google/wiki40b huggingface dataset:
Õigeusu kihelkonnakool

Õigeusu kihelkonnakool (vene keeles православная церковноприходская школа) oli 19. sajandi keskpaigast kuni 1920. aastani Balti kubermangudes, sealhulgas ka tänase Eesti aladel eksisteerinud koolitüüp.
Õigeusu kihelkonnakoolid eksisteerisid iga õigeusu koguduse juures. Suurema territooriumiga maakoguduste äärealadele moodustati lisaks veel madalama õppetasemega abikoole. Kihelkonnakool eksisteeris koolitüübina ka luterlikus koolisüsteemis.
Alates 1887. aastast toimus õpe kihelkonnakoolides vene keeles, välja arvatud usuõpetus, mida anti endiselt õpilaste emakeeles.

Arvulised näitajad

Õigeusu kihelkonnakoolide arv hakkas kiiresti kasvama seoses usuvahetusliikumisega 1840. aastatel. Kui 1848. aastal oli kolmes Balti kubermangus kokku 72 õigeusu kogudust, millest vaid 15 juures tegutsesid kihelkonnakoolid, siis 1851. aastal oli ainuüksi Liivimaa kubermangus juba 69 õigeusu kihelkonnakooli ja 1859. aastal 258 kihelkonnakooli.

Likvideerimine

Sügisel 1917 läksid õigeusu kihelkonnakoolid üle eesti- ja lätikeelsele õppele, paljud neist aga lõpetasid koolihoonete võõrandamise tõttu Saksa okupatsiooni ajal töö.
Eestis andis Ajutine Valitsus võõrandatud koolihooned novembris 1918 kogudustele tagasi ja osa koolidest jätkas tööd, kuid 1920. aastal vastu võetud avalike algkoolide seadusega kihelkonnakoolid riigistati või munitsipaliseeriti ja muudeti tavalisteks algkoolideks.
Uue-Salatsi mõis

Uue-Salatsi mõis ehk Svētciemsi mõis, ka Jaunsalaca mõis (saksa keeles Neu-Salis, läti keeles Svētciema muiža, ka Jaunsalacas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Salatsi kihelkonnas. Mõisakompleks jääb tänapäevase haldusjaotuse kohaselt Salatsi piirkonda Salatsi valla Svētciemsi külla.
Mõisa omanikele kuulus (koos Vana-Salatsi mõisa omanikega) Salatsi kihelkonnas patronaadiõigus, kaaspatrooniks oli Ķirbiži mõisa omanik.

Ajalugu

Mõis eraldati XVII sajandil Vana-Salatsi mõisast. Aastas 1738 kuulus see lesestunud von Diepenbrockile, kelle tütar oli abiellunud J. G. von Dunteniga. Too päris mõisa aastal 1780 nii abielu kaudu kui ka asjaolu tõttu, et tema ema oli olnud Diepenbrock. Tema poeg pantis mõisa aastal 1795 Casimir von Meyendorffile (1749−1813), kes eraldas sellest aastal 1800 Heinaste mõisa, mis müüdi 70 500 taalri eest kapten Bergile. Aastal 1841 läks mõis Vegesackide valdusesse.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 11 ja 1/4 adramaad, sellele allus 253 mees- ning 309 naishinge.  Aastal 1641 oli mõisa suurus koos Vana-Salatsi ja Kliķi mõisaga 22 ja 3/4 adramaad. 1688 oli mõisa suurus 12 ja 3/4 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 6 ja 1/2, aastal 1757 aga üksteist. Aastal 1823 oli mõisa suurus 8 ja 9/10 adramaad. Aastal 1836 oli adramaid 8 ja 9/10, aastal 1881 aga 13 ja 55/60, lisaks 10 ja 15/60 mõisale kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale kaks karjamõisa:  Annenhof ja Lippe.
Mõisa maadel asunud Uexküllshofi karjamõis oli algselt iseseisev mõis, mille suurus oli kaheksa adramaad. Selle esimene teadaolev omanik Hermann Korbeck müüs mõisa aastal 1519 Michael Nötkenile.  Aastal 1523 müüs tema poeg mõisa Nicolaus Hastferile. Neli aastat hiljem läks mõis Uexküllide valdusesse, kuuludes neile aastani 1599. Hiljem oli see Vana-Salatsi mõisa kõrvalmõis, edaspidi aga karjamõis.
Kuningas Oidipus

