google/wiki40b huggingface dataset:
Tadaiķi vald

Ajalugu

19. sajandi esimesel poolel olid praeguse valla alal Altovīte, Lieģi, Aistere ja Vārve mõisad. Aastal 1935 oli valla pindala 60,7 km². Aastal 1945 moodustati vallas Tadaiķi ja Vārtāja külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Tadaiķi külanõukoguga likvideeritav Vārtāja külanõukogu, aastal 1968 aga osa Tāši külanõukogust. Aastal 1977 liideti osa külanõukogust, sealhulgas Tadaiķi piirkond, Bunka külanõukoguga. Aastal 1990 moodustati külanõukogust Tadaiķi vald. Aastal 2000 liideti see Durbe linna maaterritooriumiga, nii et moodustus Durbe piirkond. 2009. aasta haldusreformi käigus moodustati omavalitsuse territooriumil taas Tadaiķi vald.

Kaitstavad objektid

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Brenči muinaskalmed. Vallas kasvab arvukalt nimetuid looduskaitsealuseid põlispuid.

Külad

Vallas on viis küla. Valla keskuseks on Lieģi (vidējciems), kus aastal 2018 oli 415 elanikku. Neli küla on staatusega mazciems – Aistere 29 elanikuga (2005. aasta seisuga), Aisteres muiža 11 elanikuga, Šukteri 31 elanikuga ja Vārve 22 elanikuga. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Kaitseliidu taasasutamine

Koosolek

Rahvakoosoleku avas Raplamaa Volikogu esimees hr. Saar, kes tegi ettepaneku valida koosoleku juhatajaks Kalle Eller. Kaitseliit kuulutati taastatuks. Osalejad andsid kaitseliitlase vande.
Ajutise põhikirja koostajad olid: Mare Kingo, Peeter Ilus ja Kalle Eller.
Ette luges Harri Henn.

Eesti Kaitseliidu Konverentsi otsus

Eesti Kaitseliidu konverents otsustab:
1. Taasluua Eesti Kaitseliit.
2. Seoses okupatsiooni tingimustega ja sellega, et Eesti Vabariigi seaduslik valitsus ei ole võimeline oma võimu teostama, peatada Eesti Kaitseliidu 1931. a. põhikiri ja vastu võtta ajutine põhikiri.
3. Moodustada Eesti Kaitseliidu Keskkogu volitustega Kaitseliidu ajutine juhtimiskeskus, soovitada juhtimiskeskusele Vanematekogu kandidaadid.
4. Tagada Eesti Kongressi saadikute valimiste kaitse.
Järvakandis, 17. veebr. 1990. a.
Eesti Kaitseliidu juhtimiskeskuse liikmed:
K. Eller; P. Ilus ja M. Kingo

Vanematekogu

Taastatud Eesti Kaitseliidu Vanematekokku valiti:
1. Anneli Ammas
2. Juhan Kõdar
3. Jaanus Paal
4. Ants Raudsepp
5. Valdur Raudvassar
6. Tõnu Saar
7. Ülo Uluots
8. Jaak Unt
Varangu lade

