google/wiki40b huggingface dataset:
Baruch Samuel Blumberg

Baruch Samuel Blumberg (28. juuli 1925 New York – 5. aprill 2011 Mountain View) oli USA arstiteadlane.
Bloomberg sündis New Yorgis Brooklynis ja käis kohalikus juudi põhikoolis. Tema koolivend, 4 aastat noorem Eric Kandel pälvis 2000 samuti Nobeli meditsiiniauhinna. Seejärel õppis ta Far Rockaway keskkoolis, mille on lõpetanud ka Nobeli füüsikaauhinna pälvinud Richard Feynman ja Burton Richter. Seejärel lõpetas ta kiitusega New Yorgis Schenectadys oleva Union College'i. Ta astus Columbia ülikooli matemaatikat õppima, aga vahetas eriala ja lõpetas 1951 meditsiiniteaduskonna. Kuni 1955 töötas ta Columbia presbüteri meditsiinikeskuses algul interni ja siis residendina. Seejärel astus ta Oxfordi ülikooli doktoriõppesse ja kaitses seal 1957 doktorikraadi.
1950. aastatel reisis Blomberg maailmas, kogudes inimeste vereproove ja õppides tundma pärilikkuse käigus tekkivat varieerumist. Ta keskendus sellele, miks mõni inimene jääb nakkushaigusse ja teine sarnases keskkonnas elav inimene mitte.
1964 avastas ta kollatõbe uurides ühe austraalia aborigeeni veres B-hepatiidi antigeeni. Koos oma töörühmaga suutis ta välja töötada testi, millega avastada veres latentselt asuvat hepatiidiviirust. See aitas vältida selle haiguse levikut doonorivere kaudu.
Blomberg töötas välja B-hepatiidi vaktsiini ja patenteeris selle. Kuid selleks, et hepatiidiga ülemaailmselt edukamalt võidelda, hakkas ta oma patenteeritud vaktsiini tasuta levitama. See mõjus kiiresti, näiteks Hiinas vähenes laste nakatumine B-hepatiiti kümne aastaga 15%-lt 1%-le.
Alates 1977 oli Blumberg Pennsylvania ülikooli meditsiini- ja antropoloogiaprofessor. 2005 valiti ta Ameerika Filosoofiaseltsi presidendiks. 1999–2002 oli ta NASA Astrobioloogia Instituudi direktor. 2005. aasta novembris nimetati ta Ühinenud Terapeutikakorporatsiooni (United Therapeutics Corporation) teadusnõukogu esimeheks, nõustades korporatsiooni ulatuslike viirusevastaste vahendite väljatöötamise osas, ja sellel kohal töötas ta kuni surmani. Esimehena juhatas ta kolme nano- ja telemeditsiinitehnoloogiakonverentsi.
2002 teatas ta New York Timesile antud intervjuus: «Elude päästmine on see, mis tõi mind meditsiini juurde. Juudi filosoofias on idee, et kui sa päästad üheainsa elu, siis päästad sa terve maailma.»

Tunnustused

Baruch Samuel Blumberg pälvis 1976. aastal koos Daniel Carleton Gajdusekiga viiruste tekke ja leviku uurimise eest Nobeli meditsiiniauhinna. Auhinna andmisel toonitati tema tööd prioonide abil leviva ajuhaiguse kuru uurimisel, nimelt näitas ta, et kuru on nakkav, ja see oli esimene prioonhaigus, mille nakkuslikkus tõestati.
Aastal 1986 valiti ta Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
1994. aastal valiti ta Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks.
Noora (eesnimi)

Noora on soomepärane naisenimi, mis tuleneb nimest Eleonore.
Tasmaania vapp

Tasmaania vapp on Austraalia osariigi Tasmaania vapp.
Outfoxed

Outfoxed: Rupert Murdoch's War on Journalism on 2004. aastal tehtud režissöör Robert Greenwaldi dokumentaalfilm, mis kritseerib Fox News Channelit ning selle omanikku Rupert Murdochit. Filmis väidetakse, et kanali eesmärk on levitada parempoolseid poliitilisi seisukohti. Selle levitamisega tegeles vasakpoolne poliitiline survegrupp MoveOn.org, mis rahastas filmi tegemist koos organisatsiooniga Center for American Progress.
Paul Tammela