"Kuningas Oidipus" (vanakreeka keeles "Οἰδίπους Τύραννος" ("Oidipous Tyrannos"), ladina keeles "Oedipus Tyrannus" või "Oedipus Rex") on Ateena näitekirjaniku Sophoklese värsstragöödia, mis esietendus umbes 429 eKr. See on teine Sophoklese kolmest Teeba-ainelisest tragöödiast (Teeba triloogia), kuid on ajalises järgnevuses esimene; sellele järgnevad "Oidipus Kolonoses" ja "Antigone". Sajandite jooksul on seda hakatud pidama üheks parimaist Kreeka tragöödiaist.

Sisukokkuvõte

Tragöödia süžee põhineb Antiik-Kreeka legendil Teeba kuninga Laiose pojast Oidipusest, kelle isale oli ennustatud, et tema poeg tapab ta ning abiellub tema naisega. Püüdes ennustatut vältida, andis Laios karjasele käsu poeg tappa, karjane aga halastas lapsele ning jättis ta ellu.
Suureks kasvanuna naasis Oidipus kodumaile. Teel juhuslikult Laiosega kohtudes ei tundnud nad teineteist ning neil tekkis tüli, mille tulemusel Oidipus Laiose tappis. Seejärel jõudis ta Teebasse, mis oma surnud kuningat leinas. Ta abiellus kuninganna Iokastega, kes oli tema ema, ning sai ise Teeba kuningaks.
Kui Teebat tabas katk, ütles Delfi oraakel Oidipusele, et Teebas elab Laiose tapja ning kui too välja saadetakse, lõpeb ka katk. Pooleldi juhuse läbi sai Oidipus oma abikaasalt ja emalt teada Laiose surma asjaoludest ning karjaselt oma päritolust. Seepeale torkas ta endal silmad välja ning lahkus maalt. Meeleheites poos Iokaste end üles.

Teemad

"Kuningas Oidipust" on aastatuhandete vältel kommenteeritud ja tõlgendatud vägagi erinevatest vaatenurkadest. Teose põhiteemade hulka on arvatud saatuse vältimatus, paradoksaalsus ja traagiline iroonia, vaba tahte küsitavus, inimliku ülbuse hukatuslikkus ning teadmiste küündimatus jumaliku kõigeteadmise ees. Samas kuuluvad oluliste motiivide hulka ka eneseohverdus, südametunnistus, tõe ohtlikkus, valitseja vastutus rahva ees ning inimese vastutus ka oma tahtmatute tegude pärast, nägemine ja pimedus.

Töötlused

"Kuningas Oidipusest" on tehtud mitut laadi töötlusi pea kõigis kunstižanrides. 1679. aastal avaldas John Dryden tragöödia töötluse värssdraamana, mida saatis suur lavaline edu. 1927. aastal lavastas Igor Stravinski sellest ooper-oratooriumi "Oedipus rex", 1936. aastal esietendus George Enescu ooper "Œdipe" ning 1990 P. D. Q. Bachi vesterniteemaline satiiriline oratoorium "Oedipus Tex". Esimene filmiversioon sündis 1957 (režissöör Tyrone Guthrie, peaosas Douglas Campbell), teise tegi Philip Saville (Oidipust mängis Christopher Plummer). 1967. aastal lavastas tugevalt moderniseeritud filmi Pier Paolo Pasolini.
Eesti keeles ilmus "Kuningas Oidipus" 1977. aastal Ain Kaalepi ja Ülo Torpatsi tõlkes, 2006. aasta väljaande on kommenteerinud Anne Lill. Sellest inspireeritud teoste hulka kuuluvad eesti kirjanduses näiteks Mart Kivastiku "Kuningas Oidipus" (2004), Mati Undi näidend "Vend Antigone, ema Oidipus" (2006), Arne Merilai romaan "Türann Oidipus" (2009) ning Mats Traadi luulekogu "Oidipus läheb Toompeale" (2010).
Franz Sahmen

Gottlieb Franz Emanuel Sahmen (22. juuli 1789 Oppekalns, Liivimaa – 3. mai 1848 Tartu) oli baltisaksa arstiteadlane.

