google/wiki40b huggingface dataset:
Alporti sündroom

Alporti sündroom on geneetiline häire, millele on iseloomulikud silmahaigused, glomerulonefriit, neerupuudulikkus ja kuulmislangus. Alporti sündroomi esinemissagedus on keskmiselt 1:50 000.
Üks sündroomi varajasematest tunnustest on hematuuria, haiguse kulgedes ka proteinuuria. Silmahaigustest võivad Alporti sündroomiga kaasneda keratokoonus, makulopaatia ehk kollatähni kahjustus ja kataraktid. Kuulmislangus on progresseeruv ja muutub märgatavaks puberteediea lõppedes.
Alporti sündroomi põhjustavad mutatsioonid COL4A3, COL4A4 ja COL4A5 geenis, mis on seotud IV tüübi kollageeni sünteesiga. Haigus pärandub X-liiteliselt, autosoomretsessiivselt või autosoomdominantselt.
Leopold von Plessen (minister)

Leopold von Plessen (21. jaanuar 1769 Röderaue – 25. aprill 1837 Schwerin), täisnimega Leopold Engelke Hartwig von Plessen, ka Engelke Leopold Hartwig von Plessen, Leopold Hartwig von Plessen, oli saksa poliitik ja kammerhärra, aastatel 1836–1837 Mecklenburg-Schwerini suurhertsogiriigi peaminister (Erster Minister, Friedrich Franz I valitsusajal).
Ljudmila Jantšenko

Ljudmila Jantšenko (sündinud 6. veebruaril 1951 Narvas) on Eesti ökonomist ja poliitik, Kohtla-Järve linnapea.
Ta lõpetas aastal 1972 Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna rahanduse ja krediidi erialal.
Ta oli Kohtla-Järve abilinnapea. 28. septembrist 2016 on ta Kohtla-Järve linnapea.
Ta kuulub ka Jõhvi vallavolikokku valimisliidu "Jõhvi – meie kodu" fraktsiooni liikmena.
Ta on 3. märtsist 1998 Keskerakonna liige.
Phillipsi maakond (Kansas)

Ajalugu

Phillipsi maakond moodustati 26. veebruaril 1867. aastal.
Ibuprofeen

Ravimi kuuluvus

Eestis on ibuprofeeni sisaldavad ravimid saadaval apteegiteenuse pakkujate käest nii käsimüügi- kui ka retseptiravimitena (varieeruvused toimeainesisalduses jm, kas 25, 100, 200, 400, 600 või 800 mg jt).
Pirgu lade

