google/wiki40b huggingface dataset:
Karl Kaur

Karl Kaur (26. november 1900 Koorküla vald – 2. august 1972 Tallinn) oli eesti lastearst.
Ta lõpetas aastal 1921 Tartu reaalkooli. Ta võttis osa Vabadussõjast. Aastatel 1921–1927 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, ta oli EÜS "Ühendus" vilistlane.
Ta oli aastatel 1927–1928 Tartu Ülikooli lastekliiniku assistent. Aastatel 1928–1940 oli ta Tallinna 2. Haigla ordinaator. Aastatel 1940–1945 oli ta Tallinna lastehaigla peaarst, aastatel 1945–1952 oli ta Tartu Kliinilise Lastehaigla peaarst; olles ühtlasi 1945–1955 Tartu Riikliku Ülikooli pediaatriakateedri juhataja (sai aastal 1946 dotsendiks). Aastatel 1955–1961 oli ta Tartu Linna Kliinilise Nakkushaigla lasteosakonna juhataja. Ta jäi aastal 1961 pensionile.
Karl Kaur suri aastal 1972 Tallinnas.
Martsa rike

Martsa rike on Ontika pangal paljanduv lasumusrike; halduslikult Ida-Viru maakonnas Toila vallas. Rike on arvele võetud ürglooduse objektina.
Rasna

Ajalugu

On avaldatud arvamust, et Rasnat mainiti esimest korda kirjalikult XIV sajandil kui linna, kus ööbisid Ivan Kalita väed, ent see Rasna asus tõenäoliselt siiski Tveri lähistel.
Rasnat mainitakse kindlamalt aastal 1430, mil see läks Švitrigaila valdusesse. Aastast 1499 sai sellest Zasławskite valdus. XVI sajandi alguses oli Rasna linn, mis seoses territoriaal-administratiivse reformiga hakkas kuuluma Mstsisłavi vojevoodkonda. See langes korduvalt (1535, 1580, 1654, 1663 ja 1665) rüüsteretkede ohvriks ja nii rajati aastal 1667 selle juurde kindlus. Aastal 1753 finantseerisid Pacid sinna jesuiitide misjonipunkti rajamist, ühtlasi rajati sinna katoliku kirik.
Poola jagamisel läks Rasna aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus sellest sai alev. Seal kuulus alev algselt Valgevene ja hiljem Mogiljovi kubermangu. Aastal 1773 peatati seal jesuiitide tegevus. Pacidele kuuluv linn läks aastal 1848 Jeljaševitšide ja aastast 1870 Spitkovide valdusesse. Aastal 1830 ehitati sinna õigeusu kirik, mille juures hakkas tegutsema kool. Aastast 1882 on teada, et Rasnas tegutsesid vesiveski, kruubiveski, õlivabrik, pood ja kõrts. Aastal 1889 oli seal 818 elanikku, neist 616 olid juudid. Aastal 1897 olid alevis õigeusu ja katoliku kirikud ning sünagoog, seal tegutses kolm juutide palvemaja. Alevis oli vesiveski, seal töötasid ka kaks kruubivabrikut, mida panid käima hobused. Poode oli toona 39, kõrtse 2. Aastal 1890 rajati sinna viinavabrik. Alevi lähistel oli samanimeline karjamõis, kus asusid telliselööv ja viinavabrik. Rasnat läbis postimaantee, seal asuval postkontoril oli ka telegraafiühendus. Aastaks 1909 oli üks Rasna tänavatest sillutatud.
Aastal 1924 hakkas Rasna kuuluma Valgevene NSV koosseisu. kus sellest sai rajoonikeskus. Peagi Rasna rajoon aga kaotati. Aastal 1925 oli seal 1438 elanikku. 27. septembril 1938 sai Rasnast küla. Aastaks 1985 oli sinna jäänud 651 elanikku. Tšornobõli katastroofi tõttu asustati külasse ja selle ümbruskonda ümber hulgaliselt inimesi, nii et aastal 2001 oli seal 1008 elanikku.
Orelimuuseum

