google/wiki40b huggingface dataset:
Puiskarjamaa

Puiskarjamaa ehk metsakarjamaa on suhteliselt hõre puistu, kus pidevalt karjatatakse loomi.

Ajalugu

Puiskarjamaad olid Eestis kuni 1950. aastateni väga tavalised, hiljem on see maastikutüüp üsna haruldaseks muutunud. Puiskarjamaad kujunesid, kui külade-talude lähedal asuvaid metsi kasutati karjatamiseks. Puisniitudelt saadi püsivalt heina, tarbe- ja küttepuid, ravimtaimi, pähkleid, seeni ja muid igapäevaseks eluks tarvilikku midagi vastu andmata. Ainsaks väetiseks on puisniidul mahalangenud puulehed ja kõdunev kulu. Sügisel, pärast heinaniitmist karjatati puisniitudel loomi. Kui puisniitu kasutatakse kevadest sügiseni karjamaana, muutub rohustu liigiline koosseis, areneb tihedam põõsarinne, seetõttu nimetame selliseid kooslusi puiskarjamaadeks. Sada aastat tagasi oli 300–500 ha puisniidualad tavapärased, need vaheldusid lagedate loopealsete ja põldudega.

Väljanägemine

Väljanägemise poolest meenutab puiskarjamaa tihti puisniitu. Ilusamad karjatatavad metsa-alad võivad olla lausa pargilaadsed, kariloomade pügatud “muru” ja põõsastega. Samuti on üsna tihti endisi puisniite kasutatud karjamaana. Ent kui puisniidul tavaliselt esines okaspuid vähe, siis puiskarjamaa võib olla ka männik, segamets või koguni kuusik. Rohustu liigirikkus on puiskarjamaal reeglina väiksem kui puisniidul.

Karjatamine ja hooldamine

Mets- ja puisniitkarjamaade väärtus oleneb karjamaal kasvavast taimestikust ja metsa tihedusest. Enamasti kasvab metskarjamaadel jämedakõrreline ja jämedavarreline taimestik. Metskarjamaadel tuleb seega karjatada kevadel varakult. Karjatama hakatakse seal siis, kui taimed puude all kasvama hakkavad ja rohi pole saanud moodustada jämedaid kõrsi ja varsi. Väärtuslikumateks metskarjamaadeks peetakse metsavahelisi lagedaid ja kuivi nõmm- ja söötkarjamaid, millel kasvavad mitmekesised valgurikkad taimed.Puiskarjamaa karjatamiskoormus on tavaliselt 0,3-1 lü/ha. Hooldamisel harvendatakse puittaimestikku ning laasitakse tüvesid (eriti männikutes ja kuusikutes).

Puisniidud tänapäeval

Tänapäeval on puisniidud oma varasema majandusliku tähtsuse peaaegu täielikult minetanud- heina saadakse lagedatelt kultuurheinamaadelt ning metsa tehakse eelistatult lageraietena. On üksikuid talusid, kes hoiavad traditsioonilise maastiku püsimist. See on nii öelda klassikaline pärandkultuur. Niitmata-karjatamata puisniidud võsastuvad paraku kiiresti. Eriti märgatav on puisniitude kadumine Eesti saartel. Praegu on Eestis vähe inimesi, kes järjepidevalt hooldavad puiskarjamaid. Need, kes sellega tegelevad, ei tee seda raha pärast, kuna toetusest saadav raha nagunii ei kata nende kulusid. Nad teevad seda, kuna nad tahavad taastada puisniitude maastiku ilu. Karjatades niitudel loomi või niites sealt heina, muutub maastikupilt oluliselt kaunimaks.
Bisweed

Bisweed (kodanikunimega Maksim Adel) on eesti elektroonilise muusika produtsent.
Tõnis Kipper

Fakte elust

Ta on töötanud Hellamaa Rahvamajas ja Kingissepa Rajooni Kultuurimajas, lühiajaliselt Kuressaare Linnateatris ja praegu töötab Raadio Kadis vastutava toimetaja ja saatejuhina.
Kipper on lavastanud Saaremaa Rahvateatris, Kuressaare Linnateatris, Kuressaare Teatris.
Ta on ka Kuressaare linnavolikogu kultuurikomisjoni liige.

