google/wiki40b huggingface dataset:
Elektriarvesti

Elektriarvesti on integreeriv mõõteriist tarbitud või toodetud elektrienergia mõõtmiseks. Kodutarbijatel mõõdetakse ainult aktiivenergiat, suure ühendusvõimsusega tarbijatel ka reaktiivenergiat.
Vahelduvvooluahelates on olnud üldiselt kasutusel induktsioonarvestid. Praegusajal paigaldatakse elektronarvesteid, mis võimaldavad ka näitude kauglugemist.
Alalisvooluvõrgus (näiteks elektertranspordi toitevõrgus) kasutatakse elektrodünaamilise mõõtemehhanismiga arvesteid, mis töötavad alalisvoolumootori põhimõttel.

Induktsioonarvesti

Induktsioonarvestis tekitavad rööp- ja jadaühenduses mähistega elektromagnetid ruumiliselt ja faasiliselt nihutatud magnetvood, mis indutseerivad magnetite vahel olevas alumiiniumkettas pöörisvoolud. Muutuva magnetvälja ja ketta pöörisvoolude toimel tekib kettas pöördemoment, mille mõjul ketas hakkab pöörlema. Ketta serv jookseb läbi püsimagneti pooluste vahelt, mille tulemusena tekivad ketta pöörlemist pidurdavad pöörisvoolud. Nende magnetväljade ja pöörisvoolude koostoimel pöörleb ketas kiirusega, mis on võrdeline arvestit läbiva voolu aktiivvõimsusega ning mõõdetav elektrienergia on võrdeline ketta pöörete arvuga. Ketas käitab rull-loendurit, mis näitab üldist kilovatt-tundide arvu.
Arvestil on harilikult näidatud, mitmele ketta pöördele vastab energia 1 kWh. See nn arvesti konstant võimaldab arvutada hetkel voolu tarbivate seadmete üldvõimsuse. Kui näiteks ketta 75 pöördele vastab 1 kilovatt-tund ja arvesti tegi 1 minuti jooksul 5 pööret, siis vastab ühele tunnile 5 × 60 = 300 pööret ja võimsus P = 300/75 = 4 kW.
Aktiivenergia arvesti ei reageeri pinge ja voolu vahelisest faasinihkenurgast tingitud reaktiivvõimsusele. Reaktiivenergia mõõtmiseks on spetsiaalsed arvestid.

Elektronarvesti

Elektronarvesti ehk elektrooniline energiaarvesti (ingl solid state energy meter, ka smart meter) on elektrooniline mõõteriist, mille põhiosad on voolu- ja pingeandurid, analoog-digitaalmuundurid, mikrokontroller ja ümberprogrammeeritav püsimälu. Tarbitud elektrienergia registreeritakse digitaalsignaalina näiteks iga tunni järel. Näidud on loetavad LCD- või LED-näidikult, kusjuures näiteks arvesti E450 näidikul vahelduvad summaarse, päevase ja öise tarbimise kilovatt-tunnid iga 15 sekundi järel.
Näitude kaugedastamiseks moduleeritakse digitaalse andmesignaaliga kõrgsagedusvõnkumist, mis kantakse üle sama elektritoiteliini kaudu PLC- (Power Line Communication) tehnikat rakendades või mobiilsidevõrgu vahendusel. Kaugloetav arvesti edastab näidud energiatarnijale näiteks üks kord ööpäevas.
Toodetakse ka kahesuunaarvesteid, mis näitavad eraldi võrgust tarbitud ja võrku antud elektrienergiat; see on vajalik näiteks kohaliku tuule- või päikeseenergia allika korral.
Hilja Läti

