google/wiki40b huggingface dataset:
Abbateggio

Haldusajalugu

Aastatel 1929–1947 oli Abbateggio valla territoorium osavald ehk fraktsioon San Valentino in Abruzzo Citeriore valla koosseisus.

Loodus

Vald asetseb piki Majella põhjanõlvu
. 
Keskmine kõrgus merepinnast on 450 m
. 
Maksimaalne kõrgus on 1150 m
 
või 1200 m
, 
minimaalne kõrgus 190 m

või 210 m
.

Looduskaitse

Osa vallast on Majella rahvuspargi territooriumil.

Asustus

Valla suuremad asulad on Abbateggio ja Le Piane.

Tähised

Valla sihtnumber on 65020, telefonikood 085
ja ISTATi number 068001.

Majandus

Vallas peetakse loomi ning kasvatatakse muu hulgas teravilja (nisu (farro)), õlipuud, viinapuud ja viljapuid. Valmistatakse juustu ja mett.

Liiklus

Abbateggio valda pääseb maanteelt A24 Scafa-Alanno harutee kaudu
.

Ajalugu

Abbateggio küla on esimest korda mainitud 10. sajandil.
Territoorium on kuulunud muu hulgas Orsini ja Farnese suguvõsale
.

Vaatamisväärsused

Cusano fraktsioonis on keskaegse linnuse ja muude hoonete varemed.
Vallas on San Lorenzo kirik ja Madonna dell'Elcina pühamu, kus neitsi Maarja pärimuse järgi ilmutas end puu otsas. 
Vallas on tholosed (karjaseonnid mördita kividest).

Kaitsepühak ja pühad

Valla kaitsepühak on Laurentius (San Lorenzo). Tema mälestuspäeval 10. augustil peetakse vallas nisu (farro) pidustust (La Festa del Farro). 
17. jaanuaril tähistatakse Antoniose ja 8. septembril Madonna dell'Elcina päeva
.

Kultuur

Vallas antakse välja rahvuslikku looduskirjanduse auhinda (Il Premio Nazionale di Letteratura Naturalistica)
.
Tartu ülikooli raamatukogu humanitaarraamatukogu

Tartu ülikooli raamatukogu humanitaarraamatukogu (lühemalt Humanitaarraamatukogu) oli Tartu ülikooli raamatukogu allüksusi, mis asus aadressil Jakobi tänav 1 (Tartu ülikooli kirik). Raamatukogu suleti 2006.
1956 muudeti kirikusaal raamatukoguks ja jagati raudbetoonist vahelagedega neljaks korruseks. Hoonet kasutati Tartu riikliku ülikooli õpperaamatukoguna, mis kandis hüüdnime Tuubikum. 1981 kolis Tuubikum vastvalminud raamatukoguhoonesse aadressil Struve tänav 1. Tühjaks jäänud ruumidesse toodi peahoones asunud ajaloo- ja keeleteaduskonna raamatukogu, mis hiljem nimetati ümber humanitaarraamatukoguks.
Yaoundé

Geograafia

Yaoundé asub Kameruni lääneosas künklikul platool, umbes 300 km kaugusel Guinea lahe rannikust. Linn paikneb 730–750 meetri kõrgusel merepinnast.
Keskmine õhutemperatuur linnas on 23,3 °C. Aastane sademete hulk on 1617 mm, mis jaguneb valdavalt kahe vihmaperioodi vahel: september–oktoober ja aprill–mai.

