google/wiki40b huggingface dataset:
Numeroloogia

Numeroloogia (ladina sõnast numerus 'arv, number' ja kreeka sõnast logos) on esoteeriline distsipliin, mille raames püütakse nähtuste kohta informatsiooni saada nende nimede (või nimetuste) või ka arvuliste parameetrite kirjapildi analüüsi teel. Lääne kultuuris kasutatakse seda sõna ka hiina kultuurile omase vormarvuõpetuse nimetamiseks.
Kõige rohkem tegeldakse numeroloogias isikunimede ja teoloogiliste terminite ning nimedega. Tihti kasutatakse numeroloogiat ennustamiseks.
Numeroloogiaga on seotud näiteks kabala. See juudi müstika haru analüüsib põhiliselt Toora teksti ja Jumala nimesid. Assürioloog Simo Parpola teooria kohaselt rajaneb judaistlik numeroloogia omakorda Uus-Assüüria analoogilisel teoloogilisel distsipliinil.
Tugevad numeroloogilised motiivid on olnud märgatavad ka pütagoorluses ja orfismis; need on mõjutanud hilisemat platonistlikku traditsiooni.
Sageli tuginevad numeroloogilised arvutused vastavusele konkreetse alfabeedi tähtede ja arvude vahel, tuntud on sellised süsteemid näiteks heebrea ja araabia keeles.
Numeroloogia on kaasa aidanud matemaatika  arengule selle varajasel etapil.
Peeter Põld

Elulugu

Peeter Siegfried Nikolaus Põld sündis 1878. aastal Puru külas, Jõhvi vallas Jõhvi kihelkonnas Rakvere kreisis. Ta õppis Puru külakoolis, Rakvere linnakoolis aastatel 1888–1890, Narva linnakoolis 1890–1893, Narva gümnaasiumis 1893–1898 ja Tartu Ülikooli usuteaduskonnas 1898–1906, kus omandas 1907 cand. theol. kraadi. Hiljem täiendas ta end pedagoogika alal Saksamaal ja Šveitsis (1908).

Isiklikku

Abiellus 1908. aastal Helmi Põlluga. Peeter Põllu kõrval sai tuntuks ta tema vanem vend Harald Põld, kes oli vaimulik, piiblitõlkija ja grammatikate autor.
Peeter Põllu pojatütar on kirjandusteadlane ja -kriitik Rutt Hinrikus. Tema järeltulijate hulka kuulub ka Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja Gustav Piir, kes ütles Põllu monumendi avamisel 2008. aastal tema suguvõsa kohta: "Peeter Põllu üheteistkümne lapse kõiki järeltulijaid ei oska ma täpselt kokku lugeda. Meid on kõvasti üle 20, ja järgmine põlvkond veel sinna otsa."
Peeter Põld nakatus koos pereliikmetega 1930. aasta suvel Võsul puhkusel olles tüüfusesse. Ta suri haiguse tagajärjel Tartu ülikooli sisehaiguste kliinikus Toomemäel. Isale järgnesid ka tütred Hele-Mall ja Mari-Liis.

Mälestuse jäädvustamine

Tartus Munga tänaval paikneva haridus- ja teadusministeeriumi hoone ees Politseiplatsil avati 1. detsembril 2008 Peeter Põllu monument.
1932. aastal nimetati Munga tänav ümber Peeter Põllu tänavaks. 14. oktoobril 1949 nimetati see Pioneeri tänavaks, Eesti taasiseseisvumise järel taastati ajalooline nimi Munga tänav.
1938–1940 tegutses Peeter Põllu mälestamise komitee, mille eesmärk oli muu hulgas püstitada Peeter Põllu monument.
Tartu Ülikooli Sihtasutuse juurde loodi 2008. aastal Peeter Põllu stipendium, millega jätkatakse 1931. aastal Tartu linna ja Tartu Ülikooli koostöös loodud toetusraha fondi traditsioone. Haridus- ja Teadusministeeriumi, Tartu Ülikooli haridusteaduskonna ning Tartu Ülikooli Sihtasutuse poolt seoses Peeter Põllu 130. sünniaastapäevaga taastatud stipendium on mõeldud Tartu Ülikooli õpetajakoolituse üliõpilastele.
Peeter Põllu päeva nime all on Tartu Ülikoolis 2008. aastast korraldatud üliõpilaste teaduslikke konverentse. Peeter Põllu päeval antakse välja ka temanimeline stipendium.
Peeter Põllu päevade nime all on 1993. aastast korraldatud pedagoogikakonverentse Tallinna Pedagoogilises Seminaris.
Laheda valla vapp

