google/wiki40b huggingface dataset:
Lionel Kieseritzky

Lionel Adalbert Bagration Felix Kieseritzky (20. detsember 1805/1. jaanuar 1806 Tartu – 19. mai 1853 Pariis) oli Tartust pärit baltisakslasest maletaja, dirigent ja pianist.
Õppis 1825–1829 Tartu ülikoolis eri aladel. 1834–1836 oli ta Tartu akadeemilise seltskonna ajaviiteklubi Akademische Musse kontserdidirektor.
1851. aastal mängis ta Adolf Andersseniga partii, mis läks ajalukku surematu partiina.
Arminius

Arminius (ladina k. Gaius Julius Arminius) (18/17 eKr – AD 21), tuntud ka kui Armin või Hermann, oli germaani hõimude juht, kes võitis Vana-Rooma armeed Teutoburgi metsa lahingus.

Elulugu

Arminius pärines heruskide hõimu ülemkihist. Teenis Rooma armees, sai Rooma kodakondsuse ning tõsteti ratsaniku seisusesse. Roomlasena kandis nime Gaius Julius Arminius. Gaius Julius oli keiser Augustuse ees- ja perekonnanimi, kuid Arminiuse lisanime tähendust ei ole siiani võimalik seletada. Arvatavasti puudub sellel seos germaani nimega Hermann. Teenis 4. või 5. aastal Rooma armee üksustes, mis tungisid välja Elbe jõeni. Oli Roomat pooldava hoiakuga, kuid lahkus Rooma impeeriumi teenistusest. Selle täpne põhjus ei ole teada, kuid Rooma ajaloolaste arvates oli see seotud asehaldur Publius Quintilius Varuse valitsemisstiiliga. Kasutas hiljem Rooma armees omandatud teadmisi ja oskusi, et koos teiste hõimudega roomlaste vastu võidelda. Hiljem sai temast heruskide hõimu pealik, kes suutis oma juhtimise alla koondada Rooma vastase germaani hõimude koalitsiooni. Selle abil võideti roomlasi Tetoburgi metsa lahingus.
Sellele järgnes Rooma väejuhi Germanicuse vasturünnak. Pärast Germanicuse Germaaniast tagasitõmbumist sõdis 17. aastal markomannide hõimu juhtinud Marbodiga (Marboduus), kuid ei saavutanud võitu. Arminius suri hiljem segastel asjaoludel. Rooma ajaloolane Tacitus oletas, et ta tapeti 21. aastal ning tapjaks oli keegi tema sugulastest.

Pärand

Arminiuse võidul Teutoburgi metsas olid kaugeleulatuvad tagajärjed nii Rooma impeeriumi kui germaani rahvaste jaoks. Roomlased ei teinud enam ühtegi tõsist katset Reini jõe taga asuvaid alasid püsivalt enda kontrolli alla saada.
Biogeokeemia

Biogeokeemia on bioloogia ja geokeemia piiriteadus, mis käsitleb elusaine ja selle muundumissaaduste ning Maa mineraalosa vahelisi suhteid ja mõjutusi; mõned peavad seda ka geokeemia haruks.
Biogeokeemia rajajaks peetakse Vladimir Vernadskit.
Haanja servamoodustiste vöönd

Haanja servamoodustiste vöönd oli umbes 13 000 ¹⁴C-aastat tagasi viimase mandrijää taandumise ajal liustiku pealetungil tekkinud pinnavormide vöönd.
Vöönd ulatus Laadoga ja Äänisjärve lähedalt (Luga vöönd) Läti (Linkuva vöönd) ja Leedu (Põhja-Leedu vöönd) kaudu kuni Lõuna-Rootsini (Skåne vöönd).
Sigrid (eesnimi)

Sigrid on skandinaavia päritolu naisenimi. See on levinud ka Eestis ja Saksamaal.
Nimi on pärit vanapõhja nimest Sigríðr, mis koosneb sõnadest sigr 'võit'  ja fríðr 'ilus'. Ruunikirjas kirjutati seda ᛊᛁᚲᚱᛁᚦ (sikriþ) või ᛊᛁᚱᛁᚦ (siriþ).