Isiklikku

Tema isa Paul Tammela (1910–1985) oli Lelle vallavanem.
Khalid (laulja)

Lapsepõlv

Khalid Robinson sündis 11. veebruaril 1998 Fort Stewartis Georgias. Ta veetis lapsepõlve eri kohtades, sealhulgas Fort Campbellis Kentuckys, Fort Drumis Watertownis New Yorgi osariigis ja kuus aastat Heidelbergis Saksamaal. Selle põhjus oli tema ema Linda Wolfe'i karjäär militaarvaldkonnas. Wolfe töötas tarnetoodete tehnikuna üle kümne aasta ja sai isegi võimaluse laulda USA armee bändis. Khalidi ema ohverdas enda loomingulised unistused, et poega kasvatada. Keskkoolis õppis Khalid muusika ja muusikali süvaklassis. Keskkooli viimasel aastal kolis ta perega El Pasosse Texase osariigis. Khalid lõpetas keskkooli Americas High School 2016. aastal.
Kaug-Ida

Kaug-Ida (vene keeles Дальний Восток) on piirkond Aasia idaosas, mis osaliselt kattub Ida-Aasiaga ning hõlmab Venemaa Tšuktšimaa, Kamtšatka, Sahhalini, Kuriilid ja Primorje ning Jaapani koos minevikus temast sõltunud Korea ja Hiinaga. Venemaa Kaug-Idat on varem nimetatud Ussuurimaaks.
Kaug-Ida külgneb läänes Ida-Siberi ja Sise-Aasia ning lõunas Kagu-Aasiaga.
Loodusgeograafiliselt kuuluvad sinna Leena jõest itta jäävad alad: Verhojanski mäestik, Kolõma mägismaa, Tšuktši, Kamtšatka ja Korea poolsaared, Kuriilid, Sahhalin ja Jaapani saared, Stanovoi mäestik ja Sihhote-Alin koos ümbritsevate madalikega ning Suur Hiina madalik koos naabermägialadega.
Poliitgeograafilises tähenduses hõlmab Kaug-Ida Venemaa Kaug-Ida föderaalringkonna idaosa (Tšuktši autonoomne ringkond, Magadani oblast, Kamtšatka krai, Sahhalini oblast, Habarovski krai, Amuuri oblast, Juudi autonoomne oblast, Primorje krai), Jaapani, Põhja-Korea, Lõuna-Korea ja Hiina idaosa.
Nõukogude Liidu Kaug-Ida majandusrajoon hõlmas praegust Venemaa Kaug-Ida föderaalringkonda ilma Sahha Vabariigita.
Jari Leppä

Isiklikku

Ta on abielus aastast 2002 agroloogi ja õpetaja Katriina Leppäga, neil on tütar. Sõjaväearvel on ta kui reservmajor.
John Pori

