google/wiki40b huggingface dataset:
Mario Frick (jalgpallur)

Klubikarjäär

Frick on Liechtensteini läbi aegade esimene jalgpallur, kes elukutselisena Itaalias mänginud.
Hooajal 2000–01 mängis ta Serie C1 klubis A.C. Arezzo ja lõi 23 mängus 16 väravat. Siiski ei suutnud klubi täita oma eesmärki tõusta Serie B-sse.
Hooajal 2001-02 mängis ta Serie A klubis Verona Hellas. Klubi jäi 15. kohale ja langes Serie B-sse, kusjuures püsimajäämisest jäi teda lahutama üksainus punkt. Serie A-s pidas Frick 24 mängu ja lõi neis 7 väravat.
Aastail 2002–06 mängis Frick Serie B klubis Ternana Calcio. 133 Serie B mängus lõi ta 44 väravat. Ta lahkus klubist siis, kui Ternana langes Serie B-st välja. Kahel esimesel aastal saavutas Ternana Serie B-s 7. koha.
Aastail 2007–09 mängis Frick Serie A klubis AC Siena. Ta saavutas klubiga 15., 13. ja 14. koha (17 paremat jäi Serie A-sse püsima).

Koondisekarjäär

Oma debüüdi Liechtensteini jalgpallikoondises tegi ta 14. oktoobril 1993 Eesti jalgpallikoondise vastu. Ta sai otsekohe põhikoondise mängijaks.
Esimese värava koondises lõi Frick 6. septembril 1997 Rumeenia jalgpallikoondise vastu 1998. aasta MM-valikturniiril seisuka 1:7 (mäng kaotati 1:8).
Suurvõistluste esimesed valiktsüklid edu ei toonud. Kuid 14. oktoobril 1998 saavutas Liechtenstein oma läbi aegade esimese võidu MM-valiksarjas, kui kodus alistati Aserbaidžaani jalgpallikoondis 2:1 ja Frick viis Liechtensteini 48. minutil 1:0 juhtima. Need väravad jäidki selles valiktsüklis Liechtensteini ainsateks, siiski tehti 4. septembril 1999 kodus ka 0:0 viik Ungari jalgpallikoondisega. Kokkuvõttes jagas Liechtenstein viimast kohta Aserbaidžaaniga, aga väravate vahe oli tal halvem.
Senine edukaim valiktsükkel oli 2006. aasta MM-i oma: Liechtenstein lõi 13 väravat. Sealjuures 9. oktoobril 2004 löödi kodus Portugali jalgpallikoondise 1 värava vastu 3 väravat, kahjuks üks oma väravasse, aga 2:2 viikki oli suurüllatus. Luksemburgi jalgpallikoondist võideti 13. oktoobril 2004 võõrsil 4:0, kusjuures Frick lõi 57. minutil 3:0, ja see on Liechtensteini läbi aegade suurim võit. 17. novembril 2004 lõi Frick Läti vastu 32. minutil värava, viigistades 1:1, aga lõpuks Läti võitis 3:1. 17. augustil 2005 viigistati kodus Slovakkia jalgpallikoondisega 0:0. 7. septembril 2005 alistati Luksemburg koduski 3:0 ja Frick viis Liechtensteini 38. minutil juhtima.
2008. aasta EM-valiktsüklis lõi Frick koguni 4 väravat: Rootsi ja Põhja-Iirimaa jalgpallikoondise vastu võõrsil ning Läti ja Islandi jalgpallikoondise vastu kodus. 28. märtsil 2007 alistas Liechtenstein Läti 1:0 ja 17. oktoobril 2007 Islandi 3:0. Võõrsil viigistati Islandiga 1:1, aga alagrupis jäädi ikkagi viimaseks.
17. novembril 2010 lõi ta Eesti koondise vastu värava. See oli mängu esimene värav ja mäng lõppes viigiga 1:1. See jäi tema viimaseks väravaks koondises.
Mario Frick pidas Liechtensteini koondises 107 mängu ja lõi neis 16 väravat. Sellega on ta Liechtensteini rekordinternatsionaal ja kõigi aegade resultatiivseim mängija. Kõige rohkem väravaid (2) on ta löönud Luksemburgi ja Läti vastu. Üheski koondisemängus ta kaht väravat ei löönud.