Liikmesus

Tõnis Kipper oli aastast 1999 Keskerakonna liige. Keskerakonna nimekirjas osales ta 2002. aasta kohalike omavalitsuste valimistel, kogudes Kuressaare linnas 18 valija toetuse. 2005. aasta kohalike omavalitsuste valimisel toetas teda 33 valijat. Lahkus erakonnast 2017.
Tarvo Valm

Tarvo Valm (sündinud 5. märtsil 1975) on eesti kitarrist.
Ta on mänginud ka klahvpille.
Ta on koostööd teinud selliste Eesti ansamblitega nagu Human Ground, Toe Tag, Blind, Jam, Misery ja Sergey Abolymov Band, Me, Myself & I. Ta oli ansambli The Sun kitarrist.

Isiklikku

Ta on abielus alates 2010. aastast ja märtsis 2011 sündis tal tütar.
Sindra Kriisa

Sindra Kriisa (sündinud 11. juulil 1996) on eesti iluuisutaja.
Ta on Eesti meistrivõistlustel iluuisutamises juunioride arvestuses saanud 1 kulla ja kaks hõbedat.
Marina Kim

Isiklikku

Marina Kim ei ole abiellus. Tal on kaks tütart, Briana (vene keeles Бриана) ja Darina (vene keeles Дарина).
Kim Peek

Elulugu

Kim Peek sündis 1951. aastal. Kim ei õppinud kuni neljanda eluaastani kõndima, ja kui ta millestki aru ei saanud (mida juhtus tihti), läks ta endast täiesti välja.
Arstid, kes tal lapsepõlves vaimse puude diagnoosisid, olid soovitanud ta vaimuhaiglasse panna. See aga leidis vastupanu eelkõige Peeki isa Fran'i poolt, kes oli tähele pannud, et pojal on väga eriline mälu. Kim olevat juba kolmeselt küsinud vanemate käest, mida tähendab sõna confidential, ja enne, kui nemad vastata jõudsid, jõudnud selle sõnaraamatust järele vaadata.
Kuueselt soovitati talle lobotoomiat, "ravimaks" tema lakkamatuid värinaid, nihelemist ja edasi-tagasi kõndimist. Haridusega polnud paremad lood – kui Kim seitsmeselt kooli läks, saadeti ta koolitunnist seitse minutit hiljem kui "kontrollimatu" minema. Pärast seda käisid tal kodus kaks korda nädalas à 45 minutit juhendajad.
Peeki mälu peetakse erakordseimaks dokumenteeritud mäluks. Ta teadis peast entsüklopeedilisi fakte ajaloost, kirjandusest, geograafiast, spordist, muusikast ja aastaarve. Pärast raamatu läbilugemist suutis ta seda sõna-sõnalt meenutada. Oma elu jooksul luges ta läbi ja teadis pisima detailini peast üle 9000-12 000 raamatu (sh Shakespeare teosed ja Piibel), kulutades väidetavalt igale leheküljele vaid kümme sekundit. Mitmete allikate sõnul suutis ta samaaegselt kahte lehekülge lugeda, kumbagi ühe silmaga, samal ajal aru saades ja kõike perfektselt mäletades.
Peekil oli probleeme motoorikaga ja ta vajas ööpäevaringset hooldamist. Ta ei tulnud toime väga lihtsate asjadega, näiteks riietumisega.
Kim Peekil oli suurenenud pea (makrotsefaalia). Teadlaste sõnul puudus Peekil mõhnkeha ja väikeaju oli kahjustatud. Hilisemad testid näitasid, et tema suuraju poolkerad ei olnud vasakuks ja paremaks pooleks eraldunud.
Tõenäoliselt põdes ta savanti sündroomi, kuid mitte autismispektri häireid.
Kim Peek suri 2009. aasta detsembris 58-aastasena infarkti.

