google/wiki40b huggingface dataset:
Felix Kadarik

Felix Kadarik (24. aprill 1923 Levala, Laimjala vald, Saaremaa – 6. märts 2012) oli Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku vaimulik.
Felix Kadarik pühitseti 13. augustil 1944 Tallinna Issandamuutmise peakirikus preestriks. 1960. aastal anti talle ülempreestri aunimetus ja 1999. aastal suuroikonomose aunimetus. Samuti on teda autasustatud mitra kandmise õigusega.
Ta teenis Kuressaare Püha Nikolai kogudust, Laimjala Vassilius Suure kogudust, ja Reomäe Apostel Andrease kogudust. Alates septembrist 2011 oli ta emerituuris.
Drag king

Drag king on üldjuhul naiskodanik, kes on end riietanud meheks.
Nissi vald

Külad

Sulgudes arvestuslik rahvaarv seisuga 31. märts 2000 
Aude (14), Ellamaa (210), Jaanika (45), Kivitammi (62), Lehetu (200), Lepaste (41), Madila (24), Munalaskme (127), Mustu (33), Nurme (53), Odulemma (60), Rehemäe (37), Siimika (28), Tabara (43), Vilumäe (58), Viruküla (22), Ürjaste (87)

Majandus

Nissi valla territooriumist oli metsamaad umbes 50%. Põllumaadest oli kasutuses umbes 4000 hektarit.
Valda läbis Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee. Vallas lõppes elektrifitseeritud Haapsalu-suunaline raudtee (Keila–Riisipere raudtee). Ida-lääne suunal läbis valda Paldiskit Via Balticaga ühendav Vasalemma–Riisipere–Varbola maantee.
60–65% tööealistest elanikest töötas väljaspool valda, peamiselt Keilas ja Tallinnas.

Ajalugu

Nissi nime on esmakordselt mainitud Taani ja Rootsi preestrite ristimisretkede kroonikaraamatutes aastaist 1219 ja 1220. Aastal 1241 on mõne Nissi ala haldaja olnud Mattis Risbiti nimeline läänimees. Tema nimest tuleneb nimekuju Risenberg, eesti keeles Riisepere ehk Riisipere. Sellenimelist rüütlimõisa mainitakse juba 14. sajandil Eesti vanemate ja jõukamate mõisate hulgas. 16. sajandi alguses olid Nissi alad Hertele-nimelise kirikukihelkonna keskuseks, kuid sajandi lõpuks Nissi kihelkond ajutiselt kaotati. Taasiseseisvumine kirikukihelkonnana toimus 1645. aastal.
Valla ajaloo aluseks võib pidada Riisipere rüütlimõisa alluvusse kuuluvat talupoegade kogukonda, mis sai valitsusliku sõltumatuse 1866. aastal Baltimaades kehtestatud vallaseaduse põhjal. Nissi vald sündis 1938/39. aastal toimunud vallauuendusega, mil liitusid Riisipere ja Laitse vallad. Nõukogude võimu ajal nimetati Nissi vald ümber Nissi Küla RSN Täitevkomiteeks. Nissi vald sai omavalitsusliku staatuse tagasi 21. mail 1992.
2017. aastal ühines Nissi vald Saue vallaga.
Scotland Yard

Scotland Yard (ametlikult New Scotland Yard) on Suurbritannia pealinna Londoni politseiteenistuse (Metropolitan Police Service) peakorteri nimi. Asutatud aastal 1829, asutajaks Robert Peel. Nimi on tuletatud metonüümia teel Metropolitan Police'i peakorteri algsest asukohast aadressil Whitehall Place 4, mille tagumine sissepääs asus Great Scotland Yardi tänaval. Great Scotland Yardi tänava sissekäigust sai politseijaoskonna avalik sissepääs. Aja jooksul muutus tänava nimi Metropolitan Police'i sünonüümiks. The New York Times kirjutas 1964. aastal, et nii nagu Wall Street on andnud nime New Yorgi rahandusmaailmale, on Scotland Yard andnud nime Londoni politseile.  1890. aastal kolis Metropolitan Police oma peakorteri Victoria Embankmentile, 1967. aastal sealt Broadway tänavale ja 2016. aastal tagasi Victoria Embankmentile. Kõigi uute peakorterite kohta on hakatud kasutama nime "New Scotland Yard" (Uus Scotland Yard).
Malaikeelne Vikipeedia

