google/wiki40b huggingface dataset:
Ernst Nurm

Ernst Nurm (6. juuli 1896 Undla vald, Virumaa – 25. oktoober 1983 Tallinn) oli Eesti keeleteadlane, leksikoloog ja leksikograaf.

Elulugu

Ernst Nurm oli kooliõpetaja poeg.
1907–14 õppis Nurm Tallinna Nikolai Gümnaasiumis (lõpetades selle kuldmedaliga), 1914–1916 Petrogradi Ajaloo- ja Filoloogiainstituudis klassikalist filoloogiat ja vene keelt, 1916–17 Orenburgi lipnike koolis. Oli 1918–1919 Tallinna koolides (sealhulgas aastal 1918 Tallinna Linna Poeglaste Gümnaasiumis ladina ja eesti keele õpetajana) ja aastast 1920 Tartus Hugo Treffneri gümnaasiumi ajaloo ja ladina keele õpetaja. Õppis 1920–25 TÜ-s eesti ja ladina keelt, eesti ja üldist kirjandust ning filosoofiat, lõpetas ülikooli gümnaasiumiõpetaja kutsega ladina ja eesti keele alal, filosoofiamagister (1938, TÜ, ümber arvestatud 1947 filosoofiakandidaadiks), väitekiri "1937. a. gümnaasiumi vastuvõtu eksami tööde keeleline külg: ülevaade 1056 keskkooliõpetaja õigekirja ning õigekeelsuse tasemest" (Eesti Keel (1938) 7–8).
Nurm oli aastast 1936 Tallinnas eesti ja ladina keele õpetaja (sealhulgas aastatel 1942–1947 Gustav Adolfi Gümnaasiumis) ning ajalehtede-ajakirjade keeletoimetaja; 1947–1950 Keele ja Kirjanduse Instituudi (KKI) sõnaraamatute ja õigekeelsuse sektori vanemteadur, 1951–1952 TÜ klassikalise filoloogia kateedri vanemõpetaja, 1952–66 KKI sõnaraamatute sektori juhataja.

Teadustöö

Ernst Nurme kirjutas töid eesti keele süntaksi, morfoloogia, ortograafia jt keeleprobleemide kohta. Koostas õpikuid (ladina keele, vene keele grammatika jm). Juhendas "Väikese õigekeelsuse sõnaraamatu" (1953) koostamist, toimetas "Õigekeelsuse sõnaraamatu" (1960, kaastoimetajad E. Raiet, M. Kindlam) (1960), võttis osa nimede translitereerimise juhiste koostamisest ning osales juhtivalt eesti oskussõnavara korrastuses. Tema osalusel või juhendamisel valmisid "Poliitika ja majanduse oskussõnastik" (1955), "Vene-eesti geoloogia sõnastik” (1963), "Vene-eesti keemia sõnastik" (1964), "Vene-eesti mäenduse sõnastik" (1969). Algatas eesti kirjakeele kartoteegi ja "Eesti kirjakeele seletussõnaraamatu" koostamise. Akadeemilise Emakeele Seltsi asutaja- ja auliige (kuulus aastaid ka juhatusse), Eesti Kirjanduse Seltsi eestseisuse liige, koolikirjanduse toimkonna juhataja ja keeletoimkonna, vabariikliku õigekeelsuskomisjoni ja ametkondadevahelise terminoloogiakomisjoni liige. Umbes 100 teadustrükist ja aimeartiklit, osa nendest ilmus postuumselt.
Aleksander Jürgenson (vaimulik Venemaal)

