google/wiki40b huggingface dataset:
Sahhariidid

Sahhariidid ehk glütsiidid (traditsioonilise, ent ebatäpse nimetusega süsivesikud ehk karbohüdraadid) on keemilised ained, mille molekulid on biomolekulid, mis koosnevad süsiniku, vesiniku ja hapniku aatomitest.

Määratluse "süsivesikud" päritolu

Nad on saanud süsivesikute ehk karbohüdraatide nimetuse oma elementaarkoostise tõttu: ühe süsinikuaatomi kohta on valemi Cₙ(H₂O)ₙ järgi seotud üks molekul vett (süsinikuhüdraat).
Et paljude sahhariidide empiiriline valem on kujul Cₙ(H₂O)ₘ, siis arvati ekslikult, et tegu on süsiniku hüdraatidega, mistõttu Carl Schmidt võttis 1844 kasutusele termini "süsivesikud" (Kohlehydrate, tänapäeva saksa keeles Kohlenhydrate). Sahhariididel võib siiski olla ka teistsugune empiiriline valem ning nad võivad sisaldada muid funktsionaalrühmi ja heteroaatomeid (näiteks lämmastik, väävel); teisalt on samasuguse empiirilise valemiga aineid, mis ei ole sahhariidid, sest nad ei ole hüdroksüaldehüüdid ega hüdroksüketoonid.
Üldiselt on tegu sahhariidiga, kui aine molekulis leidub vähemalt üks aldehüüdrühm või ketorühm ja vähemalt kaks hüdroksürühma.

Süsivesikud inimese toitainetena

Sahhariidid annavad ainevahetuseks ning aju ja närvisüsteemi tööks vajaliku energia ning on rakumembraanide koostisosa. Kuna nad seeduvad kiiresti, vabastavad sahhariidid oma energia kiiremini kui valgud ja rasvad. Süsivesikud annavad 4 kilokalorit ühe grammi kohta (17kJ)
Savikivimid

Savikivimid (inglise argillaceous rocks) on peamiselt savist ja aleuriidist koosnevad settekivimid.
Savikivimid on kõige laiemalt levinud settekivimid. Kõigist maakoore ülemises osas paiknevaist settekivimeist moodustavad savikivimid 44...56%.
Savikivimite hulka kuuluvad argilliit, savikilt, savikivim, mudakivim ja aleuroliit. Vahel arvatakse savikivimite hulka ka setted savi, muda ja aleuriit. Savikivimeist saavad moondudes kildad.
Aleuriit on peeneteraline sete, millest saab mattudes ja kivistudes aleuroliit. Savi koosneb aleuriidist veelgi väiksematest osakestest ehk savimineraalidest. Savist saab kivistudes savikivim. Savi ja aleuriidi vesine segu on muda. Muda kivistumisel tekkinud kivimit nimetatakse mudakivimiks (kildalisuseta) või savikildaks (kildalisuse esinemise korral). Kõigi nende kergel moondel (osa savimineraale kristalliseerub ümber peamiselt vilkudeks) tekib argilliit. Moonde jätkumisel, kui kõik savimineraalid on ümberkristalliseerunud, saab argilliidist moondekivim kilt.
Project Dekadenz

