google/wiki40b huggingface dataset:
Super Mario Bros. 2

Mängu kirjeldus

Mario, Luigi, printsess ja Toad lähevad Chai kuningriiki. Neid ootab seal ülesanne. Nad peavad vabastama kuningriigi needusest, mille on peale pannud kuri pealik Wart ja tema kaaslased Birdo, Trychyle, Mouser ja teised paharetid.
Mäng on kahemõõtmeline ja seal saab liikuda ka vasakule tagasi. Mäng ei ole enam aja peale. Tagasi läbi tehtud maailma minna ei saa. Maailmu on seitse ja iga maailm on jagatud kolmeks tasandiks. Iga tasandi lõpus on boss, keda tuleb peatada. Põhiomadus on viskamine. Mängija peab viskama igasuguseid vahendeid vaenlastele, et neid peatada. Ka vaenlaseid saab visata. Mängus on uued vaenlased.
Margus Lepa

Margus Lepa (sündinud 7. oktoobril 1953 Tallinnas) on eesti raadioajakirjanik, näitleja ja koomik.
Lepa ema oli režissöör ja näitleja Astrid Lepa, isa laulja Harry Vilpart.
Lepa õppis Tallinna Reaalkoolis (toonases Tallinna 2. Keskkoolis) ja seejärel Tallinna Muusikakoolis. Keskhariduse omandas Tallinna Kaugõppe Keskkoolis. Töötanud ka tehases "Dvigatel". 1974–1978 käis ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris. Selle lõpetamise järel suunati kolmeks aastaks Nukuteatrisse, mille ajal teenis  aega nõukogude armees.
Lepa näitlejarollidest on ennekõike tuntud Jorh Adniel Kiire oma filmidest "Kevade", "Suvi" ja "Sügis". Ta osalenud mitmes estraadikavas, sageli koos Raimo Aasaga. Lepa loobus näitlejakarjäärist 1990. aastate lõpus, mängides viimase rolli SalongTeatris (Molière "Naiste kool", Arnolphe, lav. Dajan Ahmet) ja hiljem on töötanud Nõmme Raadios saatejuhi ja toimetajana. 

Lühikest aega tegutses Lepa poliitikas, olles Eesti Vasakpartei (enne Eesti Sotsiaaldemokraatlik Tööpartei) liige, kus tal ei õnnestunud 2003. a. juhivalimistel parteijuhiks saada, mille peale astus ta koos mõttekaaslastega parteist välja. Kuulub Eestimaalaste Radikaalsesse Erakonda.
2008. aastal valmis Lepast Andres Maimiku ja Rain Tolgi dokumentaalfilm "Radikaal". 
Margus Lepa on tõlkinud eesti keelde Adolf Hitleri raamatu "Minu võitlus" ("Mein Kampf").
Margus Lepal on kaks last, tütar ja poeg.
Katrin Aasvee

Katrin Aasvee (kuni 1982 Katrin Tomson; sündinud 9. augustil 1944 Märjamaal) on eesti endine korvpallur ning spordiarst ja arstiteadlane.
Ta lõpetas 1962. aastal Tallinna 4. Keskkooli ning 1968. aastal Tartu Riiklikus Ülikoolis arstiteaduskonna.
Ta oli aastatel 1965 ja 1970 Eesti NSV meister korvpallis.
Ta kaitses TRÜ-s 1978. aastal väitekirja "Muutustest türeoidses homeostaasis mitmesuguste iseloomuga kehalistel koormustel sõltuvalt organismi treenituse astmest" ning sai meditsiinikandidaadi kraadi.
1969. aastast töötas ta TRÜ õppejõuna peamiselt spordimeditsiini alal. Ta töötas aastatel 1981–1987 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudis, aastatel 1981–1987 Eesti Kardioloogia Instituudis ning alates 2004. aastast Tervise Arengu Instituudis.

Isiklikku

Tema vend on endine korvpallur Priit Tomson.
Luule Saat

Luule Saat (sündinud 4. märtsil 1932 Haapsalus) on Eesti majandusteadlane.