Pirgu lade on ülemordoviitsiumi ladestiku regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Pirgu lademe all lamab Vormsi lade ja temal lasub Porkuni lade. Koos Porkuni lademega kuuluvad nad Harju ladestiku Atla alamladestikku. Üleilmses standardis vastab sellele Katy lade.
Ladet hakkas esimesena eristama Vladimir Jaanusson aastal 1944. Lademe holostratotüüp asub Pirgu jõe kaldaastangul, selle alumise piiri stratotüüpne läbilõige aga Paluküla paemurrus. Pirgu jõe järgi on lade ka oma nime saanud.
Lademe vanus on 445,6...449,8 miljonit aastat. Litostratigraafiliselt vastavad sellele Põhja- ja Loode-Eestis Adila, Kabala ja Moe kihistud. Kesk- ja Lõuna-Eestis aga vastavad sellele Halliku kihistu, Tootsi kihistu, Jonstorpi kihistu ja Jelgava kihistu. Eraldi stratigraafilise üksuse moodustavad veel Äiamaa kihistu ja Oostriku kihistik. Väljaspool Eestit eristatakse selles veel Ludza kihistut, Paroveja kihistut, Svedasai kihistut, Taučionysi kihistut, Kuiļi kihistut, Baltinava kihistut, lisaks veel Salose, Rageliai, Smilgiai, Gulbinai ja Geidžiūnai kihistikke ning Biržai kihistut ja selle Likėnai ning Raubonysi kihistikke. Paroveja ja Kuiļi kihistuid on eristatud ka ühes puuraugus Valgas. Lisaks esineb Leedu idaosas veel Ukmerge kihistu, mida tavapäraselt Pirgu lademe hulka ei arvata, kuid mis paikneb Svedasai ja Taučionysi kihistute vahel. Leedu idaosas ja Valgevene aladel eristatakse Druja kihistut, Nemunase madalikul esineb aga Vėluva kihistu. Taolist mitmekesisust põhjustavad suured raskused lademesse kuuluvate kivimikihtide omavahelisse vastavusse viimisel. Rootsi Siljani meteoriidikraatris esindavad seda Boda kihistu lubjakivi ja Jonstorpi kihistu.
Lademe paksus Eestis on 15–65 m. Lademe litostratigraafia keerukus ja suured erinevused selle paksuses (kohati on muutused väga järsud) näitavad, et selle kujunemise ajal toimusid intensiivsed tektoonilised protsessid, mis tõid kaasa merevee taseme kiire kõikumise, mudasetete kuhjumise ja  kohati ka intensiivse hilisema kulutuse.
Lademe avamusala ulatub Hiiumaalt Peipsi looderannikul, selle piiresse jäävad muu hulgas Vormsi lõunaosa, Haapsalu, Turba, Pirgu, Ambla, Viru-Jaagupi ja Avinurme. Lade on avamusalast lõunas esindatud üle kogu Eesti, puududes üksnes Valmiera-Mõniste-Lokno kerkealal.
Lade paljandub näiteks Palukülas, Pirgus ja Moel.
Lademe kivimkoosseisus on palju dolo- ja lubjakivi. Avamusalast lõuna pool sisaldvad sealsed kivimid kohati palju glaukoniiti, sealne lubjakivi on kas punane või lapiline. Läti aladel sisaldavad Pirgu lademe lubjakivid Läänemere all ka kohati naftat. Poola aladel esindab Pirgu ladet Prabuty mergel.
Sita raudteejaam

Sita raudteejaam on endine raudteejaam Ieriķi–Gulbene–Abrene raudteel Balvi piirkonna Kubuli vallas, Balvist veidi maad lääne pool Sita jõe kaldal.
Jaam asus Riia jaamast 120,5 km kaugusel. 
Jaam avati aastal 1902, mil avati Põtalovost Sita jõeni viiv juurdeveoraudtee. Algselt oli tegemist lõppjaamaga, kuid aastal 1916 avati Sitalt Gulbenesse viiv raudteelõik.
Aastal 1934 avati Sitalt Rēzeknesse viiv kitsarööpmeline raudtee. Kavas oli Sita–Rēzekne raudteed pikendada Kalniena raudteejaamani, kuid need plaanid jäid teostamata, kuna teise maailmasõja järel nõukogude võimud kitsaröööpmelise raudtee laiendamise vastu huvi ei tundnud.. Jaam suleti seoses raudtee sulgemisega aastal 2001.
Jaamahoone on hävinud, ent säilinud on mõned abihooned.
Tsitre nina

Tsitre nina (ka Tsitrenina, Andineem) on maanina Harju maakonnas Kuusalu vallas Andineeme külas.
Must narmik

Must narmik ehk must vöötnarmik (Phellodon niger) on seeneliik. 
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis võib teda leida loometsadest ja -põõsastikes, laanemetsadest ja mustika kasvukohatüübist.
Akadeemiline Klassilise Kultuuri Ühing

Akadeemiline Klassilise Kultuuri Selts oli klassikalise kultuuri (tollal nimetati seda klassiliseks kultuuriks) huvilisi ühendav selts, mis tegutses aastatel 1935–1940 Tartu ülikooli juures.
Seltsi üks tähtsamaid ülesandeid oli koostada erialane sõnaraamat, ent okupatsiooni tingimustes jäi see pooleli.
Alkestis

