google/wiki40b huggingface dataset:
Topeltpatarei

Ajalugu

Aprillis 1711 andis Tallinna garnisoni komandant Vassili Zotov korralduse ühe uue patarei ehitamiseks Kalaranna lähedale merre. Aastatel 1713–1715 ehitati kaks puit-kivitarindis patareid. 1748. aastal asendati mõlema patarei puitehitised paekiviehitistega. 1776. aastal esitati projekt patareide katmiseks raiutud graniidist voodriga, kuid see jäi teostamata.

Tallinna 1820. aasta kaitsekava

1820. aastal koostatud ja Venemaa keisri Aleksander I allkirjastatud Tallinna suure kaitsekava alusel kavandati praegu teadaolevalt vähemalt 8 kiviehitiste kompleksi püstitamist või olulist rekonstrueerimist. Neist on kavandatud asukoht teada neljal: suur fort Kalaranna lääneossa, Montalembert-tüüpi suurtükitorniga fort Väikesele Paljassaarele ja Pirita jõe suudmesse ning olemasoleva Topeltpatarei ümberehitamine. Ülejäänud nelja kavandatud ehitise asukoht pole täpselt teada.
1821. aastal hakati ehitama ümber Topeltpatarei idapoolset patareid. 1823. aastal kavandati mõlema patarei liitmine üheks ehitiseks.

Tallinna 1827.–1828. aasta kaitsekava

1827. aastal koostatud ja keiser Nikolai I poolt 1828. aastal allkirjastatud Tallinna suure kaitsekava järgi jätkati Topeltpatarei ühendamistöid. 1831. aastal ehitati ümber lääneosa. Idaosa lammutati kuni aluseni, tugevdati alust ja ehitati paest uus tervikehitis. 1833. aastal viidi uuele kindlusehitisele relvad – umbes 50 suurtükki, seega oli algsest kahest eraldi patareist kasvanud välja fort.
Aastatel 1843–1853 ehitati 2. korrusele peale rinnatisega kaitseplatvorm, 2. korrus kasarmule, rannikuküljele rinnatis ning paigutati sinna ka suurtükid ja uus kuulikuumutusahi. Fordi merepoolsed küljed vooderdati graniidiga.

Krimmi sõja ajal ja pärast sõda

1854. aastal tehti seoses aasta varem puhkenud Krimmi sõjaga uusi suuri korrastustöid. Ettevalmistuste sõjaks ajal oli Topeltpatareil umbes 250 inimest. Samal aastal tuli Briti-Prantsuse ühendlaevastik Soome lahele, tungis ka Tallinna lahte ja okupeeris Naissaare. 
Augustis 1854 vallutasid Briti-Prantsuse ühendjõud Bomarsundis Ahvenamaal võimsa Vene kindluse kõik osad kiiresti ja väikeste jõududega. Venelastele oli see suur šokk. Venelased jätsid maha kõik eraldi asetsevad väiksemad kindlustised, mida ei saanud jalaväega toetada ja mida pidi meritsi varustama. 1855. aastal jäetigi Topeltpatarei maha, enne püüdes seda veel muuta kasutuskõlbmatuks.
1868. aastal müüdi Topeltpatarei ehitusmaterjaliks ning seda hakati tasapidi lammutama.

Lähiajalugu

1928. aastal paigaldati Topeltpatarei varemetele Kalasadamasse sissesõiduks tulepaak. See sai kannatada Teises maailmasõjas ja taastati 1945. aastal. Tulepaak kustutati meremärkide registrist 2007. aastal ja lammutati. 
1970. aastate II poolel plaaniti liita Topeltpatarei varemed võimaliku uue jahisadama ehitistega Linnahalli ja Kalaranna fordi vahel. Seda plaani esitati arhitektuurivõistlustel veel 2000. aastate algul.
Johann Conrad Bocris

Johann Conrad Bocris (4. oktoober 1727 Tann – 23. juuni/4. juuli 1765) oli Eesti vaimulik.
Ta sündis Tannis Rhöni mäestikus (praeguse haldusjaotuse järgi Fulda kreisis Kasseli ringkonnas Hesseni liidumaal). Ta lõpetas Coburgis gümnaasiumi. Aastast 1745 (immatrikuleeriti 20. oktoobril 1745) õppis ta usuteadust Halle ülikoolis. Seejärel oli ta Liivimaal parun Bruiningki juures koduõpetajaks. Ordineeriti 15. mail / 26. mail 1760 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1760–1765 Rõngu Mihkli koguduse õpetaja.

