google/wiki40b huggingface dataset:
World Sailing

Ajalugu

19. sajandi viimasteks kümnenditeks olid purjespordi levides tekkinud jahtide võistlusväärtuse hindamisel mitmed raskused ning lahenduseks kutsuti kokku Jahtide mõõtmise nõupidamine (inglise keeles Conference on Yacht Measurement) 1906. aasta jaanuaris ja juunis Londonis. Koosistumise tulemusena valmis "meetri reegel" (inglise keeles Metre Rule), mida kasutatakse ka tänapäeval meetriklassi jahtide ehitamisel ja võistlusväärtusena. Osalejad asutasid ka Rahvusvahelise Võistluspurjetamise Liidu (inglise IYRU – International Yacht Racing Union) 1907. aasta oktoobris Pariisis ja kinnitasid mõned võidupurjetamise määrused. Asutajateks olid Austria-Ungari, Holland ja Belgia, Hispaania, Itaalia, Norra, Prantsusmaa, Rootsi, Saksamaa, Soome, Suurbritannia, Šveits, Taani.
Friedrich Leo

Friedrich Georg Julius Leo (10. juuli 1851 Regenwalde (tänapäeva Resko Lääne-Pomorze vojevoodkonnas) – 15. jaanuar 1914 Göttingen) oli saksa klassikaline filoloog. Ta oli Kieli (1881–1883), Rostocki (1883–1888), Straßburgi (1888–1889) ja Göttingeni Ülikooli (1889–1914) professor.
Leo erialaks oli rooma kirjandus, ta tegeles peamiselt ladina draamaga ning eelkõige Plautuse ja Seneca tekstikriitikaga, ent avaldas käsitlusi ka antiikaja biograafilise kirjanduse, saturnilise värsi jm kohta.
1903/1904 õppeaastal oli ta Göttingeni Ülikooli rektor.
1889 sai ta Göttingeni Teaduste Akadeemia korraliseks liikmeks, 1906 Preisi Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks.
Punapargi lahingu mälestusmärk

Vabadussõja Punapargi lahingu mälestusmärk (ka Voltveti lahingu mälestusmärk) on Pärnu maakonnas Saarde vallas Tihemetsa alevikus asuv Vabadussõja Punapargi lahingus langenute auks püstitatud mälestusmärk. See on arvele võetud kultuurimälestisena.
Mälestuskivi avati 12. augustil 1934. Nõukogude okupatsiooni ajal 1950. aastal lasti see õhku. Mälestusmärgi kavandi autor oli skulptor Martin Saks.
Laulva revolutsiooni ajal 1988. aastal pandi mälestuskivi kildudest kokku ja taasavati 15. oktoobril 1988.
Mihhaili Suurtükiväeakadeemia

Mihhaili Suurtükiväeakadeemia (vene keeles Михайловская военная артиллерийская академия) on Peterburis asuv sõjakool; üks Venemaa vanimaid sõjakoole.
Kool ajalugu algab umbes aastal 1712.
Läbi aegade on kool kandnud mitmeid nimetusi. 1849. aastal nimetati see suurvürst Mihhail Pavlovitši järgi Mihhaili Suurtükiväekooliks (vene keeles Михайловское артиллерийское училище).
Aastast 2013 on kooli direktor Sergei Bakanejev.
Isoleeritud iseärane punkt

Isoleeritud iseärane punkt on punkt, mille mingis punkteeritud ümbruses funktsioon f(z) on ühene ja analüütiline, kuid punktis endas kas pole antud või ei ole diferentseeruv.

