google/wiki40b huggingface dataset:
Erakaup

Erakaup on hüvis, mida ostetakse tarbimise eesmärgil. 
Tarbimine peab olema ühelt indiviidilt, et vältida sama hüvise tarbimist teise isiku poolt. Ettevõtjad viitavad erakaubale kui konkureerivale ja turult välja tõrjuvale hüvisele. Kaup arvestatakse erakaubaks siis, kui kahe indiviidi vahel tekib konkurents hüvise saamiseks ja kui hüvise tarbimine takistab kellelgi teisel antud kaupa tarbida.

Omadused

Erakauba tarbimine sõltub maksevõimest, mida tarbitakse ühe ja sama hinna juures aga erinevate kogustega. Näiteks kingad on erakaup. Nende ostmisega saab välistada indiviide, kes ei soovi või ei suuda endale soetada antud hinna juures vastavat kingapaari. Konkurentsitult tarbida neid ei saa, sest kui kingad on ühe inimese jalas, ei saa need olla samal ajal teisel inimesel. Erakauba puhul saab ettevõtja määrata ise kauba hinna sõltuvalt turustruktuurist ehk sellest, kui suur on vastaval turul konkurents.
Kaltan

Ajalugu

Kuni 20. sajandini ning venelaste tulekuni oli seal šori uluss (küla).
Aastal 1946 tekkis töölisasula, mis sai linnaõigused 1959. aastal.

Rahvastik

Kemerovo oblasti põliselanikud on šorid ja teleuudid (kokku 0,5% rahvastikust).

Majandus

Linnas on Lõuna-Kuzbassi elektrijaam (Южно-Кузбасская ГРЭС), mille võimsus on 554 MW.
Sixtuse kapell

Sixtuse kapell ehk paavstikapell (ametlikult Cappella Musicale Pontificia) on Vatikanis tegutsev ja paavsti läbiviidavatel jumalateenistustel musitseeriv koor. 
Koori asutas paavst Gregorius Suur. See on üks maailma vanimaid vaimulikke koore.
Tänapäeval koosneb koor umbes kahekümnest täiskasvanud meeslauljast ja umbes kolmekümnest poisist.
Väike-Karja tänav

Väike-Karja on tänav Tallinna kesklinnas Vanalinna asumis.
Väike-Karja tänav algab Karja tänavalt ja kulgeb kagu suunas. Ta möödub Sauna tänavast, mis keerab vasakule, ületab Müürivahe tänava ja lõpeb Pärnu maanteel.
Väike-Karja oli esialgu küllalt lühike tänav: ulatus Karja tänavalt Müürivahe tänavani (90 m). 1882. aastal pikendati tänavat linnamüüri läbimurdmise käigus praeguse Pärnu maanteeni (kokku 150 m).
Nagu vanalinnale omane, on Väike-Karja tänav kitsas ja munakivisillutisega. Tänava alguses on tänava kummaski servas kitsas kõnnitee, tänava lõpus see puudub. Tänav pole autoliiklusele suletud.

Ajalugu

Venemaa Keisririigi ajal kandsid Suur- ja Väike-Karja tänav vastavalt Suur-Mihhailovskoje (Большая Михайловская) ja Väike-Mihhailovskoje (Малая Михайловская) nime.
Torupilli kõrts

Torupilli kõrts oli 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses Tallinnas Tartu maantee ja Jakobsoni tänava ristmiku lähedal asunud kõrts. Kõrtsi sildil oli torupillimängija pilt. Vanemad andmed sellest kõrtsist pärinevad 1803. aastast. Küllap mõjutas nimepanekut ka asjaolu, et Lasnamäe veerul asuv karjamaa kandis Sikupilli nime ning see nimi kandus samuti edasi 20. sajandi algul lähedusse rajatud linnaosale. Torupilli kõrtsi naabruses, Suur-Tartu mnt 57 (hiljem maja nr 59) elas 17 aastat poetess Marie Under alates 1917. aastast. Keegi literaatidest ristis poetessi kodu "Villa Torupillaks".
Adramadrus

