google/wiki40b huggingface dataset:
Jurjev-Polski Püha Georgi katedraal

Jurjev-Polski Püha Georgi katedraal (vene keeles Гео́ргиевский собо́р) on 13. sajandil ehitatud kirik Jurjev-Polskis Vladimiri oblastis Venemaal. Valgest lubjakivist ehitatud ja madalreljeefse raiddekooriga rikkalikult kaunistatud ehitismälestis on vaid osaliselt algsel kujul säilinud. Venemaa kultuuripärandi mälestisena riikliku kaitse all.
Kirik seisab linna keskel muldvallidest ümbritsetud keskaegse kindluse (detinetsi) territooriumil. Tänapäeval muuseum ja turismiobjekt. Interjööris on eksponeeritud lapidaarium – raidkivide kogu.
Baldahhiin

Baldahhiin on nt sammastele toetuv telgikujuline dekoratiivne ehiskatus trooni, altari (tsiboorium), skulptuuri, voodi (baldahhiinvoodi) vm kohal.
Kalifornia pringel

Välimus

Kalifornia pringlitel on helepruun selg, roosakasvalge kõht, mustad loivad ja must suu. Noored pringlid on tumedamad kui täiskasvanud. 
Kalifornia pringlid on kuni 1,4 m pikad ja kaaluvad kuni 30–55 kg. Vastsündinud Kalifornia pringlid on 70–80 cm pikad ja kaaluvad 7–8 kg.

Eluviis

Nad elavad tavaliselt üksikuna või paarides, harva on neid kohatud ka gruppides, kuhu kuulub 10–12 pringlit. 
Kalifornia pringlid toituvad väikestest merepõhjas elavatest kaladest ja kalmaaridest. 
Neid aetakse tihti segamini afaliinidega. Kalifornia pringlid sukelduvad kuni 50 m sügavusele. 
Pojad sünnivad harilikult veebruaris või märtsis ning jäävad emaga kokku vähemalt 18 kuuks. 
Kalifornia pringlite eluiga on 21–38 aastat.
Piusa koobastiku looduskaitseala

Piusa koobastiku looduskaitseala eesmärk on kaitsealuste nahkhiirte ja nende talvitumiseks vajalike koobaste kaitse, uurimine ja tutvustamine.
Kaitstavaks elupaiga tüübiks on vanad loodusmetsad ning kaitstavateks taime- ja loomaliikideks tiigilendlane, harivesilik, palu-karukell, aas-karukell ja roomav öövilge. 
1945. avastati koobastes seal talvituvad nahkhiired. Nende arvukus on pidevalt suurenenud ja 1981. aastal võeti koopad kaitse alla eesmärgiga kaitsta Baltimaade suurimat talvituvate nahkhiirte kolooniat. Nüüdseks on leitud kõik Eestis talvituvad liigid (kokku seitse), kellest kaks on väga haruldased (habelendlane, leitud kaks isendit, ning Nattereri lendlane, leitud ühel korral). Praegu loendatatakse Piusas ligikaudu 3000 isendit.
Nahkhiirte koondumispaikade, eriti talvituspaikade-koobaste osa, on nende loomade kaitses väga suur. Koobaste sobivus nahkhiirte talvitumiseks oleneb kindlatest tingimustest, millest tähtsaimad on temperatuur ja niiskus, vaikus, pimedus, koopa mõõtmed, avade mõõtmed, pragude olemasolu koopas, koopa ümbruse maastiku iseloom. Piusa koobaste tingimused on püsinud nahkhiirtele soodsad pikka aega ja see ongi võimaldanud suure talvituskoloonia tekkimise.
Els Aarne

