google/wiki40b huggingface dataset:
Talvi Märja

Talvi Märja (kuni 1956. aastani Väli; sündinud 8. septembril 1935 Tallinnas) on eesti tennisist, treener, sporditegelane, psühholoog, andragoog.

Haridus

Ta lõpetas 1954. aastal Tallinna 10. keskkooli ja 1960. aastal Tartu Riikliku Ülikooli spordipedagoogika ja 1973. aastal psühholoogia erialal. 1983. aastal kaitses ta psühholoogiakandidaadi kraadi.

Sportlaskarjäär

Sportima hakkas ta koolipäevil Nõmmel, tennisetreeninguid alustas 1947 Dünamos Evald Kree juhendamisel. Aastatel 1951–1957 võistles ta 43 korda Eesti NSV koondises.

Muu tegevus

Aastatel 1954–1974 oli ta Dünamo tennisetreener, tema parim õpilane oli Mare Kalberg. Ta on tegutsenud ka tennisekohtunikuna ja kuulunud aastatel 1962–1978 Tenniseföderatsiooni presiidiumi.
1970. aastate teisel poolel alustas ta täiskasvanute koolitamisega. Juhtimis- ja organisatsioonipsühholoogiale spetsialiseerununa töötas 10 aastat kergetööstuse süsteemis (ENSV Kergetööstuse Ministeeriumi Juhtimissüsteemide Projekteerimise ja Konstrueerimise Büroos, Mainoris).
Aastatel 1986–1998 oli ta Tallinna Pedagoogikaülikooli andragoogika ja juhtimistöö õppetooli juhataja, aastast 1989 dotsent, aastast 1993 andragoogika professor, aastast 1998 emeriitprofessor. Ta on osalenud täiskasvanuhariduse valdkonna teadus- ja arendustegevuses ning täiskasvanuhariduse poliitika kujundamises. Osaleb Eesti Täiskasvanute Koolitajate Assotsiatsiooni Andras tegevuses alates selle asutamisest 1991. aastal (kuni aastani 2003 oli juhatuse esimees).
Ta on avaldanud spordipsühholoogiaartikleid, andragoogikaalaseid artikleid ja raamatuid
Aastatel 1995–1999 oli Märja Riigikogu liige.

Isiklikku

Võrkpallur Olaf-Karl Märja on tema abikaasa.
Hannes Alfvén

Hannes Olof Gösta Alfvén (30. mai 1908 Norrköping – 2. aprill 1995 Djursholm, Danderydi vald) oli rootsi plasmafüüsik, Nobeli füüsikaauhinna laureaat (1970).
Tema põhiline uurimisvaldkond oli plasmafüüsika. Ta avastas magnetohüdrodünaamikalained (praegu tuntud kui Alfvéni lained) ja töötas välja magnetohüdrodünaamika kontseptsiooni. Tal on uurimusi Van Alleni kiirgusvööndi, virmaliste, Maa magnetväljas toimivate magnettormide, Maa magnetosfääri ja Linnutee galaktika plasma dünaamika alalt. Nobeli auhinna (jagas seda Louis Néeliga) sai ta alusuuringute eest magnetohüdrodünaamikas ja nende tulemusliku rakendamise eest plasmafüüsika erinevates allosades.
1965. aastal esitas ta koos Oskar Kleiniga Suure Paugu teooriale alternatiivse kosmoloogilise mudeli (Alfvéni-Kleini kosmoloogia).

Haridustee ja töökäik

Ta lõpetas Uppsala Ülikooli ja kaitses samas 1934. aastal doktorikraadi elektromagnetlainete teemal. Samal aastal sai ta samas ülikoolis dotsendi koha. Aastatel 1940–1945 töötas ta Kuninglikus Tehnoloogiainstituudis teoreetilise elektrotehnika professorina, 1946–1963 elektroonikaprofessorina ja 1963. aastast plasmafüüsika professorina.
1967. aastal lahkus ta Rootsist. Esialgu viibis ta lühikest aega Nõukogude Liidus, sealt siirdus Ameerika Ühendriikidesse, kus ta töötas California Ülikoolis San Diegos ja Lõuna-California Ülikoolis elektrotehnika osakondades. 1988. aastal naasis ta Rootsisse.