Eraelu

Frick on abielus Isabelle'iga. Neil on kolm last: Yanik, Noah ja Alessia Giovanna.
Linn Ullmann

Linn Ullmann (sündinud 9. augustil 1966 Oslos) on norra kirjanik, ajakirjanik ja kirjanduskriitik.
Linn Ullmann õppis New Yorgi ülikoolis inglise kirjandust. Praegu (seisuga veebruar 2006) töötab ta ajalehes Aftenposten, enne seda oli ta aga päevalehe Dagbladet ajakirjanik.
Linn Ullmann on Norra filminäitleja Liv Ullmanni ja Rootsi režissööri Ingmar Bergmani tütar.
Ta on abielus luuletaja Niels Fredrik Dahliga.
The Scientist

The Scientist: Magazine of Life Sciences on 1983. aastal asutatud ingliskeelne teadusajakiri, mis ilmub kord kuus ja milles avaldatakse artikleid peamiselt eluteaduste valdkonnas. The Scientist on loetav ka veebis.
Artikleid on nii uurimustest, uutest suundadest, avastustest ja aruteludest eluteadustes (nagu molekulaarbioloogia, arengubioloogia, meditsiin, ökoloogia, evolutsiooniteooria, geneetika ja genoomika, immunoloogia, mikrobioloogia jmt), aga ka ametialast informatsiooni teadlaste kohta jpm.
Galina Tšistjakova

Olümpiamängudel

1988 pronksmedal kaugushüppes 7.11

Kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlustel

1989 sisemaailmameister kaugushüppes 6.98

Euroopa meistrivõistlustel

1986 hõbemedal kaugushüppes 7.09

Euroopa sisemeistrivõistlustel

1985 Euroopa sisemeister kaugushüppes 7.02
1987 hõbemedal kaugushüppes 6.89
1988 hõbemedal kaugushüppes 7.24
1989 Euroopa sisemeister kaugushüppes 6.98
1990 Euroopa sisemeister kaugushüppes 6.85 ja 1. koht kolmikhüppes 14.14 (näidisala)
Sotsiaaldemokraadid (Taani)

Sotsiaaldemokraadid (taani keeles Socialdemokraterne) on Taani tugevam vasaktsentristlik partei. Partei kuulub Sotsialistliku Internatsionaali ja Euroopa Sotsiaaldemokraatlikusse Parteisse.

Ajalugu

Partei asutati 1871. aastal. Partei moodustas oma esimese valitsuse  pärast 1924. aasta parlamendivalimisi, kui partei võitis 36,6% kõikidest häältest. Sotsid olid tollase Thorvald Stauningi valitsuse juhtpartei. Partei oli Taani tugevam partei 1990. aastate lõpuni. Siis kaotas partei liidrirolli paremliberaalsele Venstrele.
Kaotuse põhjustas sotside juhitud Poul Nyrop Rasmusseni valitsuse maksupakett (Pinsepakken), millega tõsteti omandimaksu määrasid ja vähendati omandimaksu mahaarvamiste väärtust. 2001–2011 oli partei opositsioonis. 2005. aasta valimistel sai partei 25,8% häältest ja 47 kohta 179-st. Sellega jäädi teiseks erakonnaks Taani parlamendis (Folketingis). 2007. aasta valimistel saadi 25,5% ja 45 kohta. 2011. aasta valimistel sai partei 24,9% häältest ja 44 kohta 179-st. Sellega jäädi endiselt teiseks erakonnaks Folketingis, kuid koos teiste vasakpoolsete ja vasaktsentristlike parteidega saadi parlamendis enamus. Viimastel, 2015. aasta valimistel tõusis partei suurimaks parlamendierakonnaks saades 26,3% häältest ja 47 kohta Folketingis, kuid jäi opositsiooni, sest kodanlikud parteid moodustasid koalitsiooni.

Ideoloogia

Partei seisab Taani sotsiaaldemokraatliku heaoluriigi mudeli (taani keeles: Folkehjem, eesti keeles:  Rahvakodu) alustalade eest.
Erik Aadahl

Erik Aadahl (ka: Eric Aadahl; sündinud 16. septembril 1976) on USA filmide helindaja, heliefektide lavastaja ja helirežissöör.

