google/wiki40b huggingface dataset:
Mart Siimann

Haridus

Mart Siimann on lõpetanud Tartu 5. Keskkooli 1965 ja Tartu Riikliku Ülikooli filoloog-psühholoogina 1971 (diplomitöö "Operaatori kutsesobivuse psühholoogilised aspektid nõukogude autorite töödes").

Töökäik

Siimann on töötanud Töö- ja Juhtimise Teadusliku Organiseerimise Laboratooriumis psühholoogina ja juhataja asetäitjana, Informatsiooni-Arvutuskeskuse osakonna juhatajana 1971–1975, Tartu Riikliku Ülikooli filosoofia kateedri vanemteadurina 1975–1982, Eesti Televisioonis korrespondendina, programmi peadirektori asetäitjana ja peatoimetajana 1982–1987, Eesti Raadio direktorina 1987–1989, Eesti Televisiooni peadirektorina 1989–1992 ning ASi Reklaamitelevisioon tegevdirektorina 1992–1995. Ta oli Eesti Olümpiakomitee president 2001–2012.
1986. aastal juhendas ta Tartu Riikliku Ülikooli žurnalistikakateedris Merle Randma diplomitööd "Telediktor ja tema töö".

Poliitiline tegevus

Mart Siimann oli Tallinna Linnavolikogu liige 1989–1993, VIII Riigikogu liige 1995–1997 ja IX Riigikogu liige. Ta oli Riigikogu Koonderakonna fraktsiooni esimees 1995–1997 ja 1999–2003 ning Eesti Vabariigi peaminister 1997–1999. Ta on olnud NLKP liige ja hiljem ühenduse Vaba Eesti liige, 1995 liitus Eesti Koonderakonnaga. Hiljem juhtis vasaktsentristlikku/sotsiaaldemokraatlikku ühendust "Mõistuse ja südamega".

Isiklikku

Mart Siimanni abikaasa on diplomaat Marika Saarna-Siimann.
Bakuu Zirä

Ajalugu

Klubi asutati 2014. aastal ning alustas mängimist Aserbaidžaani Birinci Divizionus.
Kuigi klubi lõpetas oma esimese hooaja Aserbaidžaani Premyer Liqasıis 2. kohal, ei lubatud neil UEFA Euroopa Liigas osaleda.
BBC Wildlife

BBC Wildlife, ka Wildlife Magazine, on Suurbritannias igakuuselt ilmuv loodusajakiri. Väljaandja Immediate Media Company.
Ajakiri, esialgse nimega Animals Magazine, hakkas ilmuma 1963. aastal. Alates 1974. aastast ilmub nime all Wildlife ja 1983. aastast nime all BBC Wildlife.
1965. aastal asutas ajakiri metsiku looduse aastafotograafi konkursi ("Wildlife Photographer of the Year"), millest sai maailma üks mainekamaid loodusfotode konkursse.
Juri Vladõtšin

Juri Vladõtšin (22. aprill 1917 Orehhovo-Zujevo – 30. august 1994 Tallinn) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane.
Ta lõpetas aastal 1941 Moskva Tekstiiliinstituudi ja aastal 1957 NLKP KK juures asuva Kõrgema Parteikooli.
Ta töötas aastal 1941 Orehhovo Puuvillakombinaadis. Teises maailmasõjas võitles ta Punaarmees. Aastatel 1945–1952 oli ta Vene NFSV Riigikontrolli ministeeriumi riigikontrolör, NLKP Orehhovo-Zujevo Rajoonikomitee tööstus- ja transpordiosakonna instruktor ning juhataja. Aastatel 1952–1954 oli ta EKP Keskkomitee instruktor, EKP Pärnu Oblastikomitee tööstus- ja transpordiosakonna juhataja ning EKP Narva Linnakomitee sekretär. Aastatel 1954–1960 oli ta EKP Keskkomitee laiatarbekaupade ja toiduainetööstuse osakonna juhataja, tööstus- ja transpordiosakonna juhataja asetäitja ja juhataja. Aastatel 1960–1963 oli ta Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu esimehe asetäitja (ministri õigustes), aastatel 1963–1965 EKP Keskkomitee tööstus- ja transpordiosakonna juhataja. Aastatel 1965–1977 oli ta Eesti NSV kergetööstuse minister; aastatel 1977–1989 oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riikliku Hindade Komitee esimees.
Ta oli aastast 1941 NLKP liige, ta on olnud EKP Keskkomitee liige. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu VI, VII, VIII, IX ja X koosseisu saadik. Tema hobideks olid muusika ja sport.
Juri Vladõtšin suri 30. augustil 1994 ja ta maeti 3. septembril 1994 Metsakalmistule.
Karl Ferdinand Karlson

