google/wiki40b huggingface dataset:
Volhovi rinne

Ajalugu

Volhovi rinne moodustati 17. detsembril 1941. aastal Leningradi rinde vasakust tiivast ja STAVKA reservidest Tihvini vasturünnaku ajal 4., 52., 59., ja 26. armeest. 1941. aasta detsembris moodustati 26. armee baasil 2. löögiarmee. 
1942. aasta jaanuarist aprillini püüdsid Volhovi rinde väed Ljubani pealetungioperatsiooniga edutult murda Leningradi piiramisrõngast. 1942. aasta 23. aprillil saadeti rinne laiali ning väeosadest moodustati Volhovi operatiivgrupp, mis tegutses Leningradi rinde alluvuses. 
1942. aasta 9. juunil moodustati operatiivgrupist uuesti rinne ning selle koosseisu lisati 8. armee ja 54. armee. 1942. aasta augustist kuni septembrini osalesid rinde väed koostöös Leningradi rindega Sinjavino pealetungioperatsioonis väegrupp Nordi 18. armee kaitseliinile Laadoga järve lõunakaldal.
1943. aasta jaanuaris õnnestus rindel Laadoga järvel kaitsel olevatest Saksa vägedest Pealetungioperatsioon Iskra käigus läbi murda ning taastada maismaaühendus Leningradiga. 
1944. aasta jaanuarist veebruarini osales koostöös Leningradi ja 2. Balti rindega Leningradi-Novgorodi pealetungioperatsiooni Novgorodi–Luga pealetungioperatsioonis,  14. jaanuar – 15. veebruar 1944. 
Rinne saadeti 15. veebruaril laiali, väeüksused jaotati Leningradi ja 2. Balti rinde vahel ära ning juhtkond arvati STAVKA reservi.
Leevi Selliov

Leevi Selliov (28. aprill 1948 Rakvere – 23. august 2004 Tartu) oli eesti tõlkija.
Ta lõpetas Tartu 1. Keskkooli 1967 kuldmedaliga, Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna 1973 matemaatik-matemaatikaõpetaja kvalifikatsiooniga.
Aastatel 1973–1978 töötas ta Tartu Matemaatika- ja Füüsikakooli direktorina.

Õpikuid

Konkursiülesandeid matemaatikast / Tartu Riiklik Ülikool, matemaatika ja füüsika kool ; [koostanud L. Selliov] Tartu : Tartu Riiklik Ülikool, 1975.
Selliov, L. Archimedese seadus. Tartu, TÜ Teaduskool, 2003

Tõlkeid

Boriss Strugatski ja Arkadi Strugatski "Põrnikas sipelgapesas". ("F-sarjas") Tallinn: Varrak, 2000

Isiklikku

Leevi Selliovi isa Johannes Selliov oli eesti vaimulik.
Llobregati jõgi

Llobregat on jõgi Hispaanias, Kataloonia pikkuselt teine jõgi.
Jõgi saab alguse Castellar de n'Hugist 1259 m kõrguselt Serra del Cadí mäelt. Suubub Vahemerre Barcelona lähedal El Prat de Llobregatis.
Jõe kogupikkus on 175 km ja valgala pindala 4948 km.
Ei ole laevatatav.
Ivar Rooks

Ivar Rooks (8. veebruar 1933 Jõhvi – 22. juuni 2009) oli Eesti keemiainsener ja maletaja.