Eestis

1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Sigrid 914 naisel. Sigrid on Eestis populaarsuselt 200. naisenimi.
Kõige populaarsem on eesnimi Sigrid vanuserühmas 25–29, kus neid on 10 000 elaniku kohta 15,44 ning Rapla maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 9,77. Sigrid on keskmiselt 35 aasta vanune (mediaanvanus on 33).

Norras

14. sajandil oli Sigrid Norras kõige populaarsem naisenimi. Ka järgmistel sajanditel oli see levinud, kuid nime populaarsus hakkas langema 20. sajandi alguses.
2012. aastal oli Norras 7124 naist, kelle ainuke või esimene eesnimi oli Sigrid. Populaarsuselt oli see 85. naisenimi.

Rootsis

Rootsis oli 2012. aasta lõpus 13 179 naist, kelle nimi oli Sigrid, neist 5194 oli see esimene või ainuke eesnimi.
Gyalzen Norbu

Gyalzen Norbu, ka Gyalzen Norbu Sherpa, (surnud 11. mail 1961 Langtangis Nepalis) oli šerpa rahvusest Nepali alpinist.
Ta oli esimene mägironija, kes vallutas kaks kaheksatuhandelist mäetippu.
Ta on üks neljast Ang Tharkay, Tenzing Norgay ja Pasang Dawa Lama kõrval väljapaistvamaid šerpasid 20. sajandil.

Tipputõusud kaheksatuhandelistele

Ta võttis osa 1955. aastal Prantsuse Himaalaja ekspeditsioonist Makalule (8485 m) sirdarina (šerpadest kandjate juht). Tugeva mägironijana kaasati ta tipumeeskonna koosseisu ja 16. mail 1955 tõusis ta koos prantslastega mäe tippu. Päev varem olid ekspeditsiooni liikmed Jean Couzy ja Lionel Terray teinud esmatõusu. 
Ta osales ka 1956. aastal Jaapani Himaalaja ekspeditsioonis Manaslule (8163 m) ja tõusis 9. mail seongus Toshio Imanishiga selle tippu. See oli esmatõus sellele mäele.

Hukkumine

1961. aasta mais võttis ta osa Jaapani ekspeditsioonist Himaalajas Langtang Lirungile (7234 m), kus hukkus 11. mail koos kahe jaapanlasega III vahelaagris, mis mattus lumelaviini alla.
Valpolicella

Valpolicella on piirkond Itaalias Verona provintsis Garda järvest ida pool. Ta hõlmab seitse valda: Pescantina, San Pietro in Cariano, Negrar, Marano, Fumane, Sant'Ambrogio ja Sant'Anna d'Alfaedo.
Sealsel künklikul alal asuvad Itaalia ühed paremad viinamarjaaiad.
Veinipiirkonnana on Valpolicella olnud tuntud juba alates Rooma ajast. Tuntumad veinid on Recioto ning kuivatatud viinamarjadest valmistatud kange vein Amarone.
IV liiga 1999

IV liiga 1999 oli Eesti jalgpalli tugevuselt viienda liiga IV liiga 1999. aasta hooaeg.
Saaremaa rüütelkond

Rüütelkonna kujunemine

Saaremaa rüütelkond kui korporatsioon kujunes keskajal Saaremaa piiskopkonna vasallidest. Dellingshausenitelt osteti rüütelkonna hoone 1800. aastal. 20. sajandi algul restaureeriti Saaremaa rüütelkonna uueks hooneks Kuressaare piiskopilinnus.

Saavutused

Saaremaa rüütelkond on juhtinud Suure väina laevaliiklust.
Sandave keel

Silbid

Sansave keelel on avatud ja suletud silbid. Avatud silbid sisaldavad konsonanti alguses ja vokaali silbi tuumas, mis võib olla lühike, pikk või helitu: CV, CVV, CṾ. Suletud silbid, mis on vähem levinud, sisaldavad lisakonsonanti silbi lõpus: CVC või CVVC.