Ajalugu

Augusti lõpus kokku saanud kolm noort olid kõik tuttavad punkmuusika ja selle ideoloogiaga. Tiit Pähnapuu ja Tõnis Tamberg olid varem mänginud ansamblis Blank Row, mis oli alles hiljuti laiali läinud ning otsiti uut muusikalist gruppi, millega edasi liikuda. Kolmas liige, Sander Luuk, oli tuntud eesti punkfoorumi asutaja ning mänginud punkbändides (D'efekt ja Substance) trumme. Olles edukalt läbinud esimesed proovid, pakuti bändile enam-vähem kuu aega pärast tegutsemist esimest kontserti. Kuna lugudest oli puudu, siis tuli improviseerida suurem osa ajakavast. Oli ka kiiresti nime vaja milleks jäi Project Dekadenz. Mõistes, et heli on parem siis, kui on olemas keegi, kes mängiks bassi, hakati otsima inimest kes seda suudaks. Kui leiti neljas liige, Siim Raudsepp, hakati tegutsema esimese plaadi kallal, mis oli paljuski eksperimentaalne ning ennast otsiv, kuid mille viimased lood hakkasid siiski kujunema välja crust punk'i stiilis lugudeks. Pärast esimest albumit liitus grupiga Siim Parisoo, kes mõjutas teise albumi ja ka edasise muusika saundi, tuues sisse erinevaid elemente ning uusi lähenemisi traditsioonilisele punkmuusika lugude struktuurile. Tänu Tartu põrandaalusele Crust/Hardcore punk-skenele, ning nende aktiivsetele liikmetele, kasvas välja Krokodillide klubi ehk Kroksi klubi. Algselt olles koht kus teha proove, hiljem kasvades välja undergound-ürituste toimumise kohaks, kus on esinenud hordide viisi erinevaid, sarnaste ideoloogiate,ning muusikaliste suudadega bände, nii Eestist kui välismaalt.
Teatud bändi liikmed on lisaks teinud ka hulgaliselt kõrvalprojekte, milleks on Atomic caravan (doom/stoner rock), ROWN (proto doom), Swarn (crust punk/D-beat), Shitflowers (hardcore-punk), Blank Row (D-beat/hardcore punk).
Jaak Allmere

Jaak Allmere (sündinud 17. august 1934) on eesti majandustegelane ja endine Eesti NSV partei- ja riigitegelane.
1970. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna masinaehituse ökonoomika ja organiseerimise eriala kiitusega. Aastatel 1979—1982 oli ta NLKP Keskkomitee juures asuva Ühiskonnateaduste Akadeemia aspirant. 1982. aastal kaitses Moskvas majandusteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Toiduainete tööstusliku tootmise struktuurinihete efektiivsus".
1954. aastast töötas mehaanikuna masina- ja traktorijaamas, seejärel teenis Nõukogude Armees. 1957. aastast töötas inseneri, meistri, peamehaaniku
ja peainsenerina kondiitrivabrikus "Uus Kalev" ning seejärel tootmiskoondises "Liviko". 1972. aastast oli ta Eesti NSV toiduainetööstuse ministri asetäitja, hiljem kuni 1979. aastani Eesti NSV toiduainetööstuse ministri esimene asetäitja. 1982. aastast EKP Keskkomitee kerge- ja toiduainetööstuse osakonna juhataja, 1983. aastast kergetööstuse ja tarbekaupade osakonna juhataja.
Aastatel 1985–1990 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu saadik.
1996. aastast Viljar OÜ juhatuse liige.
Aleksander Rebane

Elukäik

Aleksander Rebane lõpetas 1976. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1981. aastal Tartu ülikooli cum laude füüsika erialal. Seejärel õppis ta Eesti NSV TA Füüsika Instituudi aspirantuuris, mille lõpetas 1984. aastal. Järgmisel aastal (1985) kaitses ta samas füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja "Koherentne koste ja ajalis-ruumiline holograafia fotokeemilise spektraalsälkamisega lisanditsentrites"
Rebane täiendas end külalisteadurina Bayreuthi Ülikoolis (1987–1988) ja Lõuna-California Ülikoolis Los Angeleses 1990. aastal. Ta oli  aastatel 1986–1990 TA Füüsika Instituudi vanemteadur, aastatel 1990–1996 Zürichi Šveitsi Föderaalse Tehnikakõrgkooli füüsikalise keemia laboratooriumi vanemassistent (lektor). Samas habiliteerus Aleksander Rebane 1996. aastal füüsikalise keemia alal (dr. habil.).
Alates 1996. aastast töötab ta Montana Osariigi Ülikoolis kaasprofessorina ja alates 2003. aastast füüsikaprofessorina (full professor).
Rebane on mitmete erialaseltside liige, sealhulgas Ameerika Füüsikaseltsi, Ameerika Optikaseltsi, Euroopa Füüsikaseltsi, Eesti Füüsika Seltsi ja Saksa Füüsikaseltsi liige.