Isiklikku

Tema abikaasa Justine Helene isa oli Järva-Peetri, Tarvastu ja Otepää Maarja koguduse õpetaja Johann Christoph Schmidt; abikaasa teine mees Joachim Friedrich Petersen oli Rõngu ja Rannu Püha Martini koguduse õpetaja.
Jäneda

Ajalugu

Esimesed jäljed inimtegevusest Jänedal kuuluvad 3. aastatuhandest eKr, selleks on juhuleiud - venekujulised kivikirved, mis on eksponeeritud Järvamaa Muuseumis. 1. aastatuhande lõpust pärineb Jäneda muinaslinnus, mis on Järvamaa suurim muistne kaitseehitis.
Ürikuis on Jäneda küla esimest korda mainitud 1353 (Gendel). Jäneda mõis oli valmis 1510. Jäneda Vanaveskit on mainitud 1591.
Adrian Newey

Adrian Newey (sündinud 26. detsembril 1958 Stratford-upon-Avonis) on Suurbritannia aerodünaamikainsener, kõige rohkem Vormel 1 meistriks tulnud konstruktor. Tema kolmele Vormel 1 meeskonnale konstrueeritud autodega on tuldud kümme korda konstruktorite maailmameistriks ja kümme korda individuaalseks meistriks.
Adrian Newey lõpetas 1980. aastal Southamptoni ülikooli lennunduse ja kosmonautika erialal. Seejärel töötas ta Fittipaldi ja Marchi Vormel 1 meeskonnas ning Vormel 2 sarjas.
Aastal 1990 värbas Patrick Head ta Williamsi peakonstruktoriks ja sellest sai alguse tema võidukas karjäär. Juba 1992. aastal tuli Adrian Newey loodud Williams konstruktorite meistriks ja aitas maailmameistriks Nigel Manselli. Aastatel 1991–1997 võitsid Adrian Newey konstrueeritud Williamsid 58 võistlust, neli sõitjate tiitlit ja viis konstruktorite tiitlit.
Aastal 1998 asus Newey tööle McLarenisse. Tema loodud McLaren võitis 1998. aastal konstruktorite tiitli ning tõi 1998. ja 1999. aastal individuaalse tiitli Mika Häkkisele.
2005. aasta hooaja lõpus asus ta tööle Red Bulli meeskonnas. Aastatel 2010–2013 tulid Adrian Newey loodud Red Bullid nii konstruktorite kui ka sõitjate maailmameistriks.
Türi Kesklinna Lasteaed

Türi Kesklinna Lasteaed on Türi Lasteaia koosseisu kuuluv lasteaed Türil aadressil Vabaduse 2a. Lasteaed ühines Türi Lasteaiaga 1. veebruaril 2015.

Ajalugu

Kesklinna lasteaia 280-kohaline hoone valmis 14. veebruaril 1974. aastal, kuhu koliti endisest Türi Paberivabriku direktori majast. Siis nimetati lasteaeda Türi I Lastepäevakoduks. Samal aastal avati lisaks 2 logopeedilist rühma. 1978. aastal oli lasteaia 12 rühmas 320 last.
1996. aastal sai lasteaed Türi linnavalitsuse otsusega nime Kesklinna Lasteaed.
Alates 2015. aastast kuulub lasteaed nelja ühinenud Türi lasteaeaia koosseisu.
Åke Lindman

Åke Leonard Lindman (aastani 1948 Järvinen; 11. jaanuar 1928 Helsingi – 3. märts 2009 Espoo) oli Soome filmirežissöör, näitleja ja jalgpallur.
Åke Lindman tegeles nooruses tõsiselt jalgpalliga. Ta mängis ka Soome koondises 1952. aasta suveolümpiamängudel.
Tema on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Tiit Naber