Elulugu

Ivar Rooks oli advokaadi poeg ja Gerhard Rooksi vennapoeg.
Lõpetas 1951 Tartu 1. Keskkooli ja 1956 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) keemikuna; tehnikakandidaat (1973, TPI), väitekiri "Põlevkivi poolkoksistamisprotsessi uurimine põikvoolulise soojuskandjaga gaasigeneraatorites". Oli 1956–99 riiklikus aktsiaseltsis Kiviter (endine Põlevkivikeemia Tootmiskoondis): insener-tehnoloog, tsehhijuhataja, 1972–81 tehnikaosakonna juhataja, 1981–83 peatehnoloog, 1983–94 peainsener, 1994–99 tehnikadirektor. Aastast 1999 Eesti Tööandjate ja Tööstuse Keskliidu Virumaa regionaalse keskuse juhataja.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: põlevkivi poolkoksistamise tehnoloogia. Teinud kindlaks utmisprotsessi seaduspärasused, mis leidsid rakendust 1000-tonniste retortide projekteerimisel ja protsessi automaatse juhtimise süsteemi loomisel. 33 teadustrükist, 24 autoritunnistust.
Haabersti Vene Gümnaasium

Ajalugu

Kooli ajalugu ulatub aastasse 1937, kui tegevust alustas Tallinna Reaalkool nr 5, poistekoolina. 1940–1944 kandis kool nime Tallinna 5. Kool ning tegutses poiste ja tüdrukute koolina. 1944. aastast asus koolihoone aadressil Hariduse tänav 3, 1946. aastast tegutses seitsmeaastase venekeelse õppega kool aadressil Vabriku tänav 10.
1949. aastal sai kooli nimeks Tallinna 5. Keskkool ning kool tegutses 1955. aastast Vana-Kalamaja tänaval ning 1978. aastast aadressil Õismäe tee 132.
Grand-Place

Lillevaip

Iga kahe aasta tagant paigaldatakse mõneks augustipäevaks väljakule hiiglaslik lillevaip. 1800 m² suurune ala kaetakse umbes miljoni begooniaga. Esimene lillevaip paigaldati 1971. aastal ning tänu populaarsusele muutus see traditsiooniks. Igal aastal on erinev dekoratsiooniteema.
Pulmapäevad

Pulmapäevad oli aeg, mille jooksul kestis eesti talupojapulm.
Tavalised pulmad kestsid kolm päeva. Pulma eelsel päeval ehk pulma laupäeval kogunesid pulma kutsutud vastavalt mõrsja või peiu majja. Pulma esimene päev kandis nime saajapäev - peig läks koos saajarahvaga mõrsjale järele ja tõi selle oma koju. Teist päeva nimetati vakapäev - pruudipoolne vakarahvas sõitis koos veimekirstuga peiukoju. Kolmandal päeval oli nimeks hõimupäev, kui toimus pulmaliste poolt pulmajärgne vastastikune külastamine. Mõnes kohas kutsuti kolmandat päeva pulma annepäevaks, mis kulus peaparandamiseks ja jantimiseks. Esimest nädalat pärast pulmi kutsuti ka hõimunädalaks.
Omsk

Ajalugu

Linn on asutatud 1716. aastal.

Kliima

Omskis valitseb parasvöötme mandriline kliima. Jaanuari keskmine õhutemperatuur on −16,9°С (Omski külmarekord on −45,5°С (veebruar 1931)). Juuli keskmine õhutemperatuur on +19,6°С (maksimaalne +40,4°С). Aasta keskmine sademete hulk on 400 mm.
Rannapatarei nr 46

Rannapatarei nr 46

Patarei koosnes neljast 152 mm Canet' suurtükist. Suurtükid asetsesid Ninase pangal, kaks keskmist umbes 50-meetrise vahekaugusega teineteise kõrval, kaks äärmist eelmistest veidi tahapoole nihutatud. Kuna suurtükid paiknesid otse Ninase poolsaare tipus, olid need merelt kergesti nähtavad. Relvad asusid ajutistel puitalustel, positsioonide eesvall oli betoneeritud.
Suurtükkide laskekaugus oli 22 km, raua pikkus 16 m ja kogu suurtükitorn kaalus 20 tonni.
Esimese maailmasõja ajal Saksamaa keisririigi mereväe dessantoperatsioonil Albion sisenes 29. septembril 1917 Saksa dessant Tagalahte. Ninase patarei avaldas vaid nõrka vastupanu ning pärast lühikest tulevahetust Saksa sõjalaevadega piirati patarei tagalast ümber ning sunniti alistuma. Surma sai 7 sõdurit, ülejäänud sunniti alistuma.
Ninase rannakaitsepatarei nr 46 neli kahurialust Esimese maailmasõja ajast on tunnistatud ajaloomälestiseks.
Raul Talmar

