google/wiki40b huggingface dataset:
Niiduk

Niiduk  on masin heintaimede ning tera- ja kaunviljade niitmiseks ning ka heinaalade tasandamiseks. Niidumasinaid liigitatakse jõuallika järgi: käsi-, hobu-, mootor- ja traktorniiduk. Veel saab niidukeid jagada jõuallikaga ühendamise viisi (ripp-, poolripp-, liblik ja liikurniiduk), lõikemehhanismi tüüpide (vikat- ehk sõrmlatt-, rootor- ja vasarniiduk) ning lõikemehhanismide arvu järgi.

Lattniiduk

Lattniiduki aktiivne lõikeosa on sirgjooneliselt edasi-tagasi liikuv lattvikat (kahevikatilisel niidukil liiguvad vikatid vastassuundades). Lattniiduki tööpõhimõte sarnaneb kääride omaga, kus lõiketerad liiguvad lõikesõrmede vahel. Lattniidukit kasutatakse ka kombaini heedri lõikemehhanismina. Esimesed lattniidukid tulid hobuste rakkesse. Neid kutsuti hobuniidukiteks  ja esimene patent sellele anti välja aastal 1822. Eestis võeti esimese iseliikuva niidukina kasutusele 1970. aastail ettevõtte Fortschritt masinat E-301 , millel kasutatakse niiteorganina lattniidukit.

Rootorniiduk

Rootorniidukil püst- või rõhttelje ümber pöörlev nugaketas (ketasniiduk) või trummel (trummelniiduk). Heina tegemisel kasutatakse tänapäeval rohkem ketasniidukit. Tänapäevastel niidukitel on niitmisterasid poole rohkem, kui on pöörlevaid rootoreid. Jõuülekanne toimub läbi kiilrihmade kuni nurkreduktorini ja nurkreduktorist edasi hammasratastega. Lõikeseadeldis asub rippniidukil ees (eesrippniiduk), külgedel (külgrippniiduk), taga (tagarippniiduk) ja eraldi järgi veetav poomiga niiduk.

Vasarniiduk

Vasarniiduki  niitmise mehhanismiks on T- või Y-vasarad, mis on ühendatud suure trumli külge. Vasarniidukit kasutatakse mitte heina niitmiseks, vaid heinakõrgendikest lahtisaamiseks. See hoiab heinategemisel kasutatavat niidumasinaid kauem tervena.

Lisaseadmed

Niiduki lisatööseadisena kasutatakse muljumis-, hekseldus- või laadimisseadist. Muljurniiduk heintaimede mahalõikamisel muljumisseadeldis lõhastab taimevarre osa, et tõhustada heina kuivamist ja jätab selle vaaluna maha. Muljurniiduk võib olla traktori poolripp- või rippmasin, aga ka liikurmasin. Niidukhekseldi on rohusööda koristamise masin. Niidukhekseldiga heintaimed ja silokultuurid niidetakse, hekseldatakse ja laaditakse punkrisse või veokisse. Niidukhelkseldi peamised koostud on heeder ja hekseldusseadis. Selline masin vanemast ajast on E-281. Eristatakse ripp-, poolripp- ja liikurniidukhekseldeid.
Christian Cueva

Koondisekarjäär

Debüüdi Peruu rahvuskoondises tegi Cueva 2011. aastal. Ta kuulus Peruu koondisse 2015. aasta Copa Américal. Turniiri esimeses mängus lõi ta värava Brasiilia vastu. Peruu sai turniiril lõpuks kolmanda koha ning Cueva valiti turniiri sümboolsesse koosseisu.
2016. aastal toimunud Copa América Centenario teises alagrupimängus lõi ta värava Ecuadori vastu. Veerandfinaalis kaotas Peruu penaltiseerias Colombiale ning Cueva oli üks kahest Peruu mängijast, kes penaltiseerias eksis.
2018. aasta maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus Taani vastu ei realiseerinud ta penaltit. Taani võitis lõpuks mängu 0:1.
Kadri Voorand

Kadri Voorand (sündinud 18. novembril 1986 Haljalas) on eesti džässlaulja ja helilooja.

