google/wiki40b huggingface dataset:
Nedelini katastroof

Nedelini katastroof oli 24. oktoobril 1960 Nõukogude Liidus Kasahstanis Bajkongõri kosmodroomi  raketistardiplatvormil aset leidnud kontinentidevahelise ballistilise raketi R-16 plahvatus.
Raketi peakonstruktor oli Mihhail Jangel, raketi väljatöötamise programmi juhtis NSV Liidu relvajõudude strateegiliste raketivägede ülemjuhataja, suurtükiväe peamarssal Mitrofan Nedelin. Oktoobrirevolutsiooni aastapäeva lähenedes oli Nikita Hruštšov andnud asjaosalistele käsu, et R-16 start peab toimuma vahetult enne  oktoobripühi. Seepärast püüti rakett iga hinna eest ettenähtud ajaks stardivalmis saada.
Esialgu pidi rakett startima 23. oktoobril kell 19.00. Seetõttu täideti samal päeval ka raketi kütusepaagid. Paraku ilmnes, et raketi konstruktsioonis oli palju tootmisvigu, neid parandati lausa stardiplatvormil. Lisaks sai 23. oktoobril raketi stardivalmis seadmise ajal vigastada raketi käivitamise programm-sammlüliti, mis tuli välja vahetada. Raketi start lükati päeva võrra edasi. Raketi kütusena kasutati hüdrasiini ja hapendajana lämmastikhapet, mis on äärmiselt korrodeeriv. Kuna kütuse komponendid ei tohtinud kütusesüsteemi kummitihendite tõttu raketi paakidesse jääda kauemaks kui ööpäevaks, siis taheti rakett tingimata järgmisel päeval  teele saata. Tegelikke nõudeid järgides oleks pidanud raketi paagid tühjaks pumpama ja raketi tehasesse hooldusesse saatma. Hooldusele oleks aga kulunud vähemalt kuu aega. 
24. oktoobril jätkati suurtest probleemidest hoolimata stardi ettevalmistamist. Marssal Nedelin kiirustas parandustöid takka ja viibis ka ise, justkui meestele julget eeskuju näidates, stardiplatvormi lähedal. Ajapiirangu tõttu rikkus starti ette valmistav meeskond paljusid ohutusreegleid, kõige muu hulgas oli ka raketi elektrisüsteem vooluvõrku lülitatud. Parandustööde käigus seadistas üks spetsialist, eeldades, et raketi elektrisüsteem on pingestamata, stardi sammlüliti 0-asendisse, mille tõttu käivitus raketi teise astme mootori põlemiskambris ootamatu protsess, mis põhjustas 124-tonnise raketi plahvatuse. Kogu stardiplatvorm lahvatas põlema. Erinevatel andmetel hukkus 75–150 inimest, nende seas ka marssal Nedelin. Raketi peakonstruktor Mihhail Jangel viibis samuti stardipaigal, kuid tema oli parajasti enne stardiplatvormil toimunud plahvatust suitsupausile läinud ning jäi tänu sellele ellu.
Nõukogude Liit varjas seda suurõnnetust kogu maailma avalikkuse eest. Ametlikult anti teada, et marssal Nedelin hukkus lennuõnnetuses. Teave toimunu kohta jõudis siiski lääneriikidesse. Nõukogude Liidu juhtkond tunnistas katastroofi toimumist avalikult alles 1989. aastal.
Onkoteraapia

Sihtmärkravi

Sihtmärkravimite hulka kuuluvad bevatsisumaab, tsetuksimaab, panitumumaab, rituksimaab, trastuzumaab, bortezomiib, erlotiniib, gefitiniib, imatiniib, lapatiniib, sorafeniib, sunitiniib, temsiroliimus, everoliimus jpt.

Hormoonravi

Onkoteraapia hormoonravimite hulka kuuluvad tamoksifeen, toremifeen, fulvestrant, gosereliin, anastrosool, letrosool, eksemestaan, bikalutamiid, tsüproteroon, glükokortikoidid, progestiinid, androgeenid ja östrogeenid jpt.