Raul Talmar (sündinud 6. jaanuaril 1959 Tallinnas) on eesti koorijuht.
Ta on lõpetanud aastal 1977 Tallinna 22. Keskkooli ja Eesti Muusikaakadeemia.
Alates 1976. aastast on ta laulnud segakooris Noorus, kus ta seejärel tegutses teise dirigendina Ene Üleoja kõrval. Aastail 1991–2012 oli ta selle koori peadirigent, juhtides selle kõrval ja järel ka teisi koore.
Raul Talmar on Tallinna Ülikooli õppejõud, Eesti Laulu- ja Tantsupeo Sihtasutuse nõukogu esimees ja Eesti Kooriühingu juhatuse esimees. Korduvalt on ta seisnud laulupidude dirigendipuldis.
Keelutsoon (füüsika)

Keelutsoon on tsooniteooria kohaselt valentsitsooni ja juhtivustsooni vaheline energiavahemik. Keelutsoonile vastavat energiataset ei saa [[elektron] tahkise kristallistruktuuris omandada. Keelutsoon laiust mõõdetakse elektronvoltides (eV).
Keelutsooni olemasolu ja selle laius on vahetult seotud aine elektrijuhtivuse tüübiga:
mittejuhtidel (dielektrikutel) on keelutsooni laius üle 3 eV ja pooljuhtidel  0,1–3 eV, metallide elektronidel keelatud energiaolek puudub.
Niidu-sinepiliblikas

Niidu-sinepiliblikas (Leptidea juvernica) on põualibliklaste sugukonda kuuluv päevaliblika liik.

Välimus

Valmiku tiivad on üldtoonilt valged, ebamääraste tumedamate laikudega eestiibade ülakülje tipuosas. Niidu-sinepiliblikas on pisem kui väike-kapsaliblikas. Sarnaneb väga hariliku sinepiliblikaga (Leptidea sinapis). 
Niidu-siniliblikas on Eestis nüüdisajal tõenäoselt veidi sagedasem kui harilik siniliblikas.
Väikesemõõtkavaline kaart

Väikesemõõtkavaline kaart on kaart, mille mõõtkava on 1:1 000 000 ja vähem.
Nendel kaartidel kujutatakse suure pindalaga maa-alasid.
Väikesemõõtkavalise kaartide hulka kuuluvad maailmakaardid, mandrite või nende osade kaardid, riikide kaardid jne.
Igapäevaelus on väikesemõõtkavalised kaardid nt seinakaardid, "Maanteede atlase" kaardid jm.
Gustav Diedrich von Rehbinder

Vabahärra Gustav Diedrich von Rehbinder (6. detsember 1756 Tallinna maakond Eestimaa kubermang – 31. juuli 1826, Kadrina, Lääne-Virumaa) oli baltisaksa poliitik.
Gustav Diedrich von Rehbinder sündis Saku mõisniku Otto Magnus von Rehbinderi ja Sophie Katharina Dorothea von Rehbinder (sündinud von der Pahlen) pojana.
Talle kuulusid 14 mõisa Eestimaal, sh Kadrina kihelkonnas Virumaal Polli, Udriku, Neeruti mõis  ja Läänemaal Lautna ja Seira ja Vanamõisa mõis, kus Gustav Dietrich von Rehbinder juurutas 1805 aastal oma mõisates ühe esimesena Eestis rehepeksumasinaid.
Virumaa Udriku mõisa põhiliseks sissetulekuallikaks oli viinaköök ning Läänemaal meriino tõugu peenvilla-lammaste kasvatamine. Tooraine töödeldi ümber kohalikus manufaktuuris, kus valmistati esmaklassilist kalevit, pitsriiet ja sukki.
Gustav Diedrich von Rehbinderi ajal ehitati välja ka Udriku mõisa peahoone.
Dresdeni Tehnikaülikool

Dresdeni Tehnikaülikool (saksa keeles Technische Universität Dresden, lühendatult TUD) on tehnikaülikool Saksamaal Saksimaal Dresdenis.
Dresdeni tehnikaülikool on üliõpilaste arvult suurim tehnikaülikool Saksamaal. Ülikoolis õpib 36 066 üliõpilast ( 2011) ja töötab 4000 õppejõudu.