Tiit Naber (sündinud 7. juulil 1952) on Eesti diplomaat.
1999–2000 oli ta Eesti suursaadik Ukrainas. Ta on olnud Eesti suursaadik ka Leedus ja Moldovas.
Ninniku

Ninniku on veebis ilmuv tõlkeluuleajakiri, mille asutasid aastal 2001 Kalju Kruusa ja Hasso Krull. 
Ninniku eesmärk on "avardada eestikeelse tõlkeluule publitseerimise võimalusi, tutvustada tõlkijate uuemat loomingut, muuta kõigile kättesaadavaks tekstid, mis muidu jääksid kättesaadavaks ainult väikesele ringile, tuua nähtavale luuletõlke eri suunad ja võimalused ning intensiivistada diskussiooni." Ajakirja nimi Ninniku tuleb jaapani keelest ja tähendab küüslauku; nimi pärineb Sujata Bhatti samanimelisest luuletusest.
Alates aastast 2001 on ilmunud neliteist Ninniku numbrit, kuhu on kaastööd teinud üle seitsmekümne tõlkija. Ajakirjas on ilmunud tõlkeid neljakümnest keelest. Kõige enam on tõlkeid inglise, saksa, itaalia, hiina ja soome keelest. Tõlkeid on ka haruldastest ja vanadest keeltest: sumeri, akadi, foiniikia, sanskriti ja ladina keelest.
Aastal 2003 kasvas ajakirjast välja tõlkeluule sari Ninniku Raamatukogu, mida kirjastab Eesti Keele Sihtasutus. 2016. aasta lõpu seisuga olid sarjas ilmunud Margaret Atwoodi, Lev Rubinsteini, Kauksi Ülle, Andrea Zanzotto, Claes Anderssoni, Richard Brautigani, Bei Dao, Pablo Neruda, Tanikawa Shuntarō, Mahmud Darwishi, Tor Ulveni, Konstantinos Kavafise ja Hans Magnus Enzensbergeri luuleraamatud.
Ninniku toimib ilma sissetulekuteta ja väljaminekuteta ning ilmub muutuvate vaheaegadega. Ninniku toimetajad on Hasso Krull ja Carolina Pihelgas.
In vitro

In vitro (ld.) tähendab "klaasis", see on bioloogilise protsessi teostamine katseklaasis kunstlikult loodud ja kindlalt määratletud tingimustes.
Otto Friedrich von Pistohlkors

Otto Friedrich von Pistohlkors vanem (10/21. märts 1754 Rutikvere – 10/22. juuni 1831 Põltsamaa) oli Liivimaa päritolu Vene sõjaväelane (major), Liivimaa maanõunik, kartograaf, kunstnik, arhitekt ja Rutikvere mõisnik.
Otto Friedrich von Pistohlkors oli aktiivne ühiskonnategelane, väljapaistev harrastusarhitekt, botaanik, kohtunik, Liivimaa maanõunik, kartograaf ja Põltsamaa kiriku eestseisja. Tema kavandite ja plaanide järgi kujundati 18. ja 19. sajandi vahetusel Rutikvere mõisaansambel praeguse Järva- ja Jõgevamaa piiril. Pistohlkorsi joonistused on hoiul peamiselt Eesti Kunstimuuseumis.

Sugulased

Otto Friedrich von Pistohlkorsi noorem vend oli Woldemar Conrad von Pistohlkors, kes ehitas Tartu linnamuuseumi praeguse hoone, mida tuntakse Pistohlkorsi majana. Otto Friedrich von Pistohlkorsi poeg oli samuti Otto Friedrich von Pistohlkors (1789–1843).
26. detsembril 1785 / 7. jaanuaril 1786 abiellus ta Kuremaal Maria Elisabeth von Helmerseniga (1757–1831).
Jaan Taklaja

Jaan Taklaja VR II/3 (27. oktoober (vkj 15.) 1898 Kaarli vald - 3. august 1942 Sevurallag) oli Eesti ajakirjanik ja Vabadussõja veteran.