Elulugu

Luule Saat on Joosep Saadi tütar, Maksim Saadi ja Mari Meele õde. 
Lõpetas 1957 Valga 1. Keskkooli, 1961 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) majandusteaduskonna, 1962–65 Eesti NSV TA Majanduse Instituudi (MI) aspirant, majanduskandidaat (1967, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Eesti NSV leivatööstuse edasise arendamise ja paigutamise põhisuunad". Oli 1957–58 Eesti NSV statistikavalitsuse ökonomist, 1958–62 MI ökonomist ja nooremteadur, 1965–73 MI noorem- ja vanemteadur, 1973–76 Eesti NSV Plaanikomitee juures asunud Majanduse ja Planeerimise Teadusliku Labori teadussekretär, 1977–79 TPI tootmise ja ökonoomika organiseerimise kateedri vanemõpetaja, 1979–92 dotsent. Koostanud õppevahendeid.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: toiduainetööstuse ökonoomika. Üle 40 teadustrükise.
Ühekroonine münt (hõbedavärviline)

Kujundus

Hõbedane münt kaalub 5,44 grammi, selle läbimõõt on 2,335 sentimeetrit, paksus 1,8 millimeetrit ning selle serv on sile.

Avers

Mündi esiküljel on Eesti väike riigivapp ning vermimise aasta.

Revers

Mündi tagaküljel on sõnad "EESTI VABARIIK" ning nimiväärtus "1 kroon".

Vermimisaasta erimid

Hõbedasi ühekrooniseid münte vermiti aastatel 1992, 1993 ja 1995 ning ainus visuaalne erinevus müntidel on aastaarv.
Kapellmeister

Kapellmeister on saksa tiitel kabeli või õukonna muusikadirektori kohta. Kapellmeister võib olla ka kapelli juht, orkestri või koori dirigent.
Ralph Vaughan Williams

Ralph Vaughan Williams (12. oktoober 1872 Down Ampney, Gloucestershire – 26. august 1958 London) oli oma põlvkonna olulisemaid Inglise heliloojaid. Tema perekonnanimi Vaughan Williams on Walesi päritolu.
Ta lõpetas Cambridge'i Ülikooli ja Kuningliku Muusikakolledži ning täiendas end helilooja Max Bruchi juures Berliinis ja Maurice Raveli juures Pariisis. Pikaajaline sõprus sidus teda oma põlvkonnakaaslase Gustav Holstiga.
Vaughan Williams on kirjutanud 9 sümfooniat, ooperi "Riders to the Sea", kammermuusikat, soololaule, vaimulikku koorimuusikat ja kirikulaule. Populaarseima osa tema loomingust moodustab kammermuusika. Ralph Vaughan Williams kogus ja uuris ka inglise rahvalaule.
Vaughan Williamsi kõige tuntumaks teoseks on "Fantaasia Thomas Tallise teemale" ("Fantasia on a theme by Thomas Tallis") keelpilliorkestrile (1910). Teoses töödeldav muusikaline algmaterjal pärineb kuulsalt 16. sajandi inglise heliloojalt Thomas Talliselt. Väga tuntud on ka harfile, flöödile ja keelpilliorkestrile kirjutatud "Fantasia on Greensleeves", mis põhineb kuulsal inglise renessanssviisil "Greensleeves" (1934) ning sooloviiulile ja orkestrile loodud "Lendu tõusev lõoke" ("The Lark Ascending"; 1910).
Charles Darwin oli Vaughan Williamsi vanaonu.
Vaughan Williams kirjutas muusika kuninganna Elizabeth II kroonimistseremooniaks 1953.
Peeter Orle

Peeter Orle (16. juuli (vkj 4. juuli) 1887, Kavastu vald, Tartumaa – 8. märts 1985, München) oli Eesti tehnikateadlane.