Alkestis oli vanakreeka mütoloogias Tessaalia kuninga Admetose abikaasa.
Alkestis oli Iolkose kuninga Peliase ja Anaxibia tütar. Tal oli vend Akastos ning õed Peisidike, Pelopeia ja Hippothoe.
Talle tuli kosja tuntud kangelane Admetos, kes oli osalenud argonautide retkel ja Kalydoni metsseajahil.
Pelias ei tahtnud Alkestist mehele panna ja seadis sellepärast tingimuseks, et annab ta naiseks ainult sellele, kes tuleb kosja kaarikuga, mille ette on rakendatud lõvi ja metssiga. Apolloni abiga täitis Admetos selle soovi ja Pelias andiski talle Alkestise.
Varsti tuli Apollon Admetosele teatama, et tal on määratud varsti surra. Tal oli võimalik pääseda ainult juhul, kui ta leiab kellegi, kes tema eest sureb. Admetos pöördus kõigepealt oma vanemate poole, aga need, kuigi juba elatanud ja haiged, keeldusid sellest. Ka ükski sõber ega ori ei nõustunud Admetose eest surema. Seda tegi hoopis Alkestis.
Admetos kurvastas väga ja lasi Alkestisele korraldada suurejoonelise matuse. Siis aga sattus sinna Herakles. Admetos salgas, et midagi tõsist on lahti, kostitas Heraklest, nagu suutis, ja käskis oma teenijannadel tema eest hoolitseda, aga ise läks matusele. Herakles jõi end purju, laulis kõlvatuid laule ja käitus nii, nagu matusepäeval ei sobinud. Kui teenijannad talle selle eest märkusi tegid, taipas Herakles, et miski on korrast ära. Kui ta teada sai, et Alkestis on surnud, süüdistas ta ennast taipamatuses ja katsus seda heaks teha.
Herakles läks allmaailma, võitles Thanatosega (Surmaga) ja tõi sealt Alkestise tagasi.
Admetos ja Alkestis said poja Eumelose, kes Admetose järel kuningaks sai.

Admetos ja Alkestis kunstis

Seda teemat on kasutanud Euripides, Hans Sachs, Christoph Martin Wieland, Vittorio Alfieri, Hugo von Hofmannsthal ja Thornton Niven Wilder draamas, Georg Friedrich Händel oratooriumis (1726) ning Jean Baptiste Lully ja Christoph Willibald Gluck ooperis.
Seda teemat on maalinud Friedrich Heinrich Füger ja Paul Cézanne.
Sölkupid

Sölkupid (vananenud nimetus ostjakisamojeedid) on samojeedi rahvas Lääne-Siberi põhjaosas Tomski oblastis, Tjumeni oblastis ja Krasnojarski krais. Kõnelevad sölkupi ja vene keelt. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 3649 sölkuppi. Tänapäeval on paljud sölkupid läinud üle vene keelele, sölkupi keele oskajaid oli Venemaal 2010. aasta rahvaloenduse tulemuste kohaselt 1023.
Antropoloogiliselt kuuluvad sölkupid uurali rassi, mongoliidseid jooni on vähem kui neenetsitel ja nganassaanidel.
Sölkupid on eluviisilt paiksemad kui neenetsid, eenetsid ja nganassaanid. Sölkupite traditsioonilised tegevusalad on kalastamine ja küttimine, vähemal määral ka põhjapõdrakasvatus. Sölkupi külad paiknevad kõrgetel jõekallastel. Elamuteks on talvel osalt maasse ehitatud palkonnid, suvel nelinurksed teravatipulised kasetohust kojad.
Astlalised

Põlvnemine ja fülogeneetika

Esimesed teadaolevalt astlaliste rühma kuuluva perekonna Bethylonymidae leiud pärineva hilisjuurast (ca 155 miljonit aastat tagasi). Kriidiajastust on säilinud kolm rühma: herilased, mesilased ning sipelgad. Varajaste herilaste ning mõngingate sipelgaliikide näol oli tegemist ektoparasiitidega. Endoparasitismi esines vähe, kuid mõned liigid olid võimelised kasutama mõlemat eluviisi vastavalt võimalustele. Astlaliste põlvnemise uurimine on kinnitanud, et kõik kolm ülemsugukonda on monofüleetilised, sugukondade sisesed liikidevahelised suhted vajavad edasist uurimist (eelkõige molekulaarset).