Noorus ja haridus

Sündis Rimmu talus sepa pojana. Õppis Rimmu algkoolis 1908–1911, Kõpu kihelkonnakoolis 1911–1913, A. Kamseni kaubanduskoolis Viljandis 1915–1918, Tartu Kommertskoolis 1918–1920 (vaheaegadega), Tartu Ülikooli kaubandusteaduse osakonnas 1920–1922 ja Berliini Kaubandusülikoolis 1922–1925. EYS Veljesto liige.

Vabadussõda

Vabadussõjas osales vabatahtliku kooliõpilasena 6. detsembrist 1918. Oli algul Tartu Vabatahtlikkude Pataljoni maakuulajate komandos, siis 2. roodus. Ülendati veebruaris 1919 kapraliks ning viidi seoses õpingute jätkamisega üle pataljoni reservroodu (nimetatud ka Tartu kooliõpilaste reservrooduks) ning vabastati otsesest sõjaväeteenistusest. Alates maist 1919 Tartu Kooliõpilaste Pataljonis, algul 2. siis 3. roodus ning juunist muusikakomandos. Ülendati nooremallohvitseriks juulis 1919. Vabastati sõjaväest märtsis 1920.
Vabariigi Valitsuse otsusega 17. augustist 1920 annetati Tartu Kooliõpilaste Pataljoni kapralile Jaan Taklaja´le Vabaduse Risti II liigi 3. järk nr 542,
„“hinnates wahwust, mis [ta oli] ülesnäitanud lahingus 30. jaanuaril 1919 a. Hummuli mõisa juures”“
Lisandus 10 000 marka, prii kool kuni kõrgkooli lõpuni ja Vabadussõja Mälestusmärk. Sai tavalises korras 4,39- hektarilise talukoha Kaarli valla Saksa karjamõisast, mis ristiti Sepise taluks ja mille pidajaks oli isa. Koht kinnistati tema nimele 1932. aastal.

Elu pärast sõda

Pärast sõda tegutses Kauba Panga ametnikuna Tartus 1920–1922, Eesti ajalehtede korrespondendina Berliinis 1922–1925. Oli ajalehe Elu toimetaja Võrus 1926–1928 ning 1928–1940 Päevalehe majandusosakonna toimetaja.
Ühiskondlikult tegev Berliini Eesti Seltsi esimehena 1923–1924, Eesti Ajakirjanikkude Liidu juhatuse abiesimehena 1929–1934 ja esimehena 1934–1940, Kultuurkapitali Ajakirjanduse Sihtkapitali valitsuse esimehena 1929–1934 ja esinduskogus esimehena 1934–1940, Eesti Telegraafi Agentuuri juhatuses 1929–1932, Estonia Seltsi juhatuses 1934–1940 ning VRVÜ Tallinna osakonna juhatuses 1931–1940.
Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Tallinnas ning viidi Sverdlovski oblastisse Sevurallagi vangilaagrisse. Mõisteti NSVL SARKi Erinõupidamise otsusega 15. juulil 1942 surma. Jaan Taklaja lasti maha 3. augustil 1942 Sevurallagis. Matmispaik teadmata.

Isiklikku

Abiellus 1926 Leida-Marianne Krebs´iga (1897–1950). Lapsed: Tiina-Mai (1929) ja Jaan-Peeter (1935). Abikaasa ja lapsed küüditati juunis 1941 Kirovi oblastisse. Poeg tuli tagasi Eestisse 1947 ja lapsendati hiljem onu poolt, päästmaks teda uuest küüditamisest. Tütar jõudis samuti tagasi 1947, kuid viidi 1949. aastal uuesti Kirovi oblastisse. Pääses Eestisse 1956. Abikaasa põgenes asumiselt kodumaale 1947, kuid vangistati ning suri kolm aastat hiljem Valga vangilaagris vähki.
Rudolf Vaharo

Rudolf Vaharo VR I/3 (endine nimi Rudolf Freudenstein, 17. aprill 1897 Hageri vald, Harjumaa – 28. mai 1942 Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). 
Osales Vabadussõjas. 
Kodanliku õhukaitse ja tuletõrje juhataja (ühtlasi Eesti Tuletõrje Korpuse pealik) alates 1. veebruarist 1937. 
Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Tallinnas. Surmaotsus, lasti maha.
Adnjamathanha keel

Täpsem piirkond, kus keelt kõneldakse

Lõuna-Austraalia, Flindersi mäeahelik, Nepabunna.

