google/wiki40b huggingface dataset:
Jaan Õunapuu

Jaan Õunapuu (sündinud 13. septembril 1958 Mustjalas) on Eesti poliitik.
Ta lõpetas 1977 Viktor Kingissepa nimelise Kingissepa Keskkooli ja 1982 Eesti Põllumajandusakadeemia zooinsenerina.
7. detsembril 1993 sai temast Tartu maavanem. 22. märtsist 2003 vabastati ta maavanema kohalt seoses 2003. aasta valimiste järel regionaalministriks saamisega.
Ta astus Eestimaa Rahvaliitu 2002. aasta novembris. Õunapuu osales ka 2007. aasta Riigikogu valimistel, kogus Tartu- ja Jõgevamaal 1739 häält ning Riigikogusse ei pääsenud.
2007–2008 oli Õunapuu AS-i Werol Tehased juht.
11. jaanuaril 2010 valis Eestimaa Rahvaliidu volikogu Õunapuu erakonna uue juhatuse liikmeks. 27. mail 2010 sai Riigikogu liikmeks seoses Villu Reiljani süüdimõistva kohtuotsuse jõustumisega. 14. juunil 2010 teatas ta astumisest Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda.
2011. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Jaan Õunapuu Sotsiaaldemokraatliku erakonna nimekirjas valimisringkonnas nr 9 (Jõgeva ja Tartu maakond), olles üleriigilises nimekirjas 6. kohal. Ta kogus 3103 häält ning temast sai Riigikogu XII koosseisu liige.
13. septembril 2018 astus ta Keskerakonda.
Aastatel 2016–2017 oli Õunapuu Tartu abilinnapea.
Jaan Õunapuu on Eesti Maaülikooli kuratooriumi liige.
Judith Schalansky

Judith Schalansky (sündinud 20. septembril 1980 Greifswaldis) on saksa kirjanik.
Ta on õppinud kunstiajalugu Berliini Vabas Ülikoolis ja kommunikatsioonidisaini Potsdami rakenduskõrgkoolis (Fachhochschule Potsdam).
Tema kirjanduslik debüüt, madruseromaan "Blau steht dir nicht" ("Sinine ei sobi sulle") ilmus aastal 2008. Raamatu eest "Atlas der ablegenen Inseln" ("Kõrvaliste saarte atlas") sai ta 2010. aastal raamatukunsti fondi 1. auhinna. Eesti keelde on tõlgitud tema romaan "Kaelkirjaku kael" (ilmus saksa keeles kui "Der Hals der Giraffe" aastal 2012, eesti keeles ilmus aastal 2013 Eve Sooneste tõlkes).
Judith Schalansky elab Berliinis ja tegutseb vabakutselise kirjanikuna.
Belutši keel

Vokaalid

Belutši häälikusüsteemis on vähemalt kaheksa vokaali: viis pikka ja kolm lühikest. Pikad vokaalid on /aː/, /eː/, /iː/, /oː/ ja /uː/. Lühikesed vokaalid on /a/, /i/ ja /u/. Lühikestel vokaalidel on rohkem tsentraliseeritud foneetiline kvaliteet kui pikkadel. Lõuna-belutši keeles on ka nasaalsed täishäälikud, peamiselt /ẽː/ ja /ãː/.

Konsonandid

Konsonantide /s/, /z/, /n/, /ɾ/ ja /l/ häälduskoht on lääne-belutši keeles väidetavalt hambasompude juures, kuid lõuna-belutši keeles on vähemalt /ɾ/ hammashäälik. Sulghäälikud /t/ ja /d/ on väidetavalt mõlemas dialektis hammashäälikud.

Grammatika

Normaalne sõnade järjestus on subjekt-objekt-verb. Nagu paljude teiste indo-iraani keelte puhul, jälgib belutši keel osaliselt ergatiivset malli (sihitu tegusõna alus käitub nagu sihilise tegusõna sihitis). Olevikus ja tulevikus on belutši keeles alus nimetavas käändes ja sihitis on sihitavas käändes. Minevikus aga on sihiliste tegusõnade alused märgitud kaudseks kõneviisiks ja tegusõnad vastavad sihitisele. Selle tõttu on belutši keele süntaks ja morfoloogia eesti keelest erinevad.