Eluviis

Tänapäeval jaotatakse rippkehaliste alamselts nende eluviisi põhjal kahte ökoloogilis-morfoloogilisse rühma, mida nimetatakse munetilised ja astlalised. Munetiliste hulka loetakse üldjuhul liigid, kellel esineb parasiitne eluviis mingil arengujärgul. Astlaliste puhul on enamasti tegemist mitteparasiitsete ühiseluliste liikidega, kes moodustavad keerukate suhtlusmustritega perekondi või kolooniaid. Perekond koosneb tavaliselt ainult emastest. Kindlatel perioodidel esineb peres ka isaseid, kelle peamine ülesanne on paardumine. Pereliikmete vahel esineb tihti oluline dimorfism. Pere püsib koos kas ühe (kimalased, ühisherilased) või mitu aastat (sipelgad, kodumesilased). Üheaastaste perede puhul talvituvad ainult emased, kes moodustavad kevadel uue pere. Eluviisi põhjal liikide ülemsugukondadesse jagamine on tihti raskendatud, kuna mõned liigid, kelle vastsed on parasiitse eluviisiga, on valmikuna astlalistele omase anatoomilise ehitusega (nt kuld- ja sipelgherilased).
Kažan-Haradok

Ajalugu

Kažan-Haradokki mainitakse esimest korda Haradzieci (Гарадзец) nime all aastal 1493, toona oli see Mangirdaitiste valduses olev küla. Asula hakkas kuuluma Navahradaki vojevoodkonda ja Navahradaki maakonda. Aastal 1588 läks asula Kiszkade valdusesse, aastal 1599 sai Kažan-Haradokist alev.
XVII sajandil oli alev Podbereskite, hiljem Tarnowskite valduses. Aastal 1655 rüüstasid asulat Moskva väed.
Poola jagamisel läks Kažan-Haradok aastal 1795 Venemaa koosseisu. Asulas toimusid regulaarselt laadad, alevis oli suur juutide kogukond. Aastal 1897 oli alevis 3894 elanikku, neist 1597 olid juudid; aastal 1909 oli elanikke 8654, neist 2880 juudid. Alev oli toona Niemirowicz-Szczyttide valdus.
Pärast Esimest maailmasõda kuulus Kažan-Haradok Poola koosseisu. 1939. aastast kuulus asula Nõukogude Liitu, ühtlasi kaotas see ka alevi staatuse. 3.09 1942 lasid natsid maha 930 sealses getos elanud juuti.
Tarakuse mõis

Tarakuse mõis (saksa keeles Tarrakus) oli poolmõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal.
Mõis rajati 1862 Jõhvi mõisast eraldatud alast.
Tallinna Tehnikaülikooli kirjastus

Tallinna Tehnikaülikooli kirjastus (lühendatult TTÜ kirjastus, inglise keeles Tallinn University of Technology Press) on Tallinna Tehnikaülikooli Raamatukogu struktuuriüksus, mis tegeleb Tallinna Tehnikaülikooli väljaannete kirjastamise ja trükkimise korraldamisega. Kirjastuse on asutanud ja selle tegevuse saab lõpetada TTÜ nõukogu.
Kirjastuse ülesannete seas on tema põhimääruse järgi õppe- ja teaduskirjanduse ning muude trükiste kirjastamine, nende trükkimine ja levitamine.
Dušan Tadić

Dušan Tadić (serbia kirillitsas Душан Тадић; sündinud 20. novembril 1988 Bačka Topolas) on Serbia jalgpallur, kes mängib ründajana Hollandi kõrgliiga klubis Amsterdami Ajax ja Serbia jalgpallikoondises.
2016. aastal valiti ta Serbia aasta jalgpalluriks.