Laheda valla vapp on Põlva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Laheda valla vapp.
Vapp on kinnitatud 27. märtsil 1995.

Vapi kirjeldus

Sinisel kilbil alumisest servast tõusev hõbedane vähk. Kuldses päises neli sinist linaõit.

Põhjendus

Vapi värvid ja kujundid tähistavad puhast loodust, linakasvatust ja sinisavi. Kuldne laid viitab Põlvamaa vapile. Linaõite arv märgib valla maadel paiknenud nelja mõisat.
Kuninglik Kvintett

Kuninglik Kvintett on Eesti ansambel (kvintett).
Ansambel asutati 1991 nime all P.E.H.K Projekt.
Suurmõmmik

Suurmõmmik (rootsi keeles Stormumriken) on laste Rooside sõja mängus aardena kasutatav kivi Astrid Lindgreni raamatus "Meisterdetektiiv Blomkvisti ohtlik elu".
See on eriskummalise kujuga kivi, mida õigesti vaadates võis ette kujutada, et ta on väike mõtlik vanamees, kes põrnitseb Buddha kombel oma naba. Benka oli ta leidnud ning Punased roosid ehk Sixten, Benka, Jonte tegid temast oma erilise talismani, millele omistasid hulga väärtuslikke omadusi. Rohkemat polnudki tarvis selleks, et Suurmõmmiku enda valdusesse saamisest saaks Valgete rooside ehk Kalle Blomkvisti, Eva-Lotta Lisanderi ja Anders Bengtssoni püha ülesanne. See pool, kes Suurmõmmikut parajasti enda valduses hoidis, oli ka kohustatud andma vaenastele mingi näpunäite, kuskohast seda otsida tuleks - olgu selleks siis kaart, piltmõistatus või lihtsalt lausekatke.
Valgete rooside poolt mõisa lähedusse peidetud Suurmõmmik satub politsei valve alla, kui tema peidukoha juures tapetakse vana Gren. Kui lapsed ta sealt tagasi saavad, otsustavad Valged roosid peita ta salakavalalt vaenase juurde, peidukohaks valitakse Sixteni lahtikruvitav gloobus. Ka sealt tuuakse ta ära politsei poolt, sest Suurmõmmiku küljes on arseeniga mürgitatud šokolaadi, mida nad proovide jaoks vajavad. Nimelt oli Anders hoidnud Suurmõmmikut samas taskus Eva-Lotta käest saadud šokoaadipoolikuga. Raamatu lõpus juhatab konstaabel Björk nii Valgeid kui Punaseid roose uuringutelt tagasi toodud Suurmõmmiku uut peidupaika otsima: "Otsige kõrgel maa kohal," lausus ta pidulikult, "las taevased linnud näitavad teile teed! Küsige hakkidelt, kas nad on ehk näinud auväärt Suurmõmmikut!"
Ernst Gottlieb Jaesche