Varangu lade (varem Ceratopyge lade) on ordoviitsiumi ladestu regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Seda hakkasid esimesena eristama Ralf Männil, Kaarel Orviku, Karl Müürisepp ja Ago Aaloe aastal 1958. Lademe stratotüüp asub Selja jõe kaldal, lade on oma nime saanud Varangu küla järgi jõe ääres.
Varangu lademe all lamab alamordoviitsiumi ladestiku Pakerordi lade ja sellel lasub Hunnebergi lade. Lademe vanus on 486,2...483,4 miljonit aastat. Koos Pakerordi lademega kuuluvad nad Ölandi ladestiku Iru alamladestikku. Üleilmses standardis vastab sellele Tremadoci lade.
Ladet leidub vähesel määral Põhja- ja Loode-Eestis. Esimene selle lademe kivimite esinemisala on poolkuu kujuline ala Paldiski ja Kunda vahel. Teine ja õhem selle lademe kivimite esinemisala asub Lihula ja Hiiumaa lõunaosa vahel. Rootsi Siljani meteoriidikraatris esindab seda perekonna Obolus jäänuseid sisaldav konglomeraat.
Litostratigraafiliselt vastavad sellele Türisalu kihistu Tabasalu kihistik ja Zebre kihistu Kumbri ning Lutriņi kihistik.  Ka vastab sellele ligilähedaselt Varangu kihistu. Lademe maksimaalne paksus Eestis on 3,3 m (Toolse kandis).
Lade paljandub näiteks Pakri neemel, Keila-Joal, Varangus, Aseris.
Lademe kivimkoosseisus on peamiselt halli aleuriitsavi. Kohati esineb selles ka püriiti ja glaukoniiti. Lademe keskmised kihid moodustab suure püriidisisaldusega liiv.
Varangu ja Hunnebergi lademete vaheline piir on globaalses stratigraafias piiriks Tremadoci ja Flo lademete vahel.
Tarvastu Peetri kogudus

EELK Tarvastu Peetri kogudus on luterlik kogudus Tarvastus.
Kogudus kuulub Viljandi praostkonda. 
Koguduse õpetaja on Elve Bender, juhatuse esimees on Irja Vell.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Tarvastu Peetri kirikus.
San Martin de Tor

Geograafia

2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 1726 inimest ja valla pindala on 76,5 km².
San Martinis asub Istitut Ladin Micurà de Rü, mille ülesandeks on säilitada ja edendada ladiini kultuuri ja keelt.
San Martin külgneb järgmiste valdadega: Badia, Brixen, Corvara, La Val, Lüsen, Mareo, Santa Cristina Gherdëina, Sëlva ja Villnöß.

Frazioni

San Martini vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Antermëia (Untermoi/Antermoia), Lungiarü (Campill/Longiarù) ja Picolin (Pikolein/Piccolino).

Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 96,71% rahvastikust esimese keelena ladiini keelt, 1,82% saksa keelt ja 1,47% itaalia keelt.
Vesiratas

Vesiratas on veejõumasin langeva või voolava vee liikumise hüdroenergia  muundamiseks pöörleva liikumise energiaks.
Vesiratas koosneb võllile kinnitatud rattast (läbimõõduga enamasti 4–8 meetrit), mille pöidade küljes on labad või kopad. Labadele või koppadesse juhitav vesi paneb ratta pöörlema. Pealtvoolu-vesiratta koppadesse juhitakse vesi ülalt, altvoolu-vesiratta labad asetseva voolavas vees. Vesiratas teeb minutis 1–10 pööret.  Kasutegur on altvoolu korral kuni 1 protsent, pealtvooluratastel võib olla ka kümnetes protsentides.
Altvoolu-vesirattaid kasutati juba vanade Idamaade niisutussüsteemides. Vana-Kreekas ja -Roomas hakati vesiratastega käitama vesiveskeid. 17. sajandi võimsaim vesiratassüsteem ehitati aastal 1685 vee pumpamiseks Versailles' lossi. Maailma kaks suurimat vesiratast (kumbki 500 hj) paigaldati aga aastal 1858 Kreenholmi Manufaktuuri.
Kórinthose maakitsus