Els Aarne (õieti Else, kuni 1936 Aarmann, 1940. aastast Paemurru; 30. märts 1917 Makiivka (praegu Ukraina, Donetski oblast) – 14. juuni 1995 Tallinn) oli eesti helilooja ja pedagoog.
Ta lõpetas Tallinna Konservatooriumi 1939 muusikapedagoogika erialal (Gustav Ernesaksa klass), 1942 klaverierialal (Theodor Lemba klass) ja 1946 kompositsiooni erialal (Heino Elleri klass). 1939–1945 oli ta Tallinna Õpetajate Seminari, 1944–1974 Konservatooriumi ja lühemat aega Tallinna Muusikakeskkooli muusikateoreetiliste ainete ja üldklaveriõppejõud.
Kirjutanud peamiselt kammermuusikat, aga ka kaks sümfooniat, koorimuusikat ja puhkpillimuusikat.
Ta oli Eesti Heliloojate Liidu liige aastast 1945.
Els Aarne isa oli tehnikateadlane Jaan Aarmann, abikaasa Mart Paemurru. Peeter Paemurru on tema poeg.
Aiguille du Moine

Alpinism

Esmatõusu tippu tegid 1871. aastal Jean Charlet-Straton, Joseph Simond, Isabella Straton ja Emmeline Lewis Lloyd mäe lõunaküljelt. 
Hiljem läbiti raskemad tõusumarsruudid mäe ida- ja lääneküljelt.
1987. aastal tõusis tippu Jean-Marc Boivin, kes laskus tipust mäe kagunõlva pidi suuskadel alla.
Valge iminõges

Levik

Valge iminõges kasvab pärismaisena peaaegu kõikjal Euroopas ja ka Aasias. Põhja-Ameerikas on paljudes kohtades naturaliseerunud. Eestis on ta väga sage.
Valge iminõges kasvab aedades ja parkides umbrohuna, teeäärtes, jäätmaadel ja metsaserval. Ta eelistab niisket ja viljakat pinnast, eriti lämmastikurikkaid muldi. Tihti kasvab ta koos täpilise iminõgesega, kuid Eestis on viimane haruldane. Ta kasvab sageli ka koos kõrvenõgesega ning eriti noorena on sellega väliselt veidi sarnane. Erinevalt kõrvenõgesest valge iminõges ei kõrveta ning tema õied on selgesti nähtavad.

Kirjeldus

Taim kasvab 20–60 cm kõrguseks. Vars on tavaliselt püstine, neljakandilise ristlõikega. Munajad kuni südamekujulised saagja servaga 3–8 cm pikkused ja 2–5 cm laiused lehed on kuni 5 cm pikkuse rootsuga, kaetud harvade pehmete karvakestega ning paiknevad varrel vastakuti.
Valge iminõges õitseb tavaliselt aprillist oktoobrini. Õied on valged, 1,5–2,5 cm läbimõõduga. Putkjad kahesugulised õied paiknevad 6–16 kaupa männastena lehekaenlas. Õied on nektaririkkad. Taim on putuktolmleja.
Valge iminõges paljuneb nii seemnete kui ka risoomide abil. Seeme on rohekaspruun kuni 3,5 mm pikkune pähklike. Seeme säilitab oma idanevuse kaua.

Kasutamine

Iminõges on hinnatud meetaim.
Noorte taimede lehti ja õisi võib kasutada salati valmistamiseks.
Rahvameditsiinis on valget iminõgest kasutatud muu hulgas hingamisteede põletike puhul ja verejooksu peatava vahendina; samuti uriinierituse soodustamiseks.
Valgest iminõgesest on valmistatud ka kollast värvi.
Charing Cross