Ernst Gottlob Jaesche (30. september 1867 Peterburi – 21. august 1945 Berliin) oli Eesti vaimulik ja imearst.
Ernst Gottlob Jaesche sündis Peterburis sõjaväearsti pojana. Elas Peterburis ja Moskvas. Õppis 1888–1895 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, külastades vabakuulajana ka arstiteaduse loenguid. Oli prooviaastal Põlva koguduses. Ordineeriti vaimulikuks 5. septembril 1899.
Oli 1901–1904 Pärnu praostkonna vikaarõpetaja. 1905 aastal võttis välivaimulikuna osa Vene-Jaapani sõjast. Aastatel 1906–1909 tegutses Varbla ja Hanila koguduste õpetajana. 1909–1932 oli ta Häädemeeste, Treimani ja Tahkuranna koguduse õpetaja. Aastal 1932 läks ta emerituuri ja asus elama Tartusse.
Ühe versioonina avastas Jaesche endal imeravitseja võimed Vene-Jaapani sõjas. Häädemeestel olles oli sisuliselt tema põhitegevuseks inimeste ravitsemine, olles oma ülieduka tegevusega pinnuks silmas kohalikel arstidel. Ravitsemise eest Ernst Jaesche põhimõtteliselt raha ega kingitusi vastu ei võtnud. Ning kuna kogudus oli väike ja piirkond vaene, ei jõudnud kogudus talle palka korralikult välja maksta. Seetõttu oli Konsistooriumi arhiivis leiduvas Ernst Jaesche isiklikus toimikus mitu tema pöördumist ühekordse toetuse saamiseks.
Ernst Gottlob Jaesche lahkus aastal 1939 Saksamaale. Alates 1939. aasta sügisest kuni 1945. aasta suveni elas ta koos oma õetütre perekonnaga Poola alal, Warthegaus. Ernst Jaesche suri 21. augustil 1945 Berliinis.

Isiklikku

Tema isa Emanuel Jaesche (1821–1907) oli sõjaväearst, onu Georg Emanuel Jaesche (1815–1876) oli arst paljudes kohtades Vene Impeeriumis. Vanaisa Gottlob Benjamin Jäsche (1762–1842) oli Tartu Ülikooli filosoofiaprofessor.
Oldermann

Oldermann oli keskajal mõnede organisatsioonide (nt gild, tsunft) esimees. Oldermann valiti enamasti kolmeks aastaks.
Sinisukk (kirjastus)

Sinisukk on kirjastamisega tegelev Eesti ettevõte, mis loodi 1992. aastal.
Suurima osa kirjastuses väljaantavatest teostest moodustavad lasteraamatud. Samuti antakse välja teabe- ja käsiraamatuid.
Kirjastus on välja andnud raamatusarja "Klassikalised lood". 
2017. aastal anti välja umbes 120 nimetust raamatuid.
2015. aastal oli kirjastuse käive 842 tuhat eurot, 2016. aastal 947 tuhat eurot ja 2017. aastal 960 tuhat eurot.
Golfiväljak

Golfiväljak (ingl course) on spordirajatis, ala, mille piires mängitakse golfi.
Maailmas on 33 161 golfiväljakut, millest umbes 25 000 on avalikuks kasutamiseks. Golfiväljakuid leidub 208 riigis üle maailma. Enamik neist asub Ameerikas, Kanadas ja Jaapanis. Neile järgnevad Suurbritannia, Austraalia, Saksamaa ja Prantsusmaa.
18-rajalise golfiväljaku rajamine maksab umbes 35 miljonit eurot (arvestamata maa hinda).
Eestis asuvad golfiväljakud muu hulgas Valga maakonnas Mäha külas, Harju maakonnas Manniva külas ja Jõgeva maakonnas Mustvee linnas.
Fandroana

Fandroana [fandr'uuana] (malagassi keeles 'kümblus') oli merinade (Madagaskari keskosa) kunagine kümbluspüha.
Pärimus omistab selle leiutamise 16. sajandi kuningale Ralambole, kuid võrdlus merinade Kagu-Aasia (Indoneesia) sugulasrahvaste kommetega näitab, et tegu on iidse vetepüha põlistamisega.
Fandroana kestis umbes nädala ning hõlmas ka uusaastapüha.
Kaua peeti seda kuuaasta esimese kuu asaramanitra ehk alahamady alguses. Alates 1884. aastast oli fandroana kulminatsioon 22. novembril, mis on ühtlasi kuninganna Ranavalona III sünni- ja trooniletõusu aastapäev. Fandroana oli siis ühtlasi Merina kuningriigi rahvuspüha.
Kui kuningriik 1897 kaotati, nihutasid Prantsuse koloniaalvõimud fandroana 14. juulile, mis on Prantsusmaa rahvuspüha (Bastille' vallutamise aastapäev).
Alates 1990ndate keskpaigast on fandroana on hakanud tagasi tulema alahamadibe püha ajale.
Johannes Precht