Orelimuuseum (pikemalt ka: Orelimuuseum "Vennad Kriisad Haanjamaalt ja nende orelid") on muuseum, mis asub Võru linnas.
Muuseum kajastab orelimeistrite Kriisade elu ja tegevust. Muuseumis eksponeeritakse muu hulgas neljaregistrilist ühe manuaaliga koduorelit.
Muuseumiga samas majas tegutseb ka Orelikeskus, kus kaardistatakse ja kataloogitakse Eesti alal olevaid oreleid.
Keskkonnategevuse tulemuslikkuse indikaator

Keskkonnategevuse tulemuslikkuse indikaator (inglise environmental performance indicator) on organisatsiooni keskkonnategevuse edukust kajastav kvantitatiivne või kvalitatiivne näitaja.
Keskkonnategevuse tulemuslikkuse indikaatorid võib jagada kolme rühma: tegevuse tulemuslikkuse, juhtimise tulemuslikkuse ja keskkonnaseisundi indikaatorid. Indikaatoritel põhineva keskkonnategevuse hindamise juhised annab rahvusvaheline standard ISO 14031.
Steve Davis

Steve Davis (sündinud 22. augustil 1957 Londonis) on inglise elukutseline snuukerimängija.
Davis on võitnud snuukeris kokku kõige rohkem tiitleid, nende hulgas kuus maailmameistritiitlit 1980. aastatel. Ta oli maailma edetabeli esinumber 7 aastat ning temast sai esimene selle spordiala miljonär.
Üks märkimisväärsemaid kohtumisi oli Davisel 1985. aasta snuukeri maailmameistrivõistluste finaalis Dennis Tayloriga. Musta palli finaaliks kutsutud matšis kaotas ta Taylorile 17:18.
Kuigi Davis ei ole ühtegi suuremat turniiri võitnud alates 1997. aastast, mängib ta endiselt snuukerit väga kõrgel tasemel. Ta jõudis 2010. aasta maailmameistrivõistlustel veerandfinaali.
Davis on osalenud ka teiste piljardimängude võistlustel, kirjutanud raamatuid ning kommenteerinud snuukerit BBC jaoks.
Debra Messing

Debra Messing (sündinud 15. augustil 1968 Brooklynis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Vahuvein

Vahuvein on vein, milles on märkimisväärne kogus süsinikdioksiidi, mis teeb joogi kihisevaks. Süsinikdioksiidi saadakse veinisse kas loomuliku fermenteerumise tulemusena – veini kääritamisel pudelis (nn Champagne'i meetod, méthode champenoise) või suurt rõhku taluvas tsisternis (nn Charmat' meetod) – või siis hiljem veinisse lisades. 
Vahuvein on tavaliselt kas valge või roosa, aga leidub ka punaseid vahuveine nagu Itaalia Brachetto või Austraalia Sparkling Shiraz. Samuti varieerub vahuveinide magusus – need võivad olla väga kuivad ja hapud (brut), mille parimaks näiteks on Champagne, kuid võib olla ka väga magusaid (doux) vahuveine.

Luksemburg

Luksemburg järgib Prantsusmaa eeskuju ja sealsed vahuveinid valmistatakse traditsioonilisel Champagne'i meetodil. Luksemburgi vahuveine nimetatakse Crémant de Luxembourg.

Saksamaa

Saksamaa vahuvein on Sekt. Suurem osa (u 95%) vahuveine tehakse Charmat' meetodil ja ülejäänud osa vahuveinidest tehakse traditsioonilisel Champagne'i meetodil. Odavaid vahuveine tehakse Saksamaal ka süsinikdioksiidi hilisemal lisamisel veini sisse, aga neid vahuveine ei tohi nimetada Sektiks, neid veine kutsutakse nimega Schaumwein, mis otsetõlkes tähendabki vahuveini.