Aleksander Jürgenson (ka Alexander Eduard Jürgenson; 19. september 1861 Tartu – 6. jaanuar 1929) oli eesti kirikuõpetaja Venemaal.
Aleksander Jürgenson lõpetas Tartus gümnaasiumi. Ta õppis Tartu Ülikoolis 1885–1892 usuteaduskonnas ning 1886–1892 grammatikat ja saksa filoloogiat. Töötas ülemõpetajana Peterburis, aastatel 1901–1902 oli saksa keele õpetaja Smolnõi instituudis. Aastatel 1911–1916 oli ta Eragümnaasiumi ja Jürgensoni Reaalkooli direktor.
Aastal 1921 ordineeriti ta pastoriks. Alates 21. septembrist 1924 oli ta eesti koguduste praost Venemaal. Pärast Oskar Palsa surma 29. oktoobril 1926 täitis Aleksander Jürgenson sisuliselt kõigi Venemaa eesti luterlike koguduste peapiiskopi kohuseid.
Bruņene mõis

Bruņene mõis (Bruņenes muiža, ka Bruņas muiža) on mõis Lätis Daugavpilsi piirkonnas Skrudaliena vallas Bruņenes. Saksa keeles Brunnen.
Bruņene mõis kuulus kuni võõrandamiseni aastal 1920 Lievenite perekonnale. klassitsistlikus stiilis häärber ehitati XVIII sajandil. Hiljem lisandusid sellele veel uusgooti elemendid. Kõrvalhooned ehitati XIX sajandil.
Peale võõrandamist jagati mõisakompleksi hooned laiali. Peahoones asus kool. Nõukogude ajal kuulusid hooned kohalikule sovhoosile. Tänapäeval on hoonetest alles mõisa tallid ja maakivist tootmishoonete müürid.
Kunstinäitus

Kunstinäitus on kunstiteoste väljapanek, üldjuhul kujutava kunsti (maalide, joonistuste, skulptuuride), tarbekunsti, video- ja heliinstallatsioonide, interaktiivse kunsti vms väljapanek.
Kunstinäitus võib olla ühe kunstniku või kunstnike rühma loomingu näitus; esimest nimetatakse isikunäituseks, teist rühmanäituseks.
Kunstinäitus võib olla pühendatud žanrile, teemale või kunstikogule. Vahel korraldatakse kunstinäitusi erilisel puhul, näiteks sünnipäevade või aastapäevade korral.
Eksponeeritavad teosed võib näitusele valida kuraator või žürii.
Tavaliselt tõstetakse teosed kunstinäitustel esile ruumi ja valgustusega, andes nende kohta teavet siltidel, audiogiidide abil või näitusekataloogides.
Kunstinäitusi korraldatakse peamiselt muuseumites, kunstisaalides ja galeriides, kuid ka kohtades, mille põhiülesanne ei ole kunsti näitamine ja müük, näiteks kohvikutes. Oluline erinevus on ka selles, kas kunstiteosed on müügiks (nagu on tavaks eragaleriides) või mitte (nagu on üldjuhul muuseumites).
Kunstinäitused võivad olla ühekordsed, osa näituste sarjast või korduda perioodiliselt. Kahe aasta tagant korraldatavaid näitusi nimetatakse biennaalideks, kolme aasta tagant toimuvaid triennaalideks.
Eesti esimeseks kunstinäituseks peetakse 1906. aastal Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi eestvõttel Eesti Üliõpilaste Seltsi majas toimunud näitust, kus olid väljas üheteistkümne kunstniku teosed.
Ardo Põder

Ardo Põder on eesti trummar. Ta on mänginud nt ansamblites Varaan, Kolumbus Kris, J.M.K.E., Shower ja Linnu Tee (1991–1993).
Benedictus V