Hilja Läti (8. september 1922 Pööra, Härjanurme vald, Kursi kihelkond, Tartumaa – 26. oktoober 2013) oli eesti kunstiajaloolane.
Ta lõpetas aastal 1936 Saduküla algkooli ja aastal 1941 Tartus Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumi. 
Aastatel 1941–1944 elas ta evakueerituna NSV Liidu tagalas, kus õppis mitmesugustel kursustel, sealhulgas Moskvas raadiotöötajate kursustel, ja töötas eestikeelsete raadiosaadete toimetuses. 
Aastal 1944 astus ta Tartu Riiklikku Ülikooli ja lõpetas selle aastal 1949. Aastatel 1951–1954 oli ta aspirantuuris Ilja Repini nimelises kunstiinstituudis Leningradis.
Ta töötas aastast 1949 Eesti Kunstimuuseumis, aastast 1954 maalifondi vanemteadurina ja aastatel 1967–1990 muuseumi teadusdirektorina.
William Singe

Lapsepõlv ja noorus

Singe sündis Forestville'is (hüüdnimega 'Forry') Uus-Lõuna-Walesis. See koht on Sydney põhjapoolne äärelinn. Ta on Māori austraallane. Liam hakkas muusikat salvestama juba lapsena, inspiratsiooni sai ta isalt, kes on Uus-Meremaa laulja ja laulukirjutaja. Ta õppis St Augustine'i ülikoolis Brookvale'is ja töötas pangatellerina Commonwealthi pangas Austraalias Dee Whys.

Karjäär

Aastal 2011 esines Singe saatesarja "The X Factor" kolmanda hooaja saadetes ja sai bootcamp-lavale.
Aastal 2012 proovis ta saada neljanda hooaja saadetesse, lauldes Justin Bieberi laulu "One Less Lonely Girl" (koos lisatud räpivärssidega, mille Singe ise kirjutas), ja sai positiivset tagasisidet kohtunikelt. Tal läkski saates paremini – ta jõudis super bootcamp'i lavale.

Kontserditurneed

Jaanuaris 2016 teatas Singe turneest "The Introduction Tour", mis toimus Austraalias, Aasias, USAs ja Euroopas. Veebruaris, märtsis ja aprillis 2017 oli Singe turneel "Changes Tour" USAs koos Alex Aionoga.
Novgorodi kubermang

Kubermangu kubernerid

Loendis on loetletud Venemaa keisririigi Novgorodi kubermangu juhtinud, kubernerid, kindralkubernerid, sõjakubernerid ning kohalikku aadlikke esindanud aadelkonna eestseisjad.
Lembit Raid

Lembit Raid (sündinud 30. juunil 1931 Uue-Võidu vallas Viljandimaal) on Eesti ajaloolane ja arhivaar.

Elulugu

Lembit Raid on talupidaja poeg ja Tiit Raidi isa.
Lõpetas 1950 Viljandi 2. Keskkooli ning 1955 TRÜ ajaloo-keeleteaduskonna ajaloo osakonna, kus õppis teise erialana etnograafiat; ajalookandidaat (1968), väitekiri "EKP klerikalismivastane võitlus ja ateistlik kasvatustöö rahvahulkades (1920–1968), ajaloodoktor (1978, Kommunistliku Partei Keskkomitee Partei Ajaloo Instituut), väitekiri "Расространение марксистского атеизма и политика коммунистов в отношении религии и церкви в Эстонии". Oli 1955–1960 Nõo Keskkooli õpetaja ja Elva Keskkooli direktor, seejärel 1961–1962 parteisekretär Elvas ja 1963–1965 TRÜ-s, 1965–1970 TRÜ NLKP ajaloo kateedri vanemõpetaja, 1971–1979 dotsent, 1980–1988 professor, 1988–1990 sotsialismi ajaloo kateedri professor, 1990–1991 TÜ sotsioloogia kateedri professor, 1991–1995 filosoofiateaduskonna ajaloo osakonna vanemteadur-professor. 1993–1995 Eesti Ajalooarhiivis arhivaar. 1971 ja 1977 täiendas end Leningradi Ülikoolis, on juhendanud aspirante jt teaduskraadi taotlejaid.