Muu

Arvatakse, et belutši keel on arenenud aastatel 200–700 eKr hääbunud keelest (Partia keel), mida räägiti Partia impeeriumi territooriumil. See aitaks seletada seda, miks belutši keele lähimad sugulaskeeled on kurdi ja pärsia (farsi) keeled. Mitte ükski riik, milles belutši keelt räägitakse, ei ole andnud belutši keelele ametliku keele staatust, seda ei kasutata nende riikide haridussüsteemis. Olgugi et belutši keel on peamine räägitav keel Belutšistanis, ei õpetata seda koolides õpetajate vähesuse, lapsevanemate toetuse puudumise ja teiste keelegruppide konkureerimise surve tõttu. Belutši keeles on ajalehti, ajakirju ja ka ilukirjandust, aga kirjanduse hulk moodustab vaid 1%. Raadio osatähtus on olnud väga oluline keele kolme dialekti edendamises. Praegusel ajal jääb belutši keel peamiselt kodu ja kohaliku kogukonna keeleks.
Enne 19. sajandit ei olnud see keel kirjakeeles levinud. Esimene belutšikeelne luulekogumik Gulbang avaldati 1951. Selle kirjutas Mir Gul Khan Nasir. Hiljem kirjutas Sayad Zahurshah Hashomi kõikehõlmava juhise Urdu Araabia kirjast ja standardiseeris selle Pakistanis kui belutši ortograafia.
Koola laht

Koola laht on laht Barentsi mere Murmani rannikul.
Lahe pikkus on 58 km, laius kuni 7 km, sügavus kuni 300 m. Lahe kaldal asub Murmansk.
Artur Taska

Artur Taska (20. jaanuar 1912 Kopli talus Väike-Verevi külas Meeri vallas – 29. september 1994 Lund, Rootsi) oli eesti õigusteadlane ja kultuuriloolane. Avaldanud töid Eesti lipust ja vapist, õigusteooriast jm.

Elulugu

Õppis Elva algkoolis ja Tartu Ühiskommertsgümnaasiumis.
Aastatel 1931–1942 õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 1931. aasta sügissemestril liitus ka Eesti Üliõpilaste Seltsiga.
1933–1938 oli ajalehe Lõuna-Eesti toimetaja Valgas ning 1941–1944 Kalurite Keskuse ametnik.
1944. aastal põgenes Suure põgenemise ajal Rootsi.
1945–1946 oli Eesti Komitee büroojuhataja ja 1946–1962 Svenska Diamant-Bergborrnings AB ametnik Stockholmis.
1952. aastal sai Taska õigusteaduste doktorikraadi Kieli Ülikoolis. Doktoritöö teemaks oli "Die Grenzen des Küstenmeeres Estlands".
1962–1975 oli  Malmöhusi lääni haigekassa osakonnajuhataja ja asedirektor Lundis.
E.E.L.K. Stockholmi koguduse esimees.
Alates 1988. aastast Eesti Üliõpilaste Seltsi auvilistlane.
Maetud Elva kalmistule.
Gastón Pereiro

Gastón Rodrigo Pereiro López (sündinud 11. juunil 1995 Montevideos) on Uruguay jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Hollandi kõrgliiga klubis PSV Eindhoven ja Uruguay jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikrjääri Uruguay klubis Nacional, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Uruguay kõrgliigas 2013. aastal. Hooajal 2014–15 tuli ta klubiga Uruguay meistriks.
2015. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu PSV Eindhoveniga. Hooaegadel 2015–16 ja 2017–18 on ta klubiga tulnud Hollandi meistriks. Alates hooajast 2015–16 on Pereiro igal hooajal Hollandi kõrgliigas löönud vähemalt 10 väravat.
Ta osales 2015. aastal Uruguay kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel. Ta lõi turniiril ka ühe värava. Uruguay jalgpallikoondises tegi Pereiro debüüdi 10. novembril 2017 mängus Poola vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 7. septembril 2018 sõprusmängus Mehhiko vastu. Ta valiti 2019. aasta Copa Américal osavasse Uruguay koondisse.
Vasivere mõis