Johannes Pori (enne eestistamist Aleksei-Johannes, alates 22.04.1937 Juhan Porisammul, artistinimena John Pori; 11. november 1906 Barnaul – 26. juuni 1947 Tartu) oli eesti orkestrijuht ja tantsumuusik.
Ta sündis aastal 1906 Barnaulis, kuid aastal 1912 tuli koos perega Eestisse. Pillimänguoskuse omandas ta iseõppijana. Ta oli viiuldaja, saksofonist ja trompetist. Ta lõpetas aastal 1928 Viljandi Maagümnaasiumi, kus asutas aastal 1927 poiste tantsuansambli The Bonzo Band. Aastal 1928 läks ta Kaitseväkke aega teenima, moodustas seal 11-liikmelise orkestri Side Bonzo, üleajateenijana jätkas orkestri juhtimist aastani 1931.
Pärast ajateenistust mängis ta oma orkestriga (John Pori orkester) mitmes Tallinna restoranis: Grand Marinas, keldrirestoranis Must Kass, aastal 1932 Mereklubis, aastal 1933 Glorias, aastal 1934 Marcelle'is, aastatel 1935–1938 Estonia teatri Valges saalis ja aastatel 1939–1940 restoranis Pariis. Nii Estonia valgest saalist kui ka restoranist Pariis, aga ka Estonia suveaia kõlakojast toimusid korrapärased raadioülekanded ning tehti ka plaadistusi.
1940. aasta sügisel moodustas ta Punalipulise Balti Laevastiku Maja džässorkestri, paraku tegutses see orkester alla aasta. 1941. aasta augustist oli ta Tallinna Töölisteatri džässorkestri juht. Saksa okupatsiooni ajal töötas ta taas orkestrijuhina (septembrini 1942 mängiti Estonia einelauas ning märtsini 1944 restoranis Gloria; lisaks oli ta mõnda aega Landessender Revali tantsukapelli saksofonist. Oktoobrist 1944 mängis ta 11-liikmelise orkestriga restoranis Gloria ja sügisest 1945 ansambliga Tallinna Laevastiku Ohvitseride Maja restoranis.
Ta kirjutas ja tõlkis laulusõnu, mis on kujunenud rahvalikeks lauludeks: Wilhelm Gabrieli "Õllepruulija" (originaalis "In München steht ein Hofbräuhaus"), Alfrēds Vintersi "Viljandi paadimees" (originaalis "Gaujas laivinieks" ehk "Koiva paadimees"), "Mulgimaale" (originaalis "They are tough, mighty tough in the West"), A. Marcsi "Postipoiss" ja Evert Taube'i "Calle Schewens vals" ("Mu kodu on Roslagen...").
Johannes Pori suri 26. juunil 1947 Tartus ja ta maeti 30. juunil 1947 Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.

Isiklikku

Tema tütar oli arhitekt ja laskesportlane Aino Asszonyi, tütretütar Aile Asszonyi on laulja (sopran); õepoeg Robert Ots on kontrabassimängija.
Ülemtalurahvakohus

Ülemtalurahvakohus oli Balti kubermangudes aastatel 1889–1917 tegutsenud teise astme kohus. Kohus sarnanes 1889. aastal likvideeritud kihelkonnakohtuga. Ülemtalurahvakohtu ülesandeks oli läbi vaadata edasikaevatud vallakohtu otsuseid.
Kohtu koosseisus olid eesistujana ülemtalurahvakohtunik ja vähemalt kaks vallakohtust pärit kaasistujat.
Eesti ala maakondades oli ülemtalurahvakohtuid üldjuhul kaks, vaid Järva- ja Saaremaal oli neid üks.
Karl Rube

Elulugu

Lõpetas 1918 Tallinna Reaalkooli ja 1926 TÜ keemia osakonna tehnoloogia haru; mag. chem. techn. (1927, TÜ), väitekiri "Versuche über die Trennung der gesättigten und ungesättigten Verbindungen des Leinöls mit Schwefeldioxyd". Oli Tallinnas Riikliku Katsekoja keemik (1930–35) ja vanemkeemik (1936–39). Lahkus 1939 Saksamaale, kus töötas Berliinis Materjalide Kontrolli Ametis keemikuna.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: linaseemneõli keemiline koostis ja orgaaniliste ühendite eraldamine sellest.
Ulrike Plath

Ulrike Plath (sündinud 12. jaanuaril 1972 Saksamaal Augsburgis) on ajaloolane, Tallinna Ülikooli humanitaarteaduste instituudi Baltisaksa uuringute ja keskkonnaajaloo professor. Ühtlasi töötab vanemteadurina Eesti Teaduste Akadeemia Underi ja Tuglase kirjanduskeskuses.
Tema peamised uurimissuunad on Balti kultuuriajalugu, keskkonnaajalugu, Baltimaade toidukultuuri ajalugu ja Eesti kirjakultuuri ajalugu.
Aastail 2011–2017 juhtis keskkonnaajaloo keskust.