Teadustöö

Varasem uurimistöö käsitles kiriku, religiooni ja ateismi arengut Eestis 20. sajandil, hilisem – aastail 1940–1952 aset leidnud stalinistlikku repressioonipoliitikat, mille keskmes olid EK(b)P Keskkomitee 1950. aasta märtsipleenumi otsused ja nende realiseerimist valgustavad ning Tartu Ülikooli lähiajalugu käsitlevad publikatsioonid. Samuti ilmusid uurimused teaduse ajaloost, arhiivindusest ja kirikuloost, sh Tartu Ülikooli usuteaduskonna arengust. On koostanud selle teaduskonna õppejõudude biograafiad aastaist 1632–1940, tutvustanud publikatsioonides ja konverentsiettekannetes Eesti Ajalooarhiivis säilinud kirikuarhiive ajaloo allikatena. Toimetanud TÜ teadustööde kogumikke, sh leksikoloogilisi. Üle 80 teadustrükise ja 150 õppemetoodilise või aimetrükise.
Antoine Slaby

Antoine Slaby (5. jaanuar 1928 Forêt – 6. veebruar 2017 Liège) oli Belgia kabetaja. 1970. aastal oli ta Monacos peetud ta maailmameistritiitli pretendentide turniiril (Challenge Mondial) kaheksas. Aastail 1960–1971 oli ta Belgia meistrivõistlustel kahel korral teine ja neljal korral kolmas.
Enele Sopoaga

Enele Sosene Sopoaga (sündinud 10. veebruaril 1956) on Tuvalu diplomaat ja poliitik, kes oli 1. augustist 2013 19. septembrini 2019 Tuvalu peaminister.
Enele Sopoaga töötas alates 1992. aastast välisministeeriumis, sealhulgas välisteenistuses mitmes lähiriigis ja Tuvalu alalise esindajana ÜRO juures. 
Aastal 2010 valiti ta parlamendi liikmeks. Sama aasta septembrist detsembrini oli ta välisminister ja ühtlasi asepeaminister.
Pärast Willy Telavi ametist kõrvaldamist 1. augustil 2013 sai Enele Sopoagast peaministri kohusetäitja, seejärel valis parlament ta peaministriks ja ta vannutati ametisse 5. augustil 2013.
Enele Sopoaga vend Saufatu Sopoanga oli peaminister aastatel 2002–2004.
Nikolai Järveoja

Nikolai Järveoja (sündinud 10. mail 1950 Põlva rajoonis Värska külanõukogus) on eesti orienteeruja, treener ja kohtunik.

Haridus

1967. aastal lõpetas Värska Keskkooli. 1974. aastal lõpetas Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomiateaduskonna.

Töö

1985. aastast töötab Põlva Spordikooli ja Orienteerumisklubi Põlva Kobras orienteerumistreenerina. 2009. aastast on ta V taseme orienteerumistreener.

Osalemine kohaliku omavalitsuse poliitikas

Aastatel 1993–1999 ja 2005–2013 oli Põlva linnavolikogu liige. 1993. aasta kohalikel valimistel kandideeris kohaliku valimisliidu Sõltumatud nimekirjas, hiljem Eesti Reformierakonna nimekirjas.

Isiklikku

Tema poeg on Mihkel Järveoja.
Tulimuld

Tulimuld oli väliseesti kultuuriajakiri Rootsis.
Ajakiri hakkas ilmuma 1950. aastal Bernard Kangro toimetusel Lundis. Alguses ilmus 6, hiljem 4 numbrit aastas. Ajakiri sisaldas artikleid kirjanduse, kultuuriloo, kunsti, aga ka rahvuslike teaduste aladelt, ülevaateid, arvustusi, luuletusi ja lühiproosat.
Ajakiri lõpetas ilmumise 1993. aastal.
Stadler FLIRT

