google/wiki40b huggingface dataset:
Hans Christer Holund

Hans Christer Holund (sündinud 25. veebruaril 1989 Oslos) on Norra murdmaasuusataja.
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis võitis ta 30 km suusavahetusega sõidus pronksmedali.
Maailmakarikavõistlustel tegi Holund debüüdi 8. märtsil 2009, saavutades Lahtis toimunud 15 km klassikatehnikasõidus 52. koha. Esimest korda jõudis ta punktikohale 16. märtsil 2013, kui oli Oslos 50 km klassikatehnikasõidus 16. Esimese poodiumikoha sai ta 5. detsembril 2015 Lillehammeris, kui oli 30 km suusavahetusega sõidus kolmas.
Hooajal 2017–2018 tuli ta MK-sarjas tavadistantside arvestuses kolmandaks.
Abja mõis

Abja mõis (saksa keeles Abia) oli rüütlimõis Halliste kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal asub mõis Viljandi maakonna Mulgi valla territooriumil.

Mõisa kalmistu

Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 0,9 km kaugusele ida poole.
Memphis (Tennessee)

Ajalugu

Memphise alal elasid enne kolonisatsiooni tšikasoo indiaanlased. Esimeste eurooplastena rajasid sinna oma tugipunktid prantslased: Fort Proudhomme tekkis 1682, Fort Assumption 1739. 1818 olid tšikasood sunnitud oma maast loobuma ja 1819 asutati ametlikult Memphis. Alguses oli linnas 50 elanikku, kuid Memphis hakkas kiiresti kasvama, sai 1826. aastal linnaks ja 1845. aastaks, kui linn sai sadama ja raudteeühenduse, oli see elanike arvult USA kuues linn.
Memphises tapeti Martin Luther King.

Vaatamisväärsused

Linna suurim vaatamisväärsus on Elvis Presley kodu Graceland, mida külastab igal aastal üle 600 000 turisti.
Linnas on kõrge kuritegevuse tase.

Sport

Linnas asub korvpalliklubi Memphis Grizzlies.
Hohenheimi Ülikool

Hohenheimi ülikool (saksa keeles Universität Hohenheim) on ülikool Saksamaal Stuttgardis.
Ülikool asutati 1818. aastal.
Ülikoolis õpib üle 9000 üliõpilase.
Małaja Bierastavica

Ajalugu

Małaja Bierastavica asukohta rajasid Chodkiewiczid aastal 1512 mõisa. Toona kuulus piirkond Trakai vojevoodkonda Hrodna maakonda. Hiljem kuulus mõis Massalskitele, seejärel (XVIII sajandist) Stryjeńscytele, viimaks aga Jundziłłodele. Aastal 1610 toimus asula lähedal lahing Vene ja Rootsi vägede vahel.
Kolmandal Poola jagamisel aastal 1795 läks Małaja Bierastavica Venemaa alla, olles algselt Słonimi kubermangus, seejärel Leedu kubermangus ja viimaks Hrodna kubermangus. Aastal 1863 hõivasid ajutiselt asula ülestõusnud, seetõttu laskis tsaar kolm aastat hiljem sulgeda asula katoliku kiriku. Aastast 1880 läks sealne mõis Sołtanite valdusse, viimased omanikud olid aga Wołkowiczid. Nemad rajasid asulasse ka tärklisevabriku.
Kuni 1917. aastani oli Małaja Bierastavica Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu. Aastal 1939 panid kohalikud juudid ja valgevenelased, keda mahitas NLKP, asulas kohalike poolakate kallal toime veretöö, mille motiivid olid osalt sotsiaalsed, osalt rahvuslikud. Aastal 2009 sai asulast agrolinnake.
Hydromorphus