Mälestuse jäädvustamine

Peeki lugu inspireeris teda intervjueerinud Barry Marrow'd. Tema filmistsenaariumi põhjal valmis 1988. aastal film "Vihmamees", milles peaosa mängis Dustin Hoffman.
Eesti kodakondsuspoliitika

Eesti kodakondsus omandatakse sünniga või saadakse naturalisatsiooni korras. Erandjuhul võidakse see kinkida eriliste teenete eest. Isik, kes on Eesti kodakondsusest alaealisena ilma jäänud, on õigus see täisealiseks saades taastada. Dokument võib kehtivuse kaotada Eesti kodakondsusest vabastamise, selle äravõtmise või mõne muu riigi kodakondsuse vastuvõtmise tõttu.

Kodakondsus eriliste teenete eest

Kodakondsust eriliste teenete eest antakse maksimaalselt kümnele inimesele aastas. Ettepaneku selleks võib teha Vabariigi Valitsuse liige, kes on kohustatud seda ka põhjendama. Eriliste teenete eest Eesti kodakondsuse andmisest keeldumist ei põhjendata. Erilisteks teeneteks loetakse saavutusi teaduses, kultuuris, spordis või muul silmapaistval alal.

Kodakondsuse taastamine

Kodakondsuse taastamisõigust omab igaüks, kes on alaealisena kaotanud Eesti kodakondsuse. Taotlev isik peab viibima püsivalt Eestis ning olema vabastatud senisest kodakondsusest või tõendama, et ta vabastatakse sellest seoses Eesti kodakondsuse taastamisega.
Veikko Vennamo

Veikko Emil Aleksander Vennamo (kuni 1938. aastani Fennander; 11. juuni 1913 Karjalas Jaakkimas (tänapäeva Venemaal) – 12. juuni 1997 Helsingis) oli Soome poliitik.
Veikko Vennamo oli hariduselt jurist. Ta oli Soome Maapartei (Suomen Maaseudun Puolue) asutaja ja partei esimene esimees aastatel 1959–1979.
Esialgu oli Vennamo Maaliidu (tänapäeval Soome Keskerakond) parteifraktsiooni juht, aga pärast seda, kui selle erakonna liige, viiekordne peaminister ja Vennamo oponent Urho Kekkonen valiti Soome presidendiks, astus Vennamo Maaliidust välja ja asutas oma erakonna.
Vennamo oli populist. Ta oli Kekkose ja Maaliidu kõige ägedam prominentne kriitik. Vennamo vastustas niinimetatud vanades erakondades levinud poliitilist korruptsiooni. Ta oli vastu Soome valitsuse poliitikale, mis halvendas väiketalunike elutingimusi, suurlinnade arendamisele väikelinnade arvel ning väikeste maakoolide ja -poodide sulgemisele.
Aastatel 1945–1962 ja 1966–1987 oli ta Eduskunna liige ning 1954–1956 Urho Kekkose viiendas valitsuses teine rahandusminister.
Aastatel 1968, 1978 ja 1982 oli ta Maapartei presidendikandidaat. Neist esimesel korral sai ta 11% häältest. 1988 toetas ta Mauno Koivisto tagasivalimist.
Kuigi Maapartei saavutas teatavat edu, oli see erakond suuresti seotud Vennamo isikuga. 1970. ja 1972. aasta parlamendivalimistel kogus Maapartei 9% häältest. Kui Vennamo loobus erakonna juhtimisest, sai ta valimistel lüüa. Veikko Vennamo poeg Pekka Vennamo võttis erakonna juhtimise üle ja saavutas 1983. aasta parlamendivalimistel 8,5% häältest. Seejärel kutsuti Maapartei valitsussegi, kuid Vennamo loobus ministrikohast. Nende valimiste edu oli ajutine ja 1995 lõpetas Maapartei pankrotiga.
Samal 1995. aastal asutasid Maapartei endised liikmed uue, Põlissoomlaste erakonna.
Sviit

Sviit on luksuslikumalt sisustatud mitme ruumiga numbrituba hotellis.
Sviidis on kindlasti magamistuba, elutuba ja vannituba, kuid võib olla ka köök.
Hotelli kõige esinduslikumat ja luksuslikumat sviiti võidakse nimetada presidendisviidiks.
Sotsiaalmeedia

Ühismeedia ehk sotsiaalmeedia on meedia, mille sisu loovad osalejad ning milles inimesed suhtlevad, loovad, jagavad teavet ja ideid virtuaalsetes kogukondades ja võrgustikes.

