google/wiki40b huggingface dataset:
Wismari raveliin

Wismari raveliin on Toompea lõunaküljel 17. sajandi lõpus Tallinna muldkindlustusvööndi osana Vana-Wismari raveliini asemele rajatud raveliin, mis paiknes peavallikraavis ja pidi kaitsma Ingeri bastioni ehk praeguse Harjumäe ning Rootsi bastioni ehk praeguse Lindamäe vahelist kurtiini, kus praegu Pika silla kohal kulgeb Toompea tänav.
Wismari raveliin, praeguse Kaarli kiriku kohal, kujutas endast kolmnurkse kujuga eelkindlustist, selle tipunurga ees paiknes iseseisvalt kaitstav kolmenurkne suletud muldkindlustis, De la Gardie reduut. 
Wismari raveliini tipu taga asunud De la Gardie reduudist, jääb tänapäeval suurem osa 1860.–1870. aastatel rajatud Kaarli puiestee ja Kaarli kiriku alla. De la Gardie reduudil oli parem ja vask faass (esiküljed) ning parem ja vasak flank ning reduudi muldkehandi sisemist nõlva hoidsid koos eskarpmüürid. Reduudi Tõnismäe poolses küljes oli vall suurtükkide laskepesadega. Reduudi ees oli oma väike
vallikraav ja reduudist kummalegi poole jäi täiendav külgvall. Reduudi orienteeruvad välised pikkusmõõdud tuginedes ajaloolistele joonistele on aga järgmised: faassid umbes 26–28 meetrit ja flangid umbes 19–21 meetrit ning suure varjatud tee poolne tagakülg umbes 57–60 meetrit.
Karamell

Karamell on suhkru kuumutamisel tekkiv beežikas-pruunikas siirupitaoline mass. Seda kasutatakse magustoitude maitsestamiseks ja maiustuste valmistamiseks. Karamellisatsioon leiab aset suhkru aeglasel kuumutamisel temperatuurini kuni 170 °C. Karamelliga maitsestatakse pudingit, jäätist, piimakisselli. Karamelli lisatakse šokolaadi- ja muudesse kompvekkidesse. Värvimiseks ja maitsestamiseks lisatakse karamelli rummidele.
Karamelliks nimetatakse ka karamellkompvekke.
Tšongar

Tšongar (ukraina Чонгар) on asula Ukrainas Hersoni oblasti Genitšeski rajooni idaosas Sõvaši lähedal. Geograafilised koordinaadid on 46° 1′ 48″ N, 34° 33′ 0″ E.
Pindala on 62,292 km², elanike arv 1431.
Asutati 1922.
2014. aasta Krimmi kriisi alguses võtsid küla juures asuva miilitsa kontrollpunkti enda valdusesse Krimmi Berkut ja eraldusmärkideta sõjaväelased, kes mineerisid küla lähedal asuvad põllud.
Lagedi–Kostivere tee

Lagedi–Kostivere tee (registrinumbriga 11302) on kõrvalmaantee Rae ja Jõelähtme vallas. Tee pikkus on 9,6 km.
Tee saab alguse Lagedi–Aruküla–Peningi tee teisel kilomeetril Lagedi aleviku ja Kopli küla piirilt (Rae vallas) ning lõpeb Aruküla–Kostivere tee üheksandal kilomeeril Vandjala külas (Jõelähtme vallas).
Tee kulgeb läbi Kopli, Saha, Maardu ja Vandjala küla ning Lagedi ja Loo aleviku.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 12 truupi. Teele jääb 3 bussipeatust: Lohu, Saha ja Maardu mõis.
Teega ristub teisel kilomeetril Nehatu–Loo–Lagedi tee ja seitsmendal kilomeetril Maardu mõisa tee.
Tee alguses teekatte kohta andmed puuduvad, alates Maardu mõisa teest on tee põlevkivituhkbetoonkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus on kuni Nehatu–Loo–Lagedi teeni 1000–3000 autot ööpäevas, edasi kuni 4,5 kilomeetrini 200–500 autot ööpäevas, edasi kuni Maardu mõisa teeni 500–1000 autot ööpäevas ning kuni tee lõpuni 1000–3000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on enne Nehatu–Loo–Lagedi teed (50 ja 70 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Edil Bajsalov

