google/wiki40b huggingface dataset:
2006. aasta Valgevene presidendivalimised

Valgevene 2006. aasta presidendivalimised toimusid 19. märtsil.

Hinnangud ja tagajärjed

Opositsiooni väitel ja Venemaa sotsioloogide andmetel oli Łukašenka toetus alla 50%. 
Pärast valimiste lõppu kogunes Minskisse Oktoobri väljakule paarkümmend tuhat inimest. Oodatust suurema osalejate hulgaga miiting oli rahumeelne. Samasugused rahvakogunemised toimusid veel mitmes suurlinnas.
20. märtsiks 2006 kella 18.30 kutsusid opositsioonilised kandidaadid Alaksandr Milinkievič ja Alaksandr Kazulin rahva uuesti kokku, et esitada oma seisukoht ja nõudmised Alaksandr Łukašenkale: nõuti uute valimiste korraldamist hiljemalt 16. juulil 2006. 
Pärast valimisi jätkusid opositsiooni aktivistide arreteerimised. Vahistati ka opositsioonimeelseid ajakirjanikke. Võimud üritavad takistada inimeste pääsu väljakule ning muuta sealviibijate olukorda olmeliselt võimalikult ebamugavaks.
21. märtsil käisid Oktoobri väljakul Euroopa Liidu maade diplomaadid, seahulgas 11 suursaadikut.
Veel enne ametlike ja lõplike valimistulemuste väljakuulutamist õnnitlesid Alaksandr Łukašenkat tagasivalimise puhul Venemaa (Vladimir Putini isikus), Iraan ja Kuuba.
Barrow' maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1914. aastal.
Tantsuteater Zick

Tantsuteater Zick on Tallinnas tegutsev mittetulundusühing, mis tegeleb tantsuteatriga. Zicki eesotsas on Raido Bergstein ja Liis Ilula.
Zick sai alguse 2001 tantsustuudiost, millest 2005 kujunes välja tantsuteater.
Zick on Sõltumatu Tantsu Ühenduse asutajaliige.
Green River (ansambel)

Green River on USAst Seattle'ist pärit bänd, mis viljeleb alternatiivrokki, heavy metal'it ja grunget.
Bänd oli aktiivne aastatel 1984–1988 ning vaatamata vähesele kommertsedule väljaspool Seattle'it, mängis ta olulist rolli grungestiili kujunemisel – seda nii tänu oma muusikale kui ka bändiliikmete edasisele karjäärile sellistes ansamblites nagu Pearl Jam ja Mudhoney.
Green River on kontsertide andmiseks ajutiselt kokku tulnud aastatel 1993, 2008 ja 2009.
Kalasadama tänav

Kalasadama tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kalamaja asumis.
Tänav algab Põhja puiesteelt ja suundub linnahalli ümbritsevale teele.
Kalasadama tänav sai nime 14. märtsil 1980. Tänav on saanud nime kalurite ajaloolise sadamakoha järgi.
François Couperin

François Couperin (10. november 1668 Pariis – 11. september 1733 Pariis) oli prantsuse klavessinist, organist ja helilooja.

Elu

François Couperin, keda on nimetatud ka Couperin Suureks (Couperin le Grand), sündis muusikute peres. Couperinide suguvõsas oli kahe sajandi vältel mitmeid muusikuid. Tema isa Charles Couperin oli Pariisi St. Gervais' kiriku organist. Couperinide pere elas kiriku üüritud korteris, mille eest organist ise üüri ei pidanud maksma. 
Esimesed muusikatunnid andis Franςois'le tema isa Charles. Hiljem õppis ta Jacques Thomelini juures orelit. 17-aastaselt sai Franςois Couperin pärast oma isa surma organisti koha St. Gervais' kirikus. 
26. aprillil 1689 abiellus Franςois Couperin Marie-Anne Ansault'ga. Neil sündis kaks tütart, kes olid samuti väga head muusikud. Üks neist oli ka organist ja teine klavessiinist kuninga õukonnas. Mõlemal olid tol ajal naiste jaoks ebatavalised ametid. 
Pärast Jacques Thomelini surma korraldas kuningas Louis XIV muusikute vahel võistluse kuningliku organisti kohale. Franςois võitis selle võistluse väga kergelt ja temast sai alates 26. detsembrist 1693 kuninglik organist (organiste du roi). Tema kohustusteks oli õpetada muusikat printsessile, printsile, samuti Burgundia hertsogile. Aastal 1701 sai Franςois ka kuningliku klavessinisti koha. Pärast Louis XIV surma paranes Franςois Couperini olukord veelgi. Ta elas Pariisis mugavas suures korteris Palais Royalis, kus ta andis nii klavessiini- kui ka kammermuusika kontserte.
Nii Saint-Gervais-Saint-Protais' kirik kui ka orel, mida Franςois Couperin mängis, on säilinud tänapäevani algsel kujul.