Karl Ferdinand Karlson (16. märts 1875 Laeva vald, Tartumaa – 14. november 1941 Sevurallag, Verhoturje, Sverdlovski oblast) oli Eesti advokaat ja poliitik. 
Aastail 1892–1893 oli ta metsavaht Tähtvere vallas.
Ta oli spordiseltsi Kalev esimene esimees.
Ta on kirjutanud sõnad eesti kõige tuntumale segakoorilaulule "Tuljak".
Kristin Scott Thomas

Kristin Scott Thomas (sündinud 24. mail 1960 Redruthis Cornwallis Edela-Inglismaal) on inglise filminäitleja.

Elulugu

Kristin Scott Thomase isa oli Briti Kuningliku Mereväe piloot ning hukkus lennuõnnetuses, kui Kristin oli vaid viie aastane. Kuus aastat hiljem hukkus lennuõnnetuses ka tema kasuisa, kes oli samuti Briti Kuningliku Mereväe piloot. Tema lapsepõlvekodu asus Dorsetis Edela-Inglismaal. Teda kasvatati katoliiklikus traditsioonis. Ta lahkus kodunt 19-aastaselt, et minna au pairiks Pariisi. Ta on elanud Prantsusmaal kauem kui oma kodumaal Inglismaal ja tunneb end mugavamalt prantsuse keeles suheldes. Ta on töötanud kolme Fiennes'i perekonna liikmega - Ralphiga filmis "The English Patient", Josephiga filmis "Man to Man" ning Marthaga filmis "Chromophobia".

Isiklikku

Ta oli aastatel 1987–2005 abielus prantslase François Oliviennes'iga ja neil on 3 last: Hannah (sünd. 1988), Joseph (1991) ja George (2000). Ka tema noorem õde Serena Scott Thomas on näitleja.
Eesti Ühistegeline Liit

Eesti Ühistegevuse Liit (lühend EÜL, endise nimega Eesti Ühistegeline Liit) on 07.12.1919 asutatud, 1992 taasasutatud ning 28.03.2019 oluliselt reorganiseeritud liit (mittetulundusühing), mis ühendab Eesti kodanikke.                                                                                                                           
EÜLi põhitegevusteks on:  
- toetada eestlaste eestikeelset ja eesti kultuurile tuginevat edasikestmist oma ajalooliselt määratletud maa-alal;  
- iseseisva Eesti Vabariigi hoidmine elulaadil, mille põhialuseks on rahva kui kõrgeima võimu kandja olemasolu ja eelistused ning vastavus 28.06.1992. a. rahvahääletusel kehtestatud põhiseadusega;  
- arendada üleriigilist ühistegevust ja juurutada ühistegevuse põhimõtteid;  
- tagada riigi kui ühiskondliku tahte väljenduse tasakaalustatud areng;  
- kasvada kõigi Eesti Vabariigi kodanike huve esindavaks põhiseaduse ja sellega vastavuses olevate seaduste vastuvaidlematut täitmist nõudvaks erakonnaks. 
Liidu liikmeks võib olla vähemalt 18-aastane teovõimeline Eesti kodanik, kes toetab Liidu põhikirja ja põhimõtteid.  
EÜLi häälekandja oli Ühistegelised Uudised, mis ilmus 1922–1940 ja taasiseseisvunud vabariigis ilmus aastatel 1997-2009. Alates aastast 2011. on EÜLi häälekandja Ühistuleht.
EÜLi juhatusse kuuluvad Andro Roos, Märt Riiner ning Harry Raudvere.
Petras Cvirka