Stadler FLIRT (saksa keeles flinker leichter innovativer Regional-Triebzug, inglise keeles Fast Light Innovative Regional Train 'kiire kerge uuenduslik regionaalrong') on elektri- või diiselrong, mida toodab Šveitsi ettevõte Stadler Rail AG.
FLIRT arendati välja Šveitsi raudteede jaoks, esimesed rongid valmisid 2004. aastal. Tegemist on mootorvagunitega rongikoosseisuga (inglise k Electric Multiple Unit). FLIRTi on saatnud suur edu ja 2013. aasta juuliks oli müüdud juba 910 rongi. FLIRTe on lisaks Šveitsile ostnud Eesti, Alžeeria, Austria, Hollandi, Itaalia, Norra, Poola, Prantsusmaa, Saksamaa, Serbia, Soome, Tšehhi, Ungari ja Valgevene raudtee-ettevõtted.

Tehnilised näitajad

Stadler FLIRTil on kahe- kuni kuueteljeliste mootorvagunitega rongikoosseisud. Maksimaalkiirus jääb eri mudelitel vahemikku 120–200 km/h. Enamiku mudelite maksimaalkiirus on 160 km/h.

Esimesed laiarööpmelised mudelid Soomes

Esimesed laiarööpmelised FLIRTid ostis Helsingi lähiliiklust korraldav Pääkaupunkiseudun Junakalusto Oy, seni olid kõik FLIRTid toodetud standardrööpmelisele raudteele.

Stadler FLIRT rongid Eestis

Elektriraudtee (uue nimega Eesti Liinirongid AS) on tellinud 18 elektri- ja 20 diiseltoitega FLIRTi. Esimene elektrirong saabus Eestisse 17. novembril 2012, liinile läks see pärast testperioodi 1. juulil 2013. 26. juuliks võeti kõik vanad elektrirongid käigust ja asendati Stadler FLIRT elektrirongidega.

Esimesed diisel-elektrilised mudelid

Esimene uus FLIRT diiselrong hakkas reisijaid teenindama 2014. aasta algusest. 2014. aasta jaanipäevaks olid kõik 38 uut rongi Eestisse saabunud. Eestis kasutusse võetud diiselrongid olid esimesed diiseltoitel FLIRTi mudelid, kõik varasemad said elektrienergiat otse kontaktvõrgust. Elroni rongipark koosneb 18 elektrirongist ja 20 diiselrongist.

Õnnetused ja intsidendid Eestis

27. juulil 2013 jäi Saue jaamas vähemalt 1500 inimest Kloogaranna festivali erirongi 40 minutiks kinni. Rong jäi seisma, kuna selle pardaarvuti tuvastas ülekoormuse.
11. augustil 2013 süttis Pääsküla jaamas rongi katusel olev aku. Päästjad said leegid kiirelt kontrolli alla ning õnnetuses kannatanuid ei olnud. Hiljem selgus, et intsident oli seotud vaid selle konkreetse akuga.
Eesti Tehnika Selts

Eesti Tehnika Selts (lühend ETS) oli aastal 1917 Tallinnas asutatud selts, mis ühendas insenere, tehnikuid ja tehnikahuvilisi. ETSi tegevus hääbus 1920ndate lõpus.
ETSi eesmärgid olid näiteks edendada tehnikaharidust, arendada tööstust, uurida kohalikke loodusvarasid.
Aastatel 1919–1922 andis ETS välja Eesti Tehnika Seltsi Ajakirja, mille kaasväljandena ilmus 1919–1920 Eesti Tehnika Seltsi Tehniline Ringvaade. Tehnikakirjanduse avaldamine tingis ka tehnika oskussõnavara loomise ja korrastamise.
Klas Eriksson Fleming