Looming

Franςois Couperin kirjutas väga palju klavessiinile, aga ka orelile, samuti kammermuusikat, vokaal-ja koorimuusimuusikat. Franςois Couperin kirjutas orelile kaheosalise kogumiku Pièces d`orgue consistantes en deux Masse (1689–1690). See kogumik sisaldab kahte missat orelile, mida Couperin ise oli kirikupühadel St. Gervais´ kirikus esitanud. Franςois Coperin kirjutas ka muusikateoreetilise raamatu klavessiinimängust ja interpretatsioonist (L`Art de toucher le clavecin , mis ilmus 1716. aastal). Seda teoreetilist teost on kasutanud paljud nii tolle aja kui ka tänapäeva muusikud ja isegi Johann Sebastian Bach. Raamatus on muu hulgas juttu klavessiinimänguvõtetest, artikulatsioonist, kaunistuste (melismide) kasutamisest.
Kodune testament

Kodune testament on testamendi liik, mis võib olla tunnistajate juuresolekul alla kirjutatud või holograafiline ehk omakäeliselt kirjutatud testament.

Testamendivormid

Vormilt võivad testamendid olla notariaalsed (notariaalselt tõestatud testament ja notarile hoiule antud testament) või kodused (holograafiline ehk omakäeline testament ja tunnistajate juuresolekul alla kirjutatud testament). Eelmainitud testamendiliigid on kõik võrdse õigusliku jõuga, kuid testamendi valikul tuleb arvestada testamendi liigi eripära ning liigiti eri kehtivusajaga.

Koduse testamendi erisused

Kodune testament on oma iseloomult pigem erakorraline ning pärandajal (testaatoril) on võimaluse korral soovitatav teha testament notariaalses vormis. Selle puhul on paremini tagatud pärandaja tahte väljaselgitamine ja selle hilisem täideviimine. Samuti võib koduse testamendi puhul tekkida oht, et selle olemasolust ei ole lähikondsed teadlikud. Seetõttu on soovitatav kodusest testamendist ka pärimisregistrisse teada anda.

Koduse testamendi tühistamine või muutmine

Vastavalt pärimisseaduse §-le 88 saab pärandaja igal ajal tühistada või muuta testamendi või mõne selle osa, kui koostab hiljem uue testamendi või pärimislepingu. Koduse testamendi võib pärandaja tühistada notariaalse või koduse testamendiga,testamendi hävitamisega või pärimislepinguga. Samuti võib testaator notariaalse testamenti tühistada uue notariaalse või koduse testamendiga või pärimislepingug. Juhul, kui pärandaja on hilisema testamendiga muutnud vaid osa sellele eelnenud testamendist, jääb testament muutmata osas kehtima. Kodust testamenti on võimalik täies mahus tühistada selle hävitamisega, uue testamendi või pärimislepingu koostamisega.

Koduse testamendi kehtivus

Kodune testament kaotab kehtivuse, kui testamendi tegemisest on möödas kuus kuud ning pärandaja on sel perioodil olnud elus (pärimisseadus § 25 lg 1) , seega on soovitatav kodust testamenti iga kuue kuu jooksul uuendada, et tagada koduse testamendi kehtivus. Notariaalne testament aga oma kehtivust ei kaota. Juhul, kui kodusel testamendil puudub kuupäev, lubab pärimisseaduse § 25 lg 2 testamendi tegemise kuupäeva tuvastada ka muul viisil, seega ei pruugi kuupäeva puudumine automaatselt kaasa tuua testamendi tühisust. Testament on tühine vaid juhul, kui puudub testamendi koostamise kuupäev ning seda ei ole võimalik tuvastada ka muul viisil.
Kiilkaar

