google/wiki40b huggingface dataset:
Eesti Rukki Selts

Eesti Rukki Selts (allikates ka Eesti Rukkiselts) on Eesti mittetulundusühing, mis propageerib Eestis rukki kasvatamist ja kodumaiste rukkisaaduste, eelkõige rukkileiva tarvitamist.

Ajalugu

Selts sündis 24. märtsil 2000. aastal Tartus korraldatud konverentsil "Eesti Rukki Päev 2000". Seltsi aupresidendiks valiti akadeemik Hans Küüts, tegevpresidendiks ja volikogu esimeheks sordiaretaja Vahur Kukk. Aseesimeesteks said Riigikogu liige Ants Käärma, Ants Promann pagaritööstusest Leibur, talupidaja Mati Nurm ja ajakirjanik Mart Porila. Tegevtoimkonda kuulusid Ühistu Tartu Viljasalv juhataja Leonhard Puksa (juhatuse esimees), rukkikasvataja ja Haage suurtalu omanik Andres Härm, sordiaretaja Ilme Tupits, ajakirjanik Vello Pilt ja pagaritööstuse Vilma tegevdirektor Rein Triisa.

Tegevus

Eesti Rukki Selts korraldab iga-aastaseid konverentse Rukkipäev, kus peetakse teaduslikke ettekandeid Eesti rukkikasvatuse ajaloost ja tänapäevast ning diskuteeritakse selle tuleviku üle. Samuti käsitletakse rukki tarvitamist mitmesugustel viisidel alates toidu- ja alkoholitootmisest ning lõpetades rukkipõhu kui ehitusmaterjaliga.
Selts annab välja Rukkiräägu kultuuriauhinda. Selle on pälvinud kirjanikud, ajakirjanikud, muusikud jt. Ka on Seltsil oma aumärk, teenetemärk ja tänukiri.
Samuti on Eesti Rukki Selts kirjastanud rea trükiväljaandeid ("Eesti Rukki Päev", 2000, "Eesti Rukki Raamat", 2002 ja 2005, "Sangaste rukis 130", 2005, "Eesti rukki heaks", 2007, "Rukis - mitte ainult leivavili", 2007, "Rukis ja rukkileib – normaalne söömine", 2008, "Eesti Rukki Seltsi laulik") ja lasknud välja kolm heliplaati ("Eesti rukis, Eesti leib" I ja II ning "Kuninglik kingitus: Rukkikuningas Hans I"). DVD-dele on jõudnud neli dokumentaalfilmi: "Reekviem rukkile?", "Rukkimaarjapäev", "Eesti rukis, eesti leib" ja "Rukkikuninga Hans Kruusamäega Soomes".

Juhtkond

Eesti Rukki Seltsi patroon on president Arnold Rüütel, aupresident akadeemik Hans Küüts ning auliikmed Tartu Agro AS-i tootmisdirektor Eino Härm, Seltsi nõukoja esimees Ants Käärma ja olümpiavõitja Gerd Kanter. Seltsi president on Jõgeva maavalitsuse arendusnõunik, agronoom Vahur Kukk, asepresidendid Arnold Kimber, Hans Kruusamägi, Ester Šank, Mihkel Zilmer ja Andres Oopkaup. Juhatusse kuuluvad Leonhard Puksa, Eesti Põllumajandusmuuseumi vanemteadur Ellen Pärn, Rakvere Piiritusetehase juht Arno Kangur, AS-i Baltic Agro arendusdirektor Margus Ameerikas ning Eesti-Soome Seltsi esimees, ajakirjanik Enn Anupõld. Seltsi nõukoja liikmed on Endel Lieberg, diplomaat ja poliitik Vaino Väljas, ettevõtja Jüri Kraft, majandusjuht Ants Promann, psühholoog Tõnu Ots, ajakirjanik Mart Porila, agronoom Ants Käärma ning agronoom ja talunik Toomas Tobreluts.
Billingeni lade