Malaikeelne Vikipeedia (malai keeles Wikipedia Bahasa Melayu) on Vikipeedia malaikeelne versioon.
Malaikeelne Vikipeedia sai alguse 26. oktoobril 2002.
Seal on 328722 artiklit, millega see on artiklite arvult 31. keeleversioon.
Susanna Aleksandra

Susanna Aleksandra (õieti Susanna Aleksandra Veldi; sündinud 21. septembril 1989 Tallinnas) on eesti džässlaulja, laulusõnade kirjutaja ja helilooja.

Haridus

Lõpetas 2009. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi. Õppis aastatel 2009–2013 Tartu Ülikoolis romanistika osakonnas prantsuse keelt ja kirjandust. 2010–2014 õppis Heino Elleri nimelises Tartu muusikakoolis džässlaulu Ursel Oja juhendamisel. 2015. aastal alustas õpinguid Helsingis Sibeliuse Akadeemias džässmuusika erialal Jenny Robsoni, Aija Puurtineni ja Jukkis Uotila juhendamisel.

Muusika

Oma džässansambliga astus Susanna Aleksandra esmakordselt lavale 17-aastaselt. 2015. aastal ilmus tema omaloominguline debüütalbum "Miracles". 2017. aasta suvel üllitas lauljatar koostöös soome džässmuusikutega singli "Golden Boy" (muusika Ilmari Rönkä, sõnad Susanna Aleksandra). Lisaks sellele laulis ta Mikk Targo ja Lutz Krajenski suurprojektis "Muinaslugu sinilinnust" uude kuude Aarne Oidi menuloo "Kaks kuukiirt".
Esineb mitmesugustes omanimelistes koosseisudes ja külalissolistina ansamblis Estonian Dream Big Band.

Isiklikku

Susanna Aleksandra isa on tunnustatud saksofonist Virgo Veldi, vanaema pianist Eevi Ross ning vanaisa klarnetist, arranžeerija ja dirigent Aleksander Rjabov.
Curry maakond (Oregon)

Curry maakond (Curry County) on maakond USA-s Oregoni osariigis. Geograafilised koordinaadid on 42°28' N, 124°08' W.
Maakonna halduskeskus on Gold Beach.
Maakonna pindala on 5151 km². Veepindala on 935 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 22 364. Aastal 2000 oli elanike arv 21 137.
Hindemburg Melão Jr.

Hindemburg Melão Jr. on Brasiilia päritolu (São Paulo) epistemoloog, teoloog ja maletaja.
Hindemburg on tuntud kirimaletaja (Rahvusvahelise Kirimaleföderatsiooni ICCF andmetel oli tema Elo reiting 2013. aastal 2328) ja pimemaletaja (püstitas rekordi simultaanpimemales, mis fikseeriti ka Guinnessi rekordite raamatus).
Sinine surmaekraan