Klas Eriksson Fleming (ka Claes, Clas või Klaus Fleming; umbes 1530 – 13. aprill 1597) oli Rootsi ja Soome riigitegelane.
Klas Eriksson Fleming oli Rootsi kuningriigi suuradmiral alates 1588 ja marssal alates 1591. Ta oli ka Viiki vabahärra ning alates 1591 Soome ja Eestimaa asevalitseja. Temast sai kuningas Johan III, hiljem ka tema poja Sigismundi usaldusalune ja üks kindlamaid toetajaid.
Aastal 1595, kui Södermanlandi hertsog Karl alustas avalikku mässu, katoliiklasest Poola-Rootsi kuninga Sigismundi vastu, otsustas Fleming kuningale truuks jääda ning nii jagunes Rootsi riik sisuliselt kaheks: Rootsi emamaa oli Karli kontrolli all, Soome ja muud idavaldused allusid aga Flemingile ja Sigismundile. Flemingil oli ka Soome aadli toetus. Karl püüdis seda olukorda muuta, asudes toetama rahulolematuid Soome talupoegi, kes olid Vene-Rootsi sõdade tõttu juba pikki aastakümneid kannatanud. Nii mahitasid Karli poolt saadetud agitaatorid Soomes Nuiasõja, kus talupojad püüdsid Flemingit kukutada. Ent nende Turu (Åbo) vallutamise kavad ei õnnestunud ning kavaluse ja reetmise teel suutis Fleming talupoegadelt tuleneva ohu aastail 1596–1597 likvideerida. 
1597. aasta aprillis Klas Eriksson Fleming suri, kuid Soome ja Eestimaa jäid siiski veel mõneks ajaks Sigismundimeelsete võimu alla.

Isiklikku

Klas Flemingi isa, Erik Joakimsson Fleming, oli samuti silmapaistev riigimees ja Gustav Vasa soosik.
Ramm

Ajalugu

Esimene teadaolev suguvõsa esindaja oli Riia kodanik Matheus Ram, kes elas 15. sajandi lõpul. Tema pojapoeg Thomas Ramm oli Riia müntmeister ja kohaliku Suurgildi oldermann. Tema pojapoeg kelle nimeks oli samuti Thomas Ramm, sai 1621. aastal Riia bürgermeistriks, 1622 kinkis Gustav II Adolf talle Padise mõisa ja 1624. sai Thomas Ramm aadlitiitli. Rammide suguvõsale kuulusid erinevatel aegadel Padise, Vihterpalu, Vasalemma, Leetse, Salutaguse, Suure-Lähtru ja Hatu mõis.
Junior Hoilett

Junior Hoilett (õieti David Wayne Hoilett; sündinud 5. juunil 1990 Bramptonis Ontarios) on Kanada jalgpallur. 
Ta mängib Premier League'i klubis Cardiff City ja Kanada jalgpallikoondises äärepoolkaitsjana.
Ta alustas klubikarjääri Inglismaal Blackburn Roversis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2003. aastal. Kuna ta ei saanud Suurbritannias mängimiseks tööluba, alustas ta täiskasvanuna karjääri Saksamaal, mängides hooajal 2007–08 laenul Saksamaa esiliiga klubis Paderbornis ja järgmisel hooajal St. Paulis. Blackburn Roversis tegi ta Inglismaa kõrgliigas debüüdi hooajal 2009–10. Esimese liigavärava lõi ta 23. jaanuaril 2011 mängus West Bromwich Albioni vastu.
2012. aasta juulis liitus ta Queens Park Rangersiga, kus mängis neli hooaega, millest kaks Premier League'is. 2016. aasta oktoobris sõlmis ta lepingu Inglismaa esiliiga klubiga Cardiff City. Hooajal 2017–18 tegi ta oma senise karjääri edukaima hooaja, kui lõi liigas üheksa väravat ja aitas Cardiff Cityl tõusta Inglismaa kõrgliigasse.
Debüüdi Kanada jalgpallikoondises tegi Hoilett 13. oktoobril 2015 mängus Ghana vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 20. juulil 2017 CONCACAF Gold Cupi veerandfinaalis Jamaica vastu.
Hoilettil oli võimalus hakata koondises esindama Jamaicat, kuna mõlemad tema vanemad on Jamaica päritolu.
Šamil

