google/wiki40b huggingface dataset:
Keskmaajooks

Keskmaajooks on kergejõustikus jooks, mille distants jääb umbes 800 m ja ühe miili (1609 m) vahele. Sellest lühemad jooksud on sprindid ja pikemad jooksud pikamaajooksud. Keskmaajooksudeks võidakse nimetada ka harva joostavaid 600 m ja 2000 m jookse.
Olümpiamängudel jookstakse 800 m ja 1500 m jooksu.
Ramsi ülemine päevamärk

Ramsi sihi ülemine päevamärk on päevamärk Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Ramsi neemel.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on 59° 1′ 29″ N, 23° 24′ 24″ E.
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 10 meetrit.
Päevamärk moodustab sihi Ramsi alumise päevamärgiga. Märkide vahekaugus on 111 meetrit ja sihi asimuut on 168,3°.
Tornist 170 m loodesse jääb Mandri-Eesti kõige läänepoolseim punkt.
Päevamärk ehitati 1999. aastal.
Enn Meri

Enn Meri (sündinud 15. jaanuaril 1942 Kuressaares) on Eesti ettevõtja ja poliitik. Ta oli XIII Riigikogu liige.
22. septembril 1944 põgenes tema perekond mõnede teistega meritsi väikeses paadis Eestist Nõukogude okupatsiooni eest Rootsi, kuna tema isa oli Saksa okupatsiooni ajal töötanud politseis, mis päädinuks uue riigivõimu ajal tagakiusamisega. Ta külastas Saaremaad taas 1989. aastal ning mõne aasta pärast kolis Rootsist Eestisse tagasi.
Enn Meri omandas 1961. aastal Malmö Tehnilises Instituudis masinaehituse eriala ning 1970. aastal Lundi Ülikoolis majanduse eriala.
Enn Meri on töötanud paljudes ettevõtetes: AB Rex, tehnoloog 1963–1965; AB Volvo, keretehase ratsionaliseerimise insener 1965–1968; Kockums AB, laevatehase konsultant 1970–1972; P A Management Consultants AB, konsultant 1972–1975; Kockums AB, laevatehase osakonnajuhataja, turundusjuht ja finantsjuht 1975–1982; Energus AB, finantsjuht 1982–1984; Normit AB, omanik ja tegevjuht 1984–2005; OÜ Sartex 1991–tänaseni, OÜ Saare Martex 1992–2007, Merinvest OÜ, 1996–2012 omanik ja juhatuse esimees; Merinvest OÜ, nõukogu esimees 2013–tänaseni.
Ta on organisatsiooni Saksa-Balti Kaubanduskoda Eesti haru juhatuse president 2017. aastast.
Ühiskondlikest organisatsioonidest on ta Kaitseliidu Saaremaa maleva tegevliige 2013. aastast ja Korp! Rotalia liige 1968. aastast. Ta on olnud Eesti partei Erakond Isamaa ja Res Publica Liit liige 25. maist 2009 kuni 18. jaanuarini 2014 ning ta on Eesti Vabaerakonna liige 15. oktoobrist 2014.
Kohaliku omavalitsuse valimistel sai Meri 2009. aastal Kuressaare linnas 26 häält. Riigikogu valimistel 2011. aastal 284 häält.
Ta kandideeris Eesti Vabaerakonna nimekirjas 2015. aasta Riigikogu valimistel Hiiu-, Saare- ja Läänemaad hõlmavas valimisringkonnas. Samas ringkonnas kandideeris 54 isikut ning hääletas 33673 kodanikku. Enn Meri sai 1619 häält, mis oli valimisringkonna 8. tulemus. Vabaerakonnast sai selles ringkonnas hääli rohkem vaid Andres Ammas (1859 häält). Parima tulemuse ringkonnas tegi Reformierakonna kandidaat Urve Tiidus (4117 häält). Pärast Riigikogu liikme Andres Ammase surma nimetati Enn Meri 5. aprillist 2018 Riigikogu liikmeks. Ta andis ametivande 9. aprillil.
2017. aasta kohaliku omavalitsuse valimistel kandideeris Meri Saaremaa vallas valimisliidu Valimisliit Saarlane nimekirjas. Valimisringkonnas käis hääletamas 13199 hääleõiguslikku isikut ning Meri sai 113 häält, millega pääses Saare valla volikokku. Parima tulemuse tegi Madis Kallas (1053 häält). Lihtkvoot ehk isikumandaat oli 424 häält.
Juhuslik protsess