Paavstiks saamine ja skisma

Johannes XII suri 14. mail 964. Rooma vaimulikud ja aadlikud ei soovinud Otto I nõudel määratud Leo VIII-d paavstiks, vaid saatsid keisri juurde Rietisse saadikud, kes soovisid saada temalt toetust diakon Benedictusele, kuid keiser keeldus.
Benedictus V valiti vaatamata Otto I vastuseisule paavstiks 22. mail 964 Rooma vaimulike ja aadlike poolt, kes lubasid Benedictust toetada. Otto I saatis Roomat piirama oma väe. Piiramise tõttu puhkes linnas näljahäda ja 23. juunil 964 alistus Rooma Otto I sõduritele.
Leo VIII ja Otto I pidasid seejärel Lateraani palees sinodi, kus Benedictus V tagandati ametist. Leo VIII lõi ise Benedictuse karjasesaua talle vastu pead puruks ja rebis palliumi ära. Cremona piiskopi ja krooniku Liutprandi järgi astus Benedictus V ise tagasi, loobudes vabatahtlikult paavsti ametitunnustest.
Leo VIII kavatses Benedictuse vaimulikuseisusest tagandada, kuid Otto I otsusega jäi ta diakoniks ja saadeti Hamburgi asumisele, kus peapiiskop Adaldag kohtles teda väärikalt ning mõned Saksa vaimulikud pidasid teda isegi legitiimseks paavstiks. Kui Leo VIII 965 suri, palusid Rooma elanikud Ottot, et Benedictusel võimaldataks Rooma tagasi pöörduda, kuid keiser keeldus.

Benedictus V kultuuriloos

Hamburgis rajati Benedictuse auks monument, mis 1804 hävis.

Surm

Benedictus V suri 4. juulil 966 Hamburgis ja maeti esmalt Hamburgi katedraali. 988 toodi tema säilmed Rooma.
Salvador Miranda järgi suri Benedictus V ajutraumasse, mille ta oli saanud 964, kui Leo VIII lõi talle karjasesauaga vastu pead.
Benedictus V oli Agapetus I järel esimene paavst, kes suri väljaspool Itaaliat.

Hinnang

Kirikuloolase J. N. D. Kelly järgi on kaasaegsed hinnanud Benedictust vaga ja õpetatud (grammaticus) vaimulikuna.
Sõnavabadus

Sõnavabadus on õigus vabalt levitada ideid, arvamusi, veendumusi ja muud informatsiooni sõnas, trükis, pildis või muul viisil. 
Lisaks arvamusvabadusele ja väljendusvabadusele hõlmab sõnavabadus ka infovabadust ehk isiku õigust saada avalikku informatsiooni.
Sõnavabadus on Lääne demokraatia oluline osa.
Sõnavabadus on üks inimese põhivabadustest, sisaldudes näiteks Inimõiguste ülddeklaratsiooni artiklis 19 ja Eesti Vabariigi põhiseaduses. Viimase  § 45 kohaselt:
Igaühel on õigus vabalt levitada ideid, arvamusi, veendumusi ja muud informatsiooni sõnas, trükis, pildis või muul viisil. Seda õigust võib seadus piirata avaliku korra, kõlbluse, teiste inimeste õiguste ja vabaduste, tervise, au ning hea nime kaitseks. Seadus võib seda õigust piirata ka riigi ja kohalike omavalitsuste teenistujatel neile ameti tõttu teatavaks saanud riigi- või ärisaladuse või konfidentsiaalsena saadud informatsiooni ning teiste inimeste perekonna- ja eraelu kaitseks, samuti õigusemõistmise huvides. Tsensuuri ei ole.
Vigala valla vapp

Vigala valla vapp on Rapla maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Vigala valla vapp.
Vapp kinnitati 7. juunil 1993.
Vapi autor on Tõnu Kukk.

Vapi kirjeldus

Hõbedasel kilbil on must tagajalgadele tõusnud punaste manustega koer, kes suundub paremale. Kilbi vasakust servast eenduvad kaks musta rombikujulist uksehinge. Kilbi punane tüvi moodustab vapi kõrgusest ühe kolmandiku. Selle keskel on hõbedane sõõr.