Ajalugu

Dresdeni Tehnikaülikool on üks vanimaid tehnikakõrgkoole Saksamaal. Kool asutati 1828. aastal Saksimaa tehnikakooli nime all. Aastal 1871 nimetati tehnikakool ümber Kuninglikuks Saksimaa polütehnikumiks (Königlich-Sächsisches Polytechnikum). Uus nime vahetus toimus 1890 – Kuninglik Saksimaa tehnikakõrgkool (Königlich Sächsische Technische Hochschule). Ajaperioodil 1918–1961 oli kõrgkooli nimetus Dresdeni tehnikakõrgkool (Technische Hochschule Dresden). Aastal 1961 sa kõrgkool ülikooliks.
1996. aastal ühinesid Dresdeni tehnikaülikooli tehniline raamatukogu ja Saksimaa riiklik raamatukogu üheks raamatukoguks SLUB Dresdeni nime alla.
Dresdeni tehnikakõrgkoolis on õppejõuna töötanud Paul Tillich (1925–1929).

Teaduskonnad

Teaduskondi on 14, sealhulgas filosoofia-, filoloogia-, pedagoogika-, õigus-, majandus-, ehitus-, arhitektuuri-, meditsiiniteaduskond ja mõned teised.
Suurim teaduskond on matemaatika- ja loodusteaduskond 4300 üliõpilasega. Väikseim ja ühtlasi vanim teaduskond on ehitusteaduskond (alla 800 üliõpilase).
Filosoofiateaduskonnas õpib ligi 3500 üliõpilast, osakondi on 7, sealhulgas ajaloo-, kunstiajaloo- musikoloogia-, sotsioloogia- ja teoloogiaosakond.
Vahastu–Mustametsa tee

Vahastu–Mustametsa tee (registrinumbriga 11276) on kõrvalmaantee Kuusalu vallas. Tee pikkus on 1,9 km.
Tee saab alguse Tallinna–Narva maantee viiekümnendal kilomeetril Vahastu külas ning lõpeb Jõelähtme–Kemba tee kolmekümne neljandal kilomeetril Mustametsa külas.
Tee kulgeb läbi Vahastu, Kahala ja Mustametsa küla.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 2 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Teega ristub esimesel kilomeetril üks Vahastu liiklussõlme ühendusteid.
Tee on kruusatee, Vahastu liiklussõlmes asfaltkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Viktor Kortšnoi

Viktor Kortšnoi (vene Виктор Львович Корчной; 23. märts 1931 Leningrad – 6. juuni 2016 Wohlen, Aargau kanton, Šveits) oli Nõukogude Liidu ja Šveitsi maletaja, neljakordne NSV Liidu meister (1960, 1962, 1964, 1970). 
Ta sündis aastal 1931 Leningradis poola-juudi segaperekonnas. Õige pea pärast tema sündimist läksid vanemad lahku, alguses elas ta oma ema juures, hiljem isa juures, teda kasvatasid isa ja kasuema. Teise maailmasõja ajal elas ta noorukina üle Leningradi blokaadi; tema isa hukkus rindel, mistõttu kasvatas teda kasuema. Ta lõpetas Leningradi 203. Keskkooli, misjärel astus ta Leningradi Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonda, mille ta edukalt lõpetas.
Ta oli 1956. aastast rahvusvaheline suurmeister.
Alates 1960. aastate algusest oli ta korduvalt maailmameistritiitli pretendent, maailma esimaletaja finaalturniiridel osales ta 1978. ja 1981. aastal. Aastal 1976 palus ta Hollandist poliitilist varjupaika. Aastast 1978 elas ta Šveitsis.
Surma ajal oli ta maailma vanim tegutsev malesuurmeister.
Laatre küla