Immuunravi

Onkoteraapia immuunravimite hulka kuuluvad näiteks interferoon-alfa ja interleukiin-2.
Lisaks kasutatakse onkoteraapias bifosfonaate, kasvufaktoreid ja mitmeid antiemeetilisi ravimeid.

Tulevikuprognoosid

Prognooside järgi arvatakse, et aastaks 2020 on 20 suurema ülemaailmselt turustatud ja tarbitud ravimite hulgas esikohal just onkoloogilised ravimid nivolumaab, pembrolisumaab, palbotsikliib, neratiniib, ABT-199, MPDL3280A, MEDI4736, AZD-9291, Co-1868, LEE011.

Ajaloolist

Vähktõve onkoteraapiat (tõenduspõhise meditsiini mõttes) kasutati eeldatavasti aastal 1942, mil Louis Goodman ja Alfred Gilman kasutasid nitrogen mustard-it mitte-Hodgkini lümfoomi raviks.
Berkman Klein Center for Internet & Society

Berkman Center for Internet & Society on Harvard Law Schooli juures tegutsev uurimisasutus, mis tegeleb küberruumi puudutavate õigusteaduslike uuringutega.
Berkman Centeri asutasid 1997. aastal professorid Jonathan Zittrain ja Charlie Nesson. Sellest kujunes omaette interdistsiplinaarne uurimisasutus.
Künnapu & Padrik

Künnapu & Padrik on Eesti arhitektuuribüroo. Büroo on nimetatud Vilen Künnapu ja Ain Padriku järgi.
Magot

Magot ehk berberi makaak (Macaca sylvanus) on Põhja-Aafrika Atlase mägedes ja Gibraltari kaljudel karjadena elutsev pärdiklane makaagi perekonnast. 
Magot on oma perekonna ainus sabata liik ja ühtlasi ainus ahv, kelle levila ulatub Euroopasse. Osa teadlasi peab Gibraltari asurkonda jäänukiks varasemast laiemalt levinud populatsioonist, osa aga Aafrikast ammusel ajal sissetooduks.
Macerata

Haldus

Macerata piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Appignano, Corridonia, Montecassiano, Montelupone, Morrovalle, Pollenza, Recanati, Tolentino, Treia.
Macerata halduspiires asuvad järgmised asumid ja paigad: Sforzacosta, Piediripa, Villa Potenza; Madonna del Monte, Montanello, Pieve.

Loodus

Macerata asub Potenza ja Chienti jõgede orgude vahelisel kõrgendikul, 315 meetri kõrgusel merepinnast. Maceratast 30 km kaugusel läänes on Aadria mere rannik, umbes 60 km kaugusel idas Umbria-Marche Apenniinid.

Ajalugu

Macerata koloniseeriti III–II sajandil e.m.a. roomlaste poolt, kes rajasid praeguse Villa Potenza kohale Helvia Recina koloonia. I sajandi Plinius Vanema "Loodusloo" (Naturalis historia) III raamatus on märgitud Ricina kohta, et see asub via Salaria Gallica ääres. 
205. aastal nimetas Septimius Severus asula oma eelkäija, Publius Helvius Pertinaxi auks Helvia Recina Pertinaxiks. Helvia Recina purustati läänegootide poolt V-VI sajandil.

Haridus

Maceratas asub 1290. aastal asutatud Macerata Ülikool (Università degli Studi di Macerata).
Carly Rose Sonenclar

Carly Rose Sonenclar (sündinud 20. aprillil 1999 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide laulja ja näitleja.
Oma debüüdi Broadwayl tegi ta 2006. aastal muusikalis "Hüljatud", täites noore Cosette'i rolli. Samuti on ta mänginud muusikalides "Väike maja preerias" (Carrie) ja "Wonderland" (Alice'i tütar Chloe). 
2012. aasta detsembris saavutas ta saatesarja "X Factor" USA versioonis teise koha. 
Ta on enne suuri spordivõistlusi laulnud Ameerika Ühendriikide hümni.
Alavere vald (Kose kihelkond)

Alavere vald (Gemeinde Allafer) oli vald Kose kihelkonnas Harjumaal aastail 1870–1891 ja 1899–1939.
1924. aastal karistas Tallinna-Haapsalu rahukogu endist vallasekretäri Archibald-Vilhelm-Heinrich Mühlmanni valla raha raiskamise eest 25 000-margase rahatrahvi, 2-kuulise aresti ja teenistusest kõrvaldamisega.
Margus Tabor