Turundus

Ettevõtted kasutavad sotsiaalmeediat turunduses (sotsiaalmeedia turundus).
Riho Suun

Riho Suun (sündinud 27. aprillil 1960 Tartus) on endine eesti jalgrattur.
Ta lõpetas aastal 1978 Tartu 10. Keskkooli. 
Ta osales 1988. aasta Sŏuli OM-il, kus sai jalgrattasõidu ühisstardist 60. koha. 
1978-1986 tuli ta maantee-, krossi- ja trekisõidus 6 korda (sh 4 korda individuaalselt) Eesti NSV meistriks.
Zayn Malik

"The X Factor"

Ta sai tuntuks Suurbritannia televõistluses "The X Factor", kus ta määrati bändi One Direction koosseisu. Selle liikmeteks koos temaga olid veel Harry Styles, Louis Tomlinson, Liam Payne ja Niall Horan. 25. märtsil 2015 teatas Zayn oma lahkumisest.

Lapsepõlv

Zayni isa on Yaser Malik ja ema Tricia Brannan Malik. Tal on üks vanem õde Doniya ja kaks nooremat õde, Waliyha ja Safaa.
Ta käis Lower Fields'i põhikoolis Brandfordis.
Malik tegeles boksimisega vanuses 15-17. 
Enne lauljaks saamist soovis ta saada inglise keele õpetajaks.

Isiklikku

Zayn on muslim. 
Esimest korda rambivalgusse ilmudes (2010), käis ta kohtamas Rebecca Fergusoniga. Ta oli kihlatud Little Mixi laulja Perrie Edwardsiga. 2015. aasta augustis teateasid nad, et otsustasid oma suhte lõpetada. Hiljem oli ta suhtes Gigi Hadidiga, kellega nad 2018. aasta märtsis lahku läksid, kuid kuu aja pärast soojendasid oma suhte uuesti üles.  Saatest "The X Factor" alates on talle hakanud meeldima tätoveeringud. Ta ise on öelnud, et armastab uusi tätoveeringuid teha lasta, sest nende taga on suur kultuur. Oma esimese tätoveeringu, milleks oli tema vanaisa nimi araabia keeles "والتر" avaldas ta oma Twitteri lehel. Sellest ajast on ta lasknud teha veel mitu tätoveeringut.
Aphra Behn

Aphra Behn (sünninimi Aphra Johnson; 10. juuli 1640 (ristitud 14. detsembril) Harbledown, Kent – 16. aprill 1689 London) oli inglise kirjanik, esimesi kutselisi naiskirjanikke Suurbritannias.
Aphra Behn on tuntud näitekirjanikuna, aga ta avaldas ka luulet, romaane ja jutustusi. Tema kuulsaim teos on romaan "Oroonoko" (1688; eesti keeles "Oroonoko ehk Kuninglik ori: tõestisündinud lugu", tõlkinud Kätlin Kaldmaa; Loomingu Raamatukogu 6–7, 2009).
Cylindrophis subocularis