Klassifikatsioon

Kui z_0 on funktsiooni f(z) iseärane punkt, siis kuna ta on analüütiline selle punkti mingis punkteeritud ümbruses, siis ta arendub Laurenti ritta, mis selles ümbruses koondub.
f(z)=\sum_{n\in\Z}a_n(z-a)^n=\sum_{n=0}^{\infty}a_n(z-a)^n+\sum_{n=1}^{\infty}\frac{a_{-n}}{(z-a)^n}.
Selle lahutuse esimest osa nimetatakse Laurenti rea positiivseks osaks, teist osa negatiivseks osaks.
Funktsiooni punkti iseärane punkt määratakse selle lahutuse negatiivse osa järgi.
Egon Nuter

Egon Nuter (sündinud 23. septembril 1955 Tallinnas) on eesti teatri- ja filminäitleja ning teatrilavastaja.
Ta lõpetas aastal 1973 Tallinna 21. Keskkooli ja aastal 1980 Tallinna Pedagoogilise Instituudi.
Aastatel 1981–2002 oli Tallinna Vanalinnastuudio näitleja.
Aastast 2002 oli ta vabakutseline näitleja, töötas Vana Baskini teatris, Endla teatris, Kuressaare Linnateatris.
2005. aasta märtsis asutas Eino Baskin pärast Vanalinnastuudio reorganiseerimist NO99-ks Vana Baskini Teatri, millega andis tööd 14 näitlejale, kes pärast Vanalinnastuudio reorganiseerimist töötuks jäid, sealhulgas Nuterile.
Nuter on mänginud filmides "Nipernaadi", "Привет с фронта", "Hundiseaduse aegu", "Русалочьи отмели", "Kummaline missis Savage", "Surmatants", "Salongis ja kongis", "Слеза Князя тьмы", "Minu Leninid", "Kallis härra Q", "Vanad ja kobedad saavad jalad alla", "Oli mis Oli", "Georg", "Den store trollkarlen", "Hajameelselt abielus", "Teisel pool", "Tuulepealne maa", "Punane elavhõbe", "Lumekuninganna", "Võta või jäta" ning teleseriaali "Riigipiir" VII osas "Soolane tuul".
Nuter on kaasa teinud huumorisaates "Wigla show" ja Eesti Televisioonis mitukümmend hooaega jooksnud seriaalis "Õnne 13".
Alates 2019. aastast on Nuter Tallinna Linnateatri näitleja.

Lennart Mere kehastajana

Teatud välise sarnasuse tõttu on ta sageli imiteerinud president Lennart Merd. Esimest korda teatrilaval kehastus Nuter Mereks Vanalinnastuudios 1990ndatel, siis piirdus ta osatäitmine mõne lausega.  Kuid seda tegelast kehastas ta ühe peaosalisena juba ülimenukalt ka Andrus Kivirähki näidendi põhjal loodud lavastuses "Meri ja Orav" (2009).  Lennart Mere rollis oli ta ka Heidi Sarapuu lavastuses "Lennud" (2017). 
"Ta [Lennart Meri] ükskord helistas mulle ja ma vabandasin, et härra Meri, peab teid jälle parodeerima, Kivirähk on kirjutanud uue loo "Orav ja Meri", mille peale president ütles, et no kuule, tööd peab ikka tegema," meenutas Nuter."
Itzhak Perlman

Itzhak Perlman (heebrea keeles: יצחק פרלמן; sündinud 31. august 1945 Tel Avivis) on Iisraeli-Ameerika viiuldaja, dirigent ja pedagoog.
Teda on nimetatud üheks 20. sajandi suurimaks viiulivirtuoosiks. Perlman mängib antiiksel Soil Stradivarius 1714. aastal valminud viiulil, mida peetakse üheks parimaks Stradivari "kuldsel perioodil" valminud instrumendiks. Lisaks mängib Perlman Sauret Guarneri del Gesu of c.1743. viiulil.
Täby

Täby on asula Rootsis Upplandi maakonnas Stockholmi läänis Täby vallas.
Täby asum Enebyberg jääb Danderydi valda ja väike osa asulast jääb ka Sollentuna valda. Asula elanike arv on 61 272 (seisuga 31.12.2010).
Täby on Täby valla keskus.
Parred

Tsitaat

Eduard Vilde "Pisuhännas" ütleb Ludvig Sander: "Ainult parsil elab luule, ainult vommil sigib suur idee, kõik meie kultuur on tulnud laudast ja aganikust."
Stokesi seadus