Elulugu

Gottlieb Franz Emmanuel Sahmen oli baltisakslane, pastori poeg.
Lõpetas Riia Toomkooli ja kubermangugümnaasiumi. 1806–1811 õppis TÜ arstiteaduskonnas, meditsiinidoktor (1811, TÜ), väitekiri "Dogmata veterum et recentorium medicorum eorumque in praxi medica usus" (Dorpat, 1811). Täiendas end 1814–15 Viini ülikoolis ja 1815–16 Würzburgi ülikoolis.
Oli 1811–14 Mõisakülas koduõpetaja, 1816–23 Tartus kreisiarst, 1823–26 TÜ kliiniku sisehaiguste osakonna juhataja, 1826–28 dieteetika, materia medica, meditsiiniajaloo ja -kirjanduse (aastast 1865 farmakoloogia, dieteetika ja meditsiiniajaloo) professor ja kateedri juhataja, 1828–47 teraapia ja kliiniku kateedri professor, aastast 1847 emeriitprofessor.
Joseph August Heinrich Sahmen oli tema poeg.

Teadustöö

Andis suure panuse empirismi jäänuste likvideerimiseks diagnostikas ja ravis. Hankis 1835 TÜ kliinikule Schönleini täiustatud stetoskoobi ja plessimeetri ning 1844 ajakohase mikroskoobi, pani aluse kliinilisele laborile. Oli tol ajal veel algastmel oleva objektiivse (füüsikalise) haigete uurimismeetodi innukas järgija, temast alates juurdus kliinilises ja pedagoogilises praktikas peale auskultatsiooni ka perkussioon. 1825 astus välja homöopaatide tegevuse vastu. Teadustöödest on tähtsaim 1826 avaldatud monograafia aju- ja ajukelmete haigustest, käsitletuina patoloogilis-diagnostilisest aspektist.
Gustav Kiilim

Gustav Kiilim (22. märts 1886 Tallinn – 16. juuli 1938 Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane ja sporditegelane.
1913–1916 võitis ta Venemaa esivõistlustel ja Venemaa olümpiamängudel 400 ja 800 m jooksus 6 hõbedat ja 100 m-s 1 pronksi ning 4 × 400 m teatejooksus 2 korral hõbeda.
Kiilim oli elukutselt kingsepp. Ta valmistas Tallinna esimesed naelkingad.
Kaartkataloog

Kaartkataloog on kataloogikaartidest koosnev andmebaas, mis on loodud andmehulgas orienteerumiseks.
Kaartkataloog võimaldab andmeid otsida, sorteerida ja järjestada kasutajale sobival viisil. Kaartkatalooge kasutatakse raamatukogudes, arhiivides, muuseumides jm.
Tänapäeval kasutatakse üha laialdasemalt arvuti abil koostatud elektroonilisi andmebaase.
Mary Harris Jones

Biograafia

Mary Harris sündis katoliiklasest farmeri peres. Encyclopædia Britannica annab tema sünnikuupäevaks 1. august 1837. Ta ise luges oma sünnipäevaks aga 1. maid 1830 – arvatavasti usu tõttu, et varasem sünniaasta annab talle emalikuma väljanägemise. 1. mai oli valitud ka seetõttu, et see on rahvusvaheline töölistepäev. 
1861. aastal abiellus ta terasetöölise George E. Jonesiga.
Tema tegevuses oli kaks pöördepunkti. Esimene neist oli kollapalaviku epideemia, mille ajal Tennessees surid tema abikaasa ja neli last, teine aga Suur Chicago põleng 1871. aastal, milles ta kaotas kogu oma varanduse. Pärast seda liitus ta töölisliikumisega Knights of Labor, mis oli organisatsiooni Industrial Workers of the World eelkäija. Sajandi algul oli ta seotud ka organisatsioonidega United Mine Workers (UMW) ja Ameerika Sotsialistliku Parteiga. 
Aastal 1903 juhtis ta laste tööd veskites ja kaevandustes. Mary Harris viis läbi ka nn Laste Ristiretke, marsi, mis sai alguse Kensingtonist ning lõppes Oyster Bay linnas New Yorgi osariigis, kus asus president Theodore Roosevelti kodu. Mary Harrise juhtimisel lehvitasid lapsed plakateid, kus nõudsid endale rohkem mänguaega ning võimalust minna kooli. Ehkki president keeldus kohtumast marsil osalejatega, leidis laste töötamine ning nende vabaduse äravõtt suurt vastukaja mitmetes Ameerika ajalehtedes.
Eduard Nukk