Sinine surmaekraan (inglise keeles Blue Screen of Death; lühend BSoD) on veateade, mida kuvatakse Windowsi ja ReactOSi kokkujooksmise korral. Arvuti ekraan muutub siniseks ja sellele ilmub valge tekstiga veateade.
Nimetust "surmaekraan" kasutatakse seepärast, et edasi saab vaid arvutit taaskäivitada või kinni panna. Teisi tegevusi ei võimaldata, et vältida süsteemi terviklikkuse pöördumatut kahjustumist. Sageli ei ole süsteem teistsugusteks tegevusteks ka suuteline. Kui selline veateade ilmub, on süsteemil midagi tõsist viga.
Ilmuvaks veateateks võib olla registritõmmis, kuid võib olla ka lihtsalt sõnaline teade, et nüüd jooksis arvuti kokku. Enamik operatsioonisüsteeme püüab kasutajat siiski kuidagi abistada rikkepõhjuste kindlaksmääramisel ja kõrvaldamisel ning näitab lisaks standardtekstile mingil määral registrite seisu rikke ilmnemise hetkel. Veateated võivad olenevalt operatsioonisüsteemist olla väga mitmesugused, kuid ühe operatsioonisüsteemi piires üldjuhul eriti ei muutu. Mõnikord käivitab süsteem ekraanil kella ja võimaldab kasutajal sinist surmaekraani vaadata ainult kindla aja, näiteks poole minuti jooksul. Selle aja möödudes taaskäivitub arvuti automaatselt.
Olenemata sellest, kas registritõmmis kuvatakse või mitte, püüab vastavalt konfigureeritud operatsioonisüsteem kirjutada registritõmmise koopia faili, kust pärast arvuti taaskäivitamist saab vaadata registri sisu kinnijooksmise hetkel ja mõnikord isegi andmeid taastada. Tõmmisefailist andmete taastamiseks peab siiski olema vastav väljaõpe. Ka tõmmisefaili maht (kas sinna kirjutatakse kogu muutmälu või ainult osa sellest) sõltub operatsioonisüsteemist ja selle konfiguratsioonist.
Linuxis kasutatakse terminit kernelišokk, millele vastab Windowsis termin puugistopp. See tähendab süsteemis tekkinud sisemist probleemi, mida operatsioonisüsteem ise ei suuda lahendada. Sellele seisundile võib, kuid ei pea järgnema surmaekraan.
Unioon (Ameerika kodusõda)

Unioon (inglise keeles union, liit, ühendus, Unioon) on nimetus, mida kasutati Ameerika kodusõja (1861–1865) ajal Ameerika Ühendatud Osariikide kohta.
Unioon koosnes president Abraham Lincolni poolt juhitud rahvuslikust valitsusest ning seda toetavast 23 "vabast osariigist" ja 5 "piiri-osariigist".
Kodusõjas seisid Unioonile vastu 11 lõunaosariiki, mis moodustasid Osariikide Konföderatsiooni ehk "Konföderatsiooni".
Veevi Pajupuu

Elukäik

Veevi Pajupuu õppis Tartu Ülikoolis arstiteadust aastatel 1947–1948 ning lõpetas Eesti NSV Riiklik Kunstiinstituudi 1954. aastal tekstiili erialal.

Isiklikku

Veevi Pajupuu tütar on tekstiilikunstnik Kadi Pajupuu. Teine tütar Liis Pajupuu on õppinud klaasikunsti.

Liikmesus

Veevi Pajupuu kuulus Eesti Kunstnike Liitu aastast 1980.
Henn Voolaid

Hariduskäik

Lõpetas 1961. aastal Viljandi 2. Keskkooli ning 1967. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna optika ja spektroskoopia erialal.
Aastast 1977 füüsika-matemaatika kandidaat, väitekiri luminestsentsi kiirgus- ja haardetsentritest CaS fosfoorides (vene keeles).
Kvalifikatsiooni tõstnud: Leningradi Ülikool (1980), Moskva ülikool (1981), Kiievi Ülikool (1985), Turu Ülikool (1989, 2001), Helsingi Ülikool (1995, 1997).

Töökäik

Suunati tööle TRÜ üldfüüsika kateedrisse õppejõuks (assistent). Sai 1980. aastal TRÜ üldfüüsika kateedri dotsendiks. Olnud TÜ üldfüüsika kateedri juhataja (1984–1993), TÜ füüsika-keemiateaduskonna dekaan (1988–1993), LoTe koolifüüsika keskuse juhataja (1996–2013).
Ta töötab Tartu Ülikooli Loodus- ja tehnoloogiateaduskonnas (LOTE) Koolifüüsika keskuses füüsika didaktika lektorina. Põhitöö on tulevastele füüsikaõpetajatele füüsika ja selle õpetamise õpetamine.
Lugenud TÜ-s üle 30 kursuse füüsikutele, bioloogidele, arstidele, farmatseutidele, loodusteaduste õpetajatele. Tema juhendamisel on kaitstud üle 50 diplomitöö, üle 20 bakalaureusetöö, 9 teadusmagistritööd, 15 magistritööd ja 1 doktoritöö.