Margus Tabor (sündinud 13. mail 1962) on eesti näitleja.
Aastal 1984 lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (11. lend).
Margus Tabor töötas Rakvere Teatris aastatel 1984–1988, Nukuteatris 1988–1992 ja 1994–1998, Vanalinnastuudios 2002–2004. Alates 2007. aastast on ta Tallinna Linnateatri näitleja. Vahepeal on ta kolmel perioodil olnud vabakutseline.

Isiklikku

Garmen Tabor on Margus Tabori abikaasa.
Toyota Land Cruiser 150

Toyota Land Cruiser 150 on Toyota maastur.
Seda müüdi Eestis märtsis 2014 37 tükki.
Andrzej Biegalski

Harrastajana

Ta pidas kokku 237 kohtumist ja võitis neist 201.

Poola meistrivõistlustel

Ta oli kokku kolmekordne Poola meister – raskekaalus (üle 81 kg) aastatel 1974 ja 1978 ning üliraskekaalus (üle 91 kg) 1979. aastal.

Kaasaegsetel olümpiamängudel

Ta osales raskekaalus (üle 81 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale John Tate'ile (USA) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Maailmameistrivõistlustel

Ta osales raskekaalus (üle 81 kg) 1. maailmameistrivõistlustel (Havanna, 1974), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Fatai Ayinlale (Nigeeria) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Euroopa meistrivõistlustel

Ta võitis raskekaalus (üle 81 kg) 21. Euroopa meistrivõistlustel (Katowice, 1975) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.
Ta osales üliraskekaalus (üle 91 kg) 23. Euroopa meistrivõistlustel (Köln, 1979), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Horen Indžjanle (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Rita Grāvere

Rita Grāvere on Läti füüsiline antropoloog. Töötab Pauls Stradiņši meditsiiniajaloo muuseumis spetsialistina.
Karl Gustav von Cahdeus

Karl Gustav von Cahdeus (Cadaeus, Cadens; vene Карл Густав фон Кадеус; surnud 14. aprill vkj / 25. aprill 1768 Tallinn) oli Venemaa sõjaväelane ja riigitegelane. 
Karl Gustav von Cahdeus oli kindralmajor (25. detsember 1755), kindralporutšik (16. märts 1762) ja Eestimaa kubermangu asekuberner 16. märtsist 1762 kuni 11. aprillini 1768.  
K. G. von Cahdeus immatrikuleeriti 17. mail 1764 Liivimaa (Nr.183) ja 31. jaanuaril 1765 Eestimaa (Nr.172) rüütelkonda.
Talle kuulus Liivimaal Lemsalu kihelkonnas, Šķirstiņi (Napküll) mõis, mille müüs 1751. aastal 8584 taalri eest õuekohtu sekretär ja assessor von Fischerile.

Perekond

Tema vanemad olid brigadir ja 1723. aastast Šķirstiņi mõisnik Albrecht von Cahdeus ja Apollonia von Funcken. Tema ema oli Rootsi kindralmajori ja Riia asekuberneri Rembert von Funckeni (surn.1709) ja Läänemaalt Paadrema vabapreili Helene von Yxkull-Gyllenbandi tütar. 
Tema 1788. aastal surnud abikaasa Christina Lovisa pärines Clodt von Jürgensburgide suguvõsast.
Muscatine'i maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 7. detsembril 1836.
Eesti Top 40

Eesti Top 40 oli edetabel, mida alates 1999. aastast koostas Raadio Uuno Eesti suurimate kommertsraadiojaamade enim mängitud lugude, rohkem müüdud singlite ning moodsamate klubilugude põhjal.
Barbituraadid