Hispaania

Cavaks nimetatakse vahuveine, mida toodetakse Hispaanias. Peamiseks veine tootvaks piirkonnaks on seal Kataloonia, vähesel määral toodetakse Cavasid ka Valencias, La Rioja piirkonnas, Aragonis ja Extremaduras. Hispaania Cavat valmistatakse Champagne'i meetodil, aga selle valmistamiseks kasutatakse teisi viinamarjasorte kui Prantsuse Champagne'is.
Cavat valmistatakse erineva kuivusastmega: brut nature, brut (eriti kuiv), sec (kuiv), semisec (keskmiselt kuiv/magus) ja dolç (magus).
Vastavalt Hispaania kvaliteedistandarditele tohib cavat valmistada traditsioonilisel meetodil (koos teise fermenteerimisega pudelis) ja kuues regioonis ning viinamarjasortidest tohib kasutada vaid viinamarju Macabeu, Parellada, Xarel·lo, Chardonnay, Pinot noir ja Subirat.
Kaldavõrk

Kaldavõrk  on nakkepüünis.
See nakke- või kutselisel kalapüügil ka raamvõrk silmasuurusega 60 mm kuni 80 mm, mida kasutatakse Peipsi järves kaldast arvates 1 km laiusel veealal ning Lämmi- ja Pihkva järves 500 m laiusel veealal.
Kaldavõrku iseloomustavad võrgulina silmasuurus ja silmasamm; silmade arv kõrguses; ülemise selise rakendatud osa pikkus; võrgulina niidi jämedus ja selisteks kasutatud nööride diameetrid; ujuvuse/uputavuse näitajad jne.
Guyana olümpiamängudel

Guyana on osalenud suveolümpiamängudel 16 korral. 
Rahvusvaheline Olümpiakomitee ametlik Guyana lühend on GUY. 1964 oli Briti Guajaana lühend GUI.

Ajalugu

Ükski Guyana sportlane pole osalenud taliolümpiamängudel. Esimestel viiel mängudel oli riigi nimi Briti Guajaana. 
Michael Anthony võitis 1980. aasta suveolümpiamängudel poksis esimese Guyana olümpiapronksi ja siiani ainsa olümpiamedali.
Guyana Olümpiakomitee asutati 1935 ja Rahvusvahelise Olümpiakomitee tunnustuse sai see 1948.
Marie Rathleffi tütarlaste eragümnaasium

Marie Rathleffi tütarlaste eragümnaasium (saksa keeles Deutsches Privatmädchengymnasium von Frl. M. Rathlef) oli tütarlastekool, mis tegutses Tartus.
Kooli asutas 19. sajandi lõpul Lydia Horn (Lydia Horni Kõrgem 10klassiline Tütarlastekool). Kool oli algul venekeelne. 1906 sai kooli õppekeeleks saksa keel. 1916 kool suleti. 2. septembril 1918 jätkas kool tegutsemist nime all Tartu Avalik Lütseum. Detsembris 1918 kool suleti. 1920 jätkas kool tegutsemist nime all Marie Rathleffi tütarlaste eragümnaasium. 1922 ühines see kool Alfred Grassi tütarlastekooliga.
Tarmo Pajusaar

Tarmo Pajusaar (sündinud 9. aprillil 1969 Tallinnas) on eesti klarnetist, muusikateadlane ja helirežissöör.
Ta õppis klarnetit Nõmme lastemuusikakoolis (Urmas Ojavee ja Villu Mustingu juhendamisel), lõpetas aastal 1987 klarneti erialal Tallinna Muusikakeskkooli ja aastal 1994 Eesti Muusikaakadeemia (Hannes Altrovi ja Vahur Vurmi klassis) ning on saanud samast õppeasutusest ka magistrikraadi muusikateaduse erialal (juhendaja Jaan Ross). Ta on õppinud Stockholmi Kuninglikus Tehnikaülikoolis muusikaakustikat (juhendaja Erik Jansson).
Töötanud Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris ja Eesti Raadio orkestris, kuulunud NYYD Ensemble'i ja Ansambel U: algkoosseisu. Esinenud solisti ja ansamblistina projektiansamblites, esitanud mahukaid kavu nii nüüdis- kui ka klassikalisest muusikast.