Rahvastik

Peamise osa Yaoundé elanikkonnast moodustavad mitme bantu suguharu esindajad; enim on evondo suguharu liikmeid. Lisaks on linnas märkimisväärselt kirdisid, riigi põhjaosast ümberasunud sudaani suguharusid. Eurooplased on koloniaalperioodist alates esindatud prantsuse kogukonna näol.
2005. aasta alguses elas linnas 1 299 446 inimest. Elanike arv on viimase 40 aastaga enam kui kümnekordistunud: 1962 oli Yaoundé elanike arv umbes 92 600, 1967. aastal 110 000, 1983. aastal 315 000, 1987. aastal 649 000, 1992. aastal 800 000, 1995. aastal 1 119 000 ja 2001. aastal 1 248 200. 
Paljud allikad (ka ingliskeelne Vikipeedia) on maininud aga 2004. aasta rahvaarvuna 1 430 000. Tõenäoliselt on selle arvu puhul sisse arvestatud ka eeslinnade rahvastik.

Ajalugu

Yaoundé asutati aastal 1889 Jaunde nime all Saksa ohvitseri ja maadeuurija Richard Kundi poolt teadusliku uurimisjaama ja elevandiluukaupmeeste laagrina evondo suguharu maadele. 1895 kujundati Jaunde ümber sõjaväepostiks ja 1903 sai sellest tsiviilasula. 1905 tõsteti asula Saksa koloniaalvõimude poolt ringkonnakeskuse staatusesse. Saksa koloniaalaja lõpuni jäi Jaunde siiski ka oluliseks tugipunktiks Saksa sõjaväele. 
Esimeses maailmasõjas vallutasid Jaunde Belgia väed. Kui Suurbritannia ja Prantsusmaa 1919 Kameruni alad omavahel jagasid, läks asula prantslaste valdusse. Sellest ajast alates kannab koht Yaoundé nime. 1922 sai Yaoundést Prantsuse Kameruni halduskeskus ja 1946 ka Prantsusmaa haldusesse antud ÜRO hooldusterritooriumi administratiivne keskus.
Kui Kamerun 1960 end iseseisvaks kuulutas, sai Yaoundést sõltumatu Kameruni riigi pealinn. Sellest ajast alates asuvad linnas presidendi ja valitsuse residentsid, samuti koguneb seal Kameruni parlament.

Majandus

Yaoundé on Kameruni üks peamisi kaubandus- ja rahanduskeskusi. Linnas asub riigi keskpank, arvukalt erapanku ja kindlustusseltse.
Linnas asuvad tubaka-, piima-, savi-, klaasi- ja puidutööstuse ettevõtted, kuid tööstussektor on arenenud nõrgemalt kui Doualas ja Edeas. Yaoundé ümbruses kaevandatakse kulda ja titaani. Linn on kohvi-, kakao-, suhkruroo- ja kummitootmise piirkondlik keskus.
Yaoundés asub üks riigi kahest rahvusvahelisest lennujaamast. Linna läbib Douala sadamat Tšaadiga ühendav raudteeliin. Doualaga on loodud ka regulaarne bussiühendus.
Ettevaatust, auto!

Süžee

Kindlustusagent Detotškin elab kaksikelu. Ta varastab ebaausalt rikastunud inimestelt autosid, müüb need maha ja saadab raha lastekodudele. Juhuslikult saab Detotškiniga samas harrastusteatris mängiv uurija Podberjozovikov tema tegevuse jälile. Nüüd on uurija raske valiku ees. Ta tunneb küll Detotškinile kaasa, kuid ametikohustused ei lase tal käituda nii, nagu tahaks ...
Ernest Bai Koroma

Ernest Bai Koroma (sündinud 2. oktoobril 1953) on Sierra Leone poliitik.
Ta juhib üht kahest Sierra Leone suurest parteist, liberaalset erakonda All People's Congress (APC).
17. septembril 2007 sai temast Sierra Leone neljas president.
24. novembril 2012 toimunud presidendivalimistel valiti ta ka teiseks viieaastaseks ametiajaks presidendiks tagasi.
Tammiku radioaktiivsete jäätmete hoidla

