar Ots

Edgar Bernhard Ots (9. mai 1917 Ihasalu – 2. november 1963 Tallinn) oli eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1925–1931 Neeme algkoolis, aastatel 1931–1936 Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumis. Tema sooviks oli õppimine Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, kuid see polnud majanduslikel põhjustel võimalik. Seejärel teenis ta Eesti sõjaväes, õppides Tondi sõjakoolis, kust ta sai lipniku auastme. Ta oleks võinud jääda sõjakooli õppejõuks, kuid ta otsustas tööle minna raudteele, kus ta korrigeeris rongide sõiduplaane. Aastal 1941 kolis Raudteevalitsus Riiga, kuhu ka Edgaril tuli minna. Kuna töö oli pingeline, haigestus ta südamelihaste põletikku. Kui Anton Eilart aastal 1956 vangistusest vabanes ja Rannamõisa koguduse õpetajaks sai, soovitas ta Edgaril õppima asuda EELK Usuteaduse Instituuti (Edgar Ots oli seal juba vabakuulajana õppinud). Kuna tervis oli tal kehva, siis lahkus ta Raudteevalitsusest 1. aprillil 1956 omal soovil. Ja hakkas tööle Rannamõisa koguduse organistina (mängides harmooniumil). Prooviaastal oli ta Nõmme Rahu koguduses praost Georg Klausi juures. Samal ajal tegutses ta Harku tänava palvemajas jutlustajana. Edgar Ots ordineeriti  27. juunil 1957 Tallinna Toomkirikus aseõpetajaks.
Kui õpetaja Kaide Rätsep läks Inglismaale õppima, määras peapiiskop Jaan Kiivit aastal 1958 Otsa Tallinna Toompea Kaarli koguduse õpetajaks, kus ta kolm aastat õpetaja Edgar Hargi kõrval teenis. Kui õpetaja Kaide Rätsep tuli Inglismaalt tagasi, tegi kirikuvalitsus Edgarile ettepaneku asuda teenima Järva-Peetri kogudust. Kuna see olnuks tema vanadest vanematest kaugel, määrati ta (aastal 1961) teenima Randvere kogudust. Ent tema tervis halvenes ja olnuks vaja vormistada invaliidsusgrupp kolmandalt grupilt teisele. Kuid seda sai teha haiglas, kust ta sai 2. novembril 1963 kutse teispoolsusse. Edgar Ots saadeti ära Tallinna Jaani kirikust ja ta maeti 9. novembril 1963 Jõelähtme kalmistule.

Isiklikku

Tema vennapojapoeg Tanel Ots on Jüri koguduse õpetaja ja Ida-Harju praostkonna praost.
Dellen

Dellen (rootsi Dellen või Dellensjöarna) on kahest suurest järvest koosnev järvistu Rootsis Hälsinglandis. Järvistu moodustavad Norrdellen ja Sördellen, mida ühendab lühike kanal. Suurim Dellenisse voolav jõgi on Norrdellenisse suubuv Svågan, välja voolab Sördellenist algav Delångersån. XIX sajandil koostas insener Per Adolf Tamm projekti järvistu vete kasutamiseks palgiparvetuses, tema projekti järgides tõsteti kaks aastat peale tema surma, aastal 1858 järvistu veetaset poole meetri võrra ja rajati Norrdellenist algav Tammi kanal.
Järvistu on üldjoontes ümara põhiplaaniga ja on moodustunud 90–110 miljonit aastat tagasi (Kriidis) maale langenud meteoriidi 19-kilomeetrise diameetriga kraatrisse.
Järvistu järgi on oma nime saanud kivim delleniit.
Seljamägi

Seljamägi on enam kui 10 km pikkune vallseljak (ehk oos) Lääne-Virumaal Väike-Maarja vallas.
Seljamägi algab Piibest 3 km loode pool, lookleb algul ida suunas ja pöördub Edru lähedal kagusse. Seljaku kõrgus on ümbritsevast maapinnast keskmiselt 8 m, kuid kohati ulatub 16 meetrini. Piibe-poolne osa koosneb murenenud paekruusamunakaist, Vägeva-poolne osa peamiselt liivast.
Vana-Lõve vald

Vana-Lõve vald (saksa keeles Gemeinde Alt-Löwel) oli haldusüksus Saaremaal Valjala kihelkonnas aastatel 1866–1899.