Eduard Nukk (1896 – 11. mai 1978) oli eesti ajakirjanik, luuletaja, laste- ja näitekirjanik.
Tema esimene luuletus ilmus Postimehes 1914. Luulekogud "Rännakul" (1923), "Trioletid Amorille" (1924) ja "Eleegilised laulud" (1925) sisaldavad peamiselt loodus- ja lembelüürikat. Raske trioletivormi kasutamine ei teinud tasa tema luuletuste sisulist lihtsakoelisust.
Alates 1926. aastast toimetas Nukk esimesena ja kaks esimest aastat üksinda Pärnu Päevalehte ning hoolitses lehe majandusliku külje eest.
1930. aastatel avaldas peamiselt lastejutte ja mõned näidendid täiskasvanutele ("Isamaa ilu hoieldes", 1935 jt).
Aerofloti lend 821

Õnnetuse asjaolud

Uurimisaruande järgi põhjustas õnnetuse piloodi eksimus. Pilootidel ei olnud kogemust lääne-tüüpi lennukite kõrgusenäidikuga, mis erinevad vene lennukite omadest. Samuti ei olnud piloodid väljapuhanud ja üks piloot oli tarbinud alkoholi. Lisaks olid Permis halvad ilmastikuolud: sadas vihma ja oli udune.
Ülikoolide seadus

Ülikoolide seadus oli Eesti seadus, mis anti dekreedina 1937; selle seaduse seletuskiri võeti vastu 1938. 
Seadus hõlmab Eesti ülikoolidega seotut, keskendudes Tartu Ülikoolile ja Tallinna Tehnikaülikoolile.
Taasiseseisvunud Eestis kehtib ülikooliseadus.
Käbi tänav (Tartu)

Käbi tänav on tänav Tartus Jaamamõisa linnaosas.
Tänav sai nime 21. novembril 2002.
909 Walnut

909 Walnut (varem Fidelity National Bank & Trust Building või Federal Office Building) on kaksiktippudega 35-korruseline ja 145,1 meetri kõrgune pilvelõhkuja. 
Olles Missouri osariigi kõrguselt kümnes ehitis, asub see sealse suurima linna Kansas City kesklinnas. 1931. aastal valminud art déco ehitise, nagu ka samal aastal ja samas stiilis läheduses valminud Kansas City Power & Light Buildingu (146,6 m) projekteeris arhitektuuribüroo Hoit, Price & Barnes. Korterelamuks ümberehitatuna on see tänapäeval kõrgeim elamispindadega hoone Kesk-Läänes väljaspool Chicago linna.
1997. aastal kanti hoone Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikku Registrisse (National Register of Historic Places). Enne 11. septembri terrorirünnakuid kandis hoone aadressi järgi hoopis nime 911 Walnut.
Paljassaare tee

Paljassaare tee on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas, Karjamaa ja Paljassaare asumis, valdavalt Paljassaare poolsaarel.
Tänav algab Tööstuse tänava ja Sitsi tänava ristumiskohast ja lõppeb umbtänavana Paljassaare poolsaare Katariina kai juures.
Tänava nimi on kasutusel 1938. aastast ja nime ajendiks oli seotus Paljassaare poolsaarega.
22. sajand

22. sajand ehk XXII sajand pKr ehk maj 
22. sajand on kristliku ajaarvamise kahekümne teine sajand, 
mis algab 1. jaanuaril 2101 ja lõpeb 31. detsembril 2200.

Inimesed

Siia tulevad meie järgmised põlvkonnad, tuleviku inimeste nimedega.

Avastused, leiutised ja uuendused

Kahjuks ei saa meie veel teada, mis leiutised ja uuendused on 22. sajandil, aga 
see koht on tuleviku vikipeedia tegijatele olemas. Me võime vaid ennustada.