Billingeni lade on ordoviitsiumi ladestu regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Varasemates käsitlustes on lade olnud Latorpi lademe alamlade. Seda hakkas esimesena eristama T. E. Tjernvik aastal 1956. Oma nime on see saanud Billingeni mäe järgi Rootsis.
Billingeni lademe all lamab keskordoviitsiumi ladestiku Hunnebergi lade ja sellel lasub Volhovi lade. Lademe vanus on 471,8...476,4 miljonit aastat. Koos Billingeni, Hunnebergi ja Kunda lademega kuuluvad nad Ölandi ladestiku Ontika alamladestikku. Üleilmses standardis vastab sellele Flo lade.
Litostratigraafiliselt vastab sellele Toila kihistu Päite kihistik. Lademe paksus Eestis on maksimaalselt 1 m, Lääne-Eesti saarestikus lade valdavalt puudub. Lademe kivimid puuduvad ka Valmiera-Mõniste-Lokno kerkealal.  Osmussaarel ja selle ümbruskonnas on lademes, nagu ka Volhovi lademe kivimites ohtralt daike, mida täidavad Kunda lademe hilisema tekkega kivimid. Rootsi Siljani meteoriidikraatris esindab seda  Tøyeni kihistu kiltkivi ja Latorpi kihistu hallikas või punakas lubjakivi. Leedus kuulub lademesse Armonysi kihistu.
Lademe avamusala on Põhja-Eesti klindi allosas. Billingeni lademe alampiiri ja Hunnebergi lademe vahelise piiri määratlemine on seal problemaatiline.
Lade paljandub näiteks Väike-Pakril, Leetses, Keila-Joal ja Ontikal.
Lademe kivimkoosseisus on palju rohelist glaukoniitliivakivi, Kagu-Eestis ka punast savi ja glaukoniitlubjakivi. Lademe ülemises osas on ka dolomiiti, samuti domineerib lademes punakaspruun dolomiit Tartu ümbruskonnas.
Anne Briand

Olümpiamängud

1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is oli ta 7,5 km distantsil 7., teatesõidus 1. ja 15 km distantsil 19.
1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta 7,5 km distantsil 30., teatesõidus 3. ja 15 km distantsil 2.
1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 7,5 km distantsil 54. ja 15 km distantsil 20.

Maailmameistrivõistlused

1991 Soomes Lahtis oli ta naiskondlikult 8., 7,5 km distantsil 31. ja 15 km distantsil 35.
1993 Bulgaarias Borovečis oli ta naiskondlikult 1., 7,5 km distantsil 4., teatesõidus 2. ja 15 km distantsil 34.
1995 Itaalias Anterselvas oli ta 7,5 km distantsil 1. ja 15 km distantsil 6.
1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta naiskondlikult 3., 7,5 km distantsil 18., teatesõidus 2. ja 15 km distantsil 9.
1997 Slovakkias Osrblies oli ta 7,5 km distantsil 23., jälitussõidus 12. ja 15 km distantsil 7.
1999 Soomes Kontiolahtis oli ta 7,5 km distantsil 18. ja jälitussõidus 27.

Maailma karikas

Maailma karika etappidel oli ta 50 korda 25 parema seas. Ta võitis 7 etappi (neist 6 individuaalselt), oli 5 korda teine (neist 3 individuaalselt) ja 5 korda kolmas (neist 3 individuaalselt).

Isiklikku

Kasv 170 cm, kaal 55 kg. Elukutselt loomaarst, ent töötab tolliametnikuna. Elukoht on Les Hopitaux-Neufs. Abielus, lapsi pole. Hobideks nimetab söögitegemist, reisimist, kino, muusikat ja filme.
Värvimiskamber

Värvimiskamber on suletud kamber, kus saab muuta temperatuuri, õhurõhku, -voolu ja -niiskust, et tagada ideaalsed olud värvimiseks. Kamber on varustatud ühe või mitme ventilatsioonisüsteemi ja põletiga, et soojendada ventileeritavat õhku.
Värvimiskambreid kasutatakse näiteks autotöökodades autokerede värvimisel.
Mari Urbsoo