Charing Cross on ristmik Londoni kesklinnas City of Westminsteri linnaosas Trafalgar Square'ist vahetult lõunas, kus saavad kokku kirdesse suunduv Strand, lõunasse suunduv Whitehall ja läände suunduv Cockspur Street.
Koha nimi pärineb Charingi külalt, kuhu kuningas Edward I lasi 1291–94 püstitada risti (inglise keeles cross) oma surnud abikaasa Kastiilia Eleonora mälestuseks. Esialgne rist lammutati Inglise kodusõja ajal parlamendi käsul 1647. Pärast kuningriigi taastamist lasi Charles II 1675 selle kohale püstitada oma isa, 1649 hukatud Charles I ratsamonumendi, mis seisab seal tänapäevani.
Tänapäeval on Charing Cross üksnes ristmik. Minevikus on olnud ka sellenimeline tänav, mis suundus Scotland Yardist Trafalgari väljakule. Tänapäeval kannab see tänav Whitehalli nime.
Alates 18. sajandi teisest poolest on Charing Crossi loetud Londoni keskpunktiks. Mingi koha kaugus Londonist tähendab selle kaugust Charing Crossist. Varem peeti Londoni keskpunktiks teisi kohti, sealhulgas Saint Pauli katedraali. 1829 võeti vastu metropoli politsei seadus, mis muutis Charing Crossi ametlikult Londoni keskpunktiks.
1865 püstitati Charing Crossist mitusada meetrit ida poole Strandile uus Eleanori rist, mis aga ei ole üldsegi vana risti koopia, vaid on palju rohkem kaunistatud.
Alates Suur-Londoni loomisest 1965. aastal on Charing Crossist kauguste arvestamine ametlikus asjaajamises lõpetatud. Londoni taksojuhid peavad tundma tänavaid 6 miili (umbes 10 km) raadiuses Charing Crossist.
Charing Crossi järgi on nimetatud selle lähedal asuvad Charing Crossi raudteejaam, Charing Crossi metroojaam, Charing Crossi haigla, Charing Crossi teater, hotell, politseijaoskond ja ooperimaja.
Hiroshima prefektuur

Sümbolid

Hiroshima prefektuuri tunnuslind on punakurk-kaur (Gavia stellata) ja tunnuspuu on jaapani vaher (Acer palmatum).

Haldusjaotus

Hiroshima prefektuur on jaotatud 23 omavalitsuseks, millest 14 on suurlinnad (市 shi).
JSON

JSON (inglise keeles JavaScript Object Notation) on lihtsustatud andmevahetusvorming, mis põhineb JavaScripti programmeerimiskeele alamhulgal. JSON on tekstvormingus ja programmeerimiskeelest sõltumatu. JSON-i looja on Douglas Crockford ja see on formaliseeritud kui RFC-4627.
JSON-ist on saanud populaarne alternatiiv XML-ile, eeskätt on see üle võtnud XML-i rolli Ajaxi kontekstis (kuigi X lühendis Ajax tähistab ajalooliselt XML-i).

Rakendamine

JSON-i parsimise ja genereerimise teeke leidub enamiku levinud programmeerimiskeelte tarbeks.
Kuna JSON on JavaScript keele alamhulk, siis on JavaScriptis võimalik JSON-i parsida sisseehitatud eval() funktsiooni abil. Viimase kasutamine kätkeb endas aga turvariske, mistõttu ECMAScripti 5. versioonis on JSON-i teek standardiseeritud.
Ökofüsioloogia

Ökofüsioloogia on bioloogias teadus organismide (või üldisemalt biosüsteemide) talitlustest seoses keskkonnatingimustega. Ta on ökoloogia ja füsioloogia piiriteadus.
Ökofüsioloogia keskseks valdkonnaks on organismide adaptatsioonide uurimine.
Taimede ökofüsioloogia rajajate hulka kuulub Ernst Stahl (1848–1919).
Loomade ökofüsioloogia rajajate hulka kuulub George A. Bartholomew (1919–2006). Mereselgrootute ökofüsioloogilise uurimisega tegeles aga juba ka Jakob von Uexküll (1864–1944).

