google/wiki40b huggingface dataset:
Lucca

Ajalugu

Lucca oli liguuride asula. Hiljem taandusid liguurid roomlaste ja etruskide ühise pealetungi eest Apua Alpidesse.
Lucca esmamaining pärineb aastast 218 eKr, mil Rooma väejuht Sempronius koondas siin oma vägesid pärast Hannibalile kaotatud lahingut.
Alates 178 eKr sai Luccast Rooma koloonia ja Via Claudia lõpp-punkt. 
56 eKr pikendati Luccas Caesari, Pompeiuse ja Crassuse vahelist I triumviraati. 
Roomaaegne tänavateplaan on ajaloolises kesklinnas säilinud tänaseni. Antiikaja foorumi asukohas on praegu San Michele väljak. See kajastub siiani väljakul asuva kiriku San Michele in Foro nimes (in Foro ehk foorumil). Amfiteatri jälgi saab siiamaale näha Amfiteatri väljakul (Piazza dell'Anfiteatro).
5. sajandil rüüstas Luccat Odoaker.
Lucca oli tähtis linn ja kindlus veel 6. sajandil, kui Justinianus I kindral Narses seda aastal 553 mitu kuud piiras.
10. ja 11. sajandil oli Lucca Toscana markkrahvkonna keskus, mis nimeliselt allus Saksa-Rooma riigile, aga sisuliselt oli sõltumatu. Sel ajal rikastus Lucca siidiga kaubitsedes, tõustes Bütsantsi rivaaliks.
Pärast Toscana Matilda surma 1115 kuulutas Lucca end iseseisvaks. Aastal 1160 võeti vastu oma põhikord. Iseseisva vabariigina jäi Lucca enam kui 500 aastaks, kuni 1628. aastani.
Sõltumatuna oli Lucca veelgi kauem, kuni Napoleon vallutas selle 1805 ja pani seda valitsema oma õe Elisa Bonaparte Baciocchi, kellele andis tiitli "Etruuria kuninganna". 1815 sai Lucca osaks Parma hertsogkonnast, 1847 Toscana suurhertsogkonnast, 1859 Sardiinia kuningriigist ja lõpuks Itaaliast.

Tuntud inimesi

Tuntud inimestest on linnast pärit näiteks Giorgio Antonucci, Giovanni Arnolfini, Pompeo Batoni, Luigi Boccherini, Castruccio Castracani, Alfredo Catalani, Mario Cipollini, Matteo Civitali, Francesco Geminiani, Gioseffo Guami, Lucius III, Vincenzo Lunardi, Felice Matteucci, Marcello Pera, Giacomo Puccini, Eros Riccio ja Zita.

Sõpruslinnad

Luccal on seitse sõpruslinna: Abingdon (Suurbritannia), Buenos Aires (Argentina), Colmar (Prantsusmaa), Gogolin (Poola), Lucca Sicula (Itaalia), Schongau (Saksamaa) ja Sint-Niklaas (Belgia).
Rein Truupõld

Rein Truupõld (enne eestistamist Reinhold Treufeld; 30. november 1907 Kiiu – 1. märts 1944 Sinimäed) oli eesti sõjaväearst.
Ta lõpetas aastal 1930 Tallinnas Rahvaülikooli Seltsi Erakolledži. Tartu Ülikoolis õppis ta aastal 1930 filosoofiateaduskonnas, aastatel 1931–1937 arstiteaduskonnas, mille lõpetas. Ta oli ÜS Raimla vilistlane.
Ta töötas aastatel 1938–1944 Tallinna Linna Keskhaiglas ja Tõnismäe Haiglas kirurgina. Aastal 1944 oli ta arstina Saksa armees. Ta langes Sinimägedes.
Ta langes rügement "Tallinn" I pataljoni (Viljandi pataljon) arstina Narva rindel 1944. aastal.
Priit Valkna

Priit Valkna (sündinud 1971) on eesti režissöör ja kultuurikorraldaja.
Ta on lõpetanud Tallinna Pedagoogikaülikooli kultuuriosakonna . 2009. aastal lõpetas ta EMTA lavakunstikooli teatrimagistrina.
Ta on töötanud Vene Teatris ning juhtinud telesaadet "Väljalend".
Ta on aastaid korraldanud veefestivali Watergate. Ta lavastas lavateose "Kalevipoeg kuningaks!?".
Ansamblis Kala ta laulab ja mängib plokkflööti.