Adramadrus (ka maarott, maamees, mullatuhnija) on inimene, kes pole merel seilanud ja kes ei tunne mereasja. Sõna "adramadrus" kasutasid Eestis 1920.-1930. aastatel ka meremehed, pidades nende all silmas Eesti mereväe ajateenijaid, kes teenisid ja tegid töid peamiselt maismaal. Tollal oli levinud ütlus: "mets madruseid täis, ükski ujuda ei oska!".
Eikō Hosoe

Elulugu

Hosoe nimi oli sündimisel “Toshihiro” (敏廣). Pärast Teist maailmasõda võttis ta nime "Eikō", et sümboliseerida uut Jaapanit. Õppides 1950. aastate alguses Tokio fotograafiakolledžis, liitus Hosoe avangardkunstirühmitusega Demokrato, mida juhtis kunstnik Ei-Q. 1960. aastal tegi ta koos Shuji Terayama, Shintaro Ishihara ja teistega Jazz Filmi laboratooriumi (Jazzu Eiga Jikken-shitsu). Jazz Filmi laboratoorium oli multidistsiplinaarne kunstiprojekt, kus ilmusid väljendusrikkad ja intensiivsed teosed nagu Hosoe 1960. aasta mustvalge lühifilm "Heso to genbaku" ("Navel and A-Bomb").
Koos modell Mishimaga lõi Hosoe seeria tumedaid erootilisi pilte, mille keskmes oli mehe keha: "Bara-kei" ('Roosidega tapetud' või 'Rooside katsumus'; 1961–1962). Mishima esines neis melodramaatilistes poosides. Võimalik, et järgides tema fantaasiaid, sooritas Mishima 1970. aastal enesetapu (seppuku).
Modell Hijikataga lõi ta seeria "Kamaitachi", kus kujutatakse fantaasiaolendit, kellega hirmutati tema lapsepõlves jaapani külades lapsi. "Kamaitachi" avaldati 1969. aastal raamatuna.
Hosoe on olnud Kiyosato Fotograafiamuuseumi direktor alates selle avamisest 1995. aastal.
UD Almería

Seos Eestiga

2009. aasta suvel liitus Almeríaga Eestist pärit Venemaa kodakondsusega Nikita Andrejev, kes 2011. aastani mängis klubi duubelmeeskonnas.
Mihhail Prohhorov

Mihhail Dmitrijevitš Prohhorov (sündinud 3. mail 1965 Moskvas NSV Liidus) on vene suurärimees. 
Ta kandideeris 2012. aasta Venemaa presidendivalimistel, kus kogudes 7,98 % valijate hääli, saavutas 3. koha. Seejuures Moskvas ja Peterburis tuli Vladimir Putini järel teiseks. 
2008. aasta algul hinnati ta varandust 19,5 miljardile dollarile, 2009. aasta algul hindas Forbes selle suuruseks 9,5 miljardit dollarit. 
Kuna Prohhorovi vara kahanes võrreldes teiste oligarhidega suhteliselt vähem, tõusis ta Venemaa rikkaimaks inimeseks.
Prohhorov oli aastatel 2008–2014 Venemaa Laskesuusatamise Liidu president. 2010. aastast on ta korvapalliklubi Brooklyn Nets omanikke.  
Koos õe Irina Prohhorovaga asutas ta 2004. aastal kultuurialase heategevusfondi Mihhail Prohhorovi Fond. Fond on pälvinud mitmeid autasusid, sealhulgas 2010. aastal Kuldse Maski eripreemia panuse eest Venemaa teatrikunsti arendamisse.