Ökofüsioloogia Eestis

Taimede ökofüsioloogia vallas uuris taimepigmentide ökoloogilist funktsiooni Teodor Lippmaa. 1970.–1980. aastail moodustus ökofüsioloogiline uurimisgrupp Zooloogia ja Botaanika Instituudis, kus puude ökofüsioloogiaga tegelesid Andres Koppel, Olevi Kull jt. 1984. moodustati samas ökofüsioloogia labor (juhataja Kalevi Kull). Aastal 1992 moodustati Tartu Ülikoolis ökofüsioloogia õppetool, mida on juhatanud ökofüsioloogia prof. Kalevi Kull (1992–1998), rakendusökoloogia prof. Olevi Kull (1998–2007) ja prof. Krista Lõhmus (2007–2017) ning ökofüsioloogia prof. Arne Sellin (alates 2017). Õppetoolis tehtav teadustöö hõlmab peamiselt kolme valdkonda: "klassikaline" taimede ökofüsioloogia, metsaökosüsteemide süsinikuringe ja globaalsete kliimamuutuste mõju taimkattele.
Loomade ökofüsioloogia alal rajas Jüri Keskpaik lindude ökofüsioloogia uurimislabori Puhtu bioloogiajaamas. Lindude ökofüsioloogiaga on hiljem tegelenud ka füsioloogilise ökoloogia prof. Peeter Hõrak. Putukate ökofüsioloogiaga on tegelenud Aare Kuusik, Anne Luik ja Alo Vanatoa Zooloogia ja Botaanika Instituudis ning hiljem Maaülikoolis.
Ülilühike impulss

Ülilühike impulss ehk femtosekundimpulss on elektromagnetlainete impulss, mille ajaline kestus (fikseeritud punktis) on femto- või pikosekundi suurusjärgus. Selle aja jooksul jõuab elektriväli teha vaid mõned võnked (nähtava valguse jaoks alla miljoni)  ning energia on kontsentreeritud väga väiksesse piirkonda. Seega on üldjuhul ülilühikestes impulssides väga suured elektrivälja tugevused, mis toob kaasa mittelineaarsed efektid. Määramatuse printsiibi tõttu on ülilühikestele impulssidele iseloomulik väga lai spekter.

Aja-ribalaiuse korrutis

Aja-ribalaiuse korrutiseks (ARK) nimetatakse impulsi kestust iseloomustava aja standardhälbe  ning spektraalset laiust iseloomustava sageduse standardhälbe  korrutist . Kuna aja nihete ja skaleerimise ning väljatugevuse skaleerimise korral jääb impulsi ARK  muutumatuks, iseloomustab see impulsi kuju ning keerukust. Sama spektriga impulssidest on kõige väiksem ARK sellistel, mille spektraalne faas on konstantne.

Mõõtmine

Ülilühikeste impulsside mõõtmiseks on erinevaid meetodeid, mis laias laastus jagunevad kolme kategooriasse: mittetäieliku taastamise meetodid, etalonimpulssi kasutavad täieliku taastamise meetodid ning iseseisvad täieliku taastamise meetodid. Mittetäieliku taastamise meetodid annavad vaid jämeda hinnangu impulsi kestusele; etalonimpulssi kasutavad täieliku taastamise meetodid rekonstrueerivad küll impulsi täieliku kuju, nii intensiivsuse kui ka faasiinfo, kuid kasutavad selleks juba täielikult karakteriseeritud etalonimpulssi, ning võimsaimad kolmest, täieliku taastamise meetodid, karakteriseerivad täielikult impulsi kasutamata välist etalonimpulssi.