Kõnelejate arv

Täpset kõnelejate arvu on raske määratleda, kuna keel on väljasuremisohus ning uusimad andmed keele kohta pärinevad aastast 2006. 2006. aasta seisuga oli kõnelejaid järele jäänud umbes 110.

Keelenäited

•Nhangka warntu? – Kuidas sul läheb?
•Nhangka nhina? – Kuidas sul läheb?
•Ngai althaaltha – vastus küsimusele Nhangka nhina?

Kirjaviis

Adnjamathanha keel kasutab ladina tähestiku lihtsustatud kirjaviisi, kust on eemaldatud üleliigsed tähed ja sümbolid. Samas on keeles aga väga keeruline personaalsete asesõnade süsteem: võimalik on kasutada 10 erinevat viisi ütlemaks 'sina ja mina' ning iga viis oleneb sellest, milline suhe on rääkija ning inimese, kellest räägitakse, vahel.
Tiiu Ojasoo

Tiiu Ojasoo (sündinud 9. septembril 1945 Londonis) on Eesti biokeemik.

Elulugu

Lõpetas 1968 Cambridge'i Ülikooli biokeemia alal, jätkas õpinguid Prantsusmaal Pariisi Ülikoolis ning Pierre ja Marie Curie Ülikoolis, kus kaitses 1995 doktoriväitekirja molekulaarbioloogias. Töötab Pariisis Prantsuse Tervise Arendamise Rahvuslikus Agentuuris.

Teadustöö

Uurimistöös käsitleb steroidide retseptorite biokeemiat ja nende seoseid mitmesuguste haigustega ning nende matemaatilist analüüsi. Viimasel ajal on pälvinud tähelepanu bibliomeetriliste indikaatorite kriitilise analüüsiga. Internetiajakirja Science Tribune asetoimetaja. Üle 100 teadustrükise.
Arthuri maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1887. aastal.
Liivimaa ordu maameister

Liivimaa ordu maameister oli Saksa ordu Liivimaa haru (Liivi ordu) kõrgeim kohalik juht aastatel 1237–1562.
Esialgu määras ordumeistri Saksa ordu kõrgmeister, alates 14. sajandi teisest poolest valiti ta kohapeal. 15. sajandi teisel poolel muutus Liivi ordu Saksa ordust sisuliselt sõltumatuks, seetõttu kasvasid ka maameistri võimupiirid. Ordumeister Wolter von Plettenbergi ajal, kui Saksa ordu Preisimaa haru 1525. aastal sekulariseeriti ja Plettenbergist 1530. aastal Saksa-Rooma keisri vasall sai, muutus Liivi ordumeistri alluvussuhe toonase kõrgmeistri kohusetäitjaga puhtalt formaalseks. 1562 likvideeris viimane Liivi ordu maameister Gotthard Kettler orduharu ja sai Kuramaa hertsogiks.
Saksa ordus olid lisaks Liivi maameistrile kohalike orduharude juhtideks ka Preisi maameister (1324. aastal ühendati tema ametikoht kõrgmeistri omaga) ja Saksa meister.
Bahreini lipp