Mari Urbsoo (aastani 1966 Mari Õunap; 31. detsember 1941 Viljandi – 24. jaanuar 1994 Tallinn) oli eesti näitleja.
Lõpetas 1960. aastal Viljandi 1. Keskkooli, 1962. Ugala teatristuudio ja 1968. Tallinna Riikliku Konservatooriumi Lavakunstikateedri.
Ta oli 1962. aastal Ugala ja 1962–1964 Rakvere Teatri näitleja. Oli 1968–1982 Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi teadur ning aastast 1982 Andres Särevi kortermuuseumi juhataja. Aastast 1968 oli Tallinna Riikliku Konservatooriumi laulukateedri näitlejameisterlikkuse õppejõud.

Isiklikku

Oli abielus Ain Urbsooga.
Jan III Sobieski

Jan III Sobieski (17. august 1629 Olesko – 17. juuni 1696 Wilanów) oli Poola kuningas ja Leedu suurvürst maist 1674 kuni surmani.
Ta oli hea armeejuht, kuid teistes riigijuhtimise valdkondades mitte nii edukas. Ta sai tuntuks kui "Euroopa päästja", kui ta tõrjus türklaste rünnaku Viinile ja kõrvaldas lõplikult Türgi ohu Kesk-Euroopale. Jani kinnisidee oligi Türgi väljalöömine Ida-Euroopast. Selleks rakendas ta enamiku oma energiast, mistõttu riigisisene korratus üha kasvas. Aadlikud olid enamasti sõja vastu ja püüdsid kuningavõimu kärpida. Sobieskit võib pidada viimaseks tugevaks Poola kuningaks, ehkki tema edusammud olid ajutised või kasulikud pigem teistele, näiteks Austriale.
Jan oli abielus Marie Casimire Louise de la Grange d'Arquieniga (1641–1716). Abielust sündis 14 last, kellest vanemaks kui 5 aastat elas üksnes 3 poega ja 1 tütar. Tänaseni kestab tema sugu ainult tütre Teresa Kunegunda Sobieska kaudu. Teresal oli 10 last, kellest 5 poega ja 1 tütar said täiskasvanuks, kuid tänaseni kestab tema sugu üksnes poja Karl VII kaudu.
Poola kuninga tiitel ei olnud päritav, vaid valitav. Pärast Jani surma esitati kuninga kohale 18 kandidaati ja paljud välisriigid teatasid oma soosiku. Austria toetas Jani vanimat poega Jakub Ludwik Sobieskit, Prantsusmaa François Louis de Contid, kuninga lesk Marie Casimire Louise oma väimeest Maximilian II Emanueli. Kuningaks valiti Saksimaa kuurvürst Friedrich August I, keda pärast hakati kutsuma August II Tugevaks. See oli esimene kord Poola ajaloos, kus surnud kuninga järglaseks ei valitud tema poega, ehkki tal poegi oli, esimene kord, kus Poola kuningaks valiti sakslane, ja esimene kord, kus Poola kuningaks valiti protestant, ehkki August astus kohe katoliku usku.
Liis Raud

Liis Raud (eesnime rööpkuju: Liisi; aastani 1923 ja 1926–1939 Tohver, 1923–26 Verlin; 14. märts 1903 Tori vald, Pärnumaa – 12. märts 1984 Tallinn) oli eesti kirjandusteadlane ja lastekirjanik. On avaldanud raamatuid pseudonüümi Metslaps nime all.