Ajalugu

1919. aastani kuulus Laatre mõis (Moiseküll) ja Laatre vald Volmari maakonda Põhja-Ruhja kihelkonda Lätimaal. Seejärel on Laatre kuulunud Halliste kihelkonda.
Vepsa köök

Vepslaste toidulaual esineb vähe liha, rohkem on seal aedvilja-, tangu, kala- ning seenetoite.
Kartuli kõrval tarvitatakse rohkesti kapsast, kaalikat, naerist ja hernest. Kartulist valmistatakse nii vormiroogi kui pirukatäidiseid, hernejahu kasutatakse herneleiva valmistamiseks. 
Palju keedetakse suppe, millele liha lisatakse vaid pühade ajal. Tavaliselt pannakse supp hommikul potiga ahju, kus see haudub õhtuni.
Kala süüakse nii värskelt, kuivatatult kui ka soolatult. Tunnustatud kalaks peetakse säinast.
Peolaua juurde kuulusid varem kindlasti valge leib ja kalitsad, mis meenutavad korpe, samuti mitmesuguse täidisega pirukad.
Palju joodi kalja. Nii on Kesk-Vepsas üldtuntud naerikali (repoi), mida peeti laupäeva- ja pühapäevajoogiks. Kindlalt kuulus aga toidukordade juurde tee. Kolm korda päevas teed juua oli Äänisvepsas lausa seadus.
Traditsioonilistest pulmatoitudest on teada lihasupp, puder või munanitš (muna vormiroog) ning kohupiim, mis vahel asendati hapupiimaga. Peojoogid olid õlu ja viin.
Tõru tänav (Rakvere)

Tõru on tänav Rakveres.
Tänava pikkus on 543 meetrit ja paikneb Taaravainu linnaosas Rakvere edelaosas. Tänav asub Rakvere Vallimäe oosi lõunaotsas, temast põhjas paikneb Rakvere tammik ning ida pool Palermo mets.  Tänav on  paralleelne Tammiku tänavaga. Põhja-lõunasuunalise tänava algus ja lõpp on Pähkli tänaval. Ristub vahepeal Taara tänavaga.
Rakvere Taaravainu linnaosa on kujunenud välja 20. sajandi teises pooles, linnaosas paiknevad põhiliselt ühepereelamud. Tänavad kannavad piirkonnale iseloomulikke loodusnimetusi.
Imant Pedaste

Elulugu

Imant Pedaste oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1918 Tartu Kommertskooli, 1926 Tartu Ülikooli keemiaosakonna, keemiamagister (1926, TÜ), väitekiri "Eesti põlevkivi (kukersiidi) tõrva ja tõrvast destilleeritud fraktsioonide uurimine pigiolluste sisalduse kohta ja nende hulga muutumine temperatuuriga ja destilleerimise kestvusega", keemiakandidaat (ümber atesteeritud 1947). 1926–1927 õppis TÜ põllumajandusteaduskonnas. Oli 1919 Vabadussõjas, seejärel aastani 1928 TÜ mullateaduse kabineti assistent, aastast 1928 Jäneda põllutöökeskkooli õpetaja, hiljem Kohtla-Järvel põlevkivikeemik ning Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi (ELVI) piimanduse, lihaproduktide uurimise ja keemialabori vanemteadur.