Mittetäieliku taastamise meetodid

Autokorrelatsioon on üks vanimaid ning lihtsamaid meetodeid impulsi pikkuse hindamiseks. Impulss jagatakse Michelsoni interferomeetris kaheks identseks komponendiks, mille vahele tekitatakse ajaline muudetav viive . Mittelineaarses anisotroopses kristallis  tekitatakse nende elektriväljade korrutisega võrdeline elektriväli, mille keskmist intensiivsust  mõõdetakse fotodioodiga. Kui  on väike, siis impulsid kattuvad ning mõõdetud autokorrelatsioon on maksimaalne, kui aga  on suurem impulsi pikkusest, siis impulsid ei kattu ning mõõdetud autokorrelatsioon on null.
Ristkorrelatsioon on muidu täpselt analoogne autokorrelatsiooni meetodiga, aga üks mittelineaarsele kristallile langev impulss on asendatud lühema testimpulsiga. Sel juhul mõõdab fotodiood uuritava impulsi intensiivsuse korrelatsiooni lühema impulsiga, mis sarnaneb seda enam tegeliku intensiivsuspildiga, mida lühem on testimpulss.
Nii auto- kui ka ristkorrelatsiooni meetodi puuduseks on see, et nendega ei ole võimalik mõõta impulsi faasi.
Wunda-Ment

Wunda-Ment on Tartu punkansambel, mis tegutseb aastast 1990. On olnud inspiratsiooni allikaks nii mõnelegi hilisemale muusikalisele kollektiivile, nagu näiteks Tüse Asi ja Ugly Ogre.

Ajalugu

Wunda-Ment oli algselt Tartu 16. Keskkooli ehk praeguse Kivilinna Gümnaasiumi bänd. Kõik algkoosseisu liikmed õppisid tollases 10b klassis.
Bändi sünnipäevaks loetakse 18. jaanuari 1990, mil toimus esimene proov. Algkoosseisust on praeguseks alles enamus. Laulja ja basskitarri mängija Püha Isa Tuts ja kitarristid Big Mell ja Wäle Põder. Üsna alguses lahkus trummar Tambet Ernits ja trumme hakkas mängima Wäle Põder. Selle koosseisuga salvestati ka esimene demokassett "Vello nutab", mis ilmus aastal 1993. Kuni aastani 1995 jäigi põhikoosseisuks Tuts, Mell ja Põder.
1995. aasta alguses läks bänd laiali. Selle 5 aasta jooksul oli paarkümmend esinemist Lõuna-Eestis ja bändist käis läbi päris mitu inimest, kes põhiliselt mängisid teist kitarri. Esimene neist oli Rait Rask, kes oli samuti nende klassivend. Teine oli Onu Janek, kes tuli üle tolleagsest punkbandist The Teinepänd. Kolmas oli Koit Lahesoo, kellega Mell jätkas koostööd ka pärast Wunda-Mendi laialiminekut. Võib öelda, et mänedžer Tambet Iher tegi tavalisest koolibändist tolle ajastu Lõuna-Eesti skandaalseima punkbändi. Ja muidugi ka Ivo Lambing, kes lõi fänniklubi ja juhib seda siiani.
Wunda-Ment tuli uuesti kokku 14 aastat hiljem, aastal 2009. Tuts laulab ja mängib basskitarri, Mell mängib kitarri ja Põder mängib jälle trummide asemel kitarri nagu algkoosseisus. Ainus uus liige on trummar Mannu, kellega Tuts vahepealsetel aastatel mängis koos ansamblis Ugly Ogre.
Esimene kontsert üle pika aja oli Rockiklubis ansambli Tüse Asi 15. aasta juubelil. Sel ajal oli Wunda-Mendi enda 20. aastapäevani jäänud pisut rohkem kui pool aastat.