Petras Cvirka [p'ätras tsv'irka] (12. märts 1909 Klangai – 2. mai 1947 Vilnius) oli leedu kirjanik. Ta on kasutanud pseudonüüme A. Cvingelis, Cezaris Petrėnas, J. K. Pavilionis, K. Cvirka, Kanapeikus, Kazys Gerutis, Klangis, Klangis Petras, Klangių Petras, L. P. Cvirka, Laumakys, P. Cvinglis, P. Cvirka-Rymantas, P. Gelmė, P. Veliuoniškis, Petras Serapinas, S. Laumakys.
Cvirka õppis 1926–1930 Kaunase kunstikoolis, ent pöördus seejärel kirjanduse poole. Ta hakkas 1924. aastast avaldama luuletusi. Aastail 1931–1932 õppis ta Pariisis kirjandust. Ta tõlkis prantsuse keelest leedu keelde 9 raamatut ja hulgaliselt lühemaid tekste.
1940. aastal liitus ta kommunistliku parteiga ja pooldas Leedu annekteerimist Nõukogude Liidu poolt. 1941. aastal, pärast Teise maailmasõja algust, suundus ta Alma-Atasse ning seejärel Moskvasse, kus liitus NSV Liidu Kirjanike Liiduga. 1944. aastal naasis ta Leetu, kus töötas Leedu NSV Kirjanike Liidu esimehena ning ajakirja Pergalė (Võit) toimetajana.
Pärast Cvirka surma püstitati talle Vilniusesse mälestusmärk. Kui Leedu iseseisvus 1990. aastal taastati, oli neid, kes tahtsid mälestusmärki Cvirka kommunismipooldava tegevuse eest maha võtta, ent seda ei tehtud.
Žonglöör (ajalooline)

Žonglöör oli keskajal rändav muusik ja meelelahutaja, kes valdas mitmesuguseid etenduskunste. Žonglöörid rändasid ringi kas üksinda või väiksemas seltskonnas ning teenisid elatist lauldes, trikke tehes ja musitseerides. 
Žonglööre peeti ühiskonna heidikuteks ja neil puudus kiriku õnnistus. 
Nad võisid ühineda ka rändmuusikute vennaskondadega, millest hiljem kujunesid muusikute gildid, kus oli võimalik omandada ka muusikaharidust.

Etümoloogia

Sõna on jõudnud eesti keelde prantsuse sõna jongleur vahendusel ladina keelest, milles joculator (sõnast iocus 'ajaviide', 'nali') tähistas kutselist naljategijat ja meelelahutajat.

Tänapäeval

Tänapäeval nimetatakse žonglööriks tsirkuses esemete manipuleerimise ja žongleerimisega esinevat osavus- ja tasakaalukunstnikku.
Mall Jõgi

Mall Jõgi (Mall Kaevats; sündinud 16. juulil 1947 Tallinnas) on eesti kirjandusteadlane. Õppis Tartu Ülikoolis 1965–1970. Töötanud Keele ja Kirjanduse Instituudi murdesektoris (1970–1972), F. Tuglase majamuuseumis (1972–1978), Sirbi (Sirp ja Vasar, Reede, Kultuurileht) toimetuses (1978–1998), Eesti Teaduste Akadeemias (1998–1999), EV Kultuuriministeeriumis (1999–2004), Keele ja Kirjanduse toimetuses (alates 2004). Avaldanud kultuuriväljaannetes (Looming, Keel ja Kirjandus, Sirp) arvustusi, artikleid ja intervjuusid alates 1971. aastast.

Isiklikku

Tema isa oli kirjanduskriitik ja tõlkija Olev Jõgi.
Ta oli abielus Ülo Kaevatsiga.
Mihkel ja Marten Kaevats on nende pojad.
Retina ekraan

Retina kuvar (inglise keeles Retina Display) on Apple-i vedelkristallkuvarite kaubamärk. Retina kuvarit kasutatakse toodetes iPhone, iPod Touch, iPad ja MacBook Pro ja seda iseloomustab pildi teravus 220–326 ppi (pixels per inch).
Volti subito

Volti subito, lühend VS (eesti keeles 'pööra kiiresti (lehte)'), on muusikas noodikirja märk, millega tähistatakse muusikateose partiides kiireid ja ebamugavaid lehekeeramisi.
Eesti Humanitaarinstituut