Režissöörina

Ta sai režissöörina oma filmiga "Kaetajad" 2005. aasta Hantõ-Mansiiski filmifestivalil ühe peapreemia.
Režissöörina on ta osalenud telesarja "Klass – elu pärast" osa "Mina ja nemad" ning filmi "Vastutuulesaal" tegemisel. Viimase juures oli ta ka stsenarist.

Isiklikku

Tal on poeg Karl Erik.
Tema vend Andres Valkna on biokeemik ja molekulaarbioloog, õde Helen Valkna on telerežissöör ja -produtsent.
Hepstedt

Hepstedt on vald Saksamaal Alam-Saksimaal Rotenburgi kreisis.
Valla pindala on 29,95 km². 31. detsembril 2017 elas seal 996 inimest.
Hepstedt kuulus 1180. aastal rajatud vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esialgu personaalunioonis Rootsi krooniga – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1807. aastal annekteeris üürike Vestfaali kuningriik hertsogkonna, 1810. aastal annekteeris selle Prantsusmaa. 1813. aastal anti hertsogkond tagasi Hannoveri kuurvürstkonnale, mis – pärast Hannoveri kuningriigiks ülendamist 1814. aastal – liidendas hertsogkonna reaaluniooni ning hertsoglikust territooriumist, sealhulgas Hepstedtist, sai uue 1823. aastal loodud Stade regiooni osa.
Tähtvere mõis

Tähtvere mõis (saksa keeles Techelfer) oli rüütlimõis Nõo kihelkonnas Tartumaal. Mõisakeskus asub nüüd Tartu linna piirides Tähtvere linnaosas.

Ajalugu

Tähtvere mõisa (Techtelverde) on esmamainitud 1515. aastal ning keskajal kuulus mõis Tartu piiskopile. 
Rootsi ajal kinkis kuninganna Kristiina mõisa 1637. aastal Åke Axelssonile, kelle pere käes oli mõis kuni mõisate reduktsioonini. Pärast Põhjasõda kinkis keisrinna Anna Ivanovna mõisa kammerhärra Jakob Balkile ja 1744. aastal keisrinna Jelizaveta Petrovna kindral krahv Rumjantsevile. 1730. aastatel eraldati Tähtvere mõisast Maarjamõisa mõis. Seejärel sai omanikuks riiginõunik ja senaator Otto Hermann von Vietinghoff (1722–1792), kes omakorda müüs mõisa õuemarssal krahv Karl von Sieversile. Tema pärandas mõisa 1774. aastal oma pojale, krahv Peter von Sieversile, kelle vend, krahv Johann Karl von Sievers, rentis mõisa kolleegiumiassessor Carl Gustav von Krüdenerile.
1785. aastal kirjutati mõis kindral Alexander Guillemot de Villeboisi (1716–1781) lesk Anna Helena Guillemot de Villebois' (sünd. Budberg; 1738–1799) nimele, kes pantis 1794. aastal mõisa maanõunik Claus Gustav von Baranoffile. Maakohtu assessor Stephan Guillemot de Villebois (1757–1835) poeg, kohtunik Alexander Woldemar Johann Guillemot de Villebois (1791–1834) müüs 1819. aastal mõisa 145 000 hõberubla eest rittmeister Adolf Heinrich von Wulffile (1765–1843). Wulffidele kuulus mõis kuni võõrandamiseni 1919. aastal ning viimane omanik oli Emil von Wulff.