Imaam Šamil (umbes 1797–1871 Mediina) oli avaari päritolu Põhja-Kaukaasia islamirahvaste poliitiline ja usuline liider.
Šamil juhtis Põhja-Kaukaasia rahvaste (tšetšeenide, tšerkesside ja dagestanlaste) vastuhakku Venemaa keisririigi vallutussõdades, kuid alistus 1859. aastal. 1869. aastal lubas tsaarivõim tal minna Mekasse.
Aukodanik

Eesti linnade ja valdade aukodanikud

Eestis jagavad aukodaniku nimetusi paljud linnad ja vallad, suurematest linnadest näiteks Tallinn, Tartu, Narva, Pärnu, Viljandi ja Haapsalu, väiksematest omavalitsustest aga Elva, Kallaste, Mõisaküla, Abja vald ja Saare vald. Nimetuse väljaandmise sagedus ja aukodanike arv varieeruvad suuresti, näiteks valitakse Tartus aukodanikke igal aastal, Pärnus anti aukodaniku nimetus 1886–2009 aga kuuele inimesele.
Eesti riigil aukodanikke ei ole. Küll aetakse aukodaniku nimetusega vahel segi aasta kodaniku aunimetust, mida annab kodanikupäeval välja kultuuriministeerium.
Trimmer (laevandus)

Trimmer oli aurulaeva meeskonnas kütja abi, kelle töö oli kühveldada punkrist sütt kütjale ette; viia välja tahked põlemisjäägid; kütust, ballasti või lasti ümber paigutades laeva tasakaalustada.
Jaapani Inseneriakadeemia

Jaapani Inseneriakadeemia, lühend EAJ (inglise keeles The Engineering Academy of Japan) on  Jaapani  
mittetulunduslik tehnikateaduste valdkonnas tegutsevate väljapaistvate teadlaste ühendus (teadusakadeemia).
Jaapani Inseneriakadeemia asutati aastal 1987 .

Liikmeskond

Akadeemial on 2015. aasta märtsi seisuga üle 620 jaapani liikme ja 19 välisliiget (2013. aastal 28).
A Theory of Justice

Rawls ja Kant

John Rawls oli Immanuel Kanti tööde suur austaja ning seepärast kasutas ta Kanti moraalifilosoofiat oma õpetustes. Kanti õpetuste järgi on moraal omakasupüüdmatu. Moraalireeglit tuleb järgida moraali pärast, mitte millegi muu. Moraali seisukohast ei ole tegude tagajärjed olulised. Mis loeb, on motiiv, mis oli selle teo taga. Ainukene puhas moraali motiiv on austus moraaliseaduse vastu.
Achema

Achema on Leedus Jonava rajooni Rukla vallas Jonalaukise külas asuv Achemos grupė kontsernile kuuluv tehas. Tehas on Baltimaade suurim väetisetootja. 2011. aastal oli seal 1700 töötajat, 2014. aastal oli neid 1450 ja 2016. aastal 1150.
Vabriku toodangu moodustavad tänapäeval lämmastikväetised ja seguväetised, lämmastikhape, ammoniaak, formaliin, alumiiniumsulfaafi vesilahus, metanool, süsihape, karbamiidformaldehüüdi tõrvad, kile, vesiemulsioonvärvid, oksüdeerijad. Aastal 2015 oli ettevõtte kasum 73,4 miljonit eurot; sellest maksti dividendideks 30 miljonit eurot, 23 miljonit eurot suunati investeeringuteks.