Levila

Need maod elavad Kesk-Ameerikas ja Colombias.
Comtat Venaissin

Ajalugu

Aastal 1096 oli Comtat osa Provence'i markkrahvi valdustest, mille Toulouse'i krahv Raymond IV päris Provence'i krahvilt ja markkrahvilt William Bertrandilt. Need Saksa-Rooma riigis olevad maad kuulusid Joanile, kes oli Toulouse'i krahvinna ja Poitiers' krahvi Alphonse'i abikaasa. Pärast tema krahvist abikaasa surma aastal 1271 läksid need valdused tema päranduse järgi Pühale Toolile. Kuna see langes ajale, mil Saksa-Rooma riigis ei olnud ühte valitsejat, ei olnud ka kedagi, kes oleks Joani õigusi kaitsnud ja Comtat saigi aastal 1274 paavstiriigi osaks. Piirkond nimetati selle tolleaegse pealinna Venasque'i järgi. Aastal 1320 sai piirkonna uueks pealinnaks Carpentras.
Avignoni müüs paavstivõimule krahvinna Jeanne aastal 1348, mille järel kaks comtat'i ühendati ja edaspidi moodustasid need alad ühinenud paavstiriigile kuuluva enklaavi (säilitades aga oma eraldiseisva poliitilise identiteedi).
Kuna enklaavi elanikud ei pidanud makse maksma ega sõjaväes teenima, oli elu Comtat's märksa ahvatlevam kui elu Prantsuse krooni all. Kohast sai varjupaik Prantsusmaa juutidele, keda koheldi paavsti valitsemise all paremini kui mujal Prantsusmaal. Seega pole imestada, et Prantsusmaa vanim sünagoog on Carpentras' linnas asuv 14. sajandil ehitatud sünagoog. Kuni Prantsuse revolutsioonini säilitasid sealsed juudid oma eripärased kombetalitused, mida tuntakse nimetusega Hachmei Provence.
Järjestikused Prantsuse valitsejad püüdsid piirkonda Prantsusmaaga liita ning kuningriigi ja kiriku vaheliste vaidluste ajal tungis Prantsusmaa korduvalt piirkonda (aastatel 1663, 1668 ja 1768–1774). Louis XIV ja Louis XV valitsemisaegadel kehtisid Comtat Venaissinile kaubandus- ja tollipiirangud.
Paavsti võim kestis kuni aastani 1791, mil peeti volitusteta rahvahääletus ning sealsed elanikud hääletasid Prantsusmaaga liitmise poolt. Mõni aasta hiljem moodustati piirkonna põhjal Vaucluse'i departemang, kuhu kuulusid ka Valréas' eksklaav ja Luberoni mäemassiivi lõunaosa. Paavstivõim ei tunnustanud seda aga ametlikult kuni aastani 1814.
Koduhani (Teppan)

"Koduhani" on eesti kirjaniku Alfred Teppani 1919. aastal ilmunud rahvalik koomiline näidend ehk jant.
Raamatu esmatrüki avaldas 1919. aastal Tartus Noor-Eesti kirjastus žanrimääratlusega "nali ühes vaatuses". 1924. aastal ilmus samas kirjastuses 2. trükk. "Eesti kirjarahva leksikon" iseloomustab kirjaniku teost ühena tema "vähenõudlikest näidenditest", mis "olid mõeldud külalavadele, kus nad omaaegse aktuaalsuse ja koomiliste situatsioonide tõttu rohket ettekandmist leidsid".

Telelavastus

Populaarne näidend vajus sõjajärgsel ajal unustusse, kuid muutus taas populaarseks, kui 1987. aasta veebruaris tegid režissöör Toomas Kirss ja toimetaja Vahur Kersna "Koduhanest" Eesti Televisioon 40-minutise telelavastuse sarjas "Kõverpeegli klassikat", kaasates Eesti toonased tippnäitlejad. Telelavastuses lisati algsele näidendile väliseid elemente, näiteks tutvustas Kersna saate eel "kaheksa aasta eest poolelijäänud" sarja "eelmisi 104 seeriat", kasutati telesarja "Dallas" tunnusmuusikat ning näidendi vahele näidatud pilareklaamide seas oli ka "Singid, vorstid, süldid Kristjan Londi vorstiärist Suure Kondi uulitsast".
Näidend andis nime telebrändile Hani Televisioon ehk H-TV. Televersioonile on järgnenud ka uuslavastusi, näiteks rahvateatritrupi Tõrva Tilgad ettekandes.