Elulugu

Peeter Orle oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1908 Tartu Reaalkooli, 1914 Riia Polütehnilise Instituudi masinaehitusinsenerina. Töötas üliõpilaspõlvest alates raudteel. Esimese maailmasõja ajal võeti sõjaväkke, oli soomusrongide insener Siberis. Vene kodusõjas sai valgete poolel sõdides raskesti haavata. 1921 opteeris Eestisse, oli 1921–25 Raudteevalitsuse veoosakonna ülem, 1925–30 Kaitseministeeriumi tehnikaosakonna insener, 1930–40 Raudteetalituse veoameti juhataja. Ühtlasi luges 1930–36 Tallinna Tehnikumis liikumise mehaanika ning vedurite ja rongide kursust. Juhtis Baltimaade esimese elektriraudtee, 1924 avatud Tallinn-Pääsküla liini rajamist ning elektrimootorvagunite projekteerimist ja ehitamist. Oli Eesti Raudtee nõukogu liige. Lahkus 1941 Saksamaale, töötas Münchenis raudteeametnikuna.
Kalju Kiis

Kalju Kiis (22. juuni 1934 Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 19. juuni 2009) oli eesti keemik ja tehnikateadlane.
Ta lõpetas 1953. aastal Põltsamaa Keskkooli ning 1958. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi keemikuna. Ta oli samas kõrgkoolis aspirant (juhendaja Agu Aarna), kaitses 1971. aastal väitekirja "Исследование скоростного термического разложения горючего сланца в реакторе с внешним обогревом и состава получаемых продуктов" (Põlevkivi kiire termiline lagundamine välisküttega reaktoris ja saadavate produktide koostise uurimine) ning sai tehnikakandidaadi kraadi.
Ta töötas aastatel 1959–1962 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Energeetika ja Keemia Instituudi Rikastamiseprotsesside Sektoris.
Ta töötas aastatel 1958–1987 (vaheaegadega) Kiviõlis põlevkivikeemia uurimisel, sealhulgas alates 1966. aastast põlevkivikeemiatehaste kesklaboris. Ta töötas aastatel 1987–1992 Raplas liimvaikude uurimisel ning alates 1992. aastast Rapla maavalitsuses loodushoiu ja jäätmemajanduse peaspetsialistina.

Isiklikku

Tema hobid olid genealoogia ja autograafide kogumine.
Stephen Harper

Stephen Harper (sündinud 30. aprillil 1959 Torontos) on Kanada poliitik. 6. veebruarist 2006 kuni 4. novembrini 2015 oli ta Kanada peaminister ning juhtis vähemusvalitsust. Enne seda oli ta 1993–1997 ja 2002–2006 Kanada parlamendi liige. Harper kuulub Kanada Konservatiivsesse Parteisse.
Ta on lõpetanud Calgary Ülikooli rahvamajanduse eriala. Harper oli koos oma professori Preston Manningiga üks populistliku Reformierakonna (Reform Party of Canada) asutajatest 1987. aastal. 2000. aastal liitus see partei konservatiivse Canadian Alliance'iga. 2002 tõusis Harper selle partei esimeheks. 2003 liitus see partei teise konservatiivse parteiga, mille tulemusena loodi Kanada Konservatiivne Partei. Harper valiti selle esimeheks märtsis 2004.
Harper sündis arveametniku peres esimesena kolmest pojast. Keskhariduse saavutas ta väljapaistva tulemusega ja astus Toronto ülikooli, kust kahe kuu pärast välja kukkus. Seejärel kolis ta Edmontoni ja asus tööle ettevõttes Imperial Oil, samas ettevõttes, kus ta isa oli kogu aeg töötanud. Esialgu töötas ta ettevõtte kirjade osakonnas, pärast arvutisüsteemidega. Calgary ülikoolis omandas ta bakalaureusekraadi majanduse alal ja hiljem, 1993 sai sealt ka magistrikraadi. Ta on esimene Kanada peaminister pärast Lester B. Pearsonit (1962–1967), kes ei ole jurist. Harper on säilitanud Calgary ülikooliga tihedad sidemed ja on seal sageli esinenud külalislektorina.
Harper abiellus 1993 Laureen Teskeyga. Neil on kaks last: 1996 sündinud poeg Benjamin ja 1999 sündinud tütar Rachel.
Harper on lapsest saadik olnud Toronto Maple Leafsi fänn. Ta kirjutab aeg-ajalt jäähokiteemalisi artikleid ja koostab raamatut hoki ajaloost.
Stephen Harper on 1.88 pikk.
Barnsley

