Idamark

Geograafia

Mark koosnes Doonau jõest põhja ja lõuna pool asuvatest maadest, Ennsi jõgi läänes moodustas piiri Traungau maakonnaga Baieri hõimuhertsogkonnas. Idapiir ungarlaste asualaga Pannoonia basseinis jooksis piki Morava (mark) ja Leitha jõgesid, koos Gyepű piirimaaga (tänapäeva Burgenland piirkond) nende taga. Põhjas piirnes mark Přemysliidide Böömimaa hertsogkonnaga ja maad lõunas kuulusid Kärnteni hertsogitele, samuti aastast 976. Varajane mark vastas ligikaudu tänapäeva Alam-Austriale. 
Algne Babenbergide residents oli arvatavasti Pöchlarnis endisel Rooma limesil, kuid võib-olla juba Melkis, kus asusid järgnevad valitsejad. Algne mark kattus tänapäeva Wachauga, kuid laienes varsti ida poole vähemalt Wienerwaldini. Markkrahv Ernst Vapra (1055–1075) ajal algas põhjapoolse Waldvierteli kolonisatsioon kuni Thaya jõeni ja Böömimaa Määrimaa margini ning Ungari mark liideti Idamargiga. Markkrahvide residents viidi hiljem Doonaud pidi allapoole Klosterneuburgi, kuni aastal 1142 sai ametlikuks pealinnaks Viin. Babenbergidel oli kaitsesüsteem mitmest lossist, mis ehitati Wienerwaldi mäeahelikule ja piki Doonau jõge, nende seas Greifenstein. Ümbritsev ala koloniseeriti ja ristiusustati Baieri Passau piiskoppide poolt, vaimulikud keskused loodi benediktlaste Sankt Pölteni kloostris, Klosterneuburgi kloostris ja Heiligenkreuzi kloostris.
Varajane mark oli asustatud slaavi ja kohalike romaani-germaani rahvaste seguga, kes rääkisid ilmselt Retoromaani keeli, mille jäänukeid on tänapäeval Põhja-Itaalia osades (friuuli ja ladiini) ning Šveitsis (romanši). Austria Alpides esines mõnes orus retoromaanikeelseid kuni 17. sajandini.

Ajalugu

Esimesed margid, mis katsid ligikaudu territooriumi, millest tekkisid Austria ja Sloveenia, olid Avaari mark ja külgnev Karantaania mark (hilisem Kärnteni mark) lõunas. Mõlemad rajati 8. sajandi lõpul Karl Suure poolt Agilolfingidest Baieri hertsogite territooriumi liidendamisel, avaaride sissetungide vastu. 
Kui avaarid 820. aastatel kadusid, tulid nende asemele peamiselt lääneslaavlased, kes asusid siia Suur-Määri riigi koosseisus. Pannoonia mark loodi aastal 828 Friuli hertsogkonna kõrvale ja kujundati margiks Määrimaa vastu Ida-Frangi Baieri regnumis. See mark, mida kutsuti marcha orientalis, vastas piirialale piki Doonaud Traungaust Szombathelyni ja Rába jõeni, sealhulgas Viini bassein. 890. aastateks näib Pannoonia mark koos Suur-Määri ohuga kadunud olevat, seoses ungarlaste sissetungidega. Pärast markkrahv Luitpoldi kaotust 907. aasta Pressburgi lahingus olid kõik Ennsi jõe tagused Ida-Frangi maad kaotatud.
Aastal 955 alustas Saksamaa kuningas Otto I tagasivallutust võiduga 955. aasta Lechi lahingus. Perioodi u. 900–976 selgusetus viis mõningase selginemiseni, et Pannoonia või Idamark eksisteeris ungarlaste vastu, kõrvuti teiste markidega, mis liidendati aastaks 952 Baierisse (Krain, Kärnten, Istria ja Verona). Siiski oli enamus (Alam-)Pannooniast veel madjarite poolt vallutatud. Aastal 976 tekitas Otto poeg ja järgmine keiser Otto II Baieri üldise ümberkorraldamise ajal pärast Baieri hertsog Heinrich II Riiaka mässu endise Pannoonia margi territooriumile uue marcha orientalise. Ta nimetas markkrahviks Babenbergi dünastiast krahvi Leopold Hiilgava tema toetuse eest endale. Leopold asendas kellegi Burkhardi, kelle staatus pole hästi teada, kuid ta võis esindada jätkuvat markkrahvi võimu piirkonnas vahemikus 900–976.