Sisu

Näidendi tegelased on taluperemees Tungal, tema linnas elav poeg Paul, poja teenija Kata ja endise vorstikaupmehe perekond. Tegevus toimub 1920-ndatel linnaoludes. Süžee aluseks on klassikaline eksituste komöödia võte, kus kaks heades ärisuhetes pereisa tahavad naita oma lapsed, kes aga on omapäi juba tutvunud ja armunud ning ilmutavad vastuseisu sundabielule, teadmata, et vanema põlvkonna plaan on panna nad paari teineteisega.
Gulnara Samitova-Galkina

Gulnara Iskanderovna Samitova-Galkina (sündinud 9. juulil 1978) on Venemaa kergejõustiklane (distantsid 1500–5000 m ja 3000 m takistusjooks).

Isiklikku

Gulnara Samitova-Galkina on 174 cm pikk ja kaalub 55 kg.
Papercut

Vasilis Nakis, esinejanimega Papercut, on Kreeka muusik ja laulukirjutaja.
Vasilist tuntakse tema eriliselt kõlava elektroonilise muusika järgi, samuti on palju tähelepanu pälvinud tema remiks Melina Merkoyri laulust "Agapi pou gines dikopo mahairi".
Enne soolokarjääri alustamist oli ta ansamblite Winter Watercolours ja Monitor liige.

Nimevalik

Vasilis on oma intervjuudes maininud, et ta mõtles oma esinejanime välja 2000. aastal, mil ta sai õnnetuse käigus viga ning oli sunnitud pikemalt kodus olema. Oma valikut kommenteeris ta nii: "Ma valisin selle nime, sest see on justkui meeldetuletus kõikidest pisiasjadest, mis on meile kunagi haiget teinud".
Euroopa Roheline Pealinn

Euroopa Roheline Pealinn on Euroopa linnale antav auhind selle keskkonnahoiu alaste saavutuste eest.
Auhinna algatas 2006. aasta 15. mail Tallinnas toimunud konverentsil tollane Tallinna linnapea Jüri Ratas. See ettepanek esitati kui Tallinna memorandum 15 Euroopa linna (Tallinn, Helsingi, Riia, Vilnius, Berliin, Varssavi, Madrid, Ljubljana, Praha, Viin, Kiel, Kotka, Dartford, Tartu ja Glasgow) ning Eesti Linnade Liidu ettepanekul Euroopa Komisjonile. Euroopa Komisjon kuulutas auhinna välja 2008. aasta mais.
Ritsiin

Ritsiin on riitsinuse (Ricinus communis) seemnetest eraldatud mürgine valk.
Ritsiinil on võime aglutineerida (kleepida) punaliblesid.
Ritsiini avastas 1888. aastal Tartus biokeemik Peter Hermann Stillmark.
Ida-Timori lipp

Ida-Timori lipp on Ida-Timori ametlik lipp.

Riigi- ja rahvuslipp

20. mail 2002 vastu võetud riigi- ja rahvuslipp on punane kangas, mille vardapoolses osas on kollasele kolmnurgale paigutatud must kolmnurk, sellele aga valge viisnurkne täht, mille üks tipp on suunatud vardapoolsesse ülanurka. Kollase kolmnurga pikkus moodustab 1/2, musta kolmnurga pikkus aga 1/4 lipu pikkusest. Lipu proportsioonid on 1:2 ja ametlikud mõõtmed 180 cm x 90 cm.
Kollane (PMS 123C) sümboliseerib koloniaalperioodi ja riigi rikkust, punane (PMS 485C) tähistab iseseisvuse eest valatud verd, must aga pimeduse jõude ja ka neid, kelle eestvedamisel saabus iseseisvus; valge on vabaduse värv. 
Selline lipp oli kasutusel ka kümme päeva kestnud iseseisvusperioodil 1975. aastal. Lipu eeskujuks oli võetud vabadusvõitluse partei FRETILIN (Ida-Timori Iseseisvuse Revolutsiooniline Rinne) lipp. Fretilini lipul olid puna-kolla-punased horisontaalsed laiud ja vardapoolses osas must vertikaallaid valge viisnurkse tähega.