Teadustöö

Aleksander Rebase uurimisvaldkonnad on ajalis-ruumiline holograafia, molekulide spektraalsälkamise spektroskoopia, ülilühikeste laserimpulsside mittelineaarne optika, optiline infosalvestamine ja kahefootonilised protsessid molekulides.
Tal on ilmunud üle 200 teadustrükise ning saanud 9 Nõukogude Liidu autoritunnistust ja 2 USA ja rahvusvahelist patenti.
Rebane sai 1993.  aastal Rahvusvahelise Optikakomisjoni preemia. Ta pälvis ka 1996. aastal Leopold Ruzicka auhinna Zürichi Šveitsi Föderaalse Tehnikakõrgkoolilt tunnustusena tööde eest ajalis-ruumilise holograafia alal, nimelt esmatööde eest holograafia, spektraalselektiivse augupõletamise ja aeglahutusega spektroskoopia ühildamisel, samuti kui ülilühikeste impulsside uute rakendusvaldkondade alustrajavate uurimuste eest. Need tööd said kõik alguse TA Füüsika Instituudis ning alates 1990. aastatel jätkusid juba Zürichis.
2007. aastal pidas Aleksander Rebane Eestis  TTÜ Küberneetika Instituudis loengu "Kahefootoniline neeldumine orgaanilistes värvainetes: spektroskoopia ja rakendused".

Isiklikku

Aleksander Rebane on pärit füüsikute perekonnast. Nii akadeemikust isa Karl Rebane, kui ka ema Ljubov Rebane ja õde Inna Rebane on füüsikud.
Ta valdab nelja keelt – inglise, saksa, eesti ja vene keelt.
Aerosport OÜ Spider

Disain ja arendus

Spideri tooteseeria disainiti vastavalt USA FAR 103 ülikergete sõidukite reeglitele. See koosnes tiibvarju stiilis tiivast, ühekohalisest istumisasemest ja ühemootorilisest madala ülekandega tõukeseadmest. Kütusepaak mahutas 10 liitrit. Põhikuju koosnes alumiiniumtorudest. Mudelid erinesid mootori, madala ülekande ja propellerite poolest.
Sarnaselt kõikide mootorvarjudega tõusis Spider samamoodi üles jalgade abil. Lendu suunati käepidemega, mis käivitab baldahhiinpiduri, rulli ja lengerdamise.
Väljatransistor

Väljatransistor (ka välitransistor, kanaltransistor) on pingega tüüritav transistor. Väljatransistoris tekitab sisendpinge elektrivälja, millega saab tüürida (mõjutada) juhtivat kanalit läbivate ühenimeliste laengukandjate ‒ elektronide või aukude ‒ voogu. Juhtiva kanali otstes on elektroodid; neist üht, mille kaudu laengukandjad sisenevad kanalisse, nimetatakse lätteks (source), ja teist, mille kaudu laengukandjad väljuvad kanalist, neeluks (drain). Tüürivat elektroodi nimetatakse paisuks (gate). Bipolaartransistoridel vastavad neile emitter, kollektor ja baas. Neljas elektrood on ühendatud aluse ehk substraadiga (body), ja reeglina on elektriliselt ühendatud lättega (transistori sees).
Väljatransistori kohta kasutatakse ka nimetust unipolaartransistor, sest kanali voolu moodustavad ühenimelised laenguandjad (vrd bipolaartransistor).

Väljatransistoride võrdlus bipolaartransistoridega

Kasutamise seisukohast erinevad väljatransistorid bipolaartransistoridest eelkõige suure sisendtakistuse poolest (vähemalt sajad megaoomid). 
Väljatransistoriga võimendusastme võimendus on rohkem kui kümnendsuurusjärgu võrra väiksem kui bipolaartransistori kasutamise korral. See on seletatav sellega, et väljatransistori tõus S on ligikaudu määratud seosega S=2·I, ehk lamptrioodiga samas suurusjärgus, samal ajal kui bipolaartransistoril on see ligilähedaselt leitav seosega S=40·I (I on siin transistori läbiv vool tööpunktis). 
Väljatransistoride omamüra tase on mõnevõrra madalam kui bipolaartransistoridel, sest laengukandjad liiguvad kanalis elektrivälja kiirendaval toimel (mitte difusioonselt). Madala sisetakistusega signaali allika korral osutub bipolaartransistori kasutamine siiski reeglina paremaks lahenduseks. Kuid kõrge sisetakistusega signaaliallika puhul võib mürataseme erinevus olla väljatransistori kasuks kümnendsuurusjärgu jagu (20 dB) või enamgi. Siinjuures on JFETid ja MOSFETid erinevate müraomadustega, eriti madalatel sagedustel (helisagedustel ja veelgi madalamatel sagedustel). 
Ka on temperatuuri mõju väljatransistori parameetritele väiksem, sest voolu moodustavad väljatransistoris enamuslaengukandjad, mille hulk ei sõltu oluliselt temperatuurist. Väljatransistoridel puudub seetõttu soojusläbilöögi oht, sest temperatuuri tõustes neeluvool pigem väheneb. 
Probleemiks on väljatransistoride puhul see, et võrreldes bipolaartransistoride baasielektroodiga on väljatransistoride paisuelektrood väga tundlik staatilise elektri suhtes ja sageli ei talu pinget üle paarikümne voldi ka võimsate ja kõrgepingeliste transistoride puhul. 
Väljatransistore võib olla kohati keerulisem tüürida, mistõttu nende juhtimiseks tuleb kasutada spetsiaalseid lülitusi või mikroskeeme – draivereid.
Võimsusastmete puhul võib kristalli pinna kasutamise seisukohalt bipolaartransistor osutuda vähem pinda nõudvaks, kuna vool voolab selles risti kristalli pinnaga, välitransistoris aga õhukeses kanalis piki pinda.
Latipihklane