Haridustee ja töökäik

Ta lõpetas 1982. aastal kuldmedaliga Moskvas Džeržinski rajoonis asunud inglise keele kallakuga keskkooli (praegu Moskva gümnaasium nr 1531) ja 1989. aastal punase diplomiga Moskva Finantsinstituudi rahvusvaheliste majandussuhete teaduskonna. Ta kaitses diplomitöö "Kapitalismi valuutasüsteemi valuutakursi prognoseerimine". Pärast esimese kursuse lõpetamist teenis ta kaks aastat sõjaväes raketivägedes, seejärel jätkas õpinguid instituudis.
Ta töötas aastatel 1989–1992 Moskvas asuvas Rahvusvahelise Majandusliku Koostöö Pangas juhtiva ametnikuna, 1993–1998 Moskvas 1993. asutatud Onexim Panga juhatuse esimehena, 1998–2000 Onexim Panga presidendina, 2001–2008 ettevõtte Norilski Nikel peadirektorina, 2006–2010 ettevõtte Poljus Zoloto direktorite nõukogu esimehena, 2010–2011 Poljus Zoloto peadirektorina ning 2007–2011 investeerimisfondi Onexim Group presidendina.

Suurärindus

Prohhorov on tegev värviliste metallide äris ning rahanduses. Ta oli maailma suurima niklitootja Norilski Nikel suurosanik, kuid müüs 2008. aasta aprillis oma 25-protsendilise osaluse Rusalile, omandades vastutasuks 14-protsendilise osaluse Rusalis, võimalusega tehing tagasi pöörata juhul kui Rusali ei õnnestu 2009. aastal Londoni börsile viia.
Samuti müüs Prohhorov 2008. aastal kauaaegsele äripartnerile Vladimir Potaninile 50-protsendilise osaluse ühises investeerimisettevõttes KM-Invest.
Prohhorov on ka Norilski Nikeli sõsarettevõtte, Venemaa suurima kullatootja Poljus Zoloto suurosanik.
2007. aastal asutas Prohhorov investeerimisfondi Onexim Group, mis keskendub kaevandussektorile, nanotehnoloogiale ning energeetikale.

Poliitika

25. juunil 2011 valiti Prohhorov partei Õiglane Üritus (Pravoje Delo) esimeheks. Esimehena asus ta seni liberaalsesse parteisse aktiivselt Vene natsionaliste värbama. 2011. aasta 15. septembril pidas partei Moskvas kaks konkureerivat kongressi, millest üks Prohhorovi tagandas. Prohhorovi sõnul oli kongress võltsitud, kuid kohtus seda tõestada on keeruline. Ta kutsus üles looma uut erakonda.

Isiklikku

Tema vanem õde on kirjanduskriitik Irina Prohhorova.
Neeru fibrooskihn

Neeru fibrooskihn (ladina keeles capsula fibrosa renis) on paljudel selgroogsetel loomadel neerule kinnituv ja seda ümbritsev sidekoekiht.
Neeru fibrooskihnu peal paikneb neeru rasvkihn (capsula adiposa renis).
Neeru fibrooskihnu areng, anatoomia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Süstemaatiline anatoomia

Neeru fibrooskihn on kantud kehtivasse loomaanatoomia standardisse Nomina Anatomica Veterinaria.
Käesoleval ajal kehtivas inimese anatoomia standardis Terminologia Anatomica kuulub neeru fibrooskihn kuseelundite süsteemi.
Varem liigitati neeru fibrooskihn kuse-suguelundkonna kuseelundite hulka (Roosalu, 2010:128).

Inimestel

Neeru fibrooskihnu varustavad verega neeru-sagaratevahearterid ja innerveerivad sümpateetilise närvisüsteemi närvid.

Patoloogia

Inimestel seostatakse neeru fibrooskihnuga mitmeid pahaloomulisi kasvajaid.
Lüpsik (perekonnanimi)

Lüpsik on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Lüpsik (Lüpsiak) on pandud Uue-Suislepa mõisas Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal. Nimede eestistamisel määrati sellenimelistele uueks perekonnanimeks Laasing (Leebiku vallas 1936. aastal). 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Kauboi