EHI juhid

EHI rektoriks on olnud Rein Raud, Mikko Lagerspetz ja Jaan Tamm. Aastatel 2004–2007 oli rektor (2006. aastast direktor) filosoof Tõnu Viik.
15. mail 2005 kirjutati Tallinna Ülikooli, Ajaloo Instituudi ja EHI vahel lepingule, mille alusel viimased ühinevad Tallinna Ülikooliga. EHI ühines Tallinna Ülikooliga allakirjutamise ajast. Pärast Tõnu Viiki on instituudi direktor olnud Hannes Palang.
Ants Sööt

Ants Sööt (8. august 1935 Elva – 17. oktoober 2013) oli eesti koorijuht ja pedagoog.
Ta oli Tallinna Üliõpilassegakoori (1964), segakoori Olevine (1976), Tallinna Õpetajate Naiskoori (1988) ja Vabariikliku koorijuhtide naiskoori asutaja, paljudel laulupidudel nais- ja segakooride üldjuht.
Aastatel 1961–1971 oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi ning 1971–2004 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia kooridirigeerimise õppejõud.
8. augustil 2015 avati Elva lauluväljakul Ants Söödi mälestusmärk. Ta on maetud Elva kalmistule.
Harilik piimjuur

Kirjeldus

Harilik piimjuur on tavaliselt kaheaastane taim, harvem üheaastane või püsik. Taim on 30–100 cm kõrge. Lihakast juurest kasvab välja paks vars, mis on seest õõnes. Taime alumised lehed on 10–30 cm pikad ja süstjad, hallikasrohelised, terava otsaga, karvadeta, kõrvuti kulgevate roodude ja valge keskrooga. Ülemised lehed on palju väiksemad ja püstised. Lehed on sageli keskosas allapoole kõverdunud. Piimmahl on valge. Juur ja pungad on söödavad. Sellest on taim oma nimegi saanud, et tema juur on piimmahla täis.
Harilik piimjuur õitseb maist juulini. Õied avanevad hommikul koos päikesetõusuga ja ainult hea ilma korral ning sulguvad keskpäeval. Õied on alamliigist sõltuvalt 3–7 cm laiad ja kollased. Piimjuurel on korvõisik, mis koosneb 20–50 üksikõiest. Tolmukad on ülaosas lillakat tooni. Piimjuurt tolmeldavad peamiselt põrnikad ja kärbsed. Nende ligimeelitamiseks on taim kohastunud nõnda, et nektari joomiseks on mugav kroonlehel istuda.
Hariliku piimjuure seemnised on suure langevarjutaolise pappusega ja koos sellega 1,5–2,5 cm pikad. Naaberpappused on sageli omavahel kokku põimunud ja meenutavad ämblikuvõrku. Erinevalt enamikust liikidest on seemnised peaaegu siledad. Peamiselt levib harilik piimjuur tuulega, aga tema seemned võivad ka mõnes vooluveekogus allavoolu liikuda ilma idanemisvõimet kaotamata.

Levila ja kasvukoht

Ta kasvab Euroopas ja Põhja-Ameerikas. Briti saartel leidub teda enamikus Inglismaast, Ida- ja Lõuna-Šotimaal ja Kesk-Iirimaal. Teda kohtab Türgis, Kasahstanis ja Lääne-Siberis. Venemaa Euroopa-osas ja Eestis on ta tavaline.
Harilik piimjuur kasvab niitudel, metsa- ja põlluservadel, lagendikel ja teepervedel.
Egmont Välja

Egmont Välja (sündinud 12. märtsil 1963) on Eesti barokktšellist, Tallinna Barokkorkestri üks asutajaist ning kunstiline juht.
Alustanud tšellistina ERSOs, siirdus Välja ansambli Consortium kaudu barokkmuusikasse, harides end selles vallas korduvalt Hollandis. 1987. aastal sai temast üks Tallinna Barokkorkestri rajajaid (koos Ivan Monighetti ja Taivo Niitvägiga), soolotšellist, mänedžer ja kunstiline juht. 1993. aastal oli ta üks kontserdiagentuuri Concerto Grosso asutajatest, hiljem on ta töötanud agentuuri direktorina.
Pühalepa kalmistu

Pühalepa kalmistu on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas asuv kalmistu.
Pühalepa kalmistu asub Pühalepa külas Pühalepa kirikust umbes 1 km kaugusel. Kalmistu on praeguseni kasutuses. Muinsuskaitse 2007. aasta inventuuri andmetel pärineb vanim daatumiga seostatav haud aastast 1903 (Artur Piht, surnud 13.11.1903, haud K IX 828).
2024. aasta suveolümpiamängud

2024. aasta suveolümpiamängud on XXXIII olümpiaadi olümpiamängud, mis toimuvad 2.–18. augustil Pariisis.