Mälestuse jäädvustamine

Tema järgi nimetati asteroid. Tema auks annab alates 2000. aastast Euroopa Füüsikaühing (EPS) välja plasmafüüsika valdkonnas Hannes Alfvéni auhinda ja alates 2004. aastast Euroopa Geoteaduste Liit (EGU) planetoloogia valdkonnas Hannes Alfvéni medalt.

Isiklikku

Ta valdas rootsi, inglise, saksa, prantsuse ja vene keelt, vähesel määral ka hiina ja hispaania keelt. Ta huvitus teadusajaloost, Idamaade filosoofiast ja religiooniteadusest.
Digestiiv

Digestiiviks (lad. digestivus, prant. digestif «aine, mis aitab seedimist) nimetatakse tumedaid alkohoolseid jooke, millega lõpetatakse peoõhtut.  Arvatakse, et see jook aitab seedimist.
Võrreldes aperitiiviga on digestiiv kangem. Kombe kohaselt pakutakse aperetiividena heledaid ja digestiividena tumedaid jooke.
Tihti kasutatakse digestiiviks viskit, brändit või konjakit. Samuti võivad digestiiviks olla liköörid ja palsamid, samuti kangestatud veinid, näiteks heres, madeira või portvein. Arvatakse, et digestiiv tuleb kombineerida varem tarbitud söögikäigus jookidega. Näiteks kui süües joodi õlut, siis digestiiviks pigem sobiks viski aga mitte konjak või kalvados.
Digestiivina kasutatakse mõningaid kokteile.
Tihti pärast sööki joodavat teed või kohvi digestiiviks ei loeta.
EENet

EENeti asutamine

Internet jõudis Eestisse tänu teadusasutuste initsiatiivile ja tegevusele aastal 1992. Aktiivsemad organisatsioonid olid seejuures Eesti Biokeskus Tartus ning KBFI Tallinnas. Ühendus loodi kahe satelliidilingi abil Tartust ja Tallinnast Rootsi, Stockholmi KTH-sse. Kuna andmesidest huvitatud asutusi lisandus kiiresti ning kummagi eelnimetatud teadusasutuse huvi ei olnud olla võrguoperaatoriks, moodustati selleks spetsiaalne organisatsioon nimega EENet. EENeti asutas kultuuri- ja haridusminister Paul-Eerik Rummo 1993. aasta augustis.
EENeti peamisteks ülesanneteks olid haridus-, teadus- ja kultuuriasutuste spetsiifilistele vajadustele vastava akadeemilise andmesidevõrgu toimimise tagamine, osutatavate andmeside- ja sisuteenuste vastavus klientide vajadustele ning Eesti maatunnusel põhineva DNS-i tippdomeeni .ee korrektne haldamine. Oma ülesannete täitmisel esindas EENet Eesti riiki.

Võrgu areng

Laiemale avalikkusele oli Internet EENeti asutamise ajal veel kauge ja võõras, seega sai uue organisatsiooni üheks oluliseks tegevuseks laiem andmeside tutvustamine ja propageerimine. Esimesed maakonnakeskused pärast Tartut ja Tallinna ühendati Internetti Avatud Eesti Fondi toetusel. Kui algusaastatel olid EENeti külge ühendatud kõik Interneti kasutamisest huvitatud asutused sõltumata nende tüübist või eesmärkidest, siis 1995.–1996. aastal toimus eraldumine. EENet muutus puhtaks akadeemiliseks võrguks, kelle teenindada jäid teadus-, haridus- ja kultuuriasutused – kommertsasutuste teenindamiseks moodustusid kommertsvõrgud.
EENeti esimeste aastate pingutusse Interneti levitamisel tuli suur abi siis, kui riik otsustas käivitada Tiigrihüppe programmi. Suurenenud rahastuse toel jõudis andmeside kõigisse Eesti maakondadesse.
Uuel aastatuhandel keskendus EENeti tegevus üha enam teaduse vajaduste rahuldamisele. Odavat, aga aeglast kõigile kättesaadavat võrku ei olnud enam mõtet riiklikul tasemel pakkuda. Seda oli võimalik osta küllaltki soodsate hindadega kommertsfirmade käest. EENet keskendus seevastu teadusele vajalike väga kiirete ühenduste ehitamisele, mida kommertsfirmad oma klientidele ei paku.
EENeti võrguühenduse kasutajate arv stabiliseerus 200 000–250 000 inimese vahel, millega EENet oli kuni tegevuse lõpuni üks suuremaid Eesti Interneti-teenuste pakkujaid.