Haridus

Keskhariduse omandas St. Anna gümnaasiumis Augsburgis. Aastail 1991–1999 õppis Hamburgi ülikoolis ajaloo ja fennougristika erialal. Seejuures käis aastail 1993–1994 tudeerimas ka Tartu ülikoolis Balti ajaloo, arheoloogia ja folkloristika erialal. Doktoritöö teemal "Eestlased ja sakslased. Teisekonstruktsioonid, eluilmad, koloniaalfantaasiad 1750–1850" kaitses 2006. aastal Mainzi ülikoolis.
Gazi ülikool

Gazi ülikool (türgi keeles Gazi Üniversitesi) on ülikool Türgis Ankaras.
Ülikool asutati 1926.
Ülikoolis õpib üle 50 000 üliõpilase.
Jüri Peterson

Jüri Peterson (31. mai 1844 Särghaua talu, Uue-Vändra vald – 19. märts 1907 Vana-Vändra vald) oli eesti õpetaja.
Ta oli a-st 1867 Vana-Vändra valla Kadaka külakooli õpetaja.

Isiklikku

Jüri Petersoni poeg oli poliitik, kirjanik ja õpetaja Karl Ernst Särgava ning pojapoeg oli advokaat Karl Särgava.
Sitsi

Ajalugu

Praeguse Sitsi asumi aladel asus keskajal muldvalliga piirdeaed, mis ulatus Tallinna lahest Kopli laheni. See piirdeaed takistas huntide pääsu Koplisse, mis oli tollal kasutusel karjamaana ning ka linlaste meelispuhkepaigana. Koplisse avanev värav asus Sitsi mäel, kus lähedal asus ka kõrtsihoone. 
Suure muutuse piirkonna arengusse tõi Balti Puuvilla Ketramise ja Kudumise Vabriku rajamine, mille ehitamist alustati 1899. aastal. Tehasega koos rajati ka töölisasula, kuhu ehitati vabriku kulul kool, kirik, lasteaed ning ambulatoorium. Samuti ehitati ka saun (Sitsi 15b) ning tarvitajate ühistu hoone. 
Balti puuvillavabrik ehitas 8 hoonet: direktori elamu (Kopli 35A), meistrite läbi kahe korruse ulatuvatest korteritest koosnev ridaelamumaja (Sitsi 3), kus oli projekti järgi kuus läbi kahe korruse ulatuvat viietoalist korterit. Igal korteril oli kaks sissepääsu – esinduslik peasissepääs hoovi pool ning tagavara- või teenijate sissepääs tänava pool. Lisaks direktori ja meistrite elamule ehitati ka ametnike maja (Sitsi 5), kus olid kahetoalised korterid. 
Töölistele ehitati neli kahekorruselistest kööktubadest koosnevat plekk-katusega koridorisüsteemis kasarmulaadset tööliskasarmut (Sitsi 5b-11), mis valmisid aastatel 1901–1905, ehitamine algas Kopli tänava poolsest otsast ja liikus siit Pelguranna poole. Kõige tagumised, MPEÕK Jumalaema Kõikide Kurbade Rõõmu pühakuju kiriku ümbruses asunud barakid on tänaseks hävinud. Töölisbarakid asetsevad piki Sitsi tänavat ühtse katkematu frondina Sõle tänavani välja, lisaks tänavaäärsetele paikneb üks barakk (Sitsi 5b) hoovis.
Balti Puuvillavabrik oli 1920ndatel üks linna suuremaid ettevõtteid. 1921. aastal asutati Balti Puuvillavabriku Hariduse Selts, mis oli oma tegevuses väga aktiivne. Seltsi juurde kuulusid näiteringid, laulukoorid, spordiringid, orkestrid jm.
Samal aastakümnel loodi Niidi, Lina ja Puuvilla tänava piirkonda Sitsi aedlinn, mis kujunes omaette keskuseks. Lõime tänavale hakati aastatel 1940–1941 ehitama nn rahvakortereid.
Balti Puuvillavabrik lõhati 1941. aastal Tallinnast lahkuvate Nõukogude vägede poolt. Vabrik küll taastati aastatel 1945–1952, kuid varasemast kehvemal kujul. Nõukogude ajal kandis ettevõte nime Balti Manufaktuur. 1995. aastast on ettevõtte ametlik nimi AS Baltex 2000 ning selle tootmistegevus on vaibunud.