Barnsley on linn Inglismaal Lõuna-Yorkshire'i linnkrahvkonna Barnsley ringkonnas.
Linn asub 19 km Sheffieldist põhjas, 27 km Leedsist lõunas ja 23 km Doncasterist läänes. 2001. aastal elas Barnsleys 71 599 inimest.
Barnsley on endine kivisöe kaevandamise ja klaasivalmistamisega tegelev tööstuslinn. 20. sajandil nende tööstusharude tähtsus langes. Barnsleys on pikk puhkpilliorkestrite traditsioon.
II liiga 2005

II liiga 2005 oli Eesti jalgpalli tugevuselt kolmanda liiga II liiga 2005. aasta hooaeg.
Nõlva mõis

Nõlva mõis (saksa keeles Nelwa) oli Vigala mõisa kõrvalmõis Vigala kihelkonnas Läänemaal.
Mõis rajati 1829 Nurtu mõisast eraldatud alast.
Otis Harris

Otis Harris (sündinud 30. juunil 1982 Edwardsis Mississippi osariigis) on USA kergejõustiklane (400 m jooks). Olümpiavõitja (2004) 4×400 m teatejooksus.

Isiklikku

Otis Harris on 185 cm pikk ja kaalub 83 kg.
Soomaa suurvesi

Soomaa suurvesi on iga-aastane nähtus (suurvesi) Soomaa maastikurajoonis. See on Soomaa üks tuntumaid vaatamisväärsusi, mida nimetatakse ka kui viies aastaaeg. 
Üleujutused tekivad tavaliselt kevaditi äkilise lumesulamise ja jäämineku ajal, kui Sakala kõrgustiku lumeveed, mis valguvad Soomaale suuremate jõgede kaudu, ei mahu jõesängidesse ära, ujutades üle madalad tasandikud. Vaid Halliste jõe kaudu pääseb vesi liikvele.
Veetase võib olla tavalisest 5 m kõrgem. Päevas võib vesi tõusta kuni 1 m. Suurimate üleujutuste ajal võidakse üle ujutada Võrtsjärve-suurune ala.
1927. aastal rajati Riisale veemõõdujaam eesmärgiga uurida üleujutuste tekkepõhjuseid ja mõjusid. Selleks paigaldati jõekaldasse betoonpostid, mille abil mõõdeti kolm korda päevas veeseisu.
Üleujutuste ajaks rajatakse veematkatrassid, mis pakuvad veesõidukiga liiklejatele head ülevaadet üleujutatud alast. Talvel pakuvad jäätunud veteväljad võimalusi uisutamiseks ja tõukekelgutamiseks.
Vaivara kogudus

Vaivara kogudus oli Ida-Virumaal Vaivaras tegutsenud luteri kogudus, kes kasutas Vaivara kirikut.
Kogudus kuulus 1919–1944 Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku koosseisu ja on kuulunud Narva-Alutaguse praostkonda.
Hubert Giraud

Hubert Yves Adrian Giraud (3. märts 1920 Marseille – 16. jaanuar 2016 Montreux) oli prantsuse helilooja ja laulusõnade autor.
Muusikuna mängis ta karjääri alguses džässansamblis Quintette du Hot Club de France suupilli.
Üks tema kuulsamaid laule on "Pariisi taeva all" (:fr) (1951) samanimelisest filmist, mille laulis tuntuks Edith Piaf. 
Seda laulu on esitanud ka Juliette Gréco, Mireille Mathieu, Yves Montand, Paul Anka, Bing Crosby, Jaak Joala, Silvi Vrait jpt.
Tema kirjutatud laul "Dors, mon amour", mille esitas André Claveau, esindas Prantsusmaad 1958. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel ja võitis seal 1. koha. 
Rahvusvaheliselt sai tuntuks ka Giraud´ laul "Mamy Blue" (1970), mille puhul ta on nii muusika kui ka sõnade autoriks. Laulust on tehtud erinevaid versioone ja seda on tõlgitud mitmetesse keeltesse. Laulu on esitanud teiste seas Ivana Spagna (s. 1956), Nicoletta (s. 1944), Ricky Shayne, ansamblid Pop Tops ja Stories, Laima Vaikule, Julio Iglesias, Demis Roussos, Dalida, Céline Dion, Kirka Babitzin, Lara Fabian, Emil Dimitrov, Muslim Magomajev, Jaak Joala, Mati Nuude jpt.
Adaptatsioon (kirjandus)