Elulugu

Johannes Precht oli taanlane ja melioraatori poeg.
Lõpetas 1929 Tartu Saksa Ühisgümnaasiumi, õppis 1929–1935 TÜ metsaosakonnas, sooritas 1941 Berliinis metsaassessori eksami. Oli 1936 TÜ õppe- ja katsemetskonna ajutine abijõud, 1936–1939 Pagari metskonna metsnik, 1939 Mõtsu abimetsaülem. Lahkus 1939 Saksamaale, oli aastani 1944 Saksa armees, langes inglaste kätte vangi. Peale vabastamist oli 1949–1954 Wachenheimi (Pfalz) metsavaht, 1954–1959 riigimetsaametnik ja Trippstadti metsakooli õpetaja, 1959–1976 Bad Dürkheimi metsaülem.

Teadustöö

Avaldanud artikleid Eesti floorast ja faunast, uurinud metsade arengufaase ning metsanduse (ka Eesti) ajalugu. Umbes 20 teadus- ja aimeartiklit.
Maxim Rodshtein

Maxim Rodshtein (heebrea keeles מקסים רודשטיין; vene keeles Максим Эдуардович Родштейн Maksim Eduardovitš Rodštein; sündinud 19. jaanuaril 1989 Leningradis) on Iisraeli maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2007). 
1998. aastal emigreerus Rodshtein koos vanematega Iisraeli. Ta tuli 2004. aastal Irákleios noorte maailmameistriks U16 vanuseastmes. Ta on 2006. aasta Iisraeli malemeister. Suurmeistriks sai Rodshtein 18-aastaselt 2007. aastal. Kaks aastat varem sai ta FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. 
Rodshtein mängis maailmakarikavõistlustel 2007., 2011., 2015. ja 2017. aastal (2007. ja 2011. aastal kaotas ta avaringis, 2015. aastal kaotas 2. ringis Vassõl Ivantšukile ning 2017. aastal Bakuus võitis 2. ringis Michael Adamsit ja 3. ringis Anton Kovalyovi, kuid kaotas kaheksandikfinaalis Vladimir Fedossejevile).
Rodštein mängis Iisraeli võistkonna koosseisus kuuel maleolümpial (2008–2018).
Ta on abielus naiste malesuurmeistri Tereza Rodshteiniga.
New Brunswicki ülikool

New Brunswicki ülikool (inglise keeles University of New Brunswick) on ülikool Kanadas New Brunswicki provintsi kahes linnas: Frederictonis ja Saint Johnis.
Ülikool asutati 1785.
Ülikoolis õpib üle 8000 üliõpilase.
Ivar Mäerand

Ivar Mäerand (sündinud 16. mail 1973) on eesti alpinist.
Ta võttis osa Baltikumi aasta parimaks kõrgtõusuks tunnistatud  tipputõusust Denalile (1999). 
Ta on teeninud 25 aastat Eesti jõustruktuurides. Praegu tegeleb ta seikluskoolitusega (instruktorina).

Haridustee

Ta lõpetas 1991. aastal Nõo Reaalgümnaasiumi ja 2004. aastal Tartu Ülikooli avatud ülikooli ärijuhtimise erialal.

Alpinism

1994. aastal võttis ta osa eesti esimesest ekspeditsioonist Alpides asuvale Matterhornile (4477 m) (grupi juht Erika Ader), mille käigus 7 Eesti alpinisti tõusid mööda klassikalist Hörnli marsruuti selle kuulsa mäe tippu, teiste seas ka Ivar Mäerand.
1999. aastal osales ta Mägiekspeditsioonide Klubi korraldatud esimeses Eestist lähetatud ekspeditsioonis Põhja-Ameerika kõrgeimale mäele Mount McKinleyle. 31.mail tõusis ta koos kuue kaaslasega Tõivo Sarmeti juhtimisel mäe tippu.
2007. aastal võttis ta osa Valdo Kanguri juhitud ekspeditsioonist Pamiiris Leninile (7134 m) ja selle käigus tõusis ta koos kolme kaaslasega tippu.