Edil Bajsalov (Эдиль Байсалов) (sündinud 6. augustil 1977) on Kõrgõzstani poliitik ja kodanikuühiskonna aktivist, partei Ajkol El juht.
Osales Tulbirevolutsioonis.
Võttis Kurmanbek Bakijevi võimu ajal aktiivselt sõna kuritegevuse ja korruptsiooni vastu. 2006. aastal tehti talle väidetavasti atentaat.
2007. aastal astus Bajsalov Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. Keskvalimiskomisjon kõrvaldas ta sama aasta detsembris Sotsiaaldemokraatliku Partei parlamendivalimiste kandidaatide nimekirjast, kuna Bajsalov olevat oma blogis avaldanud valimisbülletääni. Bajsalov lahkus paar päeva hiljem poliitilisele tagakiusamisele viidates Rootsi.
Pärast 2010. aasta aprillirevolutsiooni naasis Bajsalov Kõrgõzstani ja tegutses võimule tulnud Kõrgõzstani ajutise valitsuse kantseleiülemana. Sügisel toimunud parlamendivalimistel tema partei Ajkol El üle valimiskünnise ei pääsenud.

Haridus

Õppinud vahetusõpilasena Türgis (1992–1993) ja USAs (1994–1995). Õppis Ameerika Ülikoolis Kõrgõzstanis ärikorraldust ja Kirgiisi Riiklikus Ülikoolis politoloogiat. Rootsi eksiili siirdumise järel õppis Uppsala Ülikoolis.

Isiklikku

Abielus, üks tütar.
Fábio Deivson Lopes Maciel

Koondisekarjäär

1997. aastal tuli Brasiilia alla 17-aastaste koondisega noorte maailmameistriks.
Ta oli Brasiilia koondise varuväravavaht 2003. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril ja 2004. aasta Copa Américal.
Marju Mutsu

Haridus

Ta lõpetas 1960. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja õppis aastatel 1962–1969 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis.

Looming

Peamiselt oforditehnikas looming paistab silma spontaanse eneseväljenduse ja erilise tundlikkusega, iseloomulikud on avatud kompositsioon, vaba joonekäsitlus ja valge paberipinna oskuslik kasutamine. 1970. aastate alguse teoseis valdab lüüriline tundetoon, kümnendi keskpaiga portreekompositsioonides on inimeste suhestatus keerukam. Viimaste eluaastate loomingus on unistuslik meeleolu taandunud argisema ees, küllalt suur osa on huumoril, mis teoseti võib ulatuda sarkasmini.
Kirjutanud ja illustreerinud lasteraamatu "Vappu ja valge hobune" (1973). Illustreerinud "Tasuja" ja "Villu võitlused" 1971, "Timm Thaler ehk müüdud naer" (James Krüss). Teinud kaanekujundusi raamatutele, näiteks teostele "Herzog" (Saul Bellow).

Isiklikku

Marju Mutsu sündis Hilja Mutsu ja Aadu Mutsu esimese lapsena. Tema vend on Aadu Mutso (jun). 
1968–1971 oli ta abielus kunstnik Mati Vaitmaaga, poeg on Mikk Mutsu.
1977–1980 oli ta abielus kunstnik Herald Eelmaga, pojad on Kaarel Eelma ja Pärtel Eelma.
Ibrahim Ba

Ibrahim N'Goma Ba (sündinud 12. jaanuaril 1973 Dakaris Senegalis) on endine Prantsusmaa jalgpallur. Ta mängis 2008. aastani AC Milanis.
Kihelkonnakohus

Kihelkonnakohus (saksa keeles Gemeindegericht) oli 19. sajandil Eestimaa, Liivimaa ja Kuramaa kubermangus tegutsenud kohus, mis tegeles talurahva kaebustega ja oli talurahvakohtu üks osa. Kubermangudes olid kihelkonnakohtu võim ja ülesanded erinevad. Eesti aladel tegutses 59 kihelkonnakohust.