Teadustöö

Uuris Eesti põlevkivitõrva ja selle destillatsioonisaadusi.
Sügisball (film)

Süžee

"Sügisball" räägib kuuest üksteisega riivamisi kokku puutuvast magalaelanikust, keda ühendab üksindustunne. Noor kirjanik Mati luurab eksnaise akende taga ja läheneb uutele naistele, kuid tulutult. Üksluise eluga vanapoiss-meestejuuksur August Kask kiindub väikesesse tüdrukusse, tollele lähenedes aga süüdistatakse teda pedofiilias. Üksikema Laura vaatab telerist "Ogalinde" ja tõrjub meeste lähenemiskatseid, kuna ei suuda neid usaldada. Arhitekt Maurer mõtleb inimkonna heaolu peale, on aga unustanud omaenese naise, kes omakorda otsib lohutust šveitser Theo juurest. Theo meeldib naistele, kuid madala sotsiaalse staatuse tõttu ei võeta teda tõsiselt.
"Sügisball" räägib inimeste eraldatusest ja võimetusest teisteni jõuda. Samas leidub seal muigeid ja absurdi ning mõni vastavalt häälestunud vaataja võib isegi laginal naerda saada.

Film arvudes

2007. aasta jooksul kogus film Eesti kinodes 37 859 vaatajat.
Enn Kaup

Enn Kaup (sündinud 22. mail 1946 Võrnu külas Mäetaguse vallas Virumaal) on eesti atmosfäärifüüsik.

Teadustöö

Ta on osalenud seitsmes Antarktika-ekspeditsioonis. Ta on uurinud Antarktika järvede ökoloogiat, veekogude algtoodangut ja seda mõjutavaid tegureid ning sisevete (järvede ja šelfiliustiketaguste merelahtede) toitainetega rikastumist (eutrofeerumist). Mõõtis Antarktises järve fütoplanktoni aastatoodangu maailma väikseima väärtuse ja avastas 1976–1977 Antarktise järvede inimtegevusest johtuva eutrofeerumise.
Uurimusi ka paleokliima alal.
St. Pankraz (Lõuna-Tirool)

Geograafia

2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 1589 inimest ja valla pindala on 63,1 km².
Sankt Pankraz külgneb järgmiste valdadega: Lana, Laurein, Naturns, Unsere Liebe Frau im Walde-St. Felix, Tisens, Ulten ja Castelfondo.

Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 98,84% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 0,96% itaalia keelt ja 0,19% ladiini keelt.
Pavestküla mõis

Pavestküla mõis (saksa keeles Pawast) oli rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal.
Freddy Loix

Freddy Loix (sündinud 10. novembril 1970 Tongerenis) on Belgia rallisõitja.
Heljo Krall

Heljo Krall (aastani 1953 Kurm, 1953–61 Karu; sündinud 17. aprillil 1929 Pati vallas) on eesti botaanik.
Ta on töötanud pikka aega Zooloogia ja Botaanika Instituudis.

Isiklikku

Tema abikaasad olid August Karu ja Eino Krall.
Grafschaft Bentheim

Ajalugu

Kreisil on laias laastus sama territoorium kui Bentheimi krahvkonnal, Saksa-Rooma riigi osariigil, mis 1803. aastal kaotati.

Geograafia

Kreisi loodepiirkond nimega Niedergrafschaft (alamkrahvkond) eendub Hollandi territooriumisse ning piirneb sellega põhjas, läänes ja lõunas. Vechte jõgi (Hollandi Vecht) läbib kreisi lõunast põhja ja voolab Hollandisse.
Sassi vald

Sassi vald (saksa keeles Kabbil) oli vald Saaremaal Valjala kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Kogula vallaga.
Harklutiklased

Süstemaatika

Harklutiklasi on 2 alamperekonda – Nepinae ja Ranatrinae – kaheksa perekonnaga.
Lüganuse valla lipp

Lüganuse valla lipp on Ida-Viru maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Lüganuse valla lipp.

2013-2017

Valla lipu tavasuurus on 105×165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11. Lipu värvideks on roheline, kollane ja sinine, kusjuures 1/7 laiune kollane triip paikneb horisontaalselt lipu keskosas.
1993–2013 oli sama lipp Püssi lipuks.