Ajalugu

Adaptatsiooni on ajalugu ulatub kaugele. Ajaloolised sündmused, suuline pärimus ja legendid on pakkunud inspiratsiooni maalide, skulptuuride ja vitraažide loomiseks ning mitmesuguste lugudele lugude jutustamiseks eepostes ja romaanides . Näiteks Shakespeare’i "Romeo ja Julia" aluseks on Rooma poeedi Ovidiuse "Pyramus ja Thisbe", millest omakorda kohandati menukas Leonard Bernsteini muusikal "West Side Story", hiljem veel Aasia gängsterite märulifilm "Romeo peab surema" (režissöör Andrzej Bartkowiak) ja kaasajastatud uusesitus "Romeo + Julia" (rešisöör Baz Luhrmann). A. Dumas romaani "Kameeliadaam" põhjal kohandas Giuseppe Verdi ooperi "La Traviata", nii romaan kui ka ooper olid omakorda aluseks Baz Luhrmani filmile "Moulin Rouge".
Kirjanduslikust adaptatsioonist hakati rohkem rääkima 20. sajandi algul, mil kultuuripilti tõusis kinokunst. Filmi ajaloolise algusega käib kaasa kirjandusteoste ja näidendite adapteerimine suurele ekraanile . Esimestest ekraanikohandustest alates võib täheldada ka pingeid kirjanduse ja filmi vahel. Robert Stam toob välja mitmed põhjused, miks kirjandus on säilitanud privilegeeritud positsiooni filmikunsti ees. Sotsiaalsete klasside eelarvamused, ikonofoobia (pildikeele kartus ja umbusaldus), logofiilia (usk kirjasõna primaarsusesse) on vaid osa neist põhjustest . Leo Tolstoi nägi filmis otsest rünnakut kirjanduse vastu . Virginia Woolf leidis, et kinokunst ja eriti kirjanduslikud adaptatsioonid ekraanil põhjustavad moraalset allakäiku ja kaasaegse ühiskonna vulgariseerumist, film on tema sõnutsi "parasiit" ja kirjandus tema "ohver" .

Kaasaegne käsitlus

Arvamus, et adaptatsioon on sekundaarne originaalallikale on aga kaasajas muutunud. Fookus on nihkunud ära otsingutelt, et mis on läinud kaotsi originaaltekstist kohandamisega vaid rohkem keskendutakse otsingutele, et mida on tekst saanud juurde uue kohandatud versiooniga. Kirjanduse ja filmi võrdväärsele suhtele on omakorda kaasa aidanud suurepärased filmitööd, mis kipuvad varju jätma oma alusteksti (nt David Fincheri kultuslik film "Kaklusklubi", mis põhineb Chuck Palahniuki samanimelisel romaanil). Tänapäeval ei keskenduta adaptatsiooni teoorias enam ainult kirjanduse ja filmi dihhotoomiale, vaid mitmekülgsele lähenemisele transmeedia mudeli alusel, kus adaptatsiooni allikaks on näiteks koomiksid, video- ja lauamängud, aga ka mänguasjad .
Vormsi kirik

Vormsi Olavi kirik asub Lääne maakonnas Vormsi vallas Hullo külas.
Kiriku kooriruum ehitati 14. sajandi alguses ja võlv 15. sajandil. Aastal 1560 kirikut rüüstati. Praegune pikihoone pärineb aastast 1632. Pärast Teist maailmasõda seisis kirik tühjana; aastal 1990 see taaspühitseti. Pärast seda algas kiriku restaureerimine, milleks loodi Vormsi Kiriku Fond.
Kirikut kasutab Vormsi Püha Olavi kogudus.
Kirbla astang