Klubikarjäär

Tadić alustas profikarjääri 2006. aastal kodumaa klubis Vojvodina. 2010. aastal suundus ta 1,23 miljoni euro eest Hollandi kõrgliiga klubisse Groningen. Hooajal 2010–11 lõi ta Hollandi kõrgliigas seitse väravat ja andis 22 resultatiivset söötu. Sel hooajal andis Euroopa tippliigades enam resultatiivseid sööte ainult Mesut Özil (26) ja Lionel Messi (25). 2012. aastal liitus ta teise Hollandi kõrgliiga klubiga – FC Twente –, kus mängis samuti kaks hooaega. Hollandi kõrgliiga hooajal 2013–14 oli klubi suurim väravakütt 16 väravaga ning 14 resultatiivse sööduga liiga parim.
2014. aasta juulis sõlmis ta nelja aasta pikkuse lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga Southampton. Debüüdi Premier League'is tegi ta hooaja esimeses mängus 17. augustil Liverpooli vastu, kellele kaotati 1:2. Tadić andis väravasöödu Nathaniel Clyne'ile, kes lõi Southamptoni ainsa värava mängus. Esimese värava klubi meeskonnas lõi ta 23. septembril penaltist liiga karikamängus Arsenali vastu. Esimese värava Inglise liigas lõi ta 18. oktoobril 8:0 võidumängus Sunderlandi vastu. Lisaks andis ta selles mängus neli resultatiivset väravasöötu, jagades sellega Premier League'i rekordit. 1. mail 2016 andis ta 4:2 võidumängus Manchester City vastu kolm resultatiivset söötu, saades sellega alles neljandaks mängijaks, kes on enam kui ühes Premier League'i mängus andnud kolm või enam väravasöötu.
2018. aasta juunis liitus ta Amsterdami Ajaxiga. Hooajal 2018–19 lõi ta liigas 28 väravat, millega jagas PSV Eindhoveni mängija Luuk de Jongi liiga hooaja suurima väravaküti tiitlit. Samal hooajal tuli ta Ajaxiga Hollandi meistriks.

Koondisekarjäär

Tadić kuulus 2008. aasta suveolümpiamängudel Serbia olümpiakoondisse.
Ta tegi Serbia rahvuskoondises debüüdi 2008. aastal, kuid regulaarselt hakkas ta koondises mängima 2012. aastal. Esimese värava lõi ta koondisesärgis 11. septembril 2012 MM-i valikmängus Walesi vastu.
Ta kuulus Serbia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Berthe Morisot

Berthe Morisot (14. jaanuar 1841 – 21. märts 1895) oli prantsuse maalikunstnik, impressionismi esindaja.
Irši mõis

Irši mõis (saksa keeles Hirschenhof, läti keeles Iršu muiža) oli rüütlimõis, hiljem riigimõis Liivimaal Võnnu kreisis Liepmuiža kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Koknese piirkonnas Irši vallas. Aastatel 1766−1939 asus mõisa aladel saksa kolonistide asustatud Irši koloonia.
Liepmuiža kihelkond
Kirik: Liepkalne kirik
Mõisad: Liepkalne kirikumõis | Irši mõis | Lanstupe mõis | Ozoli mõis
Raudteepeatus Olaines pagasta nams

Raudteepeatus Olaines pagasta nams (tõlkes Olaine vallamaja) oli raudteepeatus  Riia-Jelgava raudteeliinil. Peatus asus praegusest Jaunolaine raudteepeatusest paarsada meetrit Jelgava suunas.
Peatus avati aastal 1928 ja suleti aastal 1935.
Adam Delimhanov

Adam Delimhanov (vene keeles Адам Султанович Делимханов; sündinud 25. septembril 1969) on Tšetšeeni poliitik, Venemaa Riigiduuma liige. Kuulub võimuparteisse Ühtne Venemaa.
Delimhanov on Ramzan Kadõrovi nõbu.
Ta olevat teeninud välikomandör Salman Radujevi juures autojuhina.
2006. aastal määrati Tšetšeenia asepeaministriks, 2007. a. valiti Riigiduumasse.
Delimhanovi hüüdnimi olevat Timukas. Araabia Ühendemiraatide politsei ning Interpol on kuulutanud ta tagaotsitavaks seoses Sulim Jamadajevi palgamõrvaga Dubais. Politsei andmetel andis just Delimhanov käsu Jamadajevi tapmiseks. Vene võimud keelduvad teda välja andmast.
Delimhanovit seostatakse ka Ruslan Jamadajevi ja Movladi Baisarovi tapmisega.
2009. aasta jaanuaris Viinis mõrvatud endine Kadõrovi ihukaitsja Umar Israilov on väitnud, et Delimhanov peksis teda isiklikult Kadõrovi juuresolekul labidaga.
Eesti Keemiaselts