Levila

Neid võib kohata Kesk- ja Põhja-Euroopas.

Kirjeldus

Täiskasvanud latipihklased on 4–5 mm pikkused punakaspruunid mardikad. Pea on veninud pikaks kärsaks, mille külge kinnituvad tavaliselt põlvjad tundlad ning haukamissuised. Kärsal on suur tähtsus – selle abil puuritakse nooremapoolsete, näiteks mändide tüvede koore sisse auk, kuhu munetakse munad. Vastsed on jalutud 9 mm pikkused valkjad tõugud, kes kaevandavad koore all käike ning nukkuvad tüve alaosas koore all ulatudes sügavale puitu.

Taimekahjurina

Arvatakse, et nad nõrgestavad veelgi teiste kahjurputukate poolt nõrgestatud harilikke männipuid, süües neid nii seest kui väljast ja viies puud suremise äärele, seetõttu peetakse neid taimekahjuriteks.
Ainsley Maitland-Niles

Ainsley Cory Maitland-Niles (sündinud 29. augustil 1997 Londonis) on Inglismaa jalgpallur. Ta mängib Premier League'i klubis Arsenal.
Maitland-Niles liitus Arsenali noorteakadeemiaga 2003. aastal. Debüüdi Arsenali esindusmeeskonnas tegi ta 17 aasta ja 102 päeva vanuselt 9. detsembril 2014 UEFA Meistrite Liiga alagrupimängus İstanbuli Galatasaray vastu. Ta sai sellega Jack Wilshere'i järel teiseks noorimaks Arsenali mängijaks, kes on Meistrite Liigas mänginud. Inglismaa kõrgliigas tegi Maitland-Niles debüüdi neli päeva hiljem mängus Newcastle Unitedi vastu.
Hooaja 2015–16 veetis ta esiliiga klubis Ipswich Town  ning lõi 3. novembril 2015 mängus  Bolton Wanderersi vastu profikarjääri esimese värava.
2018. aasta juunis sõlmis Arsenaliga uue pika lepingu. Esimese värava lõi ta Inglismaa kõrgliigas 29. detsembril 2018 mängus Liverpooli vastu. Ta viis Arsenali 11. minutil juhtima, kuid lõpuks tuli võtta vastu 1:5 kaotus.
2017. aastal tuli ta Inglismaa kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks.
Austria Mariana