Kirbla astang (ka: Kirbla pank, Kirbla kõvik) on Lääne maakonnas Lääneranna vallas olev aluspõhja kõrgendik (astang, kõvik).
Kõrgendik ulatub u 33 meetrit üle merepinna.
Kirbla piirkonnas esineb aluspõhja kõvik, mille biohermne lääne-loodeserv on vastu pidanud jää kulutusele ning nii on kõviku taha kuhjunud kruusadest ja liivadest koosnev nooljat tüüpi maasäär kõrgusega kuni 4,5 m. Loode–kagusuunalise maasääre pikkus on 3,2 km, laius kuni 300 m; see aheneb ja madaldub kagusse kõrguseni 15 m üle merepinna. Seda kõvikut vaadeldakse ka kaljuvoorena, mis madaldub kagu suunas, kuhupoole liikus neid kujundanud mandrijää.
Kaljuvoore põhiosa põhja-, loode- ja lääneserv väljendub astanguna. Loodes tõuseb astangu peal maapind 32,8 meetrini, kuna jalam asub seal ligikaudu 25 m kõrgusel. Selgepiirilise astangu pikkus on olnud ligikaudu 1,1 km.
Astang võeti kaitse alla 1959. aastal 50-hektarilise alana. Praegu jääb see Matsalu rahvuspargi territooriumile. Hoolimata kaitsealusest seisundist on astangut inimtegevusega tugevasti kahjustatud.

Eerik Kumari mälestuskivi

1987. aastal paigutati astangu servale Kirblast pärit akadeemiku Eerik Kumari mälestuskivi.
Jasperi maakond (Georgia)

Ajalugu

Maakond moodustati 1807. aastal.
Christa Wolf

Christa Wolf (sünninimi Christa Ihlenfeld; 18. märts 1929 Landsberg an der Warthe – 1. detsember 2011 Berliin) oli saksa kirjanik.
Ta sündis Otto ja Herta Ihlenfeldi tütrena Brandenburgi provintsis Landsberg an der Warthes, mis tänapäeval jääb Poolasse ja kannab nime Gorzów Wielkopolski. Pärast Teise maailmasõja lõppu, kui sakslased Poola uutest piiridest välja aeti, asus pere 1945 elama Mecklenburgi, mis hiljem jäi Saksa DV-sse.
Christa õppis kirjandust Jena ja Leipzigi ülikoolis. Pärast lõpetamist töötas ta Saksa Kirjanike Liidus ja sai kirjastuses toimetajaks.
1949 astus ta Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. 1963–67 oli ta selle keskkomitee liikmekandidaat. Wolf kritiseeris parteid avalikult, kuid jäi lojaalseks sotsialismi ideele ja oli vastu Saksamaa taasühinemisele.
1993 avastati Saksa DV salapolitsei Stasi dokumendid, mille järgi Wolf oli 1959–61 Stasi agent ("mitteametlik kaastööline"). Stasi ohvitserid kritiseerisid teda selle eest, et temalt ei saanud peaaegu mingisugust teavet, ja lõpuks loobusid teda kasutamast. Järgmised 30 aastat jälgis Stasi Wolfi ennast hoolikalt.
Wolfi loomingu kesksed teemad olid fašism, inimlikkus, feminism ja eneseavastamine. Pärast Saksamaade ühinemist kritiseeriti teda selle eest, et ta Saksa DV autoritaarset režiimi hukka ei mõistnud, tema teoseid nimetati moraliseerivateks. Teisalt on esile tõstetud tema jutustamisoskust, mis on sõltumatu poliitilistest vaadetest. Saksa DV ühe juhtiva kirjanikuna aitas ta kujundada selle riigi kirjanduse õhustikku.
Karl I (Pfalz-Zweibrücken-Birkenfeld)