Elulugu

Liis Raud oli talupidaja tütar. Ta lõpetas 1922. aastal Läänemaa Ühisgümnaasiumi Haapsalus ja 1934. aastal mag. phil. kraadiga Tartu Ülikooli (1949 atesteeriti see ümber filoloogiakandidaadiks). Tema väitekirja teema oli "Kreutzwaldi väliskirjanduslikust eruditsioonist".
Raud töötas aastatel 1923–1925 kantseleiametnikuna Petseris, 1929–1934 Akadeemilise Kirjandusühingu sekretärina ja 1932–1935 EE toimetuses korrektorina. Oli õpetaja 1935–1937 Hugo Treffneri Gümnaasiumis, 1937–38 Türi Aianduskeskkoolis, 1938–1940 Pärnu Kaubanduskeskkoolis. Töötas F. R. Kreutzwaldi nimelises Eesti NSV TA Kirjandusmuuseumis: 1940–1944 ja 1952–1955 teadur, 1944–1951 ja 1967–1969 käsikirjade osakonna juhataja. 1951–1952 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituudi vanemteadur, 1948–1955 Tartu Õpetajate Instituudi kirjandusõpetaja ja 1955–1966 TÜ eesti kirjanduse ja rahvaluule kateedri dotsent.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: rahvusliku liikumise aja ja 20. sajandi alguse eesti kirjanduse ja selle rahvusvahelised suhted. Osalenud kirjandusloolise allikmaterjali publitseerimises (Friedrich Reinhold Kreutzwaldi kirjavahetus jne). Eesti NSV riiklik preemia (1982) (kollektiivis).

Isiklikku

Tema abikaasa oli maalikunstnik Gustav Raud.
Vince Flynn

Vincent "Vince" Flynn (6. aprill 1966 Saint Paul – 19. juuni 2013 Saint Paul) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik, poliitiliste põnevike autor.

Elu

Flynni õpingupaigad olid Saint Thomas Academy (lõpetas 1984) ja University of St. Thomas (Minnesota) (lõpetas 1989). Esimene töökoht lõpetamise järel oli Kraft Foods, kus Flynn oli raamatupidamise ja müügispetsialist. Kraftist lahkus Flynn 1991, et United States Marine Corps ridades lennundust õppida, kuid tervise tõttu teda sealsesse programmi vastu ei võetud. Flynn sundis end iga päev lugema ja kirjutama, et toime tulla düsleksiast tingitud raskustega. Flynni kirjanduslike eeskujude hulka kuuluvad Hemingway, Ludlum, Clancy, Tolkien, Vidal ja Irving. 
Huvi romaanide vastu ärgitas Flynni ka oma raamatut kirjutama. Esimese romaani "Term Limits"  andis ta ise välja, kui töötas baarimehena Minnesotas. "Olin just lõpetanud Martin L. Grossi raamatu "The Government Racket: Washington Waste from A to Z" lugemise. Täitsa kindlasti on see kõige hirmutavam ja kõige harivam raamat poliitikast, mida ma üldse kunagi lugenud olen. Ükspäev jooksin parajasti ja mõlgutlesin endamisi, mida oleks vaja, et poliitikat muuta, kui mulle tuli meelde sõber, kes mitu suve tagasi Washingtonis tapeti. Jooksin ja mõtlesin ja lugu hakkas tasapisi kerima." Pocket Books trükkis raamatu "Term Limits" kõvakaanelisena 1998 ja pehmes köites 1999, ning see jäi nädalateks New York Timesi bestsellerite nimekirja. Järgmised teosed "Transfer of Power" 1999, "The Third Option" 2000 ja "Separation of Power" 2001 jõudsid samuti New York Timesi bestsellerite hulka.
Ta oli ka teleseriaali "24" kaheksanda hooaja konsultant.
Flynn suri 19. juunil 2013 eesnäärmevähki.
Saastetasu

Saastetasu (inglise pollution charge, effluent charge, emission charge) on hüvitus, mida tasub juriidiline või üksikisik keskkonna saasteainete või jäätmetega kahjustamise eest. Saastetasu makstakse väljastatud keskkonnaloa alusel.
Vassili Nemirovitš-Dantšenko