Tammiku radioaktiivsete jäätmete hoidla (ka Tammiku jäätmehoidla) oli  Saku valla Männiku küla territooriumil asuv radioaktiivsete jäätmete hoidla. 
Tammiku jäätmehoidla rajati 1963. aastal ja seda kasutati Eesti territooriumil paiknevate tööstusettevõtete, teadus- ja meditsiiniasutuste ning mujal tekkivate radioaktiivsete jäätmete matmispaigana. Hoidla haldamisega tegeles Tallinna Eriautobaas.
Jäätmete ladustamiseks rajati eraldi hoidlad vedelate ja tahkete jäätmete hoiustamiseks. Vedeljäätmete hoiustamiseks rajati maa-alune silindriline betoonmahuti. Vältimaks radionukliidide sattumist põhjavette, olid mahuti seinad ja põrand seestpoolt vooderdatud roostevabast terasega. Tahkete jäätmete hoidla kujutas endast maapinnalähedast betoonkonstruktsiooni mõõtmetega 17,8×7,9 m, mis oli betoonvaheseintega jaotatud üheksaks sektsiooniks. Hoidla sektsioonide kõrgus on ligikaudu 4 m ning pealtpoolt olid need kaetud betoonplaatidega.
1994. aastal Rootsi Kiirguskaitse Instituudi poolt koostatud ohutushinnangu järgi ei vastanud Tammiku jäätmehoidla radioaktiivsete jäätmete hoidlate suhtes kehtivatele kaasaegsetele ohutusnõuetele. Seetõttu lõpetati 1995. aastal hoidlas radioaktiivsete jäätmete ladustamine ja selle haldamine anti üle riigi omandisse kuuluvale äriühingule A.L.A.R.A.
Hoidla üheksast kolme meetri sügavust sektsioonist olid kolm tühjad. Kuuesse ülejäänud sektsiooni oli maetud erinevaid jäätmeid: metalli, kilet, laborite kappe, onkooogilised kiiritusvahendeid, katseloomi, kopterite jäätumisandureid, suitsuandureid (sisaldasid plutooniumi) jms.
Vedeljäätmete mahuti sisaldas küllaltki madala aktiivsusega jäätmeid. Kiirguskeskuse ja Tallinna Linnavalitsusega kooskõlastatult juhiti need jäätmed 2001. aastal Tallinna kanalisatsioonisüsteemi kaudu merre.
2005. aastal koostati hoidla likvideerimiskava, sest Tammiku radioaktiivsete jäätmete hoidla võis senisel kujul kujutada edaspidi tõsist ohtu ümbritsevale keskkonnale ja kohalike elanike tervisele. Kava kohaselt peab hoidla nii likvideerima, selle järel võib territooriumi kasutata edasiste piiranguteta.
Aastatel 2009–2011 teisaldati hoidlas sisalduvad (110 m³) tahked jäätmed Paldiski radioaktiivsete jäätmete vahehoidlasse.
Jordaania lipp

Jordaania lipp on Jordaania Hašmiidi Kuningriigi ametlik lipp.
Lipp loodi 1916. aastal, kui toimus araablaste ülestõus Ottomani Impeeriumi vastu. Kangas oli jagatud mustaks, valgeks ja roheliseks horisontaalseks väljaks ning vardapoolses osas oli punane võrdhaarne kolmnurk. Värvid esindasid araablaste kolme vana dünastiat, roheline Fatimiide, must Abbassiide ja valge Umaijaade, punane kolmnurk aga sümboliseeris Hašmiidide dünastiat.
Ametlikult võeti lipp kasutusele 16. aprillil 1928, mil punasele kolmnurgale lisati valge seitsmeharuline täht, sellega sooviti rõhutada oma islami juuri ja erineda naaberriikidest. Tähe seitse haru sümboliseerivad Koraani esimese peatüki seitset esimest salmi, mida loetakse islami aluseks.
Värvid Pantone värviskaala järgi on roheline PMS 356 ja punane PMS 186.
AS Eesti Viljasalv