Ajalugu

Eesti Keemikute Selts (EKS) registreeriti Tallinna-Haapsalu Rahukogus 21. juulil 1919. See oli iseseisvunud Eesti esimene erialaselts. Seltsi algatajad olid Arnold Aljak, Jüri Annusson, Friederich Mirka. Eesmärgid  olid põhikirja järgi Eesti keemikute ühendamine ühiseks kutsealaseks tööks, Eesti keemiateaduse ja -tööstuse ning majanduselu arendamiseks ja kutsealaste huvide kaitseks.
Aastatel 1941–1945 oli tegutsemine osaliselt peatatud. Riikliku Keskarhiivi vastus EKS-le (nr 7-2/86 13.03.1989): „Osa Eesti Vabariigi ajal tegutsenud seltse ja ühinguid said loa Saksa okupatsiooni ajal edasi tegutsemiseks. Nii on Tallinna prefektuuris 30.09.1943 registreeritud seltside ja ühingute nimekirjas ka Eesti Keemikute Selts, asukoht Tallinn, Suur-Karja 5-2“.
25. veebruarist 1945 tegutses ühing Üleliidulisele Teadus-Tehnilise Ühingu nõukogule alluva Eesti Teaduslik-Tehnilise Ühingu (ETTÜ) keemiasektsioonina (suunad: huvilistele keemiaalaste loengute, erialaste konverentside ja ekskursioonide korraldamine ning Tehnika Bülletääni keemiaalaste artiklite kirjutamine). 31. augustil 1955 loodi D. I. Mendeleevi nimelise Üleliidulise Keemia Seltsi Eesti Vabariiklik osakond. Aastatel 1981-1988 tegutsesid järgmised sektsioonid: ajaloo, keemiaõpetajate, polümeermaterjalide, põlevkivikeemia, tehnika, keskkonnakaitse, keemia nomenklatuur ja terminoloogia.
11. mail 1998 kanti Eesti Keemia Selts mittetulundusühingute ja sihtasutuste registrisse. Sektsioonid: tööstuskeemia, keemiateadus, keemiaharidus, keemiaterminoloogia, keskkonnakeemia, teadus-tehniline info, välissuhted, keemiatehnika, looduslike ainete keemia, keemiaklubi. 1999. aasta aprillis liitus EKS Eesti Teadusseltside Säästva Arengu Nõukogu seisukohtadega.
15. juunil 2017 nimetati ühing Eesti Keemiaseltsiks.
Kose Spordikool

Kose Spordikool on spordikool Harju maakonnas Kose vallas Kose alevikus. Kooli haldab Kose vallavalitsus. Kooli juhataja on Erik Horn.
Kool alustas tegevust 1. septembril 1996.
Koolis on kolm osakonda: kergejõustiku-, korvpalli- ja ujumiseosakond.
Madli Vilsar

Madli Vilsar (sündinud 13. septembril 1991 Kuressaares) on eesti modell.
Ta võitis 2011. aastal Miss Estonia võistluse.
Kreevini keel

Kreevini keel (läti keeles krieviņu valoda) oli Lätis Bauska linna lähedal räägitud vadja keele vorm, mida kuni 19. sajandi keskpaigani kõneles vadjalaste rühm kreevinid.