Juhuslik protsess ehk stohhastiline protsess on protsess, mille kulg sõltub juhusest ja mille puhul on vähemalt põhimõtteliselt võimalik leida seda juhuslikkust kirjeldavad jaotused.
Juhuslik protsess on nt gaasimolekuli liikumine õhus.
Jänesepaelad

Jänesepaelad on jäneste jahtimiseks kasutatavad paelast silmuspüünised.
Paelad viidi jänese jäljerajale või aiaauku. Paela ots kinnitati nt puu külge.
Shu Chien

Chien Shu (sündinud 1931 Hangzhous Zhejiangi provintsis) on hiina päritolu Ameerika Ühendriikide biomeditsiinitehnikateadlane ja -insener.
Ta lõpetas 1953. aastal Taiwani Riikliku Ülikooli. 1954. aastal siirdus ta USA-sse, kus kaitses 1957. aastal doktorikraadi Columbia Ülikoolis New Yorgis. Aastatel 1969–1988 töötas ta Columbia ülikoolis füsioloogia ja biofüüsika professorina. 
Ta oli 1992. aastal Ameerika Biomeditsiinitehnika Instituudi üks asutajaid.
Eesti Tantsujuhtide Rahvatantsurühm

Eesti Tantsujuhtide Rahvatantsurühm (lühend: ETR) on aastast 1966 Tallinnas tegutsev tantsuõpetajate ühendus.
ETRi eestvõttel on korraldatud mitmeid kontserte, nt "Kägara", "Nelja vaala kontsert".
Kolu vald (Kadrina kihelkond)

Kolu vald (saksa keeles Heinrichshof) oli vald Virumaal Kadrina kihelkonnas. Vald eksisteeris 1875–1893 ja siis liideti Kolu vald Vohnja vallaga.
Valla alal asus Kolu mõis.
Otto Skorzeny

Relva-SS-i eriüksuse moodustamine

Skorzeny kutsuti 1943. aasta aprillis Relva-SS-i peakorterisse, kus tal paluti osaleda eriüksuse moodustamises. Riigi Julgeoleku Peaameti IV osakond (Gestapo) rajas selleks otstarbeks Oranienburgi erioperatsioonide väljaõppekeskuse.

Pärast sõda

Skorzeny andis end 16. mail 1945 USA armeele vangi. Teda süüdistati Dachau kohtuprotsessil 1947 sõjakuritegudes, nimelt USA sõjaväe mundrit kandes korraldatavate diversiooniaktide ettevalmistamises. Kohtuprotsess kestis 3 nädalat. Protsessi käigus kutsus kaitse välja mitu tunnistajat liitlasvägedest, kes tunnistasid, et kandsid sõja ajal Saksa mundrit. Seepeale otsustas kohus, et vaenlase mundri kandmine ei ole sõjakuritegu. Süüdistused Punase Risti abipakkide omastamises sõjavangidelt langesid tunnistajate puudumisel ära ja Skorzeny mõisteti õigeks.
Kalakasvatussump

Kalakasvatussump on võrkseintega, põhjast ja veepinnalt toestatud kalakasvatusrajatis, mis asub avatuna mingis veekogus (harilikult meres, lahes, fjordis).
Enamasti asuvad need põhiveekogu rannikupiirkonnas, kus nendega on majanduslikult odavam ja hõlpsam läbi käia.
Põhikujult on sumbad tavaliselt ümmargused.
Et tavaliselt on sumbad meredes, siis kasvatatakse seal üldjuhul merekalu, näiteks lõhet. Sumpades toimuv veeringlus sarnaneb põhiveekogu omaga.
Sumpkalakasvatust viljeletakse paljudes riikides, neist olulisemad on Norra, Tšiili, Kreeka jmt. Sumpkalakasvatust on viljeldud ka Eestis.
Peterburi sõjaväeringkond

