Diadohhide sõjad

Diadohhide sõjad oli ajajärk Vana-Kreeka ja Aasia ajaloos, millal Aleksander Suure väejuhid ja järglased diadohhid ja hiljem nende pojad (nn epigoonid) võitlesid pärast Aleksander Suure surma (323. aastal eKr) ülemvõimu ja seejärel Aleksander Suure impeeriumi jagamise pärast. 
Diadohhide sõdade tulemusel kujunesid kolm tähtsamat hellenistlikku suurriiki: Makedoonias valitses Antigoniidide dünastia (Antigonos Gonatase järglased), Egiptuses Ptolemaiosed ja Aasias Seleukiidid (Seleukose järglased). 3. sajandi teisel poolel eKr lisandus neile suurvõimuna Pergamoni riik Väike-Aasia lääneosas. Need neli riiki määrasid hellenistliku maailma poliitilise arengu kuni Rooma vabariigi vallutusteni 2. sajandil eKr.

Aleksander Suure impeerium ja surm

Aleksander Suure impeerium piirnes Doonau, Aadria mere, Egiptuse, Kaukasuse ja Indusega. Kevadel 323 eKr oli Aleksanderi armee valmis uueks suureks sõjaretkeks Araabiasse, hiljem kavatses Aleksander liikuda Põhja-Aafrikasse. Juuni keskel suri ta aga ootamatult ja kohe algasid diadohhide sõjad tema riigi jagamise pärast. 
Pärast Aleksandri surma 323 eKr aastal läks impeeriumi juhtimine ta poolvennale, Philippos Arrhidaiosele ja Aleksandri pojale, Aleksander IV'le. Kuna Philippos oli vaimselt haige ja poeg alles imik, nimetati nende asemele kaks regenti, Perdikkas ja Craterus. 
Babülonis sõlmitud kokkuleppe alusel jagati impeeriumi alade jagamine Antipater – Makedoonias, Kreekas ja Traakias; Perdikkas – Aasias; Antigonus – Früügias, Pamfüülias ja Lüükias; Eumenes – Paphlagonias ja Kapadookias; Ptolemaios – Egiptuses; Lysimachos – Traakia ja Joonias; Seleukos – Babüloonias.

Esimene Diadohhhide sõda (322–320 eKr)

Regent Perdikkasel õnnestus kiirelt ainuvõim endale saada, Perdikkas eemaldas peagi mitmeid oponente, tappes umbes 30 Aleksandri endist kindralit, kes nüüd valitsesid satraapidena üle impeeriumi. 321 eKr röövis Egiptuse valitseja Ptolemaios, Perdikkaselt Aleksander Suure mumifitseeritud surnukeha, mis oli teel kodumaale Makedooniasse, ja mattis selle Aleksandrias. Perdikkas tapeti 321 eKr aastal konflikti ajal Ptolemaiosega oma sõdurite poolt. Uueks regendiks määrati Antipatros ja taas vahetusid satraapiad kindralite vahel. 
Antigonos I Monopthalmos üritas koos pojaga Demetrios Poliorketesega rajada Väike-Aasia suurriiki, vallutas diadohhide sõdades 316. aastaks peaaegu kogu Aleksander Suure riigi Aasia-osa ja kuulutas 306 eKr enda koos pojaga kuningaks, kuid kaotas 301. aastal eKr Ipsóse lahingu Früügias Lysimachosele ja Seleukosele, sellest algas Aleksandri riigi lagunemine. 
Diadohhide sõdades Aleksandri loodud maailmariik lagunes ja Makedoonia jäi laostuva riigiosa tuumikuks. Alek­sander Suure väejuhid ja järglased diadohhid (kreeka keeles diadochos järglane), (tähtsamad Antigonos, Kassandros, Ptolemaios, Seleukos, Lysimachos), võitlesid pärast Aleksandri surma (323 eKr) ülemvõimu ja seejärel riigi jagamise pärast.
Aleksander Suure Vana-Makedoonia impeerium jagunes pärast Aleksander Suure surma Kreeka ja Makedoonia, Egiptuse, Väike-Aasia ja Aasia osaks ning kujunesid Ptolemaioste (Egiptus), Seleukiidide (Süüria ja Mesopotaamia), Antigoniidide (Make­doonia) ja Attaliidide (Pergamon) hellenistlikud riigid.

Lysimachos Traakias ja Makedoonias

Aleksander Suure väejuht Lysimachos (361–281 eKr) sai 323 Traakia va­litsejaks. Lysimachos kuulutas enda 305 eKr Traakia kuningaks, ta omandas pärast Ipsóse lahingut 301 suure osa Väike-Aasiat ja haaras 287–286 võimu Makedoonia üle. Lysimachos langes võitluses Seleukosega Lüüdias, Kurupedioni lahingus.

Attaliidid Pergamonis

Pergamoni alad Väike-Aasia lääneosas kuulus esialgu Seleukiididele. Pergamoni sõltumatule riigile pani aluse piirkonna asevalitseja, eunuhh Philetairos (u 343−263 eKr), kes pälvis Seleukiidide riigi valitseja Antiochos I usalduse, sest asus diadohhide sõjas Lysimachose ja Seleukose vahelises konfliktis Seleukose poolele. 
Attalos I Soter ajal (241–197 eKr) lõi Seleukiidide nõrgenemine ja terav võitlus Süüria dünastia liikmete vahel võimaluse täielikuks sõltumatuseks ja 237. aastal eKr kuulutas Attaliidide dünastia rajaja Attalos end kuningaks.