Olulisemad objektid

Sitsis asub Kõikide Kurbade Rõõmude Jumalaema kirik ning Tallinna Kopli Noortemaja.

Sitsi asumi tänavad

Balti Puuvillavabriku mõjul on nime saanud Kanepi tänav, Lina tänav, Lõime tänav, Manufaktuuri tänav, Niidi tänav, Niidi põik, Puuvilla tänav ja Sitsi tänav. Asumit läbib lisaks veel Kopli tänav.
Muusikaturundus

Muusikaturundus (inglise keeles music marketing) on turunduse alaliik, kus eesmärgiks on viia kokku muusika ja muusikatarbijad.
Muusikaturundus rakendab mitmesuguseid turundusvahendeid, näiteks kuvandiloome, reklaam, muusika levitamine, promotsioon jpm.
Muusikaturundust võib jagada kaheks peamiseks võimalikuks turunduslähenemiseks: peavooluartistidele (mainstream) või kõrvalvooluartistidele (underground) sobilik turundus. Esimene on kulukam ja konventsionaalsemate meetoditega ning on suunatud laiale sihtrühmale, teine põhineb rohkem isetegemisel, on seetõttu odavam ning sageli suunatud kitsamale sihtrühmale.
Sotsiaalne kaasatus

Euroopa 2020. aasta strateegia

Euroopa 2020. aasta strateegia on plaan Euroopa Liidu majanduskasvuks. See võimaldab Euroopa Liidul jõuda jätkusuutliku majanduseni. Strateegia edukus sõltub paljudest olulistest sammudest erinevates valdkondades, mis on omavhel seotud. Tegevuskava aitab saavutada Euroopa Liidu liikmesriikidel suurema tootmisvõime, suutlikkuse tööturul ja ühiskondliku ühtekuuluvuse. 
Strateegia „Euroopa 2020“ populariseerib sotsiaalset kaasatust, et vähendada inimeste vaesusriski ja sotsiaalset tõrjutust. Strateegia eesmärk on parandada elujärge vähemalt 20 miljonil inimesel. 
Sotsiaalset tõrjutust ja sellega seonduvat saab mõõta ning hinnata Laekeni indikaatorite kaudu. Need annavad ülevaate, millised sotsiaal-majanduslikud jooned on iseloomulikud inimestele, kes on sotsiaalselt tõrjutud olukorras. Indikaatorid hõlmavad nelja peamist mõõdet, mille eesmärk on anda ülevaade kindlate näitajate järgi. Nendesamade tulemuste alusel saavad Euroopa riigid enda tulemusi teiste omadega võrrelda. Eestis mõõdetakse erinevaid näitajaid vanuse, hariduse ja tööhõive järgi.