Toonid

Toon on nimisõna ja tegusõna tüves püsiv, välja arvatud mõne tuletusliite korral, mis muudab tüve tooni mustrit. Tooni süsteem põhineb kahel tasandi toonil – kõrge (´) ja madal (`), ning tõusval (ˇ) ja langeval ( ̂ ) toonil. Tõusev toon on foneemiliselt märgatav pikkadel täishäälikutel ning nasaalse silbi lõpuosaga kaashäälikutel. Helitute täishäälikute tooni ei ole kuulda ja need ei ole täiesti selgelt eristatavad. Toon, mis võib olla kõrge või madal, oleneb hääletu täishääliku tüübist ja tema asukohast sõnas. Suuremal osal järelliidestel ja tagasõnadel on madal toon; enamusel verbaalsetest markeritest (verbaalsed tüve markerid ja objekti lõpuliited) kannavad kõrget tooni.

Keelte nimetused

Keeled saavad oma nimetuse tüve järgi, mis märgib etnilist gruppi. Keele nimetuse tunnuseks on -kìʔìŋ järelliide. 
sàndàwé-kìʔìŋ sandave keel

Kohad ja kohanimed

Nimesõnad, mis märgivad kohta, koosnevad nimisõnast ja –sê järelliide.
dòdómà- sê Dodomase (mägi Kurio ja Gambu vahel)
Kohanimed koosnevad enamasti botaanilistest terminitest ja looduslike saaduste nimetustest, nt: dòdómà – puu.

Küsimused

Küsilauseid iseloomustab küsisõna olemasolu: 
– hó kes?
– hótsò, kòbè mis? mida?
– hótsò-mèé, hôsị, hêŋ miks?
– hákù, há kus?
– háʔásù millal, mis ajal?
– híkí kuidas?
– hà milline?
– hánè kui palju, mitu?
– küsimuse marker –xè
hákw=ì=ná ↓ʔíyé-wà Kus sa elad?
Tower of London (film 1939)

Süžee

Film räägib Richard III tõusmisest Inglismaa kuningaks, eemaldades kõik, kes tal troonile ette jäävad.
Kasepää vald

Looduslik asend

Naabervaldadest eraldasid Kasepää valda suured metsa- ja soomassiivid. Metsa- ja metsastuvate maade osakaal oli üle poole valla territooriumist. Kasepää vald oli pinnamoelt madal ja tasane, puudusid kõrgemad pinnavormid. Valla maad olid üldiselt liigniisked. Kohati olid need ajutiselt Peipsi poolt üle ujutatud. Valla lõunaosas suubus Peipsi järve Kullavere (Omedu) jõgi.

Asustus ja rahvastik

Valla elanikkond vähenes pidevalt. Kui 1970. aastal elas vallas 2058 inimest, siis 1996. aastal oli elanikke 1580. 1996. aastal prognoositu kohaselt pidi elanike arv langema 2011. aastaks 1490-ni Tegelikult elas juba 2000. aastal vallas vaid 1485 elanikku.
Külad: Kaasiku, Kasepää, Kükita, Metsaküla, Nõmme, Omedu, Raja ja Tiheda.