Põhjendus

Vigalas sündinud Matthias Johann Eisen on kohaliku rahva suust üles kirjutanud muistendid, milles kajastuvad Vigala valla inimeste uskumused ja õnneigatsus. Nende hulgas on ka legend mille järgi on kujundatud valla vapp. Legendi järgi kulgeb Vigala kiriku juurest maa-alune tee Vigala mõisa. Teel aga peab vahti suur, must koer, kelle valvata on raudukse taga olev varandus. Varanduse asukoht on jäänud tänini saladuseks. Vapi hõbedane tüvi ja sõõr sümboliseerivad maa-alust varandust, mustad uksehinged raudset varakambrit. Vapi punase tüve värv on valitud Vigala pulmavaipade koloriidi järgi.
2017. aasta CONCACAF Gold Cup

Auhinnad

Turniiri parimaks mängijaks valiti USA koondise poolkaitsja Michael Bradley.
Parimaks noormängijaks valiti Kanada koondise 16-aastane ründaja Alphonso Davies, kes lõi turniiril kolm väravat ja sai lisaks turniiri Kuldse Saapa auhinna.
Parimaks väravavahiks valiti Jamaica koondise väravavaht Andre Blake.
Ausa mängu auhinna pälvis USA koondis.
Ausa mängu auhind

Ausa mängu auhind oli 2000–2008 Eesti Spordiselts Kalevi välja antud spordiauhind.
Auhinna aluseks oli rahvusvaheline ausa mängu deklaratsioon.
Auhind jagunes kaheks: suur mõõk ja väike mõõk.
Maija Kristalinskaja

Maija Kristalinskaja (vene Майя Владимировна Кристалинская; 24. veebruar 1932 Moskva – 19. juuni 1985 Moskva) oli vene estraadilaulja.
Maija Kristalinskaja sündis Moskvas vene-juudi perekonnas. Tema juudi rahvusest isa Vladimir Kristalinski (1904–1972) oli pärit Valgevenest, vene rahvusest ema Valentina Kristalinskaja (sündinud Põtkina, 1911–1996) oli pärit Kasahstanist Pavlodarist.
Keskkooli lõpetamise järel 1950. aastal astus Maija Kristalinskaja Moskva Aviatsiooniinstituuti. Instituudi lõpetamise järel suunati ta tööle Novosibirskisse Tškalovi nimelisse tehasesse. Kuid varsti pöördus ta Moskvasse tagasi ja asus tööle ühes konstrueerimisbüroos.
1957. aastal sai ta VI ülemaailmse noorsoofestivali laureaadiks, kus ta esines isetegevusansambli koosseisus. 1960. aastal saavutas ta lauljana laiema tuntuse. 1966. aastal tunnistati ta televaatajate küsitluse järgi aasta parimaks estraadilauljatariks.
1961. aastal diagnoositi tal Hodgkini lümfoom.
1970. aastal sai Nõukogude Liidu Teleraadiokomitee esimeheks Sergei Lapin. Lapin oli antisemiitlike vaadetega, seetõttu sattus Kristalinskaja varsti "musta nimekirja" ning tema pääs teleekraanile keelustati. Tal oli võimalik esineda ainult väikelinnades ja rajoonikeskustes, suuremates linnades lubati tal kontserte anda harva.
Kaaren (tähtkuju)

Kaaren (ladina Corvus, lühend Crv) on väike lõunataeva tähtkuju.
Kaaren katab 184 ruutkraadi ja on pindalalt 88 tähtkuju seas 70. kohal, hõlmates 184 ruutkraadi. Heledaim täht on Gamma Corvi (2,58ᵐ).
Kaaren on üks Ptolemaiose poolt loetletud 48 tähtkuju seas.
Kiži

Kiži (vene Кижи; karjala Kiži) on saar Äänisjärve keskosas. Koos ligi 5000 ümbritseva väikesaarega moodustab ta Zaonežje maastiku.
Saarel on kaks küla, kus elab kokku sada inimest.
Saarel asub vabaõhumuuseum, mis on tuntud oma 18. sajandil ehitatud puukirikute poolest. Aastal 1714 ehitatud Issanda Muutmise kirik kuulub alates 1990. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Saika punkrilahing