Kümnendid ja aastad

2100. aastad: (2100), 2101, 2102, 2103, 2104, 2105, 2106, 2107, 
2108, 2109
2110. aastad: 2110, 2111, 2112, 2113, 2114, 2115, 2116, 2117, 
2118, 2119
2120. aastad: 2120, 2121, 2122, 2123, 2124, 2125, 2126, 2127, 
2128, 2129
2130. aastad: 2130, 2131, 2132, 2133, 2134, 2135, 2136, 2137, 
2138, 2139
2140. aastad: 2140, 2141, 2142, 2143, 2144, 2145, 2146, 2147, 
2148, 2149
2150. aastad: 2150, 2151, 2152, 2153, 2154, 2155, 2156, 2157, 
2158, 2159
2160. aastad: 2160, 2161, 2162, 2163, 2164, 2165, 2166, 2167, 
2168, 2169
2170. aastad: 2170, 2171, 2172, 2173, 2174, 2175, 2176, 2177, 
2178, 2179
2180. aastad: 2180, 2181, 2182, 2183, 2184, 2185, 2186, 2187, 
2188, 2189
2190. aastad: 2190, 2191, 2192, 2193, 2194, 2195, 2196, 2197, 
2198, 2199
2200
Pulkovo observatoorium

Pulkovo observatoorium on Peterburi lähedal asuv Venemaa Teaduste Akadeemia observatoorium.
Observatoorium avati 19. augustil 1839 (ukj).
Jaan Tamm (muusikategelane)

Jaan Tamm (12. jaanuar 1875 Kuressaare küla Tarvastu vald – 19. veebruar 1933) oli eesti muusikategelane, Peterburi ja Tallinna konservatooriumi professor.
Ta õppis Tarvastu kihelkonnakoolis ja Hugo Treffneri gümnaasiumis ning aastatel 1891–1897 Peterburi konservatooriumis metsasarve klassis.
Pärast konservatooriumi lõpetamist töötas ta Peterburi konservatooriumis õppejõuna, sealhulgas aastast 1908 professorina. Lisaks oli ta aastatel 1897–1918 keisri õueorkestri ja aastatel 1918–1919 Peterburi Maria teatri solist.
Aastal 1920 naasis ta kodumaale, kus sai Tallinna kõrgema muusikakooli professoriks ja 1923. aastal konservatooriumi direktoriks, kellena töötas kuni surmani. Ta maeti Kalamaja kalmistule ning 25. juulil 1960 maeti ümber Metsakalmistule.

Isiklikku

Tema õed olid laulja Aino Tamm ning seltskonnategelane ja kodundusõpetaja, Naiskodukaitse ja Kodutütarde liikumise üks asutajaid Mari Raamot.
Antu Rohtla

Antu Rohtla (sündinud 17. aprillil 1938 Sangaste vallas Valgamaal) on Eesti põllumajandusteadlane ja mesinik.

Elulugu

Antu Rohtla on talupidaja poeg.
Lõpetas 1956 Antsla Põllumajandustehnikumi, 1964 EPA agronoomina ja 1971 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) aspirantuuri; põllumajanduskandidaat (1971, Teaduste Akadeemia), väitekiri "Juhtivate töötajate tööaja kasutamisest ja töö tasustamisest Eesti NSV kolhoosides ja sovhoosides". Oli 1965–67 Türi sovhoostehnikumi peaagronoom, 1972–75 Olustvere sovhoostehnikumi direktor, 1975–90 EMMI Polli katsebaasi puuviljandusosakonna vanemteadur, 1990–94 Viljandi Talupidajate Liidu esimees, 1994–96 aseesimees.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: põllumajandusökonoomika ja mesindus. Kaardistanud 1975–85 Eesti meetaimestikku. Üle 60 teadustrükise.
Peipsiääre valla lipp

Peipsiääre valla lipp on Eesti haldusüksuse Peipsiääre valla lipp.

Lipp 1998–2017

Lipp kinnitati 23. novembril 1998.