AS Eesti Viljasalv on ettevõte, mis varem oli Eesti Põllumajandusministeeriumi haldusalas.
Ettevõte tegeleb muu hulgas teravilja- ja jõusöödatoodete müügi ja ostuga, samuti analüüsib teravilja ja teraviljasaaduste kvaliteeti.
Ettevõtte ajalugu ulatub 1937. aastasse, mil asutati Riigi Viljasalv. Aastal 1940 lõpetas see tegevuse. Riigiettevõte taasasutati 1992. aastal. Aastast 1998 kannab ettevõte praegust nime (AS Eesti Viljasalv).
Aastal 2006 müüs Eesti riik oma ettevõttesse paigutatud aktsiad.
Suzuki Celerio

Suzuki Celerio on Suzuki väikeauto. See on Suzuki Alto järeltulija. Celerio kujundus on tagasihoidlik. Sellele pakutakse vaid ühte mootorit:1,0, millel on 68 hobujõudu ja 90 nm.
Kitsemurakas

Levila

Kitsemuraka levilaks on Kesk-, Lääne- ja Põhja-Euroopa. Eestis levinum Ida- ja Kagu-Eestis.

Kirjeldus

Kitsemuraka püstised, hõredalt ogalised puitunud varred on kandilised-soonilised ning vahakirmeta. Liitlehed koosnevad viiest kuni seitsmest lehekesest. Alumine lehekeste paar on rootsuta ja väiksem. Valged, umbes 2 cm läbimõõduga õied paiknevad hõredaõielises 5–10 õiest koosnevas õisikus. Õisikud asuvad okste tippudes. 
Kitsemurakas õitseb juuni lõpust augustini. Algul pruunpunased, valminult mustpruunid koguluuviljad on paljad ja läikivad. Kitsemuraka viljad on söödavad, kuigi pisut mõrkja maitsega.
Kampaniil

Kampaniil (itaalia keeles campanile) on peamiselt Itaalias esinev kirikust eraldi seisev kellatorn. Nimetus tuleneb itaaliakeelsest sõnast campana ('kirikukell'). 
Tuntumad kampaniilid on Pisa torn Pisas ja Püha Markuse kampaniil, mis asub Püha Markuse katedraali kellatornina Veneetsia Püha Markuse väljakul.
Maailma kõrgeim kampaniil on Joseph Chamberlaini memoriaalkellatorn Inglismaal Birminghamis.
Eesti vanim allesolev kampaniil (1638) asub Saaremaal Kihelkonna vallas Mihkli kiriku juures.
Porthaon

Porthaon, keda nimetatakse ka Parthaoniks, oli vanakreeka mütoloogias Aitoolia pealinna Kalydoni kuningas. Ta oli Agenori ja Epikaste poeg. Tal olid pojad Oineus, kes päris temalt Aitoolia trooni, ja Agrios.
Ignacy Hryniewiecki