Levila

Neid madusid on püütud Indoneesiast.
Juris Alunāns

Juris Alunāns (pärisnimi Gustavs Georgs Frīdrihs Alunāns; 13. mai 1832 Jaunkalsnava – 18. aprill 1864 Jostene) oli läti luuletaja, publitsist ja keeleteadlane. Ta oli üks noorlätlaste juhte.
Alunāns sündis Jaunkalsnava mõisa rentniku peres. 1846–1854 õppis ta Jelgava põhikoolis ja gümnaasiumis. Ta õppis selgeks lisaks läti keelele saksa, vene, prantsuse, leedu, ladina, vanakreeka ja heebrea keele. Ta luges originaalis vanakreeka autoreid ja püüdis ka ise vanakreeka keeles luuletusi kirjutada. 1855 asus ta õppima Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonda, hiljem õppis ka riigiteadusi. 
Ta kuulus korporatsiooni Fraternitas Academica Dorpatensis. 
1856 andis ta välja mitmetest keeltest läti keelde tõlgitud või mugandatud luuletuste kogu "Dziesmiņas..." ("Laulukesed..."), mis sisaldas ka ühe tema enda luuletuse. 
Alunāns asus teadlikult kujundama läti kirjakeelt, luues umbes 500 neologismi, millest suur osa võeti kasutusele ja püsivad keeles siiani. Ta pani kirja läti kirjakeele loomise põhimõtted.
1862 asutas ta koos Krišjānis Valdemārsi ja Krišjānis Baronsiga noorlätlaste ajalehe Pēterburgas Avīzes, mille esimeseks peatoimetajaks sai Alunāns. 1859–1860 andis ta Tartus välja populaarteaduslikku almanahhi "Sēta, Daba, Pasaule" ("Õu, loodus, maailm"), mis sisaldas artikleid geograafia, looduse, ajaloo ja keele teemal.
1864. aasta jaanuarist oli ta politsei pideva jälgimise all ning paljude tema luuletuste ja kirjutiste avaldamine keelati.

Isiklikku

Ta oli Ādolfs Alunānsi onu. Tema vend Indriķis Alunāns oli ajakirjanik, samuti aktiivne noorlätlaste liikumises.
Nirgu rändrahn

Nirgu rändrahn (ka Nirgu kivi) on rändrahn Harjumaal, Anija vallas Voose külas, Jägala jõe vasakkaldal.
Rahnu mõõdud on 8×5×2 meetrit, ümbermõõt 19 meetrit. Nirgu rändrahn on keskkonnaministri 2. aprilli 2003 määrusega võetud kaitse alla looduse üksikobjektina.
Bestiasammas

Bestiasammas on sammas või piilar, mille tüves on tervenisti moodustatud läbipõimunud loomade, harvem inimeste kujutistest. Esineb romaani kunstis. Tuntuimad näited on Souillaci, Moissaci ja Freisingi kirikute bestiasambad. Väiksemaid sambaid müütiliste loomadega tüvesel leiab ka Lucca toomkiriku fassaadil.

Muud

Bestiasamba ideest lähtub Gustav Vigelandi teos "Monolitten" ('monoliit'), terrassil seisev inimkehadest sammas Vigelandi skulptuuripargis Oslos (modelleeritud 1924, valmis 1938).
Ferdinand Mühlhausen

Ferdinand Mühlhausen (16. november 1864 Koeru kihelkond Kaarli karjamõis – 28. november 1944) oli eesti helilooja.
Aadu Pirk

Aadu Pirk (aastani 1938 Aadu Birk; 15. september 1919 Tallinn – 10. mai 1945 Praha lähedal) oli Eesti (lipnik) ja Saksamaa (Obersturmführer) sõjaväelane.
Ta lõpetas aastal 1937 Jakob Westholmi Gümnaasiumi. Aastatel 1938–1940 õppis ta Tartu Ülikoolis õigusteadust, aastatel 1940–1942 kehalist kasvatust, kumbagi stuudiumi ta ei lõpetanud. Ta oli EÜS Põhjala liige.
Aastast 1942 oli ta Eesti leegionis. Aastatel 1942–1943 viibis ta täienduskursustel Bad Tölzis SS-ohvitseride koolis. Aastal 1943 oli ta ohvitser 42. SS-vabatahtlike rügemendis.
Jaanuarist 1944 oli ta ohvitser 45. Relva-SS Grenaderirügemendis, alguses 1. kompaniis. Ülendati jaanuaris Obersturmführeriks. Märtsist 1945 oli ta sama rügemendi 2. kompanii ülem.
Aadu Pirk langes 10. mail 1945 Praha lähedal.