Elulugu

1904. aastal lõpetas Nemirovitš-Dantšenko Peterburis kadetikorpuse, õppis 1906–14 samas Teedeinstituudis ning 1915–16 inseneride ja sõjaväe tehnikakoolis.
Nemirovitš-Dantšenko töötas 1905–06 Peterburis trammiliinide ehitusel, 1907 Bartangi jõe reguleerimisprojekti koostamisel ning 1909–12 Lääne ja Orjoli–Narva raudtee projekteerimisel. Ta oli Venemaa insenerivägede koosseisus Esimeses maailmasõjas, 1920–25 Eesti teedeministeeriumis Paldiski vabasadama ja uue raudtee projekteerimisel, 1925–38 vaneminsener ja maanteede inspektor, 1938. aastast ka raudteede tegevuse ratsionaliseerimise komisjoni liige. Töö kõrvalt õppis ta ühtlasi Tallinna Tehnikumis, mille lõpetas 1936 ehitusinseneri erialal, hiljem täiendas end Saksamaal ja Tšehhoslovakkias.

Teadustöö

Vassili Nemirovitš-Dantšenko uuris uute tee-ehitusainete sobivust ja nende kasutamise majanduslikku otstarbekust. Ta oli 1928–1930 avaldatud Eesti raudteedekaartide koostaja. Eesti Inseneride Ühingu ja aastast 1936 Insenerikoja liige ning ekspert, Eesti Teedeinseneride Ühingu ja Teedeehituse Uurimise Seltsi liige.
Detektiiv Lotte

"Detektiiv Lotte" on Eesti lastemuusikal. 
Muusikali helilooja on Priit Pajusaar, libreto kirjutasid Janno Põldma ja Heiki Ernits, laulusõnad kirjutas Leelo Tungal, lavastas Ain Mäeots. Muusikal põhineb Lotte lugudel. 
Muusikal esietendus 28. novembril 2008 Vanemuise suures majas.
Iisraeli lipp

Iisraeli lipp on Iisraeli ametlik lipp.
28. oktoobril 1948 kuulutati Iisraeli riigi- ja rahvuslipuks valge kangas, millel on kaks horisontaalset sinist laidu ja lipu keskmisel valgel väljal kahest kolmnurgast moodustatud sinine kuusnurkne täht, Taaveti täht (Magen David). Laidude paigutus lipul on 3+5+16+5+3 (valge, sinine, valge, sinine, valge). Lipu ametlikud proportsioonid on 8:11 ja originaalmõõdud 160 x 220 cm, kuid rohkem kasutatakse lippu proportsioonides 2:3.
Valge sümboliseerib sionistlike aadete puhtust ja sinine (PMS 280C) taevast.
1891. aastal Bostonis kogunenud sionistlik õppegrupp võttis oma lipu eeskujuks traditsioonilise juudi sinivalge palvevaiba talithi, mille keskele paigutati Taaveti täht. Kui 1897. aastal tuli Baselis kokku maailma sionistide esimene kongress, kiideti lipp heaks ning sellest saigi Iisraeli tunnus. 1948. aastal moodustatud Iisraeli riigi lipul oli esialgu Taaveti täht üleni sinine.
Pius XII ametisse nimetatud kardinalid

Pius XII pühitses 56 kardinali 2 konsistooriumil. Tema ajal sai kardinaliks hilisem paavst Johannes XXIII. Enne esimest konsistooriumi 1946 tegutses vaid 38 kardinali. Oma esimesel konsistooriumil pühitses Pius XII 32 kardinali, seni polnud ükski paavst pühitsenud korraga nii palju kardinale, hiljem on veel rohkem kardinale ühel konsistooriumil pühitsenud vaid Johannes Paulus II 2001. Pius XII ajal vähenes kardinalide kolleegiumis itaallaste osakaal. Ta oli kavatsenud 1953 määrata kardinaliks ka Giovanni Montini, kuid too keeldus sellest, teise versiooni järgi ei soovinud Pasqualina Lehnert tema määramist kardinaliks.
25. detsembril 1945 avaldatud apostellikus konstitutsioonis "Vacantis apostolicae" reguleeris Pius XII konklaavi tegevust ja sätestas, et paavstiks valituks osutumisel tuleb saada kaks kolmandikku pluss üks konklaavil osalejate häältest. 25. jaanuaril 1946 moodustas ta San Paolo alla Regola titulaarkiriku.
30. novembril 1952 avaldatud motu proprios "Valde solliciti" sätestas ta kardinalide riietumist.
Eesti punk