Elu

Karl sündis Neuburgis pfaltskrahv Wolfgangi noorima pojana. Pärast oma isa surma aastal 1569 jaotasid Karl ja tema vennad isa territooriumid: Karl sai Pfalzi osa Kaugemast Sponheimi krahvkonnast, väikese territooriumi ümber Birkenfeldi. Karl on Pfalz-Birkenfeldi dünastia asutaja.
Karl suri Birkenfeldis ja maeti Meisenheimi. Karl oli suhteliselt tähtsusetu riigikese vürst ja tema peamine tähtsus on, et Baieri kuningad põlvnevad temast.
Hendrik Nagla

Hendrik Nagla (sündinud 16. juulil 1941 Võnnus) on eesti saksofonist, klarnetist ja muusikapedagoog.
Ta on õppinud Pärnu Lastemuusikakoolis klarnetit (Paavo Rahnu juhendamisel). Aastal 1963 lõpetas ta Tartu Muusikakooli (Aadu Regi õpilasena) ja aastal 1971 Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Juhan Kaljaspooliku klassis).
Ta töötas aastatel 1963–1971 Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadiorkestris. Aastatel 1971–1994 töötas ta ETV–Eesti Raadio estraadiorkestris ja aastatel 1994–2005 Politseiorkestris. Aastast 2004 on ta Maardu Kunstide Kooli direktor. Ta oli aastatel 1971–1985 Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis klarneti- ja saksofoniõpetaja, sama ametit peab ta aastast 2000 Tallinna Ülikoolis. Tema õpilasteks on Jüri Takjas, Aivo Luhaoja, Ülari Kirsipuu, Olavi Oismann.
Ta on mänginud aastast 1984 baritonsaksofoni Tallinna Saksofonikvartetis, kellega on esitanud umbes 40 uut eesti helitööd.

Isiklikku

Tema abikaasa on klaveripedagoog Maire Nagla.
Rudolf Vakmann

Elulugu

Vakmann oli erialalt elektrimontöör.
Ta oli VSDT(b)P liige 1913. aastast, Eestimaa kubermangu saadik Ülevenemaalises Asutavas Kogus "maata- ning väiketalupoegade Täitevkomitee" poolt. Aastast 1918 EKP Keskkomitee liige  ning Kommunistliku Internatsionaali Eesti sektsiooni liige.

Tegevus Eesti Vabadussõja ajal

18. septembril 1918 lõpetas Vakmann koos teiste eesti kommunistlike komandöridega (Jaan Anvelt, Jaan Sihver, Davõdov, A. Krik, Paul Leevald, Harald Tummeltau, J. Pruun, Neumann) suurtükiväekooli. Nad asusid looma 1. Tallinna kütipolgu juurde 1. eesti kommunistlikku kergesuurtükiväe divisjoni, mille komandöriks sai Arno, komissariks sai Vakmann. Oktoobris siirdus divisjoni 1. patarei koos Tallinna kütipolgu 2. pataljoniga Idarindele ning võitlustes Eesti Vabadussõjas Vakmann ei osalenud.

1. detsembri riigipöördekatse

1924. aastal tegid Nõukogude Venemaal asunud EKP Keskkomitee liikmed koostöös Kominterniga ettevalmistusi relvastatud ülestõusuks Eestis. Mässuplaani koostajateks olid Jaan Anvelt ja Karl Rimm. Mässuplaan nägi ette pealöögi andmise Tallinnas ning seejärel võimuhaaramised Tartus, Narvas, Pärnus, Viljandis, Rakveres, Kundas ja Kohilas. Mässu üldjuht oli Jaan Anvelt. 
Venemaalt mobiliseeriti seal asunud eesti päritolu kommuniste ning anti nad Kominterni Eesti Sektsiooni ja Eesti sektsiooni välisbüroo sekretäri Vakmanni käsutusse. Tema organiseeris ka mässajate toimetamise Jamburgi ja Pihkva piirilõigus üle piiri. 
Päast 1924. aastat oli ta Petrogradis asuva ÜK(b)P Leningradi oblastikomitee juures asuva Parteiaktiivi Massihariduse Instituudi poliitökonoomia kateedri juhataja (зав. кафедрой политэкономии Института массового заочного обучения партактива при обкоме ВКП(б)) ja 1930. aastail J. Marchlewski nimelise Lääne Vähemusrahvuste Kommunistliku Ülikooli eesti sektoris poliitökonoomia õppejõud.