Ignacy Hryniewiecki (august 1855 või sügis 1856 Babrujsk – 13. märts (vkj. 1. märts) Peterburi) 1881) oli poola revolutsionäär, salaühingu Narodnaja Volja liige, päritolult šlahtitš (väikeaadlik).
13. märtsil 1881 Peterburis tappis Ignacy Hryniewiecki "Narodnaja Volja" täidesaatva komitee otsuse kohaselt nitroglütseriiniga täidetud pommi abil imperaator Aleksander II. Hryniewiecki, kes enese koos keisriga õhku oli lasknud, viidi õukonna ratsaväe hospidali, kus ta 8 tundi hiljem suri. Veidi enne surma tuli ta meelemärkusele ja kui temalt siis nime ning seisust küsiti, vastas ta: “Ei tea.”
“Narodnaja Volja” lootis selle atentaadi läbi “avada tee sotsiaalsele revolutsioonile”, uskudes, et keisri surma järel puhkeb spontaanne rahvarevolutsioon. Tegelikkuses viis see aga tagurluse võidukäigule uue keisri Aleksander III ajal.
Pjotr Kropotkin, “Anarhismi kõlbelised alused”: “Perovskaja ja tema sõbrad tapsid keiser Aleksander II. Ja kuigi inimkond tunneb vaistlikult vastikust verevalamise vastu /---/, andis inimkond õiguse revolutsionääridele. Mispärast? Mitte sellepärast, et oleks pidanud seda kasulikuks: rõhuv enamik inimesi kahtles selle tapmise kasulikkuses, vaid sellepärast, et inimkond tunnetas: mitte mingite miljonite eest siin maailmas ei oleks Perovskaja ja tema sõbrad nõustunud tapetud keisri asemel ise hakkama isevalitsejateks ja türannideks. Isegi need, kes ei tea selle tapmise kogu draamat, tunnetasid siiski, et seda ei ajendanud nooruslik uljus, see polnud paleepööre ega võimu kukutamine selleks, et seda enda kätte haarata. Neid juhtis viha türannia vastu, see viha oli jõudnud eneseohverdamise ja surmapõlguseni. “Nendel inimestel oli tõesti õigus võtta talt elu,” selline oli üldine kohtuotsus…”
Sirp (ajaleht)

Toimetajad

2005-2013 oli ajalehe peatoimetaja Kaarel Tarand. 2013. aastal kuulutati uue peatoimetaja leidmiseks korraldatud konkurss läbikukkunuks ning novembris teatati, et peatoimetaja kohusetäitjaks saab Kaur Kender, kes ei osalenud konkursil. 20. detsembril 2013 valiti peatoimetajaks Ott Karulin, kes alustas tööd 2014. aasta alguses.
2019. aastast on peatoimetajaks taas Kaarel Tarand, kes valiti konkursi kaudu.
Varasemaid peatoimetajaid:  Anton Vaarandi, Debora Vaarandi, Oskar Urgart, Arnold Tulik, Lembit Remmelgas, Ants Saar, Olaf Utt (1961–1964), Harald Suislepp, Kalju Uibo, Erni Lõbu, Vello Pohla, Eduard Tinn, Ilmar Rattus, Toomas Kall, Mihkel Mutt. 
Ajalehe toimetuses on töötanud hulgaliselt kultuuritegelasi ja pikaajalisi kultuuritoimetajaid: Andres Ehin (peatoimetaja asetäitja), Boris Trull (vastutav sekretär), Heljo Ernesaks, Ene Maremäe, Endel Mallene, Doris Kareva (kirjandus), Ressi Kaera (kunst ja arhitektuur), Marek Strandberg (teadus), Endel Link (teater ja kino), Valdar Viires (muusika), Ülo Tuulik ja Endel Tennov (publitsistika), Jaak Olep (kunst ja arhitektuur), Priit Kuusk ja Tiina Šubin (muusika), Reet Neimar, Ivar Kosenkranius ja Vladimir Karasjov (teater ja kino), Sirje Kiin (sotsioloog), Heino Kermik (korrespondent), Toomas Kall (huumor), Jaan Kruusvall (publitsistika), Olev Remsu (huumor ja publitsistika), Trivimi Velliste (tõlkija), Ike Volkov (arhitektuur), Mall Jõgi-Kaevats (kirjandus), Elle Anupõld (toimetaja asetäitja), Jaak Allik (Tartu korrespondent), Mart Tarmak (publitsistika), Mirjam Peil (kunst), Silja Lättemäe (huumor), Tiina Käesel (kunst),  Tõnu Soo (kujundus), Ursula Põks (tõlkija), Aino Tennov jpt.