Vasivere mõis (saksa keeles Wassifer) oli eramõis Kadrina kihelkonnas Virumaal.
Mõisa omanikud olid teiste seas Vietinghoffid, Rosenid.
Rullmadulased

Levila

Need maod elavad Brasiilias, Prantsuse Guajaanas, Venezuelas, Colombias, Ecuadoris, Peruus ja Boliivias.
Tammsaare Teater

Tammsaare Teater (ka A. H. Tammsaare nimeline Teater) on aastast 1947 Tallinnas tegutsev teater.
Aastatel 1947–1991 ja 1994–1996 kandis teater nime A. H. Tammsaare nimeline Rahvateater. Aastatel 1991–1994 ühines teater nukurahvateatriga Käpik ja koos tegutseti nime all Toomteater. Aastast 1996 kannab nime A. H. Tammsaare nimeline Teater. Aastast 2011 tegutseb teater mittetulundusühinguna MTÜ Tammsaare Teater.
Eesti ühiskonna integratsiooni monitooring

Eesti ühiskonna integratsiooni monitooring on Kultuuriministeeriumi tellitav lõimumisvaldkonna sõltumatu süvauuring. Integratsiooni monitooringuid korraldatakse üle Eesti alates 2000. aastast. Sihtrühmad, keda monitooringu raames küsitletakse on eestlased, eesti keelest erineva emakeelega püsielanikud ning alates 2017. aastast uussisserändajad. Monitooringu peamised uurimisvaldkonnad, mis puudutavad eri rahvusest inimeste elu Eestis, on haridus, tööturg, meedia, vähemusrahvuste ja etniliste gruppide keel ja kultuur, võrdne kohtlemine, kodakondsus, keeleõpe ja uussisserändajate kohanemine. Monitooringus kasutatakse peamise uurimismeetodina kvalitatiivset uurimismeetodit. Monitooringu tulemused annavad sissevaate Eesti lõimumispoliitika ja lõimumisprotsesside kohta.
Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff

Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff (17. veebruar 1699 – 16. september 1753) oli Preisi sõjaväelane, kunstnik ja arhitekt.
Tanssii tähtien kanssa

Esimene hooaeg

Esimene hooaeg toimus 5. märts – 23. aprill 2006.
Saatejuhtideks olid Ella Kanninen ja Marco Bjurström.
Žürii liikmed olid Jukka Haapalainen, Jorma Uotinen, Merja Satulehto ja Mikko Rasila.
Võitjad olid laulja Tomi Metsäketo ja tantsuõpetaja Sanna Hirvaskari.

Teine hooaeg

Teine hooaeg toimus 25. veebruar – 22. aprill 2007
Saatejuhtideks olid Ella Kanninen ja Marco Bjurström.
Žürii liikmed olid Jukka Haapalainen, Jorma Uotinen, Merja Satulehto ja Mikko Rasila.
Võitjad olid laulja Mariko Pajalahti ja tantsuõpetaja Aleksi Seppänen.

Kolmas hooaeg

Kolmas hooaeg toimus 9. märts – 18. mai 2008.
Saatejuhtideks olid Vanessa Kurri ja Marco Bjurström.
Žürii liikmed olid Jukka Haapalainen, Johanna Rusanen, Helena Ahti-Hallberg ja Jorma Uotinen.
Võitjad olid laulja Maria Lund ja tantsuõpetaja Mikko Ahti.

Neljas hooaeg

Neljas hooaeg toimus 8. märts – 17. mai 2009.
Saatejuhtideks olid Vappu Pimiä ja Marco Bjurström.
Žürii liikmed olid Jukka Haapalainen, Susanna Rahkamo, Helena Ahti-Hallberg ja Jorma Uotinen.
Võitjad olid Satu Tuomisto ja tantsuõpetaja Janne Talasma.