Stokesi seadus [stouksi] on loodusseadus, mis käsitleb vedelikus liikuvale kerale mõjuvat hõõrdetakistust.
Vastavalt Stokesi seadusele mõjub piiramatus viskoosses keskkonnas aeglaselt liikuvale jäigale kerale hõõrdetakistus F = 6πμrv, kus μ on keskkonna sisehõõrdetegur ehk dünaamiline viskoossus, r keha raadius ja v kiirus.
Stokesi seadus eeldab, et keha on jäik, sest kui ta ei ole jäik, siis ta deformeerub hõõrdejõu toimel, misjärel ta ei ole enam täpselt kerakujuline ja talle hakkab mõjuma teistsugune hõõrdetakistus.
Stokesi seadus eeldab, et keha liigub aeglaselt, mis võimaldab vedeliku laminaarset voolamist tema ümber. Kui keha liigub kiiresti, siis tekitab ta enda läheduses turbulentsi, millega kaasnevad keerisvoolud ei allu nii lihtsale matemaatilisele analüüsile.
Stokesi seaduse tuletas 1851 George Gabriel Stokes.
Seadust kasutatakse viskosimeetrias. Stokesi seadust kasutab viskosimeeter, millega mõõdetakse vedelike viskoossust. Viskosimeeter koosneb klaastorust, mis on täidetud uuritava vedelikuga. Sellesse lastakse kera, mille läbimõõt ja tihedus on teada. Kui kera tihedus on suurem vedeliku omast, siis hakkab ta selles vabalt langema. Üldjuhul saavutab kera kiiresti lõppkiiruse, mis mõõdetakse. Selleks on klaastorule tavaliselt tehtud ühesuguste vahedega rõhttriibud. Kui vedelik ei paista läbi, siis saab kera kiirust mõõta elektrooniliselt. Kui on teada kera läbimõõt, tihedus ja lõppkiirus ning uuritava vedeliku tihedus, saab selle põhjal arvutada vedeliku viskoossuse.
Kui Stokesi seadust uuritakse koolis, kasutatakse vedelikuna tavaliselt glütseriini või siirupit. Ühtlasi on võimalik vedelikku kindla temperatuurini kuumutada, et uurida vedeliku viskoossuse sõltuvust temperatuurist.
Austraalia pesapallimeeskond 2004. aasta suveolümpiamängudel

Austraalia pesapallimeeskond 2004. aasta suveolümpiamängudel

Meeskonna koosseis

Craig Anderson
Thomas Brice
Adrian Burnside
Rodney van Buizen
Gavin Fingleson
Paul Gonzalez
Nick Kimpton
Brendan Kingman
Craig Lewis
Graeme Lloyd
David Nilsson
Trent Oeltjen
Wayne Ough
Chris Oxspring
Brett Roneberg
Ryan Rowland-Smith
John Stephens
Phil Stockman
Brett Tamburrino
Richard Thompson
Andrew Utting
Ben Wigmore
Glenn Williams
Jeff Williams
Interpolatsioon (muusika)

Interpolatsioon on muusika kompositsioonimeetod, mis seisneb tuletatud muusikalise materjali lisamises olemasoleva materjali vahele.
Interpolatsioon võib seisneda näiteks kahe helivältuse, kahe helikõrguse, kahe akordi, kahe tämbri vms vahele jääva materjali lisamises.
Arvutiprogrammi OpenMusic abil teostatud näide illustreerib kaht akordi siduvat interpolatsiooni:
Suanpan