Eestimaa kubermang

Eestimaa kubermangus alustati kihelkonnakohtute moodustamist 1803. aastal. Aastatel 1803–1817 koosnes kihelkonnakohtu koosseis kolmest valitud mõisnikust. Kohus arutas esimese astme kohtuna talupoegade kaebusi mõisnike ja vallaametnike peale. Teise astme kohtuna lahendas teise piirkonna (võõraste) talupoegade edasikaebusi vallakohtu otsuste kohta. 1818.–1858. aastani nimetati seda kohtuorganit kihelkonnakogudusekohus, mis koosnes eesistujast, kes oli mõisnik, ja kahest kaasistujast, kes olid taluperemehed. Nendel aastatel oli kihelkonnakogudusekohus esimese astme kohus.
Edasikaebused kohtuotsuste kohta tuli aastatel 1804–1818 esitada vahekohtunikule. Aastast 1819. tuli kaebus esitada kreisikohtule.
Pärast vallakohtute taastamist Eestimaa kubermangus 1866. aastal muutus kihelkonnakohus teise astme kohtuks.

Liivimaa kubermang

Liivimaa kubermangus moodustati esimesed kihelkonnakohtud 1804. aastal ja eksisteerisid kuni 1889. aastani teise astme talurahvakohtutena. Kohtu koosseisus oli eesistuja, kelleks oli mõisnik ning kolm kaasistujat talupojad. Kohtu tegevuspiirkonnaks oli kuni viis kihelkonda. Liivimaal täitis kihelkonnakohus ka politsei funktsioone. Ta võis määrata rahatrahvi kuni 12 rubla, ihunuhtlust kuni 60 keppihoopi ja aresti kuni 6 päeva. 1866. aastast karistusi vähendati: rahatrahv kuni 5 rubla, ihunuhtlust kuni 20 keppihoopi ja aresti kuni 7 päeva.
Edasikaebused kohtuotsuste kohta tuli kuni 1821. aastani esitada maakohtu erikoosseisule, mille koosseisu kuulus peale mõisniku ka kaks talupoega. Hiljem tuli kaebus esitada kreisikohtule.
Kihelkonnakohtute tegevuse lõpetas 1889. aasta kohtu ja talurahvaseaduste reform. Reformi käigus jaotati kihelkonnakohtu ülesanded ülemtalurahvakohtu, rahukogu ja talurahvaasjade komissaride vahel.
Arnold Laugus

Arnold Laugus (2. august 1917 Puurmani vald – 7. mai 2013) oli eesti pedagoog ja akvarellikunstnik.
Teise maailmasõja ja Saksa okupatsiooni ajal õppis ta Haapsalu Õpetajate Seminaris, jätkas seejärel õpinguid Tartus.
Aastatel 1944–1962 töötas ta õpetajana Tallinna 22. Keskkoolis ja aastatel 1962–1975 algklasside õpetajana (andes tunde valdavalt kunstikallakuga klassides) Tallinna 46. Keskkoolis.
Pedagoogitöö kunstikallakuga koolis innustas teda alustama kunstikatsetusi akvarellitehnikas, hiljem ka teistes maalitehnikates. Laiemalt on teada tema naivismi kalduvad tööd 1980-ndatest, teda inspireeris Eesti loodus oma erinevate aastaaegade ja paikadega, loodus jäi tema põhivaldkonnaks. Aastast 1981 on ta esinenud aktiivselt näitustel; aastast 1986 ka Riias ja aastast 1990 Prantsusmaal.
Ta on ka kirjutanud. Aastal 1940 ilmus tema neljavaatuseline näidend "Lunastatud põld". Aastal 2007 ilmusid kooliõpetaja mälestused "Maa sool" ja aastal 2008 romaan "Elav maa".
Stanley maakond

Ajalugu

Stanley maakond moodustati 1873. aastal. Maakond sai nime ohvitser David S. Stanley järgi.
Bristol Mercury