Pärast lahingut

Lahingu järel leidsid NKVD sõdurid Saika punkrist 3 kergekuulipildujat, 5 automaati, 4 vintpüssi, 5 püstolit, 3 kergekuulipilduja salve, 5 automaatide salve, 300 padrunit, 2 kuulipildujalinti MG 34 jaoks. Hiljem punker põletati.
Langenud metsavennad viidi NKVD sõdurite saatel regedega Vastseliina alevikku. Seal pandi nad julgeoleku kuuri külarahvale hirmutamiseks ja omastele tuvastamiseks välja.
Kuna alates 1946. aastast tuli üleliiduline julgeoleku direktiiv, mis nõudis, et võitluses langenud või eeluurimise ajal vanglas surnud metsavennad peab matma salaja, varjatud kohta ja see haud maskeerida, siis pole metsavendade täpne matmiskoht siiani teada. Küll aga on selgunud, et hukkunud olevat maetud Vastseliina lähistele, Võru-Luhamaa teelõigu äärsesse metsatukka sohu. Samas kohas oli kunagi Kaitseliidu ja Nõukogude okupatsiooni ajal NKVD lasketiir.

Mälestuskivi

Saika punkrilahingus langenud kuuele metsavennale avati 2007. aasta jaanipäeval mälestuskivi. Kunagise punkri asukoht jääb mälestuskivist ligi poole kilomeetri kaugusele. Igal aastal korraldab ausamba juures mälestusürituse Kaitseliit.
Päästke noored hinged

"Päästke noored hinged" on Grete Paia lauldud laul.  
Laulu meloodia on kirjutanud Grete Paia ja sõnad Grete Paia koos Sven Lõhmusega. 
Laul anti 2013. aastal välja singlina. Lauluvõistlusel "Eesti laul 2013" sai see teise koha.
Virginia Henderson

Elulugu

Virginia Avenel Henderson sündis 30. novembril 1897 Kansas Citys Missouri osariigis Ameerika Ühendriikides perekonna kaheksast lapsest viiendana. Tema isa Daniel B. Henderson oli advokaat ja ema oli Lucy Minor Abbot Henderson. Ta kasvas üles Virginia osariigis. 
21-aastaselt alustas ta õpinguid õenduse erialal US Army School of Nursingu sõjakoolis ning lõpetas selle 1921. aastal. Bakalaureusekraadi sai ta 1931. või 1932. aastal, magistrikraadi 1934. aastal Columbia Ülikooli õpetajate kolledžis.
Tema esimene tööandja 1921. aastal oli meditsiiniettevõte Henry Street Settlement New Yorgis. Aastatel 1924–1929 õpetas ta õendust Nortfolki protestantlikus haiglas, 1934–1948 Virginia õpetajate kolledžis. 1953. aastal sai temast Yale'i Ülikooli teadustöötaja õenduse erialal. Henderson külastas oma elu jooksul mitmeid riike, harides ja julgustades sealseid tervishoiutöötajaid.
Henderson oli 1939. aastal avaldatud "Textbook of Principles and Practices of Nursing" kaasautor, lõpetades raamatu pärast algse autori Bertha Harmeri surma. Henderson oli ka sama raamatu viienda (1955) ja kuuenda (1978) väljaande kaasautor. Samuti märkimisväärne oli Hendersoni ja Leo Simmonsi kirjutatud teos "Nursing Research: A Survey and Assessment".
Hendersoni tuntakse "õenduse esimese leedina" ("the first lady of the nursing") ja teda peetakse 20. sajandi kõige tuntumaks meditsiiniõeks. Karjääri jooksul kogunes talle arvukalt auavaldusi. Kõige mainekamaks neist võib pidada 1985. aastal saadud Christiane Reimanni auhinda (The Christiane Reimann Prize) Rahvusvaheliselt Õdede Nõukogult.

Definitsioon

Hendersoni teooria määrab õe rolliks mitte ainult patsiendi eest vastutamise, hoolitsemise ja abistamise haiglas või mõnes muus hoolduskeskuses, vaid aidata patsiendil saavutada seisund, millega pärast haiglast väljumist saaks ta olla tema ise, samal ajal iseendaga hakkama saades ja õnnelik olles. 1955. aastal avaldatud teoses "The Principles and Practice of Nursing" defineeris Henderson õendust järgmiselt:
Õe unikaalsus seisneb patsiendi, olgu ta terve või haige, abistamises toimingutega, mis toetavad tema taastumist, tervist (või leppimist rahuliku surmaga) – tegevused, millega patsient saaks hakkama kui tal oleksid selle jaoks vastavad teadmised, jõud või tahe. 
(orig.): "The unique function of the nurse is to assist the individual, sick or well, in the performance of those activities contributing to health or its recovery (or to peaceful death) that he would perform unaided if he had the necessary strength, will or knowledge".