Ida-Timori ajaloolised lipud

1961. aastal toimunud ülestõusu ajal Portugali kolonisaatorite vastu võeti Ida-Timori rahvuslipuks punane kangas, mille keskel oli must sõõr kollase äärisega ja selles valge viisnurkne täht. Ülestõus suruti maha ja lipp keelustati.
Pärast 1999. aastal ÜRO järelevalve all toimunud rahvahääletust iseseisvusküsimuses võeti kasutusele CNTR-i (Conselho Nacional de Resistźncia Timorense) partei lipp, millelt jäeti ära partei nimi.
François Bayrou

François Bayrou (sündinud 25. mail 1951) on Prantsusmaa tsentristlik poliitik.
Ta oli Ühenduse Prantsuse Demokraatia Eest kandidaat 2007. aasta presidendivalimistel, kuid ei pääsenud teise vooru jäädes esimeses voorus kolmandaks 18,57% valijate toetusega.
Alates 2. detsembrist 2007 on ta uue tsentristliku erakonna Demokraatlik Liikumine esimees.
Ta on olnud Euroopa Parlamendi liige ja Prantsusmaa haridusminister 1993–1997. 17. maist 2017 kuni 19. juunini 2017 oli ta Prantsusmaa justiitsminister.
Bayrou on kutsunud üles Prantsusmaad boikoteerima 2008. aasta suveolümpiamänge Hiina tegevuse pärast rahvusvahelisel areenil.
Isobaar (termodünaamika)

Isobaariks nimetatakse Isobaarilise protsessi graafikut. Kui y teljel on ruumala ning x teljel temperatuur siis ideaalse gaasi puhul on isobaariks koordinaatide alguspunkti läbiv sirge.
Saksi-Meiningeni hertsog

Saksi-Meiningeni hertsog oli Saksi-Meiningeni hertsogiriigi valitsejate tiitel 1680–1918.
Kõik Saksi-Meiningeni hertsogid pärinesid Wettinide valitsejasoo Ernestiinide harust.
Tartu laulupidu

Tartu laulupeod toimuvad viie aasta takka, samadel aastatel kui ka üle-eestilised laulupeod. Tartu laulupeod peetakse Tartu lauluväljakul.
Samuti on Tartus toimunud väiksemaid laulupidusid, nagu näiteks Tartu vaimulik laulupidu 2010. aastal ja öölaulupidu "Järjepidevus" 2013. aastal.

Ajalugu

Tartu laulupeotraditsiooni algust seostatakse aastaga 1869, mil Tartus toimus esimene üle-eestiline laulupidu. Alates VI laulupeost 1896. aastal on kõik üle-eestilised laulupeod toimunud aga Tallinnas. 1969. aastal, kui esimesest üldlaulupeost möödus 100 aastat, korraldati selle tähistamiseks kaks nädalat enne Tallinnas toimuvat pidu taas Tartus meeste laulupidu.

Tartu laulupidu 2009

Laulupidu peeti 13. juunil 2009 ning seal osales ligi 8000 lauljat, tantsijat ja pillimängijat.

Tartu laulupidu 2014

2014. aastal toimus Tartu laulupidu 7. juunil. Selle kunstiline juht oli Riho Leppoja. Peol osales 262 kollektiivi enam kui 8200 esinejaga. Osalejate seas on nii koorid, puhkpilliorkestrid kui rahvatantsijad. Väljastpoolt Eestit osales 10 kollektiivi: puhkpilliorkestrid Lätist, Venemaalt, Tšehhist ja Rootsist ning naiskoor Soomest. Laulupeole eelnes muusikanädal: avakontsert Jaani kirikus, Alo Ritsingu autorikontsert Tartu Ülikooli aulas, Tartumaa tantsupäev, puhkpillimuusika kontsert, Miina Härma laulumängu "Murueide tütar" etendus ja laulupeo eelkontsert Vanemuise kontserdimajas. 2014. aasta Tartu laulupidu on pühendatud helilooja Miina Härma 150. sünniaastapäevale. Peo moto "Enne ja nüüd" pärineb Miina Härma samanimelisest koorilaulust.
Panemunise mõis