Tunnustused

Aadahl on neli korda kandideerinud Emmy auhinnale.
Chevrolet

Chevrolet, kõnekeeles ka Chevy, on Ameerika automark, mida toodab Ameerika autoettevõtte General Motors USA divisjon. 
Ettevõtte rajasid 3. novembril 1911 Chevrolet Motor Car Company nime all Louis Chevrolet ja General Motorsi endine juht William C. Durant. 1918. aastal liitis Durant Chevrolet GM-iga; ettevõtete liitumise järel muudeti Chevrolet GM-i laiatarbesõidukite margiks, mis pidi konkureerima Fordi Mudel T-ga.
Tänapäeval müüakse Chevrolet' märki kandvaid sõidukeid üle kogu maailma, ainsaks erandiks Okeaania, kus GM-i esindab Austraalia tütarfirma Holden. Põhja-Ameerikas müüb ettevõte laia valikut sõidukeid alustades väikeautodest ja lõpetades kaubikute ja veoautodega. 2005. aastal alustas Chevrolet uuesti autode müüki Euroopas, turustades seal kuni 2016. aastani selle nime all Lõuna-Korea GM Daewoo toodangut. 2013. aastal teatas ettevõte, et Chevrolet'de müük Euroopas lõpetatakse (eranditeks sportmudelid Camaro ja Corvette); sõidukeid müüakse siiski endiselt SRÜ riikides.
Four Points by Sheraton

Four Points by Sheraton on rahvusvaheline hotellibränd, mida omavad Starwood Hotels & Resorts ja Marriott International. 
Ettevõtte koosseisus töötab maailmas rohkem kui 300 hotelli Four Points by Sheratoni brändinimega.
August Laur

August Laur (8. oktoober 1886 Vana-Põltsamaa vald, Viljandimaa – 8. september 1942 Sosva, Sverdlovski oblast) oli Eesti poliitik.
Arreteeriti NKVD poolt 13. juunil 1941. Surmaotsus, lasti maha.
Kiritimati

Kiritimati (ka Jõulusaar; inglise keeles varem ka Christmas Island) on saar Vaikses ookeanis, üks Line'i saartest. Asukoht: 1° 53′ N, 157° 24′ W.
Kiritimati oma 642 ruutkilomeetriga on üldse suurim korallatoll. Kuulub Kiribatile.
Elanikke on saarel asuvas neljas külas kokku umbes 5100.
Saare avastas (Euroopale) James Cook 24. detsembril 1777.
Põhjamaade Geenipank

Põhjamaade Geenipank (Nordisk Genbank) oli Põhjamaade ühisasutus taimegeneetiliste ressursside säilitamiseks ning vanade Põhjamaade aia- ja põllumajandustaimede säilitamiseks. Asutus loodi Põhjamaade Ministrite Nõukogu halduses 1979 ning see töötas iseseisva asutusena 2007. aastani. Aastast 2008 on ta NordGeni koosseisus taimede osakonnana.
Põhjamaade Geenipangal oli suur seemne- ja taimekogu vanadest Põhjamaade kultuurtaimedest ja nende metsikutest sugulastest. Taimegeneetilisi materjale kasutatakse uute põllumajandus- ja aiataimesortide aretamisel. Materjali kasutatakse ka aladel, kus kultuurtaimede geneetilised variandid huvi pakuvad. Materjale jagatakse tasuta teadlastele, sordiaretajatele ja teistele huvilistele kogu maailmas.
Põhjamaade Geenipangas säilitati umbes 350 Põhjamaade taimeliiki. Kogus oli umbes 30 000 seemne- ja taimeproovi. Seemneid säilitati õhukindlates alumiiniumkottides 152 sügavkülmikus –20 °C juures Põhjamaade Geenipanga seemnelaos Alnarpis Malmö lähedal. Et minimeerida geneetiliste ressursside kadumaminemise ohtu, rajas Põhjamaade Geenipank turvalao Svalbardil, kus seemneid säilitati mahajäetud söekaevanduses –40 °C juures.
Kogu hoidsid töögrupid, mis koosnesid kõigi Põhjamaade esindajatest. Töögrupid tegelesid ka geneetiliste ressursside kasutamise projektidega. Näiteks tegutsesid teravilja-, haljassööda-, juurvilja-, puuvilja ja marjade, kartuli- ja õlitaimede töörühm.
Põhjamaade Geenipanga direktorid on olnud Bent Skovmand ja Jessica Kathle.
Johann Friedrich Schulinus

Johann Friedrich Schulinus (23. detsember 1740/3. jaanuar 1741 Ruhja – 18. veebruar/1. märts 1798 Pärnu) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis Riia lütseumis. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 12. novembril 1760) Kieli ülikoolis, (immatrikuleeriti 30. aprillil 1762) Jena ülikoolis, Halle ülikoolis ja (immatrikuleeriti 1766) Kopenhaageni Ülikoolis. Ordineeriti 27. detsembril 1769/7. jaanuaril 1770 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1770–1775 Pärnu Eliisabeti koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1775–1798 oli ta sama koguduse õpetaja.