Põhjendus

Roheline sümboliseerib metsa ja puutumata loodust, sinine puhta vee elustavat jõudu ning kollane küpset viljapõldu, iidset põlluharimise traditsiooni ja maapõue rikkusi.

Lüganuse valla lipp aastatel 1997–2013

Lüganuse valla endine lipp kinnitati 9. juunil 1997. Lipuks oli ristkülikukujuline kangas mida läbis diagonaalne, vardapoolsest ülanurgast lehviva otsa alanurka langev 2 ühiku laiune valge triip. Sellest ülespoole jääv kolmnurkne väli oli sinine ning alumine roheline. Sinine värvus sümboliseeris taevast ja vett, samuti vaimsuse võrdkuju, roheline aga loodust, noorust ning lootust. Normaalmõõtmed olid 105x165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11.
Valla lipp oli alaliselt heisatud vallamaja ees ning etalonkujutisi säilitati Lüganuse Vallavalitsuse kantseleis.

Uue lipu valimine

2013. aasta augustis kuulutasid Lüganuse vald, Maidla vald ning Püssi linn välja ühinemisel moodustuva uue omavalitsusüksuse Lüganuse valla sümboolikakonkursi. Selle eesmärgiks oli leida kolmele ühinenud omavalitsusele kõiki ühendav lipp ja vapp. Lõpptulemusena sai ühinenud omavalitsus nime Lüganuselt, vapi Maidla vallalt ja lipu Püssi linnalt.
Kalle Merusk

Kalle Merusk (sündinud 11. septembril 1949 Tabiveres) on Eesti õigusteadlane.
Ta on olnud Tartu Ülikooli õigusteaduskonna dekaan aastatel 2000–2009 ning riigi- ja haldusõiguse professor aastast 1994. Aastast 1993 on ta Riigikohtu halduskolleegiumi nõunik.
Aastatel 1972–1973 ELKNÜ TRÜ Komitee sekretär, 1973–1974 TRÜ NLKP ajaloo kateedri õppekabineti juhataja, pärast ajateenistust Nõukogude armees asus 1976. aastal tööle Tartu linna parteikomitee instruktorina, 1978. aasta mais edutati propaganda- ja agitatsiooniosakonna juhatajaks, 1984–1990 oli Tartu linna parteikomitee sekretär, 1990–1994 TÜ õigusteaduskonna avaliku õiguse instituudi dotsent.
2005. aastal sai ta Valgetähe IV klassi teenetemärgi.
Eugène Aisberg

Eugène Aisberg (10. september 1905 Odessa – 4. oktoober 1980 Pariis) oli ukraina päritolu prantsuse esperantist. 
Lisaks oli ta populaarteadusliku kirjanduse autor. Eesti keeles on talt ilmunud elektroonikaalane sari "...see on imelihtne".
Ta sündis aastal 1905 Odessas. 
Aastal 1919 õppis ta selgeks esperanto. Aastal 1925 asutas ta koos Pierre Corret'ga esperantokeelse raadiotehnikaajakirja Internacia Radio-Revuo, kus ta avaldas oma populaarsed raadiotehnikaalased artiklid. Need raamatud (mis eesti keeles ilmusid pealkirjaga "...see on imelihtne") on avaldatud kahekümnes keeles. 
Ta oli üks rahvusvahelise elektrooniline perioodika kirjastajate organisatsiooni UIPRE (Union International de la Presse Electronique) asutajaid.
Tallinna Aleksander Nevski kalmistu