Peatoimetaja vahetus 2013. aastal

2013. aasta novembris teatati, et toimetust hakkab juhtima Kaur Kender ning koondatakse nelja toimetaja ametikohad (kirjandus-, filmi-, teadus- ja arhitektuuritoimetajad Doris Kareva, Tarmo Teder, Marek Strandberg ja Veronika Valk). Omal soovil lahkusid esseistikatoimetaja Valle-Sten Maiste ja muusikatoimetaja Tiina Mattisen. Kender ja tema meeskonnaliikmed on öelnud, et soovivad kajastada rohkem poliitikat, jätta Eesti "riigist selle elanikele normaalne mulje" ning muuhulgas käsitleda lehes rohkem arvutimänge. Uude toimetusse lubas Kender kaasata rühmituse ZA/UM liikmeid.
Muudatusi kritiseeriti ajakirjanduses ulatuslikult ebademokraatlikkuse, poliitilise angažeerituse ning nõrga kultuuripoliitilise põhjendatuse tõttu. Kriitikat pälvisid ka peatoimetaja vahetusele järgnenud protestiaktsioonid, mida peeti liialt emotsionaalseteks ja probleemi ülepaisutavateks.
Peale ühe numbri ilmumist loobus Kaur Kender ametist seoses Andres Aule protestiga, et  lehe toimetaja Robert Kurvitz oli arvustanud ning avaldanud tema avalikkusega jagamata luulet. Peatoimetaja kohuseid täitis seejärel Lea Larin.
20. detsembril 2013 valiti ajalehe uueks peatoimetajaks Ott Karulin.

Kultuurileht

Kultuurileht oli ajaleht, mida andis välja kirjastus Perioodika. Ilmus alates 11. veebruarist 1994 kuni 27. märtsini 1997, kord nädalas. Ajalehe peatoimetaja oli Mihkel Mutt.
Billie Eilish

Varajane elu ja "Ocean Eyes"

O'Connell kasvas üles Highland Parkis, Los Angeles perre näitlejateja muusikutega.Tema vanemad on näitleja-muusik-stsenaristid Maggie Baird ja Patrick O'Connell. Billie Eilish oli koduõppel. Billie liitus Los Angeles Lastekooriga kaheksaaastaselt. Üheteistaastaselt hakkas BIllie ise kirjutama lugusid ja neid ka laulma, võttes eeskuju oma vennast Finneasesr , kes käis juba kirjutas ja esitas oma lugusid bändiga. 2015. aasta oktoobris salvestas Billie loo "Ocean Eyes", mille oli algselt kirjutnud Finneas oma bändile, ja saatis selle oma tantsu õpetajale, lootes, et ta sellele koreograafilise tantsu loob.
Billie Eilish andis oma debüütalbumi "Ocean Eyes", välja SoundCloudis 2016. aastal. Muusika video ilmus 24 märts 2016, ja video kus Eilish lisaks laulule ka tantsu esitab ilmus 22. novembril 2016. Sel aastal, ilmus Eilishil ka lugu "Six Feet Under". "Ocean Eyes" väljastati kogu maailmas läbi Darkroomi ja Interscope Records 18. november 2016 positiivselt kriitiliste kommentaaridele. "Laul on puhas pop; ballaad igatsusest eksiga leppida. Ma kujutan ette, kuidas see suureks hitiks saab," ütles Chris DeVille Stereogumist. 14. jaanuaril 2017, andis Eilish välja EP nelja remixga "Ocean Eyes-st".