Kiilkaar on kaaretüüp, mis koosneb kahest konkaav-konveksse kujuga s-kurvist, arvestades nende suunda kaarte lähtepunktidest. Seda võib ligikaudselt kirjeldada kui järsult väljavenitatud tipuga teravkaart. Esineb India ja islami arhitektuuris ning Venemaa 16.–17. sajandi arhitektuuris, samuti Lääne-Euroopa hilisgootikas, kust võib leida kiilkaarekujulisi ehisviile, uksesilluseid ning uksesilluste ornamente, kiilkaararkaade jm.
Eesti arhitektuurist leiab kiilkaare laiema ja lamedama vormi, nn eesliselgkaare Oleviste kiriku seinalt Hans Pawelsi kenotaafi kujunduses ja mõnel siseportaalil Tallinna 15. sajandi majades, samuti näeb slaavipärast kiilkaart õigeusukirikute puidust ikonostaaside kujunduses.

Sõnavara

Kiilkaart või üht kiilkaare tüüpi on eestikeelses kirjanduses nimetatud ka eesliselgkaareks. See on otsetõlge saksakeelsest sõnast Eselsrücken, nimetus ilmub saksakeelsesse arhitektuurikirjandusse 19. sajandi keskpaigas. Eesliselgkaareks on nimetatud laiemat ja lamedamat kiilkaart, selle kohta on eesti keeles olemas ka nimetus roodkaar.
Hubert Matve kasutab oma raamatus "Ehitus läbi aegade" sõna kiilkaar hoopis kiilkividest laotud ümarkaare kohta.

Konstrueerimine

Kiilkaar konstrueeritakse lähtudes neljast ringjoonest, millest kahe alumise keskpunktid jäävad ava sisse (kaare konveksne lõik) ja ülemised avast väljapoole (kaare konkaavne lõik). Konkaavse kõveruse tõttu kaare ülemises osas pole mõeldav seda kaart kasutada suurt konstruktsioonilist raskust kandva ehitusosana, vaid puhtalt kaunistuseesmärgiga, näiteks levinud kombinatsioon on kiilkaare kujuline raamistus kandilise või ümara ukseava ümber.
Postglossaatorid

Postglossaatorid (ka kommentaatorid) olid 14.–15. sajandi Itaalia õigusteadlaste koolkond.
Postglossaatorite koolkonna rajasid Bartolus de Saxoferrato (1314–1357) ja Baldus de Ubaldis (1327–1400). Postglossaatorid kommenteerisid ja süstematiseerisid Corpus iuris civilist ning mõjustasid oluliselt õigusteaduse kui süsteemi arengut, jätkates seega 11.–13. sajandil Bologna ülikoolis alguse saanud glossaatorite koolkonna tegevust.
Postglossaatorid olid mõjukaimad keskaegse Rooma õiguse loojad ja arendajad. Suunda arendati lisaks Itaaliale ka Prantsusmaal. Postglossaatorite koolkond arenes glossaatorite koolkonnast, kuid nad tõlgendasid Corpus iuris civilist praktiliselt ja süstemaatiliselt, mitte selgitavalt, nagu eelkäijad. Kommentaatorid püüdsid seletada ja otsida rakendusi konfliktsetele Corpus iuris civilise tõlgendustele ning lisasid juurde moraalinorme. Teine postglossaatorite koolkonna suund oli feodaalõiguse lähestamine Rooma tsiviilõigusega ning seega ainuvõimu vähenemise soodustamine.
14.–15. sajandit peetakse Rooma õiguse uurimise languse ajaks. Teadusliku töö langus seisneb peamiselt selles, et ei uuritud enam Rooma õiguse algseid tekste, vaid nende juurde kirjutatud glosse, mis andsid võimaluse tõlgendada Rooma õigust meelevaldselt, leides sealt tihti seda, mida seal olla ei saanud.
7 eKr

7. aasta eKr
Robin van Kampen

Robin van Kampen (sündinud 14. novembril 1994 Blaricumis) on hollandi maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2011). 
Van Kampen tuli 2009. aastal 14 aasta vanuses Hollandi juunioride meistriks ja võitis hõbemedali Euroopa noorte meistrivõistlustel U16 vanuseastmes. Suurmeistriks sai ta 17-aastaselt 2011. aastal. Kaks aastat varem van Kampen FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta mängis mitmel korral Tata Steeli turniiril Wijk aan Zees, sealhulgas sai 2010. aastal suurmeistrite C-turniiril (9. kategooria) 3. koha ja 2015. aastal 
B-turniiril (13. kategooria) 4. koha (edestades Euroopa eksmeistrit Vladimir Potkinit). 2013. aastal tuli ta teiseks Riia Tehnikaülikooli rahvusvahelisel turniiril.
Van Kampen mängis Hollandi võistkonna koosseisus kahel maleolümpial (2014–2016). 2014 aastal Tromsøs, kus ta tegi kaasa varumängijana, sai Holland 12. koha.
Kabina mõis

Kabina mõis (saksa keeles Kabbina) oli rüütlimõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõisa ala Tartu maakonda Luunja valda.