Kauboi (inglise keeles cowboy) on loomakarjus, kes valvab veiseid ja täidab muid ülesandeid Põhja-Ameerika rantšodes, traditsiooniliselt hobuse sadulas. 19. sajandi lõpu ajaloolised Ameerika kauboid said alguse Põhja-Mehhiko vaquero '​de traditsioonist, kuid omandasid iseseisva tähenduse ja muutusid legendaarseiks. Üks kauboide alamliike (inglise keeles wrangler) tegeles spetsiaalselt veiste karjatamiseks kasutatud hobustega. Rantšotöö kõrval töötavad või osalevad mõned kauboid rodeotes.
Naissoost kauboid nimetatakse inglise keeles cowgirl; see sõna esines esmakordselt 19. sajandi lõpul. Naiskauboide ajaloole on pööratud vähem tähelepanu, kuid tänapäeval on leidnud kinnitust nende võime täita samu ülesandeid ning naiskauboide saavutused on pälvinud samasuguse austuse. Samasuguseid ülesandeid täitvaid loomakarjuseid esineb mujalgi maailmas, eriti Lõuna-Ameerikas ja Austraalias.
Kauboide sügavad ajaloolised juured ulatuvad Hispaaniasse ning varaseimate Euroopa asunikeni Ameerikas. Sajandite vältel kujundasid erinevused maastikus, kliimas ja eri kultuuride loomakasvatustavades eri stiile varustuses, rõivastuses ning loomade käsitsemises. Kuna praktilised kauboid kohanesid tänapäeva maailmaga, on mõningal määral muutunud ka kauboide varustus ja tehnikad, ehkki paljud klassikalised traditsioonid on püsinud tänini.
Valter Kaaver

Elulugu

Kaaver hakkas poliitilisest tegevusest osa võtma 1923. aastal ja sai 1927. aastal Eestimaa Kommunistliku Partei (EKP) liikmeks. 
Aastatel 1927–1928 oli ta EKP ja Eestimaa Kommunistliku Noorsooühingu legaalsete väljaannete (ajalehe Kiir, ajakirjade Noorte Hääl ja Võitlus) toimetajaid ja kaastöölisi. 
1928. aastast Eesti Tööliste Partei revolutsioonilise tiiva juht ja selle häälekandja Edasi toimetaja. Aastast 1929 oli ta ETP KK esimees ja IV Riigikogu ETP rühma liige. 
Vältimaks arreteerimist, läks ta märtsis 1930 NSV Liitu, kuid arreteeriti hoopis seal. Pärast vabanemist 1934. aastal töötas ta juhutöödel Ukrainas, 1937. aastal arreteeriti ta uuesti Mariupolis Donetski oblastis.

Looming

Luules valdavalt kodanikuluule.
Eris-parbelind

Levila

Liik elutseb Lõuna-Ameerikas, täpsemalt põhiliselt selle loodeosas. Levila ulatub Boliivia kaguosast kuni Kesk- ja Edela-Colombiani, piirdudes külgedelt Ida- ja Kirde-Peruu, Lääne-Ecuadori ning Lääne-Brasiiliaga.

Seisund

Rahvusvahelise Looduskaitseliidu punase nimistu järgi on liik soodsas seisundis.
Isikuandmed

Isikuandmed on mis tahes andmed füüsilise isiku kohta, mis võimaldavad isikut otse või kaudselt tuvastada. Isikuandmeteks on näiteks inimese nimi, pilt, sõrmejäljed, perekonna andmed, elu- ja töökoht.
Eraldi on määratletud delikaatsed isikuandmed (näiteks poliitilised vaated ja etniline päritolu).
Vello

Vello on eestipärane mehenimi.
Nimi oli Eestis eriti populaarne 1930. aastate teises pooles ja selle üheks põhjuseks on nimetatud Mait Metsanurga 1934. aastal ilmunud teost "Ümera jõel", kus seda nime kandis üks teose peategelasi.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Vello 2769 mehel. Vello oli populaarsuselt 50. mehenimi. Vello oli keskmiselt 67 aasta vanune (mediaanvanus oli 68). Kõige populaarsem oli eesnimi Vello vanuserühmas 75–79, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 92,23.
Konstantin Ilkovski

Konstantin Konstantinovitš Ilkovski (vene keeles Константин Константинович Ильковский; sündinud 12. jaanuaril 1964 Batagais  Verhojanski rajoonis Jakuudi ANSV-s) on Venemaa ja Sahha poliitik, ekskuberner.
Aastatel 2002–2011 oli ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riigikogu (Il Tümene) ja 2011–2013 Riigiduuma liige. Aastatel 2013–2016 juhtis ta kubernerina Siberi föderaalringkonda kuuluvat Taga-Baikali kraid.