Mõisa suurus

1914. aastal kuulus mõisa koosseisu 5371,85 ha müümata mõisamaad, 92,53 ha müüdud mõisamaad, 376,43 ha müüdud kvoodimaad, 668,14 ha müümata talumaad, 4960,49 ha müüdud mõisamaad, kolm kõrvalmõisa, viis küla, neli ühikut müüdud mõisamaad, 84 talu.

Mõisaansambel

Klassitsistlik peahoone rajati ilmselt 1820–1830. aastatel Wulffide poolt ning see asus Emajõe kaldal. Praegune peahoone, mis on ehitatud heimatstiilis, rajati 1910. aastal.

Mõis kaasajal

Pärast Teist maailmasõda asus mõisa peahoones Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut, mille tarbeks valmis 1984. aastal maaliliselt maastikku sulanduv laiendus (arhitekt Valve Pormeister, sisekujundaja Raili Morgen). Märkimisväärsed on 1970. aastate ajastuomases stiilis, kuid vana hoonet respekteerivalt rekonstrueeritud siseruumid vanas mõisahoones. Praegu on laiendus ümber ehitatud Maaülikooli uueks peahooneks.
Bruce Lipton

Bruce H. Lipton (sündinud 21. oktoobril 1944) on ameerika arengubioloog.
Tõstes esile epigeneetikat, rõhutab ta organismi vaimsete protsesside toimet geeniregulatsioonile.
Ta töötab Wellingtonis ja tegeleb kiropraktikaga.
Kassinurme mõis

Kassinurme mõis (saksa keeles Cassinorm) oli rüütlimõis Tartumaal Palamuse kihelkonnas. Tänapäeval jääb endine mõisasüda Jõgeva valda Jõgeva maakonnas. See on 2,8 km kaugusel Kaarepere raudteejaamast.

Ajalugu

Kassinurme mõis kuulus järjest mitmele suguvõsale, teiste seas Wrangellidele, Ungern-Sternbergidele ja 1875. aastast Samson-Himmelstjernadele. Iseseisvaks rüütlimõisaks sai see 1663. aastal, mil Kassinurme eraldati Kudina mõisast. 1919. aastal mõis riigistati ning 1920. aastal jagati see asundustaludeks. Hiljem asus seal Jõgeva näidissovhoosi, Võidu kolhoosi, seejärel Kalevi kolhoosi keskus ja lõpuks Jõgeva Riigimajand.

Mõisaansambel

Mõisa peahoone oli ühekorruseline väiksem puitehitis, mis püstitati arvatavasti 18. sajandil ning ehitati ümber 20. sajandil. 2002. aastaks ei olnud muinsuskaitseamet mõisa veel kaitse alla võtnud, 6. augustil hävitas tulekahju mõisa peahoone aga pea täielikult. 2005. aastal lammutati ka hoone varemed. Mõisa kõrvalhoonetest on samuti säilinud vaid riismed. Piibe maanteelt suundub mõisasüdamesse 200 meetri pikkune allee.
Ristmik

Ristmik (vabamas keelepruugis ka risttee ja teerist) on kahe või enama tee (tänava) lõikumiskoht, kus võib ühelt teelt siirduda teisele ja kus sõltuvalt liikluskorraldusest ei pruugi kõik pöörded olla lubatud.

Ristmik liiklusseaduse järgi

Liiklusseaduse järgi on ristmik samatasandiliste sõiduteedega teede lõikumisel moodustunud ala. Ristmikuks ei loeta parkla, õueala, puhkekoha ega teega külgneva ala teega piirnemise kohta, samuti parkla, õueala, puhkekoha ega teega külgneva ala juurdesõiduteed, üherajalise tee ning põllu- või metsatee teega lõikumise kohta ja selliste teede omavahelisi lõikumisi.
Ristmik on reguleeritav, kui liiklejate liikumise järjekorra määravad foorituled või reguleerija märguanded. Muul juhul on ristmik reguleerimata.
Arne Pilvet

