google/wiki40b huggingface dataset:
Günter Sieber

Günter Sieber (11. märts 1930 Ilmenau – 26. november 2006 Strausberg) oli Saksa DV riigitegelane ja diplomaat.
Günter Sieber oli pärit masinalukksepa perekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1944–1947 metsatööliseks ja töötas sel erialal. 1945. aastal astus ta esse ja 1948. aastal Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. 1947–1948 töötas ta metsavahina. 1949–1950 õppis ta Saksa Riigi- ja Õigusteaduste Akadeemias Potsdamis. 1949–1951 töötas ta referendina Planeerimisministeeriumis ja 1951–1952 peareferendina Saksa DV Riiklikus Plaanikomitees. 1953. aastal õppis ta Parteikõrgkoolis. 1954–1962 oli ta Saksa DV Riikliku Plaanikomisjoni parteiallorganisatsiooni sekretär. 1962–1963 oli ta Saksa DV Ministrite Nõukogu juures asuva Riigikontrolli Keskkomisjoni aseesimees ja 1963–1965 Tööliste ja Talupoegade Inspektsiooni Komisjoni esimehe asetäitja. 1963–1967 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskrevisjonikomisjoni liige. 1967 aastal lõpetas ta kaugõppes Sotsialistliku Majandusjuhtimise Keskinstituudi. 1965–1972 oli Günter Sieber Saksa DV kaubanduse ja varustuse minister. 1973–1980 oli ta Saksa DV suursaadik Poola Rahvavabariigis. 1976–1981 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaat ja 1981 kuni 3. detsembrini 1989 Keskkomitee liige. 1980–1989 töötas ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee rahvusvaheliste suhete osakonna juhatajana. 1981. aastast kuni 1990. aasta märtsini oli ta Saksa DV Rahvakoja saadik. Lühiajaliselt oli Günter Sieber 1989. aasta 8. novembrist kuni 3. detsembrini Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat.
Philodryas amaru

Levila

Need maod on endeemsed Ecuadoris Azuay maakonnas.
Turda Nouă

Ajalugu

13. rajasid saksid (hiljem tuntud kui Transilvaania saksid) Turda linnast loode poole asula, mis vastukaaluks Turda linna nimele ('Vana-Turda'; rumeenia Turda Veche) sai nime 'Uus-Turda'. Kahe asula piir pandi paika 14. sajandil.
17. sajandi alguse sõdades hävisid Turda eeslinnad, sh ka Turda Nouă, peaaegu täielikult.

Pildid

Foto: Robert Treufeldt, 19. mai 2011
Abwehr

Asutamine

Pärast Saksamaa kaotust Esimeses maailmasõjas saadeti koos Reichsheeriga laiali ka Saksamaa Keisririigi Kindralstaabi sõjaväeluureosakond Abteilung III b.
Aastatel 1919–1920 puudus Saksamaal sõjaväeluure ja vastuluureasutus.
1920. aastal hakkasid major Friedrich Gemppi, kes oli kunagise sõjaväeluure ülema Walter Nicolai asetäitja, alluvad sõjaväeluuret rajama, mille tulemusena asutati Abteilung Abwehr. Abwehri ametlikuks asutamiskuupäevaks on aga 1. jaanuar 1921, kui moodustati Reichswehrministerium, mille alla Abwehr ametlikult kuulus.