Ajalugu

Vana-Lõve vald moodustati 1866. aastal vallareformiga. Haldusüksus hõlmas Sakla, Uue-Lõve, Valjala, Vana-Lõve ja Võhksa mõisaid. Vald kaotati 1899. aastal, mil see ühendati Kogula vallaga.
Vana-Koiola kool

Vana-Koiola kool oli kool Põlvamaal Vana-Koiola külas. Kool tegutses 1926-2010. Kooli hooned on säilinud tänapäevani. Kool on aja jooksul olnud nii algkool kui ka põhikool.
Kooli esimene direktor oli Henno Alfred.
Internetiühendus

Algus

1990. aastal jõudis esimene internetiühendus Eestisse Tampere Tehnikaülikooli laenatud modemi Robotics Courier V.32 abil. Ühendus toimus Küberneerika Instituudi ja Soome UNIXi-kasutajate seltsi (FUUG) arvuti vahel. Ühenduse abil oli võimalik saata e-kirja ja lugeda interneti (USENET-i) uudisgruppe.
1992. aastal hakati kasutama kiiremat ja kvaliteetsemat internetti, mis oli ühenduses välismaailmaga. Eestisse tõid kiire internetiühenduse Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituut ja Küberneetika Instituut. KBFI rajas kaabliühenduse Helsingisse ja Küberneetika Instituut kasutas satelliidiühendust. Satelliidiühendus valmis veidi varem kui kaabliühendus.

Kasutajate hulk

Aastal 2000 võeti vastu Eestis seadus, mille eesmärk on viia internetiühenduse võimalus üle Eesti.
2015. aastal viidi läbi uuring, et välja selgitada, palju on internetiühenduse kasutajaid Eestis. Selle seisuga kasutas internetiühendust juhtmega ja juhtmeta 77 protsenti inimestest. 16–74-aastastest kasutas internetiühendust 88 protsenti. Inimesed, kes ühendust ei kasuta, tõid põhjusteks vajaduse puudumise, oskamatuse või teenuse hinna. Internetiühendust kasutatakse e-posti ja internetipanga kasutamiseks ning ajalehtede ja ajakirjade lugemiseks.
Järvide suguvõsa

Järvide suguvõsa, tuntud ka kui Järvide dünastia, on maailmas kõige tuntum Eestist pärit muusikute suguvõsa, mille pani aluse dirigent Vallo Järvi.

Liikmed

Vallo Järvi vend dirigent Neeme Järvi ning tema pojad Paavo Järvi ja Kristjan Järvi ning tütar Maarika Järvi
Vallo Järvil on kaks poega: Andrus Järvi ja Teet Järvi. Teet Järvil on koos abikaasa ning pianist Mari Järviga viis muusikust last: Marius Järvi, Miina Järvi, Mihkel Järvi, Madis Järvi ja Martin Järvi.
Andaluusia koer

"Andaluusia koer" (prantsuse "Un Chien Andalou") on Salvador Dalí ja Luis Buñueli tumm 16-minutiline sürrealistlik lühifilm. Seda näidati esimest korda 1929. aasta juunis mitteavalikul seansil, kus viibisid ka arhitekt Le Corbusier, Pablo Picasso ja sürrealistide juht André Breton. Breton nimetas seda esimeseks sürrealistlikuks filmiks üldse. Sellele filmile on tähtis koht filmiajaloos, sest see on esimene filmivormis tõlgendus Bretoni sürrealismi manifestis esitatud pildiliste ja keeleliste motiivide vabast assotsieerumisest. Arvukad eelretsensioonid ülistasid "Andaluusia koera" kui pöördepunkti filmiajaloos ja sürrealismi meistriteost.
Interregnum

Interregnum ehk Sede vacante ("vaba tool") tähistab roomakatoliku kirikus perioodi, mil diötseesi või osakiriku piiskopipositsioon on täitmata.