Viies hooaeg

Viies hooaeg toimus 19. september – 5. detsember 2010
Saatejuhtideks olid Mikko Leppilampi ja Vappu Pimiä.
Žürii liikmed olid Jukka Haapalainen, Jorma Uotinen, Jone Nikula ja Helena Ahti-Hallberg.
Võitjad olid poplaulja Antti Tuisku ja tantsuõpetaja Anna-Liisa Bergström.

Kuues hooaeg

Kuues hooaeg algab sügisel 2011.
Az-Zubayr

Nimi

Linn on saanud nime şaḩābah'  Abū ‘Abd Allāh Zubayr ibn al-‘Awwāmi järgi, kes on sinna maetud.

Majandus

Az-Zubayr on datli- ja teraviljakasvatuspiirkonna kaubanduskeskus.  
Linn on suur naftapuurimiskeskus. Peale selle on seal keemiatööstuse ja musta metallurgia ettevõtted. 
Arenenud on käsitöö.

Transport

Az-Zubayr on teedesõlm.

Ajalugu

19. sajandil saabus Az-Zubayri suur sisserändajate laine Saudi Araabiast Najdist. Need sisserändajad moodustasid 1970ndate või 1980ndateni suurema osa linna elanikest. Nõnda oli Az-Zubayr šiiitlikus Lõuna-Iraagis erandlik sunniitlik linn. Teiselt poolt on aegade jooksul olnud väljarändamist Saudi Araabiasse ja Kuveiti. 
Osmanite riigi ajal moodustas Najdi sisserändajate ülekaaluga Az-Zubayr emiraadi Osmanite riigi koosseisus.
Osvald Krivain

Osvald Krivain (Kriivan)  (4. oktoober 1922 Väätsa – 10. november 1942 Nõukogude Liit) oli Eesti sõjaväelane ja luuraja.
Osvald Krivain oli üks Erna salga liikmetest. Krivain sai koos 14 mehega radisti erikoolituse Soomes Sökö Staffani saarel Espoo lähedal. Krivain osales luureoperatsioonis Flora ("Polaarrebane") 1942. aasta augustis Põhja-Venemaal. Kolmeteistkümnest luurajast langesid 4 meest kinnivõtmisel 1942. aasta oktoobris. Osvald Krivain hukati koos 8 vangi langenud  luurajaga teadaolevalt 10. novembril 1942.
Katrin-Helena Melder

Katrin-Helena Melder (sündinud 30. jaanuaril 1971 Tammispääl) on eesti luterlik vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1989 Aravete Keskkooli. Ta õppis aastatel 1997–2002 Usuteaduse Instituudis, lõpetades selle diplomiõppes. Aastatel 2002–2003 oli ta pastoraalseminaris Haapsalu, Martna ja Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduses. Ta ordineeriti 10. augustil 2001 diakoniks ja 8. augustil 2003 õpetajaks.
Ta on aastast 2003 Järva-Jaani koguduse õpetaja. Aastast 2017 on ta  EELK Konsistooriumi assessor. 22. maist 2019 on ta Järva praostkonna praost.
Adolf Linde

Adolf Linde (ka Ado Linde; 7. märts (vkj 22. veebruar) 1851 – 1908 Tartu) oli eesti koolmeister ja rahvusliku liikumise tegelane.
Linde sündis Suure-Jaanil Julga talus möldri peres. Õppis Suure-Jaani kihelkonnakoolis ja Cimze seminaris aastatel 1871-1874. Ta oli koolmeister Kodaveres ja Vändras, juhatas laulukoore ning kogus rahvaluulet. Ta oli ka Eesti Kirjameeste Seltsi liige, "Sakala" kaastööline ning tegutses Eesti Aleksandrikooli liikumises. Tõlkis saksa, vene ja läti keelest eesti keelde, kirjutas jutte ja koolikirjandust.
Ta on maetud Tartu Raadi kalmistule.
Britten-Norman Islander