Ajalugu

Vald moodustati 1992. aasta 30. aprillil. Aastatel 1992–1998 kandis Kasepää vald Raja valla nime.
Eesti omavalitsuste haldusreformiga moodustati 2017. aastal Avinurme valla, Kasepää valla, Lohusuu valla, Mustvee linna ja Saare valla ühinemisel uus haldusüksus – Jõgeva maakonda kuuluv Mustvee vald.
Tiraa Arere

Tiraa Arere (sündinud 16. oktoobril 1984) on Cooki saarte kergejõustiklane.
2009. aasta maailmameistrivõistlustel saavutas ta 100 meetri jooksus 81. koha tulemusega 11,55 sekundit. 2010. aasta sisemaailmameistrivõistlustel saavutas ta 60 meetris 49. koha uue isikliku rekordiga 7,64 sekundit.
Alexandre del Valle

Alexandre del Valle (sündinud 6. septembril 1969 Marseille'is) on prantsuse politoloog, esseist ja ajakirjanik.
Spordiala

Spordiala on sporditegevuse vorm, millel on eristuvad reeglid, vahendid ja harrastamise keskkond.
Olümpiamängude programmi kuulumise alusel eristatakse olümpiaspordialasid ja mitteolümpiaalasid. Sageli on olümpiaspordialadele suurem riiklik rahastus.
Spordialad jagunevad distsipliinideks, mis omakorda jagunevad võistlusaladeks. Näiteks spordiala on suusasport, distsipliin on murdmaasuusatamine ja võistlusala on 30 km suusavahetusega sõit.
Eesti spordiseaduse järgi esindab spordiala spordialaliit, kellel on ainuõigus korraldada üleriigilisi meistrivõistlusi ning anda vastavaid tiitleid.
Tour Europlaza

Tour Europlaza on 135 meetri kõrgune büroopindadega pilvelõhkuja, mis asub Pariisi kõrghoonestatud ärikeskuses La Défense'is.
Drangedali vald

Vapp

Valla vapp kinnitati 1989. aastal. Vapil on kaks kuldset männikäbi rohelisel taustal.
Keeleressursid

Keeleressursid on elektroonselt hoitavad ja töödeldavad tekstikogumid, mida kasutatakse keeleuuringuteks või keeletehnoloogilistel eesmärkidel. Mõiste keeleressursid langeb kokku mõistega keelekorpused (laiemas mõttes).
Keeleressursside seas eristatakse keelekorpusi (kitsamas mõttes), leksikone ja formaliseeritud grammatikaid.
Ratas

Ajalugu

Teadaolevalt võeti ratas esimesena kasutusele Sumeris 4. aastatuhandel eKr.
Vanad kreeklased, etruskid ja roomlased kasutasid samasuguseid rattavorme nagu neist vanemad kultuuridki. Algselt kasutasid nad üksnes ketasratast, hiljem veeti ketasrattalise vankriga peamiselt väga raskeid koormaid. Hiljem hakkasid nad kasutama kõõlkodaratega rattaid ning 4, 6 või 8 radiaalse kodaraga rattaid. Keltide alal oli kodaraid 10–14.
Kreeklased ja roomlased täiustasid rattaid keltide eeskujul. Nad võtsid kasutusele rauast rehvi. Leidus ka pronksist rehve, millel oli neetidega kinnitatud puust pöid. Roomlased õppisid arvatavasti samuti keltide eeskujul valama pronksist rummu. Hilise vabariigi ajal leiutasid nad rull-laagril liikuva ratta, mis oli kuullaagritega ratta eelkäija.
Vankriratta läbimõõt oli harilikult umbes 80 cm.
Idamaade eeskujul kasutati antiikajal ratast tõsteseadmetes ploki osana. Hellenismi ajal leiutati ajamiratas, varase keisririigi ajal veetõste- ja veskiratas.
Fokker 100

Projekteerimis- ja arendusetapp

Lennukiehitusfirma Fokker hakkas lennukit arendama 1983. aastal, eesmärgiga asendada vananenud Fokker F28 suurema, kaasaegsema ja kütusesäästlikuma lennuki vastu. Esimene lennuk anti tellijale Swissair üle 1988. aasta veebruaris, viimane Fokker 100 tuli ellingult aastal 1997, kui Fokkeri firma oli pankrotti läinud. Kokku valmis 283 lennukit Fokker 100.