Ajalugu

Mõisa omanikud olid Igelströmid, Nolckenid.
John Entwistle

Sünd ja karjääri algusaastad

John Alec Entwistle sündis 1944. aastal Londoni äärelinnas Chiswickis ja õppis Acton County algkoolis. Ta liitus Middlesex Youth Orchestraga ning esimesed instrumendid, mida ta mängima õppis, olid trompet, metsasarv ja klaver, mida kõiki ta kasutas ka oma hilisemas rokkmuusikas. 1960. aastate alguses mängis ta mitmete džäss- ja diksiländibändide koosseisus, koos oma koolikaaslase Pete Townshendiga duos The Confederates, ning koos liitusid nad Roger Daltrey bändiga The Detours, millest sai hiljem The Who.
Jaanus Levkoi

Jaanus Levkoi (sündinud 20. märtsil 1950 Tallinnas) on korvpallitreener, kes on olnud nii Eesti meeste kui ka naiste koondvõistkonna peatreener.  

Elulugu

1968. aastal lõpetas Jaanus Levkoi Tallinna Spordiinternaatkooli (TSIK), millele järgnesid õpingud Tallinna Pedagoogilises Instituudis kehalise kasvatuse teaduskonnas (TPedI KKT). Pärast TPedI lõpetamist 1972. aastal täiendas ta teadmisi Venemaal Moskvas. Spordihuvi tuli temaga kodust kaasa, lisaks korvpallile harrastas iluuisutamist ja tennist. Ometigi valis ta korvpalli, milles võitis 1971. aastal Eesti karika. Paraku jäi see ta ainsaks suursaavutuseks mängijana.
Jaanus Levkoi peamised treenerid olid Märt Kermon ja Heino Krevald. Olles ise treener, on ta juhendanud mitmeid Eesti tippkorvpallureid alates Heino Endenpst ja Tiit Sokust ning lõpetades Margus Metstaki ja Gert Kullamäega.
Lapsi hakkas Levkoi treenima juba 1968. aastal, mil ta asus juhendama TPedI noorte rühma Keskrajooni Laste Spordikoolis. Selles koolis oli ta tööl kuni 1976. aastani, millele järgnes periood Tallinna Spordiinternaatkoolis, praeguses Audenteses. Lisaks noorte treenimisele on Jaanus Levkoi olnud nii Eesti meeste kui ka naiste rahvuskoondiste peatreener. Meeskonnaga töötas ta ühe hooaja, 1991–1992. Naiskonna peatreener oli ta aga kümme aastat, 2008–2018. Pärast tagasiastumist naiskonna peatreeneri kohalt kolis Jaanus Levkoi Läänemaale, kus ta hakkas treenima koolipoisse. Läänemaale mineku põhjuseks tõi ta selle, et oli väsinud intriigidest ja skandaalidest, mis kaasnesid Eesti mõistes tipptasemel juhendamisega. Pakkumise kolida Lääne-Eestisse tegi talle tolleaegne korvpalliliidu president Jüri Ratas.
Pärast Tallinna Kalevi tulekut Nõukogude Liidu meistriks sai Jaanus Levkoist Eesti tugevaima korvpallimeeskonna peatreener, sest Jaak Salumets oli sellest ametist loobunud. Levkoi saavutuseks oli viia Kalev oma esimesel Euroliiga hooajal 11. kohale. Lisaks sai Levkoi võimaluse treenida ka Eesti esindusmeeskonda. Tema juhendamisel jäi Eesti meeskond 1992. aasta olümpiamängude kvalifikatsiooniringis kolmandaks. Kaks võitu Hollandi ja Ungari üle ei taganud pääset suurturniirile.