Frau Solfi teejoomine ja Abwehri likvideerimine

10. septembril 1943 leidis aset intsident, mis viis Abwehri likvideerimiseni. Johanna Solf juhtis vastupanurühmitust Solfi ring ("Solf Kreis"). Nimetatud kuupäeval võeti sinna vastu uus liige dr. Reckse, kes oli Gestapo informaator ja kes sellest teejoomisest ette kandis.
Solfi rühmituse liikmed põgenesid, kuid nad saadi kätte 12. jaanuaril 1944. Kõik peale Solfi ja krahvinna Lagi von Ballestremi hukati. Üks hukatutest oli välisministeeriumi ametnik Otto Kiep, kellel oli ka sõpru Abwehris, sealhulgas Erich Vermehren ja tema abikaasa krahvinna Elizabeth von Plettenberg, kes töötasid agentidena Istanbulis. Gestapo kutsus nad seoses Kiepiga tagasi, kuid nad otsustasid Suurbritannia poole üle joosta.
Berliinis arvati, et Vermhrenid põgenesid koos Abwehri salakoodidega ja andsid need brittidele üle. See oli Hitlerile ajendiks Abwehri likvideerimisele. Hitler vallandas Canarise ja allkirjastas 18. veebruaril 1944 käskkirja Abwehri likvideerimise kohta.
12. veebruaril 1944 liideti suur osa senisest Auslandsnachrichten- und Abwehramtist' Riigi Julgeoleku Peaametiga, kus Abwehri keskasutusest moodustati Riigi Julgeoleku Peaameti VIII osakond. Abwehri rindeüksused liideti aga armeede luureosakondadega. Admiraliks edutatud Canaris määrati OKW Majandussõja Eristaabi ülemaks; tugevasti kärbitud Abwehri viimane juht oli kuni selle tegevuse lõpetamiseni 1. juunini 1944 ooberst Georg Hansen.
Bljuma Zeigarnik

Bljuma Wulfovna Zeigarnik (Блюма Вульфовна Зейгарник; neiupõlvenimi Gerstein; 9. november 1901 Prienai – 24. veebruar 1988 Moskva) oli Saksa ja hiljem Nõukogude Liidu psühhopatoloog. 
Ta oli tegev Berliini eksperimentaalpsühholoogia koolis, kus oli Kurt Lewini õpilane; pärast emigreerumist Nõukogude Liitu kuulus Lev Võgotski kaastööliste ringi. Zeigarnik oli sõjajärgse Nõukogude Liidu eksperimentaalse psühhopatoloogia rajaja. Ta avastas Zeigarniku efekti, mis lühidalt tähendab, et lõpetamata asjad püsivad paremini mälus.

Elu ja töö

Ta sündis Prienais Leedus juudi päritolu perekonnas. Ta oli pere ainus laps. Tema isa Volf Gerstein pidas samas linnas poodi. Zeigarniku vanemad olid haritud ja intelligentsed ning kohalikus kogukonnas hinnatud inimesed. 1916. aastaks läbis Bljuma algklassid ning jätkas õpinguid tüdrukute gümnaasiumis Minskis. Tema õpingud katkestas haigestumine meningiiti. Kuigi haigus ähvardas teda invaliidistada, tuli ta sellest välja ning jätkas eratuutorite abiga oma haridusteed ning lõpetas 1918. aastal 7. klassi kuldmedaliga.
Bljuma soovis haridusteed jätkata ja valmistus õppima ülikoolis. Selleks pidi ta aga juurde võtma aineid, mida õpetati vaid poiste gümnaasiumides. Raamatukogus õppides tutvus ta Albert Zeigarnikuga. Nad abiellusid 1919. aastal. Pärast seda suundusid noored Euroopasse õppima. 1922. aastal võeti Bljuma vastu Berliini Ülikooli filosoofia osakonda.
Ta lõpetas Berliini Ülikooli 1925. aastal, kuid jätkas seal töötamist. 1927. aastal sai ta ka doktorikraadi. Töö oli Zeigarniku efektist ja selle juhendaja oli Kurt Lewin. Berliinis töötas ta 1931. aastani, siis kolis paar Moskvasse ning Zeigarnik töötas koos Lev Võgotskiga Eksperimentaalse Meditsiini Instituudis Venemaal (AUIEM). II maailmasõja ajal oli ta Aleksandr Luria assistent peavigastuste ravimise alal. Ta oli Moskva Ülikooli psühholoogia osakonna ja psühhopatoloogia seminaride kaasasutaja.
Zeigarnik suri Moskvas 1988. aastal 87-aastaselt.