Isiklikku

Tema isa Carl Vollrath Schulinus oli Ruhja Bertholdi koguduse õpetaja, vanaisa Johann Friedrich Buchmann oli Lazdona ja Ruhja koguduste õpetaja.
Anna von Veldenz

Elu

Anna oli Friedrich III, viimase Hohengeroldsecki perekonnast Veldenzi krahvi ja tema naise Margarethe von Nassau-Saarbrückeni pärijanna. Aastal 1409 abiellus ta Stefan von Pfalz-Simmern-Zweibrückeniga, tuues sellega Veldenzi krahvkonna Pfalz-Zweibrückeni hertsogite valdusesse. Ta tõi abiellu kaasa ka poole Sponheimi krahvkonnast. Veldenzi krahvid olid omandanud selle aastal 1425, nagu oli ette määratud Sponheim-Starkenburgi krahvi Johann V 1425. aasta Sponheimi lepinguga. Anna vanim poeg Friedrich I päris tema osa Sponheimi krahvkonnast, tema poeg Ludwig I päris Veldenzi krahvkonna.
19. sajandil sai Anna järglane Baieri kuningaks, mistõttu on sinine Veldenzi lõvi nüüd Baieri vapi neljandal väljal.
Kristjan Kaljurand

Kristjan Kaljurand (sündinud 13. juulil 1992) on eesti sulgpallur.
2012 võitis ta esimest korda Eesti meistrivõistlustel. 2012 võitis ta segapaarismängus Riga International'i.

Isiklikku

Tema isa on Kalle Kaljurand ja ema Marina Kaljurand; mõlemad vanemad on endised sulgpallurid. Tema õde Kaisa Kaljurand on samuti sulgpallur.
Tupslunn

Taksonoomia

Tupslunni kirjeldas 1769. aastal saksa zooloog Peter Simon Pallas.

Välimus ja elupaik

Tupslunni üldpikkus on umbes 35 cm ja tiibade siruulatus umbes sama suur. Isaslinnud on emaslindudest veidi suuremad. Keha on must, näoalal valge laik, nokk eredavärviline punane-kollane. Kulmualalt ulatuvad kuklasse juukseid meenutavad pikad kollased suletutid (lad.k. cirri), mille järgi see liik on saanud nimetuse mitmes keeles (ka eesti keeles). 
Tupslunnid valivad pesitsemiseks tavaliselt kõrgeid saari või kaljusid, mis on kiskjatele raskest ligipääsetavad ning mis asuvad toidurohketes vetes. Talveperioodil leidub tupslunne kogu Vaikse ookeani põhjaosas kuni Jaapani ja Californiani.

Eluviisid

Nagu teised lunnid, on ka tupslunnid pelaagilised linnud. Tupslunn kraabib pesitsemiseks tavaliselt uru, kuid mõnikord kasutab pesana kaljulõhet. Need vooderdab taimede ja sulgedega. Muneb ühe muna, mida mõlemad vanalinnud hauvad umbes 45 päeva. Pojad lahkuvad pesast 40–55 päeva vanuselt.
Tupslunnid toituvad peaaegu eranditult kaladest, keda nad püüavad sukeldudes. Vanalinnud võivad muuhulgas süüa kalmaarilisi või teisi selgrootuid. Toitumisalad võivad asuda pesitsusaladest kaugel avamerel. 
Tupslunni vaenlasteks on lumekakk, valgepea-merikotkas, rabapistrik, kajakad, rongad ja polaarrebane.
Kaari Simson

Kaari Simson (sünninimi Kaari Kivikas; sündinud 12. detsembril 1977) on eesti tippjuht, IT-firma Playtech Eesti haru direktor.
Kaari Simson kuulub Eesti Naisüliõpilaste Seltsi.