Operaatorid

Seisuga jaanuar 2013 oli kasutusel 148 lennukit:
Air Bagan (1), Air Niugini (6), Air Panama (2), Alliance Airlines (18), Tyrolean Airways (15), Avianca Brasil (14), Bek Air (3), Compagnie Africaine d'Aviation (1), Carpatair (3), Caspiy (2), Cross (1), Denim Air ACMI (1), Dutch Antilles Express (3), Helvetic Airways (6), Iran Air (16), Iran Aseman Airlines (18), IRS Airlines (5), Mais Linhas Aéreas (2), Jetalliance (3), Montenegro Airlines (5), Naft Airlines (4), Network Aviation (12), Nouvelle Air Affaires Gabon (1), OLT (10), Pelita Air (2), PGA Portugália Airlines (6), Ekspres Transportasi Antarbenua (1), Ivory Coast valitsus (1), Skippers Aviation(Australia) (1), Virgin Australia Regional Airlines (11), Trade Air (3) ja Transwisata Prima Aviation (1).
Christiani & Nielsen

Christiani & Nielsen oli rahvusvaheliselt tuntud Taani ehitusfirma, mis tänapäeval on suuresti Tai kuninga Bhumibol Adulyadej omanduses.

Ajalugu

Christiani & Nielsen rajati Kopenhaagenis 1904. aastal kahe taanlase, ehitusinsener Rudolf Christiani ja mereväeohvitserist insener Aage Nielseni poolt sildade, kaide ja muude raudbetoonkonstruktsioonide ehitamiseks. Järgneva 15 aasta jooksul rajati filiaalid Euroopa eri paigus: Århusis (1906), Hamburgis (1908), Peterburis (1910), Londonis (1913), Norras (1916), Rootsis (1918) ja Prantsusmaal (1919). Hiljem Christiani & Nielsen laienes Austraaliasse ja Lõuna-Ameerikasse. Ehitati sildu, sadamakaisid, veealuseid tunneleid.

Vesilennukite angaarid Tallinnas

Christiani & Nielsen projekteeris ja ehitas Tallinna aastail 1916–1917 vesilennukite angaare, millest ühe katusekonstruktsioon oli raudbetoonkoorikutest. See oli üks varasemaid raudbetoonkoorikuid maailmas.
Esiliiga 2002

Hooaeg

Maardu S.C. Realu uueks nimeks sai Maardu JK.
Marianne Kõrver

Marianne Kõrver (sündinud 27. mail 1980) on eesti filmirežissöör.
Ta on lõpetanud Tallinna Inglise Kolledži ja Nõmme Muusikakooli, õppinud Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis džässklaverit ja kompositsiooni ning Eesti Kunstiakadeemias kunstiteadust.
Ta on lavastanud Von Krahli teatris "Madame Bovary" (2011) ja "Solarise needuse" (2014) ning Ülo Kriguli kammerooperi "Luigeluulinn" (2016). Ta avaldab Eesti meedias filmikriitikat.

Isiklikku

Ta on Boris Kõrveri tütar.
Halokliin

Halokliin ehk soolsushüppekiht on okeanograafias veekiht (hüppekiht), kus vertikaalne soolsusgradient muutub tugevasti.
Kuna soolsus (koos temperatuuriga) mõjutab merevee tihedust, siis on see üks merevee vertikaalkihistumise tegureid. Näiteks soolasisalduse tõus 1 kg/m³ suurendab merevee tihedust umbes 0,7 kg/m³.
Muhu dessant

Muhu dessant oli Saksa regulaarvägede poolt teostatud dessantoperatsioon Muhumaale 14. septembri varahommikul 1941.
Thrasops

Levila

Need maod on levinud Kesk-Aafrikas.

