Universaalne järjestiksiin

USB-ühendused

USB-ühenduse puhul on üks seadmetest alati alluv ja teine ülenev. Ülenevate seadmete juures kasutatakse A-tüüpi ja alluvate juures B-tüüpi konnektorit. USB On-The-Go lubab ka rolle vahetada. Näiteks telefoni ühendamisel arvutiga on arvuti telefoni suhtes üleneja, kuid telefoni sama pesa külge USB OTG-ga ühendatud mälupulk on telefoni suhtes alluv.
Ühendamiseks kasutatakse tavaliselt standard- või mikrokonnektoreid. Mikrokonnektor (aastast 2007) on väiksem ja sobib õhukeste seadmete, näiteks nutitelefonide ühendamiseks. Vähem on olnud kasutusel keskmise suurusega nn minikonnektor. Kiirema, USB 3.0 ühenduse puhul on pesadel lisakontaktid, kuid sama tüüpi (A või B) pesasse saab ühendada ka varasemate versioonide (nt USB 2.0) seadmeid.
On ka sellised ühenduspesad nagu mini-AB ja mikro-AB, millega saab ühendada nii A- kui ka B-tüüpi pistikuid.
USB-seade ühendatakse arvutiga tavaliselt emaplaadi küljes oleva USB-pesa kaudu. Emaplaadil võib lisaks olla konnektoreid, mille külge saab ühendada kas seadmed korpuse sees või USB-pesad, mis asuvad väljaspool emaplaati .

USB 1.1

Spetsifikatsioon töötati välja septembris 1998. Parandati versiooni 1.0 probleemid ja vead. See oli esimene laialt levinud USB versioon.

USB On-The-Go

USB On-The-Go (OTG) võimaldab ühendada (välis)seadmeid omavahel ilma arvuti ja tarkvaraliste seadmedraiverite osaluseta. Näiteks digifotoaparaadi saab ühendada otse fotoprinteriga, kui üks neist toetab USB OTG standardit. See standard loodi vajadusest luua seadmete vahel turvaline ühendus, kasutamata vahendajana arvutit.

Wireless USB

Wireless USB (WUSB) on USB spetsifikatsioon, mis võimaldab luua kiire traadita andmesideühenduse – kuni 480 Mbit/s 3 meetri kaugusel ja kuni 110 Mbit/s 10 meetri kaugusel. See on saadaval alates maist 2005.
23. juulil 2007 teatati USB arendajate foorumil esimesest seadmetest, mis toetavad Wireless USB standardit.

Tekkelugu

USB loomisele panid aastatel 1994–1995 aluse Compaq, DEC, IBM, Intel, Microsoft, NEC ja Nortel. Eesmärk oli asendada mitmed varasemad liidesed ühtse liidesega, mida oleks lihtne seadistada ja kasutada, pakkudes sealjuures suuremat andmeedastuskiirust.
USB hakkas asendama sellised liideseid nagu PS/2, jadaport, paralleelport, Game port (juhtkangi ühendamiseks) ja SCSI. Eeldati, et USB asendab neid kõiki ja samal ajal annab tõuke uut tüüpi seadmete arendamisele. USB-d hakati kasutama näiteks kõnede ja andmete digitaalseks edastamiseks mobiiltelefonist arvutisse.
Vanemad liidesed (nt jada- ja paralleelpordid) olid arendajate jaoks lihtsad kasutada, kuid ei võimaldanud rakendada seadmete isehäälestust (plug and play). USB-seadmeid oli küll keerukam luua, kuid need olid töökindlamad ja kasutajasõbralikumad ning võimaldasid käigultühendust.
USB tugi tuli täiendusena Windows 95le. Esialgse seadme andmesidekiirus oli tagasihoidlik, aga arendajad said kiiresti aru USB kasulikkusest. Aastaks 2000 oli enamik printereid ja skannereid uue liidesega.
Hewlett-Packard, Intel, Lucent (nüüd Alcatel-Lucent), Microsoft, NEC ja Philips töötasid ühiselt välja kiirema USB versiooni: USB 2.0 spetsifikatsioon ilmus aprillis 2000 ja 2001. aasta lõpus sai see versioon standardiks. USB 2.0 ühildub kõikide varasemate USB versioonidega.
2000. aasta keskel hakkasid arvutite BIOS-id massiliselt toetama USB-d. See võimaldas lisaks muule ka arvuti algkäivitust USB-seadmeilt. Tänapäevaste arvutite emaplaatidel on USB-liidesed tavapärased.