Barbituraadid on kesknärvisüsteemi depressantide liik (rahustid, GABA-agonistid). Olid laialdaselt kasutusel 1960ndateni, mil nendest tunduvalt ohutumad bensodiasepiinid nad järk-järgult välja tõrjusid. Kasutati unerohuna, epilepsia vastu, anksiolüütilise efekti saavutamiseks jne. Võivad põhjustada nii füüsilist kui psüühilist sõltuvust. Eriti kiire toimeajaga barbituraate kiputi kuritarvitama joobe saamiseks; esines ka polünarkomaaniat alkoholiga (mis on eriti ohtlik). Kasutati ka enesetapu sooritamiseks, samuti esines surmajuhtumeid üleannustamise tõttu (terapeutilise doosi ja surmava annuse vahe on üsna väike). Ärajäämanähud pikaaegse kuritarvitamise järel on reeglina üsna rasked. Fenobarbitaal (Luminal; siiani kasutusel ka Eestis) on efektiivne ja odav epilepsiaravim; kuritarvitamispotentsiaal selle preparaadi puhul on väike.
Bīriņi mõis

Bīriņi mõis (saksa keeles Koltzen, läti keeles Bīriņu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Krimulda kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Limbaži piirkonnas Vidriži vallas Bīriņis.

Ajalugu

Esimest korda mainitud aastal 1568. Rajati liivlaste alale Koldeselli või Koldselli külla. Esimene omanik oli Tomas von Embden. 1574–1601 oli mõis Johannes Büringi valduses, sellest ka lätikeelne nimi Bīriņi. Mõis kuulus mõnda aega Reiteritele ja Flügelnitele, seejärel oli mõisa omanik parun Karl Friedrich von Mengden, pärast teda aga krahv Ludwig August Mellin. Viimased omanikud olid Pistohlkorsid. 1925–1994 oli peahoones sanatoorium, tänapäeval asub seal hotell.

Mõisaansambel

Mõisa peahoone on uusgooti stiilis uhke ehitis, tuntud ka kui Bīriņi loss (Bīriņu Pils). Arhitekt on Friedrich Wilhelm Hess. Peahoone ehitati aastail 1857–1860 August von Pistohlkorsi tellimusel. Loss on kahekorruseline, nelja torniga nurkades, keskel on kolmekorruseline risaliit. 20. sajandi algul ehitati hoone Rudolf Heinrich Zirkwitzi projekti järgi ümber, sealjuures kaotas hoone fassaad veidi oma toretsevast välimusest. Hoone on arhitektuurimälestisena muinsuskaitse all. Säilinud on mitmed mõisakompleksi kuulunud kõrvalhooned nagu tallid, veetorn, vesiveski. Mõisakompleksi juurde kuulub ka Pistohlkorside rahula. Mõisakompleks tervikuna on arhitektuurimälestis.
Peahoone ümber on mitu parki. Vanim neist kannab nime Priežkalna parks ja Mellin hakkas seda rajama 1819. aastal. Seda parki ehivad rauast väravad. Uuem on Mežaparks või Emīlijas parks ja selle rajas 19. sajandi lõpul August von Pistohlkors. Kolmas park on Ainavu parks tallide ümber. Selle pargi juurde kuuluvad linnuaed ja armunute tamm. Neljas park on lossi ja järve vahel asuv Regulārais parks, millele avaneb hea vaade lossi rõdult. Bīriņi mõisa pargid on muinsuskaitse all.
Kai Mykkänen

Isiklikku

Tema isa on endine poliitik Jouni Mykkänen, vanaisa Eino Mykkänen (1909–1947) oli kirjanik, toimetaja, metsatöödejuhataja ja reservohvitser (leitnant), kes Talvesõja ajal jäi sõjainvaliidiks.
Keskmise sõrme näitamine