Muu erialane tegevus

Olnud Eesti koolinoorte füüsikaolümpiaadi žürii esimees (1968, 2003) ja liige (1969–2004), Eesti füüsika teaduslik-metoodilise nõukogu liige (1978–1990), NSV Liidu Balti tsooni ja Valgevene NSV füüsika-teaduslik-metoodilise nõukogu praktikumide sektsiooni juhataja (1985–1990), ETV telekooli füüsikasaadete autoreid (1986–1989), füüsikaalase õppekirjanduse autor ja väljaandmise korraldaja (alates 1988), Eesti koolifüüsika kontseptsiooni autoreid (1991), Eesti koolifüüsika ainekava töörühma juht (1993–1996), Eesti Koolifüüsika Ühingu juhataja (1995–2000), Eesti koolifüüsika ainenõukogu esimees ja liige (1996–2003), Foucault’ pendli ülesseadmise ja tutvustamise korraldaja TÜ füüsikahoones Tartus Tähe 4 (1999–2014), Teaduskeskuse AHHAA teadusnõukogu liige (2000–2008), füüsika riigieksamikomisjoni liige (2002–2009), Eesti noorteadlaste konkursi žürii liige (2005–2013), ajakirja The Science Education Review toimetuskolleegiumi liige (alates 2007).

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: laia keelutsooniga pooljuhtide fotoluminestsents; füüsikaõppe efektiivsuse tõstmise võimalused kesk- ja kõrgkoolis; Eesti õpilaste füüsikalised väärarusaamad; loodusteadusliku mõtlemisviisi kujundamine koolifüüsikas.
Olnud kahe ETF teadusgrandi hoidja: "Eesti kooliõpilase loodusteadusliku mõtlemisviisi (LTMV) kujundamine füüsika ulatuslikumal seostamisel teiste loodusainetega (1998–2000)" ja "Füüsikalised väärkontseptsioonid ja väärkasutused ning nende mõju õpitulemustele (2002–2005)".

Isiklikku

Tema isa oli sõjaväelane.
Tema abikaasa Kaie Voolaid on Eesti Spordimuuseumi kauaaegne peavarahoidja ja teadur; pojad: Kalle (Eesti Spordimuuseumi teadussekretär) ja Juhan (Tartu Linnavalitsuse keskkonnaspetsialist, kirjanik).
Turbopump

Turbopump on mootorikütuse pump, mille kaks peamist komponenti on labapump ja gaasiturbiinist ajam. Tavaliselt on need paigaldatud samale teljele, mõnikord aga omavahel ülekande abil ühendatud. Turbopumba ülesandeks on tekitada vedelikus kõrge rõhk enne selle suunamist põlemiskambrisse või mujale.
Leidub kahte tüüpi turbopumpasid: tsentrifugaalpumba puhul paisatakse vedelik suurel kiirusel väljapoole; aksiaalpumba puhul tõstavad vahelduvad pöörlevad ja paigalseisvad labad järk-järgult vedeliku rõhku.
Aksiaalpumbad on väikese läbimõõduga, kuid tõstavad vedeliku rõhku mõõdukalt. Ehkki aksiaalpumba puhul on vajalikud mitmekordsed surveastmed, sobivad aksiaalpumbad hästi väikese tihedusega vedelike jaoks. Tsentrifugaalpumbad on suure tihedusega vedelike korral kaugelt võimsamad, kuid väikese tihedusega vedelike puhul peavad olema suure läbimõõduga.
Turbopumpade tööpõhimõte on sisuliselt sama mis autode turboseadmetel: kõrge rõhu all olev mootorikütus suunatakse kõrge rõhuga põlemiskambrisse, et tagada mootori suurem võimsus.
Addisoni tõbi