Muud huvialad

Lisaks alpinismile on ta tegelenud sukeldumise, langevarjuhüpete ja matkamisega. Ta on osalenud ellujäämiskoolitustes Soomes, Rootsis ja Norras. Ta on ka ise ellujäämiskoolitusi läbi viinud.
Kilingi-Nõmme lipp

Kilingi-Nõmme lipp on Pärnu maakonnas asuva Kilingi-Nõmme linna endine lipp.
Lipp oli kasutusel 23. novembrist 1995 kuni 2005. aastani, mil ühineti Tali ja Saarde vallaga ühtseks omavalitsusüksuseks Saarde vald.

Lipu kirjeldus

Ristkülikukujuline lipp on jaotatud kuueks ühelaiuseks, vaheldumisi paigutatud horisontaalseks värvilaiuks; kõige ülemine laid on sinine.
Lipu normaalmõõtmed on 105 × 165 cm; laiuse ja pikkuse suhe on 7:11.
Volga-Bulgaaria

Bulgaarid

6.–7. sajandil asusid algbulgaaride rändhõimud Aasovi merd piiravais steppides. Ajavahemikus 630 kuni 635 suutis khaan Kubrat ühendada peamised bulgaari hõimud, luues võimsa konföderatsiooni Suur-Bulgaaria, tuntud ka kui Onoguuria. Kasaaride tugeva surve all lagunes Suur-Bulgaaria aastal 668. 
Osa bulgaare rändas Balkani poolsaarele ja osa põhjasuunas. Põhjasuunas rännanud bulgaarid jõudsid 8. sajandil Volga keskjooksu ja Kama jõe aladele, kus aja jooksul segunesid kohalike soome-ugri hõimudega (mokšad ja ersad) ja muutusid paikseteks. Lõuna poole rännanud bulgaaridega asutas Asparuh pärast Ongali lahingut aastal 680 Doonaust lõunas Bütsantsi territooriumil Esimese Bulgaaria tsaaririigi.

Volga-Bulgaaria

Pärast Suur-Bulgaaria lagunemist moodustasid bulgaari hõimud Volga keskjooksul 8. sajandi teisel poolel riigi, mida hakati nimetama Volga-Bulgaariaks. Pealinn Bolgar asus Volga kaldal, praegusest Kaasani linnast 160 km lõunas. 
Khaan Almışi valitsusajal 922. aastal sai seal riigiusuks islam. Alguses oli riik sõltuv Kasaari kaganaadist, kuid pärast vürst Svjatoslavi hävitavat sõjakäiku 965. aastal kasaaride vastu lagunes Kasaari kaganaat paarikümne aasta jooksul ning Volga-Bulgaaria sai täiesti iseseisvaks riigiks, laiendades territooriumi ja kasvatades sõjalist võimsust. 
10. sajandil olid Volga-Bulgaarial majanduslikud sidemed Kiievi-Venega, mis ei takistanud Kiievi suurvürsti teostamast sõjaretki Volga-Bulgaariasse, aastatel 977, 985, 994 ja 997.

Mongolite vallutus

1236. aastal vallutasid mongolite väed Batu-khaani väejuhi Subedei juhtimisel Volga-Bulgaaria ja see läks Kuldhordi koosseisu.
Pärast Kuldhordi lagunemist 15. sajandil tekkis samasse piirkonda iseseisev Kaasani khaaniriik, mille rahvast moodustasid endiselt suure osa bulgaarid. 
Kunagine Volga-Bulgaaria rahvas on mänginud olulist rolli Volga keskjooksu tatarlaste, tšuvaššide ja baškiiride etnogeneesis.
Avardamine

Avardamine on valamisel, stantsimisel või puurimisel saadud ava täpsemaks töötlemine. Avardamine toimub lõikeriista abil, mida kutsutakse avardiks. Niisuguse ava töötlemine võib olla kas lõplik või vahepealne (eelsilumine) enne hööritsemist. Hööritsemise abil saadakse veel täpsemad augud puhtama töödeldud pinnaga.
Erakla