Iseloomustavaid väljavõtteid ajakirjandusest

„Hirmsa raginaga käristati paar perversset lugu, millega otsekohe õnnestus lava ette meelitada kari aeroobitsevaid aktiviste, kes omavahel pidevalt ja pehmelt kokku põrkusid“
– Astrid Kannel ja Madis Hint - "Ewerest-Press", festivaliarvustus teadmata ajalehes 1990-ndate alguses
„Nad käivad ringi kui hernehirmutised: puhmas kasimata juustega, lagunevates riietes ja mis kõige toredam - meigiga, mida kannab küla keskmiselt ilus lüpsja. Nende ajud on programmeeritud töötama selle heaks, et lõbustada ennast ja sellega ehk ehmatada kuivi pipraid inimesi... ...Ma arvan arglikult, et nad on saavutanud oma eesmärgi. Vähemalt minu puhul... ...Nad nagu pilaks peale kõige muu ka enda tegemisi. See muusika paistab välja naervat niisugust ülemaailmset tegevust nagu musitseerimine... ...Nad seavad ja ei sea kahtlusaluseks endid, meid ja kõike, mis üldse tehakse.“
– Indrek Teip - kassetiarvustus Liivimaa Kroonikas 16. september 1993
„Neil, kes on meiega mänginud, ei ole olnud hullumeelset fanatismi minna mingisuguse saastaga kaasa ja mitte järele jätta... Nad tulevad lihtsalt pulli tegema - ja kaovad siis ära.“
– Püha Isa Tuts Tambet Iheri võetud intervjuus Liivimaa Kroonikale, ilmumisaeg teadmata

Demod

"Vello nutab" 1993 MC
Pentti Saaritsa

Pentti Juhani Saaritsa (sündinud 29. detsembril 1941 Helsingis) on soome kirjanik ja tõlkija. Ta on avaldanud luulekogusid ja tõlkinud luulet peamiselt rootsi ja hispaania keelest.
Saaritsa on ladina-ameerika kirjanduse tundja ja on pidanud loengusarju Helsingi ja Turu ülikoolis.
Saaritsa on tõlkinud soome keelde Jorge Luis Borgesi, Gabriel García Márqueze, Jevgeni Jevtušenko, Christer Kihlmani, Theodor Kallifatidese, Pablo Neruda, Fernando Pessoa, Edith Södergrani ja mitmete teiste kirjanike loomingut. 1970. aastatel kirjutas ja tõlkis ta sõnu poliitilisele laululiikumisele. Ta on kirjutanud või tõlkinud soome keelde ligi 200 plaadistatud laulu sõnad.
Eesti keeles on tema luulet ilmunud kogumikus "Kümme nüüdissoome luuletajat" Debora Vaarandi tõlkes.
Berliini kongress

Berliini kongress (13. juuni – 13. juuli 1878) oli selle aja maailma suurte jõudude (Venemaa, Suurbritannia, Prantsusmaa, Austria-Ungari, Itaalia, Preisimaa ja Osmanite riigi) esindajate ja ka nelja Balkani poolsaare riigi esindajate (Kreeka, Rumeenia, Serbia ja Montenegro) tippkohtumine, mille eesmärk oli panna paika Vene-Türgi sõja järgsed piirid Balkani poolsaarel.
Kongress otsustas, et Austria-Ungarile antakse luba okupeerida Bosnia ja Hertsegoviina, kuigi de jure kuulus see endiselt veel Osmanite riigile.
Kongressi tulemusel allkirjastati Berliini leping, mis asendas kolm kuud varem Venemaa keisririigi ja Osmanite riigi vahel sõlmitud esialgse San Stefano lepingu.
Johannes Salbom

Johannes Salbom (17. sajandi II pool – 18. sajandi I pool) oli Eesti arstiteadlane.

Elulugu

Lõpetas Uppsala Ülikooli (?), meditsiinidoktor (1691 TÜ), väitekiri "Dissertatio medica, exhibens spiritus corporis humani pathologiam. …" (juhendaja Lars Micrander, TÜ meditsiiniprofessor 1690–1691).
Pebre tänav

Pebre tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis. Tänav algab Heina tänavalt ja lõpeb Õle tänaval. Pebre tänav on ligikaudu 140 meetri pikkune.
Tänava esialgne nimi (aastast 1911) oli Olga tänav (saksa keeles Olgastrasse, vene keeles Олгинская улица). 25. mail 1939 sai tänava nimeks Sõnajala tänav. Praeguse nime sai Pebre tänav 25. septembril 1959.
Ajastu