Bahreini lipp (araabia keeles علم البحرين) on Bahreini ametlik lipp. See on kasutusel nii riigi- kui rahvuslipuna.
Tänane lipp käibib Bahreinis alates 2002. aastast. Esimene Bahreini lipp, mida kasutati 18. sajandi lõpus ja 19. sajandi alguses, oli üleni punane. Kui 1820 sõlmis Bahrein Suurbritanniaga merenduslepingu, siis lisati lipu vasakusse serva kahe riigi vahelise rahu märgiks vertikaalne valge riba.
Sakiline serv punase ja valge värvi vahel võeti kasutusele 1932. aastal, et eristada seda muudest sarnastest lippudest piirkonnas. Esialgu moodustasid sakilise serva 28 punase värvi sisse lõikuvat valget kolmnurka. Kindlaks määrati ka lipu proportsioonid, mis olid sel ajal 9:13.
19. augustil 1972 muudeti lippu lihtsamaks, vähendades valgete kolmnurkade arvu sakilises eraldusjoones kahekümne kaheksalt kaheksale.
16. veebruaril 2002 muudeti lippu veel kord, vähendades valgete kolmnurkade arvu sakis viiele. Nende arv vastab nüüd islami viiele sambale, milleks on usutunnistus, palvus, annetamine, palverännak ja paast. Lipu ametlikud proportsioonid on 3:5.
Maria Lee Liivak

Maria Lee Liivak (kirjanikunimega Maria Lee; sündinud 28. detsembril 1984) on eesti luuletaja ja dramaturg.
Õppis 2004–2008 Eesti Muusika ja Teatriakadeemia Lavakunstikoolis dramaturgi õppesuunal (XXIII lend).
Ta töötas Tallinna Linnateatris 2008–2012 dramaturgina.
Ta on hispanist Lembit Liivaku ja luuletaja Doris Kareva tütar, tema vanaisa oli helilooja Hillar Kareva.
Uhmrinui

Uhmrinui on nui, millega tambitakse uhmris olevaid asju.
Eesti talupojad tegid uhmrinuia kasest, saarest, kuusest või männist. See nui oli kahepoolne, mille keskmine ehk käepideme osa oli otstest peenem. Uhmrinuia pikem ots oli teravam ja lühem ots oli tömbim.
Bitikiirus

Bitikiirus ehk andmekiirus ehk andmeedastuskiirus  on telekommunikatsioonis, infotehnoloogias ja informaatikas kasutatav mõõtühik, mis väljendab, kui palju bitte teisaldatakse või töödeldakse ühe ajaühiku jooksul. 
Bitiedastuskiirust väljendatakse bittidena sekundis (bit/s), kilobittidena sekundis (kbit/s), megabittidena sekundis (Mbit/s) jne. Siin tuleb tähele panna, et 1 kbit/s = 1000 bit/s, mitte 1024 bit/s ja 1 Mbit/s = 1000 kbit/s, millest tulenevad ümardamisvead.
Bitikiirus väljendab ülekandeahela digitaalset läbilaskevõimet.
Andrei Lukin

Andrei Lukin (sündinud 26. veebruaril 1989) on Eesti jäähokimängija.
2012–2013 mängis ta Soome klubis Pyhäjärven Pohti.
Aastast 2013 mängib ta klubis Tallinn Viiking Sport.
Naatri Leeni

Naatri Leeni on tegelane Eno Raua triloogia "Lugu lendavate taldrikutega" teises osas, mis kannab sama pealkirja.
Naatri Leeni on lehmapidaja, kellelt Jürnase pere värsket lehmapiima ostab. Leeni lehma Mooni piim on alevirahva seas hinnatud tänu oma kõrgele rasvaprotsendile. Piima müümine satub ohtu seoses alevis levima hakkavate ekslike kuulujuttudega, et Leeni piim võib olla kiiritatud. Õnneks on piimast lahtiütlejaid siiski üksainus – Mäe Matilde, kes on alevis tuntud pisut kummalise käitumise poolest.
Olemuselt on Naatri Leeni sõbralik vanaproua, kes lastele alati kruusikese piima pakub ning kannab hoolt oma lapselapse, väikese Siiri eest.
Kalev Kreegipuu