Kokkupuuted inimesega

Seni on teada üks meditsiiniliselt oluline dokumenteeritud maohammustuse juhtum.
Rapiküla

Rapiküla on Kuressaare linnaosa.
Rapiküla kujunes välja kunagise Tori abaja (tinglikult võib piiriks pidada praegust Töö tänavat) ja Sõrve turu vahele, hõlmates algselt Suur-Sadama, Väike-Sadama, Suur-Põllu ja Väike-Põllu tänavad. Hiljem, maapinna kerkimise ja Põduste luha kuivendamise tulemusena on linnajagu laienenud lääne poole (osa Aia ja Ravila tänavast ja Kastani tänav).
Linnaosa võlgneb oma nime eest tänu tõenäoliselt 19. sajandi lõpu ja 20. sajandi esimese poole lehmapidajatele.
Rapikülast põhja poole jääb Veneküla, lõunasse Tori linnajagu.
Jaan Roht

Jaan Roht (25. veebruar 1859 Varbuse vald, Võrumaa ‒ 2. august 1932 Kiuma, Võrumaa) oli eesti omavalitsustegelane.
1876. aastal lõpetas Põlva kihelkonnakooli. 1880. aastal omandas kooliõpetaja kutse ja töötas aastatel 1880‒1906 Varbusel kooliõpetajana. 1907‒1914 elas Põlvas. 1914. aastal ostis talukoha ja siirdus elama Varbuse külla. Aastatel 1917‒1924 oli ta Kioma vallavanem, hiljem Kioma vallavolikogu liige. Ta oli ka Põlva koguduse kirikupäeva saadik ja kirikunõukogu esimees. 
Kuulus Eesti Rahvaerakonda ja kandideeris 1923. aastal Eesti Rahvaerakonna nimekirjas Riigikogusse.
Helga Kangro

Helga Suits-Kangro (sündinud Eeva Helga Emilia Suits, 19. mai 1924 Tartu – 11. mai 1999 Stockholm) oli eesti arst ja kirjanik.
Ta lõpetas aastal 1942 Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumi. 
Aastal 1944 põgenes koos emaga Soome, sealt hiljem edasi Rootsi. Rootsis õppis arstiteadust. Ta oli Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige.
Ta on töötanud lastepsühhiaatrina Jönköpingus, Västeråsis ja Göteborgis.
Aastal 1964 üllitas ta ema raamatu "Gustav Suitsu noorus". See raamat sai aastal 1987 järje teosega "Aino ja Gustavi lugu", mis sisaldab tema vanemate kirjavahetust. Aastal 2000 ilmus Tallinnas postuumselt tema rootsi keelest tõlgitud armastusromaan "Kas mäletad Kaarel?", millel on autobiograafilised sugemed (tõlkija Mare Rebas).

Isiklikku

Ta abiellus aastal 1951 soomepoisi ja arstiteaduse üliõpilase (hilisema ortopeedi) Vello Kangroga. Neil oli kolm last, poeg Toomas Kangro (s. 1953) on arstiks Västeråsis, Hannes Kangro (1955–2000), Marit-Ann Kangro (s. 1962). Tema isa Gustav Suits oli luuletaja ja kirjandusteadlane; ema Aino Thauvón-Suits oli filoloog ja lavakõneõppejõud, emapoolne vanaisa Emil Thauvón oli Viitasaari koguduse pastor. Õde Maret Suits-Elson oli näitleja ja luuletaja.
Psammophis orientalis

Levila

Neid võib kohata roomamas Keenias, Tansaanias, Malawis, Zimbabwes, Mosambiigis.
Tartu Püha Katariina klooster

Tartu Püha Katariina klooster oli tsistertslaste nunnaklooster Tartus. 
Kloostrist on teateid alates 1345. aastast. Tsistertslaste klooster suleti 1558. aastal. Hiljem kasutasid kloostri hooneid jesuiidid. Klooster kasutas Tartu Katariina kirikut ja Tartu Maarja kirikut.
Abtissidest on nimeliselt teada Alheit Uxkull (1514) ja Elsebe van dem Leuenwolde (1557).
1555. aastal loodi gildide ettepanekul kloostri juurde tütarlastekool.
Bertrande de Rols