Islander Eestis

Eestis on Britten-Norman Islanderi kasutanud lennufirma Avies.
2006. aastal ostis Eesti Langevarjuklubi Islanderi mudeli BN-2A-26, millele Eesti langevarjurid andsid nimeks Brita. Õhusõiduk valmistati 1969. aastal ja sai seerianumbri 48; Eestis kandis lennumasin registreerimisnumbrit ES-PNA. 2012. aasta sügisel müüs Eesti Langevarjuklubi lennuki maha.
Brita oli üks kaheksast lennukist, mida kasutati James Bondi-filmi 007 Spectre võtete ajal langevarjuhüpete jaoks; neist lennukõlbulikke oli vaid kaks.
Kalju Suur

Kalju-Hillar Suur (18. veebruar 1928 Tallinn – 13. november 2013) oli eesti fotograaf. Ta oli Tallinna Fotoklubi ja fotogrupi Stodom (1964) asutajaliige.

Lapsepõlv

Ta sündis vallaslapsena ning ema kehva tervise tõttu kasvas alates 1931. aastast Palivere, Muraste ja Riisipere lastekodus. Kalju Suure ristiisa oli Viktor Oksvort, laulu „Jää vabaks, Eesti meri“ autor.

Õpingud ja töö

1943. aastal alustas Kalju Suur õpinguid Ravila Aiandus-Põllutöö Koolis, kuid Teise maailmasõja keerises see kool likvideeriti. Aastal 1946 lõpetas Kalju Suur Tallinna 1. Õhtukeskkooli, 1947. aastal Tallinna Raudteetööstuskooli lukksepp-mehaanikuna ning asus tööle Tallinn-Väikse Veduridepoo lukksepana. Järgnes teenistus Nõukogude Armees. Pärast seda, alates 1954. aastast töötas Kalju Suur trikotaaživabrikus Marat mehaanikuna, aastast 1978 sealsamas fotograafina. Alates aastast 1981 oli Kalju Suur kultuurilehe Sirp ja Vasar fotoreporter. Ta jätkas samas ametis mittekoosseisulisena pärast pensionile jäämist veebruaris 1988. aastal kuni haigestumiseni 1994. Hiljem on Kalju Suur tegutsenud vabakutselise fotograafina ja kirjastajana (asutas 1995. aastal oma raamatute väljaandmiseks kirjastuse Suurkalju).

Looming

Fotograafiaga tegeles Kalju Suur alates 1956. aastast. Kalju Suure ulatuslik fotolooming on lisaks näitustele ja perioodikale avaldatud ka autori koostatud fotoalbumites. Peeter Toominga sõnul on Suur ise leidnud, et tema albumeid tuleb võtta nagu “järjejuttu”, kus fotod ei jää igaüks omaette, vaid iga foto on ikka seotud järgneva või eelnevaga. “Fotod liituvad üksteisega nagu katkematu jutustus, nagu lõppematu pildivoog ...” Ta on avaldanud ajakirjanduses ka artikleid. 
Lisaks sotsiaalsetele stseenidele ja aktidele eristuvad Kalju Suure loomingus omaette suure teemakogumina portreed kultuuritegelastest, kelle hulgas on Jüri Arrak, Els Himma, Neeme Järvi, Fred Jüssi, Tõnu Kaljuste, Andrus Kivirähk, Eri Klas, Arvo Kukumägi, Neeme Kuningas, Kalle Kurg, Leonhard Lapin, Endel Lippus, Andres Mustonen, Kaljo Põllu, Arvo Pärt, Tiit Pääsuke, Rein Raud, Leo Rohlin, Veljo Tormis, Arbo Valdma, Ülo Vilimaa, Aarne Üksküla
jpt. 
Kalju Suur pildistas hulgaliselt ka poliitikategelasi. Ta tegi palju pilte laulvast revolutsioonist. Sel teemal on olnud näitusi Riias, Vilniuses, Schwerinis, Brandenburgis, Pariisis ja Jyväskyläs ning mitmel korral Tallinnas. Kalju Suur on osalenud rohkem kui 150 rahvusvahelisel näitusel, tal oli 164 isikunäitust 16  riigis, näiteks Eestis, Austraalias, Kanadas, Prantsusmaal, Poolas, Soomes, Ungaris, Venemaal, Lätis, Leedus, Kasahstanis, Belgias ja mujal.