Haridus

1996. aastal lõpetas Kaari Simson Nõo reaalgümnaasiumi. 1996–2002 õppis ta Tartu Ülikoolis politoloogiat (kõrvalerialad psühholoogia ja avalik haldus) ning 2003–2005 magistrantuuris konverentsitõlget. Tema magistriprojekt oli "Väike inglise-eesti-inglise joogafilosoofia seletav sõnastik sanskritikeelsete vastetega".
Simson on täiendanud ennast Oslo Suveülikoolis rahvusvahelise poliitika alal. Samuti on ta õppinud aasta vältel Uppsala ülikoolis rahvusvahelise konflikti analüüsi ning semestri jooksul Peterburis Euroopa Ülikoolis magistriprogrammis Venemaa välispoliitikat.

Karjäär

2006–2009 oli Simson Fujitsu Services'i personalijuht, 2010–2011 ASi Playtech Eesti personalidirektor ning alates 1. oktoobrist 2011 on ta Playtech Eesti juht.

Harrastused

Isa eeskujul on Simson tegelenud orienteerumisega ja osalenud Eesti koondise liikmena mitmetel juunioride maailmameistrivõistlustel orienteerumises ja suusaorienteerumises. Kolme aasta vältel oli ta orienteerumisklubi Ilves president.
Simson huvitub joogast, on tõlkinud ja korraldanud joogakursusi.

Alpinismiharrastus

1994. aastal võttis ta osa eesti esimesest ekspeditsioonist Alpides asuvale Matterhornile (4477 m) (grupi juht Erika Ader), mille käigus 7 Eesti alpinisti tõusid mööda klassikalist Hörnli marsruuti selle kuulsa mäe tippu, teiste seas ka 16-aastane Kaari Kivikas.

Tunnustus

Ernst Jaaksoni nimeline noore teadlase preemia.

Isiklikku

2002. aastast on Kaari Simson abielus IT-projektijuhi Egert Simsoniga, neil on poeg Eik Martin ja tütar Mia Laura.
Kaari Simsoni isa on ärimees, tekstiilifirma Ilves Extra omanik ja endine orienteeruja Arvo Kivikas.
Suurosa

Suurosa ehk magnum (ladina keeles magnum) on mõnede selgroogse emasloomade sisesuguelund, munajuha osa. 
Suurosa areng, asend, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Lindudel

Emastel lindudel on suurosa munajuha pikim osa. Suurosa limaskestas asuvad suurosanäärmed, mille funktsiooniks on valkkesta ja lüsosüümi komplekteerimine.
Saba jõgi

Saba on jõgi Venemaal Leningradi oblastis, Lauga vasakpoolne lisajõgi.
Saba jõe pikkus 90 km, see suubub Lauga jõkke 102 km kaugusel selle suudmest.
Ago Reio

Ago Reio (8. september 1895 Karula vald, Võrumaa – 29. juuni 1971 Buenos Aires, Argentina) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant) ja sporditegelane.
Ta lõpetas 1915 Riia Vaimuliku Seminari, õppis 1923–1932 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Ta oli Korporatsioon Sakala liige.
Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas.
1928 7. Jalaväerügemendi 2. pataljoni ülem, 1930–1934 Kaitseliidu Lääne maleva pealik, 1934 Viru-Järva sõjaväeringkonna 1. jaoskonna ülem, 1937–1939 Sõjaministeeriumi juriskonsuldi kolonel Ernst Leithammeli abi, 1939 jalaväeinspektori käsundusohvitser.
1934–1940 oli ta Eesti Laskurliidu peasekretär. 1937. ja 1939. aasta maailmameistrivõistlustel oli ta sõjapüssimeeskonna juht.
Saksa okupatsiooni ajal oli ta alates 3. septembrist 1941 Harjumaa Omakaitse (ajutine) staabiülema I abi. 1941–1942 oli ta Tallinna–Harju ja 1943–1944 Viru–Järva prefekt.
1944 põgenes ta Rootsi, sealt läks ta 1949 Argentinasse.
Gallid

