google/wiki40b huggingface dataset:
Hispania Ulterior

Etümoloogia

Hispania on Ibeeria poolsaarele antud ladina nimi. Seda võib tagasi jälitada vähemalt aastani 200 eKr luuletaja Quintus Enniuseni. Sõna on tõenäoliselt tuletatud puunia sõnast אי שפן "I-Shaphan", mis tähendab "damaanide rannikut", mis omakorda on Foiniikia maadeavastajate väärarusaam, kuna nad pidasid arvukaid küülikuid damaanideks. Ulterior on ulter võrdevorm, mis tähendab "see on kaugemal". Antiikajaloolase Cassius Dio sõnul kuulusid piirkonna rahvad paljudesse erinevatesse hõimudesse, kellel ei olnud ühist keelt ega ühist valitsust.

Ajalugu

Pärast kontrolli kaotamist Sitsiilias, Sardiinias ja Korsikal Esimeses Puunia sõjas hakkas Kartaago laienema Ibeeria poolsaare lõunaossa. Varsti pärast seda algas Teine Puunia sõda. Suur osa sõjast puudutas Hispaniat, kuni Scipio Africanus võttis Hannibalilt ja kartaagolastelt Ilipa lahingus aastal 206 eKr kontrolli; neli aastat hiljem Kartaago alistus ja loovutas aastal 201 eKr kontrolli piirkonnas Roomale.
Aastal 197 eKr jaotati poolsaar kaheks provintsiks, kuna selle vallutuse ajal oli kohal kaks sõjaväge. Need kaks piirkonda olid Hispania Citerior ("Lähem Ibeeria") ja Hispania Ulterior ("Kaugem Ibeeria"). Piir oli üldiselt piki joont, mis läks läbi Carthago Nova Kantaabria mereni. Hispania Ulterior koosnes tänapäevasest Andaluusiast, Portugalist, Extremadurast, Leónist, enamusest Vana-Kastiiliast, Galiciast, Astuuriast, Kantaabriast ja Baskimaast.
Piirkonnas oli rahu aastani 155 eKr, kui lusitaanid ründasid Hispania Ulteriori. Võites kaks korda Rooma preetoreid, sütitas nende edu poolsaarel varsti mitu muud mässu. Ibeeria poolsaarest sai sõjalise tegevuse keskus ja võimalus edenemiseks. Nagu Appianos väidab, "[konsulid] võtsid juhtimise mitte [Rooma] linna heaks, vaid auks või kasuks või võidutriumfiks". Ala vallutas suuremas osas konsul Decimus Iunius Brutus Callaicus aastal 138 eKr, kuid sõda jätkus aastani 19 eKr, kui Agrippa alistas kantaabrid Hispania Citerioris ja Hispania oli lõpuks täielikult vallutatud. Sel samal aastal, koos kogu Hispania allutamise ja Kantaabria sõdade lõppemisega, korraldas Augustus poolsaare provintsid ümber. Hispania Ulterior jaotati Baeticaks (praegune Andaluusia) ja Lusitaniaks (praegune Portugal, Extremadura ja osa Kastiilia-Leónist). Hispania Citerior, millesse kuulusid nüüd Kantaabria ja Baskimaa, sai nimeks Hispania Tarraconensis.
Viienda sajandi alguses pKr vallutasid vandaalid Hispania lõunaosa. Rooma keiser Honorius volitas oma õemeest läänegootide kuningat vandaale alistama. Läänegoodid hõivasid Hispania ja tegid Toledo oma riigi pealinnaks.

Rooma mõju Hispaniale

Igat provintsi valitses preetor. Hispania hõimueliidi liimed arvati Rooma aristokraatiasse ja neil lubati osaleda omavalitsuses. Rooma keisrid Traianus, Hadrianus ja Theodosius I sündisid kõik Hispanias. Rooma latifundiumid anti aristokraatia liikmetele kogu piirkonnas. Hispania Citerior linnu, nagu Valencia, suurendati ning kasutusele võeti niisutusvesi. Majandus õitses viljaaidana, samuti kulda, oliiviõli, villa ja veini eksportides.
Aadu Kolk