Kórinthose maakitsus ehk Isthmose maakitsus (kreeka keeles Ισθμός της Κορίνθου) on Kreekas Kórinthose linna lähedal asuv maakitsus, mis ühendab Peloponnesose poolsaart Balkani poolsaarel paikneva Kreeka keskosaga. Läänest ümbritseb maakitsuse rannikut Kórinthose laht, idast Saroni laht. Maakitsust läbib kanal.
Maakitsuse kreekakeelne nimi Isthmos pärineb vanakreeka keelest. See tähendab tõlkes kaela ja viitab maismaa kõige kitsamale kohale. 
Kórinthose maakitsust teati antiikajal kui maamärki, mis eraldas Peloponnesost Kreeka mandriosast. 1. sajandil kirjeldas geograaf Strabon maakitsusel asuvat steeli, mille peal oli kaks pealdist. Üks neist osutas ida poole Atikas asuva Megara linna suunas ning kandis kirja „See pole Peloponnesos, vaid Joonia“ (kr k „τάδ᾽ οὐχὶ Πελοπόννησος, ἀλλ᾽ Ἰωνία“). Teine osutas lääne poole ehk Peloponnesose suunas ja sellele oli kirjutatud „See on Peloponnesos, mitte Joonia“ (kr k „τάδ᾽ ἐστὶ Πελοπόννησος, οὐκ Ἰωνία“). Antiikaja kirjaniku Plutarchose sõnul oli kivisamba püstitanud Atika kangelane Theseus teekonnal Ateenasse.
1893. aastal avati Kórinthose maakitsust läbiv 6,4 km pikkune Kórinthose kanal, mistõttu võib Peloponnesose poolsaart tinglikult nimetada saareks. Praegu ühendavad kanali kaldaid kaks maanteesilda, kaks raudteesilda ja kaks liftsilda. Kanali lääneosas on militaarsel otstarbel kasutatav sild.
Leo Tõnisson

Leo Tõnisson (22. veebruar 1922 Pärnu – 28. juuli 2015) oli eesti kunstipedagoog.
Ta lõpetas aastal 1941 Jakob Westholmi Gümnaasiumi. Aastatel 1941–1956 oli ta asumisel Kirovi oblastis Molotovi rajoonis. Aastal 1970 lõpetas ta kunstiõpetajana Tallinna Pedagoogilise Instituudi.
Ta töötas aastatel 1958–1995 Tallinna 24. Keskkoolis (Tallinna Kunstigümnaasiumis) kunstiainete õpetajana ja õppealajuhatajana. Ta on uurinud kunstiõpetuse mõju õpilase arengule ja avaldanud ajakirjanduses kunstikasvatusalaseid artikleid. Ta on olnud haridusministeeriumi kunstiõpetuse ainekomisjoni ja Ühiskondliku Pedagoogika Uurimise Instituudi liige.

Isiklikku

Tema isa Aleksander Tõnisson oli Eesti sõjaväelane (kindralmajor, 1918), Tartu linnapea ja Tallinna ülemlinnapea.
Imbi Ploompuu

Imbi Ploompuu (aastani 1958 Imbi Karu; 19. juuli 1926 Tallinn – 4. aprill 2013) oli eesti keraamik ja kunstipedagoog.
Ta õppis aastatel 1934–1938 Rahumäe algkoolis, aastast 1938 õppis ta Tallinna tütarlaste kommertskoolis, lõpetas aastal 1945 Tallinna Majandustehnikumi. Jätkas õpinguid aastal 1946 Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis, mille lõpetas aastal 1952. Ta on olnud aastast 1951 ERKI joonistamise ja plastilise anatoomia õppejõud, sealhulgas aastast 1967 dotsent. Ta oli aastast 1958 Kunstnike Liidu liige.
Ta on loonud figuurikompositsioone, seinaplaate ja pannoosid, 1970. aastaist peamiselt kõrgkuumustehnikas õõnesvorme. Viimased vorminud käsitsi, iseloomulikud on plastiline faktuur ja maaliline värvikäsitus, dekooris figuur või loodusmotiivid. Lisaks on ta illustreerinud raamatuid (peamiselt õpikuid), viljelenud pisigraafikat (eksliibrist), joonistust ja akvarelli.