Erakla ehk ermitaaž (prantsuse keeles ermitage) on eraku ehk eremiidi  eluase. Sama sõnaga tähistatakse ka eelnimetatut järeleaimavat üksildast väikest hoonet või lossi aias või pargis (eriti 18. sajandil).
Paljud kloostrid on sisuliselt eraklad, võimaldavad eraklust või ongi alguse saanud eraklast.
Pengö

Pengö (ungari pengő [p'ängöö]) on endine Ungari rahaühik, mis oli kasutusel 1. jaanuarist 1927 31. juulini 1946. Pengö oli jagatud 100 filleriks.
Pärast Esimest maailmasõda oli Ungaris kõrge inflatsioon ning Austria-Ungari kroon kaotas kiiresti oma väärtust. Ungaris võeti kasutusele uus rahaühik pengö, mis vastas 12 500 kroonile ja 3800 pengöt määrati ühe kilo kulla väärtuseks. Esimesed rahatähed olid kroonide ületrükid.
Pärast Teist maailmasõda juhtus pengöga sama, mis varem krooniga. Hüperinflatsiooni tõttu kaotas raha kiiresti oma väärtuse. Vaatamata revalveerimisele inflatsioon ei peatunud vaid kiirenes ning oldi sunnitud trükkima üha suuremaid rahatähti. Suurim rahatäht, mis kasutusse jõudis oli 100 000 000 000 000 000 000 (100 kvintiljonit) pengöt (100 000 b.-pengő). Trükiti ka sekstiljonipengöne rahatäht, kuid seda ei jõutud kasutusele võtta. 1. augustil 1946. aastal võeti kasutusele uus rahaühik forint vahetuskursiga 1 forint = 4×10²⁹ pengöt.
Ulf Fase

Ulf Karlsson, ka Ulf Fase või Fasi (surnud 1248) oli Rootsi jarl.
Ta oli Karl Kurdi poeg.
Ulf Fase oli jarliks kuningas Knut Pika ja hiljem ka kuningas Erik Erikssoni valitsusajal. Ulfil olevat olnud isiklik müntimisõigus, tema münte on tänaseni säilinud.
Ulf Faset kohta arvatakse, et ta olevat osalenud Olustra lahingus kuningas Knut Långe poolel.
Oudekki Figurova

Oudekki Figurova (14. märts 1891 – 9. veebruar 1978) oli vadja rahvaravitseja (vadja keeles tǟtäjä, 'teadja') ja rahvalaulik.

Elulugu

Oudekki Figurova sündis Jõgõperä (vene keeles Krakolje) külas Kunikvallas vadja suurperes, üks tema vanaemadest olnud Narvusist pärit ja isuri päritolu. Oudekki Figuroval oli kolm õde ja üks vend. Kui Oudekki oli 12-aastane, suri tema isa. Lesest emal oli raske peret toita, seepärast pidi Oudekki juba lapsena hakkama tegema mitmesuguseid töid: ta oli lapsehoidja, taluteenija ja kalur. 17-aastaselt läks ta Narva linna vabrikutööliseks. Oudekki oli ainult poolteist aastat külakoolis käinud, kuid oskas sellele vaatamata kirjutada. 20-aastaselt pöördus ta tagasi kodukülla ja abiellus kohaliku isuriga, kuid perekonnas räägiti vadja keelt.
Oudekki Figuroval oli abikaasaga üheksa last, kellest kaks tütart kasvasid täisealiseks. Kui suur osa Jõgõperä külast maha põles, asusid Figurovid elama Rajo külla. Teise maailmasõja ajal deporteeriti Oudekki Figurova pere koos teiste vadjalaste, isurite ja ingerisoomlastega Soome. Pärast seda, kui ingerisoomlased Nõukogude Liitu tagasi toodi, elas Oudekki mõnda aega mitmel pool Sise-Venemaal. Tema abikaasa vangistati ja suri töölaagris.