Gallid ehk gallialased olid keldi rahvas, kes elas Gallias rauaajal ja Rooma ajal, ligikaudu 5. sajandist eKr kuni 3. sajandini pKr. 
Gallia keel moodustab (koos keltibeeri keelega) mandrikeldi keelte põhiharu.
Esimesed andmed gallialastest pärinevad 5. sajandist eKr, kui nad olid La Tène'i kultuuri kandjad põhja pool Alpe. Kultuur laius Seine'i, Reini keskjooksu ja Elbe jõe ülemjooksu vahelisel alal. 4. sajandiks eKr levisid nad üle suurema osa tänapäeva Prantsusmaast, Šveitsist, Lõuna-Saksamaast, Austriast ja Tšehhiast. Gallialased kontrollisid kaubateid Rhône'i, Seine'i, Reini ja Doonau jõestikel ning nende võim laienes kiiresti Põhja-Itaaliasse, Balkanile, Transilvaaniasse ja Anatooliasse.
Gallialastel polnud kunagi üht valitsejat või valitsust, kuid gallialaste hõimud tegid ulatuslikult sõjalist koostööd. Nende võimu tippaeg oli 3. sajandi alguses eKr. Pärast Esimest Puunia sõda survestas Rooma vabariik gallialaste võimuala. 225 eKr toimunud Telamoni lahingu järel käis gallialaste võim alla, kuni 50. aastatel eKr vallutas Rooma Gallia nn Gallia sõdades. Seejärel sai Galliast Rooma provints ning gallialased assimileeriti galloromaani kultuuri. Nad kaotasid oma hõimuidentiteedi 1. sajandi lõpuks pKr.
Keskmine teeleht

Levik

Liigi areaal on Euroopa, Siber, Põhja- ja Kesk-Aasia. Eestis on ta laialt levinud. Kasvab aruniitudel, teeservades, metsades, mägedel. Väga resistentne välismõjuritele.

Kirjeldus

Taim kasvab 15–60 cm kõrguseks. Keskmise teelehe õied on koondunud pika liduskarvase varre otsa tihedasse tähkõisikusse. Keskmise teelehe kroonlehed on heleroosad. Tal on pikad harali asetsevad lillad tolmukaniidid, mille otsas on valged või lillad tolmukapead.
Keskmise teelehe lehed on ühtlaselt kaetud väikeste harjasjate karvadega. Ka labast tunduvalt lühem lai leheroots on karvane. Kui leht taime küljest lahti tõmmata, siis enamasti jäävad rootsu külge rippuma pikad niidid. Nii et roots on tugevate soontega.

Kasutamine

Keskmine teeleht on laialt kasutatud ravimtaim. Erinevalt suurest teelehest tarvitatakse tema keedist rahvameditsiinis ka nõgestõve ja “väljaveninud soonte” puhul. Loomulikult sobib ta aga ka suure teelehe asemel teena rögalahtistina kopsuhaiguste puhul. Ka temast on saadud abi selliste piinavate haiguste puhul nagu mao- ja soolehaavandid. Keskmise teelehe leht aitab haavu puhastada ja verejooksu peatada, samuti on ta hea haudunud, hõõrutud ja põletatud kohtadele panemiseks. Seejuures ei tohi aga unustada, et haigele kohale peab pääsema taime mahl. Selleks võib mahla kas lehest välja pigistada või siis panna haigele kohale katkimuljutud leht.
Masoala rahvuspark

Masoala rahvuspark (prantsuse keeles Parc National de Masoala) on rahvuspark Madagaskaril. See hõlmab suure osa Masoala poolsaarest, mõned korallrahud, kolm partselli Madagaskari idarannikust ja peaaegu puutumatu Mangabe saare Antongila lahes.
See on Madagaskari suurim rahvuspark. Selle deklareeritud pindala on 2300 km², tegelik kaitsereŽiim on 2096,325 km² suurusel alal.
Kaitseala on asutatud 1997. 
Koos teiste Madagaskari rahvusparkidega (Marojejy rahvuspark, Zahamena rahvuspark, Ranomafana rahvuspark, Andringitra rahvuspark, Andohahela rahvuspark) on ta 2007. aastast UNESCO maailmapärandi nimistus Atsinanana vihmametsade seas.
Rahvuspark kaitseb Madagaskari suurimat veel sidusat troopilist vihmametsa, rannikumetsi, mangroovisoid ning kolmes kohas India ookeani veealust maailma.

Elustik

Masoala vihmametsa ala on üks maailma liigirikkamaid piirkondi.
Vihmametsas elab kümme leemuriliiki, aied, arvukalt linde, kameeleonid ja muud roomajad, tenrekid, kalad, päriskonnalised (sealhulgas tomatkonn), liblikad ja selgrootud. Park on tugevasti ohustatud leemuri Varecia rubra viimane varjupaik. Samuti tugevasti ohustatud vööthaugast peeti koguni väljasurnuks, kuni teda 1933 Masoalas nähti.
Andranoanala partsellis Cap Esti juures kasvab lihasööja taim kanntaim Nepenthes masoalensis.