EENeti tegevuse lõpetamine

EENeti tegevuse lõpetas haridus- ja teadusminister Jaak Aaviksoo 2013. aasta aprillis. Pärast EENeti tegevuse lõppu andis Haridus- ja Teadusministeerium EENeti varad, lepingud ja kohustused üle EITSA-le. EITSA liitus 2013. aasta mais Tiigrihüppe Sihtasutusega ning moodustunud organisatsiooni nimeks sai HITSA, mis jätkab muu hulgas suuremat osa EENeti varasematest tegevustest.
Kadrina vald

Alevikud

Kadrina, Hulja

Külad

Ama, Arbavere, Hõbeda, Härjadi, Jõepere, Jõetaguse, Jürimõisa, Kadapiku, Kallukse, Kihlevere, Kiku, Kolu, Kõrveküla, Lante, Leikude, Loobu, Läsna, Mõndavere, Mäo, Neeruti, Ohepalu, Orutaguse, Pariisi, Põima, Ridaküla, Rõmeda,  Salda, Saukse, Sootaguse, Tirbiku, Tokolopi, Udriku,  Uku, Undla, Vaiatu, Vandu, Viitna, Vohnja, Võduvere, Võipere

Ajalugu

Kadrina vald moodustati 1992. aasta 9. aprillil.
Robert Treufeldt

Robert Treufeldt (sündinud 19. juunil 1965) on eesti arhitektuuriajaloolane.
Tema peamised uurimussuunad on 18.–20. sajandi militaararhitektuur ja linnaplaneerimine 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algul. Treufeldt on kindlusarhitektuuri asjatundja

Haridustee ja töökäik

Ta lõpetas 1984. aastal Tallinna 4. Keskkooli. 1988. aastal asus Treufeldt õppima Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonda. Vahepeal täiendas ta end Soomes: õppis aastatel 1992–1993 Helsingi Tarbekunsti Kõrgkoolis (praegu Aalto Ülikooli Kunstide ja Disaini Kõrgkool) ja Helsingi Ülikoolis kunstiajalugu. Hiljem jätkas ta õpinguid Tartu Ülikoolis ja lõpetas selle 2000. aastal, kaitstes bakalaureusekraadi teemal "Arhitekt Anatolij Počekaev". Aastatel 2002–2005 õppis Treufeldt Tartu Ülikooli magistriõppes kunstiajalugu.
Treufeldt on töötanud projektijuhina erinevates ehitusfirmades, juhtinud ajalooliste hoonete restaureerimistöid; kirjutanud artikleid arhitektuurist ja linnaplaneerimisest ning koostatud eritingimusi Eesti kultuuripärandi kaitseks.