Panemunise mõis (Panemunio dvaras) on endine mõis Leedus Rokiškise rajoonis Pandėlysi vallas Panemunises.
Mõisa varasemad omanikud olid Astikased, Giedraitised, Ozemblowskid, Koscialkowskid, Moriconid. Aastal 1598 kuulus mõis Massalskite perele. XIX sajandil läks mõis Komarite suguvõsale, kes mõisakompleksi ka välja ehitas. Aastal 1924 läks mõis Osvald Lauciskise valdusse; tema pärijatele tagastati mõisakompleks aastal 1993.
Peahoone koosneb kolmest paralleelselt asuvast korpusest. Hoone on valmistatud tellistest, samas kui suurem osa mõisakompleksi hoonetest on maakividest. Hoone interjöör oli luksuslik – seal asusid mitmed luksuslikud salongid ja uusgooti stiilis raamatukogu. Serviisid olid seal jaapani portselanist või söövitatud kristallist, pronksist ja hõbedast.
Peahoone läheduses asuvad veel aastal 1851 valminud sepikoda, aastal 1854 valminud tall-tõllakuur (kasutusel ka lehmalaudana) ja teenijatemaja. Kompleksis on säilinud ait, jääkelder, ladu, laut, teine sepikoda, kaks torni. Veidi maad eemal asuvad viinavabrik ja selle ladu.
Rock FM

Lühiajalugu

1. novembril 2017 kuulutati Radio Mania tegevusele lõpp, kuna vähese publiku tõttu ei olnud raadiojaam enam majanduslikult kasulik. Sky Media raadiogrupp asutas 6. novembril 2017 uue rokkmuusikajaama Rock FM. Sagedus jäi samaks, 88,8 MHz.
Punakõht-kiitsaksikk

Välimus

Punakõht-kiitsaksikk on 6,5–9 mm pikkune. Pika sihvaka keha ja pikkade jalgadega. Kõht osalt punane. Eesselg ettepoole tugevalt ahenev, peene ja hõreda punkteeringuga, läikiv. Jalad mustad.

Levik ja elupaik

Punakõht-kiitsaksikk on levinud Euroopas, Armeenias, Aserbaidžaanis, Gruusias (Georgias), Türgis. Eestis haruldane ja lokaalselt levinud liik. Läänesaartel ei ole leitud. Enamik leide Tallinna ümbruses ja Lääne-Eestis. Eelistatud elupaigad on kuivad tammikud ja tammesegametsad. Lend juuni II poolest augusti II pooleni.

Elutsükkel ja toitumine

Punakõht-kiitsaksiku elutsükkel vältab 2 aastat. Vastsed lehtpuude kuivanud okstes ja kändudes. Mardikad õitel.
Gilles Binchois

Gilles Binchois (õieti Gilles de Binche, tuntud ka kui de Bins; u 1400 – 20. september 1460) oli franko-flaami ja Burgundia koolkonna renessansihelilooja. 
Ta oli üks kolmest 15. sajandi alguse tuntumast heliloojast. Tihti on ta jäetud kahe teise, Guillaume Dufay ja John Dunstable'i varju, kuid tema mõju oli nende omast isegi suurem, sest tema teoseid kasutati allikmaterjalina rohkem kui ühegi teise tolle aja helilooja omi.

Elu

Binchois oli arvatavasti pärit Monsist. Tema vanemad olid Jean ja Johanna de Binche, kes võisid olla pärit lähedalasuvast Binche'i linnast. Jean de Binche oli Hainaut' krahvi Guillaume IV nõunik ja töötas ka Monsi kirikus. Gilles'i elust pole midagi teada enne 1419. aastat, kui temast sai Monsi Ste. Waudru kiriku organist. 1423. aastal läks ta elama Lille'i. Umbes sellel ajal võis ta olla ka sõjaväeteenistuses.
Millalgi 1420ndate lõpus liitus ta Burgundia hertsogi õukonnakapelliga. Aastaks 1431, kui ta kirjutas moteti "Nove cantum melodie", oli ta seal kindlasti laulja, sest moteti tekst nimetab kõiki 19 lauljat.