Peterburi sõjaväeringkond (vene keeles Петербургский военный округ) oli 1864. aastal moodustatud Venemaa Keisririigi territoriaalkaitsepiirkond. Peterburi SR-i liideti 1870. aastal enamik Riia sõjaväeringkonnast, 1905. aastast kogu Soome sõjaväeringkond. Sõjaväeringkond piirnes edelas Vilno sõjaväeringkonna ja kagus Moskva sõjaväeringkonnaga.
Esimese maailmasõja algusega 1914. aastal ja Peterburi ümbernimetamisega Petrogradiks nimetati ka Peterburi SR ümber Petrogradi sõjaväeringkonnaks. 
Petrogradi SR saadeti laiali 20. märtsil 1918 ning moodustati Tööliste ja Talupoegade Punaaarmee Petrogradi sõjaväeringkond.
Rahvusteadused

Rahvusteadusteks nimetatakse Eestis Eesti ajaloo, eesti rahvaluule, eesti keele, Eesti kunsti (sealhulgas muusika, teatri ja  kirjanduse) uurimist ning muid Eesti rahvuskultuuriga seotud uurimisvaldkondi, mille tulemustel on otsene mõju eestlaste enesemääratlusele ning mis sellega aitavad kujundada ja säilitada eestlaste identiteeti.
2012. aastal loodi Tartu Ülikooli juurde üksteist rahvusteaduste professuuri.
Isamees

Isamees, ka pulmaisa või mõõgaisa või saajavanem oli eesti pulmapeo peategelane ja juht, enamasti peigmehe vanim ja autoriteetseim abielus sugulane. Ta esindas pulmakombestikus peiupoolseid pulmalisi, olles peigmehe eestkõneleja juba kosjades.
Läbi aegade on tal olnud eri paikades muidki nimesid: ninamees, peiuisa, raudkäsi, saajavanem. Varasematel aegadel kandis isamees pulmas valget rätti õlgadel ja vööl või käes mõõka, mis 19. sajandil enamasti olid puust mõõkade imitatsioonid. Pulmatseremoniaali aitasid tal juhtida peiupoisid, vallalised noormehed.
Isameheks valiti vanem sõnaosav mees, algselt ilmsesti suurpere vanem. Ta oli peiu peamine abiline, kosjade läbiviija, pulmade korraldaja ja pulmarongi juht. Nõutav oli isamehe sõnaosavus ja kommete tundmine.  Ta istus söögilaua otsas noorpaari lähedal, oli kesksel kohal rahakorjamisel. Isamehe partner pulmas oli mõrsja sugulane - kaasanaine.
Isamehe ülesandeid: oli sõitudel kõige ees, keegi ei tohtinud temast mööda sõita (Hageri); tuppa minnes oli õlletoobiga kõige ees, kaasanaine paeltega järel (Hanila); näitas pulmalistele raha eest pruuditanu (Pühalepa), istus lauaotsas ja jälgis, et süüa oleks (Karksi), pidi jälgima, et pruut ei saaks üksi teiste meestega kokku või et mõni mees ei saaks vägisi pruudi manu minna (Tarvastu); pidi olema laulumees (Rõuge); ütleb tanutamise sõnad (Räpina); pani noorpaari magama (Vastseliina.)
Tanel Ots

Haridus

Tanel Ots õppis Sausti 8-klassilises koolis ning lõpetas Tallinna 20. keskkooli 1992; Tallinna Lastemuusikakooli 1992; EELK Usuteaduse Instituudi 1998 ja Usuteaduse Instituudi pastoraalseminari 1999.
Alates sügisest 2012 alustas magistriõpinguid Tallinna Tehnikaülikooli sotsiaalteaduskonnas haldusjuhtimise erialal.