Suanpan ehk hiina abakus (hiina keeles traditsioonilises kirjas 算盤; lihtsustatud hiina kirjas 算盘; pinyin'is suanpan (suànpán)) on hiina seitsme kuulikesega arvutuslaud, abakuse ja arvelaua analoog.
See võeti kasutusele 6. sajandil pKr, teistel andmetel Hani dünastia ajal. Tänapäevane variant võeti kasutusele 12. sajandil ning tuli laialdaselt käibele Yuani dünastia ajal.
Suanpan on nelinurkne raam, millele on tõmmatud tavaliselt rohkem kui seitse (enamasti üheksa või rohkem) paralleelset traati või nööri. Risti selle sihiga on suanpan tõkke abil jaotatud kaheks ebavõrdseks osaks. Suuremas osas ("maa") on igale traadile lükitud viis kuulikest, väiksemas osas ("taevas") kaks kuulikest. Traadid vastavad kümnendkohtadele.
Kuulikesed on enamasti ümarad ning on valmistatud kõvast lehtpuupuidust.
Kuulikeste loendamisel liigutatakse neid mööda traati üles-alla.
Algasendi taastamiseks raputatakse suanpan'i järsult, nii et kuulikesed liiguvad horisontaalselt, joondudes äärtesse.
Suanpan'e valmistati kõikvõimalikes mõõtmetest kuni kõige miniatuursemateni välja: Jakov Perelmani kollektsioonis oli Hiinast toodud eksemplar, mille pikkus oli 17 mm ja laius 8 mm. Suanpan'i tavaline kõrgus on umbes 20 cm, laius varieerub olenevalt otstarbest.
Suanpan'il saab arvutada nii kümnend- kui ka kuueteistkümnendsüsteemis.
Cul de sac resonants

Cul de sac resonants (katalaani keeles: koti põhjas) ehk rhinolalia mixta on rinolaalia vorm, mille puhul kõnes esineb samaaegselt nii hüponasaalsus kui hüpernasaalsus. Nasaalide hääldamisel esineb ninaresonantsi puudulikkust, teised häälikud kõlavad jällegi liigselt nasaalsetena. Korrigeerimisel lähtutakse sellest, kumb probleem teravamalt esile tuleb.
Põhjuseks võib olla see, et lisaks ninaõõne halvale läbitavusele esineb ka suulaelõhe.
Guaraana-pauliinia

Morfoloogia

Guaraana-pauliinia on puitunud varrega ronitaim, mis võib kasvada kuni 10 m pikkuseks. Selle liitlehed on suured, sõrmjagused ja paarissulgjad ning koosnevad ovaalsetest ja saagja servaga lehekestest. Väikesed valged õied kasvavad umbes 30 cm pikkuste kobaratena.
Viljad on väikesed, tumekollased, või oranžikaspunased marjad, mille sees seemnerüü ümbritseb ühte lillat või musta seemet. Seemned kuivatatakse, röstitakse ja jahvatatakse. Pulber segatakse veega, kuni saadakse paks pasta, millest vormitakse kangikesi või palle, mis kuivatatakse.

Levik

Guaraana-pauliinia pärineb Brasiilia ja Venezuela Amasooniast. Kõige rohkem kasvatatakse seda Brasiilias.

Ajalugu

Esimese eurooplasena märkas guaraanat jesuiidi misjonär aastal 1669. 18. sajandil kasutati seda Brasiilias juba laialdaselt armurohuna ning malaaria ja düsenteeria vastu. Arvatakse, et guaraana jõudis 1817. aasta paiku Lõuna-Ameerikast Prantsusmaale, kus sellest valmistati populaarset karastusjooki. 19. sajandil pälvis guaraana Põhja-Ameerika arstide tähelepanu oma mõõduka närvistimulaatori ja migreeniravimina.

Legend

Kui guaraana vili lõhki lõigata, näeb see värvikontrasti tõttu välja nagu silm. Sellest on tulnud indiaani Sateré-Maué hõimu legend sellest, et üks kuri jumal olevat tapnud armastatud külalapse. Selleks, et küla lepitada, istutas teine, heatahtlikum jumal lapse vasaku silma metsa ja sellest kasvas metsik guaraanapuu. Seejärel võttis ta lapse parema silma, istutas külla ja sellest kasvas kodustatud guaraanapuu.