Elulugu

Arne Pilvet on talupidaja poeg.
Lõpetas 1964 Tihemetsa Põllumajanduse Mehhaniseerimise Tehnikumi, 1972 Eesti Põllumajanduse Akadeemia insener-mehaanikuna, 1980 Leningradi Põllumajanduse Instituudi aspirantuuri, tehnikakandidaat (1980, samas), väitekiri käsitles põllumajanduses autoveeremite töökindluse tõstmise ja tehnohoolduse täiustamise küsimusi. Oli 1968–1972 Tartu Autovedude diagnostikaseadmete operaator, 1972–1975 Tartu Autokolonni nr 3053 ja 1975–1977 Tartu EPT vaneminsener, 1977–1982 EPA mehaanikakateedri assistent, 1983–1985 Tartu rajooni Lenini-nimelise Näidissovhoosi asedirektor, 1985–1987 Saadjärve kolhoosi aseesimees, 1987–1992 Jõgeva Maavalitsuse peaspetsialist, aastast 1992 teaduslik-tehnilise aktsiaseltsi "Pilv" juhatuse esimees. Luges EPA-s masinaelementide, tõste-transpordimasinate ja rakendusmehaanika kursusi.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: ettevõtte optimaalse autopargi määramine, autode diagnostika ja töökindlus, Eestis ratsionaalse autode kapitaalremondi võrgu loomine. Rajas esimesed diagnostikaliinid Tartu EPT-s, hiljem evitas profülaktikakompleksid ja diagnostikaliinid Mäksal, Adaveres, Rannus ja Saadjärvel. Tutvustas oma uurimistulemusi ja nende rakendamist 18 teaduslikus ettekandes. 12 teadustrükist.
Nikolai Reek

Elulugu

Nikolai Reek sündis Tallinnas, lapsendati ja kasvas üles saarlasest raudteelase peres.

Haridus

Ta lõpetas 1910. aastal Tšugujevi sõjakooli ja 1916. aastal Kiievi lendurvaatlejate kooli. Ta jätkas õpinguid Nikolai Kindralstaabi Akadeemias. 1923–1925 õppis ta kõrgemas sõjakoolis Prantsusmaal. 1930–1931 õppis Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, Korporatsioon Rotalia liige.

Teenistus Vene keisririigi armees

1917. aasta revolutsioonisündmuste ajal oli Nikolai Reek Peeter Suure Merekindluse Muhu positsiooni staabiülem.

Teenistus Eesti Vabariigis

1920. aasta veebruaris teenis kindralstaabi polkovniku auastmes 3. Diviisi staabiülemana. 
1925–1926 ja 1934–1939 oli N. Reek Kaitsevägede Staabi ja Sõjavägede Staabi ülem. 
Aastatel 1927–1928 oli Nikolai Reek Eesti Vabariigi sõjaminister. 
1937 Riigivanema ja Vabariigi Valitsuse esindaja Rahvuskogu juures Eesti Vabariigi Põhiseaduses riigikaitsesse puutuva osa väljatöötamisel.
1939–1940 kuulus ta sõjaministrina Jüri Uluotsa valitsuse koosseisu. 
1941. aastal arreteeriti ja saadeti Solikamski Usollagi laagrisse, kus ta pärast ülekuulamisi hukati.

Mälestuse jäädvustamine

Tartus Barclay hotellis Ülikooli tänav 8 avati 2003. aastal Nikolai Reegi bareljeef.
Esko Oja

Esko Oja (sündinud 21. mail 1973 Tallinnas) on eesti helilooja.
Aastal 1991 lõpetas ta Tallinna Muusikakeskkooli, 1997 lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia.
Ta on loonud muu hulgas kaks sümfooniat.
Lõhestav valik

Lõhestav valik ehk disruptiivne valik (ka diferentseeriv valik) on populatsioonigeneetikas loodusliku valiku vorm, mis soosib isendeid, kellel mingi muutuja väärtused on äärmuslikud (skaala mõlemas otsas). See on üks kolmest loodusliku valiku põhitüübist stabiliseeriva valiku ja suunava valiku kõrval.
Lõhestav valik võib viia liigitekkeni, kuid toimib aeglasemalt kui suunav valik, sest selle tulemused ei ole nii stabiilsed. Ta nõuab geograafilist või nišiisolatsiooni, et takistada eri äärmustesse kuuluvate isendite omavahelist paaritumist. Arvatakse, et lõhestav valik on sümpatrilise liigitekke mehhanism.