Aadu Kolk (3. august 1937 Põltsamaa – 23. august 2013) oli eesti veterinaararst ja Eesti Maaülikooli õppejõud.
Ta sündis aastal 1937 Põltsamaal loomaarsti pojana. Ta lõpetas aastal 1955 Rakvere 1. Keskkooli ja aastal 1960 Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaariateaduskonna loomaarsti diplomiga. Aastatel 1963–1966 viibis ta Eesti Põllumajanduse Akadeemias aspirantuuris ja kaitses aastal 1969 Moskvas veterinaariakandidaadi väitekirja.
Pärast EPA lõpetamist töötas ta lühiajaliselt Kingissepa lihakombinaadis tehnoloogi ja tootmisala juhatajana ning aastatel 1961–1963 Harju rajooni "Sotsialismi tee" kolhoosis veterinaararstina.
Aastal 1966 sai tast Eesti Põllumajanduse Akadeemia nooremteadur, aastal 1967 vanemteadur. Aastal 1975 valiti ta liha- piimatehnoloogia kateedri dotsendi kohusetäitjaks, aastal 1980 sama kateedri dotsendiks, kellena töötas aastani 1999; lisaks oli ta aastatel 1996–1999 toiduhügieeni õppetooli ja aastatel 1996–2002 toiduhügieeni labori juhataja; samuti tegutses ta aastatel 1980–1994 teaduskonna dekaanina. Valiti taasasutatud Eesti Loomaarstide Ühingu esimesse ja teise juhatusse ja osales selle tegevuses aktiivselt .
Ta õpetas peamiselt toiduainete hügieeni, lihatoodete kvaliteeti ja tootmishügieeni, kuid ka kohtuveterinaariat ja teadustöö aluseid. Ta avaldas üle 40 kirjatöö veterinaarsanitaarekspertiisi, lihasaaduste tehnoloogia ja optimaalse planeerimise vallas. Ta leiutas seadme tapasigade märgistamiseks ja seadme veiste elektriga uimastamiseks.

Isiklikku

Tema isa Jüri Kolk oli samuti loomaarst, nagu ka ta noorem poeg Andres Kolk (kes praegu töötab siiski Euroopa Liidu juures), vanem poeg Rein Kolk on arst.

Tunnustused

Eesti Loomaarstide Ühingu Elutööpreemia (2006) .
Viskoosa mõis

Viskoosa mõis (saksa keeles Hohenholm-Viscosa) oli poolmõis Reigi kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Hiiu maakonda Hiiumaa valda.
Poolmõis oli sisuliselt ettevõtte La Viscosa Kõrgessaare kunstsiidivabriku kompleks, mille jaoks ettevõte oli krundi ostnud Kõrgessaare mõisalt.
Suvorovi atoll

Suvorovi atoll (inglise Suwarrow) on atoll Cooki saarestikus. Atolli koordinaadid on 13° 25′ 5″ S, 163° 7′ 27″ W. Laguuni ümbritsevate saarte pindala on umbes 0,4 km².
Atolli avastas Venemaa laeva Suvorov meeskond 17. septembril 1814, kui järgneti mere kohal liikunud linnuparvedele. Hiljem on atoll olnud aardeotsijate huviobjektiks. On andmeid, et sealt on leitud ilmselt 15.–16. sajandist pärinevaid kiviehitiste jäänuseid, relvi, samuti Euroopa päritolu musketeid. Samuti on leitud sellest ajast pärinev inimskelett.
Aastal 1978 kuulutati atoll Cooki saarte rahvuspargiks.
1905 (laul)

"1905" on ansambli Sõpruse Puiestee 2002. aasta laul. Laulu autorid on Allan Vainola ja Mait Vaik.

Sõnad

vabrikute kõrval seal kus kasvas rohi
seisime ja hoidsime me teineteisel käest
vabrikute kõrval -
külamehed vankritega alla sõitsid mäest

vabrikute kõrval sel aastal algas streik
ja ma ei leidnud tööd
vabrikute kõrval sa lämbusid me ärklitoas
sel keelutunni ööl

vabrikute kõrval seal kus kasvas rohi
seisime ja hoidsime me teineteisel käest
vabrikute kõrval kas üldse lootust oli
sa vastasid: "kui kaunis päev"

meie ei seisnud ju lippude all
meid ei tabanud kuulid
punaseks värvis linad me voodil
veri mis tuli su huulilt
Anthony Knockaert