Kandidaatlinnad

Korraldajalinnadeks kandideerisid märtsi 2017 seisuga kaks linna: Los Angeles (USA) ja Pariis (Prantsusmaa). Juulis leppis ROK kokku, et 2024. aasta suveolümpiamängud toimuvad Pariisis ja järgmised Los Angeleses.
Oma kandidatuuri võtsid tagasi Boston, Hamburg, Rooma ja Budapest.
Lõplik valik kinnitati 13. septembril 2017 Peruus Limas toimunud ROKi istungil.
Ristilöömine

Ristilöömine on ajalooline hukkamisviis, mille puhul ohver seotakse või naelutatakse suure puust risti või T- kujulise põikpuuga posti külge ning jäetakse sinna rippuma, kuni ta sureb. See oli tavaline hukkamisviis 6. sajandist eKr kuni 4. sajandini pKr, eriti Pärsias, Egiptuses, Kartaagos ja Roomas. Risti külge sidumist on nimetatud ka ristipoomiseks.
Ristilöömine omandas suure tähenduse kristluses, kuna seda meetodit kasutasid roomlased Jeesuse hukkamiseks. Rist on tähtsaim kristluse sümbol, mis on andnud sellele ka rahvapärase nimetuse ristiusk.
Vähemal määral on ristilöömist kasutatud ka kristlikes maades, näiteks kajastab seda iiri folkloor. Ristilöömise analoogiat on nähtud skandinaavia mütoloogia kirjelduses sellest, kuidas Odin ennast ilmapuu Yggdrasili otsa poos, et omandada teadmisi maagilistest ruunidest.
Küdema laht

Küdema laht on Saaremaa loodeosas Ninase ja Panga poolsaare vahel asuv laht. Laht on umbes 18–25 km pikk ja 3–5 km lai. Lahe keskel asub Laidu saar. Lahte suubuvad Tirtsi jõgi ning kaks oja.
Vėžaičiai mõis

Vėžaičiai mõis (Vėžaičių dvaras) on endine mõis Leedus Klaipėda rajoonis Vėžaičiais.
Vėžaičiai mõisa on esimest korda mainitud aastal 1567. Toona kuulus see Volmerite suguvõsale, kelle valdusse jäi see kuni XX sajandi keskpaigani.
Mõisakompleks rajati uusgooti stiilis. Peahoone on hävinud, praegu kuuluvad teiste seas mõisakompleksi tall (seal asub kohalik kultuurimaja, valmis aastal 1908), laut, ait, valvurimaja ja jäägrimaja. Mõisa väravaid on kujutatud Vėžaičiai vapil.
Küünlad pimeduses

"Küünlad pimeduses" (originaalpealkirjaga "Candles in the Dark") on Austria lavastaja Maximilian Schelli jõuluteemaline 1993. aasta telefilm, mille sündmustik toimub Eesti NSV-s.

Sisu

Isa saadab Silvia tema tädi juurde Eesti NSV-sse. Peagi leiab Silvia end võitluses oma isaga ja jälitatavana KGB poolt.
Vahepeal tutvub Silvia Jaaniga ja armub temasse. Koos nad võitlevad, et hoida jõulude vaimu elus pimedas ja vanamoelises Tallinnas.
Nõukogude Palee