Näited

Oletame, et meil on küülikute asurkond, kus küülikute värvus oleneb kahest mittetäielikult dominantsest tunnusest: musta karva esindab "B" ja valget karva "b". Genotüüp "BB" annab fenotüübiks musta karva, genotüüp "Bb" halli karva (mustad ja valged karvad on segamini) ja genotüüp "bb" valge karva. Keskkonnas, kus leidub väga tumedaid musti kaljusid ja väga valgeid kaljusid, saavad valged küülikud varjuda valgete kaljude taustal ja mustad küülikud mustade kaljude taustal, hallid küülikud aga varjuda ei saa ega jää ellu.
Charles Darwin jälgis Galápagose saartel vintide asurkondi. Osa vindiliike olid nii sarnased, et nad nähtavasti põlvnesid ühest liigist. Ent neil olid järsult erineva suurusega nokad. See tundus olevat kohastumus eri saartel leiduvate seemnete erinevale suurusele. Keskmise nokasuurusega vindid ei oleks kummagi suurusega seemneid hästi kätte saanud.
Axel Ryning

Axel Nilsson Ryning (1552–1620) oli Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane.
Axel Ryning sündis Gimmersta (sv) ja Lagnö mõisniku Nils Eriksson Ryningi (surnud 1578) ja Lagnö mõisa pärijanna Ingeborg Eriksdotter Trolle (surnud 1590) pojana. Tema ema oli Rootsi riigihoidjaks olnud Erik Arvidsson Trolle (sv) tütar, ema õde Beata Eriksdotter Trolle oli abielus riiginõuniku ja admirali Gabriel Kristiernsson Oxenstiernaga ja ema poolvend Gustaf Eriksson Trolle (sv) oli aastatel 1515–1521 Uppsala peapiiskop. 
Axel Ryningist sai peale Johan III surma 1592. aastal Hertsog Karli nõunik ja 1594. aastal Stockholmi asehaldur. 4. oktoobrist 1599 oli ta Viiburi linnuse asehaldur ja aastast 1602 riiginõunik ja riigiadmiral. 18. septembril 1605määrati Karl IX poolt Tallinna linnuse ja lääni asehalduriks. 7. maist 1611 Nyköpingi lossi asehaldur ja aastast 1612 kuni surmani riigimarssal.
Ta suri Penningby lossis (sv) Upplandi maakonnas.
Potsdami konverents

Potsdami konverents toimus 1945. aasta 17. juulist 2. augustini Potsdamis Cecilienhofis. Konverentsil arutasid Teise maailmasõja kolm võitjariiki – Ameerika Ühendriigid (mida esindas president Harry Truman), Nõukogude Liit (NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu esimees Jossif Stalin) ja Suurbritannia (peaminister Winston Churchill ning hiljem värske peaminister Clement Attlee), Saksamaa sõjajärgse korraldamise küsimusi, määrasid kindlaks poliitilised ja majanduslikud põhimõtted Saksamaa sõjaaegsete liitlaste kontrollimiseks, saavutasid kokkuleppe anda sõjaroimarid rahvusvahelise kohtu alla ning esitasid Jaapanile ultimaatumi tingimusteta kapituleerumise nõudega.
Jon Bon Jovi