Arendus ja tootmine

Töö Bristol Jupiter mootori järglase loomiseks algas Bristol Aeroplane Company mootoriosakonnas 1925. aastal. Roy Fedden otsustas kasutada uue mootori loomisel paljusid eduka eellase konstruktsioonielemente. Kuna selleks ajaks oli mootorite kõrgusomaduste parendamiseks kasutusele võetud ülelaadimine, siis arvas Fedden, et mootori võimsuse suurendamiseks ei teeks paha kerge ülerõhk kõigil kõrgustel. Mootori mõõtmete vähendamiseks otsustas ta vähendada kolvikäiku ühe tolli (25,4 mm) võrra. Tänu mootori väiksemale läbimõõdule oli võimalik suurendada mootori pöördeid. Suuremate pöörete tõttu tuli aga kasutada reduktorit. Kokkuvõtteks õnnestus säilitada esimestel Mercury mootoritel hoolimata väiksematest mõõtmetest ning töömahust Jupiteri mootorite võimsus. Hilisemate sarjade mootorid arendasid juba võimsust üle 800 hj.
Hiljem kasutas Fedden samu võtteid uue Jupiteriga samas mõõdus mootori Bristol Pegasus loomiseks. Algselt mõeldi, et väiksem Mercury leiaks kasutust hävituslennukitel ning suurem Pegasus pommituslennukeil, kuid Mercury võimsus oli piisav ka suurematel lennukeil kasutamiseks. Üks tuntumaid lennukeid, mille jõuallikaks Mercury sai, oli Bristol Blenheim 2-mootoriline pommituslennuk.
1938. aastal suutis Roy Fedden veenda lennundusministeeriumi Ameerika Ühendriikidest 100 oktaaniarvuga bensiini ostma ning Mercury oli esimene mootor, mida testiti ning serifitseeriti uue kütuse kasutamiseks. Kõrgem oktaaniarv võimaldas kasutada suuremat surveastet ning ülelaadimist ning seeläbi mootori võimsust veelgi suurendada. Mercury oli ka esimene Briti mootor, mis serifitseeriti muutuvsammuga propelleriga.
Uus mootor ei pälvinud algul suurt tähelepanu. Lennundusministeerium finantseeris vaid kolme prototüübi väljatöötamist. Ometi kujunes sellest taas Bristoli firma üks levinumaid mootoreid. Bristol Aeroplane Company ja selle varitehased valmistasid kuni 1945. aastani 20 700 seda tüüpi mootorit. Litsentsi alusel toodeti seda veel Poolas (kasutati PZL P.11 hävituslennukeil), Rootsis (toodeti NOHABi tehases, kasutati litsentsi alusel toodetud Gloster Gladiator hävituslennukeil ja Saab 17 pommituslennukeil), Itaalias (Alfa Romeo tehases Mercurius nime all), Tšehhoslovakkias (Walteri tehases) ja Soomes (Tampella tehases, kasutati litsentsi alusel ehitatud Bristol Blenheim pommituslennukeil).
Eestis kasutatud Letov Š-228E luure- ja pommituslennukid olid samuti varustatud Gnome-Rhône Mercure VII - Mercury meetermõõdustikus ja Prantsusmaal litsentsi alusel toodetud versiooniga, mille võimsus oli 500 hj (368 kW).
Nemunaitis

Ajalugu

Sealne linnamägi on 50 meetri kõrgune, selle pindala on 12x5 meetrit. Linnamägi oli kasutusel XIV sajandil.
Kirjalikes allikates on sealset linnust ja asulat esmakordselt mainitud aastal 1384, aastal 1387 sai sealsest külast alev. Algselt oli alev  metsatööliste asulaks. Aastal 1549 andis Zygmunt II August alevi Barbara Radziwillile. 
Aastal 1792 sai Nemunaitis linnaõigused. Neid kinnitasid algselt ka vene võimud, kuid XIX sajandi keskpaigas muudeti linn taas aleviks. XIX sajandil kujunes Nemunaitis kuurordiks, kuna selle juurest avastati mineraalveeallikad. Asula venekeelne nimekuju oli tsaariajal Нѣмонайце või Немонайце. Aastal 1886 oli seal 692 elanikku, neist 415 olid juudid.
Nõukogude perioodil oli alev kohaliku kolhoosi keskasulaks, seal tegutses ka rajooni pioneerilaager.
Ago Vilo