Nõukogude Palee, ka Nõukogude Maja, (vene keeles Дворец Советов) oli NSV Liidu Ülemnõukogu esindushoone projekt, mis jäi ellu viimata.
Hiigelhoone Moskvas oli mõeldud NSV Liidu Ülemnõukogu (kuni 1938. aastani NSV Liidu Kesktäitevkomitee) istungjärkude ja massiürituste korralduskohaks. Arhitekt Boriss Jofani projekti järgi pidi kõrghoone koos tipus oleva saja meetri kõrguse Lenini skulptuuriga (autor skulptor Sergei Merkulov) olema 415 meetrit kõrge (toona oli kõrgeim hoone maailmas 381-meetrine Empire State Building). Paleest pidi saama uue nõukogude Moskva keskus ja maailma kõrgeim hoone.
5. detsembril 1931 õhiti Lunastaja Kristuse katedraal. Varsti pärast varemetest puhastamist algasid ehitusobjektil eeltööd. Nõukogude Paleed ehitati kuni sõja alguseni, seejärel objekt külmutati.

Arhitektuurikonkursid

Korraldati mitu konkurssi. 1931. aasta veebruarist maini peeti eelkonkurss. Sama aasta juulist detsembrini toimus avatud üleliiduline konkurss. Sellele konkursile esitati 24 võistlustööd välismaalt: 11 tööd Ameerika Ühendriikidest, 5 Saksamaalt, 3 Prantsusmaalt, 2 Hollandist. Eestist, Šveitsist ja Itaaliast laekus 1 töö. Välisarhitektidest olid tuntumad tegijad Le Corbusier, Erich Mendelsohn, Walter Gropius ja Hans Poelzig. Enamik konkursile laekunud töid olid lahendatud kas konstruktivistlikus või stalinistliku ampiiri stiilis. Selle konkursi võitis Boriss Jofani töö, kuid korraldati veel üks kinnine konkurss 1932 augustist 1933. aasta veebruarini, millest kutsuti osa võtma eelmise konkursi paremik. 1933. aasta mais tunnistas žürii parimaks Jofani töö. Juunis määrati ta Nõukogude Palee peaarhitektiks. Järgnenud projekteerimise käigus tehtud muudatustest oli olulisim hoone kõrguse muutmine 250 meetrilt 415 meetrile. Hoone tööprojekt pidi valmima aasta lõpuks. Hoone ehituse algus määrati 1934. aasta aprilli.

Eesti arhitektide osalemine konkursil

Ainus teadaolev Eesti arhitektide osalemine moodsa arhitektuuri ajaloos olulisel konkursil on August Volbergi ja Edgar Velbri võistlusprojekt Nõukogude Maja konkursil.
Satelliiditaldrik

Satelliiditaldrik on paraboolantenn satelliittelevisiooni saadete vastuvõtmiseks sidesatelliitidelt. Antenn koosneb paraboolreflektorist (paraboloidikujulise pinnaga reflektorist ehk peegeldist) ja vastuvõtupeast, milleks on võimendus-muundusplokk LNB. Reflektor koondab elektromagnetlainete energia LNB kiirgurelemendile, mis muundab väljaenergia elektrivooluks. Ploki väljundist juhitakse võimendatud ja madaldatud sagedusega signaal koaksiaalkaabli kaudu vastuvõtjasse (satelliidituunerisse, telerisse).

Otsefookusantenn ja ofsetantenn

Vastuvõtupea võib asetseda parabooli geomeetrilisel teljel või olla nihutatud sellest kõrvale, peegeldi äärele. Peamiselt kasutatakse viimast, nn ofsetantenni (ingl k offset ’nihutus’) suurema kasuteguri ja paremate käitusomaduste pärast. Ofsetantenni reflektor jääb Eesti laiuskraadidel enam-vähem vertikaalseks (paraboloidi telg peaaegu horisontaalseks), mistõttu ei kogune taldrikulele lund. Kasutegur on parem seetõttu, et vastuvõtupea ja tema kandetarind ei takista peaaegu üldse saabuvaid laineid.