Surm

Henderson suri Connecticutis 19. märtsil 1996, olles 98-aastane. Ta maeti Virginia osariigi Bedfordi maakonna Foresti asula St. Stepheni kiriku aeda oma vanemate kõrvale.
Aleksander Antson

Aleksander Antson (31. august 1899 Võrsna küla, Saaremaa – 21. september 1945 Haapsalu) oli eesti kirjanik.
Ta töötas nii õpetaja, ajakirjaniku kui ka töölissporditegelasena. 
Ta on kirjutanud kaks romaani.
Põlva valla lipp

Põlva valla lipp on Põlva maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Põlva valla lipp.
20. oktoobril 2013 ühinenud Põlva valla ja Põlva linna ühinemisel ühtseks Põlva vallaks võeti kasutusele Põlva linna lipp.

Lipu kirjeldus

Valla lipp koosneb võrdse laiusega triipudest: roheline, valge, sinine kuni keskkohani ja siis keskelt alla sinine, valge ja roheline. Lipu keskel moodustavad sinised jooned laia triibu, mille keskel paikneb Põlva valla vapi kujutis.
Lipu normaalsuurus on 105×165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe on 7:11.

Põlva valla lipp 1995–2013

Põlva valla esimene lipp kinnitati ametlikult 17. veebruaril 1995 ning oli kasutusel 20. oktoobrini 2013 kui ühineti Põlva linnaga.
Aastatel 1995–2013 oli Põlva valla lipp ristkülikukujuline vapilipp, mille valge kanga keskosas oli tugeva juurestikuga roheline mänd. Männi kohal lipu ülaääres oli kolm sinist viie haruga õit.
Lipu normaalmõõtmed olid 105×165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11.
Piduliku kandelipu varras oli valge ning vardaehiseks hõbedane muna.
Hugo Österman

Hugo Viktor Österman (eesnime kirjutatud ka Hugo-Viktor; 5. september 1892 Helsingi – 17. veebruar 1975) oli soome sõjaväelane. 1930ndatel oli ta Soome kaitsevägede juhataja.
21. veebruaril 1933 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk.
Eesti Paeliit

Eesti Paeliit on aastal 1992 Kuressaares asutatud (registreeritud 1999) mittetulundusühing.
Põhikirja järgi on paeliidu ülesanded järgmised: "paekivi kaevandamise ja kasutamise alaste rakendusuuringute käivitamine ning võimalikult teadus- ja infomahuka toodangu valmistamise propageerimine. Samuti pae-alase teabe kättesaadavaks tegemine ja nõu andmine paeliidu liikmete pädevuse piires."
Breitenbach am Inn