Isiklikku

Kalju Suur oli abielus Nelliga (sündinud Jämsa), neil sündisid poeg ja tütar. 
Kalju Suure esimene fotoaparaat oli 1950. aastal õhtukooli klassikaaslase Ants Ernesaksa käest saadud FED. Isikliku aparaadi ostis Suur 1952. aastal sõjaväes.
Sandžakk

Sandžakk (osmanitürgi keeles سنجاق‎, türgi keeles Sancak) oli Osmanite riigi 2. järgu haldusüksus.
Adamsi maakond (Nebraska)

Ajalugu

Maakond moodustati 1867. aastal.
Tuudi raamatukogu

Tuudi raamatukogu on raamatukogu Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Tuudi külas. Raamatukogu juhataja on Luule Kaunimäe.
Soojusjuhtivuse võrrand

Soojusjuhtivuse võrrand on paraboolne osatuletistega diferentsiaalvõrrand, mis kirjeldab mingis piirkonnas soojuse jaotumist ja jaotumise muutumist ajas.
Viktor Sinjukajev

Viktor Sinjukajev (vene Виктор Николаевич Синюкаев; sündinud 9. septembril 1941) on Eestis tegutsev kunstnik ja raamatukujundaja.
Ta on Eesti Kunstnike Liidu liige.
1934. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

Eesti-Soome 1934. aasta maavõistlus poksis toimus 21. novembril Helsingis tollases Heimola maja saalis (praeguse aadressiga Yliopistonkatu 5; tollase aadressiga Hallituskatu 15). Soome võitis 5:3.
Kärbeskaal (kuni 50,8 kg): Harald Freimuth (EST) – Reino Vauhkonen (FIN) 3 – 0
Kukk-kaal (kuni 53,5 kg): Paavo Savolainen (FIN) – Boriss Gridin (EST) 3 – 0
Sulgkaal (kuni 57,2 kg): Åke Karlsson (FIN) – Erich Taar (EST) 3 – 0
Kergekaal (kuni 61,2 kg): Nikolai Stepulov (EST) – Arvo Siponen (FIN) 3 – 0
Kergekeskkaal (kuni 66,7 kg): Bruno Ahlberg (FIN) – Leopold Nieländer (hiljem Leopold Neeme) (EST) 3 – 0
Keskkaal (kuni 72,6 kg): Aarne Järvinen (FIN) – Nikolai Kapustin (hiljem Nigul Karits) (EST) KO 3
Poolraskekaal (kuni 79,4 kg): Hannes Koivunen (FIN) – Ferdinand Koorits (EST) 3 – 0
Raskekaal (üle 79,4 kg): Bronislav Virsa (hiljem Bronislav Võrse) (EST) – Gunnar Holmström (FIN) RSC 2
Riskifond

Riskifond (ka riskikattefond, riskihajutusfond) on piiratud investorite seltskonnale avatud investeerimisfond, mis harrastab mitmekesisemaid kauplemisvõtteid kui tavapärased, vaid pikki positsioone tunnistavad fondid ning maksab tüüpiliselt fondihaldurile tulemustasu.
Ingliskeelne nimetus hedge fund osutab sellele, et fond püüab investeerimisriske tihti mitmesuguste vahenditega katta: märkimisväärse erinevusena tavapärasest kasutatakse lühikeseks müüki ja tuletisväärtpaberitega kauplemist. Aja jooksul on riskifondideks hakatud nimetama ka selliseid fonde, mille strateegias sellised ebatraditsioonilised võtted ei teeni mitte riskide katmise, vaid tulu agressiivse kasvatamise eesmärki. Selliste fondide instrumentide hulka kuulub ka finantsvõimenduse kasutamine.
Riskifondide minimaalne investeerimispiir on üldiselt väga kõrge ja investoriteks on tavapäraselt kutselised investorid, väga jõukad inimesed ja suured institutsioonid. Investeeringud riskifondi on tavaliselt ebalikviidsed. Tavaks on kujunenud ka selline tasustamispraktika, kus fondi haldur küsib pakutava teenuse eest 2% investeeritavate fondide mahust ning 20% aruandeperioodil investoritele teenitud kasumist.
Paralleelsiin