Seemnete toimeained

Guaraana-pauliinia seemned sisaldavad 2–7% kofeiini, lisaks teobromiini, teofülliini, ksantiini, adentiini, guaniini, hüpoksantiini, 25% parkaineid, guaraniinõli, proantotsüanidiine, saponiine, tärklist, valku, tsüanopiide, punast pigmenti, lima, rasvu, vaiku ja koliini.
Kofeiinisisalduse tõttu on guaraana toimed inimtervisele sarnased kohvi omadega.
Katholieke Universiteit Leuven

Katholieke Universiteit Leuven (hollandi keeles Katholieke Universiteit Leuven) on hollandikeelne ülikool Belgias Leuvenis.
Ülikool tegutseb praegusel kujul alates 1968.
Ülikoolis õpib üle 34 000 üliõpilase (2009).
Władysław Tarnowski

Elulugu

Tarnowski isa Walerian Tarnowski (27. märts 1811 – 19. november 1861) oli maaomanik.  Tema ema oli Ernestyna Tarnowska (sünd. Tarnowska, 18. märts 1808 – 6. aprill 1840). Ema suri, kui Władysław oli laps. 
Aastatel 1851–1857 õppis Tarnowski õigusteadust ja filosoofiat Krakówi ülikoolis;  seejärel kuni 1863. aastani kompositsiooni Pariisi konservatooriumis, kus tema õppejõuks oli Daniel Auber.

Looming

Tarnowski kirjutas tantsulisi klaveripalu kontsertteostena. Uuendas mitmeid žanre: nokturn, polonees.
Simisalu-Matsimäe loodusrada

Simisalu-Matsimäe loodusrada asub Järva vallas Järvamaal.

Raja tutvustus

Simisalu-Matsimäe loodusrada on 7,5 km pikk. Rada algab Simisalu loodusmaja juurest. Rajal on 16 huvipunkti-infoalust. Rajast 3 km kulgeb mööda laudteed. Matsimäe-poolses otsas on RMK Matsimäe karjääri lõkkekoht.

Vaatamisväärsused

Raja äärde jäävad: Simisalu väljamägi, Kollasaare väljamägi, Kongissaar, Ohusilla mägi, Seli järv, Seli raba, Matsimäe oos, Kaanjärv, Pühajärv.
Põlva Püha Neitsi Maarja kogudus

EELK Põlva Püha Neitsi Maarja kogudus on luterlik kogudus Põlvas.
Kogudus kuulub Võru praostkonda. 
Koguduse õpetaja on 2007. aastast alates Toomas Nigola, abiõpetaja Jaak Pärnamägi (12. detsembrist 2016) ning organist Külvi Paide. Juhatuse esimees on alates 2016. aasta lõpust Aare Lepaste (eelmine: Andres Lehestik).
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Põlva Püha Neitsi Maarja kirikus. Sügisest kevadeni toimuvad pühapäevakooli tunnid ja noorteõhtud.
Kogudusele kuulub Põlvas ja Põlvamaal matuseteenuseid pakkuv Põlva Matusebüroo OÜ. 2019/20 õppeaastast alustab koguduse pastoraadis tööd Tartu Luterliku Peetri Kooli filiaal.
Toomas Suurväli

Toomas Suurväli (sündinud 2. aprillil 1945 Stockholmis) on eesti kergejõustiklane.
Ta alustas 1964 Tööjõureservides. Ta võitis 1973 Euroopa mitmevõistluse karikavõistluste poolfinaali 8018 punktiga ja pälvis meeskondliku hõbeda. Aastal 1975 sai ta meeskondliku kulla.
Aastal 1969 sai ta Nõukogude Liidu karikavõistluste hõbemedali. Ta on kahekordne Eesti meister kümnevõistluses (1974 ja 1976), 110 m tõkkejooksus (1972 ja 1973) ning kolmekordne meister teatejooksudes. Kuulus üheksa korda Nõukogude Liidu kümnevõistluse meeskonda ja 31 korda Eesti koondisse.
Aboisso departemang

Aboisso departemang on departemang Elevandiluuranniku kaguosas Lõuna-Comoé piirkonnas.
Departemangu keskus on Aboisso linn.
Elanike arv on hinnanguliselt 225 000.