Ago Vilo (sündinud 14. septembril 1933 Tallinnas) on Eesti geotehnikainsener ja poliitikavaatleja.
Ago Vilo lõpetas 1957 Leningradi Mäeinstituudi mäeinsener-geoloogina. Ta on töötanud Eesti Tööstusprojektis ja Riiklikus Ehitusuuringute Instituudis. 
1991–99 töötas Vilo Eesti Vabariigi Välisministeeriumi nõunikuna Kesk-Euroopa poliitika alal.
1969–1994 oli ta Tartu Ülikooli mittekoosseisuline õppejõud (luges ehitusgeoloogia, pinnasemehaanika, geotehnika jmt kursust).
Peamised uurimissuunad: pehmete savide omadused ja kandevõime, ehitusgeoloogilise uurimise metoodika, ehitiste vajumine.
Oli 1971 Eesti pinnasenormide autorikollektiivi juht, aastast 1978 NSVL TA Ehitusgeoloogia Nõukogu liige, 1962 ENSV Ehituskomitee Geotehnika Komisjoni organiseerijaid ja kauaaegne esimees, Baltimaade geotehnikaalase koostöö organiseerijaid. Olnud Euroraili Ühingu (Helsingi) juhatuse liige.
Aastast 1961 on ta olnud Eesti Raadio ja ajalehtede poliitikavaatleja, tõlkinud raamatuid poola ja slovaki (sh František Chorvát ja Juraj Orlík "Meie igapäevaviisakus", 1990) keelest. Aastast 1989 Tšehhi Seltsi (aastani 1993 Tšehhoslovakkia Ühing) esimees. Mitmete erialaühingute (sh Rahvusvahelise Pinnasemehaanika ja Geotehnika Ühing) liige.
Oli Eesti Raadio esimesi väliskommentaatoreid.
Erlen Pomeranets

Erlen Pomeranets (28. aprill 1933 – 22. jaanuar 2012) oli Ukraina/Iisraeli kabetaja, Iisraeli rahvuslik suurmeister. Rahvusvaheliseks tiitliks oli tal FMJD meister. Lisaks mängimisele töötas ta treenerina. 2010. aastal võitis ta Iisraeli tšempionitiitli nii rahvusvahelises kui ka vene kabes. NSV Liidu meistrivõistlustel jäi tema laeks kolmas koht NSV Liidu VII meistrivõistlustel rahvusvahelises kabes 1961. aastal. Tema poeg Ilja on kabes meistersportlane.
William Lane Craig

William Lane Craig (sündinud 23. augustil 1949 Peorias Illinoisis) on ameerika filosoof ja kristlik teoloog.
Ta lõpetas 1971. aastal Illinoisis asuva Wheaton College'i ja jätkas õpinguid religioonifilosoofia alal Illinoisis asuvas usuteaduslikus seminaris Trinity Evangelical Divinity School. Sai 1977. aastal Birminghami Ülikoolist doktorikraadi (PhD) filosoofia alal. Doktoritöö käsitles kosmoloogilist argumenti. Juhendaja oli John Hick.  
Craig on arendanud ja kaitsnud Kalāmi kosmoloogilist argumenti jumalatõestuse kohta, samuti ajaloolist argumenti Jeesuse ülestõusmise kohta. Ta on debateerinud jumalatõestuse teemal Sam Harrisega, Christopher Hitchensiga, Lawrence Kraussiga, Quentin Smithiga ja A. C. Graylinguga.
Craig väidab, et kosmiline aeg, mis registreerib universumi vanuse, on Jumala aja mõõt ja teeb sellest järelduse, et universum on Jumala kell.
Egbad

Egbad (Egba) on jorubate subetnos.
Nad elavad Nigeeria lääneosas. Paljud egbad elavad Oguni osariigi pealinnas Abeokutas.

Ajalugu

Egbad kuulusid algselt Oyo kuningriiki. Kui Oyo riik 19. sajandi esimesel poolel kokku varises, said egbad iseseisvaks.
Egbad pidasid edukaid hõimusõdasid Dahomee kuningriigiga. Nende edu põhines osalt sellel, et nad varjusid Olumo kaljusse, mille juurde nad rajasid Abeokuta ('kalju all') linna.
Egbad jagunevad akedeks (Ake), ovudeks (Owu), okeonadeks (Okeona), gbaguradeks (Gbagura) ja ibaradeks (Ibara). Igal rühmal on oma kuningas. Koloniaalvõimu ajal määrasid britid Ake alake (Ake kuninga) ülemvalitsejaks. Seetõttu kutsutakse teda nüüd sageli Egbamaa alakeks. Mainitud rühmade kuningate tiitlid on Egbamaa alake, Owu olowu, Gbagura agura, Okeona oshinle ja Ibara olubara.
Fylkesvei 888

Fylkesvei 888 (2009. aastani Riksvei 888) on maantee Finnmargi maakonnas Norras.
Maantee algab Ifjordist ja lõpeb Mehamnis.
Maantee pikkus on 101,8 km. Enamik maanteed on väga hea kvaliteediga ja paljudes kohtades on lubatud piirkiirus 90 km/h (Norra linnavälistel teedel tavaline 80 km/h). Selleks et takistada põhjapõtrade liikumist maanteel, on paljudel teelõikudel kilomeetrite pikkused tõkked (üldiselt selliseid tõkkeid Põhja-Norra maanteedel pole ja põhjapõdrad saavad vabalt teedel liikuda).
Kultaranta