Zeigarniki efekt

Zeigarniki efekt tähendab, et inimesed mäletavad lõpetamata ülesandeid/tegevusi paremini kui tehtud ja lõpetatuid. See võimaldab järeldada, et õpilased, kes teevad õppimises pause (tegelevad mõne teise ainega, mängivad jne), mäletavad materjali paremini, kui need, kes õpivad ühes osas.
Keemiline tasakaal

Keemiline tasakaal on keemilise süsteemi püsiv olek, mis saabub pöörduva keemilise reaktsiooni kulgemise tulemusena. See on süsteemi ajaliselt püsiv olek, mille puhul vaadeldav keemiline reaktsioon kulgeb päri- ja vastassuunas ühesuguse kiirusega, mistõttu reaktsioonisegu koostis ei muutu.
Keemilise tasakaalu korral päri- ja pöördreaktsiooni kiirused on võrdsed, kuid ei võrdu nulliga. Reageerivate ainete kontsentratsioonid tasakaaluolekus sõltuvad nii temperatuurist kui ka lähtesegu koostisest, kuid kontsentratsioonide korrutiste suhe, tasakaalukonstant, on kindlal temperatuuril jääv (massitoime seadus).
Tasakaaluolek on piir, milleni reaktsioon saab kulgeda iseenesest, see on välist tööd kulutamata. Välistingimuste (temperatuur, rõhk) muutumisel muutub tasakaaluolek vastavalt Le Chatelier printsiibile.
Kodumajanduskoda

Kodumajanduskoda oli Eesti kutsealane omavalitsus aastail 1936–1940.
Leuben-Schleinitz

Vallaosad

Badersen, Dobschütz, Eulitz, Graupzig, Leuben, Lossen, Mertitz, Mettelwitz, Perba, Praterschütz, Pröda, Raßlitz, Schleinitz, Wahnitz, Wauden
Kevadtorm

Eesmärk

Õppuse eesmärgiks on harjutada kokku 1. Jalaväebrigaadi üksusi ja allüksusi, mis paiknevad ja treenivad muul ajal erinevates asukohtades. Peamine rõhk on jalaväepataljoni tegevusel, mille ajateenijatest sõdurid arvatakse pärast õppust reservi. Lahingutegevusse on kaasatud lisaks ka suurtükivägi, pioneerivägi ja õhutõrje. Üksused harjutavad viivitus-, kaitse- ja ründelahingut.

Osalejad

Tavaliselt osaleb õppusel 2000–4000 kaadrikaitseväelast, ajateenijat, reservväelast ja kaitseliitlast ning ametnikku. Vastutegevust teostab tavapäraselt Scoutspataljon. 2011. aasta Kevadtormil viisid vastutegevust läbi Scoutspataljon ja Läti jalaväebrigaadi 2. pataljoni kompanii, samuti Eesti Õhuvägi.
Kadri Pettai

Kadri Pettai (sündinud 1. detsembril 1972) on eesti kirjanik ja tõlkija.

Kirjanduslik tegevus

2011. aastal sai kirjastuse Fantaasia ja Ulmeühingu korraldatud ulmejutuvõistlusel teise koha tema jutt "Muna", mis ilmus kogumikus "Täheaeg 9. Joosta oma varju eest".
2012. aastal ilmus "Jaanik(a)", kirjastuse Tänapäev noorteromaani võistlusel ära märgitud teos. "Jaanik(a)" nomineeriti Betti Alveri debüüdipreemiale.
2013. aastal ilmus "Kaarina ja võluvärgid", kirjastuse Tänapäev lastejutuvõistlusel ära märgitud teos.
2015. aastal ilmus kogumikus "Täheaeg 14. Teise päikese lapsed" ulmejutuvõistlusel osalenud "Sei tu bah".
Pettai luuletekste on ilmunud kogumikus "Lemberaamat", tema näidendeid on lavastatud harrastusteatrites.
Anmatino

Koosseis

Algkoosseisus olid ansambli solistid Anne Loho ja Mati Klamp (kuni 19. detsembrini 2009). 
30. detsembril 2009 sai uueks meessolistiks Priit Bergert. Esimene koos lauldud pala oli "Kaks sõpra me", millest sai ansambli viienda albumi – "Kaks Sõpra" – nimilugu.
2012. aastal sai uueks solistiks Jürmo Jurtom. Uue dueti esik-singel kandis nime "Macarena".
Alates 1. juulist 2016 oli ansambli meessolist Richard Sepajõe. Avaldati ka singel "Maast leidsin selle".
Dmitri Kozak