Rooma piiskoppide puhul

Kõige sagedamini tarvitatakse seda terminit Rooma piiskopi ehk paavsti surma või tagasiastumise järel, mil kirikuvalitsuse ülesanded on üle kantud kardinalide kolleegiumile, ehkki nende tegevusvabadus on piiratud. ''Sede vacante'' perioodil tarvitab Püha Tool ka tavapärasest erineva kujundusega vappi ning samuti kujutatakse sel ajal vermitud meenemüntidel kiriku camerlengo sümboolikat. Sede vacante kestab ametlikult paavstitooli vabaks jäämisest kuni hetkeni, mil konklaav on uue paavsti valinud, mitte tema ametissepühitsemiseni.
Friedrich Georg von Bunge

Friedrich Georg von Bunge (13. märts (vana kalendri järgi 1. märts) 1802 Kiiev – 9. aprill 1897 Wiesbaden) oli baltisaksa õigusteadlane, ajaloolane ja publitsist.
Bunge oli oluline baltisaksa 19. sajandi ajaloolane. Ta avaldas trükis suure hulga seni avaldamata allikaid ja avaldas publikatsioonisarju, mille kaudu teisedki ajaloolased (näiteks Carl Schirren ja Karl Heinrich von Busse) said oma töid ja allikpublikatsioone avaldada.
Ta sündis Kiievis apteekri pojana, kuid pärast isa surma (märtsis 1814) tõi ema ta Tartusse (1815). Alates 1819 õppis ta Tartu ülikoolis õigusteadust. 1823 habiliteerus ta seal eradotsendina. 1826 sai Heidelbergis juuradoktoriks ning 1831 Tartu Ülikooli provintsiaalõiguse erakorraliseks ja 1832 korraliseks professoriks. 1842 sai ta Tallinna bürgermeistriks ja sündikuks. 1844–1858 oli ta Tallinna raehärra ja linnakonsistooriumi president, 1856–1864 töötas Imperaatori isikliku kantselei II osakonnas provintsiaalõiguse kodifitseerimise alal. Ta oli Riia ja Tallinna aukodanik ning Tartu Ülikooli auliige. Jäänud pimedaks, lõpetas ta teadustegevuse ja elas aastast 1865 Saksamaal.
Ta oli Balti provintsiaalseadustiku kolmanda jao (Balti Eraseaduse) koostaja. See hakkas kehtima 1865. aastal ning kehtis Lätis 1937. ja Eestis 1944. aastani.
Oma teenete eest Balti Eraseaduse kodifitseerimisel immatrikuleeriti Friedrich Georg von Bunge 15/27. märtsil 1865 Eestimaa ja 14/26. juunil 1865 Kuramaa rüütelkonda.
Ta oli Õpetatud Eesti Seltsi asutajaliige.

Isiklikku

Tema vend Alexander Georg von Bunge oli silmapaistev botaanik.
Friedrich Georg von Bunge abiellus Tartus 11/23. detsembril 1825 apteekri tütre Wilhelmine Wegeneriga (1804–1876). Neil oli kolm poega ja neli tütart.
Lustivere

Asend

Lustivere paikneb Põltsamaast idas Umbusi jõe ülemjooksul. Jõgeva-Põltsamaa maanteest asub küla 3 km lõunas

Ajalugu

Vanimad kirjalikud allikad, mis osutavad Lustiverele ja siin paiknenud mõisale, pärinevad 1522. aastast. 
1922. asutati Lustivere algkool. Koolimajana asuti kasutama üht mõisahoonetest. 1996. aastal valmis selle kõrval uus koolimaja. Lustivere Põhikooli juures tegutseb ka kohalik lasteaed.