Isiklikku

Tema isa oli Eesti poliitik Ado Birk ja tema õde Regina Birk oli arst. Tema vanaisa nimi oli samuti Aadu Birk.
Luumen

ANSI luumen

Projektsioonitehnikas väljendatakse valgusvoogu ANSI (Ameerika riikliku standardiinstituudi) metoodika järgi saadud luumenites. Mõõtmiseks jaotatakse ekraan üheksaks osaks, mõõdetakse luksmeetriga valgustustihedus igal pinnaosal (1 luks = 1 lm/m²), leitakse mõõtetulemuste keskväärtus ja siis arvutatakse keskmise valgustustiheduse ja ekraanipinna korrutisena projektorist ekraanile leviv valgusvoog.
Jüri Luik

Töökäik

Luik asus 1991. aastal tööle toona Lennart Meri juhitud Eesti välisministeeriumisse, tõustes juba järgmiseks aastaks selle poliitikaosakonna peadirektoriks. Enne seda jõudis ta lühikest aega olla ka Eesti saadik Suurbritannias. 
Sügisel 1992 valiti ta Riigikokku ning peagi sai temast Mart Laari valitsuse portfellita minister, hiljem kaitseminister. 
Andres Tarandi valitsuses (1994–1995) oli ta välisministri kohal. 
Aastatel 1996–1999 oli ta Eesti erakorraline ja täievoliline suursaadik Beneluxi maade ja NATO juures, saades 1999. aastal taas kaitseministriks (kuni 2002). 
Aastal 2003 sai temast Eesti suursaadik Ameerika Ühendriikides. 
Septembris 2007 asus ta tööle Eesti esindajana NATO juures. 11. juunil 2012 kutsus president Toomas Hendrik Ilves ta sellelt ametikohalt tagasi ja nimetas Eesti Vabariigi suursaadikuks Venemaal. 24. jaanuaril 2013 andis ta Venemaa presidendile Vladimir Putinile üle oma volikirja.
Alates 1. augustist 2015 juhtis Luik Rahvusvahelist Kaitseuuringute Keskust.
2016. aasta presidendivalimiste käigus kaaluti Riigikogus pärast valimiskogus presidendi valimata jäämist Jüri Luige kandidatuuri. Teda toetasid esimese eelistusena Reformierakonna, IRL-i ja Vabaerakonna fraktsioon, kuid EKRE ja Keskerakonna fraktsioon olid tema vastu. Sellepärast võeti tema kandidatuur maha.
17. mail 2017 asus ta tööle välisministeeriumi asekantslerina. 
2017. aasta juunis nimetati ta EV kaitseministri kandidaadiks ning Jüri Luik asus kaitseministri ametisse esmaspäeval, 12. juunil 2017.

Isiklikku

Tema isa oli onkoloog Aleksander Gavrilov. Tema ema on röntgenoloog  Lilian Luik, emapoolne vanaisa Karl Luik (1891–1942) oli Eesti sõjaväelane (major).
Christoph Beermann

Christoph Wilhelm Beermann (20. juuli 1864 Põltsamaa – 26. november 1939 Paide) oli eesti vaimulik. 
Christoph Beermann lõpetas aastal 1882 Tallinna Kubermangugümnaasiumi. 
Christoph Beermann õppis Tartu ülikooli usuteaduskonnas aastatel 1883–1888. 
Ta oli Eesti Üliõpilaste Seltsi asutajaliige. Ta hoidis sini-must-valget Eesti Üliõpilaste Seltsi lippu selle esmakordsel väljatoomisel 1884. aastal Otepääl ja pidas kõne lipu ja selle värvide tähtsusest lipu pühitsemisel.
Ordineeriti 20. novembril 1888. Teenis 9 aastat Tbilisis Gruusias adjunkt-pastorina, 1897. aastast kuni 1916. aastani Venemaal, Peterburi lähedal Strelna koguduse õpetajana.
Järva Peetri koguduse õpetaja aastatel 1916–1937, Järva praostkonna praost aastatel 1929–1935.