Dmitri Kozak (vene keeles Дмитрий Николаевич Козак; sündinud 7. novembril 1958 Ukrainas Kirovogradi oblastis Bandurovos) on Venemaa asepeaminister, kelle ülesandeks oli 2014. aasta Sotši taliolümpiamängude ettevalmistamine.
Kozak õppis Vinnitsa Polütehnilises Instituudis ja lõpetas 1985 kiitusega Leningradi Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. 1985–1989 töötas ta Leningradi prokuratuuris prokuröri ja vanemprokurörina. 1989 oli ta kontserni Monolit-Kirovostroi juriidilise osakonna ülem ja merekaubandussadamate assotsiatsiooni õigusnõunik. 1990–1991 oli ta Leningradi linna täitevkomitee juriidilise osakonna ülema asetäitja ja seejärel ülem. 1994. aasta septembris sai ta Peterburi linnavalitsuse õiguskomitee eesistujaks ja linnavalitsuse liikmeks. 1996 säilitas ta pärast Anatoli Sobtšaki kaotust linnapea valimistel oma ametikoha ja sai 1998 asekuberneriks, aga sama aasta detsembris vallandati asekuberneri kohalt erimeelsuste tõttu kuberneri Vladimir Jakovleviga.
1999. aasta jaanuarist augustini töötas ta õigusbüroos Gruppa JuST. 1999. aasta augustis sai temast Venemaa valitsuse büroo juhataja esimene asetäitja, juhataja kohusetäitja ja veel samal aastal büroo juhataja. Büroo juhataja arvati Venemaa ministrite hulka. 2000. aasta juunis sai ta Venemaa presidendi büroo juhataja asetäitjaks, 2003. aasta oktoobris esimeseks asetäitjaks ja 9. märtsil 2004 büroo juhatajaks.
13. septembrist 2004 kuni 24. septembrini 2007 oli Kozak Venemaa presidendi täievoliline esindaja Lõuna föderaalringkonnas, föderaalse erikomisjoni juht Põhja-Kaukaasias.
Alates 24. septembrist 2007 on Kozak Venemaa regionaalarengu minister. Vahepeal, 7.–12. mail 2008 oli ta ministri kohusetäitja. Alates 14. oktoobrist 2008 on ta Venemaa peaministri asetäitja, kes vastutab 2014. aasta taliolümpiamängude korraldamise eest Sotšis.

Autasud

2002 pälvis Kozak Venemaa presidendi tänu "aktiivse osavõtu eest Venemaa presidendi läkituse ettevalmistamisest Venemaa Föderaalkogule".
2007 autasustati teda Adõgee Vabariigi medaliga "Adõgee kuulsus". Samal aastal autasustati teda Tšetšeeni Vabariigi Ahmat Kadõrovi ordeniga isikliku panuse eest majanduse ja sotsiaalsfääri taastamisse, väljapaistvate teenete eest riikluse arengusse ning rahu, seaduslikkuse, sõpruse ja koostöö tugevdamisse Põhja-Kaukaasia rahvaste vahel.
2008 autasustati teda Kabardi-Balkaaria aumärgiga "Teenete eest Kabardi-Balkaaria ees" suure isikliku panuse eest Kabardi-Balkaaria sotsiaalmajanduslikku arengusse.
6. novembril 2008 pälvis Kozak ordeni "Teenete eest Isamaa ees" II järgu paljuaastase viljaka riikliku tegevuse eest.
Kozakile on annetatud Andreas Esmakutsutu Fondi väljaantav Püha Kõigikiidetud Apostli Andreas Esmakutsutu rahvusvaheline preemia "Usu ja ustavuse eest" suure isikliku panuse eest Venemaa riikluse tugevdamisse.
Akaadia

Akaadia (prantsuse keeles Acadie) oli tänapäevastes Kanada mereprovintsides asunud Uus-Prantsusmaa koloonia divisjon aastatel 1604–1713.
Motoorne afaasia

Motoorne afaasia ehk Broca afaasia on ekspressiivne kõnehäire, mida kutsub esile kahjustus või arenguhäire inimese aju eesosas põhiliselt vasakpoolses alumises otsmikupiirkonnas (Broca keskuses (Brodmanni ala 44 ja Brodmanni ala 45)).
Kahjustuse põhjus võib olla südame-veresoonkonna haigus, kasvajad ja metastaasid, entsefaliit ja subduraalne hematoom.
Termin "Broca afaasia" tuleneb prantsuse neuroloogi Paul Broca nimest.