Jon Bon Jovi (kodanikunimega John Francis Bongiovi Jr.; sündinud 2. märtsil 1962 Perth Amboys New Jerseys) on ameerika laulja, laululooja ja näitleja.
Tema isa John Francis Bongiovi (seenior) oli itaalia ja slovaki päritolu habemeajaja. Ema Carol Sharkey oli saksa ja vene päritolu lilleseadja ja üks esimesi Playboy jänkusid. Tal on vennad Anthony ja Matthew. Ta kasvas katoliiklikus peres.
John ei armastanud koolis käia. Selle asemel eelistas ta pilli mängida. Juba 16-aastasena mängis ta klubides. 17-aastasena töötas ta oma kauge sugulase Anthony Bongiovi helisalvestusstuudios koristajana. Sel aastal salvestas Domenico Monardo seal oma albumit "Christmas in the Stars: The Star Wars Christmas Album", kuhu Anthony soovitas ka Johni laulma. Ta esitas seal laulu "R2-D2 We Wish You A Merry Christmas", mis ongi tema esimene salvestis. Albumil oli tema nimi kirjutatud kujul "John Bongiovi".
1983 moodustas ta oma bändi Bon Jovi. Bänd sai nime Bongiovi perekonnanime järgi ja seda hääldatakse samamoodi kui perekonnanime, aga kirjutatakse nii, et ameerika publikul oleks lihtsam mõista, kuidas seda hääldada tuleb. Bänd tegutseb vaheaegadega siiani ja selle algkoosseisust lööb kaasa koguni neli liiget. Need on Jon Bon Jovi ise (laul ja rütmikitarr), David Bryan (klahvpillid ja taustalaul), Tico Torres (trummid) ja Richie Sambora (soolokitarr ja taustalaul).
1990 avaldas Jon Bon Jovi oma esimese sooloalbumi "Blaze of Glory", mis oli saanud nime albumil oleva samanimelise laulu järgi. See laul pärines filmist "Young Guns II". See album ja laul nimetati 1991 paljude auhindade kandidaadiks, mille hulgas olid Oscar ja Kuldgloobus originaalloo kategoorias, Grammy visuaalse meedia jaoks kirjutatud laulu kategoorias ja laulja ise rokklauluesituse kategoorias, Ameerika muusikaauhind pop- või rokksingli kategoorias ning MTV videomuusikaauhind filmist pärit video ja meesesitaja video kategoorias. Neist võitis ta Kuldgloobuse ja Ameerika muusikaauhinna.
2012 nimetati ta uuesti Kuldgloobuse kandidaadiks originaalloo kategoorias lauluga "Not Running Anymore", aga ta ei võitnud seda.
29. aprillil 1989 abiellus ta keskkooliaegse kallima Dorothea Hurleyga. Neil on neli last: Stephanie Rose (1993), Jesse James Louis (1995), Jacob Hurley (2002) ja Romeo Jon (2004).
Boris Bernstein

Boris Bernstein, ka Boriss Bernštein (17. november 1924 Odessa – 23. juuni 2015 Palo Alto, Santa Clara maakond, California), oli Eesti kunstiteadlane.

Elulugu

Boris Bernstein sündis Odessas õpetajate perekonnas. Aastatel 1942–1943 õppis ta Tomskisse evakueeritud Leningradi sõjakoolis. 1951. aastal lõ­pe­tas ta Leningradi ülikooli kunstiajaloo erialal.
Eestis elas ta 1951. aastast kuni aastani 1995, mil läks koos pianistist abikaasa Frieda Bernsteiniga elama tütre pere juurde Palo Altosse Californias.
Ta avaldas mitmes keeles üle 300 publikatsiooni, sealhulgas  kataloogi- ja albumitekstid Aino Bachist (1961), Enn Põldroosist (1975), Vive Tollist (1978), Ilmar Tornist (1978), Peeter Ulasest (1984), Nikolai Kormašovist (1985), samuti Eesti graafikat käsitleva teose soome keeles (Neuvosto-Eestin grafiikkaa. Tallinn, 1967) ja vene keeles (Эстонская графика. Moskva, 1970) ja kriitikakogumiku "Ringi sees ja ringist väljas" (1979).
Ta oli Eesti Kunstiakadeemia professor ja audoktor, Eesti Kunstnike Liidu auliige.
Bernstein uuris kunsti teoreetilisi probleeme, kunstiteaduse metodoloogiat, kaasaegset eesti kunsti, 19. sajandi vene kunsti ajalugu.
Ta pälvis 2009. aastal Eesti Kultuurkapitali aastapreemia monograafia "Visuaalne kujund ja kunstimaailm" ning pikaajalise panuse eest Eesti kunstiteadusesse.
Ela ja lase teistel surra