Isiklikku

Christoph Beermanni isa Gustav Heinrich Beermann oli Põltsamaa kooliõpetaja ja kirikute ehitaja. 
Tema vend Gustav Johannes Beermann(1870-1945) oli Kadrina Katariina koguduse õpetaja, teine vend Johannes Immanuel Beermann (1878-1958) oli 1934–1945 Danzigi piiskop.
Christoph Beermann abiellus 1897. aastal Tbilisi kirikuõpetaja tütre, sakslanna Maria Sara Hüsemann'iga (2./4. märts 1868 Tbilisi – 12. märts 1938 Järva-Peetri).
Bruno Lukk

Bruno Lukk (kuni 1936 Luck; 30. juuni 1909 Tšussovoi, Permi kubermang – 31. mai 1991 Tallinn) oli Eesti pianist ja muusikaõpetaja.
Aastatel 1942–1944 osales ta Riiklike Kunstiansamblite töös. Sellest ajast algas ka tema ja Anna Klasi edukas klaveriduo periood.
Jens Otto Krag

Jens Otto Krag (15. september 1914 Randers – 22. juuni 1978 Skiveren) oli Taani poliitik, Sotsiaaldemokraatliku partei liige. Aastatel 1962–1968 ja taas 1971–1972 oli ta Taani peaminister.
1971. aastal oli Jens Otto Krag Põhjamaade Nõukogu president.
1966. aastal pälvis Jens Otto Krag Karl Suure auhinna.
Vello Vinn

Elukäik

1968. aastal lõpetas klaasikunstnikuna ERKI (Eesti Kunstiakadeemia). Vello Vinn on Kunstnike Liidu (1970), Kunstirühmituse PARA (1989) ja Eesti Vabagraafikute Ühenduse (1992) liige. Elab ja töötab vabakutselise kunstnikuna Tallinnas.
Tõnu Kilgas

Tõnu Kilgas (sündinud 13. augustil 1954 Tartus) on eesti näitleja ja laulja (bariton), kes on Eesti Teatriliidu liige alates 1978. aastast. 
Tema isa oli näitleja Lembit Mägedi, ema näitleja Ellen Kaarma. 
Lõpetas Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli L. Jürgensi ja A. Kurtna klassi laulu ja koorijuhtimise erialal (1977).
Töötas aastatel 1976–1984 teatris Vanemuine ja 1984–2001 teatris Estonia. On esinenud raadios, televisioonis ja kontserdilaval (ka välismaal), mänginud filmides "Stereo"1978, "Inimene keda polnud" 1989, "Rahu tänav" 1991, "Need vanad armastuskirjad" 1992, telesarjas "Õnne 13" aastast 1993 ning seriaalis "Viimane võimalus" 2018. Aastatel 1970–1974 on Tõnu olnud ansambli Fix solist. Samuti pikaaegne Viru Varietee solist ja konferantsjee, lisaks on ta oma uue ansambli "Klann" solist ning esineb kohtumisõhtutel Eesti rahvaga.

Isiklikku

Kilgasel on neli tütart: Hedvig Hanson Novella Hansoniga, Ellen Kilgas abielust Tatjana Bassovaga, Piret Krumm suhtest Katrin Karismaga ning Susan Kilgas suhtest Lembe Mõttusega. Tõnul on kolm tütrepoega, Hedvigi Holger ja Daniel ning Elleni poeg Harold Erik.
Leegitest

Leegitest on kvalitatiivne anorgaaniline keemilise analüüsi meetod.
Gaasipõleti leegis hoitav sool värvib leegi, leegi
värvus sõltub soola koostises olevast metallist.
Kuumuse mõjul ergastatakse soola metalliaatomeid, mis jahtudes kiirgavad spetsiifilisel lainepikkusel valgust, mida inimsilm näeb värvunud leegina. Tüüpilised leeki värvivad soolad on keedusool naatriumkloriid NaCl – kollane leek, kaltsiumnitraat Ca(NO₃)₂ – telliskivipunane leek, kaaliumnitraat KNO₃ – violetne leek, vaskniraat Cu(NO₃)₂ või vasksulfaat CuSO₄ – sinakasroheline leek, strontsiumnitraat Sr(NO₃)₂ – purpurne leek, baariumnitraat Ba(NO₃)₂ – kollakasroheline leek, liitiumnitraat LiNO₃ – vaarikapunane leek.
Metalliühendite omadust värvida leeki kasutatakse ilutulestikus.
Juta Siirak