Anthony Patrick Knockaert (sündinud 20. novembril 1991 Roubaix's) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Inglismaa esiliiga klubis Fulham.
Ta alustas klubikarjääri 2009. aastal Prantsusmaa kolmanda liiga klubis Guingamp, kellega tõusis hooajaks 2011–12 Prantsusmaa esiliigasse. Hooajal 2011–12 lõi ta esiliigas 11 väravat.
2012. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Inglismaa esiliiga klubiga Leicester City. Ta mängis klubi meeskonnas kokku kolm hooaega, millest kaks esimest esiliigas ja kolmanda hooaja kõrgliigas.
2015. aasta juunis liitus ta Belgia kõrgliiga klubiga Standard Liège.
2016. aasta jaanuaris liitus ta Inglismaa klubiga Brighton & Hove Albion, kellega sõlmis kolmeaastase lepingu. Esimesed kaks hooaega mängis ta klubiga Inglismaa esiliigas. Hooajal 2016–17 lõi ta liigas koguni 15 väravat ja aitas klubil tõusta Premier League'isse. Samal hooajal valiti ta esiliiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja kogu liiga parimaks mängijaks. 15. oktoobril 2017 lõi ta mängus Evertoni vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas. 2019. aasta juulis suundus ta laenule Fulhami.
Woodbury maakond

Woodbury maakond (Woodbury County) on maakond USA-s Iowa osariigis. Geograafilised koordinaadid on 42°23' N, 96°03' W.
Maakonna halduskeskus on Sioux City.
Maakonna pindala on 2272 km², millest 12 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 102 172. Aastal 2000 oli elanike arv 103 877.

Ajalugu

Woodbury maakond moodustati 1851. aastal Wahkaw' maakonnana. 1853 muudeti see senaatori ja New Hampshire'i kuberneri Levi Woodbury auks Woodbury maakonnaks.
Esialgne maakonna halduskeskus oli nüüd väljasurnud küla Thompsonville. Pärast seda, kui maakonna nimi muudeti Woodbury maakonnaks, sai keskuseks Sergeant's Bluff (tänapäeval Sergeant Bluff). 1856 sai keskuseks Sioux City.
E-raamat

E-raamat ehk digiraamat on arvutivõrgu kaudu levitatav raamat, mis on loetav e-lugeri abil, samuti nutitelefoni ja arvuti ekraanil.
Raamatukogundusliku terminina on e-raamat litsentsi alusel kasutatav või vaba juurdepääsuga digitaalteavik, milles on ülekaalus otsingut võimaldav tekst ja mis on trükitud raamatu analoog. 
Niisuguseid raamatuid saab osta, osa raamatuid ka laenutada ja internetist lugeda või alla laadida.
Digiraamatuid antakse sageli välja koos paberraamatuga, kuid raamatuid on võimalik kirjastada ka ainult elektroonilisel kujul.
Laiendatud tähenduses kuuluvad digiraamatute hulka ka Internetti üleslaaditud raamatutaoliselt vormistatud lehekülgedega andmeüksused, peamiselt õppematerjalid.

Digiraamatute failivormingud ja lugemisprogrammid

Raamatud esitatakse digitaalkujul valdavalt EPUB- ja PDF-vormingus (failinime laiend vastavalt .epub ja .pdf).
EPUB-vormingus sisu sobitub automaatselt kasutatava ekraani suurusega ja eraldusvõimega. Lugejal on võimalik valida teksti esitusviisi. Niisuguste raamatute allalaadimiseks peab arvutis olema programm Adobe Digital Edition, nutitelefonis või tahvelarvutis vastav äpp.
PDF-vormingus säilivad leheküljed (küljendid) esialgsel kujul. Lehekülgi saab arvuti ekraanil suurendada ja vähendada lugemiseks sobiva suuruseni; nutitelefoni väikesel ekraanil võib sisu siiski loetamatuks osutuda. Internetti üles laaditud digiraamatud on enamasti PDF-vormingus (selles vormingus failide avamiseks on mitmeid programme, nt Adobe Reader).
E-raamatud on mõeldud ainult isiklikuks kasutamiseks, mitte levitamiseks. Selleks varustatakse raamat digitaalse kopeerimiskaitsega (digitaalse eksliibrisega), mis lisab failile ostja isikuandmed.