Keskmise sõrme näitamine on Läänemaailmas halvustava tähendusega žest, mil näidatakse ülestõstetud keskmise sõrme pealmist poolt, aga ülejäänud sõrmed surutakse rusikasse. Ingliskeelsetes maades kaasnevad sellega tihti halvustavad väljendid nagu fuck off või fuck you. 
Keskmine sõrm on vana fallose sümbol. See oli kasutusel juba Vanas Kreekas. Kreeka keeles oli selle žesti kohta sõna κατάπυγον (katapugon), mis oli moodustatud sõnadest κατά (kata, 'allapoole') ja πυγή (pugē, 'kannikad'). Aristophanes kasutas seda oma komöödias "Pilved". Vana-Rooma kirjutistes kasutati selle žesti kohta väljendit digitus impudicus ('häbematu sõrm').
Prantsuse kroonik Jean Froissart mainis oma kaasajal toimunud Saja-aastast sõda kirjeldades, et inglased näitasid prantslastele keskmist sõrme.
Briti antropoloogi Desmond Morrise andmetel saabus keskmise sõrme näitamise komme Ameerika Ühendriikidesse koos itaalia immigrantidega. 1886. aastal pildistati Bostoni meeskonna pesapallurit, kes mängu ajal näitas keskmist sõrme New Yorgist pärit vastasmeeskonna mängijale.
1976. aastal näitas Ameerika Ühendriikide asepresident Nelson Rockefeller keskmist sõrme rahvale, kes ta välja vilistas.
1994. aasta jalgpalli MM-il Ameerika Ühendriikides näitas Saksamaa jalgpallikoondise poolkaitsja Stefan Effenberg keskmist sõrme publikule, kes teda solvas ja tema peale vilistas. Sellepärast visati Effenberg koondisest välja, kuigi ta oma tasemelt võinuks veel vähemalt 2001. aastani koondises mängida, üksnes 1998. aastal mängis ta veel kahes sõprusmängus Saksamaa eest.
Keskmise sõrme näitamise õiguslik reguleeritus erineb riigiti. Saksamaal on õigusaktiga selle eest ette nähtud trahv, aga näiteks Venemaal ei sätesta ükski õigusakt, et see kuidagi solvav oleks.
Buļļi mõis

Buļļi mõis (läti k. Buļļu muiža, saksa keeles Bullenhof) oli mõis Lätis Riia linnas Rītabuļļi asumis. Endisaegse haldusjaotuse järgi jäi see Riia kreisi Daugavgrīva kihelkonda.
Mõisa on mainitud esimest korda aastal 1495. Toona oli mõisa omanikuks Johann Bildering või Buldering. On võimalik, et tema järgi on nime saanud nii mõis kui ka sellest mööda voolanud Buļļupe jõgi, kuigi tõenäolisemalt tulenevad mõlemad nimed jõel kasutatud laiadest paatidest (saksa keeles die Bulle).
16. sajandi lõpus kuulus mõis Kuramaa hertsogi sekretärile Paul Spankaule. Mõis oli piirkonna hõivanud Gustav II Adolfi loal tema omanduses ka aastal 1621. Hilisemate omanike seas on Martin Schultz von Ascheraden.
Aastani 1697 suubus Lielupe Daugavasse, kuid just sel aastal murdis ta läbi luidete Bolderāja juures mereni läbi, jättes mõisasüdame saarele ja eraldades selle tänapäeva Jūrmala Buļļuciemsi kohal asunud maad. Tol ajal asus mõisa peahoone veel Daugava ääres. Mõisale kuulus teel Riiast Kuramaale üle Lielupe jõe viinud parv. 
Aastal 1865 kuulus mõisale Daugava-äärne võõrastemaja. Peahoone oli selleks ajaks rajatud Buļļupe äärde. See oli kaheteist toaga kahekorruseline puitelamu. Aastal 1913 möödus sellest Riia ja Jūrmala vaheline laevaliin. Laevad sõitsid sellel kuus korda päevas, üks reis võttis aega poolteist tundi.
Mõisa peahoone pole säilinud (hävis Esimese maailmasõja ajal), küll on aga säilinud mõned ümber ehitatud kõrvalhooned. Veidi ümber ehitatud kujul on säilinud teenijatemaja, ka on alles 12 lehma ja kahe hobuse jaoks rajatud laut, kus söödakünad olid valmistatud betoonist.
Paistu kirikumõis

Paistu kirikumõis (saksa keeles Pastorat Paistel) oli kirikumõis Paistu kihelkonnas Viljandimaal.
Jätkusuutliku ühiskonna indeks

Jätkusuutliku ühiskonna indeks (inglise sustainable society index) on indeks, mis mõõdab riikide elukvaliteeti ja jätkusuutlikkust.
Indeks töötati välja 2006. aastal Hollandis.
Indeksi tulemused saadakse 22 näitaja põhjal.
Kunlun

Kunlun (hiina 昆仑, tiibeti ཁུ་ནུ་རི་རྒྱུད (Kunu Rigyü)) on üks ulatuslikumaid mäestikke Aasias. 
Kulgeb valdavalt Hiina läänealadel ida-lääne suunas ligi 3000 km. Piirneb põhjas Tarimi ja Qaidami nõoga ning lõunas Tiibeti kiltmaaga. 
Kunlunis asuvad üks seitsmetuhandeline ja üle 200 kuuetuhandelist mäetippu.