Isiklikku

Tema isa oli ajakirjanik Aleksander Karro, vanaisa Bernhard Laipman ning vanaonu kunstnik Ants Laikmaa.
Skjønhaug

Skjønhaug on asula Norras Østfoldi maakonnas, Trøgstadi valla keskus.
Pindala on 1,79 km², elanike arv 1891 (1.01.2008).
Tõnu Kaukis

Tõnu Kaukis (sündinud 27. märtsil 1956 Tallinnas) on Eesti kergejõustiklane ja kergejõustikutreener.
Ta lõpetas aastal 1974 Tallinna 4. Keskkooli ja aastal 1978 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehalise kasvatuse teaduskonna.
1975–1985 võitis Eesti NSV meistrivõistlustel 10 kulda (5 110 m tõkkejooksus, 3 kaugushüppes ja 2 kümnevõistluses), lisaks 3 hõbedat ja 1 pronksi. Ta tuli 4 korral Eesti NSV meistriks teatejooksus ning parandanud kahel korral Eesti kümnevõistlusrekordit: 8086 (1978) ja 8141 (1980; uue punktitabeli järgi 8151).
Vaidemenetlus

Vaidemenetlus on isiku taotlusel algatatav menetlus, milles kontrollitakse isiku õigusi rikkuva või tema vabadusi piirava haldusakti või toimingu õiguspärasust ja otstarbekust. Sisuliselt on tegemist õigusliku vaidluse lahendamisega haldusorganis. Vaidemenetlust ei loeta kohtulikuks menetluseks.
Eestis on vaide lahendamise õigus nii algse toimingu või haldusakti teinud organil kui ka mõnel juhul erilisel, selleks otstarbeks loodud kõrgemalseisval vaideorganil.
Vaidemenetlust reguleerib haldusmenetluse seaduse 5. peatükk.
Suud puhtaks

"Suud puhtaks" on Eesti Televisiooni väitlussaade, milles diskuteeritakse saatejuhi poolt etteantud ühiskondlikul teemal. Saadet juhib Urmas Vaino.
Saade on eetris kolmapäeviti kahes osas: kl 20.45–21.00, jätkudes pärast "Aktuaalset kaamerat" kl 21.40–23.00.
Saatesari algas 18. jaanuaril 2017.
Ujukomaarv

Arvu varjatud tüvenumber

Töötades kahendarvudega on arvu tüvel alati kindel arv bitte. Kuna normaliseeritud arvu kõige suurema kohakaaluga bitt on alati 1, siis seda arvuti mällu ei salvestata ja nimetatakse varjatud bitiks (hidden bit). Kontekstist sõltuvalt võib varjatud bitti võib arvu tüve hulka mitte arvestada. Näiteks IEEE 754 topelttäpsusega (double precision) vorming on tavaliselt 53-bitilise tüvega, millesse on arvestatud ka "varjatud bitt" või 52-bitilise tüvega, millesse ei ole arvestatud "varjatud bitti". Varjatud biti (hidden bit) mõiste kehtib ainult arvu kahendkujule. IEEE 745 määrab täpsuse p, mis peab olema kirjeldatud teatud arvu tüvenumbritega, kaasaarvatud tähenduseta järgnevad bitid (st. topelttäpsusega ujukomaarvu puhul p=53).
Väga nullilähedasi arve, mille puhul on vajalik nullist erinev varjatud bitt (hidden bit) kutsutakse "denormaliseeritud arvudeks" (Denormal number) või IEEE 745 järgi "subnormal number" . Lahenduseks on arvu Bias  mahalahutamine astmenäitajast sõltuvalt esitatavast arvust.

Kümnend-ujukomaaarvud

Kümnendarve saab esitada täpselt kümnend-ujukomaarvudega. Näiteks arvudel 1,1 või 2,2 pole täpset vastet kahend-ujukomaarvudena. Lõppkasutaja ei soovi, et 1,1 + 2,2 annaks tulemuseks 3,3000000000000003 nagu kahend-ujukomaarvude puhul. Seetõttu kasutatakse mitmete programmeerimiskeelte interpretaatorites (Python, Java) ja ka mõnedes protsessorkiipides (näiteks IBM POWER6) kümnend-ujukomaarve (astmealusel 10).