Kultaranta on Soome presidendi suveresidents Naantalis Luonnonmaa saarel.
Residentsi geograafilised koordinaadid on 60° 28′ 04″ N, 21° 59′ 57″ E.
Residentsi peahoone on aastatel 1914–1916 ehitatud arhitekt Lars Soncki projekteeritud graniidist loss, mida ümbritseval 54 hektari suurusel alal on muu hulgas parke ja kasvuhooneid. Aastal 1922 ostis Soome riik Kultaranna ära ja otsustas sellest teha presidendi suveresidentsi.
Ökoloogiline koridor

Ökoloogiline koridor (ka "roheline" koridor, rändekoridor; inglise habitat corridor) on looduslike koosluste riba kultuurmaastikul või mingi teist laadi loomade jt liikide rändetee, mis ühendab kaitsealasid või üksteisest lahutatud elupaiku ja võimaldab liikidel levida.
Ökoloogiliste koridoridega sarnanevad ökoloogilised astmelauad, mis aga asuvad kultuurmaastikul elupaigalaikudena ning moodustavad ühendamata "saarekestena" rändetee (ökoloogiline koridor on ühtne, katkematu).
Meres esinevaid ühenduskanaleid või -teid, mis on olulised populatsioonidevahelisel liikumisel, nimetatakse sinisteks koridorideks.
Taadikvere

Ajalugu

Taadikvere küla (18. sajandi Ludwig August Mellini kaardil Taudikfer) kuulus Eistvere mõisa alla.
Kristiana Rode-Gulova

Kristiāna Rode-Gulova, (aastani 2001 Kristiāna Rode; 30. juuli 1980 Ogre), on läti päritolu Eesti sõudja.
179 cm, 74 kg. 
Ta lõpetas aastal 1999 Lätis Murjāņi spordigümnaasiumi (Murjāņu sporta ģimnāzija). Töötanud Läti firmas SIA Tilbe Agro sekretäri ja laojuhatajana.
Sõudmisega alustas 1996 Sandra Bremze ja Gunta Rotšteina juhendamisel.

Isiklikku

Tema abikaasa on Leonid Gulov.
Tõenäosus

Tõenäosus on tulevaste sündmuste toimumise või väidete tõesuse ebakindluse mõõt.

Etümoloogia

Ladinakeelse termini probabilis (millest pärineb ka mõiste ingliskeelne vaste probability) esmakordset kasutamist on seostatud vanarooma riigimehe Ciceroga. Konkreetse terminina jõudis see tavakasutusse aga 6. sajandil seoses Rooma õiguse koguga "Digesta".
Holosteum umbellatum

Nimetus

Perekonna teaduslik nimetus tuleneb vanakreeka sõnadest ὅλος ("holos") – "terve" ja  ὀστέον ("osteon") – "luu". Nimetusest võiks järeldada, et tegemist on väga tugeva taimega, aga nimetus on antud vastandsõna printsiibi järgi. Liiginimetus "umbellatum" pärineb sõnast "umbella" – vihmavari, antud selle liigi õisiku vormi tõttu, mis meenutab vihmavarju.

Levila

Üldine levila: Euroopa, Vahemere piirkond, Väike-Aasia, Kaukaasia, Iraan, Kesk-Aasia. Samuti on leitav Venemaa lõunaosas.

Botaaniline kirjeldus

Üheaastane talvetaim peene juurega, heleroheline või hallikassinine. Ülemises osas on taim suuremal või väiksemal määral kaetud trihhoomidega (epidermi rakud, mis näevad välja nagu karvakesed). Õitsemisperiood sõltub kasvupiirkonnast.

Vars

Vars on püstine, 5–20 cm kõrgune, võib olla harunemata või hargnenud allosas, samuti võib esineda lehekodarik.

Lehed

Lehed on 1–4 cm pikad, 0,2–0,6 cm laiad, lansetjad, piklikud, tipust võivad olla tuhmad või teravad.