Kultuur

Iga aasta novembris või detsembris toimuvad jamsipidustused, mille korraldab iga kord erinev sanvide küla.
Aboisso departemangust on pärit maalikunstnik Michel Kodjo (sündinud Soumier-Bias) ja laulja Soum Bill (sündinud Aboisso linnas)
Causinae

Klassifikatsioon

Alamsugukonna Causinae süstemaatika pole päris selge. 
Integrated Taxonomic Information System'is liigitatakse sellesse alamsugukonda üksainus maoperekond: kärnrästik (Causus).
2 hilisemat molekulaar-fülogeneetilist uuringut paigutasid kärnrästikud pärisrästiklaste (Viperinae) sekka. Seega peetakse alamsugukonda Causinae mittesobilikuks taksoniks.
Mikk Marran

Haridus

Marranil on magistrikraad rahvusliku ressursi strateegia alal Ameerika Ühendriikide National Defence University'st ja bakalaureusekraad Tallinna Ülikooli sotsiaalteaduskonnast haldusjuhtimise erialal.

Isiklikku

Ta on abielus Kaisa Marraniga ja neil on kolm last.
Vana-Keldrimäe tänav

Vana-Keldrimäe tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Keldrimäe asumis.
Tänav sai nime 22. oktoobril 2008. Varem kandis tänav nt nime Drevingi tänav (saksa Drewingstraße).
Suurbritannia meretagused alad

Suurbritannia meretagused alad (inglise keeles British overseas territories) on 14 territooriumit, mis on Suurbritannia haldusalad, kuid ei ole tema koosseisus. 
Briti meretagused alad moodustati 2002. aastal parlamendi otsusega, mis asendas varasema nimetuse "Britanniast sõltuvad alad", mis omakorda oli kasutusel 1981. aastast pärineva Briti rahvaste akti alusel. Viimane oli omakorda nimetus endiste Briti asumaade (ehk Briti kroonikolooniate) kohta.
Wattens

Geograafia

Wattens paikneb Unterinntalis Põhja-Tiroolis umbes 13 km Innsbruckist idas. Vald ulatub Inni jõe lõunakaldalt Wattentali kõrvalorgu, mis viib Wattentaler Lizumi otsa Tuxi Alpides.
Vallal on juurdepääs Inntal Autobahnile (A 12) ja seda teenindavad ÖBB rongid Fritzens-Wattensi jaamas Unterinntalbahni liinil.

Ajalugu

Arheoloogilised asustusjäljed pärinevad La Tène ajastust; nime Wattens on esmakordselt mainitud 930. aasta dokumendis, kui piirkond oli Saksa Baieri hõimuhertsogkonna osa. 12. sajandist alates valitsesid piirkonda Tirooli krahvid ja aastal 1363 omandasid selle Austria Habsburgid.
1559. aastal rajati Wattensis paberivabrik, esimene Austria maadel. Kohalik majandus edenes veelgi, kui 1895. aastal asus siia Daniel Swarovski (1862–1956), klaasilõikur Jiřetín pod Bukovoust Böömimaal, et alustada kristallehete tootmist. Wattens sai turuõiguse 1895. aastal.

Majandus

Swarovski firma on Wattensi peamine tööandja. 1995. aastal tähistas see oma sajandat aastapäeva Swarovski Kristallwelteni muuseumi rajamisega. André Heller disainis mitu harulduste kabinetti, mis kujundatud Ambrasi lossi ajalooliste kambrite järgi. Muuseum näitab kristallide tootmise ajalugu, Daniel Swarovski elu ja suurt kristallide kogu, sealhulgas tuntud kunstnike, nagu Brian Eno ja Niki de Saint Phalle, tööd. Täna on see üks suurtest turismisihtkohtadest Austrias, meelitades külastajaid kogu maailmast.
Teised muuseumid on kirjutusmasinamuuseum ja Museum Wattens, mis on pühendatud Swarovskile, paberivabrikule ja väljakaevamistele (esiaeg, antiikaeg) Wattensis, samuti naabruses Voldersis ja Fritzensis.
Ajalooline paberivabrik on vabriku Wattenspapier eelkäija, mis on üks juhtivaid sigaretipaberi tootjaid, 1980. aastast alates Soome Delfort Groupi omanduses. 97% sigaretipaberist eksporditakse rohkem kui 90 riiki.