Tegevus pärimuse kandjana

Rahvalaulude esitajana oli Oudekki Figurova eeslaulja ja kaasitaja, kuid ta laulis hästi ka üksinda. Suur osa Oudekki Figurova laulurepertuaari pärines tema lellenaiselt, Jõgõperä suurlaulikult ja pulmakaasitajalt Maťo Gerassimovalt. Aastatel 1966–1978 Oudekki Figurovalt palju laule kirja pannud Paul Ariste hinnangul oli Oudekki viimane ulatusliku laulurepertuaariga vadjalane, kes tundis hästi vanu vadjalaste laulutraditsioone. Oudekki Figurova oli osaline pulmades ja matustel ning talvisel sanditamisel.
Oudekki Figurova õppis rahvameditsiini, loitsimist ja rahvatarkusi oma rahvaravitsejast ehk teadjast emalt. Oudekki Figurova tundis maarohtusid ning oskas valmistada salve ja keediseid. Ravitsejana ravis ta kätega ja loitsides. Rahvaarstina oli Oudekkil laialdane kuulsus, ta oli viimane vadja täätäjä, tark ehk nõid. Oudekki Figurova harrastus oli kodustada harakaid ja vareseid.

Pärand

Oudekki Figurova oli vadja keele, kultuuri ja pärimuse uurija ning talletaja Paul Ariste informant ja keelejuht. Paul Ariste tutvus Oudekki Figurovaga 1964. aastal ja külastas teda sellest ajast peale igal oma uurimisretkel. Kokku talletas Ariste selle aja jooksul Oudekki Figurovalt 667 või isegi 720 rahvaluulelist teadet.
Balti Venemaa Uurimise Keskus

Balti Venemaa Uurimise Keskus on eraalgatuslik valitsusväline organisatsioon (uurimisasutus), mis on registreeritud osaühinguna Eestis. Asutuse eesmärk on informeerida Venemaal toimuvast ja anda hinnanguid Venemaal toimuva mõjust Balti regioonile. Aastast 2002 on asutuse direktor Vladimir Juškin, varem oli direktor Marko Mihkelson.
Asutus asutati 1999.
August Pähn

August Pähn (20. jaanuar 1904 Rõuge kihelkond – 4. juuni 1963) oli eesti vaimulik.
Lõpetas aastal 1930 Tartu Ülikooli usuteaduskonna. Oli prooviaastal Tartu Ülikooli koguduse juures. Ordineeriti 1. veebruaril 1931 õpetajaametisse.
Oli aastal 1931 Hugo Bernhard Rahamäe isiklik adjunkt. Seejärel 1931–1941 oli ta Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja (valimisel 5. juulil 1931 sai ta ainsa kandidaadina 738 poolthäält, vastu ei ühtki). Lisaks oli ta 1935–1938 Rakke koguduse hooldajaõpetaja ja Järva praostkonna abipraost 1935–1940. 14. juunil 1940 sai ta Omakaitse Sihtkapitali Järvamaa toimkonna juhatuse liikmeks (tegi ettepaneku annetada korratusse jäetud haudadel asetsevad ristid Omakaitse Sihtkapitalile). Oli Järva praostkonna praosti kohusetäitja 1940–1941. Praostiks valimisel 9. jaanuaril 1940 sai ta 12 häält ja vastaskandidaat, Türi koguduse õpetaja Peet Nõmmik, 7 häält.
Oli 1942–1944 Tallinna Püha Neitsi Maarja Piiskoplik Toomkoguduse õpetaja (alguses asetäitja). 1944. aasta septembri lõpus olid paljud pastorid, sealhulgas piiskop Johan Kõpp Eestist lahkunud. Assessoritest olid jäänud vaid Joosep Liiv, Johannes Uustal ja Anton Eilart. Anton Eilarti kanda jäid piiskopikohustused. Novembri lõpus Eilart arreteeriti.
29. novembril 1944 moodustasid Adolf Horn, Hugo Pärno ja August Pähn kiriku elu korraldava toimkonna. See toimkond otsustas hakata kirikut juhtima. Kutsuti kokku Piiskoplik Nõukogu. 17. jaanuaril 1945 valis Piiskoplik Nõukogu ajutise piiskopi asetäitja ja ajutise konsistooriumi. Teiste ametite hulgas oli August Pähn 1946–1948 Usuteaduse Kõrgema Katsekomisjoni rektor.
12. aprillil 1949 August Pähn arreteeriti NKVD poolt. Teda süüdistati kuulumises Eesti Üliõpilaste Seltsi, Isamaaliitu ning Kaitseliitu. Samuti ühenduses metsavendadega, töötamises Väinjärve vallavalitsuses ja osalemises fašistlikus kohtupidamises. Ta saadeti sunnitööle Karaganda oblasti vase- ja söekaevandustesse. Sunnitöölt tuli ta tagasi aastal 1956.
Aastatel 1957–1963 töötas August Pähn Võnnu Jakobi koguduse õpetajana.