Ajalugu

Vahetult enne 800. aastat on Breitenbachi mainitud kui mungakongi "Mensalpfarre" Kufsteinis, püha Peetruse kihelkonnakirik on üks vanemaid kirikuid Tiroolis. Breitenbach on üks kolmest Freisingi "Urpfarren" Tirooli maast. Dokumenteeritud Breitenbach ilmus suhteliselt hilja, esmakordselt 1157. aastal. Breitenbachi iidse ja emavalla algsed piirid hõlmasid Tulimäe, Kivimäe, Mariatali, Voldöppi ja Moseni (Kramsachi) valdade territooriume, mis kõik aastaks 1891 jäädavalt sellest ühendusest eemaldati. 739-1818 moodustas Inn Habachsi suubumiskohast (Munsteri ja Kramsachi vahel) Kufsteinini Salzburgi peapiiskopkonna (paremal jõekaldal) ja Freisingi peapiiskopkonna (vasakul jõekaldal) vahelise piiri. Kirikliku territoriaalse jaotusega kaasnes ilmalik ja rohkem kui 900 aastat, Baieri maaomandamisest aastal 1504 jagas Breitenbach Baieri hertsogkonna rikkusi.
Breitenbach oli algselt puhtalt põllumajanduslik küla, mis ennast enamalt jaolt ise ära toitis. Mida vajati, ja mida kohapeal ei olnud saada, toodi laevaga Inni jõge pidi. Seda, et Breitenbachis oli ka "Schopperi ettevõte" (Innschiffe remonditöökoda), tõendab endiselt nimi "Schopperi võõrustaja". Umbes 1860. aastatel, mis tõi Inni raudtee lõunaküljel kaasa tohutu majandusarengu, jäi esialgu eemale Breitenbach, kuna puudus sild. Kui sooviti minna Breitenbachist jõe teisele kaldale Kundlisse, siis selleks oli ainult "Überfuhr" (praam). 1894. aastal otsustas volikogu ehitada silla ja 1896. aastal see avati. Breitenbachi vald on oma piirides 19. sajandi keskpaigast ja paikneb Breitenbachi peaküla kõrval laiali hajutatud asundustes. Varem oli siin kolm põhikooli, täna vaid kaks ja keskkool.
Väike-Maarja kihelkonnakool

Väike-Maarja kihelkonnakool on endine kool Lääne-Virumaal Väike-Maarja valla keskuses Väike-Maarja alevikus. Praegu asub kihelkonnakooli ruumides Väike-Maarja muuseum.
Juba rootsi ajal, 17. sajandi keskpaiku, hakati maarahvalt nõudma lugemisoskust ja ristiusu tundmist. Sada aastat hiljem, Katariina II valitsemisajal avati Väike-Maarja mail esimesed külakoolid (1728. aastaks oli avatud 10 külakooli). Kihelkonnakool avati Väike-Maarjas esmakordselt 1723. aastal.
1893–1907 oli koolijuhatajaks Jakob Tamm.
Koolis õppis ka A. H. Tammsaare.
Ninia

Levila

Need maod elavad Mehhikos, Kesk-Ameerikas ja Lõuna-Ameerika põhjaosas.
Jalukse ohvripuud

Jalukse ohvripuud on viis ohvripuud (liigiliselt tammed) Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Jalukse külas. Puud on arvele võetud kultuurimälestisena.
Tammed on 25-30 m kõrgused. Tammede ümber asub kivivare, mille kõrgus on 2,5 m.
Ohvripuude moodustatavat hiisi dateeritakse 18.-19. sajandisse.
Cooki maakond (Georgia)

Ajalugu

Maakond moodustati 1918. aastal.
Jaan Lõo

Jaan Lõo (6. veebruar 1872 Holstre vald, Viljandimaa – 18. veebruar 1939 Tallinn) oli Eesti riigikohtunik ja luuletaja.
Lõpetas 1896 juristina Tartu Ülikooli, oli kuni 1918 Võrus advokaat, seejärel Võru maavalitsuse esimees ja Asutava Kogu liige.
Valiti 1919 riigikohtunikuks ja Riigikohtu tsiviilosakonna esimeheks.
Tema ainus luulekogu "Nägemised" (Tartu 1916) sisaldub peamiselt isamaaluulet ja muistsete pärimuste värsistusi.

Isiklikku

Tema ja Emmi Pettai teine tütar oli Thekla Else Tammist (sünd. 1904; 1914–1915 maalis Elset Konrad Mägi, õppis 1923–31 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas ja lõpetas germaani filoloogina), tütretütar Tiiu Tammist O'Brien.
Tõnu Aav

Tõnu Aav  (21. jaanuar 1939 Kehra – 14. august 2019 Tallinn) oli eesti näitleja. 
Ta lõpetas 1961. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikooli I lennu (1957–1961). Selle lennu juhendaja oli Voldemar Panso. 
Alates 1961. aastast oli Tõnu Aav Eesti Draamateatri näitleja. 
Ta mängis kahekümnes filmis ja kümnetes telelavastustes, oli osatäitja mitmetes kuuldemängudes ja andis hääle heliplaatidel esitatud jutustustele (sh "Onu Remuse jutud", "Alice imedemaal"). Seriaalis "Õnne 13" kehastas ta Feliks Vissi.