Levkoi mõtted praegusest Eesti korvpallikoondisest

Praeguse Eesti rahvusmeeskonna taset on Jaanus Levkoi võrrelnud 1985.–86. aasta BC Kalevi meeskonna omaga. Tol ajal oli eestlaste esinduslik klubi langenud kõrgliigast välja ja toimus põlvkonna vahetus. Nii nagu Salumets, kes suutis viia tolleaegse meeskonna Nõukogude Liidu meistriks, töötab ka praegune peatreener Tiit Sokk koondise uuendamise kallal. Levkoi leiab, et kandvat rolli peavad hakkama kandma mehed, kelle vanus jääb 20ndate algusesse. „Eesti noored on andekad ja heade oskustega, kuigi tuleb meeles pidada, et korvpall on füüsiline mäng, et tööd tuleb teha ja loorberitele puhkama ei saa jääda“.
São Paulo kunstimuuseum

São Paulo kunstimuuseum (Museu de Arte de São Paulo) on kunstimuuseum São Paulos.
Muuseum asub Avenida Paulistal ja on üks tuntumaid muuseume Ladina-Ameerikas.
Hoone ehitati 1947. aastal raudteejaamaks. Kunstimuuseum avati seal 1968. aastal.
Kristliku Noorsootöö Sekretariaat

Kristliku Noorsootöö Sekretariaat oli Eesti EELK noorte usuorganisatsioon. 
Organisatsioonil oli 1930ndate teisel poolel 5000 liiget.
Antónis Samarás

Antónis Samarás (kreeka keeles Αντώνης Σαμαράς; sündinud 23. mail 1951 Ateenas) on Kreeka poliitik, kes oli 20. juunist 2012 kuni 26. jaanuarini 2015 Kreeka peaminister.
Ta oli 2009. aastast 2015. aastani (astus tagasi "Jah"-leeri kaotuse järel referendumil) erakonna Uus Demokraatia esimees.
Juulist oktoobrini 1989 oli ta Kreeka rahandusminister, seejärel välisminister. 2004–2007 oli ta Euroopa Parlamendi liige.
Odden

Odden on neem Norras Skagerraki ääres Vest-Agderi maakonnas Mandali vallas Tregde lähedal Skjernøysundeti põhjakaldal Skjernøysundbrua juures umbes 4 km Mandalist kagus ning umbes 8 km Pyseni skäärist loodes. Selle lõunatipu geograafilised koordinaadid on 58° 0′ 13″ N, 7° 30′ 48″ E.
Seda kohta peeti mõnda aega Norra mandriosa kõige lõunapoolsemaks punktiks, sest Lindesnesi poolsaar, kus asub Norra mandriosa kõige lõunapoolsem punkt, eraldati 2007 Spangereidi kanalist.
Aastal 2005 hakati ehitama Spangereidi kanalit, mis avati liikluseks 21. juunil 2007 ning avati ametlikult 5. juulil 2007. Seni oli Norra mandriosa lõunapoolseimaks punktiks peetud Lindesnesi, nüüd aga võis Lindesnesi pidada saarel asuvaks. Aastal 2008 teatas Statens kartverk, et Lindesnesi peetakse endiselt Norra mandri lõunapoolseimaks punktiks, kuni leitakse saare lõplik definitsioon. Aastal 2009 määras Statens kartverk lõplikult kindlaks, et Norra mandriosa lõunapoolseim punkt on Lindesnes.
Sirle Sööt

Sirle Sööt (sündis 18. juunil 1977 Viljandimaal Pärstis) on endine Koonderakonna noorteorganisatsiooni juht ja praegune eesti aktivist Rootsis.