Eesti alpinistid Kunlunis

2010. aastal toimus Eesti Kunluni mägiekspeditsioon. Selle käigus tõusid ekspeditsiooni liikmed kuuetuhandelise Lazio tippu uut marsruudi mööda.
RPG-7

RPG-7 on külma sõja ajal Nõukogude Liidus loodud kaasaskantav, tagasilöögita, sõduri õlalt granaate tulistav lähimaa tankitõrje relv. RPG (vene keeles РПГ, rutšnoi protivotankovõi granatamjot) on sari Nõukogude Armee granaadiheitjaid. Teised tuntumad granaadiheitjad samast sarjast on näiteks RPG-1, RPG-2 ning uuemad RPG-7V2, RPG-27 ja RPG-29.
Kuna relv on töökindel, lihtne, odav ja efektiivne, siis on see üks kasutatumaid soomustläbistavaid relvi maailmas. Tänapäeval kasutatakse seda endiselt umbes 40 riigis ning mitut variatsiooni toodetakse üheksas riigis. RPG on olnud kasutusel peaaegu kõikides konfliktides ja kõikidel mandritel alates 1960ndate keskpaigast. Relv on väga populaarne ka mitmete terroristlike rühmituste seas, mistõttu paljud tänapäeval toimuvatest raketirünnakutest pannakse toime just selle relvaga. Oma lihtsusele ja odavusele vaatamata on ta endiselt suureks ohuks enamikule tänapäeva tankidele.
Sihtimiseks kasutatakse nii mehaanilist kui ka optilist sihikut ning piiratud nähtavusega tingimustes valgustusvõimendiga öösihikut. Laskemoonaks kasutatakse mitmesuguseid granaate ülekaliibriga 72–85 mm, nagu näiteks kumulatiivsed tankitõrje granaadid PG-7, PG-7M ja fugassgranaat OG-7. Maksimaalne efektiivne kaugus paigalseisvate sihtmärkide puhul on 500 meetrit ja liikuvate lihtmärkide puhul 300 meetrit. Üldiseks maksimaalseks kauguseks on 920 meetrit – sellel kaugusel lõhkepea lõhkeb ise.
RPG-7 on piisavalt kerge, et seda saab kanda ja tulistada üks sõdur, kuid tavaliselt on abiks ka teine sõdur, kes aitab kanda lisagranaate ja on kaitseks tulevahetusel väikerelvade tule eest. RPG-l puudub tagasilöök, kuid relva taga on väga ohtlik plahvatusala, mis ulatub enam kui 20 meetrit relva taha.
Maidla Algkool (Raplamaa)

Maidla Algkool oli kool Läänemaal, Märjamaa rajoonis ja Rapla rajoonis Maidlas, mis tegutses aastatel 1864–1972. 
Maidla algkool asutati 23. novembril 1864. aastal. Aegade jooksul asus kool erinevates hoonetes. Kool alustas tööd Jäneseturu mäel Maidla mõisa poolt ehitatud paekivist hoones. Sealt koliti kool peagi mõisa teolistemajja. Pikemat aega tegutses kool Tikamäe kõrtsis. 1932. aastal kolis tolleks ajaks juba 6-klassiline kool mõisa härrastemajja; siis õppis koolis 3 klassikomplekti ühtekokku 113 õpilasega ning õppetööd viis läbi 3 õpetajat.
1961. aastal muudeti kool 8-klassiliseks. Kool likvideeriti 1972. aastal.
Gustav Kirchhoff