Päritolu, haridustee ja töökäik

Konstantin Ilkovski sündis Põhja-Jakuutias asuvas Batagai alevis. Tema vanemad olid Batagaisse sattunud suunamisega pärast õppeasutuse lõpetamist. 
1986. aastal lõpetas ta Plehhanovi-nimelise Leningradi Mäeinstituudi mäeinsener-geoloog kutsega. Pärast mäeinstituudi lõpetamist töötas ta Põhja-Jakuutia piirkonna mäetööstusettevõtetes.
1994. aastal sai ta teise kõrghariduse Venemaa Föderatsiooni juures asuvast Rahvamajanduse Akadeemiast.  Hiljem kaitses ta majandusteaduste kandidaadi kraadi.
Aastatel 1998–1999 töötas ta Sahha tööstusministri esimese asetäitjana, 1999–2000 Sahha (Jakuutia) Vabariigi presidendi administratsiooni juhi esimese asetäitjana ja 2000–2009 Jakutskis asuva aktsiaseltsi Jakutskenergo peadirektorina.
2011. aastal pääses ta poliitilise partei Õiglane Venemaa nimekirjas Riigiduumasse. Lahkus sealt seoses määramisega 1. märtsil 2013 Venamaa Föderatsiooni presidendi Vladimir Putini seadlusega Taga-Baikali krai kuberneri ajutiseks kohusetäitjaks. 8. septembril 2013 toimunud krai kuberneri otsestel valimistel sai ta 71,6% valijate häältest ja 18. septembril astus Taga-Baikali krai kuberneri ametisse.
2016. aasta veebruaris rahuldas president Putin kuberner Ilkovski tagasiastumispalve. Viimane oli seotud Taga-Baikali krai väga halva finantsseisuga ja krai võimueliidi sisetülidega.
2016. aasta septembris teatas Taga-Baikali krai ekskuberner Ilkovski enda valmisolekust vajadusel asuda Sahha (Jakuutia) Vabariigi etteotsa.
Rakvere Linnaorkester

Rakvere Linnaorkester on aastal 1992 Rakveres asutatud orkester. Orkester asutati peamiselt eesmärgiga tutvustada puhkpillimuusikat ja osaleda Rakvere muusikaüritustel.
Orkestri repertuaar on lai, mängitakse nt nii klassikalist kui ka džässmuusikat, sh bigbändimuusikat.
Aastast 1993 tegutseb orkestri juures Rakvere Saksofonikvartett.
Põhjamaade Rahvaterviseteaduse Kõrgkool

Põhjamaade Rahvaterviseteaduse Kõrgkool (rootsi keeles Nordiska högskolan för folkhälsovetenskap, lühend NHV) on Põhjamaade Ministrite Nõukogu alluvuses tegutsev kõrgkool Rootsis Göteborgis.
Kõrgkool tegeleb tervishoiualase teadus- ja õppetööga. Koolis on kaks peamist õppesuunda: terviseedendus ja tervishoiu juhtimine.
Kool asutati 1953. aastal Põhjamaade Tervishoiukõrgkooli (Nordiska hälsovårdshögskolan) nime all. Praegust nime kannab ta alates 2003. aastast. Tegevuse esimestel kümnenditel toimus õpe peamiselt kuni kahekuuliste kursuste vormis. Alates 1978. aastast annab kõrgkool magistrikraadi, 1987. aastal lisandus doktoriõpe.
Kõrgkoolis on umbes 70 töötajat. Selle aastaeelarve on umbes 50 miljonit Rootsi krooni; 85 protsenti sellest moodustavad Põhjamaade valitsuste eraldatud summad. Iga maa üliõpilastele eraldatakse selle maa panusele vastav arv kohti. Programm on avatud ka üksikutele õppuritele väljastpoolt Põhjamaid. Kõrgkoolis õpib umbes 700 üliõpilast.
Põhjamaade Rahvaterviseteaduse Kõrgkool annab välja Põhjamaade rahvatervise auhinda.
Insenersemiootika