Sotsiaalne kaasatus Eestis

Eesti esimene sotsiaalse kaasatuse riiklik tegevuskava valmis aastal 2004. See koondas erinevate riskirühmadega tegutsevate valdkondade tegevuskavad ning ühendas need tervikuks, et võidelda sotsiaalse tõrjutuse vastu. 
„Eesti 2020“ on Eesti konkurentsivõime parandamiseks loodud uuenduste kava. Selle kaks keskset eesmärki on tootlikkuse ja tööhõive suurendamine. Lähiaastatel keskendutakse pikaajaliselt tööturult eemal olnud inimeste ja noorte tööturule sisenemiseks vajalike oskuste arendamisele ning selle raames ka sihtrühma töötuse vähendamisele.
Aruküla puisniit

Aruküla puisniit on umbes 0,8 ha suurune hästi säilinud puisniit Paide–Jõeküla tee nurgal Arukülas.
Varem oli selline maastik Järvamaale tüüpiline.
Erki Silvet

Erki Silvet (kuni 7. jaanuar 1937 Sulsenberg; 10. mai 1922 Tallinn – 29. september 2006) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane ning Eesti jurist ja õiguskeele arendaja.
Ta oli Saksa okupatsiooni ajal aastatel 1941–1944 Nõukogude tagalas.
Ta lõpetas 1952. aastal Tartu Riiklikus Ülikooli õigusteaduskonna.
Giovanni Bellini

Giovanni Bellini ehk Giambellino (umbes 1430 Veneetsia– 1516 Veneetsia) oli itaalia maalikunstnik, Veneetsia kõrgrenessanssi maalikoolkonna rajaja.
Oli Veneetsia Bellinide kunstnikeperekonna kuulsaim liige (tuntud maalikunstnikud olid ka tema isa Jacopo Bellini ja  vend Gentile Bellini). Tema kujunemist kunstnikuks mõjutas tugevalt ka õemees Andrea Mantegna.

Biograafia

Sündinud Veneetsias ja õppinud siin oma isa kõrval jäi Giovanni Bellini oma sünnilinna kogu eluks. Peale isa juurest lahkumist asutas ta siin oma ateljee. 1479. aastal võttis ta üle venna Gentile töö Doodžide palees. 1483. aastal nimetati Bellini Veneetsia linna ametlikuks maalikunstnikuks.

Looming

Giovanni Bellini loomingu olulisemateks mõjutajateks olid Mantegna tööd ning Antonella da Messina poolt Veneetsia maalikunsti kohandatud Madalmaade kunsti elemendid. Neile tuginedes lõi Bellini oma isikupärase stiili, milles mängib olulist osa soe ja helendav valgus ning loomulik rahulik atmosfäär.
Giovanni Bellini "lemmikteema" oli madonna Jeesus-lapsega. Ta oli tuntuim Veneetsia Madonnieri (madonnamaalijate) kunstnikegrupist. Viljeles veneetsiapärast kompositsiooni Santa Conversazione't (nn püha keskustelu), millel istuvat madonnat ümbritsevad pühakud; maalide taustaks oli tavaliselt lüüriline maastik. 
Vähemal määral lõi ka portree- ja olustikumaale. 
Tema kuulsamad õpilased olid Giorgione, Tizian ja Lorenzo Lotto.
Ühendivoo analüüs

Ühendivoo analüüs (inglise Substance Flow Analysis , lühendatult SFA) on analüüsimeetod, millega uuritakse keemiliste elementide (nt süsiniku) ja ühendite vooge majanduses, majandusharus või ühe toote/teenuse olelusringi jooksul, ning nende keskkonnamõju.
Bilokatsioon

Bilokatsioon on paranormaalne nähtus, mille puhul isik suudab samaaegselt viibida kahes erinevas kohas.
Enno Paikre

Enno Paikre (24. aprill 1937 Tallinn – 10. oktoober 2014 Tartu) oli transporditehnika volitatud insener, tehnikaajakirjanik, ajakirja toimetaja ja kirjastaja.

Elukäik

Enno Paikre lõpetas 1956. aastal Tallinna 10. Keskkooli. 1961 aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi Mehaanikateaduskonna Autotranspordi eriala.
Ta töötas ENSV Autotranspordi ja Maanteede Ministeeriumi ametnikuna.
Enno Paikre oli Eesti Transpordi ja Teede Ühingu juhatuse liige ja selle esimees. Ta oli praeguse Eesti Tarneahelate Juhtimise Ühingu asutajaliige.
Ta oli alates 1970' algusest kuni 1990 autotranspordi ja logistikaajakirja "Autotransport ja Maanteed" kaasautor. Aastatel 1991–2010 oli ta autotranspordi ja logistikaajakirja "Transport ja Teed" kirjastaja, kirjutades suure hulga ajakirja artikleid ka ise.