Haridus

Õppis Rakvere Lastemuusikakoolis klaveri eriala, mille lõpetas 2002. aastal. 2005. aastal lõpetas Haljala Gümnaasiumi hõbemedaliga. Õppis 2005. aastast džässlaulu Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias (EMTA) dotsent Mare Väljataga juhendamisel. 2008–2009 õppis džässi Stockholmi Kuninglikus Muusikaakadeemias. Lõpetas 2009. aastal EMTA jazzmuusika eriala bakalaureuseõppe ja 2011. aastal interpretatsioonipedagoogika eriala magistriõppe cum laude.

Töö

Töötab 2011. aastast EMTA jazzmuusika osakonna lektorina.

Isiklikku

Kadri Vooranna ema on Haljala kooli muusikaõpetaja ja koorijuht Viivi Voorand.
Ruumiakustika

Ruumiakustika on arhitektuuriakustika valdkond, milles käsitletakse ruumides heli peegeldumist, sumbumist, liikumist ja muud käitumist.

Ruumiakustika eesmärk

Ruumiakustika eesmärk on kontserdisaalide, teatrite, koosolekuruumide, klassiruumide, tele- ja raadiostuudiote, kirikute ja teiste ruumide projekteerimine akustilistelt omadustelt sobivaks neis toimuvate helisündmuste läbiviimiseks.

Ruumide akustiline projekteerimine

Ruume projekteeritakse vastavalt helisündmusele akustiliselt sobivateks valides nende kuju ning kasutades helineelde- ja heli peegeldavaid materjale/tarindeid. Antud materjalide/tarindite kasutamist nimetatakse passiivseks ruumi akustiliseks projekteerimiseks. Peale passiivsele akustilisele projekteerimisele kasutatakse ruumide akustiliste omaduste muutmiseks ka audioelektroonika vahendeid koos helisignaalide signaalitöötlusega.

Inimkõnest lähtuv akustiline projekteerimine

Teatud ruume projekteeritakse kõnelemist silmas pidades. Seejuures on ruume, kus on oluline hea suulise kommunikatsiooni võimaldamine, aga leidub ka olukordi, kus on oluline hoopis selle pärssimine. Suulise kommunikatsiooni hõlpsaks toimimiseks on tarvilik, et ruum võimaldaks kõnelejate vahelist arusaadavat kõne edastust. Kõne arusaadavuse hindamiseks kasutatakse seejuures kõneedastusindeksit. Näiteks peavad koolitus- ja kõneruumid olema projekteeritud nii, et nad võimaldaksid head kõne edastust ettekandjalt publikule. Samas leidub olukordi, kus soovitakse pärssida kõneheli levimist teatud ruumipunktide vahel. Selline olukord on näiteks avatud kontoris, kus kõnelemine ühel töökohal ei tohiks segada teisi töötajaid.

Akustiline projekteerimine muusika esitamiseks

Ruumiakustika kõige nõudlikumaks valdkonnaks võib pidada kontserdisaalide akustilist planeerimist.
Julius I

Paavstiks saamine

Julius I sai paavstiks 6. veebruaril 337.