Kultuur

Lustivere kultuurielu keskuseks on 1937. aastal rajatud Lustivere Kultuurimaja. Kultuurimajas tegutsevad mitmed ringid, viiakse läbi kooli ja lasteaia üritusi ning külapidusid. Tuntumatest kohalikest rühmadest tegutseb kultuurikeskuses segarahvatantsurühm Lustilised. 2008. aastast haldab kultuurikeskust Lustivere Külaselts.

Hooldekodu

Suurimaid tööandjaid külas on Lustivere Hooldekodu. Põhiliselt 1875–1881. aastal ehitatud mõisa härrastemaja oli enne Teist maailmasõda nõrga tervisega laste ja noorukite puhkeravila.  Aastatel 1944-72 töötas siin Vabariiklik Lustivere Kopsutuberkuloosi Sanatoorium. 
1992. aastast tegutseb mõisahoones eakate hooldekodu. Hooldekodus on umbes 30 töötajat ja 70 hoolealust.

Maa-alused käigud

Rahvajuttude järgi paiknevad Lustivere ümbruskonnas maa-alused käigud. Üks käikudest ulatunud Lustiverest Annikvere kaudu Kuningamäele. Rahvajuttude ajendiks on arvatavasti Lustivere asulas leiduvad karstikoopad. Neist suurim avastati 1971. aastal, kui ühel ehitusplatsil Põltsamaa ja Lustivere teeristist 60-70 m kirde pool maapind lõhkamistööde tagajärjel sisse kukkus. Tekkis kuni 2 m laiune ja 3 m sügavune püstiste seintega langatuslehter, mille põhjas nähti karstikoopa ava.
Vannasader

Vannasader, ka seanina, on vanapärane puuader, mille kiilukujuline künnipuu ehk vannas lükkab mulda ühtlaselt kahele poole.
Lähtunud muistsest konksadrast, tuli vannasader Eestis kasutusele arvatavasti 1. aastatuhande keskpaiku pKr. Ilmselt käis juba sel ajal vannase otsa ka künniraud (leiud 8.–9 sajandist).  Õhukeste muldadega Lääne-Eestis ja saartel künti vannasadraga, Lõuna- ja Ida-Eestis oli künniriistaks harkader. Kesk- ja Põhja-Eestis oli kasutusel atrade segavorm.
Ehituselt väga kerge vannasader sobis kündmiseks hästi ka naistele. Saartel ja Loode-Eestis oli naiste künnitöö tavaline, sest mehed käisid kevadel kalapüügil. Vannasadra künnipuu oli kündmisel rõhtasendis. Vannase nurka adervarre suhtes sai muuta kaarja puust sõle abil. Adra juhtimiseks oli üks käsipuu ehk kurg. Vannasatra juhiti liikumissuunast sõltuvalt vasaku või parema käega. Teda kasutati nii härja- kui ka hobuseadrana. Härjaadral oli pikk adervars ehk vehmer, mille külge härjad rakendati ikke abil. Hobuadra aisad olid tagant risti ühendatud kahe lauaga. Vannasatrade künnisügavus oli ca 10 cm. 20. sajandil kasutati vannasatra veel peamiselt kartuliharimisriistana.
Ajagrupp

Kalendrikuude lühendid

Jaanuar – JAN, veebruar – FEB, märts – MAR, aprill – APR, mai – MAY, juuni – JUN, juuli – JUL, august – AUG, september – SEP, oktoober – OCT, november – NOV, detsember – DEC.
Mõnikord kirjutatakse kuude lühendeid ka väiketähtedega.
Eesti ajavööndis märgitakse näiteks talveaeg tähega B ja suveaeg tähega C. Sageli esineb riigisisesteks ning vähemolulisteks tegevusteks koostatud dokumentides ajagrupp ka ilma ajavööndi tähiseta.