Antenni paigaldamine

Satelliidivastuvõtu eeltingimuseks on ehitistest ja puudest vaba vaade antenni paigalduskohast satelliidi suunas, kusjuures antenni paigalduskõrgusel pole tähtsust. Harilikult kinnitatakse antenn seinale, rõdule, katusele. Seejuures on oluline, et ühenduskaabel oleks võimalikult lühike.
Mesa

Ajalugu

Linna asutasid 1878. aastal mormoonid.
Pauliku Tammiku hiietammed

Pauliku Tammiku hiietammed (ka Tammiku hiietammed, Hiie tammed) on Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas Pauliku külas asuvad kaheksa tammepuud (hiiepuud). Puud asuvad Tammiku kaevanduse lähedal. Kõik puud on võetud kaitse alla.
Opel Meriva

Opel Meriva on Opeli väike mahtuniversaal. Seda on toodetud 2 põlvkonda.
2. põlvkonda värskendati aastal 2014. Selle käigus muutusid radiaatorivõre ja lisandusid uued tuled, meediasüsteem Intellink ja uus mootor: 1,6-liitrine diisel.
Tahkuna poolsaar

Loodus

Tahkuna poolsaar on valdavalt liivase pinnasega, kaetud männi- ja kuusemetsaga. Tegemist on Eesti ühe suurema looduslikus seisundis metsaalaga. Poolsaare keskosas asuvad kinnikasvanud Tahkuna Suurjärv (ka Lehtma Suurjärv), Kodeste järv ja Kuusikjärv. Keset rabamännikut on väike poolehektariline Põhjatu järv. Tahkuna poolsaarel on metsade, luitemaastike ja nõmmrabade kaitseks loodud Tahkuna looduskaitseala.

Taimestik

Jugapuu kasvukoht Tahkuna looduskaitsealal on üks Eesti suuremaid. II kaitsekategooria taimeliikidest esinevad poolsaarel veel näiteks kõdu-koralljuur ja rand-orashein. Tahkuna poolsaar on tuntud oma seene- ja marjarikkuse poolest. Poolsaarel kasvavat metsa kahjustas 1967. aasta augustitorm.

Loomastik

Tahkuna poolsaarel pesitsevad I kaitsekategooria linnuliik merikotkas ja II kaitsekategooria liigid laululuik ja mudanepp, samuti näiteks sookurg ja täpikhuik. Tahkuna nina on sobiv koht arktiliste veelindude rände jälgimiseks.

Inimtegevus

Tahkuna poolsaarel asuvad Tahkuna, Lehtma, Kodeste, Kauste ja Meelste külad.
Suurim vaatamisväärsus on 43 meetri kõrgune malmplaatidest kokkupolditud Tahkuna tuletorn, mis telliti Pariisist 1875. aastal. Räägitakse, et algselt oli see majakas mõeldud Ristna neeme otsa, kuid mingi segaduse tõttu püstitati ta hoopis Tahkunasse.
Pikka aega oli Tahkuna poolsaar asustatud rootslastega.

Militaarajalugu

Tahkuna poolsaare metsades ja randades võib näha ka olnud sõdade jälgi. Juba enne I maailmasõda hakati siia rajama Peeter Suure merekindluse Rannapatarei nr 39. 
Eesti okupeerimise järel ehitati Tahkunale, NSV Liidu sõjamerejõudude Balti laevastiku, Tallinna mereväebaasi PBL Tallinna Peabaasi Läänemere rajooni rannakaitse Tahkuna rannakaitsepatarei nr 26.
1941. aasta oktoobris peeti poolsaarel lahinguid nõukogude meremeeste ja Saksa vägede vahel operatsiooni Siegfried käigus.
Pärast II maailmasõda asus saarel ka mereväe tehniline vaatluspunkt (взвод отдельный морской радиотехнического батальона обнаружения и наблюдения, в/ч 59055).
Tahkuna poolsaarel asub 2007. aastal avatud Hiiumaa Militaarmuuseum.
Aseri Kool

Aseri Kool on Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Aseri alevikus aadressil Kooli tänav 2 tegutsev gümnaasium. Kooli direktor on Eha Polluks. Koolis on nii eesti- kui ka venekeelse õppekeelega klassid.
Aseri kooli ajalugu ulatub aastasse 1905, kui tööd alustas vene õppekeelega III järgu 2-klassililne erakool. Kooli pidas aastani 1922 ülal AS Asseriin. Aastatel 1923–1931 kandis kool nime Aseri 4-klassiline algkool, 1931–1944 kandis kool nime Aseri 6-klassiline algkool ja 1944–1961 Aseri 7-klassiline mittetäielik keskkool, 1961–1967 Aseri 8-klassiline kool ja aastast 1967 Aseri Keskkool.