Merepargid

Kolm mereparki (Parcs marins) Tampolo, Ambodilaitry ja Ifaho kuuluvad Madagaskari kõige huvitavamate korallrahude hulka. Peale korallide ja paljude kalade kaitstakse seal ka vaalu. Sajad küürvaalad liiguvad juuli ja septembri vahel ranna lähedal. Antongila lahes nad paarituvad ja sünnitavad.

Kohalikud elanikud

Pargi serval on puhvertsoon, kus metsa jätkusuutlik kasutamine on lubatud. Peale selle toetab mitu välismaa organisatsiooni projekte kohalike elanike ellujäämiseks metsa hävitamata.

Turism

Positiivset mõju kohalikele elanikele loodetakse ökoturismist. Turistide sissepääsumaksust läheb pool arenguprojektidele.
Rahvuspargi territooriumil ööbida ei saa. Külastajad peavad ööbima kämpingutes või väikestes hotellides väljaspool rahvusparki paiknevates külades. Liikuda saab jalgsi või paadiga. Saadaval on ka matkajuhid ja kandjad.

Finantseerimine

Rahvuspark rajati maailma loomaaedade algatusel.
Kolmandik rahvuspargi eelarvetuludest tuleb Šveitsist Zürichi loomaaia vihmametsahallist. Raha kasutatakse rahvuspargi töötasudeks, taasmetsastamiseks ja puukoolide rajamiseks. Toetatakse ka kohalikke elanikke, parandades nende riisikasvatamismeetodeid, et tagada nende toit ning ära hoida metsade edasist aletamist. Toetatakse ka rahvuspargi ümbruse infrastruktuuri projekte. Oodatakse, et Zürichi Masoala-hall toob Madagaskarile loodusteadlikke turiste, kellelt saadud tulu aitab Masoala vihmametsi säilitada.
Alexander Sculteti

Alexander Sculteti (ladinapäraselt ka Scultetus; surnud 2. augustil 1570 Roomas) oli Preisimaa päritolu vaimulik ja õpetlane.
Sculteti sündis arvatavasti Dirschaus (praegu Tczew) või Danzigis (praegu Gdańsk). Ta õppis arvatavasti alates 1503. aastast Krakowi ülikoolis õigust ja teoloogiat ning pühitseti preestriks. Seejärel asus ta tööle Rooma paavsti kantseleis.
1515. aastal sai Scultetist Ermlandi toomhärra, samuti on teda mainitud Tartu ja Saare-Lääne toomhärrana. Sama aasta lõpus viibis ta 17 nädalat Riias, olles ühe kohtuasja läbiviija. Seejärel ta tõenäoliselt enam Liivimaal ei käinud. 1524 ja 1537 on teda mainitud Tartu, Saare-Lääne ja Tallinna toomhärrana, 1549 Tallinna ja Ermlandi toomhärrana. 1530–1539 oli Sculteti Ermlandi toomkapiitli sekretär ning Nicolaus Copernicuse lähendane kaastöötaja. Ta töötas ka kartograafina ning võitles katoliku kiriku sisemise reformi eest.
1546. aastal andis Sculteti Roomas välja teose "Chronographia, sive annales omnium fere regum, principum", mida paavst Paulus III pidas aga kahtlaseks ning keelas selle levitamise. 1549. aastal sai Scultetist Rooma Anima vennaskonna (sakslaste kogukonna) liige. 1550. aastatel süüdistati teda ketserluses ning paavst Paulus IV ajal oli ta mõnda aega vangis, talt võeti kõik raamatud ja käsikirjad. Paavst Pius IV ajal pääses ta taas vangistusest välja.
Sculteti suri 1570. aastal Roomas, tema matmise eest hoolitses Anima vennaskond. 1584. aastal omandas vennaskond ka kõik Sculteti raamatud ja käsikirjad.
EMK Aseri kogudus

EMK Aseri kogudus on Aseris tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus.
Kogudusele pani aluse EMK Jõhvi koguduse misjonitöö. Kogudus asutati 12. juulil 1995.
Koguduse pastor on Dmitri Semjonov.
Lui Olesk

Isiklikku

Lui Olesk oli abielus Minni Kurs-Oleskiga.