Austria Mariana (Maria Anna; 23. detsember 1634 Viin – 1696 Madrid) oli Hispaania kuninganna, oma onu Felipe IV teine abikaasa, Saksa-Rooma keisri Ferdinand III ja Hispaania Maria Anna tütar, Carlos II ema.
Maria Anna sündis oma isapoolse vanaisa Ferdinand II õukonnas. Maria Anna isa, kellest sai keiser 1637, oli tollal veel vaid Ungari ja Böömimaa kuningas ning oli suurema osa oma abikaasa raseduse ajast ära Kolmekümneaastases sõjas.
Lapsena oli Maria Anna kihlatud oma nõo Baltasar Carlosega, Hispaania Habsburgide hulka kuuluva Hispaania troonipärija ja Astuuria printsiga, Ent kui too 1646 16-aastasena suri, jäi Felipe IV ilma meessoost pärijata ja Maria Anna ilma peigmeheta. Aastal 1649 abiellus kuningas ise oma 14-aastase õetütrega.
Teel Madridi toodi printsessile kingituseks siidsukad, kuid majordoomus viskas need kohe välja, öeldes: "Hispaania kuningannal ei ole jalgu." Maria Anna, kes avastas, et tema jalad on etiketile ohvriks toodud, langes minestusse.
Felipel ja Marianal oli kaks last, kes elasid täiseani: Margarita Teresa (sündis 1651), noor infanta Diego Velázqueze maalil "Las Meninas", kes hiljem abiellus oma onu, Saksa-Rooma keisri Leopold I-iga, ja Carlos (sündis 1660), kellest sai viimane Habsburgide soost Hispaania kuningas Carlos II. Pärast Felipe surma 1665 päris ta kolmeaastasena trooni. Carlos, kes enamasti ei suutnud kõndida ega rääkida, vajas regenti rohkem kui enamik teisi lapskuningaid. Teda kanti kätel kuni 10-aastaseks saamiseni.
Mariana oli 1675. aastani regent ning valitses Hispaaniat väikesevaheajaga kuni oma surmani 1696. Ta pani valitsust juhtima Juan Everardo Nithard. Mariana aitas kaasa Devolutsioonisõjale (1667–1668) Louis XIV ning Aacheni rahu sõlmimisele 1668. Aastal 1673 sai kuninganna favoriidiks Fernando de Valenzuela. Aastal 1675 sai Carlos II täisealiseks, kuid hoolimata formaalse regendiaja lõpust avaldas ta oma nõrgale pojale endiselt väga suurt mõju. Vahepeal õnnestus eelmise kuninga sohipojal Austria Juan Josél 1677 toimepandud paleepöördega võimule tulla ning Mariana Madridist Toledosse pagendada, sest õukond ei olnud rahul sellega, et too toetas oma favoriiti Fernando de Valenzuelat. Kui Juan 1679 suri, naasis Mariana Madridi ja valitses edasi, kuigi ta polnud formaalselt regent.
Aastal 1668 nimetas jesuiidi misjonär Diego Luis de San Vitores tema nime järgi Mariaani saarestiku Vaikse ookeani põhjaosas.
Alberti memoriaal

Alberti memoriaal (inglise Albert Memorial) on kuninganna Victoria tellimusel oma 1861. aastal surnud abikaasa prints Alberti mälestuseks rajatud mälestusmärk. Arhitekt George Gilbert Scotti projekteeritud ja 1872. aastal avatud uusgooti stiilis ehitis asub Londoni esinduskontserdimaja Royal Albert Halli põhjasissepääsu vastas Kensington Gardensis.
Tobolski kubermang

Tobolski kubermang oli Venemaa keisririigi, Venemaa Vabariigi ja Venemaa NFSV Uuralitesse ja Siberisse jääv haldusüksus (kubermang) ). Kubermangu administratiivne keskus oli Tobolsk. Kubermang eksisteeris 1796-1920.
Port Harcourt

Port Harcourt on linn Nigeeria lõunaosas, Riversi osariigi pealinn.
Port Harcourt asub Nigeri jõe deltas Bonny jõe ääres. Linna geograafilised koordinaadid on 4° 45′ N, 7° 0′ E.
2006. aasta rahvaloenduse järgi oli linna elanike arv 1 382 592.
Port Harcourt asutati 1913. aastal, kui rajati sadam söe eksportimiseks. Linn sai nime Suurbritannia kolooniate ministri Lewis Harcourti järgi. Esimese maailmasõja ajal oli linnas sõjaline tugipunkt operatsioonideks tollases Saksamaa koloonias Kamerunis.
Linn on tööstuskeskus, eelkõige Nigeeria naftatööstuse keskus. Port Harcourti rahvusvaheline lennujaam on Nigeeria suuruselt kolmas lennujaam.
Linnas on Riversi osariigi tehnikaülikool ja Port Harcourti ülikool.
Briljantkäsi