Elulugu

Tema lapsepõlv möödus Pärsti mõisas, kus ema Olga Sööt (neiuna Saar) töötas raamatukogu juhatajana ja isa Kalev Sööt põllumehena. 
Haridusteed alustas ta Pärsti Lasteaed-Algkoolis 1984. aastal. Pärast algkooli lõpetamist jätkas 1987. aastal kooliteed Sürgavere 9-klassilises Koolis. 7. klassi lõpus otsustas ta kooli vahetada ning 8. klassi alustas Viljandi Paalalinna Gümnaasiumis. Linnas koolis käies avanes võimalus õppida Draamateater Ugalas tegutsevas Kaarin Raidi Draamastuudios. Pärast gümnaasiumi lõpetamist 1995. aastal asus õppima õigusteadust Tallinna vanalinnas asuvas Sotsiaalteaduste Erakõrgkoolis Veritas. Paralleelselt juuraõpingutega tegutses Koonderakonna noorteorganisatsiooni juhina ning töötas Rahandusministeeriumis juriidilises osakonnas. Pärast juristieksami sooritamist 1999. aastal õppis ta Välisministeeriumi juures asuvas Eesti Diplomaatide Koolis. Pärast Diplomaatide Kooli lõpetamist asus tööle Sotsiaalministeeriumi Euroopa Liidu osakonda, kus tema peamiseks tööülesandeks oli Euroopa Liiduga liitumise ettevalmistamine isikute vaba liikumise peatüki raames.
2002. aastal, pärast ajutist stažeerimist Euroopa Komisjoni juures, asus ta elama perekondlikel põhjustel Rootsi. 2003.–2004. aastal jätkas haridusteed Stockholmi Ülikoolis, kus omandas magistrikraadi Euroopa Liidu õiguses. 2005. aastal asus tööle Rootsi Justiitsministeeriumis Rosenbadis. 2007–2011 õppis taas Stockholmi ülikoolis õigusteadust ning sooritas rootsi juristieksami. 2012–2014 läbis Rootsi kohtupraktika Migratsiooniameti protsessiõiguse osakonnas, Migratsioonikohtus ning Stockholmi Halduskohtus. Seejärel pöördus tagasi tööle Rootsi Justiitsministeeriumisse.
Alates 2005. aastast on aktiivselt osalenud Rootsi eestlaste ühiskonnas erinevate organisatsioonide juhtimises. Loetelusse kuuluvad Stockholmi Eesti Majas kultuuriüritusi korraldav Klubi Estetic, Stockholmi Eesti Lasteaed, Stockholmi Eesti Huvikool ja selle juures tegutsev draamastuudio, peotantsuklubi ning Suvekodu Metsakodus, Rootsi Eestlaste Liit, Eesti Teaduslik Selts Rootsis, Stockholmi Eesti Kooli Sõprade Selts ja Stockholmi Eesti Kooli Lastevanematekogu ning Stockholmi Eesti Maja AB vanematekogu. 2013. aastast on ta olnud Rootsi Eestlaste Liidu esindaja Ülemaailmses Eesti Kesknõukogus. 2017. aastal valiti Esto2019 peakomitee esimeheks.
18. juulil 2015 abiellus Tallinna Püha Vaimu kirikus Taave Vahermägiga. Nende kärgperes kasvab 5 last, kes kõik on käinud Stockholmi Eesti Lasteaias ning õpivad Stockholmi Eesti Huvikoolis ja Stockholmi Eesti Koolis.
EV100 juubeli raames algatas projekti Eesti kultuurirajad Rootsis, aitas kaasa Estival2018 korraldamisele ning juhib Esto2019 korraldamist.
Kassiteriit

Kassiteriit on oksiidne mineraal, tinaoksiid (SnO₂).
Kassiteriit on peamine tinamaak.
Kassiteriit kuulub tetragonaalse süngooniaga mineraalide hulka. Mineraali kõvadus Mohsi skaalal on 6–7, tihedus 6,8–7,1 g/cm³.
Värvuselt on mineraal enamasti pruun või must. Ta on tavaliselt läbipaistmatu, heledamad kristallid võivad olla ka läbipaistvad.
Kassiteriiti peetakse poolvääriskiviks ja sellest valmistatakse ehteid.
Kassiteriidi leiukohad on Malaisias, Tais, Indoneesias, Somaalias, Venemaal, Rwandas, Austraalias, Boliivias, Mehhikos, Kongo DV-s, Hiinas, Brasiilias.
Tõnu Pullerits

Elulugu

Tõnu Pullerits on agronoomi poeg.
Lõpetas 1981 Võru 1. Keskkooli, 1986 TÜ füüsikaosakonna, oli Eesti NSV TA Füüsika Instituudi aspirant, Ph.D. (füüsika, 1991, TÜ), väitekiri "Primary energy transfer in photosynthesis. Model calculations". Täiendas end 1992 Amsterdami Vaba Ülikoolis, 1993–94 Umeå ja Lundi ülikoolis. Oli 1994–97 Lundi Ülikooli keemilise füüsika osakonna külalisteadur, 1997. aastast dotsent ning 2008. aastast keemilise füüsika professor. Loengukursused: füüsikaline keemia, optilised meetodid molekulaarspektroskoopias.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: fotosüntees: esmane energia ülekanne fotosünteesis, suunatud ülikiired dünaamilised protsessid korrastatud süsteemides, uued fotoaktiivsed materjalid, päikesepatareid. Esitanud (koos kaastöötajatega) fotosünteesi esmaenergiaülekande üksikasjaliku kirjelduse ning teinud kindlaks, et ergastatud seisund fotosünteesivas antennis on delokaliseerunud üle mitme klorofüllimolekuli. Eesti Füüsika Seltsi asutajaliige. Üle 70 teadustrükise.
Smalany