Tekkelugu

Elektrooniliste tekstide tekkelugu sai alguse Gutenbergi projektist, mis algas 1971. aastal. Eesmärgiks oli teha raamatud ja muud väärt tekstid elektroonilisel kujul avalikult kättesaadavaks.
Esimesed e-raamatud avaldati 1990. aastatel peale võrguväljaande ka CDplaatidel.
Professionaalselt toimetatud e-raamatuid hakkasid esimestena kirjastama Harper Collins, Schuster & Schuster jt. Nende e-raamatute lugemiseks vajalik tarkvara esitas elektroonilise sisu hästi kasutataval kuju ning välistas võimaluse, et teksti kopeeritakse või trükitakse paberile.
2000. aasta märtsis avaldatud Stephen Kingi romaan Riding the Bullet on esimene teos, mis ilmus vaid e-raamatuna.
Saksamaa ühendamine

Saksamaa ühendamise all mõistetakse tavaliselt Saksa rahvusriigi loomist Otto von Bismarcki poolt 1866. aastal (Põhja-Saksa Liit) ja 1871. aastal (Saksa keisririik).
Ühinenud Saksamaa rajamine oli liberaalide ja tudengite eesmärk alates nn Vabastussõdadest (1813). See kukkus läbi 1848. ja 1849. aastal (Märtsirevolutsioon, Frankfurdi rahvusassamblee). Algselt liberaalset poliitilist sihti arendasid paradoksaalsel kombel edasi aadel ja Preisi Ministerpräsident Otto von Bismarck, kes olid sisuliselt täpselt liberaalide vastased.
Ühendamine toimus kahes faasis. Esiteks toimus Põhja-Saksa liidu loomine pärast Saksa-Austria sõda 1866. aastal, misjärel asutati järgmisel aastal põhiseadusega Preisi liitriik. Teiseks loodi Saksa Riik (Deutsches Reich) pärast Prantsuse-Saksa sõda 1870/1871.
Albert Fuller Ellis

Sir Albert Fuller Ellis (28. august 1869 Roma – 11. juuli 1951 Auckland) oli maavaradeotsija, kes 1900 avastas Nauru ja Banaba saare fosforiidivarud. 
Ta oli  1921–1951 Briti Fosforiidikomisjoni Uus-Meremaa-poolne liige (British Phosphate Commissioner for New Zealand).
Ellis sündis Austraalias Queenslandis Roma linnas. Tema isa oli George C. Ellis. Perekond kolis Uus-Meremaale Aucklandi, mille lähedal isa hakkas farmeriks. Poiss õppis Cambridge'i Ringkonna Keskkoolis (Cambridge District High School). 
Pärast keskkooli lõpetamist võeti Ellis tööle firma John T. Arundell and Co. analüütikuks ja maavarade otsijaks. See kompanii, mille peakorter oli Londonis, kauples Okeaania fosforiidi, kopra ja pärlitega. Kompanii Sydney kontoris töötades leidis Ellis 1899, et Naurult pärit suur kivi, mille abil ust lahti hoiti ning mida peeti kivistunud puiduks, koosneb väga puhtast fosfaadist. Ellis sõitis mais 1900 Banaba saarele (tollal Ocean Island) ning hiljem Naurule ning leidis oma avastusele kinnituse.
Fosforiidi kaevandamine Banaba saarel algas kolme kuu jooksul pärast Ellise avastust. 
Ellis juhtis ka fosforiidivarude kasutuselevõttu Naurul. Kaevandamine algas seal 1906. aastal saare Saksa haldurite korraldatuna. Aastaks 1911 oli ta saarte fosforiiditööstuse direktor, kes töötas Aucklandil, käies saartel vastavalt vajadusele. Pärast Esimest maailmasõda sai Naurust Austraalia, Uus-Meremaa ja Suurbritannia mandaatterritoorium ning 1920 omandasid need riigid ka Nauru fosforiiditööstuse. Riigid nimetasid Nauru fosforiidi kaevandamise ja eksporti juhtimiseks ametisse Briti Fosforiidikomisjoni (British Phosphate Commission, BPC). Selle Uus-Meremaa-poolseks liikmeks määrati Ellis. Sellele ametikohale jäi ta surmani.
Ellis oli Uus-Meremaa esindaja Jaapani alistumise tseremoonial Banaba saarel ja Naurul 1945.