Tartu sõjakooli projekti dateeringust

Ajakirjas Ajalooline Ajakiri ilmus 2013. aasta teises numbris rubriigis "Allikas ja kommentaar" kunstiajaloolase Kaur Alttoa artikkel, milles ta tutvustab 1980. aastate keskel üht Nõukogude Liidu riiklikust sõjaajaloo arhiivist leitud ehitusjoonist, mis on tõenäoliselt seotud 19. sajandi alguses päevakorras olnud sõjakooli rajamise kavaga Tartusse.
Arhiivinimistu andmeil tegi Alttoa tookord järelduse, et sõjakooli ehitamise projekt pärineb aastast 1763 ning hiljem, kirjutades Tartu 1760. aastate kindluskavadest, kirjutas ta sinna suure enesestmõistetavusega sisse repliigi: "Tartusse oli plaanis ehitada ka sõjakool". Et see väide valeks osutus, selgus alles hiljem, kui mõni aeg tagasi Robert Treufeldt osutas, et plaanil kujutatud situatsioon viitab ilmselt esplanaadile Tartu linna lõunaküljel – kohale, kuhu pisut hiljem ehitati kaubahoov. Ühtlasi juhtis ta ka tähelepanu 2002. aastal ilmunud Tõnu Tannbergi artiklile sõjateadustest Tartu ülikoolis, milles käsitles muuhulgas ka 19. sajandi algul Venemaal päevakorrale kerkinud uute sõjakoolide teemat, nn jalaväekindral Platon Zubovi ideed. Analüüsinud kõiki andmeid, arvab Alttoa nüüd, et suure tõenäosusega vaatlusalune projektijoonis ei pärine Tartu kindlustustööde ajast aastast 1763, vaid on seotud hoopis kindral Zubovi algatatud üritusega.

Teaduskorralduslik tegevus

Alates 2007. aastast on Treufeldt Rahvusvahelise Kinnismälestiste Nõukogu (ICOMOS) Eesti komitee liige, aastast 2008 ka ICOMOSi Fortifikatsiooni ja Sõjalise Pärandi teaduskomitee (ICOFORT) liige.
Aastatel 2009–2012 oli Treufeldt Rahvusvahelise Kinnismälestiste Nõukogu (ICOMOS) Eesti komitee esimees.
Treufeldt oli kindlusarhitektuuri pärandi uurimisega tegeleva mittetulundusühingu Castellumi juhatuse esimees (MTÜ tegutses aastatel 2002–2016).
Hardingi maakond (New Mexico)

Ajalugu

Hardingi maakond moodustati 4. märtsil 1912. aastal.
Peter Waugh

Peter Ian Waugh (sündinud 1956 Londonis) on luuletaja, tõlkija ja kirjastaja. Alates 1981 elab Viinis. Tegeleb eksperimentaalse luulega, sageli esineb hääleluule vormis ja koos muusikutega. 
Töötab vabakutselise tõlkijana ja inglise keele õpetajana. On loovkirjutamise õppejõud Viini Tarbekunsti Ülikoolis (Hochschule für angewandte Kunst Wien). Viini ingliskeelsete poeetide assotsiatsiooni (Vereinigung englisch-sprachiger DichterInnen in Wien/Association of English-Language Poets in Vienna) Labyrinth, luuleajakirja Subdream ja eksperimentaalse luulegrupi DAstrugistenDA asutajaliige. Luulefestivali "Höfleiner donauweiten" (Höflein an der Donau, Austria) korraldaja. Korraldab luulelavastusi Austrias ja välismaal, sealhulgas igakuist avatud mikrofoni kohvikus Café Kafka ja luulesündmust Poetry in the Park.
Georg Johann von Löwen

Georg Johann von Löwen (13. mai (vkj 3. mai) 1630 Koluvere mõis – 25. mai (vkj 15. mai) 1681) oli Eestimaa päritolu Rootsi sõjaväelane ja poliitik.
Georg Johann von Löwen sündis Rootsi sõjanõukogu liikme kindralleitnant Friedrich von Löweni ja Agneta von Maydelli pojana.
Rootsi sõjaväes teenis ta välja ooberstleitnandi auastme.
Georg Johann von Löwen oli Eestimaa maanõunik ja 1676–1680 Eestimaa rüütelkonna peamees.
Talle kuulusid Koluvere ja Seira mõis.
Iatrokeemia