Ajalugu

Kreevinid pärinevad tõenäoliselt Liivi ordumeister Heidenreich Vincke von Overbergi poolt 1440. aastatel Novgorodi aladele korraldatud sõjaretke käigus Ingerimaalt Kapriost võetud vadja vangidest, kes viidi Eesti ala kaudu Bauska lossi ehitama ja asusid siis sellest ida poole elama. Viimased kreevini keele oskajad surid 19. sajandi keskpaigas.

Keel

Ferdinand Johann Wiedemann tuvastas 1871. aastal, et kreevinite keel on vadja keele vorm. Ehkki selles puudub vadja keele kõige silmatorkavam joon – algupärase k asendumine tš-ga eesvokaali ees – on kreevini keel sellele selgelt lähedane ning samas erinev eesti ja soome keelest. Kreevini keelele (nii sõnavarale kui struktuurile) on suurt mõju avaldanud läti keel: säilinud 594 lemmast 19% on läti laen- ja võõrsõnad, lisaks leidub tosin läti tõlke- ja tähenduslaenu ning Eberhard Winkleri hinnangul pärineb ka katketooni kasutamine läti keelest. Julius Mägiste leidis kreevini keeles 17 laensõna ning kaheksa häälikulist ja morfoloogilist tunnust eesti keelest ja seostas selle pastor Carl Friedrich Watsoni 1824. aastal tehtud märkusega, et 18. sajandi alguse suure katku järel tühjaksjäänud maid olevat harima ostetud Saaremaa talupoegi. Winkleri arvates on eesti laene siiski vaid 9, äratuntavad mõjud keele struktuurile puuduvad ja suhteliselt väike eestlaste sisseränne ei saanudki suuremat mõju avaldada. Winkler on kreevini keeles tuvastanud ka kolm saksa, kaks leedu ja kaks vene laensõna.
Uurali keelkonna kõigile keeltele omaselt on kreevini keel soovõrdne, selles puudub grammatiliselt sugu.

Keele näide

Meieisapalve osaliselt rekonstrueeritud näide kreevini keeles.
Meģģi ise taiwâs!
jadku elka śiwu śenna
tulap meģģi tiwi śivu riikki!
Śiwu meelle se iggau ka kui taiwâs ni kans ma bēli!
Meģģi arma leipe anna meli tennawa.
Ġedde meggi padudd, kui me jattim umili nisi meli jad!
Elas meite kurja sad.
Śewon wodse kurģe miusse erre
Jo siula kalpap śiwu kikki śiwu appi un śiwu üwiwi śewonśe śewonśe.
Amen!
‘Umar ibn al-Khaţţāb

‘Umar ibn al-Khaţţāb ehk ‘Umar al-Farūq (Umar Lunastaja, ka Omar; umbes 586 – 3. november 644) oli teine Araabia kaliif aastatel 634–644.
‘Umar oli üks siiramaid Muḩammadi järgijaid ning teda on kujutatud äärmiselt lihtsa ja jumalakartliku, ent samas ka tolerantse riigijuhina. Tema ajal algasid araablaste suured vallutused: tungiti Bütsantsi (Süüriasse ja Egiptusesse) ning Pärsiasse. Umar hukkus ühe mittemoslemi käe läbi.
Ants Laos

Ants Laos sündinud 21. oktoobril 1943 Pärnus on eesti tootmisjuht, poliitik, võrkpallur ja sporditegelane.
Ta lõpetas 1962. aastal Pärnu 4. Keskkooli. Aastal 1970 lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiatööstuse protsesside ja keemiaküberneetika erialal; lisaks on ta lõpetanud NLKP Keskkomitee juures asuva Ühiskonnateaduste Akadeemia.
Ta töötas aastatel 1970–1975 Tartu Piimatoodete Kombinaadis, ta tõusis vaneminsenerist peaenergeetikuks. Aastatel 1975–1978 oli ta Pärnu Õlletehase direktor, aastatel 1978–1979 oli ta Saku Õlletehase direktor. Aastatel 1979–1985 oli ta Eesti NSV toiduainetetööstuse minister. 1985. aastast oli Eesti NSV Agrotööstuskomitee esimehe esimene asetäitja. 1989. aastal sai ta Indrek Toome valitsuses kaubandusministriks. 3. aprillist 1990 kuni 31. detsembrini 1991 oli ta kaubandusminister Edgar Savisaare valitsuses.
Aastast 1992 oli Laos Estkompexim`i peadirektor. 1996 kuni 1998 aastani ETFC Grupi juhatuse esimees, olles ka suuromanik 10% aktsiaosalusega.
1999. aastast on ta üks VKG AS-i suuromanikest.
Ta oli Eesti võrkpallur, kes kuulus 1962 Eesti koolinoorte koondisse ja oli 1968 aastani Eesti koondises.
Laos oli 1986–1993 Võrkpalliföderatsiooni president. Ta oli Eesti Olümpiakomitee taastajate hulgas ning 1989. aastast EOK liige.
Uljaste Purjetajate Ordu