Inimesed

Wattens on marianistist preestri Jakob Gappi (1897–1943) sünnipaik. Olles avalikult vastu Austria anšlussile Natsi-Saksamaasse 1938. aastal, põgenes Gapp Prantsusmaale ja pärast Prantsuse kaotust 1940. aastal Valenciasse Hispaanias, kus ta jutlustas katoliku vastupanuvõitlejate tagakiusamise vastu natsivõimude poolt. 1942. aasta novembris püüti ta Gestapo agentide poolt Saksamaa poolt okupeeritud Prantsusmaal kinni ja deporteeriti Berliini. Ta mõisteti surma Rahvakohtu otsusega, mida juhtis president Roland Freisler, ja hukati Plötzensee vanglas. Katoliku kiriku märtrina kuulutas paavst Johannes Paulus II Gappi 1996. aastal õndsaks.
Jiangsu

Rahvastik

2000. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid Jiangsu provintsi elanikest hiinlased 99,6% ja hueid 0,2%.
Tadžikistan

Riik

Vabaühenduse Freedom House aruandes "Freedom in the World", mis kaardistab riikide demokraatia olukorda, oli Tadžikistani indeks 2017. aastal 100 punktist 11, millega liigitati riik "mittevaba" kategooriasse.

Sisejulgeolek

Tadžikistani sisejulgeolekuasutuste ühenduse moodustavad: Tadžikistani Julgeolekunõukogu, riigikaitse teenistus, Rahvuslik Julgeolekuteenistus, Tadžikistani siseministeerium, narkootikumide kontrolli agentuur jt.

Rahvastik

2000. aasta rahvaloenduse andmetel olid 79,9% elanikest tadžikid, 15,3% usbekid, 1,1% venelased, 1,1% kirgiisid.
Tadžikistani statistikaameti andmetel elas 2010. aastal 27% elanikkonnast linnades.
Ligi 98% elanikest on islamiusku. Neist omakorda 87%–95% on sunniidid.

Majandus

Tadžikistan on endise Nõukogude Liidu ja Kesk-Aasia vaeseim riik. Sisemajanduse kogutoodang elaniku kohta oli 2005. aastal 1388 USA dollarit, millega riik oli maailmas 159. kohal. Sisemajanduse kogutoodang kokku oli samal aastal 8,802 miljardit USA dollarit.
Riigi peamisteks ekspordiartikliteks on puuvill ja alumiinium. Ekspordiartiklite vähesuse tõttu on majandus väga haavatav. Siiski on riigi majandus pärast kodusõja lõppu 2001. aastal kiiresti kasvanud. Keskmine majanduskasv aastatel 2000–2004 oli 9,6 protsenti aastas, tunduvalt rohkem kui teistel Kesk-Aasia maadel.
Üle 95% Tadžikistanis toodetud elektrienergiast tuleb hüdroelektrijaamadest. Pea igal talvel tabab riiki energiakriis. Leevendust loodetakse saada uute hüdroelektrijaamade ehitamisest. 2010. aastal viidi riigis läbi ehitamisel oleva Roguni hüdroelektrijaama aktsiate müügikampaania, mille käigus riigi kodanikke väidetavasti sunniti aktsiate ostule paljudel juhtudel väevõimuga. Hüdroelektrijaamade ehitamise kava vastu on allavoolu paiknevad riigid, eriti Usbekistan.
Tadžikistani saabuvad raudteeveosed läbivad Usbekistani territooriumi. Alates 2009. aastast blokeerib Usbekistan raudteeliiklust, lubades üle piiri vaid mõne vaguni päeva kohta. Samuti on tõstetud tariife Tadžikistani suunduvatele veoautodele. Usbekistan ei luba Tadžikistanil kasutada oma territooriumil asuvaid, Nõukogude Liidu ajal ühiseks kasutamiseks rajatud ülekandevõrkusid elektrienergia transpordiks Tadžikistani piirkondade vahel.
Oluliseks sissetulekuallikaks on töömigrantide poolt koju saadetud teenistus. 2010. aasta esimese 9 kuuga sõitis migratsiooniteenistuse andmetel Venemaale 844 000 Tadžikistani kodanikku, Venemaalt lahkus 252 640.
Stsenograafia