Normaliseeritud ujukomaarv

Normaliseeritud ujukomaarv on ujukomaarv, mille puhul kehtib 1 ≤ arvu tüvi < k, kus k on alus arvusüsteemile, milles arvu esitatakse.
Vals (Tirool)

Geograafia

Vals paikneb 26 km Innsbruckist kagus samanimelises orus (Valsertal), mis hargneb Wipptali idaküljelt Stafflachi juures, on ühenduses Schmirntaliga Sankt Jodoki juures, mille lõunaosa kuulub samuti Valsi valda, ning külgneb lõunapoolses otsas Itaaliaga. Orust hargnevad Zillertali Alpid umbes 7 km ning lõpevad tippudega Kaser, Olperer, Schrammacher ja Hohe Wand. Orgu läbivad Valseri jõgi ning selle lisajõed Alpeiner, Tscheisch ja Paduaner.

Juured

Rooma põllumehed kasutasid piirkonda kunagi karjamaana ja esimene dokumenteeritud mainimine on aastast 1313, nimega "Valles", mis tuleb ladina sõnast "Vallis". Keskajast on sealt marmorit kaevandatud ning kasutatud keisripalee põrandates ja Innsbrucki toomkirikus. 1809. aastal toimus kogu Wipptalis ja mõnes külgnevas orus Bergiseli lahing tiroollaste ning Baieri kuningriigi ja Prantsuse keisririigi vahel. 1941. aastal kuulutati kogu org looduskaitsealaks ja vaatamata sellele puuriti Teise maailmasõja ajal mais 1942 Alpeineri sadula alla 2950 m kõrgusel tunnelisüsteem molübdeeni kaevandamiseks. Wehrmachti juhtimisel kasutati sõjavange ja muid seal sunnitööl.
Henri Zibo

Henri Zibo (sündinud 20. juulil 1996 Keilas) on eesti akordionist.
Ta saavutas 2. koha Eesti Televisiooni klassikalise muusika konkursisaates "Klassikatähed 2014".
Henri Zibo on teinud koostööd mitmete eesti muusikute ja heliloojatega: Mihkel Poll, Meelis Vind, Johan Randvere, Marcel Johannes ja Katariina Maria Kits, Marten Kuningas, Marek Sadam, Artjom Savitski, Tauno Aints ja Arvo Pärt.
Pikasilla (Puka)

Pikasilla oli küla Valgamaal. Küla jääb tänapäeval Purtsi küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Rõngu kihelkonda. Küla kaotati 1970. aastatel.
Külas on sündinud eesti teatriteadlane Lea Tormis.
Nantesi Ülikool

Nantes'i ülikool (prantsuse keeles Université de Nantes) on ülikool Prantsusmaal Nantes'is.
Ülikool asutati 1460.
Ülikoolis õpib üle 34 000 üliõpilase (2014).
Atentaat

Atentaat on tuntud inimese (tavaliselt võimukandja või poliitiku) mõrv või mõrvakatse enamasti poliitilistel põhjustel, kuid mõrval võivad olla ka usulised, ideoloogilised või sõjalised motiivid. Atentaadi eesmärk võib olla ka materiaalse kasu saamine, kättemaks või soov saada tähelepanu.
Atentaadi sooritab tavaliselt palgamõrvar.
John Franklin