Addisoni tõbi ehk pronkstõbi on haruldane krooniline endokriinsüsteemi haigus, mille puhul neerupealised ei tooda piisavalt steroidhormoone.
Haigust iseloomustab hulk suhteliselt mittespetsiifilisi sümptomeid, nagu näiteks alaseljavalu ja nõrkus.
Addisoni tõbi võib progresseeruda tõsiseks Addisoni tõve kriisiks, millega võivad kaasneda väga madal vererõhk ja kooma. Kriisi langemist võib ajendada stress näiteks õnnetuse, operatsiooni, haiguse tõttu. Addisoni tõve kriis võib lõppeda kiire surmaga.
Addisoni tõve põhjuseks on adrenokortikaalpuudulikkus, mis võib tekkida enamasti autoimmuunhaiguse või nakkuse tagajärjel.
Haigust diagnoositakse vereanalüüside ja meditsiinilise kuvamise abil.
Haigust ravitakse puudulike hormoonide asendamisega, ravi on pidev ja eluaegne.
Haigus on nimetatud arstiteadlase Thomas Addisoni järgi.
Witold Lutosławski

Witold Roman Lutosławski (25. jaanuar 1913 Varssavi – 7. veebruar 1994 Varssavi) oli poola helilooja. Ta oli üks tähtsamaist 20. sajandi Euroopa heliloojatest.

Perekond ja lapsepõlv

Lutosławski mõlemad vanemad olid pärit Poola kõrgklassist. Perekonnale kuulusid maavaldused Drozdowo piirkonnas. Witoldi isa Józef kuulus Poola Rahvus-Demokraatlikusse Parteisse (Endecja) ning selle asutaja Roman Dmowski oli Lutosławskite peresõber (tema järgi sai Witold oma teise eesnime). Zürichis õppides tutvus ja abiellus Józef 1904. aastal Maria Olszewskaga. Witold sündis kolmest pojast noorimana. 1915. aastal pöördus perekond sõjaolukorra tõttu Varssavist Moskvasse, kus Józef jätkas oma poliitilist tegevust. Pärast revolutsiooni ja Nõukogude valitsuse võimuletulekut 1917. aastal sattus tema tegevus konflikti bolševikega ning ta arreteeriti koos vend Marianiga. Kuigi võitlus idarindel oli lõppenud, ei saanud Lutosławskid koju tagasi pöörduda. Viieaastane Witold külastas oma isa vanglas. Vennad hukati septembris 1918. 
Sõja lõppedes naasis perekond iseseisvasse Poolasse. Pärast isa surma mängis Witoldi elus olulist rolli muuhulgas isa poolvend filosoof Wincenty Lutosławski. Witold hakkas kuueaastaselt õppima klaverit. 1926. aastal alustas ta viiuliõpinguid ning järgmisel aastal astus poole koormusega Varssavi konservatooriumi. Ta hakkas komponeerima, kuid ei suutnud korraga keskenduda koolile ja konservatooriumile ning loobus viimasest. 1932. aastal astus ta aga uuesti konservatooriumi, õppides Witold Maliszewski kompositsiooniklassis. Samal aastal katkestas ta viiuliõpingud ning keskendus klaverile ja komponeerimisele. 1937. aastal sai ta lõpudiplomi.