Vaidlused ariaanidega

Pärast Constantinus Suure surma tahtsid ariaanid Juliuselt toetust oma soosikule, kelle nad olid määranud Aleksandria patriarhiks. Senine patriarh Athanasios ja Marcellus põgenesid ariaanide eest Rooma, kus Julius I pakkus neile varjupaika. Juliuse juures saavutasid Athanasiose saadik ja kaks ariaanide saadikut kokkuleppe tüli lahendamiseks sinodil.
Aastal 340 pidas Julius I Roomas sinodi. Paavst tunnustas mõlema piiskopi õigust nende senistele ametikohtadele. Samuti eiras ta Marcelluse vastu esitatud süüdistusi sabellianismis ja tunnistas tema osadust Rooma kogudusega. Paavst vahendas sinodi otsused idas asuvatele kogudustele, kuid ariaanid leidsid endiselt, et Athanasios oli süüdi dogmaatilistes eksimustes.
Vaidluse lahendamiseks soovitas Julius I keisritel Constansil ja Constantius II kokku kutsuda kirikukogu Serdicasse (Sofia). Julius ei osalenud 342 või 343 toimunud kirikukogul, kuid saatis sinna oma saadikud preestrid Archidamuse ja Philoxenuse. Kirikukogul otsustati muuhulgas, et tagandatud piiskoppidel on õigus kaevata paavstile, samuti tagandati ametist ariaanid Ursacius ja Valens. Idakirikute delegatsioon soovis Athanasiose ärasaatmist kirikukogult. Kui seda soovi ei rahuldatud, boikoteerisid idakirikud kirikukogu, pidades Plovdivis oma kirikukogu, kus ekskommunitseeriti Julius.
346 lubati Athanasiosel tagasi pöörduda Aleksandriasse, millega seoses saatis Julius Aleksandria kogudusele kirja. Julius vabastas 347 kirikuvandest ariaanid Ursaciuse ja Valensi.
Kuna ariaanidega kestnud tüli jäi lahendamata, saatsid idakirikud 352 Juliusele uue kirja, et kokku kutsuda kirikukogu, kuid paavst suri.

Ametid kuurias

Julius I reorganiseeris paavsti kantselei. Ta määras "Liber Pontificalise" järgi ametisse "primicerius notariorumi" (sellest ametist kujunes hiljem riigisekretäri amet) ja sätestas, et notarid peavad koguma ning arhiveerima kogudustega seonduvaid dokumente.

Liturgilised otsused

Julius I sätestas kirjavahetuses Jeruusalemma Kyrillosega, et jõule tuleb pidada 25. detsembril.

Uued kirikud

Julius I rajas Roomas viis kirikut, sealhulgas Juliuse basiilika (Santa Maria in Trastevere kirik). Teda on kujutatud samas kirikus oleval 12. sajandi mosaiigil.

Ordinatsioonid

Julius I ordineeris "Liber Pontificalise" järgi 18 preestrit, 4 diakonit ja 9 piiskoppi.

Muud otsused

Julius I rajas "Liber Pontificalise" järgi Roomas 3 kalmistut.

Surm

Julius I suri "Liber Pontificalise" järgi 12. aprillil 352 ja maeti Calepodiuse katakombi. Tema säilmed viidi hiljem Santa Maria in Trastevere kirikusse.
Juliust austatakse katoliku kirikus pühakuna. Tema mälestuspäev on 12. aprill.
Epp

Epp on eesti naisenimi. Varem on see olnud kasutusel ka mehenimena.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Epp 683 naisel. Epp oli populaarsuselt 240. naisenimi. Epp oli keskmiselt 47 aasta vanune (mediaanvanus oli 49). Kõige populaarsem oli eesnimi Epp vanuserühmas 50–54, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 8,65.
Epu nimepäev on 13. oktoober.
Forsythi vald

Forsyth' vald (Forsyth Township) on vald USA-s Michigani osariigis Marquette'i maakonnas.
2010. aastal elas vallas 6164 inimest. 2000. aastal 4824 inimest.
Valla pindala on 464 km². Veepindala on 10,2 km².
Suvine peetripäev

Suvine peetripäev ehk peeterpaulipäev on apostlite Peetruse ja Pauluse märtrisurma mälestuspäev, kalendris on see 29. juunil (Juliuse kalendrit järgivates õigeusu kirikutes 12. juulil).
Peetrus löödi pea alaspidi risti ning Paulus hukati mõõgaga.