Kalev Kreegipuu (sündinud 31. oktoobril 1952) on eesti põllumajandustegelane ja endine riigiametnik.
1979. aastal lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllumajanduse ökonoomika eriala.
Aastatel 1988–1989 oli ta Põlva Rajooni Agrotööstuskoondise esimees. 1990–1996 töötas ta Põlva maavalitsuses maanõuniku ja asemaavanemana.
1996–1998 oli ta Põlva maavanem.
1998. aastal oli ta lühikest aega AS-i Põlva Piim peadirektor. 1998–2000 oli ta Põllumajandusministeeriumis ministri nõunik ning põllumajandussaaduste töötleva tööstuse ja kaubanduse osakonna juhataja. Aastatel 2000–2003 oli ta Põlva Põllumajandusliku OÜ juhatuse esimees.
Aastatel 2004–2010 oli ta OÜ Põlva Agro juhatuse esimees.
Aastatel 2013–2015 oli ta Eesti Põllumeeste Keskliidu juhatuse esimees.
Aastatel 2008–2015 oli ta Eesti Maaülikooli kuratooriumi esimees.
2015. aastast on ta Eesti Ühistupanga nõukogu liige.
Aastatel 1999–2013 oli ta Mooste vallavolikogu liige.
Nurme mõis (Muhu)

Nurme mõis (saksa keeles Nurms) oli riigimõis Muhu kihelkonnas Saaremaal.
Nurme mõis asutati 1750. aastatel Suuremõisa mõisast eraldatud alast.
Staicele raudteejaam

Staicele raudteejaam oli raudteejaam Ainaži–Valmiera–Smiltene raudtee Pāle ja Staicele vahelisel haruteel Aloja piirkonnas Staiceles. Jaam asus Pāle raudteejaamast 14,8 kilomeetri kaugusel.
Kuigi Pālest Staicele paberivabriku juurde viiv harutee avati juba aastal 1913, avati Staicele raudteejaam siiski alles 15. veebruaril 1927, mil sealne harutee arvati Läti raudtee kitsarööpmeliste raudteede koosseisu. Toona asus jaam Volmari kreisi Aloja vallas. Sealne jaamahoone valmis siiski juba aasta varem. Jaama avamine ei võimaldanud aga Staicele elanikele kohe reisirongiliiklust, kuna jaam rajati Staicele paberivabriku teenindamiseks ja see jäi jaama põhifunktsiooniks ka hiljem. Jaam suleti aastal 1979.
Kriitiline teooria

Kriitiline teooria (saksa Kritische Theorie, inglise critical theory) on tõlgendusviis, milles on võimalik ühiskonda järk-järgult muuta. Kriitiline teooria oli Frankfurdi koolkonna esindajatel algselt ühiskonda õigustavate õpetuste (idealism, empirism, positivism, totalitarism) vastandus. Hiljem muutus neil isikuvaenuliku ühiskonna (natsism, stalinism) kriitikaks. Kriitiline teooria on ühiskonnateadustes ideoloogiate mõju analüüs ühiskonnanähtustele.
Nimetus pärineb Max Horkheimeri tööst "Traditionelle und kritische Theorie" (1937). Sarnane suund on kujunenud ka kirjanduskriitikas, mis analüüsib ideoloogiate mõju kirjandusteostes.
Andreas Hollming

Andreas Hollming (ka Andreas Holming; 1714 Rootsis – 23. märts/3. aprill 1769 Vormsi) oli Eesti vaimulik.
Immatrikuleeriti Uppsala ülikooli 1. oktoobril 1731. Tuli Tallinna kui stud. theol (usuteaduse üliõpilane). Ordineeriti 15. septembril/26. septembril 1736 Tallinna toomkirikus (samal päeval jutlustas seal ka krahv Nikolaus Ludwig von Zinzendorf).
Oli aastatel 1736–1769 Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja. Sai 28. jaanuaril/8. veebruaril 1763 Saarte-Lääne praostiks ning jaanuaris 1768 Eestimaa konsistooriumi assessoriks.
Hollming panustas aktiivselt vennastekoguduse liikumisse, organiseerides Vormsil oma "salgakese" - 80 hinge.
Tallinna sadama tolli 1749. aasta arveraamatute sissekannetest selgub, et talle oli Vormsi saarele saadetud arstimeid ja klaver.