1979

1979. aasta detsembris kujunes välja Tallinna punkbändi The Rebels koosseis: Artur Poola (16) – vokaal, kitarr; Ahto Mooses – trummid; Urmas Tangsoo – bass. 
Tallinnas tekkisid ka ansambel Cheese ja Tallinna 10. Keskkooli bänd Sex Telegramm, kus mängisid Toomas Pertelov, Jaak Männil jt. 
Samal aastal ilmunud Pära Trust – Jaak "Jekabs" Arro, Veljo "Vink" Vingissaar, Jüri Kermik ja Hardi Volmer –, sellest hiljem arenenud bändid Kaseke ja Singer Vinger on pälvinud vastandlikke hinnanguid. Vahel on neid peetud Eesti pungi olulisteks mõjutajateks. Teiste allikate väitel ei olnud Pära Trust, Kaseke ega Singer Vinger ise punkansamblid, kuid inspireerisid punkbände nagu Cheese.

1980. aastad

Koos perestroikaga aktiviseerusid ka alternatiivliikumised. Punkarid kogunesid Tallinnas kohvikute Varblane ja Moskva ette. Nõukogude kodanikule sobimatuks peetud riietuse eest võis miilits kuni 1988. aastani vahi alla võtta, samuti oli oht peksa saada.
Hiljem koguneti kampadesse ja veedeti tänaval ühiselt aega. Tuli ette kaklusi diskomuusika pooldajate või teiste vastanduvate kampadega. Korra käisid Eestis ka ljuberid, Moskva eeslinna Ljubertsõ järgi nime saanud ja vägivaldse mainega noored, aga kaklus jäi ära. Nõukogude sõjaväest kõrvalehoidmiseks lasid punkarid end vahel hullumajja panna, teeseldes vaimuhäireid. Levisid mitmesugused vaated: seksuaalne vabadus, patsifism ja anarhism. Tollase punkarluse poolusteks olid anarhistlikud filosofeerijad ja lumpenproletariaat.
Eesti punkareid: Richard Nool, Mikk Pilv, Mätas, Villu, Vürst (Trubetsky), Anti Pathique, Kont, Lont, Munk (Ivo Uukivi), Kalev Lehola (Kombits), Ilona, Merca, Rita, Siiri Sisask, Soku, Turu Anneli.

1990. aastad

1990. aastail saabus esinemis- ja tegutsemisvabadus. Endised keldribändid J. M. K. E. ja Vennaskond käisid välisturneedel esinemas. 1993.-1994 aasta majandussurutise aegu ja sellel järgnenud ajal kohvikukultuur hääbus. Noorte seas levisid uued subkultuurid.
2001. aastal peksid Tallinna Lõuna Politsei patrullpolitseinikud Oleg Adamtšuk ja Marek Lipand surnuks anarhist Sven Tarto, hüüdnimega Striit.  Surma põhjustanud Adamtšuk põgenes Suurbritanniasse ning kohus mõistis talle tagaselja neli aastat vangistust; Lipand pääses tingimisi karistusega. Põgenik tabati, kuna ta kasutas Suurbritannias Briti kodaniku võltsitud passi. Pärast kahte aastat ja kolme kuud rahuldas president Arnold Rüütel ennetähtaegse vabastamise taotluse; presidendi kantselei väitel oli aluseks Tartu vangla taotlus, mida vangla juhtkond aga eitas.