Sisututvustus

James Bond on saadetud New Yorki, et uurida Harlemis tegutsevat Hr Suure kuritegelikku ühendust. Voodoo'd praktiseeriv  SMERŠ-i käsilane äritseb 17. sajandist pärit kuldmüntidega. Ohtlikud seiklused viivad agent 007 Harlemi džässiklubisse, Miamisse ja Jamaicale.

Eestikeelsed väljaanded

Eesti keeles ilmus teos Hara kirjastuselt 1992. aastal Enn Soosaare tõlkes. Kordustrüki avaldas 2008. aastal Eesti Päevaleht.
Riho Mägi

Riho Mägi (2. detsember 1943 – 14. oktoober 2003) oli eesti tuubamängija, pedagoog ja muusikategelane.
Nina Simone

Nina Simone (sünninimega Eunice Kathleen Waymon; 21. veebruar 1933 – 21. aprill 2003) oli USA laulja, laululooja, pianist, arranžeerija ja kodanikuaktivist.
Lapsena tahtis Simone saada kontsertpianistiks, kuid kõrgete õppemaksude tõttu jäid tema klaveriõpingud pooleli. Elatise teenimiseks hakkas ta mängima klaverit ööklubis, kus talle öeldi, et ta peab seejuures ka ise laulma. Nii sai alguse tema karjäär džässlauljana.
Laulukirjutaja ja arranžeerijana liikus Simone gospelist bluusi, džässi ja folgini, segades lugudesse sisse elemente klassikalisest muusikast. Ta salvestas üle neljakümne albumi.
Simone oli tihedalt seotud võitlusega mustanahaliste kodanikuõiguste eest ning see teema läbis ka tema muusikat. 1970-ndatel lahkus ta Ameerikast ja elas hiljem põhiliselt Prantsusmaal.
Enn Adusson

Enn Adusson (29. mai 1930 Tartu – 18. juuni 1998 Tartu) oli eesti näitleja.
Enn Adusson sündis põllutööliste peres. Peale üldhariduse omandamist astus Eesti Põllumajandusakadeemiasse (EPA), mille lõpetas 1955. aastal metsanduse erialal. 
Töötas 1955 - 1970 teater Vanemuises. Hiljem töötas Luua metsakoolis õppejõuna. Oli omal ajal populaarne filminäitleja. Osales ka mõnes telelavastuses (näiteks "Aime ootab hellust" 1969. aastal).
Amuuri korgipuu

Meditsiin

Hiina meditsiinis kasutatakse Amuuri korgipuud meningiidi, kopsupõletiku, tuberkuloosi ja neeruhaiguste korral. 
Amuuri korgipuu on ennast tõestanud väga olulise ennetava vahendina kopsuvähi korral. 
Kasutatakse suukaudselt kõhuvalu, kõhulahtisuse ja kuseteede infektsioonide korral. 
Amuuri korgipuu marjadest pressitakse õli, millel on tuntud raviomadused. Ka puu koorel on Hiina meditsiinis suur tähtsus. 
Marjadest pressitud õlil on insektitsiidsed omadused, mis sarnanevad lõhnava püreetri (Tanacetum parthenium) omadustega.
Õlis on suur hulk bioloogiliselt aktiivseid aineid: flavanoide, alkaloide, saponiine ja kumariine. Raviõli kasutusalade hulka kuulub pankreatiidi ravimine, kolesterooli ja veresuhkru taseme alandamine ja mitmesuguste nahahaiguste leevendamine.
Äigu murd

Äigu murd on endine paemurd Saare maakonnas Saaremaa vallas Vanamõisa külas. Murd on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Murd on Äigu kihtide stratotüüp.
Lillehammeri afäär