Teine maailmasõda

Lutosławski läbis sõjaväeteenistuse raadioside eriala. 1939. aastal valmis teos "Sümfoonilised variatsioonid" ning helilooja plaanis reisida enda täiendamiseks Pariisi, kuid sama aasta septembris puhkes sõda. Lutosławski mobiliseeriti raadioüksusse Krakówis. Varsti tabasid ta saksa sõdurid, kuid tal õnnestus põgeneda ning ta kõndis 400 kilomeetrit tagasi Varssavisse. Witoldi vend langes vene sõdurite kätte ning suri hiljem Siberi töölaagris.
Elatise teenimiseks liitus Lutosławski tantsumuusikat mängiva ansambliga. Samuti esines ta Varssavi kohvikutes koos sõbra Andrzej Panufnikuga. Nende repertuaaris oli lai valik erinevat muusikat nende oma seades. Nad mängisid mõnikord trotslikult ka poola muusikat, muuhulgas Chopini, kuigi natsid olid selle ära keelanud. Samuti kirjutasid nad vastupanulaule. Kohvikud olid ainsad kohad, kus okupeeritud Varssavis sai kuulata elavat muusikat. Kontsertide korraldamine polnud võimalik, sest kõik avalikud kogunemised olid keelatud. Mängides kohvikus Aria, tutvus Lutosławski oma tulevase naise Maria Danuta Bogusławskaga, kes oli kirjanik Stanisław Dygati õde.
Lutosławski lahkus koos emaga Varssavist paar päeva enne Varssavi ülestõusu, mis puhkes 1944. aasta augustis, võttes kaasa vaid mõned noodid ja mustandid. Ülejäänu hävis. Ta pöördus linna tagasi järgmise aasta aprillis.
Umbru mõis

Umbru mõis (saksa keeles Ummern) oli Järlepa mõisa kõrvalmõis Juuru kihelkonnas Harjumaal.
Mõis rajati 1662 Angerja mõisast eraldatud alast.
Jacek Yerka

Jacek Yerka (kodanikunimi Jacek Kowalski; sündinud 1952 Toruńis) on poola kunstnik. Yerka lõpetas Toruńi Mikołaj Koperniku Ülikooli 1976. aastal, kus ta õppis kujutava kunsti teaduskonnas graafikat. Alates 1980. aastast loob ta põhiliselt õlimaale. Kriitikud liigitavad Jacek Yerka loomingu realistliku sürrealismi ja fantaasia stiili alla. Tema töid on eksponeeritud Poolas, Saksamaal, Prantsusmaal, Monacos ja Ameerika Ühendriikides.

Tunnustused

World Fantasy Award (1995)
Õpilasfirma

Õpilasfirmad Eestis

Igal aastal selgitatakse Eesti õpilasfirmade võistlusel välja parim õpilasfirma, mis esindab Eestit üle-euroopalisel võistlusel. Õpilasfirmadest on alguse saanud näiteks pehmete helkurite ja valemivihikute tootmine.
Juba 25 aastat toimuvad Euroopas õpilasfirmade võistlused, kus selgitatakse välja meie maailmajao tugevaim õpilasfirma.
Eesti õpilasfirmad on alates 2004. aastast auhinnalisi kohti saanud 6 korda ning 2 korda on tuldud ka Euroopa võitjateks.
2009. aastal võitis Euroopa õpilasfirmade võistlusel JA-YE Company of the Year Competiton esikoha Tallinna 21. kooli õpilasfirma Roheline Jälg. 
2013. aastal sai Londonis 24. Euroopa õpilasfirmade võistlusel esikoha Tartu Hugo Treffneri Gümnaasiumi õpilasfirma Kolm Põrsakest.
2014. aasta juulis toimub õpilasfirmade Euroopa võistlus Eestis.
Heksagramm

Heksagramm (ka: kuuskand) on korrapärane tähekujuline kuue tipuga geomeetriline kujund ehk tähtkuusnurk. See on kahe võrdkülgse kolmnurga kombinatsioon. Heksagrammi keskosa moodustab kuusnurga ehk heksagooni.
Heksagramm on sümboliks paljudes usundites ja kultuurides.
Neusiedli järv