Teooria

Insenersemiootika vaatab inimese ja arvuti interaktsioon (IAI) kui arvuti vahendusel toimuvat kommunikatsiooni disaineri ja kasutajate vahel. Disainer on rakenduse looja üldises tähenduses, meeskond, kes on rakenduse loonud. Ideaaliks on kasutaja ja disaineri omavaheline mõistmine ja selline situatsioon on võimalik siis, kui kasutajad leiavad, et disaineri nägemus on neile kasulik ja nauditav. Disaineri kui kommunikatsiooni aktiivse osapoole sissetoomine eristas insenersemiootikat kognitiivsetest inimese ja arvuti interaktsiooni teooriatest, mis keskendusid eelkõige kasutajale.
Insenersemiootilise vaate järgi annab disainer edasi enda arusaama sellest, kes on kasutajad, mida nad tahavad teha ja millisel viisil see peaks toimuma. Disainerid edastavad oma visiooni läbi kasutajaliidese märkide, nagu sõnad, elementide paigutus, helid ja interaktiivsed elemendi (nupud, lingid ja menüüd). Nendest märkidest moodustub disaineri loodud sõnum, mida kasutajad süsteemiga interaktsioonis olles interpreteerivad.
Disaineri sõnumis sisaldub ka interaktiivne keel, mille abil kasutajad saavad omakorda süsteemiga suhelda viisil, mis võimaldaks kasutajatel oma eesmärke ellu viia. Insenersemiootilisest vaatepunktist on inimese ja arvuti suhtlus osa metakommunikatiivsest protsessist, mille on algatanud disainer, kes ütleb kasutajale kuidas, millal, kus ja milleks süsteemiga suhelda.

Meetodid

Insenersemiootikas on kaks meetodit millega hinnata IAI metakommunikatsiooni kvaliteeti: semiootilise inspektsiooni meetod ja kommunikatiivsuse hindamise meetod. Mõlema meetodi eesmärgiks on hinnata, kui hästi disaineri metakommunikatsiooniline sõnum jõuab läbi kasutajaliidese kasutajateni. Semiootilise inspektsiooni meetod erineb selle poolest, et see ei hõlma kasutaja jälgimist interaktsiooni ajal.
Kuusnõmme poolsaar

Kuusnõmme poolsaar on poolsaar Saare maakonnas Saaremaa vallas Kuusnõmme külas. Poolsaart piirab läänest Kuusnõmme laht ja idast Kiirassaare laht.
Níkos Kotzías

Níkos Kotzías (kreeka keeles Νίκος Κοτζιάς; sündinud 19. novembril 1950 Ateenas) on kreeka poliitik. Ta on 27. jaanuarist 2015 Aléxis Tsíprase valitsuses välisminister.
Ta on õppinud Ateena ülikoolis majandust (lõpetas diplomiõppes), politoloogiat ja filosoofiat (lõpetas magistrikraadiga). Mustade kolonelide režiimi ajal oli ta Ühinenud Demokraatliku Vasakpartei noorsoo-organisatsiooni liige. Hiljem sai tast Kreeka Kommunistliku Partei liige. Selle eest oli ta Mustade kolonelide režiimi ajal mitu korda kohtu all. Gießeni ülikoolis õppis ta Eurointegratsiooni õigust ja poliitikat, ta omandas seal PhD kraadi.
Ta on töötanud õppejõuna Marburgi, Oxfordi ja Harvardi ülikoolis. Aastatel 1993–2008 oli ta diplomaatilises teenistuses Kreeka välisministeeriumis. Aastast 2008 töötas ta rahvusvaheliste ja euroopa uuringute professorina Pireuse ülikoolis.
Ta on 27. jaanuarist 2015 Aléxis Tsíprase valitsuses välisminister. Ta ei kuulu vasakradikaalsesse erakonda SYRIZA, kuigi tema vaated on selle erakonna vaadetega lähedased.
Keskkond (ökoloogia)