Lipu kirjeldus

Peipsiääre valla lipp on ruudukujuline vapilipp. Sinisel kanga alaservas kollane lainelõikeline laid, milles sinine ortodoksse usutunnistuse kaheksaharuline rist. Kanga ülemisest servast (sinisel väljal) laskub kiilukujuliselt valge kalavõrk.
Sinine sümboliseerib Peipsi järve ning on lootuste, rahu ja armastuse värv. Kollane värvus tähistab liivast järveranda ja päikest ning on ka õnne, ülluse ja taevase tõe värv. Valge tähistab puhtust ja ausust. Kaheksaharuline rist märgib oma usku, kombeid ja soovi säilitada Peipsi-äärset vanausuliste kogukonda.
Lipu normaalmõõdud on 105×105 cm.
Taatlased

Taatlased on taadi keelt kõnelev rahvas, keda 1979. aastal loendati Dagestanis 22 441, 1926. aastal Aserbaidžaanis 28 433 (koos mägijuutidega 70 000) ja Iraanis 300 000 ehk 92,3% kogu rahvast. Nad peavad end sassaniidide järeltulijaiks, aga ilmselt on siiski tegu 3.–4. sajandil sassaniidide vallutatud Kaukaasia iraniseerunud põliselanikega, kes on suutnud vastu panna hilisemale turgistumisele. Usutunnistuselt on enamik šiiidid. Kahes külas elavad Armeenia gregoriaani kristlased. Ülejäänud ehk mägijuudid on judaistid, keda käsitletakse ka eraldi rahvana. 
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 75 taatlast.
Phở

Phở (pho) on populaarne Vietnami nuudlisupp, mida serveeritakse kas veise- (phở bò) või kanalihaga (phở gà). 
See pärineb Nam Địnhi provintsist, kust levis Hanoisse. Pho'd süüakse peamiselt Vietnamis, kuid pärast Põhja-Vietnami võitu Vietnami sõjas tõid põgenikud selle kaasa ka Ameerikasse ja Euroopasse.
Pho'd süüakse tavaliselt hommikusöögiks.
Liivausse

Liivausse (ka Kooli) oli küla Viljandimaal. Küla jääb tänapäeval Holstre küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Holstre külaga.
Liivausse on küla staatuses alates 1970.
Horki

Ajalugu

Horkit on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1514. Seoses territoriaal-administratiivse reformiga hakkas see kuuluma Viciebski vojevoodkonda ja Orša maakonda. Aastal 1584 läks Horki Sapiehade valdusse. Aastal 1619 sai asulast linn.
Aastal 1643 tekkis Horkisse juutide kogukond. Uputuse ajal laastasid linna Moskva väed, märtsis 1659 avaldasid kohalikud elanikud linna ümbruse küngastel rüüstajatele pikka aega vastupanu. Põhjasõja ajal peatusid seal Vene väed aastail 1708 ja 1717. XVII-XIX sajandil kandis asula nime Hory-Horki.
Poola jagamisel läks linn aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus selle staatus muudeti aleviks. XVIII sajandi lõpus hakkas alev kuuluma Sołłohubidele. 1812. aasta Vene-Prantsuse sõda põhjustas üle 2000 kohaliku elaniku hukkumise. Kuna kohalik valitseja L. Sołłohub ei varustanud Kutuzovi sõjaväge piisavas koguses toidumoonaga, siis konfiskeeriti talt aastal 1828 Horki.
Aastal 1840 avati alevi juures põllumajanduskool, millest aastal 1848 sai kõrgkool. 26. detsembril 1861 sai Horkist taas linn ja kohaliku maakonna keskus. Aastal 1862 tekkisid sealse ülikooli juurde põrandaalused üliõpilasorganisatsioonid, mis toetasid Kastuś Kalinoŭski ülestõusu. Aastal 1863 hõivasid ülestõusnud mõneks ajaks linna ja seetõttu viidi kool järgmisel aastal üle Peterburi linna.
Aastal 1888 oli linnas elanikke 6331, neist juute 3326. Aastast 1904 on teada, et linnas oli neli õigeusu kirikut ja et selle tänavaid valgustas 45 tänavalampi. Aastal 1919 avati Horkis taas põllumajanduslik kõrgkool. Aastal 1924 läks linn Valgevene NSV koosseisu. Aastal 1925 sai alevist taas linn.
Teise maailmasõja ajal hõivasid saksa väed linna 12. juulil 1941. Sama aasta 7. oktoobril lasid okupatsiooniväed maha üle 2500 kohaliku juudi. Nõukogude väed vallutasid linna tagasi 26. juunil 1944.
5. augustil 1959 avati linnas lennujaam, kust alustati lende Minskisse (tänapäevaks on see suletud).
Arseni Jefimov