2017–tänapäev: Don't Smile at Me

Pärast remix-de "Ocean Eyes" edu, tuli Eilish 24. veebruar 2017 välja singliga "Bellyache". "Bellyache" väjastas ja kaas-kirjutas Finneas O ' Connell, muusikavideo, mille lavastasid Miles ja AJ, tuli välja 22. märts 2017. 30 märts, ilmus Eilishil lugu "Bored", mis oli osa telesarja 13 Reasons Why. soundtrackist. 30 juuni 2017, väljastas Eilish singli "Watch" peale mida ilmus 11. juuli 2017 singel "Copycat", millega koos kuulutati välja tema debüütalbum, Don't Smile at Me. Iga reedel juulis, lisas Eilish oma albumile ühe loo. Sel viisil ilmusid ka singlid "Idontwannabeyouanymore" ja "My Boy". Don't Smile at Me ilmus 12 august 2017. Pärast albumi "Don't Smile at Me" väljastamist, tegi Billie koostööd Ameerika räppar Vince Klambridiga, kellega ta tegi remixi loole "Watch" uue pealkirjaga "&Burn". Hiljem, jaanuaris 2018, hakkas Billiel "Where's My Mind" tuur, mis lõpeb augustis 2018. 2018 aasta record store päevaks, on Billie teatanud, et tal tuleb 7" vinüül millel on akustiline versioon tema laulust "Party Favor" ja akustiline versioon Drake laulust "Hotline Bling". Eilish tegi koostööd Ameerika laulja Khalid-iga, kellega ilmus tal aprillis 2018 lugu "Lovely". Hiljem avalikustati, et lugu on seriaali "13 Reasons Why" teise hooaja soundtrack´iks.
Rekvisiitor

Rekvisiitor on lavastuses kasutatavate esemete (rekvisiitide) soetaja ning nende eest vastutav isik.
Helirõhk

Heli kiirgusrõhk

Heli kiirgusrõhk on keskmine rõhk, mida heli avaldab heliväljas olevale kehale. See heli rõhk P on võrdeline helienergia tihedusega ja oleneb heli langemisnurgast ning ka pinna peegeldustegurist. Ülalkirjeldatud helirõhust p on kiirgusrõhk P mitu suurusjärku väiksem. Näiteks kui heliintensiivsus on 1 W/m² (tase vastavalt 160 dB), siis p = 3000 Pa, aga P normaalisihis ainult ca 10 Pa.
Süvakosmose sidevõrk

Süvakosmose sidevõrk (DSN) on NASA sidevõrk, mida kasutatakse side pidamiseks süvakosmoses paiknevate NASA ja teiste agentuuride kosmoseaparaatidega. Sidevõrku juhib NASA nimel JPL ning selle juhtimiskeskus asub Pasadenas, Californias. 
DSN koosneb kolmest rajatisest, mis asuvad Ameerika Ühendriikides, Hispaanias ja Austraalias. Selline antennide paigutus võimaldab sidevõrgul pidevalt kosmoseaparaatidega suhelda, sest seda ei mõjuta Maa pöörlemine. Igas rajatises on vähemalt neli antenni, millest väikseima diameeter on 34 m on suurima oma 70 m.
DSNi antenne kasutatakse peale kosmoseaparaatidega suhtlemise ka raadioastronoomias.
Hüdrovõimendi

Tööpõhimõte

Hüdrovõimendi töö põhineb hüdrostaatilise rõhu omadusel, et vedelikule tekitatud rõhk mõjub igas suunas võrdse jõuga. Põhimõtteliselt koosneb võimendi kahest erineva läbimõõduga hüdrosilindrist. Silindrites paiknevad kolvid. Kui väiksemale kolvile, mille pindala on A₁ m², rakendada jõud F₁, siis tekitatakse vedelikus hüdrostaatiline rõhk p=\frac{F_1}{A_1} Pa. Rõhk kandub teise silindrisse ja avaldab seal kolvile, mille pindala on A₂, jõudu F_2=pA_2=\frac{A_2F_1}{A_1}, siit: F_2=\frac{F_1A_2}{A_1}=F_1(\frac{D_2}{D_1})^2 N.
Reaalsetes seadmetes kulub osa rakendatud jõust kolbide liikumisel tekkivate hõõrdejõudude ületamiseks. Seda võetakse arvesse seadme mehaanilise kasuteguri kaudu. Kasuteguri väärtus sõltub seadme konstruktsioonist. Lihtsamatel seadmetel on kasutegur üle 0,9. Nii saame lõpliku valemi: F_2=F_1(\frac{D_2}{D_1})^2\eta_m, kus \eta_m on seadme mehaaniline kasutegur.
Hüdroajami idee on meelitav. Vähendades piiramatult väiksema silindri pindala võiksime saada väga suuri jõude. Kuid kuna tegemist on lihtmehhanismiga siis niipalju kui võidame jõus niipalju kaotame ka teepikkuses. Seega s_1A_1=s_2A_2, ehk s_2=\frac{s_1A_1}{A_2}=s_1(\frac{D_2}{D_1})^2, kus s_1 ja s_2 on vastavalt väikse ja suure kolvi käigupikkused. See eeldab väikse kolvi mitmeid kordi suuremat käigupikkust võrreldes suurema kolvi käiguga. Töösilindri kolvi suurte käigupikkuste korral asendab väikest silindrit pump, mis annab oma väikestes tööruumides kokkusurutud vedeliku pideva voolu töösilindrisse.
Friedrich Einberg