Isiklikku

Tema abikaasa on klaveriõpetaja ja helilooja Riine Pajusaar.
Kaljo Pork

Kaljo Pork (15. märts 1930 Ramma – 2. detsember 1981 Tartu) oli eesti botaanik ja rohumaateadlane, bioloogiakandidaat (1964). Ta oli Eesti eksperimentaalse fütotsönoloogia rajajaid.

Elukäik ja teadustöö

Aastail 1952–1981 töötas ta ENSV TA Zooloogia ja Botaanika Instituudis teadlasena.
Ta uuris põhjalikult rohumaid (niite ja puisniite), vetikaid, niidutaimekoosluste tüpoloogiat ja tegeles teiste koosluste klassifikatsiooniga. Oma töödes kirjeldas ta Eesti haruldasi taimekooslusi ja tegeles nende kaitsmisega. Samuti uuris ta maarjakase ökoloogiat, levikut ja varu.
Ta osales Matsalu looduskaitseala (praegu rahvuspark) taimkatte kaardistustöödes.
Tema eestvõttel rajati Laelatu bioloogiajaam, kus 1987. aastal avati tema mälestusmärk.
Ta kuulus ENSV TA Looduskaitse Komisjoni ja Eesti Looduseuurijate Seltsi botaanikasektsiooni juhtkonda.

Perekond

Tema abikaasa oli Maia Pork.
Kaasiku tee

Kaasiku tee (tee number 12156) on kõrvalmaantee Hiiumaal. Tee pikkus on 3,2 km.
Tee algab Kogri külas Allika–Vaemla tee kolmandal kilomeetril ja kulgeb kirdesse kuni lõpeb Kaasiku külas Vaemla jõe ääres.
Tee on kruusakattega. Tee ületab viit truupi.
Paide vapp

Paide vapp on Järva maakonnas asuva Paide linna vapp.
Vapp oli kinnitatud 24. juulil 1992.

Vapi kirjeldus

Sinisel kilbil hõbedane müüritud torn kolme ülestikku asetseva laskeava ja punase koonusekujulise katusega. Kummalgi pool torni hõbedane heraldiline kiviplaat.
1940. aastal koostatud Vabariigi Presidendi otsuse kavas on vapi kirjeldus järgmine: Paide linna vapiks kilbi musta välja keskel kolmetahuline hõbedane torn, punase koonusekujulise katusega ja kolme musta aknaavausega esiküljel. Kummagil pool torni, kilbiflangil, neljatahuline hõbedane paekivi.

Põhjendus

Paide ajalooliselt kujunenud vapi torn viitab linna dominandile – Paide ordulinnusele. Saateks olevad heraldilised kiviplaadid tähistavad paekivi.
Bjørn Wirkola

Bjørn Wirkola (sündinud 4. augustil 1943 Alattio) on Norra endine suusahüppaja ja jalgpallur, kelle paremad aastad tippsportlasena olid 1960. aastate teisel poolel. Ta on kveeni päritolu.
Wirkola võitis 1966. aasta maailmameistrivõistlustel Oslos maailmameistritiitli nii normaalmäel kui ka suurel mäel. Ta on võitnud ka kolmel aastal järjest 1967–1969 nelja hüppemäe turnee.
Wirkola mängis ka jalgpalli. Ta esindas jalgpallurina Alta ja Rosenborgi klubi. Rosenborgi meeskonna rivistuses võitis ta 1971. aastal nii liiga meistritiitli kui ka karikavõistlused.
Bill Maynard