Arseni Jefimov (23. jaanuar/4. veebruar 1895 – 16. veebruar 1919) oli Eesti sõjaväelane (lipnik).
Ta oli Saaremaa Kaitseliidu ülema abi ja Kuivastu komandant. Eesti Ajutise Valitsuse esindajana pidi Jefimov 16. veebruaril 1919. aastal toimetama Muhust ja Saaremaalt Eesti Rahvaväkke mobiliseeritud kutsealused Kuivastust Haapsallu, kuid ta lasti sõjaväkke mitte minna soovivate meeste poolt maha. Tema tapmisega algas Saaremaa mäss.
Abdul Quader Molla

Abdul Quader Molla (ka Abdul Kader Mollah; bengali keeles আবদুল কাদের মোল্লা}}; 14. august 1948, Amirabad, Faridpuri piirkond, Bangladesh – 12. detsember 2013, Dhaka, Bangladesh) oli Bangladeshi poliitik, kes 2013. aastal mõisteti surma ning hukati sõjakuritegude eest Bangladeshi iseseisvussõjas 1971. aastal, vaatamata ÜRO protestile. Ta oli riigi suurima islamistliku partei Bangladesh Jamaat-e-Islami asepeasekretär.
Molla oli Bangladeshi ajalehe The Daily Sangram endine tegevtoimetaja ning kandideeris kaks korda ebaõnnestunult Bangladeshi parlamendivalimistel, 1986. ja 1996. aastal, kandideerides Faridpur-4 ringkonnas Jamaat-e-Islami nimekirjas.
5. veebruaril 2013 mõistis Bangladeshi Rahvusvaheline Tribunal ta süüdi viies punktis kuuest, süüdistatuna kuritegudes inimsuse vastu ja sõjakuritegudes. Kohtuotsuse järgi osales Mollah iseseisvussõjas Bangladeshi iseseisvuse vastase paramilitaarse organisatsiooni Al-Badr liikmena 344 tsiviilisiku tapmises ja teistes kuritegudes. Algselt mõisteti talle eluaegne vangistus. Kohtuotsuse tõttu puhkesid Bangladeshis meeleavaldused, kus nõuti kõigile kohtualustele surmanuhtlust. Protestiliikumine levis pealinnast Dhakast ka ülejäänud riiki. Meeleavaldajad nõudsid, et kõik sõjakuritegudes süüdistatud mõistetaks surma ning Jamaat-e-Islami partei keelustataks. Jamaat-e-Islami korraldas riigis vägivaldseid meeleavaldusi enda kaitseks, nõudes oma süüdistatavate ja süüdimõistetud juhtide vabastamist. 17. septembril 2013, pärast muudatust rahvusvahelise tribunali seaduses, mis lubas valitsusel või kaebajal tribunali otsus edasi kaevata, mõistis Bangladeshi ülemkohus Molla süüdi mõrvades ja teistes sõjakuritegudes, mõistes talle eluaegse vangistuse asemel surmanuhtluse. 11. detsembril otsustati ta puua, kuid hukkamine lükati edasi ja Molla poodi 12. detsembril esimese sõjakurjategijana, kes on hukatud kuritegude eest Bangladeshi iseseisvussõjas.
Human Rights Watch on kritiseerinud Molla kohtuotsust, kuna nende hinnangul avaldas Bangladeshi valitsus tribunalile kohatut survet ning seadust muudeti, et seda saaks rakendada tagasiulatuvalt, rikkudes sellega rahvusvahelisi õiglase kohtumõistmise reegleid.
Populatsioonidünaamika

Ajalugu

Populatsioonidünaamika on eksisteerinud üle 200 aasta (algust arvatakse tavaliselt Thomas Malthusest), kuigi lähiajal on matemaatilise bioloogia uurimisaines kõvasti laienenud.
Esimeseks populatsioonidünaamika põhimõtteks peetakse Malthuse võrrandit kasutavat kasvuteooriat, mida ilmekalt kujutab Malthuse kasvumudel. (Põhimõtteliselt kasvab iga populatsioon niikaua, kuni loodus paneb endapoolsed piirangud, milleks on reeglina toiduvarud).
Varases perioodis domineerisid demograafia-alased uuringud. 19. sajandil täiustasid ja parandasid Benjamin Gompertz ja Pierre François Verhulst Malthuse demograafilist mudelit.