Isiklikku

Enno Paikre isa oli Evald Paikre, vend Toivo Paikre ja vanaisa Aleksander Paikre. Enno Paikre abikaasa oli Enna Paikre.
Vaigistuskaebus

Vaigistuskaebus (ka legaalne ähvardamine takistamaks avalikkuse kaasamist ehk LÄTAK; ingl Strategic Lawsuit Against Public Participation ehk SLAPP) on kriitikute vaigistamise katse õiguskaitsevahenditega.
Kaebaja eesmärgiks ei ole enamasti sisulise vaidluse võitmine, vaid vastaspoole vaigistamine suurte õigusabikulude hirmu tõttu, milleks palgatakse tuntud ehk kalleid advokaate. Vaigistuskaebuseid võib esitada kohtule ja õiguskaitseorganitele või ka üksnes ähvardada kaebuse esitamisega. Osades riikides on vaigistuskaebuste esitamine kui sõnavabaduse riive keelatud.
Enamasti taotlevad kaebajad laimamise lõpetamist ja kahju hüvitamist, aga kasutatakse ka intellektuaalomandi aspekte, nõudes kaebaja nimetamise lõpetamist kaubamärgi kasutamise keelamise teel.

Eesti näiteid

2015. aastal kaebas Kalaranna arendaja Pro Kapital kohtusse Telliskivi Seltsi aktivisti Teele Pehki tema intervjuu pärast ajalehes Baltic Times, nõudes kindlate väidete ümberlükkamist ja kohtukulude katmist. Pro Kapitali esindasid Soraineni vandeadvokaadid Carri Ginter ja Allar Jõks. Asi lahendati kokkuleppega ja Pro Kapital kandis ise kõik kulud.
2017. aastal alustas Andmekaitse Inspektsioon menetluse SA Perekonna ja Traditsiooni Kaitseks taotlusel Eesti Inimõiguste Keskuse üle. SAPTKi arvates rikkus vaenukuritegudest teatamise platvorm UNI-FORM isikuandmete kaitse reegleid. Inspektsioon rikkumist ei leidnud.
2019. aastal ähvardas jaekaubanduskett Prisma vabaühendust Nähtamatud Loomad kohtuga, kuna ühing alustas kampaaniat üleskutsega loobuda puurikanade munade müügist. Prisma apelleeris kaubamärgi väärkasutamisele.
La Sindone

"La Sindone" on eesti helilooja Arvo Pärdi 2005. aastal loodud teos sümfooniaorkestrile. Teos on pühendatud Enzo Restagnole. Muusikateose pikkus on 14 minutit. Teose kandis esimest korda ette 15. veebruaril 2006 Torino toomkirikus Eesti Riiklik Sümfooniaorkester (dirigent Olari Elts).
Crispi maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1905. aastal.
Väike-kiitsaksikk

Välimus

Väike-kiitsaksikk on 6–10 mm pikkune. Isased on emastest sihvakamad, nende kattetiivad on kollakaspruunid ja tuhmuvad otstest mustaks, emastel on kattetiibade keskel must triip, mis otstes laieneb. Värvus võib varieeruda, emased võivad olla peaaegu üleni mustad. Jalad, pea ja rindmik on musta värvi. Selgmised karvakesed on mustad, kõhtmised tuhmhallid. Silmad on kumerad, külje pealt vaadeldes ovaalsed ja ülemises osas laia sisselõikega, et mahutada üle pea tõstetud tundlaid.