Bertrande de Rols ehk Bertrande Guerre (umbes 1527 Artigat – pärast 1560 Artigat) oli prantsuse talunaine, 16. sajandi ühe kuulsama petuloo ohvri Martin Guerre'i abikaasa.
Bertrande oli Artigat' ühe mõjukaima perekonna, Rolside liige. 1538. korraldati tema ja baskist uustulnuka Martin Guerre abielu. See osutus küllaltki õnnetuks, sest nad olid liiga noored ega sobinud tõenäoliselt eriti hästi kokku. Alles 1548. aastal sündis neil poeg. Seejärel jättis Martin aga pere maha ning Bertrande jäi tolle onu ja hilisema võõrasisa Pierre Guerre'i hoole alla. Et toonased kirikuseadused keelasid naisel ka mehe kadumise korral abiellumise enne, kui pole kindlalt teada, et too on surnud, pidi ta taluma olukorda, kus ta polnud ei abielunaine ega lesk. Toonases külaühiskonnas oli tal seetõttu madal positsioon ning ilmselt polnud ta sellega sugugi rahul.
1556. aastal saabus külla aga mees, kes väitis, et tema on kadunud Martin Guerre. Ta oli Bertrande'i mehega äärmiselt sarnane ning nii uskus enamik külaelanikke, et tegu on tõepoolest Martiniga. Ajaloolane Natalie Zemon Davis oletab, et esialgu võis ka Bertrande meest uskuma jääda, kuid tõenäoliselt poleks pettur Arnaud du Tilh suutnud intiimolukordades naise eest tõde varjata. Seetõttu arvab ta, et Bertrande hakkas du Tilhiga kaasa mängima, et saada endale tagasi auväärse abielunaise koht. Nende kooselu laabus esialgu hästi, neil sündis koguni tütar. Kuid petisest "Martin" läks peagi tülli oma "onu" Pierre'iga ning too hakkas teda petmises süüdistama. Bertrande hoidis siiski "Martini" poolele, mis ei päästnud teda ga 1559. aastal vangi sattumisest. Järgnevalt sundis Pierre Bertrande'i petise vastu süüdistust esitama, ent Davis arvab, et ka veel seejärel jätkas naine tegelikult mehe kaitsmist. 1560. aastal otsustas Toulouse'i kohus Bertrande'i ja Pierre'i valesüüdistuse kahtlustatavatena vangistada. Naist poleks ilmselt oodanud eriti karm karistus, küll aga Pierre'i, kes oleks võidud isegi hukata. Igal juhul paistis loost võitjana välja tulevat Arnaud du Tilh, kuid siis saabus kohale tõeline Martin ning hoopis du Tilh mõisteti surma. Bertrande vabastati vangist ning kõigist süüdistustest, ehkki teda oleks võidud karistada abielurikkumise eest. Kohus leidis aga, et tegu oli heauskse ja naiivse naisega, kes arvas, et petis on tõeline Martin. Davis usub, et kohtu sellise otsuse taga oli peamehe Jean de Coras' tahtmine Guerre'de perekonda mitte hävitada ning teatav sümpaatia osava du Tilhi suhtes.
Ehkki Martin oli naise peale vihane ega uskunud, et too ei teadnud, et du Tilh ei ole Martin, võttis ta tolle siiski tagasi ning nad elasid kuni naise surmani koos.
Penijõe mõis

Penijõe mõis (saksa keeles Pennijöggi) oli rüütlimõis Lihula kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Pärnu maakonda Lääneranna valda.
Mõis rajati 17. sajandi algul.
Mõis kuulus 20. sajandi algul Wetter-Rosenthalidele ja viimane (1919. aastal) omanik oli Johannes von Wetter-Rosenthal.
Tänapäeval on mõisa peahoone muudetud Matsalu looduskaitseala keskuseks, kus on ka looduskaitseala tutvustav muuseum.
Oliver Mazurtshak

Oliver Mazurtshak (sündinud 26. augustil 1993) on Eesti kitarrist ja muusikaprodutsent.
Ümberesterdamine