Ajalugu

Esimest korda on Smalanyd mainitud aastal 1484. Toona oli see vürst Belski valdus. Asula kuulus Vitebski vojevoodkonda ja Orša maakonda. Hiljem kuulus asula Kurbskitele, Ostrogiškitele, Sanguszkodele. Aastal 1626 ehitas vürst Sanguzko-Kovielski asulasse kindluse, mis sai kannatada nii Uputuse kui ka Põhjasõja ajal. Lossi hoiti korras veel XVIII sajandil, aga XIX sajandil sai Smalany omanikuks vene senaator Semjonov, kes müüs lossi tellisteks.
Aastast 1678 sai Smalanyst ametlikult alev. Aastal 1680 ehitati sinna katoliku kirik, aastal 1742 sai asula raekoja.
Poola jagamisel aastal 1772 läks Smalany Venemaa koosseisu. Aastal 1792 ehitati sinna puidust õigeusu kirik, mis tegutseb tänapäevani, aga aastal 1864 valmis kivist õigeusu kirik, mis on praegu varemetes. 1812. aasta sõja ajal toimus asula all lahing vene ja prantsuse vägede vahel. Aastal 1900 avati asulas põllumajanduskool. XX sajandi algul oli Smalanys tellisetehas, seal pargiti ka nahku. Asulas olid postkontor, raamatukogu, polikliinik ja apteek. Smalany juures asus ka veehoidla, kus kasvatati karpkalu.
Esimese maailmasõja ajal läbis Krevat Saksa-Vene vägede vaheline rindejoon. Vana ja lagunenud kindlus võeti uuesti kasutusele, selle juurde rajati kaasaegsemad betoonvarjendid. Aastal 1917 võtsid Saksa väed Kreva vastu ette suurtükirünnaku, kannatada said nii kindlus kui ka asulas olnud katoliku kirik.
Kuni 1917. aastani oli Smalany Venemaa Keisririigi koosseisus, aastast 1924 kuulus aga Valgevene NSV-sse. Ühtlasi sai alevist ametlikult küla. Aastal 1011 liideti Smalanyga endine Ahranamičnaja küla.
Londoni krahvkond

Londoni krahvkond (inglise keeles County of London) oli krahvkond Suurbritannias Inglismaal aastail 1889–1965. Tänapäeval langevad endise krahvkonna piirid enam-vähem kokku alaga, mis tuntakse sise-Londoni nime all.
Londoni krahvkond oli nii haldus- kui ka tseremoniaalkrahvkond.
Londoni krahvkond loodi kohaliku omavalitsuse õigusaktiga aastast 1888 koos teiste halduskrahvkondadega. Halduslikult kuulus Londoni krahvkonda ka City of London, kuid tseremoniaalselt esindas viimane end iseseisvalt.
Aastal 1900 jagati krahvkond 28 linnaosaks (metropolitan boroughs).
Londoni krahvkonna territoorium oli 1911. aastal 302,77 km², aastal 1961 veidi suurenenud – 303,12 km². Elanike arv samal ajal oluliselt vähenes: 4 521 685 (1911) ja 50 aastat hiljem: 3 200 484 (1961).
Londoni kohaliku võimu residentsina ehitati Thamesi kaldale Lambethis uusbarokses stiilis County Hall, mille pidulikult avas aastal 1922 kuningas George V . See hoone sai Londoni krahvkonna võimuorgani Londoni Krahvkonnanõukogu (London County Council) asupaigaks.
Aastal 1965 Londoni krahvkond kaotati ja asendati territoriaalselt oluliselt suurema haldusüksusega Suur-Londoniga (Greater London).
Naissaare Muuseum

Naissaare Muuseum on Naissaarel asuv muuseum, mis tutvustab Naissaare sõjaajalugu; sihtasutuse Rannarahva Muuseumi filiaal.
Muuseum asub nõukogudeaegses üleajateenijate barakis.