Eesti rahvakalender

Päev on rahvakalendris suhteliselt väheoluline, märgib südasuve saabumist. Tuntud peamiselt Kagu-Eestis, eriti Setumaal. Võrumaal kehtis peetripäeval kuhjategemise keeld (piksekartus).
Setumaal eelnes sellele päevale paarinädalane paast, mil piimatoidud olid keelatud. Peetripäeval käidi kirikus ja viidi ande, osa ande anti santidele ja osa viidi peale kirikuskäiku surnuaiale. 
Kroonikate põhjal võib oletada, et keskajal oli peetripäev rohkem tuntud, rahvalaulud osutavad, et varasemal ajal tehti ka peetrituld. Peetripäeva kombestik on üle kandunud jaanipäevale, ilmselt pakilise heinaja tõttu.
Ersadel-mokšadel ja venelastel oli suvine peetripäev tähtsam püha kui jaanipäev.
Raudna külanõukogu

Raudna külanõukogu oli külanõukogu Viljandi rajoonis. Külanõukogu moodustati 1954 Heimtali, Parastuma ja Puiatu külanõukogu liitmise tulemusena. Külanõukogu pindala oli 111 km² (1977).
Shirubi Ikazuchi

Shirubi Ikazuchi on Eesti vokaal-elektrooniline fantaasiarikast ajaviitemuusikat loov projekt. Lavadel on projekti esindanud duo.
26. septembril 2011 avaldati 10-looline kogumikalbum "Warsoul". Plaadil on Shirubi kirjutatud lood aastatest 2009–2011 ning üks lisalugu, mis sündis koostööna Margo M. Rindemaaga. Shirubi Ikazuchi ei nimeta "Warsouli" oma debüütalbumiks, vaid peeneks demoplaadiks.
Võistlusel Eesti Laul 2011 osales ta looga "St. Cabah", millega poolfinaalist edasi ei pääsetud. Esitluskoosseisus olid Silvi Pilt ja Maarja-Liisa Eek.
Tagakiusamine

Tagakiusamine on üksikisiku või isikute rühma süstemaatiline väärkohtlemine teise üksikisiku või isikute rühma poolt. Levinuimateks vormideks on usuline, rassiline ja poliitiline tagakiusamine, mis võivad ka kattuda. Kannatamine, kiusamine, isolatsioon, vangistus, hirm või valu on tegurid, mille põhjustamine võib moodustada tagakiusamise. Tagakiusamist ei konstitueeri siiski tingimata igasugune kannatus, vaid ohvri kogetud kannatus peab olema piisavalt tõsine. Tõsiduse astme määramine põhjustab vaidlusi.
Miķelis Rēdlihs

Miķelis Rēdlihs (sündinud 1. juulil 1984 Riias) on Läti jäähokimängija, ründaja. Ta mängib KHL-i klubis Riia Dünamo.
Rēdlihs alustas karjääri 1999. aastal Läti kõrgliiga klubis Prizma '83 Rīga. Hooajal 2002–03 suundus ta Põhja-Ameerikasse, mängides kahes noorte hokiliiga klubis. Hooajal 2003–04 naasis ta Lätti, liitudes HK Rīga 2000-ga. Hooajal 2005–06 mängis ta Rootsi esiliiga klubis IF Björklöven, 2006–07 Valgevene kõrgliiga klubis Minski Junost, kellega võitis samal hooajal IIHF Continental Cupi.
2008. aastal liitus ta Riia Dünamoga, mis hakkas mängima vastloodud KHL-is. Hooaegadel 2012–13 ja 2013–14 on ta mänginud teises KHL-i klubis, Jaroslavli Lokomotivis. Hooajal 2011-2012 on ta valitud KHL-i tähtede mängule.
Rēdlihs on Läti jäähokikoondist esindanud 11 maailmameistrivõistlustel ning 2006., 2010. ja 2014. aasta taliolümpiamängudel.
Ka tema vennad Jēkabs ja Krišjānis on jäähokimängijad.
Antoine Busnois

Antoine Busnois (ka Busnoys; u 1430 – 6. november 1492) oli prantsuse vararenessansi helilooja ja luuletaja. Ta oli üks nimekamaid 15. sajandi šansooniloojaid, kuid ta kirjutas ka vaimulikku muusikat. Pärast Guillaume Dufay surma oli ta Madalmaade koolkonna juhtfiguur.