Isiklikku

Tõnu Aava esimene abikaasa oli näitleja Irja Aav (1944–1995, sündinud Pilvet), paaril oli kaks poega. Üks neist, Lauri, on muusikaprodutsent ja koorijuht, teine, Ardi Aav (1968–2019), oli Draamateatri butafoor.
Tõnu Aava teine abikaasa Murel Aav (1945–1999, sündinud Puusild) oli Eesti näitleja, poeg Kristo-Martin Aav töötab IKT-vallas.
Kairi Kiik

Kairi Kiik (sündinud 18. juulil 1985) on Tartu Ülikooli doktorant ja alpinist. 
Ta astus Alpiklubi Firn liikmeks 2008. aastal. Ta on kaljuronija, kes on neljal hooajal tunnistatud Alpiklubi Firn parimaks naisalpinistiks.

Haridustee

Ta lõpetas 2004. aastal Suure-Jaani Gümnaasiumi hõbemedaliga ning 2009. aastal Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna bioloogia erialal bakalaureusekraadiga. 
2011. aastal sai ta samas loodusteaduse magistriks (zooloogia ja hüdrobioloogia alal). Magistritöö "Euroopa naaritsa (Mustela lutreola) paaritumisedukus tehiskeskkonnas" juhendajad olid Tiit Maran ja Toomas Tammaru.
Alates 2011. aastast on ta Tartu Ülikooli ökoloogia ja maateaduste instituudis zooloogia ja hüdrobioloogia doktorant. Tiit Marani ja Toomas Tammaru juhendamisel on käsil teema "Tehistingimuste mõju Euroopa naaritsa (Mustela lutreola) käitumisele ja sigimisele".

Teaduskorralduslik tegevus

2008. aastast on ta Eesti Terioloogia Seltsi ja Eesti Loodusuurijate Seltsi liige. Ta on kujundanud Eesti Terioloogia Seltsi kodulehe. 2013. aastast kuulub ta Eesti Terioloogia Seltsi sügiskoolide korraldusmeeskonda.

Matkamine ja alpinism

Tema esimene tõsisem mägimatk oli 2007. aastal Alpides, mil ta väikese grupi koosseisus tõusis Mont Blanci tippu. Järgmisel aastal käis ta esimest korda ka kaljudel ronimas. Kaljuronimisest sai tema meelisala. Kuid ka kergema raskuskategooriaga mägimatkast võtab ta meeleldi osa.
Ta on matkanud ja roninud Alpides, Andides, Dolomiitides, Hibiinides, Kõrg-Atlases, Horvaatias (Paklenica), Kreekas (Kalymnos), Sloveenias (Osp), Soomes (Olhava) ja Ukrainas (Krimmi poolsaar).
Saint Paul Capisterre

Saint Paul Capisterre on asula Saint Kittsil ja Nevisel Saint Kittsi saare loodeosas.
Asula geograafilised koordinaadid on 17° 23′ 55″ N, 62° 49′ 26″ E.
Aastal 2010 elas asulas World Gazetteeri arvutuse järgi 1339 inimest.
Piirkonna suurim tööandja on olnud suhkrutööstus.
2012. aasta R2 Eesti müügitabel

R2 Eesti müügitabel on iganädalane Eesti plaadimüügi edetabel, mida koostatakse Raadio 2 saates "Leviosuti".
Edetabel kajastab albumite läbimüügi andmeid Laseringis, Stockmannis, Selveris, Tallinna Kaubamajas, Apollos ja Filmipoes.
R2 Eesti müügitabeli avaldab ka Eesti Ekspressi lisa Areen (R2 Eesti plaadiedetabel).