Keskkond ehk elukeskkond (ka looduslik keskkond, looduskeskkond) on organismi mõjutavate biootiliste ja abiootiliste tegurite (ökoloogiliste tegurite) kogum.
Abiootilised tegurid on näiteks valgus, temperatuur, vesi jne. Biootilised tegurid on liigikaaslased ja kõik muud organismi ümbritsevad ja mõjutavad elusorganismid.
Iga keskkonnateguri suhtes on organismil taluvuspiirid, mille ületamine viib organismi hukkumiseni. Taluvuspiiride vahemik moodustab organismi ökoloogilise niši (ökoloogilise amplituudi). Eri organismidel on eri keskkonnategurite suhtes erinev taluvus, mida nimetatakse kohastumuseks. Taluvuspiiride väike nihkumine on aklimatiseerumine. Kui organismi ümbritsevate keskkonnategurite väärtused on tema taluvuspiiride lähedal, tekib organismil keskkonnastress.
Organismi poolt eristatavat keskkonda nimetatakse organismi omailmaks.
Kalju Kääri

Kalju Kääri (21. veebruar 1921 Tartu – 21. veebruar 1982) oli eesti kirjandusteadlane ja kriitik.
Kalju Kääri oli pärit aedniku perekonnast. Ta lõpetas 1941. aastal Tartu kommertskooli. Mobiliseeriti samal aastal Punaarmeesse ja võttis suurtükiväelasena osa Teisest maailmasõjast. Pärast demobiliseerimist astus 1946. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonda eesti filoloogia erialale, mille lõpetas kaugõppes 1954. aastal. Töötas 1947–1952 Postimehe (hiljem Edasi) tööstus-, edaspidi kultuuriosakonna juhatajana ja 1954–1956 Tartu linna Gogoli-nim. Raamatukogus. 1956–1957 oli ajalehe Sirp ja Vasar toimetuses kirjandusosakonna juhataja. 1957–1960 oli Keele ja Kirjanduse Instituudis eesti kirjanduse aspirant, 1960–1962 samas teadur. Ta oli alates 1962. aastast Kirjanike Liidu liige ja samast aastast kuni surmani Kirjanike Liidu Tartu osakonna sekretär.

Koostaja

Kalju Käärilt pärineb algatuslik ja asjatundlikult koostatud kogumike sari "Kirjandus kriitiku pilguga. Artikleid, arvustusi ja aastaülevaateid," ülevaade (koos Harald Peebuga) "Pilk Nõukogude Eesti kirjandusse" jm
Hea Laps

Hea Laps on Eestis ilmuv koolealistele lastele mõeldud ajakiri.
Ajakirja Hea Laps idee algataja on ja peatoimetaja oli aastatel 1994–2018 luuletaja Leelo Tungal. 
Ajakirja uus peatoimetaja on lastekirjanik Kätlin Vainola. Ajakiri ilmub 1994. aastast üks kord kuus. Aastatel 1994–1997 oli ajakirja nimi Hea Laps, 1998. aasta 5. numbrist kuni 2011. aastani oli nimi Hea Laps ja Tema Sõbrad ja Sugulased. 2011. aasta kuuendast numbrist on nimi Hea Laps: koolilaste ajakiri. Ajakirja väljaandjaks on olnud Pikker AS, Vaimukirjastuse AS, Eesti Lastekaitse Liit (1994–1997) ja MTÜ Hea Laps (1998–2013). 2014. aastast annab ajakirja Hea Laps välja SA Kultuurileht. 
Tegu on peamiselt eesti autorite töid kasutava lasteajakirjaga, millele kirjutavad jutte ja luuletusi, illustreerivad, saadavad teste, aadresse, nalju ka lapsed ise. Ajakirja püsiautorite hulka kuuluvad Peep Veedla, Aleksei Turovski, Mai Zernask, Lauri Kaare, Lully Gustavson, Mall Türk Vanemuisest, Andres Jakovlev, Sandra Vungi ja paljud teised. Kujundaja on Vivika Kaltil.