Elu

Tema noorpõlve detailid on väga oletuslikud. Arvatavasti oli ta pärit Béthune ümbrusest Pas-de-Calais piirkonnas, võimalik, et külast nimega Busnes, millele tema perekonnanimi näib viitavat. Temaga võis olla suguluses perekond Busnes, eriti Philippe de Busnes, kes oli kanoonik Lensis. Kindlasti sai ta suurepärase muusikalise hariduse, ilmselt mõnes kirikukooris. Juba 1450ndatest on viiteid tema ilmumisest Prantsuse kuninga õukonda. 1461. aastal oli ta kaplan Toursis. Ta ei olnud just kõige rahumeelsem mees, seda näitab 28. veebruaril 1461 Toursis kirjutatud armuandmispalve, kus ta tunnistas, et oli olnud osaline ühe preestri rühmaviisilises peksmises, ning seda koguni viis korda. Kirikuvande all olles oli ta nii hulljulge, et söandas missat pidada, mille eest ta ekskommunikeeriti, kuid paavst Pius II andis talle andeks.
1465. aastal sai temast Toursi St. Martini kiriku alamdiakon. Johannes Ockeghem oli seal varahoidja ning kaks heliloojat tundsid üksteist hästi. Hiljem samal aastal läks Busnois Poitiers'sse. Selleks ajaks oli tema maine lauluõpetaja, õpetlase ja heliloojana laialt levinud. Sama kiirelt kui saabus, ta ka lahkus 1466. aastal, kuid põhjust pole teada. Busnois läks Burgundiasse, kus ta jäi õukonna teenistusse kuni 1482. aastani. Vahetult enne surma töötas ta Brugge St. Sauveur kirikus.
Kuulo Kutsar

Kuulo Kutsar (sündinud 26. novembril 1939 Tallinnas) on eesti epidemioloog.

Haridus

Ta lõpetas 1958. aastal Tallinna 21. Keskkooli. 1965. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, aastatel 1966–1969 õppis Tartu Riikliku Ülikooli aspirantuuris. 1972. aastal kaitses ta meditsiinikandidaadi kraadi.

Töö

1973. aastast töötas Tallinna Pedagoogiline Instituudi õppejõuna, 1978. aastast meditsiinilis-bioloogiliste distsipliinide kateedri dotsent, 1985–1990 kateedri juhataja. Aastatel 1993–1994 oli ta Eesti Riigikaitse Akadeemia meditsiiniõppetooli dotsent. Aastatel 1994–1997 oli ta Kaitseväe peastaabi tervishoiuosakonna ülema asetäitja. Aastatel 1997–1999 Tervisekaitseinspektsiooni peadirektori asetäitja, 1999–2000 peadirektor, 2000. aastast epidemioloogianõunik. 2010. aastast Terviseameti epidemioloogianõunik.

Ühiskondlik tegevus

Ta on Haiguste Ennetamise ja Kontrolli Euroopa Keskuse Nõunike Foorumi liige. Aastatel 1998–2013 oli ta rahvusvahelise epidemioloogiaajakirja EpiNorth peatoimetaja. Ta on Maailma Terviseorganisatsiooni eksperdina käinud missioonidel Kesk-Aasias, Põhja- ja Taga-Kaukaasias, Kosovos ja Venemaal ning sõjaväearstina ÜRO rahuvalvemissioonil UNIFIL Liibanonis.
Ta on Eesti Punase Risti juhatuse liige.
Ta on kirjutanud tervishoiu- ja meditsiinialaseid õpikuid ja õppematerjale ning tervisealaseid lasteraamatuid. Samuti on ta avaldanud palju artikleid ajakirjanduses ja andnud tervishoiu- ja epidemioloogiaalaseid eksperdikommentaare meedias.