Gustav Robert Kirchhoff (12. märts 1824 Königsberg – 17. oktoober 1887 Berliin) oli saksa füüsik.
Kirchhoff õppis aastatel 1842–1846 matemaatikat ja füüsikat Königsbergi ülikoolis. Ta avastas Kirchhoffi seadused (mis on sisuliselt üldistus Ohmi seadusest), mille põhjal kaitses aastal 1847 doktoritööd. Aastal 1861 üldistas Kirchhoffi seadusi James Clerk Maxwell ja Kirchhoffi seadused järelduvad otseselt Maxwelli võrranditest.
Ta tegeles ka spektraalanalüüsiga (seletades Fraunhoferi (neeldumis)joonte tekkimist Päikese spektris, tuginedes tõsiasjale, et igale keemilisele elemendile on iseloomulik ainult kindlate lainepikkustega kiirgumis- ja neeldumisspekter) ja koos keemik Robert Wilhelm Bunseniga avastasid nad tseesiumi ja rubiidiumi.

Tunnustused

Gustav Robert Kirchhoff valiti 1864. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks.
Allan McGregor

Allan James McGregor (sündinud 31. jaanuaril 1982 Edinburghis) on Šotimaa jalgpallur, kes mängib väravavahina Šotimaa kõrgliiga klubis Rangers.
Ta alustas Rangersis profikarjääri 2001. aastal. Hooaegadel 2008–09, 2009–10 ja 2010–11 tuli ta Rangersiga Šotimaa meistriks. Hooajal 2004–05 mängis ta laenul Šotimaa esiliiga klubis St Johnstone ja hooajal 2005–06 Šotimaa kõrgliigasse kuuluvas Dunfermline Athleticus.
2012. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Türgi kõrgliiga klubiga Beşiktaş. Aasta hiljem suundus ta 1,5 miljoni naelsterlingi eest Inglismaa kõrgliiga klubisse Hull City. Seal mängis ta kokku neli hooaega, millest kaks hooaega Inglismaa kõrgliigas. 2018. aastal valiti ta Hull City aasta mängijaks. Hooajal 2016–17 mängis ta laenul Inglismaa esiliiga klubis Cardiff City.
2018. aasta mais naais ta Rangersi, kellega sõlmis kahe-aastase lepingu.
Aastatel 2007–2018 mängis McGregor Šotimaa jalgpallikoondises kokku 42 mängu. 2011. aastal valiti McGregor hooaja parimaks Šotimaa koondisemängijaks.
Reet Roos (kunstnik)

Reet Roos (ka Renate Hindov, kuni 1939 Reet Aarela; sündinud 3. novembril 1912) on Eesti naha- ja raamatukunstnik.
1927 astus Roos Riigi Kunsttööstuskooli, mille lõpetas 1933. aastal XIII lennus nahatöö ja raamatuköitmise erialal.
1934 töötas ta Tartus Karl Haupti ja 1934–38 Oskar Zimmermanni (Sõmermaa) nahatöökojas, 1939–40 Tallinnas E. Taska õppetöökojas. 1945–49 õppis Roos Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis graafikat.
Roos on kujundanud üle 70 raamatu, eelkõige aimekirjandust (nt Jossif Tronski "Antiikkirjanduse ajalugu", Tallinn: Teaduslik Kirjandus, 1949). Muuhulgas on ta illustreerinud Johannes Semperi luulekogu "Meie päevad" (Tallinn: Tallinna Riiklik Tarbekunsti Instituut, 1947). Samuti on ta loonud albumeid, mappe, auaadresse jms.
Aru Grupp

AS Aru Grupp on 1993 asutatud Eesti puidutööstusettevõte. 
Ettevõtte tootmiskompleksi moodustavad Kadrina vallas Hulja külas asuvad neli tehast: akna-uksetehas, trepitehas, majatehas ning liimpuidust komponentide tehas.  
Aru Grupi peamised ekspordi sihtturud on Iirimaa, Holland, Jaapan, Suurbritannia, Norra ja Saksamaa. Eksporti korraldatakse edasimüüjate ja tütarettevõtte kaudu.    
Aru Grupis on juurutatud ISO 9001:2008 kvaliteedijuhtimise süsteem.
Ettevõttes töötab umbes 150 inimest.