Stsenograafia ehk lavastuskunst on teatritegemise praktika, mis hõlmab lavakujunduse, rekvisiitide ja kostüümide kontseptsiooni loomist ja kavandite valmistamist. Stsenograafia eest vastutab stsenograaf ehk lavastuskunstnik ehk filmi- või teatrikunstnik.
Eestis õpetatakse stsenograafiat Eesti Kunstiakadeemias.
Viktor Vasnetsov

Elulugu

Viktor Vasnetsov sündis 1848. aastal Lopjali külas Uržumi maakonnas Kirovi oblastis kuuelapselises peres. Tema nooremast vennast, Apollinari Vasnetsovist sai samuti maalikunstnik. Tema isa oli preester, kes oli huvitunud ka astronoomiast, loodusteadustest ja maalimisest. Vasnetsovi vanaisa oli töötanud ikoonimaalijana.
Võttes isast eeskuju, õppis Vasnetsov 1862–1867 teoloogia seminaris Vjatkas (tänapäeva Kirovi linnas). Seejärel, vaimustunud kunstist, õppis ta Peterburis joonistamist Ivan Kramskoi juhendusel kuni 1869. aastani, mil ta alustas õpinguid Peterburi Kunstide Akadeemias. 1870. aastate alguses valmisid Vasnetsovil mitmed olustikuteemalised gravüürid, millest kaks – "Provintsiaali raamatumüüja" (1870) ja "Vodkapudel" (1872) – võitsid 1874. aasta Londoni maailmanäitusel pronksmedali.
Kui Vasnetsov 1875. aastal Peterburi Kunstide Akadeemia lõpetas, kutsus Ilja Repin ta Pariisi liituma sealasuva peredvižnike ühinguga. Pariisis tutvus Vasnetsov lähemalt nii akademistlikku kui ka uudsema impressionistliku kunstiga. Paljud tema teosed olid välja pandud Pariisi Salongis, iga-aastasel Prantsuse kunstiakadeemia näitusel. Sel perioodil visandas Vasnetsov oma esimesed vene rahvaluulest inspireeritud teosed. Samuti oli ta modelliks Repini tunnustatud teose "Sadko veealuses kuningriigis" tarvis. Tema tolle aja tähtsaim maal oli "Akrobaadid Pariisi äärelinnas".
Tagasi Venemaal keskendus Vasnetsov jätkuvalt folkloori teemade arendamisele. Nii valmisid tema parimad teosed nagu "Aljonuška" (1881), "Ivan-tsaarevitš halli hundi seljas" (1889) ja "Rüütel ristteel" (1878), mida kahjuks ei osatud omal ajal hinnata.
Tema maalid saavutasid suurema populaarsuse 1880. aastate lõpus, kui Vasnetsov pöördus religioosse ainestiku ja ikonograafia poole. Vasnetsov on loonud enamiku Kiievi Vladimiri katedraali freskosid aastatest 1885–1896. Neil on kujutatud paljusid tähtsaid Venemaa ajaloo isikuid nagu Aleksander Nevski, Andrei Bogoljubski ja munk Nestor.
1885. aastal reisis Vasnetsov mõneks ajaks Itaaliasse ning töötas lava- ja kostüümikunstnikuna Nikolai Rimski-Korsakovi ooperi "Lumineid" lavastamisel.
Vasnetsovi viimased aastakümned olid väga viljakad, kuid tema hilisemal perioodil valminud teoseid peetakse vähem tähtsaks. Vasnetsov tegeles jätkuvalt ka lavakunsti ja arhitektuuriga. Näiteks kujundas ta Tretjakovi kunstigalerii hoone fassaadi.