Sporditegevus

Laskmises on ta tulnud Tartu meistriks. Võitnud medaleid Eesti üliõpilaste meistrivõistlustel maadluses ja Balti riikide üliõpilaste meistrivõistlustel poksis. Ta on olnud ka Tallinna Pedagoogikaülikooli spordiklubi juhatuse liige.
Tarbimisväärtus

Tarbimisväärtus (inglise consumptive use value) on väärtus, mis on objektil (sh loodusobjektil) tarbitava kaubana. 
Tarbimisväärtus on otsese kasutamisväärtuse üks kahest liigist (teine on tootmisväärtus).
August Kingo

August Juhan Kingo VR I/3 (ka August Johan(n) Kingu; 28. märts 1894 Audru vald, Pärnumaa – 21. september 1965 Tallinn) oli ettevõtja. 
Ta lõpetas 1912. aastal Pärnu Aleksandri Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1912–1913 Tartu Ülikoolis arstiteaduskonnas ning aastatel 1935–1936 õigusteaduskonnas majandust.
Ta võttis vabatahtlikuna osa Esimesest maailmasõjast ja vabadussõjast. Ta teenis alates 1918. aasta lõpust suurtükiväelasena Eesti rahvaväes, olles 1919. aastal 1. suurtükiväepolgui 2. patarei ülem. 
Koos Richard Eldringiga (1871-1925) asutas 1925. aastal kudumistööstuse, mis peale äripartneri ootamatut surma registreeriti ümber August Kingo Mehaanilise Kudumise Tööstuseks, mis algselt tegutses Paldiskis (kuni oktoober 1927), siis Tallinnas Koplis (kuni 18.11.1929, mil läks pankrotti). 
Kingo võttis aktiivselt osa vapside liikumisest, oli "Võitluse" ärijuhiks, mille eest ka 1934 ja 1935 aastal vanglas istus. 
Kingo vahistati 30. märtsil 1948 ja mõisteti 10. juulil 1948 VNFSV KrK §58-1a järgi süüdi.
Interpoleerimine

Interpoleerimine ehk interpolatsioon on arvutusmatemaatikas meetod funktsiooni vahepealsete väärtuste arvutamiseks selle antud väärtuste alusel.
Tango (Ruja)

"Tango" on Eesti ansambli Ruja tangolaul, mille sõnad kirjutas Ott Arder ja muusika Rein Rannap.
Ehkki laul ise valmis 1982. aastal, ilmus "Tango" plaadistatuna esmakordselt alles Ruja 1999. aasta kogumikul "Need ei vaata tagasi..." (kogumiku 2. osa, 3. CD, järjekorranumber 19, pikkus 3:07) ning 2011. aasta plaadil "Kormoranid ehk Nahkpükse ei pesta", mis koosnes samanimelises filmis kasutatud muusikast. Lugu esineb ka 2008. aastal Vanemuise teatris salvestatud rokkooperi "Ruja" videosalvestisel.
"Tango" sõnad ja noodid ja avaldati seevastu märksa varem, juba 1984. aastal populaarsete noodikogumike sarja "Laulge kaasa!" väljaandes nr 73 (koostaja Valter Ojakäär). 2013. aastal ilmus laul ka Rein Rannapi autorikogumikus "Laule ansamblile Ruja". Televisioonis esitas Ruja "Tangot" 1983. aastal saates "Kitsas king: Laulud".
Lisaks Rujale on "Tangot" esitanud näiteks Ruja loomingu kontserdil "Rujaleidja" 2001. aastal ooperilaulja Jassi Zahharov, telesaates "Laululahing" Haapsalu kammerkoor (2009), saates "Eesti otsib superstaari" Teele Viira (2011) ja instrumentaalversiooni on esitanud tšelloansambel C-Jam (2015)
2008. aastal käsitles Hannes Rumm Ruja "Tangot" ERRi raadiosaates "Kõik puhuvad". Saates meenutas Rein Rannap laulu Tallinna linnahalli helistuudios toimunud lindistamist, mille käigus tema hinnangul sai kasutatud liiga rohkelt helitehnilist töötlust, kuna stuudios osutus neile parasjagu kättesaadavaks tavatult palju Lääne tehnikat. Rannapi mälestuste kohaselt oli Arderil laulutekst valmis enne, kui Rannap kirjutas sellele muusika.
Tolmust ja värvidest