Isiklikku

Aastal 1900 abiellus Ellis Aucklandist pärit Florence Christine Stewartiga, kelle isa oli Andrew Stewart. Esimene abikaasa suri 1903.
Aastal 1909 abiellus Ellis oma esimese abikaasa õe Nellie Isobel Stewartiga. 
Ellisel sündis tütar Joan Izod.
Riho Saard

Riho Saard (sündinud 27. oktoobril 1961 Tallinnas) on Eesti teoloog, kirikuajaloolane ja kultuuriloolane.

Elulugu

Riho Saard on teenistujate poeg.
1980 lõpetas ta Tallinna 37. Keskkooli, 1987 Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna. 1990–2000 õppis ta Helsingi Ülikooli teoloogiateaduskonnas, 1997 kaitses samas teoloogiamagistri kraadi, 2000 teoloogialitsentsiaadi ja teoloogiadoktori kraadi väitekirjaga "Eesti rahvusest luterliku pastorkonna väljakujunemine ja vaba rahvakiriku projekti loomine 1870–1917" (Saarijärvi, 2000).
1999–2001 oli Saard Eesti Vabariigi okupatsioonide repressiivpoliitika uurimise riikliku komisjoni teadur, 2000–01 Eesti Humanitaarinstituudi eesti kultuuriloo õppetooli professori kohusetäitja, 2002–04 ajaloo ja eesti kultuuriloo ühisõppetooli professor, ühtlasi aastast 2002 Helsingi Ülikooli üldise kirikuajaloo dotsent ja aastast 2005 ka Joensuu Ülikooli üldise kirikuajaloo dotsent. 2000. aastast on ta EELK Usuteaduse Instituudi ajaloolise õppetooli professor. Ta on pidanud loengukursusi eesti kultuuriloost, maailma religioonidest, Eesti kiriku- ja usuliikumiste ajaloost, religiooniteoloogiast, missioloogiast, sümboolikast, Soome luterliku kiriku ja Vene õigeusu kiriku usudialoogist ning Eesti luterlusest.

Teadustöö

Riho Saardi peamised uurimisvaldkonnad on olnud Eesti kiriku ja usuliikumiste ajalugu ning diakoonia ajalugu, eesti teoloogiline mõttelugu ja eestlaste religioosse identiteedi kujunemine. Ta on uurinud ka Hiiumaa kultuurilugu ning Soome ja Eesti kultuurikontakte.
1997–99 osales ta teadurina Helsingi Ülikooli ja Soome Akadeemia uurimisprojektis "Uskonto ja kirkko kansallisen identiteetin murrosaikoina Baltiassa ja Itä-Euroopassa". 2000–01 sai ta Jenny ja Antti Wihuri fondi grandi uurimistööks teemal "Teologisen kirjallisuuden vienti Soomesta N-Viron 1950- ja 1980-luvuilla", 2001–04 Eesti Teadusfondi grandi Tartu Ülikooli usuteaduskonna ja EELK Usuteaduse Instituudi ühisprojekti "Eesti teoloogilise mõtte lugu" osaprojektile "Saksa kultuurprotestantism ja Theodor Tallmeister". 2002–04 oli ta Helsingi Ülikooli rahvusvahelise "Kylmä sota" projekti osaprojekti "Venäjan ortodoksisen kirkon ja Suomen ev.-luterilaisen kirkon väliset oppineuvottelut kylmän sodan vuosina" täitja-projektiteadur. 1994–95 toimetas ta Olaf Silla 1938. a ilmunud "Eesti kirikuloo" uustrüki (1999) ja 2003 Marju Raabe teose "Eesti kirikutekstiilid 1917–2000" jm.
Saard on Eesti Kirikuajaloo Seltsi, Soome Kirikuajaloo Seltsi, Akadeemilise Teoloogia Seltsi ning Nõukogude aja uurimiskeskuse (S-keskus) liige. Ta on avaldanud vähemalt 20 teadustrükist, sh 6 monograafiat.