Haiguspilt

Broca afaasiale on iseloomulik agrammatism. Kõnet on raske alustada, puudub kõne sujuvus, kõne on vaevaline ja takerduv (sõnade otsimine). Sõnades võib häälikute järjekord segi minna. Sama raske on kirjutamine. Intonatsioon ja lauserõhk on puudulikud. Kõne koosneb üksikutest sõnadest, mis ei moodusta korrektset lauset (telegraafistiil). Abisõnad ja sõnamuutmine kipuvad puuduma.
Äärmuslikel juhtudel suudab patsient välja öelda ainult ühe sõna. Kõige tuntum juhtum on Paul Broca patsient Leborgne, keda hüüti "Tan", sest see oli ainus silp, mida ta suutis välja öelda. Isegi säärastel juhtudel võivad säilida kindlalt pähe õpitud kõnefragmendid: näiteks suudavad mõned patsiendid lugeda ühest kümneni, kuid tavalise kõne sees numbreid öelda ei oska.
Sõnadest arusaamine on üldiselt säilinud, kuigi süntaksist ja fraasistruktuurist sõltuv tähendusetõlgendus on oluliselt kahjustatud. Keerukama ehitusega, näiteks passiivse konstruktsiooniga lauseid tõlgendatakse valesti. Suhteliselt hea arusaamisvõime tõttu on patsiendid oma häirest sageli hästi teadlikud ning kannatavad selle all väga.
Haruldasemad sümptomid on tundlikkuse kaotus, suu ja keele apraksia ning hemiparees.
Paranenud patsiendid ütlevad, et nad teadsid, mida nad öelda tahavad, kuid ei osanud end väljendada. Sageli esineb jääknähte.

Ravi

Töö afaatikutega on võimalik arstide, logopeedi ja teiste spetsialistide tihedas koostöös.
Karp Tiisik

Karp Tiisik (sünninimi Karl; 6. märts (vkj 22. veebruar) 1843 Jõõpre – 30. juuli 1922 Tartu) oli eesti õigeusu vaimulik ja professor.

Päritolu ja haridus

Karp Tiisik sündis Pärnumaal Audru kihelkonnas Jõõpre mõisapiirkonnas vabadiku ja rätsepa Hindrik Tiisiku ja tema naise Mari pojana. Ristiti 28. veebruaril (vkj) Audru Püha Risti kirikus. Üks ristiisadest oli kohalik pastor Karl Friedrich Paul. Õppis 1853–1863 Riia Vaimulikus Koolis ja Seminaris ning 1866–1870 Moskva Vaimulikus Akadeemias, mille lõpetas usuteaduste kandidaadi kraadiga.

Muu tegevus

Karp Tiisik oli 1883. aastast alates kreekakatoliku kirikuteenistuse raamatute eesti ja läti keelde tõlkimise toimetuskomitee redaktor, aastatel 1885 – 1919 Baltimaade vennasteseltsi Eestimaa osakonna esimees. 1889. aastast alates oli ta Tallinna Eesti Põllumeeste Seltsi auliige. 1893. aastal kuulus Tallinna linnavolikokku vaimuliku ametkonna esindajana, olles üks esimesi eestlasi selles ametis. 1917. aastal oli Tiisik Riia piiskopkonna esimese eesti-läti-vene täiskogu juhataja. Lisaks oli ta õigeusu kiriku ajalehe toimetaja ning mitme raamatu autor, toimetaja ja tõlkija.
Karp Tiisikut on iseloomustatud kui "kõva eestlast" ja rahvuslast . Oma vaadete ja meelsuse tõttu sattus ta mitmel korral kohalike kõrgemate riigivõimu esindajatega vastuollu. 1913. aasta 24. augustil Estonia teatrimaja õnnistamise puhuks peetud õigeusu jumalateenistusel esines Karp Tiisik eestikeelse kõnega, seda kuberneri juuresolekul. Eestimaa kuberner Korostovets nõudis seepeale Tiisiku tagandamist, kuid ülemprokuröri eestkostel lahenes olukord Tiisiku kasuks.
Heldur Saarsoo

Heldur Saarsoo (5. detsember 1931, Viljandi – 4. detsember 1997, Tartu) oli Eesti õigusteadlane.