Poliitiline tegevus

Saku vallavolikogu esimees ja valla keskkonnakomisjoni liige, valimisliit Väikelinn Saku. Harjumaa Omavalitsuste Liit juhatuse liige. Parteitu.

Ühiskondlik tegevus

MTÜ Nabala Keskkonnakaitseühing asutaja ja juhatuse liige 2005–2013, Vana-Harju skautmaleva juhatuse liige, MTÜ Soonurga Küla Koda juhatuse liige, I Harju Lions-klubi liige, MTÜ Saku Priitahtlikud Pritsimehed asutaja ja juhatuse liige.

Vaimuliku amet

Ordineeriti 25. mail 1995 diakoniks ja 14. septembril 1999 õpetajaks.
On Jüri koguduse vaimulik aastast 1997 ja Kaitseliidu Harju Maleva kaplan aastast 2009.
Ida-Harju praostkonna praost 2007–2011. EELK Tallinna Diakooniahaigla kaplan 2002–2015.
On olnud EELK Kirikukogu ja EELK Piiskopliku Nõukogu liige.

Isiklikku

Abielus (1994) Riina Otsaga, peres 5 last. 2005. aastal kolis pere maale, kus hobi korras tegeletakse oma tarbeks toidu kasvatamisega, sealhulgas lammaste ja mesilaste pidamisega.
Kuramaa kubermang

Kubermangu moodustamine

Enne Poola kolmandat jaotamist 1795. aastal oli Kuramaa ja Semgallia hertsogiriik Bironite dünastia poolt valitsetav autonoomne riik, mis oli Rzeczpospolitaga vasallisuhtes.
1795. aasta märtsis kogunes Kuramaa rüütelkond Miitavis ja Piltene rüütelkond Aizpute (Hasenpoth) linnas, kus otsustati Kuramaa Maapäeval lahku lüüa vasallisõltuvusest Rzeczpospolitast ja alluda Venemaa Keisririigile. Keisrinna Katariina II 1795. aasta 15. märtsi manifestiga kuulutati Kuramaa ja Piltene liidetuks Venemaa Keisririigiga. 15. aprillil 1795 võttis keisrinna Katariina II vastu Kuramaa ja Piltene rüütelkonna esindajad, 20. aprillil andsid nad Venemaa keisrinnale senatis ustavusvande. Kuramaa esimeseks kuberneriks määrati kindral Peter Ludwig von der Pahlen. Asehalduskord ja juliuse kalender viidi Kuramaal sisse sama aasta 27. novembril.
1795. aastal liitus Poola kuningale allunud Piltene piirkond Poola kolmanda jagamise käigus koos Kuramaa hertsogiriigiga Venemaa keisririigiga. 1819. aastal muudeti 7 kirikukihelkonnast koosnenud Piltenes kehtinud haldus- ja valitsuskorraldus analoogseks Kuramaa kubermangus kehtinuga ning moodustati Aizpute ja Ventspilsi kreisid, kuhu liideti ka Kovno kubermangust Palanga asula ja piirkond, mis piirnes Heiligen Aa (Šventoji) jõega, ning Ventspilsi kihelkond. Ārlava kihelkond liideti aga Talsi kreisiga.

Asend

Kuramaa kubermang asus Venemaa keisririigi Läänemere kubermangude lääneosas, piirnedes läänes Läänemere, põhjas Liivimaa kubermangu, idas Vitebski kubermangu ja lõunas Kovno kubermanguga.
Kuuda mõisakool

Kuuda mõisakool oli mõisakool Läänemaal Märjamaa kihelkonnas Kuuda külas.
Mõisakool asutati 1845. Mõisakool lõpetas tegevuse 1887. 1896 toodi koolimaja ruumidesse leprosoorium (Kuuda leprosoorium).
Regina Spektor

Regina Spektor (sündinud 18. veebruaril 1980 Moskvas) on vene-juudi päritolu USA laulja, laulukirjutaja ja pianist.
Boundary maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1915. aastal.
Palmse mõis