Sündmustik

Semjon Semjonovitš Gorbunkov (Juri Nikulin) läheb laevareisile. Reisil saab ta tuttavaks Gennadi Petrovitš Kozodojevi ehk Gešaga. İstanbulis komistab ta arbuusikoorel ja murrab käe. Ta ei tea aga, et sel hetkel lausutud vandesõna "Kurat võtaks!" ("Чёрт побери!") on parool salakaubavedajatele, niisiis pannakse Gorbunkovi käsi kipsi ning kuld ja briljandid peidetakse kipsi sisse. Tegelikult oli see mõeldud Gešale. Tagasi Nõukogude Liidus püüavad kurjategijad oma saaki kätte saada, miilits aga kasutab nende tabamiseks Gorbunkovi ja tema kätt.
Jonesi maakond (Lõuna-Dakota)

Jonesi maakond (Jones County) on maakond USA-s Lõuna-Dakota osariigis. Geograafilised koordinaadid on 43°95' N, 100°69' W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Murdo.
Maakonna pindala on 2517 km², millest 3 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 1006. Aastal 2000 oli elanikke 1193.
Jonesi maakond on väiksema elanike arvuga maakond Lõuna-Dakotas.

Ajalugu

Jonesi maakond moodustati 15. jaanuaril 1917. Maakond sai nime Iowa senaatori George W. Jonesi järgi.
Anseküla kihelkond

Piirkonna ajalugu

Kihelkond eraldus iseseisvaks kirikukihelkonnaks 16. sajandi alguses Kärla kihelkonnast. Anseküla kihelkonda ümbritsesid Kärla, Kaarma, Jämaja ja Kihelkonna kihelkond.
Esimene kirik kihelkonna maadel – Anseküla Maarja kirik – oli ehitatud umbes 1300, uus kirik ehitati arvatavasti 14. sajandi lõpus. Kirik hävis teise maailmasõja ajal oktoobris 1944. Kirikus oli haruldane 14. sajandist Ojamaalt pärit ristimiskivi.

Kihelkonna alad tänapäeval

Anseküla kihelkond hõlmas Saare maakonna endise Salme valla ala. Kihelkonna loodesopp ulatus kuni Suurlahe ja Nasva jõeni. Kihelkonda kuulus ka Abruka saar.
Corazon Aquino

Maria Corazon Sumulong Cojuangco-Aquino (tuntud ka nimega Cory Aquino; 25. jaanuar 1933 – 1. august 2009) oli Filipiinide naispoliitik, kes oli Filipiinide president 1986–1992. Ta oli esimene naispresident Aasias.
Valitsejana oli ta demokraatlik, rahu pooldav, naisõigusi kaitsev ning religioonide suhtes salliv. Tema valitsusajal toimus kuus riigipöördekatset ja valitses kabinetisisene opositsioon. Sellest hoolimata oli ta võimul oma ametiaja lõpuni.
Aquino oli abielus Benigno Aquino juunioriga ja kui Beniqno 21. augustil 1983 Manila Rahvusvahelises Lennujaamas mõrvati, sai Corazón Aquinost valitseva autokraadi Ferdinand Marcose vastase opositsiooni liider.
Nõva valla vapp

Nõva valla vapp on Lääne maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Nõva valla vapp.
Vapp kinnitati 13. juunil 1997.

Vapi kirjeldus

Kaldjaotusega paremalt poolitatud hõbe-sinise kilbi ülemisel, hõbedasel väljal roheline mänd; alumisel, sinisel väljal hõbedane lestakala.

Põhjendus

Vapi põhimotiivid tulenevad valla asendist ja looduse omapärast. Vald asub Eestimaa mereäärses loodenurgas, kus on suured metsad ja sood. Meri ja mets on ka valla elanike tähtsaim elatusallikas. Vapi sinine värvus ja lestakala sümboliseerivad merd ja kalapüüki, sinine ka taevast, noorust ja lootust. Hõbedasel väljal olev roheline stiliseeritud rannamänd on metsade ja üldiselt looduse võrdkuju. Hõbedane on valguse, puhtuse ja vaimsuse värvus.
De Clérambault' sündroom

De Clérambault' sündroom ehk erotomaania on haruldane luululine häire, mille puhul inimene usub, et mõni teine isik, tavaliselt kõrgema sotsiaalse klassi esindaja, on temasse armunud. See on lembeluulu variant.
Sündroom on saanud nime prantsuse psühhiaatri Gaëtan Gatian de Clérambault' (1872–1934) järgi, kes avaldas 1921. aastal sel teemal teadusteose "Les Psychoses Passionelles" ("Kirglikud psühhoosid").