Elulugu

Heldur Saarsoo oli arstide poeg.
Lõpetas 1951 Viljandi 2. Keskkooli, 1962 TRÜ õigusteaduskonna, 1965–1968 TRÜ aspirant, õiguskandidaat (1972, TÜ), väitekiri "Nõukogude kriminaalprotsessi osast kohtueelsel uurimisel võitluses alaealiste kuritegevuse vastu".
Oli 1962–1965 Viljandi rajooni prokuratuuri uurija ja prokuröri abi, 1968–1972 TRÜ kriminoloogia labori nooremteadur, 1972–1975 vanemõpetaja, 1975–1991 kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri dotsent, 1991–1992 juhataja, dotsent, ühtlasi 1976, 1978–1982, 1985–1991 ka õigusteaduskonna prodekaan, 1993– avaliku õiguse instituudi protsessiõiguse dotsent. Lugenud kriminaalprotsessi üld- ja erikursust.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: võitlus alaealiste kuritegevusega; kriminaalmenetlus.
Rhodolfo

Luiz Rhodolfo Dini Gaioto (sündinud 11. augustil 1986 Bandeiranteses) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis Flamengo.
Ta alustas klubikarjääri Atlético Paranaenses, millega liitus 2002. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Brasiilia kõrgliigas 2006. aastal.
2011. aastal liitus ta São Pauloga. 2012. aastal võitis ta klubiga Lõuna-Ameerika klubide karikasarja Copa Sudamericana. 2013. aastal suundus ta laenule Grêmiosse, kellega sõlmis järgmisel aastal püsiva lepingu.
2015. aastal liitus ta Türgi kõrgliiga klubiga Beşiktaş. Hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 tuli ta klubiga Türgi meistriks.
2017. aasta juunis naasis ta Brasiilia kõrgliigasse, sõlmides lepingu Flamengoga.
Kutsikavabrik

„Kutsikavabrik“ on  MTÜ Eesti Loomakaitse Selts ja teiste poolt kasutatav sõnaühend koeri peamiselt isikliku/rühmituse kasu saamise eesmärgil paljundavate eraisikute/rühmituste kohta. Tavaliselt eiratakse seejuures elementaarseid tõuaretuse norme ja loomakaitse eeskirju.
Harilik männikärsakas

Levila

Neid võib kohata terves Euroopas ja Aasias.

Kirjeldus

Täiskasvanud mardikas on 10–12 mm pikkune ja võib elada kuni 4 aasta vanuseks. Hariliku männikärsaka pea eesosa on veninud pikaks kärsakuks, mis on varustatud haukamissuistega. Pea külge on kinnitunud ka põlvjad tundlad. Keha on kaetud pruunide ja kollakate soomustega.

Toitumine

Männikärsaka mardikad toituvad enne ja pärast munemist noorte okaspuutaimede koorest, ka suuremate puude võrsetest ja pungadest. Männikärsaka mardikad teevad noortel okaspuutaimedel koort närides metsakultuuridele olulist kahju. Tõugusööm kändude juurtel on aga kahjutu või isegi kasulik, kuna aitab kaasa kändude kõdunemisele.

Tüvekahjurina

Mardikad toituvad nii elusatest taimekudedest okaspuumetsades, eelistades noori mände, kui ka surnud taimekudedest puidu ladustamisplatsidel jm, seetõttu loetakse neid taimekahjuriteks.

Teadusuuringutes

Ühe Eestis läbi viidud projekti käigus püüti laboratoorsetes tingimustes uurida, kas harilik männikärsakas on võimeline seeneeoseid elujõulisena edasi kandma ehk kui oluline võib olla putuka roll näiteks istutatud taimede nakatamisel erinevate haigusetekitajatega. Sellega seoses vaadeldi patogeensete seente, juurepessu ja Diplodia sapinea, ning antagonistliku hiidkooriku eoste elujõulisust pärast hariliku männikärsaka seedetrakti läbimist.
Juurepess (Heterobasidion annosum) on seenpatogeen, mis tekitab okaspuudel juure- ja tüvemädanikku ja Diplodia sapinea on laialt levinud männi patogeen. Saprotroofsel puitulagundaval hiidkoorikul (Phlebiopsis gigantea) põhineb biopreparaat Rotstop, mida valmistatakse Soomes ja kasutatakse juurepessu biotõrjel.
Uurimise tulemused näitasid, et uuringus kasutatud seeneliigid on pärast hariliku männikärsaka seedetrakti läbimist elujõulised. Seega võib uurijate arvates, hariliku männikärsaka roll haiguste levitajana metsas ning mõju praktilisele metsamajandusele arvatust ulatuslikumgi olla.
Juurepess