Isiklikku

August Pähna vend Elmar Pähn (1908–1991 Toronto) oli samuti kirikuõpetaja.
Korporatsioon Indla

Ajalugu

Korp! Indla loomise idee sündis 24. oktoobril 1923 kümne naisüliõpilase soovist lisada kahele juba olemasolevale naisorganisatsioonile veel üks, mis vastaks täpsemalt nende ideaalile.
Akadeemiliste tavade kohaselt rõhutati patriotismi ja intellektuaalsust, aga ka töökust, ausust, kohusetunnet ning täiskarskust – samas polnud see Eesti tugevat karskusliikumise traditsiooni arvestades uus, ka mõned meeskorporatsioonid olid oma algperioodidel katsetanud karskust.
Korporatsiooni asutamisaegadel oli indlaensistel keelatud tarbida alkoholi nii korporatsioonisiseses kui ka -välises elus – alkohol oli lubatud vaid nn arstirohuna ja kirikus armulaual ning ka osalemisel teiste naiskorporatsioonide landesvater'itel õestusveinina.
Ametlikult asutati korp! Indla 7. märtsil 1924, kui Tartu Ülikooli valitsus kinnitas korp! Indla põhikirja. 
Korp! Indla astus 1926. aastal Naiskodukaitse liikmeks; 1930. aastal võeti esmakordselt osa Üliõpilaskonna Edustuse tööst ning tehti kaastööd Üliõpilaslehele. Indlaensis Erika Viirsalu-Nivanka oli üliõpilaslehe peatoimetaja; 1936. aastal astuti Lilli Suburgi nimelise toetuskapitali liikmeks. 1930. aasta oktoobris sõlmiti sõprusleping Helsingi Ülikooli Savolaise osakonnaga.
Nõukogude ajal oli tegevus Eestis katkestatud.
3. märtsil 1989 registreeris Tartu Ülikooli nõukogu korp! Indla põhikirja, ametlik taasasutamine toimus 31. märtsil 1989. Arhiivimaterjalide ja vanade vilistlaste mälestuste põhjal elustati ennesõjaaegsed traditsioonid.
Oktoobris 1991 taastati sõprusleping Helsingi Ülikooli Savolaise osakonna ja selle vilistlaskoguga, märtsis 2000 sõlmiti kartellileping Läti Korporatsioon Dzintraga.

Sümboolika

Korp! Indla värvikombinatsioon on kirsipruun-valge-roheline. Kirsipruun sümboliseerib sõprust. Valges värvis kehastuv kaine meel väljendab mõistusepärast suhtumist nii ilmaasjadesse kui ka alkoholi. Roheline värv on nooruse sümbol – olla noor ning kanda endas nooruse tuld, andmata kohta resignatsioonile ja mõttelaiskusele.
Korp! Indla värvitekkel on kirsipruuni põhjaga, ääristatud valge ja rohelise triibuga. Tekli keskel on sirkel ehk vääntäht, mis on lühend väljendi Vivat, crescat, floreat corporatio Indla! (Elagu, kasvagu, õitsegu korporatsioon Indla!) esitähtedest, ja kümnenooleline rosett, mis sümboliseerib asutajaliikmeid. Korp! Indla noorliikmete tekkel on musta värvi, hõbedase sirkliga paremal küljel.