21. sajand

Vana põlvkonna punkarid kohtuvad peamiselt muusikaüritustel, peale on kasvanud uus pungipõlvkond. Tänapäeval vastanduvad punkarid muuhulgas kapitalismile, natsismile (Antifa liikumine) ja natsiskinheedidele, kuigi esineb ka parempoolsete vaadetega punkareid
2000. aastatest on Eestis muutunud populaarseks punkmuusika suurüritused, nii näiteks on Rakveres korraldatud punklaulupidu. Eesti vanim ja suurim pungi-, ska- ja hardcore-festival on 1998. aastast toimuv Punk'n'Roll.
Jõesuu sild

Jõesuu sild on 2009. aastal valminud sild üle Emajõe Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maanteel Võrtsjärve kirdenurga juures Suure Emajõe lähtel.

Ajalugu

Enne silla rajamist oli Tartu-Viljandi maanteel Rannu-Jõesuus ametlik parvekoht üle 200 aasta. 19. sajandi lõpus ehitati jõele puust ujuvsild. Püsisilla ehitus algas 1920. aastal Viljandi inseneri Friedrich Werncke projekti järgi. Sild valmis 1923. aastal. 1936–1937 ehitati pehkinud puusilla asemele terassild. Detailid valmisid Tallinnas Franz Krulli tehases. Silla monteeris Soome firma Cyklop. Sild õhiti osaliselt 1941. aastal. 1944. aastal õhiti sild täielikult, alles jäid vaid sillasammaste vundamendid. 1947. aastal rajati Jõesuusse Leningradis projekteeritud puitsild, mille 1958. aastal vahetas välja vene inseneride projekteeritud 66-meetrine raudbetoonsild. See sild, tuntud kui Rannu-Jõesuu sild, on kasutusel senini.
23. septembril 2009 valmis 1958. aastal rajatud sillast vähem kui sada meetrit allavoolu Tallinna Tehnikaülikooli professori Siim Idnurme projekteeritud teraskaarsild. Sild on 90 meetrit pikk ja 13,8 meetrit lai. Silla ehitasid AS Merko Ehitus ja AS Tallinna Teed, silla teraskonstruktsioonid valmistas ning monteeris Viljandi Metallitööstuse AS.
Deustu Ülikool

Deustu Ülikool (baski Deustuko Unibertsitatea, hispaania Universidad de Deusto, lühendatult DU) on katoliiklik ülikool Hispaanias Baski autonoomses piirkonnas Bilbaos. Asub Deustu linnaosas, Bilbao Guggenheimi muuseumi vastas.
Ülikooli asutasid 1886. aastal jesuiidid. Ülikoolile ehitati Deustu linnaosas hoone, mis oli tollal linna suurim. 1932. aastal keelustas valitsus jesuiitide tegevuse ja ülikool suleti. Kodusõja ajal oli ülikoolihoones sõjaväebaas ja alates 1937 haigla. Õppetööd alustati seal uuesti 1940. aastal. Pärast sõda ei tunnustanud riik selle ülikooli diplomeid, lõpetajad pidid sooritama eksamid mõne riikliku ülikooli juures. 1962. aastal sõlmiti Püha Tooli ja Franco valitsuse vahel kokkulepe, millega riik tagas kiriku ülikoolidele õigusliku aluse. See põhjustas üliõpilaste arvu märgatava kasvu. Tänapäeval õpib ülikoolis umbes 1300 üliõpilast.
Ülikoolil on kolledž Donostias.
Liiva tänav (Tallinn)

Liiva tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme ja Rahumäe asumis.
Tänav sai nime 8. novembril 1927.
Vesuuvi observatoorium

Vesuuvi observatoorium (itaalia keeles Osservatorio Vesuviano) on maailma vanim vulkanoloogiaobservatoorium.
Observatoorium asutamisaastaks loetakse 1841. aastat, ametlik avamisaasta on 1845. Tänapäeval kuulub observatooriumi ülesannete hulka Vesuuvi ja Ischia vulkaani ning Campi Flegrei kaldeera jälgimine. Paiknes algselt Vesuuvi nõlval, praegu Napolis.
Observatooriumi juhina on töötanud muuhulgas Giuseppe Mercalli, kes töötas välja maavärina tekitatud purustuste visuaalsel hindamisel põhineva skaala ning vulkaanipursete klassifikatsiooni.
Leem