Tallinna Aleksander Nevski kalmistu on 1775. aastal rajatud õigeusuliste kalmistu, mis moodustab tänapäeval ühe osa Tallinna Siselinna kalmistust. Kalmistu on pühitsetud Vene Õigeusu Kirikus pühakuna austatavale suurvürstile Aleksander Nevskile.
Tänapäeval on Aleksander Nevski kalmistu Tallinna vanim kasutatav surnuaed. Kalmistu pindala on 13,01 hektarit ning sinna on maetud mitmed silmapaistvad kiriku-, kultuuri- ja ühiskonnategelased.
Algselt oli kasutusel peamiselt sõjaväekalmistuna, mistõttu leidub seal rohkelt 18.–19. sajandi Venemaa armee ohvitseride haudu.
Aastatel 1856–1944 paiknes kalmistul õigeusu kirik, mis hävis 9. märtsil 1944 aset leidnud Tallinna pommitamises Nõukogude Liidu õhuvägede poolt. Säilinud on kiriku juurde kuulunud punastest tellistest kabel.
Karl I (Braunschweig-Wolfenbüttel)

Karl I (1. august 1713, Braunschweig – 26. märts 1780, Braunschweig) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Wolfenbütteli vürst aastast 1735 kuni oma surmani.
Robert Planquette

Õpingud

Laulja poeg. Õppis majandusraskuste tõttu vaid lühikest aega Pariisi konservatooriumis kompositsiooni ja kontrapunkti ning harmooniat Jules Duparto juures. Sai üliõpilasena 1867 esimese auhinna solfedžoalase töö ning 1868 teise preemia klaverimängu eest. Tähelepanu äratas ka tema militaarlaul "Le Régiment de Sambre-et-Meuse" (1867). Pärast konservatooriumist lahkumist teenis elatist romansside, laulude ja kabareelugude kirjutajana ning klaverimängija ja lauljana (tenor) Pariisi kohvikutes. Oli hea muusikapalade arranžeerija.

Operetihelilooja

Jacques Offenbachi eestvedamisel puhkenud operetivaimustuse kõrglainel alustas 1872. aastal ühevaatuseliste operettide komponeerimisega Eldorado Music Hallile ja Délassements-Comique Théâtrele. Suurim edu saabus 1877 operetiga "Les cloches de Corneville" ("Corneville'i kellad"), mida mängiti Folies Dramatique Théâtres 408 korda, samuti mitmel pool välismaal. See teos on jäänud Offenbachi operetiloomingu kõrval üheks paremaks 19. sajandi prantsuse operetikoolkonna esindajaks.
Lisaks sellele peateosele olid populaarsemad veel tema "Rip van Winkle", "La confession de Rosette" ("Rosette'i ülestunnistus") ja "Mam'zelle Quat'sous" ("Krossimamsel"). Monte Carlo ooperimaja avamiseks 1879 komponeeris ühevaatuselise opereti "Le chevalier Gaston" ("Rüütel Gaston"). Koos Edouard Okolowiczi ja teistega kirjutas muusika populaarsele revüüle "Babel" (Pariis, 1879). Üheski hilisemas teoses aga ei saavutanud "Corneville'i kellade" meloodilisust ja täiuslikku veetlust. 
Tuntud hoolika ja täpse, samuti väga elegantse komponeerimisstiili poolest. Oskas luua tollasele publikule meelepäraselt elavaid meloodilisi lugusid. Rajas Normandiasse villa Les cloches ning pidas seal munitsipaalnõuniku ametit.

Tunnustus

Auleegioni ordeni kavaler.

Operetilavastused Eestis

Eestis on tema loomingust esitatud korduvalt vaid "Corneville'i kellasid". Alates 1885. aastast on seda menutükki lavastatud kuues Eesti teatris 15 lavastuses: Vanemuine (1885, 1918, 1924, 1951), Estonia (1909, 1915, 1924), Võitleja (1924, 1935), Endla (1925, 1941, 1945), Ugala (1927) ja Narva teater (1924, 1935).
Dikamba

Dikamba on sünteetiline auksiin, mida toodetakse kasutamiseks herbitsiidina.
Mürgine eriti kaheidulehelistele taimedele. Toodetakse alates aastast 1965. Suur osa kasutusest on seotud GMO-kultuuridega.
2017. aastal keelustati dikamba kasutamine Arkansase ja Missouri osariikides Ameerika Ühendriikides mürgi levimise tõttu väljapoole põlde.