Ilmumine ja vastuvõtt

"Tolmust ja värvidest" avaldati Loomingu Raamatukogu sarjas (nr 24). Pealkiri moodustub esimese luuletuse esimestest sõnadest. Kogus on 42 luuletust, mille kirjutamisaegu pole raamatus märgitud. Osa luuletusi on hiljem taasavaldatud valikkogus "Käoraamat" (1986), teisiti rühmitatult on nad kõik ilmunud koondkogus "Kirjutatud" (2000). Raamatu algne terviktekst on ilmunud internetikirjastuselt Bahama Press pdf-väljaandena.
Kaplinski uudset luulekeelt märgati kohe, aga ilmumisajal äratas rohkem tähelepanu autori hoiak, mida seostati nägija ehk vates'i rolliga: "Võiks öelda, et see on "laulik" ja "preester" ühekorraga, aga nii, et osa "laulikust" ja osa "preestrist" siiski selle mõiste alt välja jääks; võiks peaaegu öelda, et see on "šamaan"... Igatahes on vates see, kellest esteetiline suhtumine luulesse seisab nii kaugel kui üldse võimalik, kusjuures ta ise seisab just suure luule lätteil." Hiljem muutus selline hoiak eesti luules sagedaseks. 
1967. aasta luuleülevaates kirjutas Paul-Eerik Rummo, et Kaplinski "ei joobu paljast inimese olemasolu faktist, vaid oletab ka selle olemasolu traagilisust või mõttetust" ning taotleb "isiklikult pinnalt kõrgemal mõistatada inimese kohta ja ülesannet, ning ajuti seda ära mõistatades märkab, kui kaugele sellest kohast on libisetud ja kui vähe seda ülesannet on täidetud".

Autori selgitusi

1971 on Kaplinski väitnud kirjutises "Laulude sünnimailt", et raamatu avaluuletus "Tolmust ja värvidest" kristalliseerus ühe unenäos tulnud kujundi ümber: "Kujund on "aga meid pannakse mulda nagu murtud luud oma asemele tagasi". Ma ei mäleta rohkem, kui et need sõnad nägin või kuulsin unenäos." Kuna 1968 auhinnati seda luuletust Juhan Liivi auhinnaga, küsib autor: "Enamik luuletusest... ei ole unenäo sünnitus, ent siiski – kas auhinnati mind või mu unenägu?"
Oma modernistlikku luulekeelt põhjendas Kaplinski tollal lihtsuse ja loomulikkusega: "Mingit keerulist, dekadentlikku ja paha modernismi ei ole... usun, et nn. modernism on vaid vanema ja avarama traditsiooni velmamine pärast klassitsismi ja isegi romantismi absolutistlikku ahtust." 1972 leiab ta kirjutises "Mood ja ilm, aeg ja luule", et kirjanduslike moodide tiheda vaheldumise ajastul võiks tõeline modernism eesti luules olla hoopis "vastuhakk moodsusele, oma põlispärandi taasavastamine".
Mõnede kõige tuntumate luuletuste tõlgendusi on Kaplinski hiljem omalt poolt kommenteerinud. Nii on ta leidnud, et luuletust "Vercingetorix ütles" on mõistetud ühekülgselt kui allegoorilist protestiluuletust Nõukogude okupatsiooni vastu. Tegelikult on see "protestiluuletus nende keltide, eestlaste ja indiaanlaste vastu, kes võtavad omaks vallutajate kultuuri ja väärtused". Samuti on "Me peame ju väga tasa käima" kirjutatud "päris indiaanlastest", mitte aga "eestlaste sandist olukorrast Vene valitsuse all".
Sergei Markov