Ajalugu

Varajasi viiteid säärasele vaimuseisundile võib leida Hippokratese, Erasistratuse, Plutarchose ja Galenose töödest. Seda nähtust mainiti esmakordselt psühhiaatriakirjanduses Jacques Ferrandi teadusteoses "Maladie d'amour ou Mélancolie érotique" ("Armastuse haigus või erootiline melanhoolia"). Kuni de Clérambault' sündroomi ja erotomaania mõistete kasutuselevõtuni nimetati seda vanatüdrukupsühhoosiks, erootiliseks paranoiaks või erootiliseks enesetekitatud luuluks.

Kaasaegne sündroom

Sündroomist mõjutatud inimesel on luululine uskumus, et teine inimene, tavaliselt kõrgemast sotsiaalsest klassist, on temasse salaja armunud. Kannataja võib ka uskuda, et see isik suhtleb temaga salaja selliste peente signaalide abil nagu keha asend, koduste esemete paigutus või muud näiliselt tühised märgid või teod (või kui kannataja tähelepanu all olev isik on meediategelane, siis erinevate vihjete kaudu meedias). Tavaliselt on kannataja ja tema luulus esineva isiku vahel olnud vaid põgus kontakt või puudub see üldse. Kannataja usub tihti, et väljamõeldud suhte on algatanud mitte kannataja ise, vaid tema luulu objekt. Sageli on erotomaanilised luulud üheks skisofreenia sümptomiks.
Vahel võib luulude objekti reaalselt mitte eksisteerida, kuid üldjuhul on objektideks siiski avaliku elu tegelased, näiteks populaarsed lauljad, näitlejad või poliitikud.
Erotomaaniat peetakse ekslikult üheks põhiliseks jälitamise ja ahistamise (stalking) põhjuseks .
John Hickley juuniori atentaat Ronald Reaganile oli põhjustatud erotomaanilisest luulust, et presidendi mõrvamise järel näitab näitleja Jodie Foster avalikult oma armastust tema vastu.
Armeenlased

Arv

Kokku on armeenlasi maailmas eri hinnangutel 6–10 miljonit, neist on Armeenias 3 miljonit, Venemaal 1 182 000, Iraanis 100 000, Prantsusmaal 450 000, Ameerika Ühendriikides 1 400 000, Gruusias 157 803, Süürias 150 000, Liibanonis 234 000, Aserbaidžaanis (peamiselt Mägi-Karabahhias) 138 000, Argentinas 130 000, Jordaanias 51 533, Türgis 2 080 000, Kanadas 40 615, Eestis oli 1989. aasta rahvaloenduse andmetel 1669 armeenlast ja 2000. aasta rahvaloenduse andmetel 1444 armeenlast. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Eestis 1428 armeenlast.
Leopold Sekongo

Leopold Sekongo (sündinud 25. septembril 1969) on Elevandiluurannikul sündinud, kuid praegu Hollandis elav kabetaja.
1994. aastal tuli ta Elevandiluuranniku tšempioniks.
Baikali viigerhüljes

Kirjeldus

Baikali viiger on ainus ainult mageveeline hülgeliik maailmas. Ta sarnaneb peaaegu kõiges oma meres elavate sugulastega, kuid on üks väiksemaid, kasvades ainult 1,2–1,4 meetri pikkuseks, kaaludes 50–130 kilo ja elades kuni 55-aastaseks (seda siiski harva). Karvakatte värvus on seljapoolel pruunikashall hõbedase varjundiga, kõhtmisel poolel pisut heledam, võrdlemisi tihe ja pikk.
Loom elab põhiliselt üksinda, kuid näiteks aprilli lõpus ja mais moodustavad nad jää peal lesilaid. Lesilaid moodustavad ka pärast jää lagunemist, kuid seekord kividel ja neemedel. 
Paaritumine toimub aastate jooksul sama partneriga (järjestikune monogaamia). Poeg, kes kaalub 3–3,5 kilo, sünnib veebruaris-märtsis jääkoopas, kus ema imetab teda kuni 3 kuud.
Peamiselt toitub viiger mittetöönduslikest kalaliikidest, peamiselt õlikalast, ega kahjusta sellega kalamajandust. Tema arvukuseks arvatakse ligi 100 000 isendit.