Ajavööndite tähised

UTC -12: Y- (Fidži)
UTC -11: X (Amearika Samoa)
UTC -10: W (Honolulu, HI)
UTC -9: V (Juneau, AK)
UTC -8: U (PST, Los Angeles, CA)
UTC -7: T (MST, Denver, CO)
UTC -6: S (CST, Dallas, TX)
UTC -5: R (EST, New York, NY)
UTC -4: Q (Halifax, Nova Scotia)
UTC -3: P (Buenos Aires, Argentina)
UTC -2: O (Godthab, Gröönimaa)
UTC -1: N (Assooorid)
UTC +-0: Z (Zulu time, UTC)
UTC +1: A (Prantsusmaa)
UTC +2: B (Ateena)
UTC +3: C (Iraak, Bahrain, Kuveit, Saudi Arabia, Jeemen, Qatar)
UTC +4: D (Moskva, Venemaa ja Afghanistan, ehkki Afghanistan on tegelikult UTC +4:30)
UTC +5: E (Pakistan, Kazakhstan, Tajikistan, Uzbekistan ja Turkmenistan)
UTC +6: F (Bangladesh)
UTC +7: G (Tai)
UTC +8: H (Beijing, Hiina)
UTC +9: I (Tokyo, Australia)
UTC +10: K (Brisbane, Australia)
UTC +11: L (Sydney, Australia)
UTC +12: M (Wellington, Uus-Meremaa)
Voore seltsimaja

Voore seltsimaja on seltsimaja Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Voore külas.
Seltsimaja asutati 1992.
Ambla Maarja kogudus

EELK Ambla Maarja kogudus on luterlik kogudus Amblas.
Kogudus kuulub Järva praostkonda.
Koguduse õpetaja on Tõnu Linnasmäe, organist Evely Piksar. Juhatuse esimees on Tanel Kumpas.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 12.00 Ambla Maarja kirikus.
ITV

Ajalugu

Kanal käivitati Sõltumatu Televisiooni Ameti (inglise Independent Television Authority) juhtimisel 1955. aastal nimega Independent Television, et pakkuda BBC-le konkurentsi. 
1990. aastal muudeti rahvusringhäälingu seaduse alusel kanali nimeks Channel 3, et vaatajad eristaksid seda teistest tolleaegsetest analoogkanalitest (BBC 1, BBC 2 ja Channel 4). Kanali nimetamisel Channel 3-ks oli ka teine eesmärk: kanal asus kanalite nimekirjas kolmandal kohal. Nii oli ka vaatajatel lihtsam seda kanalit puldiga valida.
Aastatel 2001–2013 kandis kanal nime ITV1.
Partizansk

Geograafiline asend

Partizansk asub Nahhodkast 40 km põhjas Partizanskaja jõe orus. Linna ümbritsevad mäed kõrgusega kuni 500 m.

Kliima

Linnas on parasvöötme mussoonkliima. Jaanuari keskmine õhutemperatuur on –13,2 ja augusti keskmine õhutemperatuur on 20,5 kraadi. Õhutemperatuuri absoluutseks miinimumiks on –29,9 ja maksimumiks 36,6 kraadi. Sademeid keskmiselt 796 mm aastas.

Taimestik

Linna ümbritsevad leht- ja segametsad, kus kasvavad amuuri tamm, kask, pärn, mandžuuria pähklipuu, amuuri korgipuu, nulg, kuusk, saar, vaher.

Loomastik

Partizanski ümbritsevates metsades elavad amuuri tiiger, karu, metskits, metskass, metssiga, naarits, orav.
Krotüülrühm

Krotüülrühm on orgaanilises keemias molekuli osa, nelja süsiniku aatomit sisaldav allüülset tüüpi rühm СН₃–CH=СН–CH₂–. Selle rühma süstemaatiline nimetus on 2-buteen-1-üül ja see saab esineda kahe geomeetrilise isomeeri – cis (Z) ja trans (E) – vormis. Lihtsamad näited, mis sisaldavad krotüülrühma on krotüülalkohol, krootonaldehüüd, krootonhape, krotüülkloriid.
2013. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

2013. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 42. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises. Võistlused toimusid Austrias Schladmingis 4.–17. veebruaril 2013.
Schladmingis toimusid ka 1982. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused.
Osales 614 sportlast 72 riigist. Esmakordselt osales maailmameistrivõistlustel Malta.