Elulugu

Sergei Markov teenis aastatel 1977–1980 aega NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee Piirivalvevägedes polaarjoone taga asuvas väeosas. Ta lõpetas 1986. aastal Moskva Riikliku Ülikooli Filosoofiateaduskonna. Aastatel 1986–1989 oli ta Moskva Riikliku Raadiotehnika, elektroonika ja automaatika instituudi Dubna filiaalis ühiskonnateaduste õppejõud ning viis läbi ka ülelinnalisi ajalooalaseid vestlusringe Dubna linna vanemate klasside õpilastele. Alates 1989. aastast töötab Markov Moskva Riiklikus Ülikoolis, alguses assistendina, seejärel vanemõppejõuna ning filosoofiateaduskonna dotsendina.
Sergei Markov oli 1990. aastate alguses Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Partei juhatuse liige, VSDP programmi "Sotsiaalse demokraatia ja progressi tee" autor.
Aastatel 1991–1993 oli Markov Venemaa Julgeolekunõukogu nõunik, 1990–1999 Ameerika Ühendriikide Riikliku Demokraatliku Instituudi kaastööline ja vanem teaduslik konsultant. 1993. aastal viibis ta praktikal Wisconsini ülikoolis, 1994–1997 oli Carnegie Fondi Moskva keskuse vanem teadustöötaja.
2007–2011 kuulus ta Ühtse Venemaa esindajana Venemaa Riigiduumasse.

Markov ja Eesti

2009. aastal lisati Markov, kes oli märtsis 2009 avalikult Moskva ja Washingtoni vahelisel videokonverentsil teavitanud, et tema abi korraldas pea kaks aastat tagasi pärast aprillirahutusi Eesti-vastaseid küberrünnakuid Eesti veebilehtedele, Schengeni musta nimekirja. Tema nime eemaldamine isikute nimekirjast, kellele keeldutakse Schengeni viisaruumi sisenemiseks loa andmisest, tekitas nn Langi viisaafääri.
Michael Faraday auhind

Michael Faraday auhind, ka Michael Faraday medal ja loeng,  (inglise keeles Michael Faraday Prize) on iga-aastane teadusauhind, mida  annab välja Londoni Kuninglik Selts alates 1986. aastast erakordselt heade saavutuste eest teaduskommunikatsiooni valdkonnas Suurbritannias. Auhind on nimetatud Michael Faraday auks.
Auhind koosneb medalist, 2500-naelasest auhinnarahast ja avalikust loengust.
Anni Holdmann

Anni Holdmann (28. jaanuar 1900 Hamburg – 2. november 1960) oli Saksamaa jooksja.
21. juulil 1925 Hamelnis saavutas ta 100 m jooksus tulemuse 12,6, mis oli mitteametliku naiste maailmarekordi mitteametlik kordamine.
Aastal 1928 tuli ta Saksamaa kergejõustikumeistrivõistlustel 100 m jooksus teiseks.
Amsterdami olümpiamängudel 1928 sai ta naiste 4×100 m teatejooksus Saksamaa võistkonna koosseisus koos Rosa Kellneri, Leni Schmidti ja Leni Junkeriga pronksmedali (aeg 49,0; kulla võitis Kanada ja hõbeda USA võistkond). Samadel mängudel osales ta ka 100 m jooksus, kuid langes vahejooksus välja. Ta võitis esimese eeljooksu, saades esimeseks naiseks, kes võitis olümpiamängudel jooksuvõistluse.
Anni Holdmanni kasv oli 1.60 ja võistluskaal 50 kg.
Ta kuulus spordiklubisse Hamburger Turnerbund 1862.