Looming

Binchois'd peetakse 15. sajandi parimaks meloodialoojaks, tema hoolikalt vormitud meloodiaid on lihtne laulda ja meelde jätta. Tema loodud viise kasutati hilisemate heliloojate poolt tihti missade alusmaterjalina. Suurem osa tema muusikast on lihtne ja puhas, kohati isegi askeetlik, luues suure kontrasti eelneva sajandi ars subtilior'i ajastuga. Enamik tema ilmalikest lauludest on rondood, mis sai sajandi jooksul kõige tavalisemaks lauluvormiks. Binchois järgis nendes harva stroofilist vormi, arendades meloodiat teksti riimiskeemist sõltumatult.
Ambatonjanahary

Ambatonjanahary on küla Madagaskaril Diana piirkonnas Antsiranana II ringkonnas Tanjona Bobaombyl.
Ambatonjanaharys on troopiline savannikliima. Aasta keskmine temperatuur on 26,5 °C, aasta keskmine sademete hulk 1118 m.
Junko Tabei

Junko Tabei (jaapani keeles 田部井 淳子 Tabei Junko; 23. mai 1939 Fukushima prefektuur – 20. oktoober 2016 Kawagoe, Saitama prefektuur) oli jaapani alpinist ja esimene naine, kes jõudis Džomolungma ja Xixabangma tippu.

Haridustee

Ta lõpetas 1962. aasta ülikooli Tōkyōs (Shōwa Joshi Daigaku).
1969. aastal sai ta teaduskraadi inglise kirjanduse alal.

Mägironimine

Huvi alpinismi vastu tekkis tal juba noores eas, kuid tõsisemalt hakkas ta mägironimisega tegelema 20-aastaselt. 
1969. aastal loodi tema eestvedamisel Jaapani naisalpinistide klubi (klubi ingliskeelne nimi Ladies Climbing Club Japan). 
1970. aastal tõusis ta Himaalajas Annapurna III tippu (7555 m). 
Junko Tabei jõudis Džomolungma tippu 16. mail 1975. Kokku on ta teinud tipputõusud kolmele kaheksatuhandelisele, lisaks Džomolungmale ka 1981. aastal Xixabangmale (8027 m) ja 1996. aastal Cho Oyule (8188 m).
1985. aastal tõusis ta Pamiiris kolmele üle 7000 m kõrguse mäe tippu (Lenini mäetipp, Korženevskaja, Ismoili Somoni mäetipp). 1985. aastal ajalehes Sovetski Sport avaldatud intervjuus meenutas ta soojade sõnadega treenereid-alpiniste Ilmar Priimetsa, Jaan Künnapit, Alfred Lõhmust ja Kalev Muru, kes rahvusvahelises alpilaagris aitasid kolmest jaapanlannast koosneval grupil laskumisel baaslaagrisse mööda Fortambeki liustikku osa nende varustusest alla kanda.
1992. aastal sai Tabeist esimene naine, kes on tõusnud Seitsme tipu klubi kõigi 7 eri paigus asuva mäe tippu. 
1999. aastal sooritas ta tipputõusu Tian Shanis asuva Džengiši (7439 m) tippu. 
Ta on tõusnud 56 riigi kõrgeima mäe tippu, sealhulgas 2007. aastal Eestis Suure Munamäe (318 m) tippu.

Haigus

2012. aastal diagnoositi tal vähk.
2016. aasta juunis tõusis ta oma alpinstikarjääri viimase mäe tippu. Sümboolne on, et selleks sai Fuji, jaapanlastele kõige püham mägi.
20. oktoobril 2016 suri ta Kawagoe haiglas kõhukelmevähki.
Moseli veinid

Moseli veinid ehk mooselid on veinid, mis on toodetud Moseli jõe ümbruses. Moseli veine toodetakse kolmes riigis: Saksamaal, Prantsusmaal ja Luksemburgis, kuid nimetusega "moosel" peetakse silmas eeskätt Saksamaal toodetud Moseli veine.

Saksamaa

Vaata ka Moseli veinipiirkond.
Moseli veinipiirkond on üks kolmeteistkümnest kvaliteetveine tootvast Saksa veinipiirkonnast. Olles pindala poolest natuke suurem kui 9000 hektarit, on see piirkond toodangu mahu poolest Saksamaa veinipiirkondade seas kolmandal kohal, tuntuse poolest aga esikohal.

Prantsusmaa

Prantsusmaal toodetakse Moseli veine Lorraine'is Metzi linna lähedal. Kuna selle veini toodang on väike – ligikaudu 1500 hektoliitrit veini aastas –, siis seda veini eriti ei ekspordita.