Uljaste Purjetajate Ordu (saksa keeles Orden Kühner Segler) oli Eesti esimene teadaolev sportlik ühendus, mille asutas 1820 Tallinnas kaupmees Carl Krafft. Ordu asutati eesmärgiga korraldada seltskondlikke lõbusõite ja leida Tallinna lahe juures sobivaid randumispaikasid.
Ordul oli 26 liiget ja neile kuulus 4 purjekat. 
1821 lahkus Krafft Tallinnast. Aastast 1822 pole ordu tegevuse kohta enam teateid.
Tartu I aare

Tartu I aare on 1915. aastal Tartust leitud hõbeesemetest koosnev aare.
Leidu kutsutakse Tartu I aardeks, et eristada seda teistest Tartu territooriumilt avastatud aaretest. Aardeleid koosneb hõbenõust ja selle sees olnud krutsifiksist, 9 käevõrust, 2 hoburaudsõlest, luunulakujulisest ripatsist ning 2 spiraalsõrmusest.
Marta Schmiedehelmi arvates pärineb aare 12. sajandi keskpaigast. Andres Tvauri hinnangul on leitud krutsifiks vastav peamiselt Novgorodimaal (aga ka Soomes) levinud krutsifiksitüübile, mida on dateeritud 11. sajandi keskpaika ja teise poolde. Aardeleius olnud käevõrudel ja hoburaudsõlgedel on tema arvates täpsed vasted 13. sajandist pärit Tõrma I aardeleius ning Kaberla ja Küti kalmetes. Sõlgede detaile peab Tvauri omaseks 13. sajandile ning sõrmuseid tüüpiliseks 12. sajandi lõpule ja 13. sajandile. Leitud hõberipats on tema hinnangul analoogne 10. sajandi teisest poolest kuni 12. sajandini Loode-Vene ja Väina-äärsetel aladel levinud ripatsitega. Hõbenõu valmistamiskohaks on peetud mõnd Bütsantsi provintsi. Kuna aare sisaldab venepäraseid esemeid ja selle noorimad osad on dateeritud 13. sajandisse, siis peab Tvauri tõenäoliseks, et see jäeti maha seoses 1224. aasta sündmustega.
Hetkel hoitakse aaret Peterburis Ermitaažis.
Alliklepa laht

Alliklepa laht (ka Allika laht; eestirootsi keeles Apelkvike) on laht Harju maakonnas. 
Lahe ääres asub Alliklepa sadam.
Lahe koordinaadid on 59° 16′ N, 23° 46′ E.
Laura Nõlvak

Tunnustused

Pärl ehk parim naisnäitleja hooajal 2003–2004.
Lõpmatu hulk

Matemaatikas nimetatakse lõpmatuks hulgaks hulka, mis on võrdvõimas mõne oma pärisalamhulgaga.
Lõpmatud hulgad jagatakse võimsuse järgi loenduvateks (näiteks naturaalarvude hulk) või mitteloenduvateks (näiteks reaalarvude hulk) hulkadeks. Kõik hulgad, mille võimsus on suurem või võrdne naturaalarvude hulga võimsusest, on lõpmatud. Järelikult võib lõpmatu hulga defineerida kui hulga, mis on sürjektiivselt naturaalarvude hulka kujutatav.