Mõisakompleks

Praeguse härrastemaja rajamist alustas Gustav Christian von der Pahlen 1697. aastal Jakob Staël von Holsteini jooniste järgi. Mõisa sümmeetrilise põhiplaaniga kahekorruseline kivihoone sarnanes oma palladionistliku üldlahendusega väga nii Maardu kui ka Aa mõisahoonega.
1703. aastal rüüstati mõisasüda Põhjasõjas Vene vägede poolt.
Pärast sõda asus mõisat taastama Arend Diedrich von der Pahlen, kes oli välismaal veedetud aastail õppinud ka arhitektuuri. Peahoone taastati 1730. aastaks. 1731. aastaks ehitati Ilumäe kabel, 1734 valmis viljaait, 1736 viinaköök, 1737 hobusetall, 1738 hakati rajama iluaeda, 1743 Oruveski jne.
Hans von der Pahleni valitsemisajal asendati senine puithoonestus kivihoonetega.
1782–1785 ehitati peahoone arhitekt Johann Caspar Mohri jooniste järgi ümber, millega sai hoone oma praeguse ilme. 19. sajand sajandi keskpaigaks valmis veel mitu kõrvalhoonet ja oma praeguse ulatuse sai ka park (Palmse park). 1870. aastatel valmis Palmse mõisa palmimaja Sajandi lõpukümneil lisandus mõisaansamblisse vaid üksikuid ehitisi (uus viinavabrik, kasvuhooned) ning viimasena valmis 1914. aastal härjatall.
27. aprillil 1934 lubas Vabariigi Valitsus Põllutööministeeriumil Palmse mõisa härrastemaja Kaitseliidule tasuta kasutamiseks üle anda.
Palmse on üks kõige põhjalikumalt restaureeritud mõisaansambleid Eestis. Ennistustööd algasid 1972, kui mõisakompleks siirdus Lahemaa rahvuspargi omandusse.
Ilmar Lehtpere

Ilmar Lehtpere (sündinud 24. detsembril 1950) on eesti luuletaja ja tõlkija.
Lehtpere kasvas üles New Yorgi ümbruses. Ta elas pikka aega Saksamaal.
Aastatel 2007–2013 töötas ta Viljandi kultuuriakadeemias inglise keele õpetajana.
Ta on tõlkinud inglise keelde peamiselt Kristiina Ehini, aga ka Andres Ehini, Ly Seppeli, Livia Viitoli jt loomingut.
Ilmar Lehtpere on Eesti Kirjanike Liidu liige.
Fjodor Voitolovski

Fjodor Genrihhovitš Voitolovski (vene keeles Фёдор Генрихович Войтоловский; sündinud 13. aprillil 1979 Moskvas  Nõukogude Liidus) on vene politoloog, Venemaa Teaduste Akadeemia liige, professor.
Ta töötab 2017. aastast Primakovi-nimelise Venemaa Teaduste Akadeemia Maailmamajanduse ja Rahvusvaheliste Suhete Instituudi direktorina. Ühtlasi on ta Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi rahvusvaheliste probleemide rakendusanalüüsi kateedri professor.
Tema peamised uurimisalad on globaalne juhtimine, rahvusvaheline julgeolek ja Ameerika Ühendriikide välispoliitika. Tal on uurimusi ka USA julgeolekupoliitika, NATO, transatlantiliste suhete ja  rahvusvaheliste suhete ideoloogia alal.

Haridus ja akadeemilised kraadid

Voitolovski lõpetas 2001. aastal Lomonossovi- nimelise Moskva Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna ja 2004. aastal Venemaa TA Maailmamajanduse ja Rahvusvaheliste Suhete Instituudi aspirantuuri.
Ta kaitses 2004. aastal poliitikateaduste teaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga golbaalse juhtimise valdkonnast ja 2013. aastal poliitikateaduste doktori kraadi väitekirjaga "Идеология и практика атлантизма во внешней политике США".