John Franklin (16. aprill 1786 – 11. juuni 1847) oli Briti mereväeohvitser ja Arktika uurija.
1819–1822 juhtis Franklin ekspeditsiooni, mis pidi uurima Kanada rannikut Coppermine'i jõe suudmest ida poole. Ekspeditsioon ebaõnnestus puuduliku varustamise tõttu ja ekspeditsiooni 20 liikmest suri 11, peamiselt nälga, kuid oli ka vähemalt üks mõrv. Ellujäänud olid sunnitud sööma samblikke ja isegi oma nahksaapaid. See andis Franklinile hüüdnime "Mees, kes sõi ära oma saapad". Surnuid olnuks veelgi rohkem, kui kohatud indiaanlased poleks neid aidanud.
Franklin oli 1836–1843 Tasmaania, mida tollal nimetati Van Diemeni maaks, kuberner. Kubernerina püüdis ta reformida kohalikku sunnitöökolooniat, aga põrkus ülejäänud ametnike vastuseisule. Tema abikaasa Jane Franklin töötas ülikooli, muuseumi ja botaanikaaia rajamiseks Tasmaaniasse.
Ta suri Kanada Arktikas loodeväila leidmiseks korraldatud ekspeditsioonil. Sellel osalesid kaks laeva "Erebus" ja "Terror" kokku 129 mehega, kes hukkusid külma, nälja, tuberkuloosi, konservidest saadud pliimürgituse, kopsupõletiku, botulismi ja skorbuudi tagajärjel. Ekspeditsioon jättis maha kõigest kaks teadet (kõik muud paberid hävitati eskimote poolt), millest esimene kirjutati 28. mail 1847 ning selle järgi oli ekspeditsiooniga veel kõik korras. Kaks nädalat hiljem Franklin siiski suri. Tema haud on teadmata, aga tõenäoliselt ta maeti Kuningas Williami saarele. Teine teade kirjutati sama paberi äärtele 25. aprillil 1848 ning selle järgi oli ekspeditsiooni liikmetest 24 surnud ja 105 elus ning meeskond valmistus laevu maha jätma. Hilisemad päästeekspeditsioonid leidsid hajutatult nende surnukehasid. Kõik ekspeditsiooni liikmed tunnistati ametlikult surnuks 31. märtsil 1854. Ekspeditsiooni hukkumise täpsed asjaolud on üks suurimaid müsteeriume polaarekspeditsioonide ajaloos.
John Franklini auks sai nime neem, ahelik, laht ja väin Alaskas ja Kanadas.
Arved Ruusa

Arved Ruusa (varasema nimega Arved Ruus; 28. august 1900 Ebro talu, Aakaru küla, Kambja vald, Tartumaa – 15. detsember 1992 Stockholm) oli Eesti Vabariigi riigisekretär eksiilis 8. maist 1971 kuni 9. aprillini 1990.
Osales Vabadussõjas. Ta lõpetas Tartu Kommertsgümnaasiumi ja Tartu Ülikooli õigusteaduse erialal. Töötas noorena Eesti politseis konstaablina, hiljem riigiametniku ja prokurörina. Saksa okupatsiooni ajal oli Läänemaa abimaavanem. EÜSi liige alates 1924.
Põgenes 1944 perega Haapsalu kaudu Rootsi, oli Eesti Rahvusfondi juhatuse liige.

Isiklikku

Arved Ruusa abiellus 1937. aastal Tartu Ülikooli lõpetanud juristi Veronika Kallasega. Neil sündis kaks last: Ene (1940) ja Jaan (1952).
Arved ja Veronika Ruusa on maetud Kambja surnuaeda.
Žīguri raudteejaam

Žīguri raudteejaam on endine raudteejaam Ieriķi–Gulbene–Abrene raudteel Viļaka piirkonna Žīguri vallas Žīguri külas.
Jaam asus Riia jaamast 158,1 km kaugusel. 
Aastal 1920 avati sõjaväe tarbeks hilisema jaama kohal peatus 28. verstal, mis aasta hiljem nimetati ümber Žīguriks.
Peatuse juures asusid suured metsamassiivid ja nii rajas arhitekt L. Grinbergas aastal 1926 nende kasutamiseks eraomandis oleva kitsarööpmeline raudteeharu, mis algas just Žīguri peatuse juurest. See tõi kaasa peatuse ümberkujundamise raudteejaamaks, mille hooned valmisid aastal 1928. Ka kujunes jaama juurde Žīguri alev (tänapäeval küla). Reisijate vedu lõpetati aastal 2001, jaam suleti ja kaubavedu lõpetati 2. augustil 2002.
Charles Volmer