Ajastud ajaloos

Ajaloos on ajastuid piiritletud näiteks kunstistiilide, teaduse ja tehnika saavutuste, muude vaimuelu nähtuste ja ühiskondlik-ajalooliste formatsioonide järgi.
Randme luud

Randme luud (ossa carpi) on inimese skeletis kämbla luude ning küünar- ja kodarluu vahel paiknevad luud.
Need on 8 lühikest luud, mis paiknevad kahes reas ja moodustavad randmevõlvi.
Randme luude alla kuuluvad lodiluu, kuuluu, kolmkantluu, hernesluu, trapetsluu, trapetsoidluu, päitluu ja konksluu.
Mooni tänav

Tänava nimed ja ajalugu

Mooni tänav kujunes mitmes etapis ning tänavaosad kandsid varem erinevaid nimesid. 27. augustil 1930. aastal anti praeguse Mooni tänava Paldiski maantee ja Endla tänava vahelisele lõigule Astri tänava nimi ning Mehaanika ja Räägu tänava vahelisele lõigule Juure tänava nimi. 15. mail 1935 nimetati neid kahte lõiku ühendav tee Mooni tänavaks. 24. mail 1939 liideti Astri ja Juure tänav Mooni tänavaga. Tänava pikendamisel liideti Mooni tänavaga 27. oktoobril 1939 osa Sääse tänavast.
4. juunil 2008 eraldati Mooni tänavast Mustamäe linnaosa Sääse asumisse jäänud osa ja moodustati sellest Kiili tänav.
Hiina köök

Hiina köök on üks maailma populaarsemaid. Kuigi pole olemas ühtset Hiina kööki ja söömisharjumused on eri provintsides erinevad, kehtivad kogu Hiinas teatud kindlad toiduvalmistamise ja serveerimise põhimõtted, Hiina kokakunsti raudreeglid, mis teevad Hiina köögist just selle, mis ta on.
Põhinõudeks on lisandite värskus ja naturaalne maitse. Loomuliku maitse säilitamise eesmärgil lõigatakse köögivili, kala ja liha väikesteks tükkideks ning piirdutakse nii lühikese keetmis- ja küpsetusajaga kui võimalik. Ka püütakse kõik toiduained hakkida ühe kuju ja suurusega tükkideks, et kõik koostisosad enam-vähem üheaegselt valmiksid. Lühikesel küpsetusajal on veel üks küllaltki praktiline põhjus – nimelt on Hiinas alati nappinud küttematerjali. Nii leiutatigi stir-fry ehk "segades praadimise" meetod: väikesed toidutükid valmivad segades üllatavalt kiiresti. Lisaks stir-fry'le kasutatakse ka aurutamist, hautamist ja frittimist.
Inga Babakova

Inga Babakova (sündinud 27. juunil 1967 Aşgabadis Türkmenistanis) on endise NSV Liidu ja Ukraina kergejõustiklane (kõrgushüppaja). Ta on olümpiamängude (1996) pronksmedali omanik ja maailmameister (1999).

Olümpiamängudel

1996 pronksmedal 1.96

Maailmameistrivõistlustel

1991 pronksmedal 1.96
1995 pronksmedal 1.99
1997 pronksmedal 1.96
1999 maailmameister 1.99
2001 hõbemedal 2.00

Sisemaailmameistrivõistlustel

1993 pronksmedal 2.00
1997 hõbemedal 2.00
Õhu- ja Gaasikaitse

Õhu- ja Gaasikaitse oli aastail 1938–1940 Vabatahtliku Kodanliku Õhukaitse Liidu poolt väljaantud populaateaduslik kodanliku õhukaitse ajakiri.
Ajakirja vastutav ja peatoimetaja oli Elmar Umblia.
Välja-loorkull

Välja-loorkull (Circus cyaneus) on haugaslaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012).
Eestis on ta ebaühtlase levikuga harv haudelind, keda kohtab peamiselt Ida-Eestis, ja läbirändaja.
Sibyl Vane