Isiklikku

Tema isa Genrihh Konstantinovitš Voitolovski (1930–2011) oli geograaf.
Fjodor Voitolovski valdab võõrkeeltest inglise ja hispaania keelt.
Janavičy

Ajalugu

Janavičy küla mainitakse esimest korda aastal 1511. XVIII sajandiks oli asulast saanud Pociejde suguvõsale kuuluv alev. Aastast 1772 esimese Poola jagamise tagajärjel Venemaa koosseisus. Aastast 1800 on teada, et alevis toodeti rauda. Aastal 1829 hakati valmistama kartongi, 1854 – jahu, aga aastal 1866 õlut. Alevis olid veel postijaam ja kõrts. Alevi lähedal oli samanimeline mõis, mille omanikuks olid aastast 1878 Dvarecki-Bogdanovitšid. Aastast 1897 on teada, et alevis oli nahatööstus, seal peeti kolm laata aastas. Aastast 1924 Valgevene NSV osa. Aastal 1933 rajati alevisse linatöötlemisvabrik.
Arnold Friedrich Christiani

Arnold Friedrich Christiani (vene keeles Альберт Фридрих Христиани) (14. detsember/26. detsember 1807 Mooste – 2. märts/14. märts 1886 Riia) oli Eesti vaimulik, Tartu Ülikooli usuteaduskonna professor ja Liivimaa kindralsuperintendent.

Elulugu

Sai koduhariduse. Aastatel 1819–1821 õppis Vastseliina pastoraadis ja 1821–1825 Tartus gümnaasiumis. 1826. aastal astus Tartu Ülikooli usuteaduskonda, mille lõpetas 1829. aastal. 1829–1834 oli koduõpetaja Soomes Haminas. Liivimaale naasnuna oli aastatel 1834–1838 Tartus Girgensohni õppeasutuses õpetaja. 9. oktoobril/21. oktoobril 1838 ordineeriti Riias õpetajaks.
Christiani oli aastatel 1838–1853 (introdutseeriti 23. oktoobril/3. novembril) Rõngu Mihkli koguduse õpetaja, olles aastatel 1850–1853 Võru praostkonna praostiks.
Aastatel 1853–1865 oli ta Tartu Ülikoolis praktilise usuteaduse professor. Aastatel 1853–1856 oli ta Tartu Ülikooli vaimulik, aastatel 1856–1865 (introdutseeri 8. jaanuaril/20. jaanuaril 1856) Tartu Ülikooli koguduse õpetaja.
Alates 14. maist/26. maist 1865 oli ta (introdutseeriti 24. juunil/6. juulil 1865) Liivimaa kindralsuperintendent ja Liivimaa konsistooriumi viitsepresident. Jäi veebruaris 1881 emerituuri.
Ta oli liturgiakomisjoni (1849), vaestehoolekandekomisjoni (1850), katekismusekomisjoni (1855) ja abieluseaduse komisjoni liige.
Sergei Pedersen

Sergei Pedersen (sündinud 9. mail 1953) on Eesti muusik.
Ta õppis klaverit Tallinna Lastemuusikakoolis. Tallinna Riikliku Konservatooriumi lõpetas ta 1984. aastal klarneti erialal. 
Ta on klahvpille mänginud ansamblites Paradoks, Andromeeda, Magnetic Band, Psycho, Radar, Lainer ja Monarh.
Sudža

Ajalugu

Linn asutati Vene-Poola sõja ajal 1664. aastal kindlusena Venemaa edelapiiri lähedal.
EEKBKL Oleviste kogudus

EEKBKL Tallinna Oleviste kogudus (lühemalt Oleviste kogudus) on Tallinna Oleviste kiriku juures tegutsev baptistlik kogudus.
Aastast 1950 on kogudus ühtne, mis tähendab, et kogudusse on liidetud evangeeliumikristlasi, baptiste, nelipühilasi, priilasi jt kristlasi.
Tiina Sepp