Juta Siirak (neiuna Juta Vilk; 10. mai 1929 Ontika – 24. juuli 2016) oli eesti keemik ja vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1948 Tallinna 3. Keskkooli. Seejärel õppis ta aastatel 1948–1949 Usuteaduse Instituudis, mille katkestas märtsiküüditamine.
Aastatel 1949–1956 viibis ta Siberis. Aastatel 1953–1956 õppis ta Siberi Metsatehnilises Instituudis. Siberist vabanes ta 31. augustil 1956.
Aastal 1958 lõpetas ta cum laude Tallinna Polütehnilise Instituudi keemia-mäeteaduskonna silikaatide tehnoloogia erialal. Ta on töötanud keemikuna.
Aastatel 1974–1988 õppis ta Usuteaduse Instituudis, lõpetades selle aastal 1988.
17. veebruaril 1982 ordineeriti ta aseõpetajaks, õpetaja õigused sai ta 12. juulil 1988. Ta oli aastatel 1982–1999 Harju-Madise koguduse õpetaja. Lisaks hooldas ta aastal 1982 Nõva Püha Olevi kogudust, aastatel 1990–1992 Tallinna Rootsi-Mihkli kogudust ja aastatel 1992–1994 Paldiski Nikolai kogudust.
Samuti oli ta aastatel 1992–1998 Lääne-Harju praostkonna abipraost. Ta oli EELK Pühapäevakooliühenduse asutaja ja juhataja aastatel 1990–1997; aastatel 1992–1997 oli ta kirikukogu liige. Maetud Harku valla, Rannamõisa kalmistule. Samas maetud ka abikaasa Edgar Siirak (1912-2008).
Riina Hein

Haridus

Riina Hein lõpetas 1973. aastal Tallinna 42. Keskkooli  ja 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna kaubatundjana.

Isiklikku

Riina Hein oli abielus Juhan Aarega 1983–2000.

Filmirollid

Riina Hein oli Raja Teele osatäitja triloogias "Kevade" 1969, "Suvi" 1976 ja "Sügis" 1990.

Muu loominguline tegevus

Riina Heinal on loominguline stuudio Creare Stuudio OÜ.  
Ta on 46 filmi režissöör ja produtsent, neist tuntuim on 2005. aastal loodud dokumentaalfilm "Minu Eestimaa" (2005), kus tegutses ka ühe stsenaristina.   ; 49 saate produtsent ja režissöör, neist 41-s ka saatejuht ja autor. 
 
„Kui tahaks leida üht ja ainust kõige iseloomulikumat märksõna Riinale, siis oleks see ürgväelisus. See vägi sunnib teda kõiki oma tegemisi – olgu siis kokkamine, filmitegemine või tantsimine – toimetama äärmise kirglikkusega. Aga Riina puhul võib see kirglikkus avalduda ka vaikimises, tema tumenenud silmavaade võib olla ähvardavam ootamatult saabunud kõuepilvest. Leigeid toone ta ei tunnista. Mul on olnud õnne teha koostööd päris mitme Riina filmiprojektiga, loojana on tal üks suurepärane omadus – ta «nakatab» ära ja see häälestab kõiki andma endast parimat. Vägi on sees ka Riina siiruses – lihtsad sõnad, mis teiste suus mõjuksid tühikõmana, on tema puhul veenvad ja usalduslikud. “
 – Toomas Lõhmuste, näitleja,
Jānis Sanders

Jānis Sanders (ka Jahnis või Joann; 28. detsember 1857 Zehren, Kuramaa – 19. jaanuar 1951 Esslingen) oli usuteadlane.
Talupoja poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1879–1883.
Ta oli Petrogradi läti koguduse pastor.
Töötas Tartu Ülikoolis praktilise usuteaduse professorina aastatel 1916–1917. Ta pidas loenguid läti keeles.