Tunnustus

2008. aasta jaanuaris sai Riho Saard Akadeemia 2007. aasta artikliauhinna universalia alal artikli "Religiooniteoloogiast ja religioonide dialoogist" eest.
Vana-Antsla vald

Vana-Antsla vald (saksa keeles Alt-Anzen) oli vald Võrumaal Urvaste ja Karula kihelkonnas aastatel 1866–1939.
1934. aasta seisuga oli valla pindala 217 km² ja elanike arv 3230.
1939. aasta vallareformiga Vana-Antsla vald likvideeriti. Vana-Antsla valla Litsmetsa, Maasiksaare, Metova ja Latiku küla arvati Lepistu valla koosseisu, muud alad Antsla valla koosseisu.
Bella Ferraro

Isiklik elu

Ferraro sündis ja kasvas üles Sydneys. Ta hakkas lauludega esinema juba lapsepõlves. Viieaastasena sai ta tüdrukutekoori The Australian Girls Choir liikmeks, mis on esinenud iga-aastasel kontserditurneel "Carols in the Domain" ja ka Oprah Winfrey Austraalia-turneel. Ferraro lahkus kooli 12. klassist, et viia täide oma unistus elada elu muusikuna.

Inspiratsioon

Ferraro nimetab oma muusikaliste inspireerijatena artiste nagu Bon Iver, Lykke Li, Crystal Castles, Foals ja Two Door Cinema Club.
Samuel Eto'o

Real Madrid

Eto'o klubikarjäär Euroopas algas 1997. aastal Madridi Realis, kus ta mängis kõigest 3 mängu.

Real Mallorca

Aastatel 2000–2004 mängis Eto'o Mallorca Realis ja lõi 146 mängus 60 väravat. 
2003. aastal võitis ta klubiga Hispaania karikavõistlused.
Ta on Mallorca läbi aegade resultatiivseim mängija.

Barcelona

Eto'o liitus 2004. aastal Barcelonaga, kus ta mängis kuue aasta jooksul 199 mängu ja lõi 130 väravat. 
Ta tuli Barcelonaga aastatel 2005, 2006 ja 2009 Hispaania meistriks ning hooajal 2008–09 Copa del Rey ja hooaegadel 2005–06 ja 2008–09 Meistrite Liiga.
Eto'o lõi Barcelona eest värava mõlemas Meistrite Liiga finaalmängus.
2005. aastal saavutas Eto'o FIFA aasta jalgpalluri valimisel kolmanda koha, samuti oli ta 2005–06 hooajal La Liga parim väravakütt.

Internazionale

Alates 2009. aasta juulist mängis Eto'o Milano Internazionales. 2009–10 hooajal võitis ta klubiga Serie A, Itaalia karikavõistlused, Itaalia superkarika ja Meistrite Liiga.

Mahhatškala Anži

2011. aastal siirdus Samuel Eto'o Venemaa Premjer Liga klubisse Mahhatškala Anži, kus temast sai tol ajal maailma suurima teenistusega jalgpallur.

Chelsea

29. augustil 2013 sõlmis Eto'o üheaastase lepingu Londoni Chelseaga.

Koondisekarjäär

Eto'o tegi oma koondisedebüüdi 9. märtsil 1996 0:5 kaotusmängus Costa Rica vastu. Esimese värava lõi ta 9. augustil 1997 Sambia vastu.
2000. aasta Aafrika meistrivõistlustel lõi Eto'o esimese värava alagrupimängus Elevandiluurannikuga, mille Kamerun võitis 3:0. Ta lõi värava ka veerandfinaalis Alžeeria, poolfinaalis Tuneesia ja finaalis korraldajamaa Nigeeria vastu. Eto'o aitas koondisel võita turniir penaltiseerias.
2000. aasta suveolümpiamängudel lõi Eto'o oma ainukese turniiri värava finaalmängus Hispaania vastu. Kamerun võitis taas penaltiseerias.
Eto'o lõi 2002. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel ühe värava, mis tuli alagrupi viimases mängus Togoga. Kamerunlased tulid taas Aafrika meistriteks.
2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel lõi Eto'o värava Saudi Araabia vastu.

Ta lõi 2003. aasta konföderatsiooni karikavõistlustel värava avamängus Brasiiliaga. Kamerun jõudis finaali, aga pidi seal tunnistama lisaajal Prantsusmaa paremust.
2004. aasta Aafrika meistrivõistlustel lõi Eto'o veerandfinaalis Nigeeria vastu Kameruni ainukese värava, kamerunlased kaotasid 1:2.
Eto'o lõi 2006. aasta Aafrika karikavõistlustel viis väravat, mis tulid kõik alagrupikohtumistes. Ta lõi turniiri avamängus kübaratriki Angola vastu.
2008. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel lõi Eto'o esimeses alagrupimängus Egiptusega kaks väravat. Samuti lõi ta alagrupifaasis ühe värava Sambia ja kaks Suudani vastu. Kamerun kaotas finaalis Egiptusele 0:1
Ta lõi 2010. aasta Aafrika meistrivõistlustel kaks väravat, mis tulid mängudes Sambia ja Tuneesiaga.
Eto'o lõi 2010. aasta maailmameistrivõistlustel kaks väravat, mis tulid mõlemad alagrupimängudes. 
Samuel Eto'o lõpetas oma koondisekarjääri 2014. aasta augustis.