Neusiedli järv (saksa Neusiedler See, ungari Fertő) on järv Euroopas Austria ja Ungari piiril.
Järve pindala on 315 km², millest 240 km² kuulub Austriale ja 75 km² Ungarile. Suurim sügavus on 1,8 meetrit ja keskmine sügavus 1 meeter.
See on Austria suurim järv. Sõltuvalt ilmastikust on veetase väga kõikuv. Järv on ka korduvalt täiesti ära kuivanud, viimati 20. sajandi alguses.
Järv on ümbritsetud peaaegu kogu ulatuses tiheda roostikuga.
Neusiedli järve hõlmavad osaliselt Neusiedli järve-Seewinkeli rahvuspark ja Fertő-Hansági rahvuspark, mis kuuluvad UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Järve voolab Wulka jõgi.
Ees-Aasia muuseum

Ees-Aasia muuseum (saksa keeles Vorderasiatisches Museum Berlin) on maailma tuntumaid arheoloogiamuuseume. Muuseum asub Berliini keskel Spree jõel asuval Muuseumisaarel Pergamoni muuseumi lõunatiiva esimesel korrusel.

Kollektsioon

Ees-Aasia muuseumi kollektsioonist suuremat huvi pakuvad Babüloni Ištari värav ja sellega külgnenud protsessioonitee säilinud elemendid, Etemenanki tsikuraadi jäänused, Uruki Eanna ja Anu templite fragmendid, Nebukadnetsar II troonisaali fragmendid. Peale selle on muuseumis hoiul suur hulk erinevaid pitsateid ja kiilkirjatahvleid.

Ajalugu

Muuseumis on 14 väljapanekusaali kogupinnaga üle 2000 ruutmeetri, kus eksponeeritakse Saksa ekspeditsioonide käigus Ees-Aasiast saadud arheoloogilisi leide. Eksponaatide vanus ulatub 8000 aastani ja leiud pärinevad territooriumilt, mis vastab tänapäeva Iraagi, Süüria ja Türgi territooriumile.
Muuseumis on esindatud Sumeri, Babüloonia, Assüüria ja Ida-Anatoolia kultuuride näidised. Kollektsiooni aluseks on leiud, mis on saadud Urukist, Šuruppakist, Assurist, Hattusast, Amarnast, Halaffist, Samalist, Rusahinilist ja Babülonist. Samuti on muuseumi kogudes hilisemate väljakaevamiste leide Nimrodist, Niinivest, Susast ja Persepolisest, mis esindavad sumerlaste, akadlaste, babüloonlaste, assüürlaste, hetiitide ja aremealaste kultuuri.
Saksa ekspeditsioone rahastas ja pani kokku Saksa Orientaalselts (Deutsche Orient-Gesellschaft). Leiud toodi Saksamaale.
Saaluse vald

Saaluse vald (saksa keeles Salishof) oli vald Võrumaal Rõuge kihelkonnas.
Vald eksisteeris 1866–1937.
Valla alal asus Saaluse mõis.
Nõlvassoo hoiuala

Nõlvassoo hoiuala on hoiuala Rapla maakonnas Kehtna vallas. Hoiuala kogupindala on 672,7 ha.
Hoiuala loodi eesmärgiga muu hulgas kaitsta Nõlvassood.
Kęstutis

Kęstutis (poola Kiejstut; valgevene Kejstut (Кейстут) või Aleksander; umbes 1296 – 3. või 15. august 1382) oli Leedu, Vene ja Žemaitija Suurvürstiriigi suurvürst 1381–1382 ja Algirdase kaasvalitseja 1345–1377.
Kęstutis oli Leedu suurvürstide Vytautas Suure ja Žygimantas Kęstutaitise isa.