Õis

Õisik kuulub ebasarikate hulka ja on sümpodiaalne lihtõisik, mille kõik raod lõpevad õiega. Külgharud võivad seejuures olla suhteliselt pikad, ka peaharust pikemad. Õisiku ehitustüüp on dihaasium, millel on järgmine ehitus: pearaag lõpeb õiega, millest allpool paikneb kaks külgharu, mis kumbki lõpeb õiega; nende õite raagudel on samuti kaks külgharu, mis lõpevad õiega, kummastki külgharust võib omakorda lähtuda kaks külgharu, millest kumbki lõpeb õiega. Vahel võib pearao tipmine õis ka mitte välja areneda. 
Õied on hermafrodiitsed ehk kahesugulised, kuni 10–12 tükki, raagude peal. Kandelehed 0,8–1 mm pikad, kolmnurksed, tuhmid, rohutaolised, paljad, kitsa läbipaistva palistusega. 
Raod on ebaühtlased, 5–30 mm pikad, aluses paksenenud, paljad, pealmisel pinnal kaetud trihhoomidega. 
Tupplehti 5 tükki, 3–5 mm pikad, lansetjad, piklikud, tipus võivad olla tuhmid või teravad, seljapoolel rohutaolised, üks või rohkem roodu, mis ei ulatu tippuni, paljad või kaetud trihhoomidega.
Kroonlehti 5 tükki, valged või heleroosad, piklikud, tipus kaks–kolm piid. Kroonlehed ja tupplehed on võrdse suurusega.

Emakkond ja tolmukkond

Tolmukaid harilikult 2–3 tükki. Esineb kolmeosaline emakakael.
Vili – kupar rao peal, piklik, poolteist korda suurem kui õiekate, mis avaneb ettepoole. Seemned on 0,9–1 mm pikad, külgedelt kokkusurutud, pruunid.

Raviomadused

Maapealses osas on leitavad  saponiinid ja flavonoiidid. Lehtedes on aineid, mis aitavad haavale panduna kaasa vere hüübimisele. Taimeekstrakti kasutatakse kõhulahtisuse ja angiini korral. Tükeldatud lehti kasutatakse põletuste, furunkulite ja kriimustuste ravimisel.
Akromioklavikulaarliiges

Akromioklavikulaarliiges (articulatio acromioclavicularis) ehk õlanuki-rangluuliiges on õlapiirkonna liiges, mis ühendab omavahel akromioni (abaluu osa, mis moodustab kõrgeima punkti õlal) ning rangluud. See on sünoviaalühendus.
Liigest ümbritseb liigeskapsel, mida tugevdab ülevalt ja alt õlanuki-rangluuside.
Gajoks

Gajoks (vene keeles Гаёк) on Läti linna Daugavpilsi osa. Asub Daugava jõe põhjakaldal.
Gajoksi nimi tuleb poola keelest, kus sõna gaj tähendab salu. Linnaosa tekkis 19. sajandil Daugava kaldale, üleujutuste tõkkeks püstitatud tammi (praegu 18. Novembri tänava) taha. Algul tekkisid sinna väikesed ettevõtted ja saekojad, aga kuna jõgi soodustas kauba transporti, siis arenes linnaosa tööstuspiirkonnana kiirelt edasi. Aastal 1860 rajati õlletehas, 1863 rajati linnaosa territooriumile Daugavpilsi vangla, tuntud ka hüüdnime Valge Luik (Baltais gulbis või Белый лебедь) all. Aastal 1941 hukkas NKVD vangla hoovil Meletijs Kaļistratovsi, kõigi Läti seimide saadiku, venekeelse elanikkonna ja vanausuliste elanike peamise eestvõitleja. Aastast 2008 liideti vangla administratiivselt Grīva vanglaga, nii et praegu asub seal Daugavgrīva vangla Daugavpilsi filiaal.
Aastal 1886 ehitati vanausuliste palvemaja. 1889 rajati Gajoki kaubajaam, et paremini rahuldada linnaosa ettevõtete vajadusi. 1908. aastal laastas linnaosa suur tulekahju. 1911. aastal rajati elektrijaam. Linnaosas tegutseb vene kultuuriselts "Дом Каллистратова", seal asub Valgevene konsulaat.
Guillermo Echevarría

Guillermo Echevarría (sündinud 13. mail 1948) on endine Mehhiko ujuja.
Ta osales 1964. ja 1968. aasta suveolümpiamängudel. Ta on seitsmekordne Kesk-Ameerika ja Kariibi mere mängude meister.