Ajalugu

1990-ndate alguses muutusid varasemad lasteväljaanded Säde ja Pioneer noorteväljaanneteks. Sädemest sai Meie Meel ja Pioneerist Põhjanael. Kuna nende väljaannete sihtrühmaks olid juba vanemad klassid ja keskmine kooliiga ning Täheke oli mõeldud just noortematele, siis oligi tarvis midagi ka 3.–5. klassile. AS-i Pikker esimees Vladislav Koržets avas lisaks Heale Lapsele veel ajakirjad Kass ja Koer ning Ristik. Ajakirja Kass ja Koer toimetaja oli Jaan Rannap ning Ristikut toimetas Ilmar Trull.
Aastal 1995 otsiti uus väljaandja. Rudolf Rimmel, kes oli tollal ajakirja Noorus kirjandustoimetaja, soovitas äsja Nooruse ostnud AS Vaimukirjastust. Kui kirjastus sattus rahalistesse raskustesse, andis Leelo Tungal lahkumisavalduse ning kinnitas patendiametis nime Hea Laps. Vaimukirjastus nimetas oma väljaande Nipitiriks ning tegi veel mõned üksikud numbrid. Aastaks läks ajakiri Eesti Lastekaitse Liidu tiiva alla. 1998. asutati Eesti Kirjanike Liidu ja Kultuuriministeeriumi nõuandel mittetulundusühingu, mis haldas ajakirja kuni 2013. aastani. 2014. aastast annab ajakirja välja SA Kultuurileht.
Nikolai Kazantsev

Nikolai Kazantsev (vene keeles Николай Дмитриевич Казанцев; 2. veebruar/15. veebruar 1907 – 12. november 1971 Moskva) oli vene jurist.
Ta sündis Obobkova külas (asub praeguse haldusjaotuse järgi Kurgani oblastis Beloozerski rajoonis). Ta kaitses aastal 1947 õigusteaduse doktori väitekirja, aastal 1948 sai ta professoriks. Ta oli aastast 1944 NLKP liige.
Tema erialaks oli maa- ja kolhoosiõigus. Ta oli aastast 1930 teaduslikul ja pedagoogilisel tööl. Aastatel 1954–1971 oli ta Moskva Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna maa- ja kolhoosiõiguse kateedri juhataja. 1960. aastatel osales ta maa-alaste õigusaktide ettevalmistamisel.

Isiklikku

Tema poeg Aleksei Kazantsev oli vene draamakirjanik, lavastaja ja teatritegelane.
Silvio Gesell

Silvio Gesell (17. märts 1862 St. Vith – 11. märts 1930 Oranienburg) oli saksa majandusteadlane.
Ivar Sikk

Ivar Sikk (sündinud 23. detsembril 1963) on eesti riigiametnik.

Haridus

Ta on lõpetanud 1989. aastal Eesti Maaülikoolis ökonoomika ja organiseerimise eriala. 2000. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli Õigusinstituudi.
Täiendanud on ta end Tallinna Tehnikaülikoolis ning Eesti Kõrgemas Kommertskoolis.
Rukki tänav (Tallinn)

Rukki tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis. 
Tänav algab Heina tänavalt, ristub Ristiku tänavaga ja lõpeb Aru tänaval. Rukki tänav on ligikaudu 420 meetri pikkune.
Rukki tänav sai nime 25. veebruaril 1941.
Gailard Sartain

Gailard Sartain (sündinud 18. septembril 1946 Tulsais Oklahoma osariigis) on Ameerika Ühendriikide koomik ning filmi- ja telenäitleja.