Elulugu

Kęstutis oli Leedu suurvürsti (1316–1341) Gediminase poeg ja suurvürst (1345–1377) Algirdase vend. Koos Algirdasega kukutas Kęstutis peale Gediminase surma suurvürstiks (1341–1345) saanud noorima venna Jaunutise ning jagasid riigivalitsemise omavahel. Kęstutis hakkas tegelema Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi lääneosaga, mis piirnes Vana-Liivimaa, Saksa ordu Preisimaa alade ja Poola kuningriigiga. Algirdas tegeles aga suurvürstiriigi idaosa juhtimisega.
Algirdas sai suurvürsti tiitli, Kęstutis oli aga tegelikult Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi läänepooolse osa suveräänne valitseja, ta alustas ka Trakai linnuse ehitamist. Samal ajal kui Algirdas laiendas Leedu, Vene ja Žemaitija Suurvürstiriiki nõrgenevate mongolite Kuldhordi arvelt ida suunas. Suurvürst Algirdase valitsemise ajal (1345–1377) liideti Vitebski vürstiriik, Brjanski vürstiriik (1356). Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi kontrolli all olid tänapäeva Smolenski, Brjanski, Kaluga, Tula, Orjoli, Moskva, Pihkva ja Novgorodi alad. Kęstutis pidas ägedaid kaitselahinguid Saksa ordu ja tolle liitlaste vastu, kes püüdsid laiendada oma valdusi Žemaitija (Samogitia) arvel. Ta langes korra ka ordu kätte vangi, kuid tal õnnestus Marienburgi ordulinnusest põgeneda. Saksa ordu pidas teda küll vihaseks, aga ka üllaks vastaseks. Erinevalt oma vennast oli ta pagan ning jäi selleks kuni surmani.
1377. aastal, kui suurvürst Algirdas suri, sai sellele järgnenud Algirdase poegade vahelise kodusõja tulemusel uueks suurvürstiks (1377–1381) tolle poeg 2. abielust Tveri Julianaga Jogaila, keda toetas Saksa ordu, Algirdase poegi 1. abielust Vitebski Mariaga toetas aga Moskva suurvürstiriik. Jogailo poliitika tekitas Kęstutises aga vastumeelsust ning pealegi tahtis Jogaila oma onu võimult minema tõrjuda, mis tingis uue kodusõda, mille 1381. aastal võitsid Kęstutis ja tema poeg Vytautas.
Suurvürst Kęstutis laiendas järgnevalt riiki Puna-Vene ja Vene vürstiriikide arvel.
Kęstutisest sai Leedu viimane paganlik valitseja, kuid tema valitsusaeg jäi lühikeseks. Ühte osavürstkonda pagendatud Jogaila kogus uue armee ning haaras Vilniuse enda kätte. Kui Kęstutis temaga Krevo lossi läbirääkimistele läks, tapeti ta Jogaila poolt, Kęstutise pojal Vytautasel läks korda põgeneda.
Kõmmaste mõis

Kõmmaste (Kömmaste) mõis (saksa keeles Kemnast) oli rüütlimõis Risti kihelkonnas Harjumaal. 
1622 läänistas mõisa (tollal Kõmmaste küla) Gustav II Adolf Tallinna raehärrale bürgermeister Heinrich Lohnile. 1758 sai mõisa omanikuks Berend Otto Mohrenschildt.
Johannes Victorinus Boretius

Johannes Victorinus Boretius (1645 Lyck – 1706 Venemaal vangistuses) oli Eesti vaimulik.
Boretius sündis ajaloolisel Preisimaal, Lyckis (praeguse haldusjaotuse järgi Ełkis, Warmia-Masuuria vojevoodkonnas, Poolas). Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 12. aprillil 1669) Königsbergi ülikoolis. Ordineeriti 13. märtsil 1680 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1680–1684 Anna koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1684–1696 oli ta Saarde Katariina koguduse õpetaja. Aastatel 1696–1701 oli ta Rõuge Maarja koguduse õpetaja, hooldas aastal 1701 ka Vastseliina Katariina kogudust (kui pastor Thiele Venemaale vangi viidi). Viidi Põhjasõja alguses, aastal 1701 Venemaale vangi, kus ta aastal 1706 suri.

Isiklikku

Boretius oli kaks korda abielus. Tema esimese naise Anna Sophia isa Matthias Siegmann oli Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja ja Anna koguduse abiõpetaja.