Iatrokeemia on alkeemial põhinev keemia ja meditsiini haru, mis pidas haiguste põhjuseks organismi kehavedelike ja kolme aine – elavhõbeda, väävli ja soola – tasakaalu muutumist vaeguse või liia suunas. Sellest arusaamast lähtuvalt üritati haigusi ravida keemiliste vahenditega. Kui varem tegelesid alkeemikud peamiselt metallide muundamisega, siis iatrokeemia tõi sisse uue vaate – alkeemia protsesse tuleb näha kõikjal ümbritsevas, ka elu inimkehas on pideva ainemuundumise tulemus. See oli murranguline, uus vaade, üldistav seos. Termin tuleneb kreeka keelest, iatros tähendab arsti.
Iatrokeemia oli populaarne 16.–18. sajandil. Selle pioneer oli šveitslane Paracelsus.
Thomas Andrews

Lapsepõlv ja noorpõlv

Thomas Andrews sündis Iirimaal Comberis. Tema vanemad olid Thomas Andrews, Iirimaa Riiginõukogu liige, ja Eliza Pirrie. Vanemast vennast John Miller Andrewsist sai hiljem Põhja-Iiri peaminister. 1884–1889 käis Andrews Royal Belfasti akadeemilises instituudis. Kuueteistaastaselt asus ta lisatasu teenimise eesmärgil õppepraktikale firmasse Harland and Wolff, kus tema onu lord Pirrie oli osa omanik.

RMS Titanic

Aastal 1907 alustas Andrews plaanide tegemist uuele laevadele RMS Olympic, firmale White Star Line. Olympic ja selle sõsarlaeva RMS Titanicu ehitustöid alustati 1909, disaineriteks William Pirrie ja peadirektor Alexander Carlisle koos Andrewsiga. Nagu Andrews ka eelmiste laevadega oli teinud, õppis ta nii Titanicut kui ka Olympicut pisiasjadeni tundma, et tagada optimaalset töökorda.
Andrew juhtis Harland and Wolffi töötajatest moodustatud rühma, kes firma ehitatud laevadega esimesi sõite kaasa tegi, jälgis töö kulgu ja tegi vajadusel parandusi. Titanic ei jäänud erandiks ja Andrews koos oma rühmaga asus Titanicuga reisile 10. aprillil 1912. Reisi käigus tegi ta märkmeid, mida tuleks laeval täiustada. 14. aprillil Andrews märkis ühele oma sõbrale, et Titanic on nii täiuslik, kui üks inimese aju seda luua suudab.
14. aprillil kell 23:40, tabas Titanicut jäämägi laeva tüüri poolel. Andrews magas sellel ajal oma ametiruumides ja vaevalt märkas kokkupõrget. Captain Edward J. Smith lasi Andrewsi kutsuda, et aidata uurida kahju. Andrews ja kapten Smith arutasid laeva kahjustusi peagi pärast südaööd, pärast seda kui Andrews oli käinud kahjustatud osas ja saanud mitmeid teateid laeva kahjustustest. Andrews tegi kindlaks, et esimesed kuus laeva veekindlat kambrit olid üle ujutatud. Ta vahendas selle teabe kapten Smithile, lisades, et tema arvates kulub tund veel laeva täielikuks uppumiseks. Ta teatas ka Smithile, et laeva pardal on liiga vähe päästepaate.
Evakueerumise alguses Titanicult läheb Andrews paluma reisijaid päästevestid selga panna ja üles tekile suunduda. Täielikult teadlik aja ja päästepaatide nappusest, jätkas ta inimeste kutsumist ja päästmist, lootuses täita kõik paadid võimalikult põhjalikult. Põhinedes laeva stjuuard John Stewarti väidetel, nähti Andrewsi viimati esimese klassi suitsetamisruumis, kamina kohal olevat "Plymouth Harbour" (laht, lõuna Inglismaal) maali jõllitamas. Maalil oli kujutatud sissepääsu Plymouth Harbouri, kuhu Titanicut tagasireisil oodati. Andrewsi keha pole kunagi leitud. 
19. aprillil sai Andrewsi isa telegrammi oma ema nõolt, kes oli pääsenutega New Yorgis rääkinud ja uurinud Andrewsi kohta. Telegrammis oli kirjas, et Andrews tegutses kuni surmani kangelaslikult, mõeldes vaid teiste päästmisele. Titanicu juhtkond avaldas siirast kaastunnet kõigile.
Ilmre