Tiina Sepp (sündinud 2. juulil 1956 Pärnus) on eesti molekulaarbioloog ja viroloog.
Ta lõpetas 1974. aastal Tallinna 4. Keskkooli ja 1980. aastal TPI.
Ta oli aastatel 1986–1989 Eesti NSV Teaduste Akadeemia aspirantaja989–1992 Münchenis Max Plancki Biokeemia Instituudi doktorant. Kaitses 1992. aastal Müncheni Tehnikaülikoolis väitekirja "Protozoen und Viren: molekularbiologische Untersuchungen an Tetrahymena pyriformis und Eimeria nieschulzi" ning sai dr rer nat kraadi.
Ta töötas aastatel 1984–1986 ZBI protozooloogia osakonna nooremteaduri ja 1986–1989 teadurina. 1992. aastast on ta California Ülikooli (San Francisco) meditsiiniosakonna teadur.
Tropidechis

Toksilisus

Perekonda Tropidechis  maoliik Tropidechis carinatus on inimeste suhtes mürkmadudeks liigitatav, kuna nende hammustus võib keskmise kuni raske astmega mürgistusseisundeid esile kutsuda.
Kaksikhammas

Levila

Kaksikhambad esinevad peamiselt põhjapoolkera okasmetsavööndis, aga ka arktikavööndis ning kõrgmägedes. Troopilises ja subtroopilises vööndis on leitud kaksikhamba perekonna liike vaid kõrgmägedest. Lõunapoolkeral esineb kaksikhamba perekonna asemel samasse sugukonda kuuluv väliselt sarnane perekond Dicranoloma.

Ehitus

Perekond kaksikhamba liigid on püstiste või tõusvate väheharunenud vartega, 1–15 cm kõrgused samblad, mis kasvavad hõre- kuni tihemuruselt või padjanditena.

Vars

Lihtsad või väheharunenud varred on vähemalt alaosas, vahel ka võsu tipuni kaetud tiheda valkja kuni roostepruuni risoidvildiga.

Leht

Lehed on lantsetja või munaja alaosaga ning enamasti ühtlaselt aheneva tipuosaga. Lehetipud on teravad, harvem tömbid. Leheservad siledad või ülemises osas saagjad. Leherood on varieeruva laiuse ja pikkusega. Rool võib lehe alaküljel esineda näsad või hambakesed.
Lehelaba alusel esineb mitmekihiliselt asetsevaid või värvunud tiivakrakke. 
Leheroo ja tiivakute vahel esineb grupp ovaalseid hüaliinseid või värvunud rakke, mis hiljem lagunevad.

Paljunemine

Kaksikhambad on valdavalt kahekojalised taimed. Ühest periheetsist võib areneda 1–5 sprofüüti. Eoskupart kandvad harjased on pikad. Eoskuprad on silinderjad, enamasti kaldu ja kõverdunud. Eoskupra kaas on pika terava või kõverdunud nokaga, tanu kapuutsjas. Suuääris kahekordse hammastereaga. Eosed peenenäsalised, läbimõõduga 12–29 µm. 
Osa kaksikhambaid levib ka murduvate lehe- või võsutippude, või sigioksakeste abil.
Jaunaduliena mõis

Jaunaduliena mõis (saksa keeles Neu-Adlehn, läti keeles Jaunadulienas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Tirza kihelkonnas.Praeguse haldusjaotuse järgi asub mõisakompleks Läti Gulbene piirkonnas Tirza vallas Jaunaduliena külas.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 4 ja 7/8 adramaad, sellele allus 233 mees- ja 273 naishinge.

Karjamõisad

Aastal 1816 allus mõisale Anettensruhe karjamõis
Marina, Kenti hertsoginna

Printsess Marina, Kenti hertsoginna (neiupõlvenimega Kreeka ja Taani printsess Marina) (13. detsember 1906 – 27. august 1968) oli Briti kuningliku perekonna liige, Kenti hertsogi abikaasa ja George V minia. Printsess Marina oli viimane välismaalasest printsess, kes abiellus kuningliku perekonna liikmega; järgnevad pruudid on olnud inglise, šoti või saksa aristokraatiast või tavakodanikud.