Vahistamine ja surm

Vakmann vahistati 6. september 1937, mõisteti süüdi NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi ja Prokuratuuri komisjoni otsuse alusel 4. november 1937, Vene SFNV KrK § 58-1a alusel, maha lastud 11. november 1937 Leningradis.

Mälestuse jäädvustamine

Kauka tänav Tallinnas kandis aastatel 1959–1991 Rudolf Vakmanni nime.
Rudolf Vakmanni nime sai Leedu NSVs Klaipeda laevaehitustehases 1973. aastal ehitatud kalalaev.

Isiklikku

1. detsembri mässu ajal pidas patrull Tondi sõjakooli juures kinni linnast tulnud sõiduauto. Kaks autos olnuist olid Rudolf Vakmanni vennad Richard ja Erich. Moodustatud sõjaväljakohus mõistis tabatud riigipöörajad surma, mis viidi sama päeva hilisõhtul täide. 
Vakmanni esimene abikaasa Linda Salm, kes töötas Leningradi Konservatooriumis laulu- ja muusikaõpetajana, vahistati 1937. aastal samuti rahvavaenlasena, mõisteti süüdi ning saadeti asumisele Siberisse.
Otto Ruge

Elulugu

Ruge kasvas üles Oslos ja õppis Oslo Katedraalikoolis. Ta sündis tugevate sõjaväetraditsioonidega peres ja juba 20-aastaselt oli ta sõjaväes ohvitser. Ruge astus 1905. aastal Norra Sõjaväeakadeemiasse.
Aleksander Häelme

Aleksander Häelme VR I/3 (30. märts 1891 Ropka, Tartumaa – 20. juuli 1942 Norilsk, Venemaa) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
3. Üksiku Jalaväepataljoni ülem. 
Arreteeriti NKVD poolt 15. juunil 1941 Elvas. Surmaotsus, hukati.
Ken-Marti Vaher

Ken-Marti Vaher (sündinud 5. septembril 1974 Tallinnas) on Eesti jurist ja poliitik.
Ken-Marti Vaher kuulub Isamaa ja Res Publica liitu. Ta oli 2003–2005 Juhan Partsi valitsuses justiitsminister ja 2011–2014 Andrus Ansipi kolmandas valitsuses siseminister.
Oli OÜ Patricia juhatuse liige 2003. aastal koos Urmas Reinsalu, Taavi Veskimägi ja Indrek Raudsega.
Ta kuulus XI Riigikogu ja XII Riigikogu koosseisu ning kuulub XIII Riigikogusse.
20. märtsil 2010 kinnitas Isamaa ja Res Publica Liidu volikogu Ken-Marti Vaheri erakonna peasekretäriks.

Skandaal

2005. aastal, kui Vaher oli justiitsminister, esitas ta idee asuda korrumpeerunud ametnikke püüdma piirarvude kaupa. Kui Lõuna-Eesti politseiprefekt Aivar Otsalt selle avalikustas, siis tõi see kaasa skandaali, mis viis Riigikogus läbi läinud umbusaldusavalduseni. Järgnevalt teatas Juhan Parts, et astub tagasi peaministri kohalt ning seetõttu lagunes ka Juhan Partsi valitsus.

Isiklikku

Ken-Marti Vaher on abielus.
New Yorgi Eesti Meeskoor

New Yorgi Eesti Meeskoor on New Yorgi Eesti majas tegutsev meeskoor, mis asutati aastal 1950.
Meeskoori esimene juhataja oli August Ruut. Suuremat edu – nii Ameerikas kui ka Euroopas – saavutas koor aastatel 1952–1962, mil koori juhtis Manivald Loite. Koori on hiljem juhtinud Erik Veski, Endel Stafenau, Valdeko Kangro, Peeter Paul Lüdig, Maaja Duesberg-Roos, Lembit Koorits.