Ilmre oli Eesti luuletajate ajaleht, mis ilmus 1990. aastate alguses.
Lehe väljaandja oli Ingvar Luhaäär.
Svolderi merelahing

Svolderi merelahing toimus 1000. aasta (või 999. aasta) septembris Läänemere lääneosas Norra kuninga Olav Tryggvasoni ja tema vaenlaste liidu vahel.
Kui Norra kuningas Olav Pommeri retkelt koju purjetas, ründasid teda Taani kuninga Svend Harkhabeme, Rootsi kuninga Olof Skötkonungi ja Lade jarli Eirik Håkonssoni väed. Vastastel oli vähemalt 70 sõjalaeva, kuid Olavil vaid 11. Kõik Olavi laevad hävitati ükshaaval. Viimasena hävitas jarl Eirik tollal võimsaima ja pikima viikingilaeva Ormen Lange, kui Olav end merre heitis. Tema laip jäi kadunuks. Norra oli peale lahingut Lade jarlide valitsemisel Taani ja Rootsi mõju all.
Kõige üksikasjalikumad allikad lahingu kohta on kuningasaagad ("Heimskringla"), mis kirjutati umbes kaks sajandit pärast lahingu toimumist. Saagad ei ole küll ajalooliselt usaldusväärsed, kuid annavad üksikasjaliku kirjelduse lahingust ja selleni viinud sündmustest. Saagade järgi põhjustas lahingu Olav Tryggvasoni ebaõnnestunud abieluettepanek Sigrid Storrådele (uhke, kõrk Sigrid) ning Olavi problemaatiline abielu Taani kuninga Svend Harkhabeme õe Thyriga. 
Lahingu puhkemisel hüüdis Olav bravuurikalt Taani ja Rootsi laevastikule etnilisi solvanguid, mööndes, et Eirik Håkonsson ja tema mehed on ohtlikud, sest nad on "Põhjamaa mehed nagu me isegi". Üks tuntumaid saagas kirjeldatud stseene:
"Einar Tambarskjelve seisis laevatekil, lastes vibunooli taanlaste poole, kui vibu vaenlase noolega pihta sai ja purunes. Kuningas Olav küsis, mis nii kõvasti raksatades murdus. Einar vastas, et see oli Norramaa, mis murdus lahti kuninga haardest. Seepeale ütles kuningas, et tegu oli siiski millegi vähemaga ning viskas oma vibu Einarile. Einar proovis vibu vinnastada, kuid nentis, et see on liiga nõrk ühe vägeva kuninga kohta ning haaras oma mõõga järele."
Hilisematel sajanditel on saagade lahingukirjeldused (eriti Snorri Sturlusoni saagas "Heimskringla") inspireerinud ballaade ja teisi kirjandusteoseid.
Ilmatar (selts)

Ilmatar on aastal 1887 Suure-Jaanis asutatud laulu- ja mänguselts.
Ilmatari eestvedaja oli algusaegadel Joosep Kapp, kes aastal 1890 moodustas seltsi juurde segakoori Ilmatar. Enne seltsi asutamist tegutses Suure-Jaanis meeskoor (asutati 1862) ja pasunakoor (asutati 1871). Pärast Joosep Kapi surma hakkas seltsi juhtima Hans Kapp.
Aastal 1917 nimetati laulu- ja mänguselts ümber haridusseltsiks.
Aastal 1923 osales selts VIII üldlaulupeol, saates sinna kolm laulukoori ja pasunakoori.
Lycodryas

Levila

Neid madusid võib kohata Madagaskaril ja Komoori saartel.
Paju mõis

Ajalugu

Mõis loodi 1748. aastal, kui see eraldati Luke mõisast.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 11 ja 7/8 adramaad, sellele allus 185 mees- ja 204 naishinge.
Reesusmakaak

Elu- ja käitumisviisid

Reesusmakaagid elavad looduslikes elupaikades suurte karjadena.
Nad on väga elava ja püsimatu loomuga - ajavad üksteist taga ja karjuvad, kuid unustavad raevu ja rahunevad sama kiiresti.
Hindud peavad neid pühadeks loomadeks.