Friedrich Einberg (10. august 1873 Liigvalla vald, Järvamaa – 15. mai 1953 Tallinn) oli eesti õpetaja ja koolijuht.
1893. aastal lõpetas ta Tallinna 4-klassilise linnakooli. Omandas seejärel algkooliõpetaja kutse Haapsalu linnakooli juures.
Aastatel 1897–1935 töötas ta Nehatu algkoolis õpetajana, pikemat aega oli ka kooli juhataja. Ta on kirjutanud Nehatu kooli kroonika.
1. augustist 1936 vabastati ta Haridus- ja Sotsiaalministeeriumi otsusega ametist seoses pensioniikka jõudmisega.
Ta on maetud Pirita kalmistule.
Mart Jüssi

Mart Jüssi (sündinud 21. märtsil 1965 Tallinnas) on Eesti ökoloog ja poliitik.

Haridus

Mart Jüssi on lõpetanud Tallinna 21. Keskkooli 1983 ning Tartu Ülikooli bioloogia erialal 1992. Ta sai samas 1999 teadusmagistri kraadi loomaökoloogia erialal. Tema magistritöö teemaks oli "Breeding habitat preference and reproduction success of Baltic grey seal". 2012 kaitses Mart Jüssi Tartu Ülikoolis doktorikraadi loomaökoloogias teemal "Living on an edge: land-locked seals in changing climate".

Töökäik ja tegevus ühingutes

Jüssi on töötanud Eestimaa Looduse Fondis projektijuhina 1994–2004, Vilsandi Rahvuspargi seirespetsialistina 2004–2005 ning Riikliku Looduskaitsekeskuse seire ja teadustöö spetsialistina 2006–2007.
Ta on Eesti Looduseuurijate Seltsi liige, Eesti Terioloogia Seltsi liige, Mereimetajate Uurimise Ühingu liige ning Keri Seltsi juhatuse liige ja Eestimaa Looduse Fondi nõukogu liige.

Poliitiline tegevus

Mart Jüssi kandideeris 2007. aasta Riigikogu valimistel saades 1265 häält. Ta oli XI Riigikogu liige ja Riigikogu keskkonnakomisjoni esimees 2009-2011. Ta on Erakonna Eestimaa Rohelised liige alates 2007. 
Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel saades 275 häält ning ei osutunud valituks.

Pere

Tema õde on Mari Jüssi, vend Ivar Jüssi, ema Helju Jüssi ja isa Fred Jüssi.
Heino Gustavson

Heino Gustavson (23. jaanuar 1923 Tallinn – 27. veebruar 2005 Tallinn) oli eesti aja- ja koduloolane.
Ta tegeles eelkõige Eesti tervishoiu ja farmaatsia ning toiduainetetööstuse, ent vägagi põhjalikult ka kindlusehitiste ajalooga ja kodu-uurimisega.
Tema kirevasse elulukku kuulus töö Saksa sőjaväevelskrina, katse pőgeneda Rootsi, vangistus Kolõmal ja palju muud.

Isiklikku

Tema isa oli sőjaväelane August Gustavson.