Levik ja elupaik

Väike-kiitsaksikk on levinud pea kogu Euroopas, Venemaal, Kaukasuses, Türgis ja Iraanis. Elupaigana eelistavad metsaseid alasid, parke ja niitusid. Täiskasvanud isendeid võib näha maist septembrini erinevate taimede õisi külastamas.

Elutsükkel ja toitumine

Mardika elutsükkel kestab kaks aastat. Vastsed (tõugud) toituvad heitlehiste ja okaspuude lagunevas puidus. Toidutaimedena on kirjeldatud näiteks tamme, pööki, kuuske, nulgu ja mändi. Nad uuristavad pikisuunalisi või lainelisi käike peenikeste okste ja puutüve maltspuitu või lagunevatesse kändudesse. Nukud arenevad maltspuidu välimises osas. Täiskasvanud toituvad õietolmust. Toidutaimedena on dokumenteeritud näiteks murakas, karuputk, viirpuu, kuslapuu, kibuvits, ohakas, härjasilm, aeduba, lodjapuu ja raudrohi.
Linda Eenpalu

Linda Marie Eenpalu (sündinud Koplus, aastani 1935 Einbund; 20. september 1890 Raadi vald – 4. juuni 1967 Pärnu) oli eesti naisliikumistegelane, Kaarel Eenpalu abikaasa.
Õppis 1911–1912 Tartus Jassinski kõrgematel naiskursustel ajalooõpetajaks. Töötas 1913–1914 Tartu Rahvaraamatukogu Seltsis raamatukoguhoidjana ning 1919–1920 Tartus Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlastegümnaasiumis ja 1920–1926 Tallinna J. Westholmi Gümnaasiumis õpetajana, aastast 1926 oli Harjumaal Arukülas Hellema talu perenaine.
Eesti Naisüliõpilaste Seltsi asutajaliige 1911. Aastast 1928 kuulus Eesti Naisliidu juhatusse, oli 1928 Tallinna Naisklubi asutaja ja esinaine, 1929–1940 Eesti Maanaiste Keskseltsi juhatuse (1932–1940 kuulus selle nõukokku) ja 1935–1938 Riigi Majandusnõukogu liige. Asutas 1936 Kodumajanduskoja ja oli aastani 1940 selle esinaine. Oli 1937 Kodumajanduskoja esindajana Rahvuskogu II koja liige ja 1938–1940 I Riiginõukogu liige (ainus naisliige).
Hellema talu perenaisena organiseeris ja korraldas toiduvalmistamise ja kodukaunistamise kursusi (näitusi) ning teeõhtuid. 
Avaldanud ajakirjanduses kirjutisi naisküsimusest ning kodu osast tööarmastuse ja rahvustunde kasvatamisel. 
Arreteeriti NKVD poolt 1941, oli aastani 1956 Tomski oblastis asumisel.
Arvils Ašeradens

Arvils Ašeradens (sündinud 23. detsembril 1962 Riias) on läti poliitik. Alates 11. veebruarist 2016 kuni 23. jaanuarini 2019 oli ta majandusminister Māris Kučinskise valitsuses.
Ta lõpetas aastal 1986 Läti Ülikooli geograafina.
Aastatel 1986–1989 töötas ta LATINFORMi fotokorrespondendina. Aastatel 1990–2009 oli ta ajalehe Diena direktor ja juhatuse esimees. 2010–2014 oli ta seimi liige. 2014–2016 oli ta Läti rahandusministeeriumi parlamentaarne sekretär.
Ta kuulub parteisse Ühtsus.
Rooruik

Rooruik (Rallus aquaticus; ka ruik) on ruiklaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012). 
Eestis pesitseb ta aprillist oktoobrini (novembrini). Ta on Lääne-Eestis väikesearvuline, mujal harv haudelind.
Hargla kirik

Hargla kirik on kirik Valga maakonnas Valga vallas Hargla külas. Seal tegutseb Hargla kogudus.
Kirik ehitati aastatel 1817–1821 ning sellele tehti põhjalik ümberehitus sama sajandi lõpus.
Kirik on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.