Loomine ja debüütalbum “Love, Holy Water & TV”

2011. aastal salvestas bänd oma esimese stuudiosingli "What's My Name". Samal aastal osales Sibyl Vane konkursil Noortebänd 2011, millelt võideti lisaks peaauhinnale ka mitmed eriauhinnad.
2012. aastal sõlmis Sibyl Vane plaadilepingu Läti plaadifirmaga I Love You Records, mille tulemusel ilmus 5. novembril 2012 ansambli debüütalbum “Love, Holy Water & TV”. Sellele järgnes edukas tuur, kus kolme aasta jooksul anti Baltimaades, Rootsis, Soomes, Ukrainas, Suurbritannias ja Poolas ligi üle 100 kontserti. Teiste hulgas esines ansambel Baltikumi suurematel muusikafestivalidel Positivus ja Summer Sound ning astus üles Riias koos USA alternatiivroki legendiga Garbage.
Detsembris salvestas Sibyl Vane Kaunases esimese Eesti bändina oma loo "Sugar High” rahvusvahelisele veebimuusikakanalile Balcony TV, mis avaldati 18. jaanuaril 2013.
Esimese Balti regiooni artistina valiti Helena Randlaht 2013. aasta mais Rootsi kitarritootja Hagström esindusartistide nimistusse.
2014. aastal ilmus Sibyl Vane'i singel “Supersonic” LA plaadifirma Cleopatra Recordsi rahvusvahelisel kogumikul “Indie Rock Girls With Guitars”. Samal aastal ilmus bändi esimene muusikavideo loole “On ‘til Dawn”.

Teine album “Sibyl Vane”

Debüütalbumile järgnes aastatepikkune töö uue materjaliga. 2015. aasta kevadel avaldas bänd esimese loo uue albumi materjali hulgast. Varasemast erineva kõlaga “Slow Dance” ilmus 20. aprillil 2015.
Järgneva aasta jooksul andis bänd üksikuid kontserte, pühendudes peamiselt tööle stuudios. 2016. aasta 15. septembril avaldas Sibyl Vane singli “Clusterfuck”. 28. märtsil 2017 avaldas I Love You Records oma veebikanalites bändi kolmanda singli ja muusikavideo loole “Bomber”.
21. aprillil 2017 ilmus Eestis, Lätis ja Leedus “I Love You Records” alt välja bändi teine kauamängiv. Minimalistliku disainiga mustvalge omanimeline album on bändi enda sõnul pretensioonitu, andes kuulajatele vabad käed tähenduste andmisele. Ühtlasi märgib mustvalge esteetika muutust bändi helikeeles.

Eesti laul 2018 ja kolmas album

Sibyl Vane osales konkursil Eesti laul 2018 looga "Thousand Words". Bänd jõudis finaali kümne parema sekka, kus žürii häältega saavutati 2. ja rahva häälte liitmisel 4. koht. "Thousand Words" oli esimene lugu, mille bänd avaldas oma kolmandalt albumilt. 20. juunil 2018 avaldas bänd singli "I Don't Drive".
Orissaare

Aadressikohad

Aia tänav – Kaluri tänav – Kase tänav – Koidu tänav – Kuivastu maantee – Künka tänav – Laulu tänav – Pargi tänav – Pärna tänav – Põllu tee – Rahu tänav – Ranna puiestee – Sadama tänav – Võidu tänav
Tööhõive

Tööhõive on inimeste hõive riigi majanduses. Tööhõivet iseloomustavad tööhõive määr ja tööhõive struktuur.
Attala maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1833. aastal.
Inge Rajasaar

Isiklikku

Tema abikaasa oli kultuuriajakirjanik Valentin Rajasaar (08.01.1927–14.01.1998).
Tema poeg on bioloog Val Rajasaar. Tema tütar on riigiametnik Agni Kaldma (sünd. 04.05.1970, Rajasaar).