Laboriloomana

Reesusmakaake (nii täiskasvanud, vastsündnud kui ka veel sündimata reesusmakaake) kasutatakse laialdaselt laboriloomadena.
Lilli (Mulgi)

Loodus

Külas asub Ruhijärv, mille kaitseks on moodustatud Ruhijärve hoiuala. Järvest saab alguse Ruhja jõgi, mis voolab läbi küla Lätti. Väiksematest järvedest asuvad seal ka Alatsi järv ja Lilli järv. Alatsi järv on Teringi rabas ja raba kaitseks on moodustatud Teringi maastikukaitseala. Lilli järve läbib Ruhijärve suubuv Lilli oja. Samuti jääb külla väike osa Tündre järvest ning osa Tündre looduskaitsealast. Alatsi järvest voolab Tündre järve Tündre oja. Kaitsealadest on külas ka Alliku liigikaitseala. Rändrahnudest asub külas kaitsealune Viirapuu rändrahn.

Kultuurimälestised

Kultuurimälestistest asuvad külas asulakoht, kalmistu, Ussikivi ning ohverdamiskohad Lilli Hiiemägi ja Annemägi.
Viburloomad

Viburloomad ehk flagellaadid on protistide rakuehituslik tüüp, kellele on omane vibur. 
Viburloomi on varem käsitletud taksonina (Mastigophora, Flagellata).
Sigimik

Sigimik (ovarium) on õistaimede õies asuva emaka tähtsaim osa. Sigimikus asub üks või mitu seemnealget. Seemnealgmetes paiknevad taime emassugurakud.
Sigimik koosneb seinast ja sigimikupesast, mitme viljalehe olemasolul esinevad ka vaheseinad. Sigimikupesade arvu järgi jaotatakse sigimikud
1) ühepesalisteks, näiteks kirburohi (Polygonum sp.) või oblikas (Rumex sp.)
2) kahepesalisteks, näiteks harilik vaher (Acer platanoides)
3) kolmepesalisteks, näiteks liilialised (Liliaceae) või amarüllilised (Amaryllidaceae) sugukonnad
4) neljapesalisteks, näiteks kaheaastane kuningakepp (Oenothera biennis)
5) viiepesalisteks, näiteks hibisk (Hibiscus sp.);
6) paljupesalisteks, näiteks vesikupp (Nuphar sp.);
7) ebatäielikult palju-pesalisteks, kui vaheseinad lõpevad enne sigimiku keskkohta, näiteks magun (Papaver sp.)

Seda osa sigimikust, millele kinnituvad seemnealgmed, nimetatakse platsentaks. Igal viljalehel on kaks platsentat.
Sigimikust ülevalpool asub emakakael ja sellest veel kõrgemal emakasuue. Tolmlemise käigus satuvad emakasuudmesse tolmuterad ja liiguvad läbi emakakaela sigimikku, kus kinnituvad.
Pärast tolmlemist areneb sigimikust vili. Seemnealgmetest moodustuvad seemned, mis asuvad viljas ja mille abil toimub taime suguline paljunemine. Mõnel liigil moodustub vili lisaks sigimikule veel teistestki õie osadest, näiteks õiepõhjast.