Ajalugu

Tehas rajati aastal 1962 riikliku ettevõttena, mis kandis nime „Azotas“. See tegeles algselt lämmastikväetiste tootmisega, aastal 1965 hakati seal valmistama sünteetilist ammoniaaki, aastal 1968 metanooli, aastal 1971 karbamiidi, aastal 1972 lämmastikhapet, aastal 1973 ammooniumnitraati ja muid keemiasaadusi.
Aastal 1977 tootis tehas 258 000 tonni lämmastikväetisi ja 48 000 tonni fosforväetisi.
20. märtsil 1989 toimus tehases maailma suurim ammoniaagileke (7500 tonni), millega kaasnes veel tulekahju nitrofosfaati tootvas hoones ja väetiseladudes. Õnnekombel hukkus katastroofis vaid 7 inimest; 29 inimest sai jäädavaid tervisekahjustusi. Kėdainiai suunas liikunud mürgipilv kattis 50 kilomeetrit pika ja 7 kilomeetrit laia maa-ala, selle teelt evakueeritud inimesed majutati ajutiselt Vepriaisse, veel 5000 ohustatud tsoonis elavat inimest Jonavast ja Jonava rajoonist evakueeriti Kaunasesse.
Tehas erastati aastal 1994; toona sai see ka tänapäevase nime Achema. Aastal 1999 hakati seal tootma alumiiniumsulfaadi vesilahust.
Aastal 2011 avati tehase juures koostootmisjaam võimsusega 47 MW. Sellest 21 MW kulub tehase enda tarbeks.
LaPorte'i maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 29. jaanuaril 1832.
Muusikateater

Muusikateater on teatri liik, milles lavaline tegevus on seotud muusikaga. 
Muusikateater on sõnateatri, nukuteatri ja tantsuteatri kõrval üks teatri neljast klassikalisest liigist.
Muusikateatrižanrid on näiteks ooper, operett, ballett ja muusikal. Muusikateater ise on ka muusikateatrižanr.
Viru-Nigula kihelkond

Piirkonna ajalugu

Viru-Nigula piirkonnas on ka Kunda kultuuri leiukoht Lammasmägi.
Kihelkond piirnes idas Lüganuse ja läänes Haljala ning Rakvere kihelkonnaga.
Kihelkonna aladest jääb umbes kolmveerand (koos keskusega) nüüdisaegse Lääne-Virumaa aladele ja veerand Ida-Virumaa aladele. 
Viru-Nigula kihelkonna territooriumi loodeosa moodustab Lääne-Virumaa koosseisu kuuluva Viru-Nigula valla, lääneosa Selja mõisa ümbrus ulatub ka endise Haljala kihelkonna maadele. Kihelkonna loodepiiril asub Kunda linn. Endise kihelkonna edelaosas, Ulvi mõisa piirkonda ulatub Vinni vald oma idapoolse territooriumiga. Kihelkonna lääneserv koos Andja mõisa piirkonnaga kuulub tänapäeval Rakvere valda.
Viru-Nigula kihelkonna idapoolsed alad kuuluvad tänapäeval Ida-Virumaa koosseisu: põhjapoolsemad alad Kalvi, Koogu ja Aseri piirkonnad kuuluvad Aseri valda, moodustades viimase tuumiku; lõunapoolsed alad aga Sonda ümbruses endisesse Sonda valda. Viru-Nigula kihelkonna idapiiril asub Kiviõli linn.
Viru-Nigula kihelkond kandis algselt ka Mahu ehk Maumi kirikukihelkonna nime, seda nimetust kandis Virumaal see osa, mis asetses Räpäläst ida pool ja Lemmust ning Pudivirust põhja pool, ulatudes välja Soome laheni. Muistne Mahu kihelkond oli suurem hilisemast Viru-Nigula kirikukihelkonnast. 12. sajandi vallutuseelne Virumaa koosnes viiest kihelkonnast: Rebala, Mahu, Askele, Alutaguse ja Lemmu.
Liivi sõja ajal 1658. aastal rüüstas Vene tsaari Aleksei Mihhailovitši sõjavägi Viru-Nigulat, põletades ühtlasi ka tema kivist kiriku ja kirikumõisa.
Taani kuninga aed