Leem on tangudest, ubadest, hernestest, läätsedest, kapsastest, kalast, lihast või käkkidest ja veest keedetud vedel toit.
Alates 19. sajandi keskelt levis selline leeme tegemise viis, et keedeti kartuleid koos nisupüülist klimpide, manna ja riisiga. Sellist leent (samuti körti) hakati kutsuma supiks.
Upšase raudteepeatus

Upšase raudteepeatus oli raudteepeatus Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Aloja piirkonnas Aloja vallas. Peatus asus Riia raudteejaamast 117,8 km kaugusel.
Peatus avati 9. oktoobril 1937. Viimane rong peatus seal aastal 1996. Aastatel 2005–2006 võeti Läti poolelt metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Peatuse likvideerimisel kuulus sealsete ehitiste hulka vaid ooteplatvorm.
Arne Hiob

Arne Hiob (sündinud 12. veebruaril 1961) on eesti vaimulik ja teoloog.
Ta lõpetas aastal 1979 Türi Keskkooli. Aastatel 1986–1993 õppis ta EELK Usuteaduse Instituudis, aastal 1994 kaitses ta mag. theol. väitekirja. Aastatel 1996–2000 õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas doktorantuuris, kaitses aastal 2000 dr. theol väitekirja. Ordineeriti aseõpetajaks 28. veebruaril 1990, õpetaja õigused sai 9. märtsil 1993. Ta on teeninud Koeru ja Türi kogudust. Aastast 1993 on Tallinna Jaani koguduse õpetaja. Ta on EELK Usuteaduse Instituudi süstemaatilise teoloogia õppejõud ja Martin Lutheri Ühingu liige.
Arne Hiob on andestanud Raivo Palmarule uurimusliku väite, mis ilmus 1999. aasta mais ajakirjas Luup ("Vägivalla pikk vari", nr. 11, 31.05.99), et Arne Hiob oli praost Harald Meri ja Valve Kleini mõrvamise korraldaja. Palmaru on samas oma väidetele kindlaks jäänud ja pole Hiobi ees vabandanud.
Santa Barbara maakond

Ajalugu

Santa Barbara piirkond, sealhulgas Channel Islands, oli asustatud vähemalt juba 13 000 aastat tagasi. Eurooplastest uuris seda ala esimesina Juan Rodríguez Cabrillo 1542. aastal. Eurooplaste kontakt kohalike indiaanlastega oli laastava mõjuga, sealhulgas haigused, epideemiad vähendasid indiaanlaste hulka märgatavalt. 
Santa Barbara maakond moodustati 18. veebruaril 1850 ja see oli üks 26-st algsest maakonnast Californias. 1872. aastal loovutati osa maakonna territooriumist Ventura maakonnale.
Tabivere vald (Äksi kihelkond)

Tabivere vald (ka Voldi vald; saksa keeles Tabbifer) oli vald Tartumaal Äksi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Saadjärve vallaga.
Zeemani efekt

Zeemani efekt on oma nime saanud hollandi teadlase Pieter Zeemani (1865–1943) järgi, kes 1896. aastal avastas, et kui valgust kiirgavad aatomid asuvad magnetväljas, siis lõhestuvad nende aatomite kiiratavad spektrijooned mitmeks komponendiks ning seda nimetataksegi Zeemani lõhestumiseks/efektiks. Zeemani efekt jaotub nõrgas magnetväljas lihtsaks (normaalseks, harilikuks) ja anomaalseks (keeruliseks) ning tugevas magnetväljas Pascheni-Backi efektiks.
Zeemani efekti avastamine aitas füüsikutel määrata energiatasemed aatomites. Astronoomias kasutatakse Zeemani efekti Päikese ja teiste tähtede magnetvälja mõõtmiseks.