Metsapuude haigustekitaja

Seen levib eoste ja mullas oleva seeneniidistiku kaudu ning tekitab mändide juurte ja tüve alumise osa südamemädanikku. Südamemädanikku pole enamasti enne näha, kui see on kaugele arenenud. Nakkus levib juurekontaktide kaudu nakatunud kändudelt ka elusatele puudele, kes võivad mõne aasta jooksul hukkuda.
Suvi (film)

Süžee

Krutskimees Joosep Toots ja hädavares Jorh Adniel Kiir püüavad võita Raja Teele südant ja kätt, ent tujukas peretütar hoiab ise oma saatuse ohje.
Käina maantee

Käina maantee on tänav Kärdlas.
Tänav on osa Kärdla–Käina maanteest. See saab alguse Heltermaa maantee, Kõrgessaare maantee ja Rookopli tänava ringristmikul.
Tänav sai nime 1978.
Paatsalu vald

Paatsalu vald (saksa keeles Patzal) oli vald Läänemaal Hanila kihelkonnas.
Vald eksisteeris 1893–1939.
Valla alal asus teiste seas Paatsalu ja Illuste mõis.
BASE-hüppaja

Võrdlus langevarjuritega

Langevarjurit ja BASE-hüppajat eristab hüppamise koht. Langevarjur hüppab ainult õhus olevalt objektilt, ent BASE-hüppaja hüppab ainult maas olevalt objektilt.
Eesti Maaturism

Eesti Maaturism on aastal 2000 asutatud mittetulundusühing.
Ühingu eesmärk on maaturismiettevõtjate ühiste huvide esindamine, toetades seeläbi Eesti maaturismi arengut.
Ühingul on praegu 299 liiget.
Sutlepa raamatukogu

Sutlepa raamatukogu on raamatukogu Lääne maakonnas, aastast 2018 Lääne-Nigula vallas, enne Noarootsi vald,  Sutlepa külas.
1926. a. asutati Sutlepa avalik raamatukogu Sutlepa valla poolt.    
1927-1928. a. Läänemaa avalike rahvaraamatukogude nimestik: 20. Paslepa, Noarootsi rahvaraamatukogu; 22. Rikholdi, Rootsi haridusseltsi ja 27. Sutlepa,  Sutlepa raamatukogu.  
Sutlepa raamatukogu on asunud vanas koolimajas, paneelmaja korteris, Nõmmküla mõisas. 1984. aastal asus raamatukogu kolhoosi kontoris. 2011. a. alates asub raamatukogu Sutlepa Vabaajakeskuses.
Copa del Rey

Ajalugu

Copa del Rey loodi 1903. aastal ja selle aluseks võeti aasta varem peetud Copa de la Coronación, mis on vanim üleriigiline jalgpalliturniir Hispaanias.
Kuigi ajalooliselt oli võistluse nimi Campeonato de España, siis aastate jooksul on selle nimi vahetunud vastavalt sellele, kes on parajasti Hispaania riigipea – tavaliselt annab võitjatele karika kätte just riigipea. Aastatel 1903–1932 kandis turniir nime Copa de Su Majestad el Rey, 1932–1936 Copa de Su Excelencia el Presidente de la República, 1939–1976 Copa de Su Excelencia el Generalísimo ja alates hooajast 1976/77 uuesti Copa de Su Majestad el Rey.
Montivipera raddei

Levila

Nad on levinud Azerbaidžanis, Iraanis, Türgis ja Armeenias.
Alamliigi Montivipera raddei raddei levila hulka Armeenias arvatakse järgmised haldusüksused: Širak, Aragatsotn, Kotajkh, Ararat, Vajotsh Dzori, Sjunikh.

Mürgisus inimeste suhtes

Montivipera raddei maod liigitatakse inimese suhtes mürkmadudeks, kuna nende hammustus võib inimestel koguni raskema astme mürgistusseisundeid esile kutsuda.