Sigimiku tüübid

Ülemise sigimikuga ehk hüpogüünsel õiel on sigimik suhteliselt eksponeeritud ja teised õieosad kinnituvad sellest allpool. Sellised õied on näiteks luuviljalistel ja kõrrelistel.
Keskmise sigimikuga ehk perigüünsel õiel asub sigimik umbes nõgusa õiepõhja keskel.
Alumise sigimikuga ehk epigüünsel õiel on õiepõhi nõnda laienenud, et see ümbritseb õiepõhjaga kokku kasvanud sigimikku, millest ülespoole on kinnitunud teised õieosad. Sellised õied on näiteks õunviljalistel.
Harilik pukspuu

Harilik pukspuu (Buxus sempervirens) on igihaljas põõsas või väike puu, mis kasvab 6–10 m, Eestis kuni 1 m kõrguseks ja mille läbimõõt on kuni 20 cm (harva kuni 45 cm).
Koor on hallikas, peenerõmeline. Võrsed on neljatahulised, rohelised. Lehed on vastakud, terveservalised, nahkjad, ovaalsed või elliptilised ning 1–3 cm pikad. Lehed pealt tumerohelised, alt heledamad. Emasõied suurtes peades võrsete tipus, isasõied väikestes peades emasõisiku alusel. Õied on kollakasrohelised. Vili on 3-osaline nahkjas kupar, igas osas 2 tumedat läikivat seemet, mis paiskuvad kupra avanedes taimest eemale. Kollakasvalge puit on tihe, raske ja väga tugev, sobib treimis- ja nikerdustöödeks.

Jaotumine ja elupaik

Levinud peamiselt Ida- ja Kagu-Aasia, Kesk-Ameerika, Aafrika ja Lõuna-Euroopa lähistroopikas ja parasvöötmes. Liik on lokaalselt naturaliseeritud Põhja-Ameerikas.
Eestis kasvatatakse Lõuna-Euroopast pärit väga aeglasekasvulist hari­likku pukspuud haljastuses, tema lehed ja koor on mürgised. Talub hästi varju, kuid meil on ta külma­õrn.

Kasvatamine

Taimed eelistavad kasvamiseks lubjarikkamaid hea drenaažiga muldi ja varjukamat kasvukohta, kuhu mõne tunni päeva jooksul võiks siiski päike paista. Meil on pukspuude kasvatamisel probleemiks kevadine füsioloogiline kuivamine, seda eriti siis, kui maapind on sügavalt külmunud. Seepärast tuleb pukspuud istutada varju või kaitsta neid kevadpäikese eest kinnikatmise abil. Viljad meil ei valmi, seepärast paljundatakse taimi peaasjalikult pistikutega, Euroopas ka seemnetega, kuid need kaotavad üsna kiirelt idanevuse ja külvatakse sügisel kohe pärast valmimist. Taimede talvekahjustuste vältimiseks ei tohiks neid sügisel pügada, vaid teha seda kevadel või kohe pärast jaanipäeva.

Muud kasutusalad

Lehed kasutati varem kiniini asemel ja palaviku vähendajana.
Harilik pukspuu on paljude haiguste raviks kasutatav ravimtaim. See sisaldab steroidseid alkaloide nagu tsüklobuksiin. See sisaldab ka flavonoide.
Harilik pukspuu ei olnud selle meditsiiniliseks kasutamiseks teada enne 1600. aastate algust. Pärast seda leiti, et lehtedel (mis sisaldavad alkaloide, õlisid ja tanniini), koorel (mis sisaldab klorofülli, vaha, vaiku, ligniini ja mineraale) ja puidust saadud õlil on meditsiiniline toime. Seejärel kasutati seda podagra, kuseteede infektsioonide, soole usside, krooniliste nahaprobleemide, süüfilise, hemorroidide, epilepsia, peavalu ja vaiade raviks, kuid samuti oli see raviv lepra, reuma, HIV, palavik ja malaaria. Malaaria raviks kasutati seda kiniini asendajana, kuid kõrvaltoimete tõttu ja asjaolu tõttu, et harilikul pukspuul on paremaid ravi vahendeid, ei kasutata seda enam tavaliselt nende haiguste raviks.