Päritolu ja lapsepõlv

Printsess Marina sündis Ateenas Kreekas 13. detsembril 1906. Tema isa oli Kreeka ja Taani prints Nicholas ning ta ema oli Venemaa suurvürstinna Jelena Vladimirovna. 
Marina ristiti 1906. aasta lõpus ning tema ristivanemad olid George V, Edward VII, Kreeka prints Andrew, Venemaa suurvürst Boris Vladimirovitš, Walesi printsess ja Saxe-Coburg-Gotha printsess Melita. 
Marina perekond oli suhteliselt vaene ning oli sunnitud minema eksiili 1917. aastal, kui kukutati Kreeka monarhia. Perekond kolis Pariisi ning printsess elas oma erinevate sugulaste juures Euroopas.

Hilisem elu

Pärast abikaasa surma oli hertsoginna edasi kuningliku perekonna aktiivne liige, täites kuninglikke kohustusi. Ta oli Wimbledoni tennise- ja kroketiklubi kauaaegne president. 
Just enne oma poja abielu 1961. aastal teatas ta, et soovib kanda tiitlit Tema Kuninglik Kõrgus printsess Marina, Kenti hertsoginna ning mitte olla Kenti leskhertsoginna. Kuninganna andis talle selleks ka loa. 
Printsess Marina suri ajukasvaja tõttu 27. augustil 1968 Kensingtoni palees.
Saad

Saad on ajutine kooniline heinakuhi, mis tehakse loodusliku heina käsitsi koristamisel.
Saad on umbes inimesekõrgune ja sisetoestuseta kuhi, mille maht oli kolmandikust kuni ühe koormani. Saadu pandi kuivatatud hein, mis laoti saohagudele või mille alla lükati hiljem teibad, et hobusega lohistada saad küüni juurde.
Lõunaeesti murdes nimetati saadu ruga, Saaremaal labu, Hiiumaal kokk.
Georg Frithjof Slöör

Georg Frithjof Slöör (23. juuli 1874 Serepetta, Ingerimaa – 8. oktoober 1934 Pälkjärvi, Soome) oli Eesti ja soome vaimulik.
Slöör sündis Ingerimaal Serepettas (ka Žerebjatka) luterliku pastori pojana. Ta õppis aastatel 1884–1893 Peterburi Püha Anna koolis. Aastatel 1893–1898 (grad. stud.) õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Korporatsioon Neobaltia liige.
Oli prooviaastal Peterburi (soome) Maria koguduses. Ordineeriti 14. novembril 1899 Peterburis õpetajaks.
Oli aastatel 1899–1905 Peterburi Maria koguduse adjunktõpetaja ja usuõpetaja. Aastatel 1905–1912 oli ta Alt-Schwedendorfi (Gammalsvenskby) koguduse (Hersoni kubermang) õpetaja (hooldades aastal 1911 ka Nikolajevi ja Kronau kogudust). Oli aastatel 1912–1919 Moloskovitsa (Ingerimaa) koguduse õpetaja. Aastatel 1919–1929 oli ta Narva-Jõesuu Niguliste koguduse õpetaja, teenides vikaarina Narva soome-rootsi Püha Mihkli kogudust. Aastatel 1920–1929 oli ta õpetajaks kõrgemas rahvakoolis. Aastatel 1921–1929 oli Slöör ka Soome esimeseks asekonsuliks Narvas.
Asus aastal 1929 Soome. Oli aastatel 1929–1930 abiõpetaja Polvijärvi (Põhja-Karjala maakonnas Ida-Soome läänis) koguduses. Aastatel 1930–1931 oli ta adjunktõpetaja Kontiolahti (Põhja-Karjala maakonnas Ida-Soome läänis) koguduses, aastatel 1931–1933 kaplan Kaavis (asub Põhja-Savo maakonnas Ida-Soome läänis), aastatel 1933–1934 oli ta Pälkjärvi (asub praegu Sortavala rajoonis Karjala Vabariigis Venemaal) koguduse õpetaja.

Isiklikku

Tema isa Fredrik Gottlieb Slöör oli Serepetta koguduse õpetaja.
Albert Jürisson

Albert Jürisson (12. september 1890 – 20. juuni 1929) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).