Charles Didrich Volmer (30. august 1898 Rapla vald, Harjumaa – 24. detsember 1944 Dresden) oli eesti farmatseut.
Osales Vabadussõjas, 1922–1925 oli Tartu Ülikooli rohuteaduse kuulaja, lõpetas 1925 cum laude, mag. pharm. 1926 (Eestis müüdava tee väärtusest).
1926–1927 Jõgeva apteegi juhataja, 1927–1933 Tartu Ülikooli apteegi abijuhataja ja juhataja. 1939–1940 Kohtuliku Ekspertiisi Instituudi abidirektor. 
1944. aastal põgenes Saksamaale.
Tugevustingimus

Tugevustingimuseks loetakse tugevusõpetuses tingimust, mille kohaselt konstruktsioonielemendi tugevus on piisav, kui arvutuslik varutegur on suurem normatiivides antud nõutavast varutegurist. k= \frac { \sigma_{lim}}{ \sigma_{max}} \ge [S]. Kõige sagedamini kasutatakse varutegurit piirides 1,5...3. Ülesannetes esitatakse tugevustingimus kujul \sigma = \frac {N}{A} \ge [ \sigma ], milles [ \sigma ] = \frac { \sigma_{lim}}{k}.
Tuukri tänav

Tuukri tänav on tänav Tallinna kesklinnas.
Tuukri tänav algab Jõe tänavalt ja kulgeb üldiselt itta. Ta ristub Lootsi tänavaga vasakult, Aedvilja tänavaga paremalt, Tuukri põiguga paremalt ja Uus-Sadama tänavaga mõlemat kätt, olles nende suhtes peatee. Tänav lõpeb Tuukri ja Petrooleumi tänava ristmikul, kus Tuukri tänav läheb üle Nafta tänavaks. Tänava pikkus on 700 meetrit.
Suuremate vihmasadude ajal on Tuukri tänaval üleujutused. Seda põhjustab asjaolu, et tänava kõrgus merepinnast on väga väike, alla kahe meetri, ja veel on raske sealt ära voolata.
Veel mõnesaja aasta eest oli praeguse Tuukri tänava kohal meri. Alles 19. sajandi paiku muudeti madal merepõhi maismaaks, vedades sinna hulgaliselt täitepinnast.
Valjo Masso

Valjo Masso (3. juuni 1933 Viljandi – 10. september 2013) oli eesti põllumajandusteadlane ja poliitik.
Ta lõpetas aastal 1957 Eesti Põllumajanduse Akadeemia. Aastal 1964 kaitses ta majandusteaduste kandidaadi väitekirja ja aastal 1974 põllumajandusdoktori väitekirja.
Ta töötas aastatel 1958–1994 Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudis, olles aastatel 1972–1976 instituudi asedirektor ja eriloomakasvatuse osakonna juhataja, aastatel 1977–1985 oli ta väetiste sektori juhataja ja aastatel 1985–1994 orgaaniliste väetiste labori juhataja. Aastatel 1994–1996 oli ta Eesti Põllumajandusülikooli orgaaniliste väetiste grupi juhataja.
Aastatel 1997–1999 oli ta VIII Riigikogus asendusliikmeks (valimisliidu "Koonderakond ja Maarahva Ühendus" koosseisus).
Ta on uurinud farmide töökorraldust, peamiselt sõnnikumajanduse tehnoloogiat, sõnniku biotehnoloogilist töötlemist, energia- ja aineringet farmis ökoloogilisest ja majanduslikust lähtekohast, mullaviljakuse taastamise (sealhulgas taimede bioloogilisi omadusi kasutades) ja põllumajandusliku keskkonna kaitse võimalusi. Ta on täiustanud sõnnikuhoidlaid.
Ta oli aastatel 1964–1990 NLKP liige. 10. novembrist 1999 oli ta Eestimaa Rahvaliidu/Eesti Konservatiivsee Rahvaerakonna liige.