Paralleelsiin on arvutitehnikas ühiskasutusega sidekanal, kus andmeid edastatakse samaaegselt üle mitmesoonelise juhtme. Näit. 32-bitisel siinil on 32 soont. PCI on tüüpiline paralleelsiin.
Vormsi maastikukaitseala

Vormsi maastikukaitseala on kaitseala Läänemaal Vormsi vallas Suuremõisa, Hosby, Rälby, Sviby, Hullo, Borrby, Diby, Söderby, Saxby, Rumpo, Kersleti ja Fällarna külas. Kaitseala pindala on 1975 ha, sellest veeosa 1235 ha ja maismaa osa 740 ha. Kaitseala geograafilised koordinaadid on 58° 59′ 2″ N, 23° 14′ 57″ E. Kaitseala on arvatud ka Natura-alade Väinamere linnuala ja Väinamere loodusala koosseisu. Kaitsealale jäävad järgmised veekogud: Prestviigi oja, Diby järv, Prästvike (järv) ja Suurallikas. 
Esimene kaitseala loodi Vormsil juba 1939. aastal, selleks oli Diby ranna tervisemuda ala. Üheksast lahustükist koosnev kaitseala loodi aastal 1987 Vormsi haruldaste ja omapäraste ning kergesti rikutavate loodusmaastike, piirkonnale iseloomulike ohustatud pärand-kultuurmaastike ning haruldaste liikide kasvukohtade ja elupaikade (merikotkas) kaitseks.
St. John the Baptisti vald

Ajalugu

Vald moodustati 1807. aastal.
Brantley maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1920. aastal.
Kreenholm

Kreenholm (saksa keeles Krähnholm – varesesaar) on saar Narva jõel Narva linna piirides Ida-Viru maakonnas. 
Kreenholmi saare pindala on 13 ha (750 meetrit pikk ja 250 meetrit lai) ning ta jagab Narva joa lääne- ja idaharuks. Idaharu keskelt läheb Eesti–Venemaa piir.
Alates Joala mõisa moodustamisest 17. sajandil kuulus saar mõisamaade hulka.
Juba 14. sajandil töötas Kreenholmi saarel saeveski. 1538. aastal ehitas Liivi ordu saare kohale jõe vasakule kaldale veski (hiljem Tsuikini vesiveski). Jõe paremal kaldal töötas aastast 1823 Narva kaupmehe Paul Momma kalevivabrik. Samal kaldal oli veel parun Alexander von Stieglitzi linaketrusvabrik. 
Aastal 1856  omandas saare Ludwig Knoop ning alustas vabriku rajamist.
Kreenholmi saarel asuvad Kreenholmi Manufaktuuri tootmishooned (vana ketrusvabrik, vana kudumisvabrik ja uus kudumisvabrik).
Raul Vaigla

Isiklikku

Ta poeg Robert on kitarrist ja tütar Marie laulja.
Võnnukivi

Võnnukivi (ka: Kalevipoja Vestitasku kivi) on hiidrahn Pärnu maakonnas Tori vallas. 
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 9,0 m, laius 6,0 m, kõrgus 5,0 m, ümbermõõt 22,0 m.
Ozoli mõis (Suntaži kihelkond)

Ozoli mõis (saksa keeles Absenau, läti keeles Ozolu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Suntaži kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Suntaži vallas. 
Suntaži kihelkond
Kirik: Suntaži kirik
Mõisad: Suntaži kirikumõis | Brieži mõis | Kastrāne mõis | Ķeveļmuiža mõis | Ozoli mõis | Sidgunda mõis | Smerle mõis | Suntaži mõis | Vatrāne mõis | Vecbaldiņi mõis
Ernst Moritz Arndt