Ümberesterdamine on katalüütiline protsess, mille käigus estri reageerimisel alkoholiga tekivad uus ester ja uus alkohol.
CH₃COOCH₂CH₂CH₂CH₃ + CH₃OH → CH₃COOCH₃ + CH₃CH₂CH₂CH₂OH
Albert Leo Schlageter

Albert Leo Schlageter (12. august 1894 Schönau im Schwarzwald, Baden-Württemberg – 26. mai 1923 Golzheimer Heide Düsseldorfi lähedal) oli Saksa Vabakorpuse liige ja natsionaalsotsialist.
1914. aastal läks ta teoloogiaüliõpilasena vabatahtlikult esimese maailmasõja rindele. Temast sai ohvitser suurtükiväes ning talle anti mõlema järgu Raudrist. 
Pärast sõda võitles ta Vabakorpuse ridades Baltimaades ja Ülem-Sileesias. 
1922. aastal astus ta NSDAP-sse ja SA-sse. Tal oli NSDAP liikmekaart nr 61.  
Kui Prantsusmaa 1923. aastal okupeeris Ruhrimaa, aitas Schlageter korraldada sakslaste vastupanuliikumist. Koos kaaslastega laskis ta õhku ühe raudteesilla, et raskendada söe väljavedu Prantsusmaale. Üks sakslasest informaator andis nad prantslastele välja. Schlageter võttis kogu vastutuse endale ja Prantsuse kohus mõistis ta surma. Kaaslastele mõisteti erinevate tähtaegadega vangla- ja sunnitöökaristused.
Schlageter keeldus välja andmast neid, kes olid andnud käsu raudteesild õhkida, ega palunud armu. 
26. mail 1923 laskis Prantsuse laskekomando ta Golzheimer Heides Düsseldorfi lähedal maha.
Saksamaa siseminister Carl Severing olevat keeldunud asjasse sekkumast. 
Schlageterist sai Saksa vastupanuliikumise tähtsaim märter ja üks natsionaalsotsialistide suurkangelasi. 
Tema nime järgi nimetati õppepurjelaev Albert Leo Schlageter ja Luftwaffe hävitajate eskaader 26 Albert Leo Schlageter, mis osales teises maailmasõjas.
Paedophryne

Kirjeldus

Miniatuursust esineb paljude konnaliikide seas maailmas, kuid eriti sageli esineb seda Paapua Uus-Guineas: tervelt seitsmes perekonnas. Paedophryned teeb eriliseks see, et kõik selle perekonna liigid on miniatuursed. Paedophryne dekot ja Paedophryne verrucosa kasvavad 8–9 mm pikkuseks, Paedophryne kathismaphlox 10,4–10,9 mm pikkuseks ja Paedophryne oyatabu kuni 11,3 mm pikkuseks. Neist kõige väiksem on Paedophryne amauensis, kes kasvab keskmiselt 7,7 mm pikkuseks. Paedophryne swiftorum on P. amauensisest vaid mõnevõrra suurem.
Väikese kasvu tõttu on neil suhteliselt suur keha pindala võrreldes ruumalaga ja seetõttu suurem oht naha kuivamise tõttu surra. Nad vajavad väga niisket elukeskkonda ning elutsevad tavaliselt vihmametsa aluses leheprügis ja samblas. Maapinnal elama sunnib neid ka asjaolu, et nende varbad on väga väikesed ja ei võimalda hästi ronida. Miniaturiseerumise käigus on lihtsustunud nende liigeste ja koljude ehitus. Nende arengus puudub kullese staadium. Väikeste mõõtmete tõttu kannavad emased korraga ainult kahte muna, kuid on ebaselge, kas need munetakse korraga või mingite ajavahemike tagant.
Paedophryned toituvad pisikestest putukatest ja on ise toiduks teistele väikestele selgroogsetele, kes tavaliselt konni süüa ei pruugi. Võimalike looduslike vaenlaste hulka võivad kuuluda ka skorpionid.