Lillehammeri afäär oli 21. juulil 1973 toimunud Mossadi ebaõnnestunud salaoperatsioon Lillehammeris Norras, kui Mossadi salaagendid eksisid sihtmärgiga ja tapsid Musta Septembri operatiivjuhi Ali Hassan Salamehi asemel Maroko kelneri Ahmed Bouchiki.
Pärast kuritööd võeti enamus agente kinni ja turvamajad leiti üles, kust leiti kuritööga ja Mossadiga seotud dokumente. Agendid saadeti tapmise eest kohtu alla ja nad said vangistused ühest kuni viie aastani. 1975. aastal saadeti kõik vangimõistetud Iisraeli. Operatsiooni ebaõnnestumine ja agentide sissekukkumine oli Mossadi mainele tugev löök, kuigi ametlikult ei tunnistanud Iisrael kunagi oma salateenistuse osalust afääris.
Mossad ei loobunud pärast ebaõnnestunud operatsiooni Ali Hassan Salamehi tapmisplaanidest. Ta leiti aastaid hiljem üles ja 22. jaanuaril 1979 sai Salameh Beirutis autopommiplahvatuses surma.
Tartu muusikapäevad

Idee tekkimine

Rokkmuusika tegevus enne Tartu Muusikapäevi oli Eestis üsna hajutatud ja süsteemitu. Tehti midagi omaette, aga puudus laiapinnaline Eesti rokkmaastik. 1970. aastatel toimus küll Viljandi rokkfestival, aga see keelati erinevate skandaalide tõttu ära. Ajendatuna sellest, soovisid Tartu Ülikooli tudengid luua samalaadse festivali Tartus.
Ülikoolis korraldati iga maikuu üleliidulisi rahvaste sõpruse päevi, mida korraldasid Interklubi ja rahvusvaheliste suhete ring. Ürituse maksis kinni ülikool ja nende päevade raames oli loodud ka kultuuriprogramm. Programmi eestvedajaks oli Interklubi, kuid laiemas plaanis ülikooli komsomolikomitee.  Nende päevade raames loodigi Tartu Muusikapäevad.

Formaat

Tegemist oli loomeinkubaatoriga, kus muusikud said katsetada ideid, mis muudes kontekstides ei oleks tõenäoliselt nõnda kõnetanud. Kõige markantsema näitena Sepapoisid. Tartu Muusikapäevade jaoks loodi spetsiaalseid koosseise ning sõideti ekstra kohale, isegi kui oldi bändiga tuuril kuskil liiduvabariikides. Festivalil esinemine oli muusikute jaoks ka staatuse märgiks. Tegev oli ka žürii, kes jagas lisaks Grand Prix'le ka muid erinevaid auhindu.
Martha Alter

Martha Alter (8. veebruar 1904 New Bloomfield, Pennsylvania – 1976) oli Ameerika Ühendriikide pianist ja helilooja.
Ta lõpetas Vassar College'i ning õpetas muusikat Connecticut College'is.
Diferentseerimisoperaator

Diferentseerimisoperaator on matemaatikas diferentsiaaloperaator D, mis seab ühe (või mitme) muutuja funktsioonile vastavusse selle funktsiooni tuletise (või osatuletise).
Muster

Muster (ladina keeles mōnstrāre, näitama, märkima, juhendama) on muutumatu struktuur, mida on võimalik tuvastada selle korduval ilmnemisel.
Sõna 'muster' (itaalia keeles mostra, märk, väljanäitamine) hakati antud tähenduses kasutama itaalia keeles 15. sajandil.
Muster võib siduda sarnaseid objekte kõige erinevamal moel.
Mustrite tuvastamise ja uurimisega tegeleb taksonoomia. Näiteks taimede morfoloogilised tunnused on aluseks bioloogilisele taksonoomiale.
Muster võib olla ka funktsioon, mis võimaldab tuvastada ja reprodutseerida kordusi laiemas kontekstis. Kordused võivad olla ruumilised (näiteks kangamuster) ja/või ajalised (näiteks teatud käitumine) või tüpoloogilised.