Ernst Moritz Arndt (26. detsember 1769 Groß Schoritz, Rügen – 29. jaanuar 1860 Bonn) oli saksa kirjanik ja ajaloolane, Frankfurdi Rahvuskogu liige.
Arndt õppis aastast 1791 Greifswaldi ülikoolis, aastast 1793 Jena ülikoolis usuteadust, ajalugu, etnoloogiat, loodusteadusi ja filosoofiat. 1801 sai temast Greifswaldi ülikooli eradotsent ja 1806 professor, hiljem töötas ta ajalooprofessorina Bonni ülikoolis.
Poliitiliselt pühendus ta peamiselt sellele, et mobiliseerida inimesi Napoleoni Saksamaa-vallutuse vastu. Selleks kirjutas ta pamflette, mis tõid mõneks ajaks kaasa maapao Rootsis ja Venemaal.
Preisi valitsusega tekkinud vastuolude tõttu pidi ta 1820. aastal professorikohast loobuma. 1840. aastal ta rehabiliteeriti ning 1841. aastal sai ta Bonni ülikooli rektoriks. 1848–1848 oli ta Frankfurdi Rahvuskogu, Saksamaa esimese vabalt valitud parlamendi liige.
Hinnangud Arndti tegevusele on vastukäivad: ühed tõstavad esile tema demokraatlikke ideid ning näevad teda kui Saksamaa patriooti keerulistel aegadel, teised iseloomustavad teda natsionalistina ning toovad tema teostest välja antisemiitlikke tendentse.
Arndti järgi on nime saanud Greifswaldi Ernst Moritz Arndti Ülikool.
Ringlevad kasvajarakud

Ringlevad vähirakud ehk ringlevad tuumorirakud (ka tsirkuleerivad vähirakud) (inglise circulating tumor cells on vereringesse sisenenud vähirakud, mis ringlevad verega soontes vabalt ja mida seostatakse metastaaside levikuga ning vähisurmadega.
Vabalt ringlevate vähirakkude esmakirjeldajaks 1869. aastal peetakse Austraalia arsti Thomas Ashworthi, kes tuvastas need rakud valgusmikroskoobiga ja arvas et need sarnanevad primaarse kasvajaga.
Tänapäeval arvatakse, et nende rakkude varajane avastamine on suure tähtsusega kasvaja kaugsiirete kindlakstegemisel.
Nende rakkude avastamise meetod ei ole veel veakindel, sest mitte kõik vähirakud ei ole suuremad kui vererakud ja paljud vähirakud veres liigeldes siiski surevad.
Keiser

Keiser ehk imperaator on valitseja tiitel.
Euroopa riikides on "keiser" olnud kõrgeim monarhitiitel. Ta tuleneb Vana-Rooma keisrite tiitlitest Caesar ja Imperator. Tiitel Caesar tuleneb Julius Caesari nimest, tiitel Imperator tuleneb imperaatori volitustest. Saksa keelde jõudis see tiitel kujul Kaiser kreeka vormi Kaisarios kaudu. Saksa sõnast on laenatud ka eesti sõna. Sama päritoluga sõna on kasutusel ka mitmes teises keeles. Slaavi keeltes on kasutatud vormi "tsaar". Paljudes teistes keeltes on keisrit tähistav sõna tulenenud tiitlist Imperator (näiteks prantsuse empereur ja sellest sõnast laenatud emperor inglise keeles). Ka albaania mbret 'kuningas' tuleneb sellest tiitlist.     
Sõna lähtealuseks on perekonnanimi Caesar. Julius Caesar lapsendas oma sugulase, kelle varasem perekonnanimi oli Octavius, mistõttu tema uueks perekonnanimeks sai Caesar. Et too sugulane omandas ka tiitli Augustus, sai temast Rooma riigi valitseja. Hiljem said kõik Rooma valitsejad muude tiitlite seas ka perekonnanime Caesar.
Alates aastast 800 hakkasid ka muud valitsejad kasutama nime Caesar ja selle vorme eri keeltes oma tiitlina. Seda ei teinud siiski kõik valitsejad.
Alates 1979. aastast on keiser vaid Jaapanil.