Luksemburg

Moseli veini toodetakse Luksemburgi kaguosas. Vastava kvaliteediklassi nimi on Moselle Luxembourgeoise ja veinipiirkonna ligikaudne suurus on 1290 hektarit.
Lenka Ptácníková

Lenka Ptácníková (sündinud 16. jaanuaril 1976 Tšehhoslovakkias) on tšehhi päritolu Islandi maletaja, naiste suurmeister (2000). 
Ptácníková mängis kuni 2002. aastani Tšehhi eest, alates 2004. aastast esindab ta rahvusvahelistel malevõistlustel Islandit. Ta on kahekordne Tšehhi (1994, 1996) ja 10-kordne Islandi naiste malemeister (2006, 2009, 2010, 2012–2018). 2005. ja 2017. aastal tuli Ptácníková Põhjamaade naiste malemeistriks.
Ta on osalenud 13 naiste maleolümpial – Tšehhi (1994–2002) ja Islandi (2004–2018) naiskonna koosseisus.
Ptácníková on abielus islandi malesuurmeistri Helgi Grétarssoniga.
Stavanger

Ajalugu

Stavangeri rajamise aeg pole kindlalt teada. 11. sajandil oli Stavanger juba keskus, kuid linnaks saab teda õieti nimetada alles alates Stavangeri toomkiriku rajamisest. Toomkiriku ehitamist alustas 1125. aastal piiskop Reinald. Algaegadel oli Stavanger oluline põhiliselt Stavangeri piiskopkonna keskusena; piiskopkond hõlmas Rogalandi, Agderit, Hallingdali ja Valdresi. 12. sajandi lõpuks sai linn tasapisi ka haldus- ja majanduskeskuseks.  
Must surm laastas ka Stavangeri. 1425 sai ta siiski alevi (kjøpstad) privileegid, omavalitsuse ja kauplemisõiguse. Reformatsiooni ajal konfiskeeris Taani siit katoliku kiriku varad, kuid Stavanger säilis tähtsa usulise keskusena veel luterliku ajastu alguses. 
Tõeline kriis linna arengu saabus XVII sajandil. 1633 põles 2/3 linnast maha. 1671 käskis Taani kuningas Christian V viia piiskopiameti ja halduskeskuse Stavangerist ära, uude keskusse Christianiasse. 1680 otsustati Stavangeri linn hoopiski kaotada. 1690 saadi aleviõigused tagasi, kuid piiskop tuli uuesti Stavangerisse alles 1925. aastal.
18. sajandi lõpul oli Stavanger veel väikelinn alla 2500 elanikuga. 1809 oli aga Stavangeri elus pöördepunkt. Linna lähedale merre ilmus ennekuulmatul hulgal heeringaparvi ja nende püük sai nüüd peamiseks elatusallikaks kuni 1880. aastani, mil heeringad jälle kadusid. Esimene kalakonservitehas asutati 1873.
Friedrich David Lenz

Friedrich David Lenz (20. september (9. september) 1745, Dzērbene, Liivimaa – 4. detsember 1809, Tartu) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik ja vaimulik kirjamees, Tartu Ülikooli eesti ja soome keele lektor.
1803–1809 oli ta esimene akadeemiline eesti keele õpetaja. Lenzi õpilaste seas oli Johann Heinrich Rosenplänter.

Elulugu

Lenz sündis pastori pojana. Algõpetuse sai koduõpetaja käest. Õppis Tartu linnakoolis ja Königsbergis Collegium Fridericianum'is. Königsbergi ülikoolis õppis ta usuteadust aastatel 1762–1764 (immatrikuleeriti 3. aprillil 1762). Töötas seejärel koduõpetajana Tallinnas. Ordineeriti 24. mail 1767 õpetajaks.
Oli aastatel 1767–1779 Tarvastu koguduse õpetaja. Aastatel 1780–1809 oli ta Tartu Jaani koguduse ülemõpetaja (introdutseeriti 20. detsembril 1780), aastatel 1780–1802 ka Linnakonsistooriumi assessor ja linnakooli inspektor. Alates 1. oktoobrist 1803 kuni surmani 1809 oli ta Tartu Ülikoolis esimene akadeemiline eesti ja soome keele lektor.