Isiklikku

Tema poeg Jaan Masso on majandusteadlane.
Kudina vald (Maarja-Magdaleena kihelkond)

Kudina vald (Gemeinde Kudding) oli vald Maarja-Magdaleena kihelkonnas Tartumaal.
Vald moodustati 1866. aastal. 1892 liideti vallaga Kaiavere vald.
1939. aasta valdade reformiga läks Kudina valla ala uue Kudina valla koosseisu, välja arvatud Maardla ja Aruküla külade maa-alast, mis läks Voore valda, ja Kaitsemõisa küla talude nr. A-158, Savikoda nr. 77, Kongimetsa nr. 79 ja Sulla nr. 78 maa-alad ning osa Kaiavere ja Vara metsandikkude maa-aladest, mis läksid Vara valda.
Jõgeva Vaegkuuljate Ühing

Jõgeva Vaegkuuljate Ühing on Jõgeva maakonnas tegutsev mittetulundusühing, mille eesmärgiks on Jõgevamaa vaegkuuljate probleemide teadvustamine ja nende lahendamisele kaasa aitamine. Ühing on Jõgevamaa Puuetega Inimeste Koja liige.

Ajalugu

Ühing asutati 27. veebruaril 2001. Asutamiskoosolekul osales 33 inimest, sealhulgas Eesti Vaegkuuljate Ühingu esimees Uno Taimla, Rootsi Värmlandi vaegkuuljate ühingu esimees Torbjörn Raneffell ja juhatuse liige Stig Börklund, SA TÜ Kliinikumi Kõrvakliiniku Kuulmiskeskusest Mari Reilson jt.
Peetri rahvamaja

Peetri rahvamaja on rahvamaja Järva maakonnas Järva vallas Peetri alevikus.
Rahvamaja ehitati 1991–2000.
Biitpiraadid

"Biit piraadid" on 2006. aastal Rampade Oru poolt välja antud kogumik Eesti 1960. ja 1970. aastate rock-ansamblite loominguga.
Adeodatus I

Paavstiks saamine

Adeodatus I pühitseti paavstiks 19. oktoobril 615, kui Bütsantsi keiser Herakleios I oli teda tunnustanud. Ta oli esimene preester pärast Johannes II-st, kes valiti paavstiks.
Ta oli paavstiks saades üsna eakas.

Poliitilised olud

Adeodatus I ajal tabasid Roomat maavärin ning mitmesugused haigused, nagu pidalitõbi ja katk. Itaalias viibinud Bütsantsi väed ei saanud palka, mis tõi sõdurite seas kaasa mässu, mille käigus tapeti eksarh Johannes.
Paavst kohtus Roomas uue eksarhi Eleutheriusega, kes siirdus seejärel mässu maha suruma. Peatselt asus Eleutherius mässama Bütsantsi vastu, kuid sai Roomat rünnates surma.

Suhtumine munklusse

Adeodatus I taunis munklust ja nõudis munkadelt, kes olid Gregorius I-lt saanud varasid, nende üleandmist sekulaarvaimulikele.
Sellele vaatamata on mõned kirikuajaloolased pidanud teda benediktiini mungaks, kuid paljud kirikuajaloolased pole seda fakti kinnitanud.

Bulla

Adeodatus I oli esimene paavst, kes andis välja bulla ja kasutas selle kinnitamiseks vastavat pitserit.

Liturgilised otsused

Adeodatus I lubas vaimulikel pidada päevas (hommikul ja õhtul) või eri kirikutes kahte missat ("Liber Pontificalise" teksti tõttu erinevad tõlgendused).

Ordinatsioonid

Adeodatus I ordineeris 29 piiskoppi, 14 preestrit ja 15 (või 5) diakonit. Tema ajal sai preestriks hilisem paavst Bonifatius V.

Surm

Adeodatus I suri 8. novembril 618 Roomas võib-olla katku ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Ta oli esimene paavst, kes oma surivoodil andis korralduse jagada paavsti rahaline pärand vaimulikele pärast oma surma.
Teda austatakse katoliku kirikus pühakuna, kelle mälestuspäev on 8. november.

Hinnang

Honorius I iseloomustas Adeodatus I-st, kui lihtsat, vaga, tarka ja arukat vaimulikku. Ta oli traditsiooni järgi suudelnud katkuhaigete haavu.