Ajalugu

Taani kuninga aia loomise aluseks on mitu legendi: ühe järgi neist said taanlased (1219. aastal Eestimaale tunginud Taani ristisõdijate vägi) oma lipu Dannebrogi just selles kohas Toompea nõlval, kui eestlaste malev 15. juulil 1219 oma laevastikuga Tallinnas maabunud Taani kuninga Valdemar II sõjaväelaagrit ründas ja kuningas viimases hädas palves taeva poole pöördus. Juhtus ime ja taevast langes alla valge ristiga punane lipp. Imest julgust saanud Taani vägi suutis vastased tagasi lüüa. Taanlaste võit tõi kaasa enam kui sada aastat kestnud Taani kuninga valitsemisaja Tallinnas ja Põhja-Eestis.
Teise legendi kohaselt sai paikkond nime "Taani kuninga aed" tänulikelt Tallinna linnakodanikelt 14. sajandil, kui Taani kuningas Erik Menved lahendas 1311. aastal Johannes Kanne poolt Tallinna linnamüüri ehitamise kavandamisel tekkinud tüli sõltumatu all-linna kodanike ja Eestimaa valitsejate kantsis Toompeal asuva Liivi ordu vahel linnakodanike õiguste üle, kinnitades Toompead ja all-linna kaitsva Tallinna linnamüüri ehitamise joone praegusel kujul. Kuninga loal said Tallinna all-linna kaupmehed ja käsitöölised oma tegevust sellel alal jätkata. All-linnale antud õigus Toompea mäe nõlvale alatiseks püsima jääda oli vabadus, mille kasutamisel ei tohtinud tallinlasi "keegi kunagi … takistada või häirida". Teisisõnu oli see ühtlasi õigus ja vabadus kasutada ei rohkemat ega vähemat, kui kuninga all-linnale kingitud territooriumi.
Traditsiooniks on kujunenud iga-aastane Dannebrogi – Taani lipu – päeva tähistamine Taani kuninga aias.

Aiaga piirnevad linnamüüri kaitserajatised

Taani kuninga aiaga piirnevale lühikesele linnamüürilõigule – sisemaa poolt Toompea linnust kaitsvale suunale rajati 14. sajandil kolm kaitsetorni, mis on aga erandnähtusteks kogu linnamüüri arengus. 
Tornidest põhjapoolseimat nimetati tööhoovi järgi Tallitorniks. Torni ülaosa sai 1577. aasta pommitamisel kannatada ja lagunes hiljem. Torni kasutati 16. sajandil kergemate süütegude puhul ka vanglana.
Ülejäänud kaks (Zegheni torn ja Neitsitorn) olid aga müürist eenduvad ristkülikukujulise põhiplaaniga tornid. Üks neist, juba Liivi sõja ajal 14. sajandil purustatud ning hiljem lammutatud Zegheni torn ehitati vana linnamüüri endisesse edelanurka, vana ja uue müüri liitekohta, teine torn – Neitsitorn, mis ehitati linnamüüri välisservale ning kannab oma praegust nimetust aastast 1373. Aiaga piirnev, kuid linnamüüri piiridest väljas asuv Kiek in de Köki suurtükitorn ehitati alles 15. sajandil.
Lühikese Jala väravatorn ehitati aastatel 1454–1456 Liivi sõja ajal, sai kaitselahingutes kannatada, lammutati seejärel madalamaks ja kohandati eluruumideks.
Paddy Roy Bates

Paddy Roy Bates (1921 – 9. oktoober 2012) oli tunnustamata Sealandi vürstiriigi asutaja ja vürst.
Ta elas koos oma naisega Hispaanias.