Isiklikku

Tema tütre Elisabethi abikaasa oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja Jonas Laurentii Carlblom ning nende järeltulijad olid pastoriteks paljudes kohtades Eestis. Tema teise tütre Christina abikaasa oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja Johann Lithander ning nende järeltulijate seas oli palju Turu muusikuid.
Anna-Magdaleena Kangro

Anna-Magdaleena Kangro (sündinud 16. märtsil 1979) on eesti tõlkija ja kultuuriteoreetik.
Ta on tõlkinud mitmeid lasteraamatuid (Jeff Kinney raamatute seeria "Ühe äpardi päevik", Christl Vogli "Lillehaldjad ja pöialpoisid", Janet Foxley "Junts Trönn" jt).

Pere

Tema ema on Leelo Tungal, isa oli Raimo Kangro ja õed on Kirke Kangro ja Maarja Kangro.
Lubāna

Ajalugu

Aastal 1455 mainitakse esimest korda Riia peapiiskoppidele allunud Lubāna piiskopilinnust (Lubahn). Peapiiskopkonna idapiiril asunud linnus hävis Liivi sõja ajal. Hiljem asus Aiviekste paremal kaldal Lubāna mõis. Mõisakompleksist on tänapäevani säilinud ait, tall ja keldrid.
Kuigi sealset luteri kogudust on esimest korda mainitud aastal 1643, ehitati esimene kirik sinna siiski alles aastal 1648. Aastal 1788 ehitasid mõisa omanikud Vietinghoff-Scheelid vana hoone asemele uue. Tänapäevane hoone valmis aastail 1869–1872.
Aastal 1935 valmis Madonast Lubānasse viiv raudtee. Teise maailmasõja ajal hävitasid Saksa väed mõisa peahoone. Aastal 1961 sai Lubānast alev. Linn aastast 1992. 2009. aastani kuulus Madona rajooni.

Kaitstavad objektid

Muinsusmälestistest on linnas riikliku kaitse all Lubāna luteri kirik, selle orel ja kolm vitraaži. Looduskaitse all on Lubāna sanglepp ja Lubāna haab.
Peaaju

Inimese peaaju

Inimese peaajus on umbes 100 miljardit neuronit, millest igaüks on sünapside abil ühenduses 1000 – 10 000 neuroniga. Mehe aju kaalub keskmiselt 1380 g, naisel 1280 g. Peaaju pikkus on ligikaudu 16–18 cm, läbimõõt kuni 14 cm. Peaaju vaatlemisel dorsaalsest küljest on näha suuraju poolkerad, mis on teineteisest eraldatud aju pikilõhega. Suuraju pindmine osa moodustab ajukoore. Peaaju ventraalne pind, ajupõhimik, on keeruka ehitusega ja vastab üldjoontes koljupõhimiku sisepinna reljeefile. Seljaaju jätkuks on piklikaju. Sillast eespool ja kõrgemal paiknevad külgedele lahknedes kaks ajusäärt, keskaju osad. Tähtsaimad vaheaju osad on ajuripats ehk hüpofüüs, tuhkurköber ja sellest eespool nägemisnärvide ristmik. Sügav külgmine suurajulõhe ja Sylviuse auk eraldavad poolkera oimusagarat.

Külgmised vatsakesed

Külgmine vatsake on kummagi ajupoolkera pilujas õõs, mis jaguneb neljaks osaks. Eesmine sarv asetseb poolkera otsmikusagaras, keskosa kiirusagaras, tagumine sarv kuklasagaras ja alumine sarv oimusagaras. Kumbki külgmine vatsake ühendub III vatsakesega vatsakestevahelise mulgu vahendusel (foramen interventriculare).
Rāmuļi mõis

Rāmuļi mõis (saksa keeles Ramelshof, läti keeles Rāmuļu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Āraiši kihelkonnas.
Āraiši kihelkond
Kirik: Āraiši kirik
Mõisad: Āraiši kirikumõis | Drabeši mõis | Ieriķi mõis | Inti mõis | Kārļi mõis | Katrinmuiža mõis | Rāmuļi mõis | Rencēni mõis | Rucka mõis | Spāre mõis