Isiklikku

Samuel Eto'ol on kaks venda, kes on mõlemad jalgpallurid.
Ta abiellus 6. juulil 2007 kauaaegse sõbranna Georgette'iga, kellega tal on kolm last.
2007. aastal sai Eto'o Hispaania kodakondsuse.
Lautna vald

Lautna vald (saksa keeles Lautel) oli vald Läänemaal Kirbla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Lautna vald Kloostri vallaga.
Valla alal asus Lautna mõis.
Sammallane

Sammallane (Plumatella) on sammalloomade perekond sugukonnast Plumatellidae.
Eestis leidub neid sisevetes.
John Maata

John Maata (24. detsember 1166 või 1167 Oxford – 18/19. oktoober 1216 Nottinghamshire, Inglismaa) oli Inglismaa kuningas, Iirimaa lord, Normandia ja Akvitaania hertsog ning Anjou krahv 27. mai 1199 – 19. oktoober 1216.
„By the Grace of God, King of England, Lord of Ireland, Duke of Normandy and Aquitaine, and Count of Anjou 

(Dei Gracia Rex Anglie Dominus Hibernie Dux Normannie et Aqitannie Comes Andegavie)

Tiitel- krahv Mortain“
John tõusis troonile pärast vanema venna Richard I Lõvisüda surma 1199. aastal. 1202. aastal kuulutas Prantsusmaa kuningas Philippe II John Maata reeturvasalliks (John Maata abiellus ühe oma vasalli kihlatuga, Gloucesteri krahvinna Isabellaga) ja vallutas tema läänid Prantsusmaal. Philippe II suurendas oma domeeni alad Prantsusmaal kahekordseks, Normandia, Anjou, Bretagne jm Loire’i jõest põhja poole jäävate alade arvel. Nende alade kaotamisega lõppes ka Plantagenetide suurriik.

Vastuolud paavstiga

Canterbury peapiiskopi Hubert Walteri surma järel 13. juulil 1205 valis rühm munki tema järglaseks alamprior Reginaldi. Inglise piiskopid ei tunnustanud munkade valikut ja saatsid oma esindaja paavsti juurde. 11. detsembril 1205 peeti uued peapiiskopi valimised, mille alusel sai peapiiskopiks John de Gray, keda tunnustas ka Inglismaa kuningas John Maata.
Paavst Innocentius III toetas munki, kuid kuulutas mõlemad valimised kehtetuks, ehkki kuningas pakkus paavstile 3000 marka, et ta tunnustaks Grayd peapiiskopina. Paavst kutsus Roomas viibivad Canterbury mungad kokku ja soovitas neil valida peapiiskopiks oma endise õpingukaaslase Stephen Langtoni, kes valiti ametisse ja pühitseti paavsti poolt 17. juunil 1207. Kuningas John ei tunnustanud Canterbury peapiiskopiks saanud Langtoni ja ajas Canterbury mungad nende valdustest minema, mistõttu Innocentius III pani 24. märtsil 1208 Inglismaa interdikti alla, ekskommunitseeris novembris 1209 kuninga ja tagandas ta 1212 ametist. 13. mail 1213 palus kuningas absolutsiooni ja sai pärast seda paavsti vasalliks.

Isiklikku

John oli Inglismaa kuninga Henry II ja Akvitaania Eleanori poeg ning Inglismaa kuninga Richard Lõvisüdame (Richard I) noorem vend.
John abiellus 1189. aastal Gloucesteri krahvinna Isabellaga ja 1200. aastal Angoulême krahvinna Isabellaga.
Alasora vald

Alasora vald on vald Madagaskaril Antananarivo provintsis Antananarivo naabruses.
Valla pindala on 12 km², elanike arv 21 666.
Vallas on Alasora küngas ja ajalooline Alasora küla.