Walter Frederick George Williams (lavanimi Bill Maynard; 8. oktoober 1928 Surrey – 30. märts 2018 Leicestershire) oli inglise koomik ja näitleja.
Eesti televaatajale on ta eelkõige tuntud ETV-s näidatavast seriaalist "Südameasi", kus ta mängis Claude Greengrassi ja seriaalist "Maahaigla".
Peter Carlblom

Peter Carlblom (21. november/2. detsember 1785 Haapsalu – 22. mai/3. juuni 1834 Kroonlinn) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1802–1805 Tartu ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 11. novembril / 23. novembril 1806 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1806–1821 (kutsuti 10. septembril / 22. septembril 1806) Risti koguduse õpetaja. Jäi 1. veebruaril / 13. veebruaril 1821 tervislikel põhjustel emerituuri. Elas seejärel Kroonlinnas ja töötas Peterburis eraõpetajana.

Isiklikku

Tema vanaisa Jonas Laurentii Carlblom ja isa Gustav Carlblom olid Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetajad, teine vanaisa Joachim Heinrich Dahl oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja, vanavanaisa Andreas Hollming oli Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja, onu Johannes Carlblom vanem oli Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja, vend Friedrich Carlblom oli Viljandi Pauluse koguduse õpetaja, vend Paul Carlblom oli Tarvastu Peetri koguduse õpetaja, vend Johannes Carlblom oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja. Tema poeg Wilhelm Gustav Johann Carlblom oli luterlik vaimulik Bessaraabias Artsize,; Alatskivi ja Kodavere Mihkli koguduse õpetaja ning Moskva Konsistooriumi superintendent ja vaimulik asepresident.
Jens Nowotny

Jens Nowotny (sündinud 11. jaanuaril 1974 Malschis) on endine saksa jalgpallur, kaitsja.
Saksamaa rahvuskoondises mängis ta esimest korda 30. aprillil 1997, kui Bremenis alistati Ukraina tulemusega 2:0. Rahvuskoondises mängis ta 2007. aastani 48 mängu ja lõi ühe värava.

Isiklikku

Jens Nowotny on 187 cm pikk ja kaalub 87 kg.
Paul Alvre

Paul-Johannes Alvre (aastani 1937 Simenson; 3. jaanuar 1921, Tartu – 18. november 2008) oli eesti keeleteadlane.
Ta õppis 1933-1940. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1940–1943 Tartu Ülikoolis eesti keele ja sugulaskeelte alal ja 1943. aastal Turu Ülikooli filosoofiateaduskonnas, lühemat aega ka Suomenlinna sõjamerekoolis.
1941. aastal oli Alvre metsavend, 1942-43 teenis Saksa sõjaväes. 1943–1944 teenis ta vabatahtlikuna Soome mereväes, saades lõpuks alamleitnandi kraadi. 1944 naasis ta koos teiste soomepoistega Eestisse, kus võitles nõukogude okupantidega, kuid samal aastal naasis Soome.
Teise maailmasõja järel lõpetas Paul Alvre 1946. aastal Helsingi ülikooli. 1946–1948 oli ta Jyväskylä Pedagoogilise Instituudi eesti keele lektor.
Pärast soomepoiste väljaandmist Nõukogude Liidule 1948. aastal (Alvrel õnnestus põgeneda vangirongilt) töötas eesti ja ladina keele õpetajana Viljandis: 1948-49 Viljandi kaubandustehnikumis, 1949-51 Viljandi 2. Keskkoolis, 1949-60 meditsiinikoolis. 1961-67 oli ta toimetaja kirjastuses Valgus. 1966. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli juures filoloogiadoktori kraadi (väitekiri "Morfologis-äännehistoriallinen tutkimus monikkovartalon muodostuksesta suomessa verrattuna sukukieliin").
1968. aastast oli Alvre õppejõud Tartu Riikliku Ülikooli soome-ugri keelte kateedris, 1970. aastast professor (1979-91 ka prodekaan) ning 1993. aastast emeriitprofessor, kuid jätkas siiski õpetamist. Pikkade tööaastate vältel luges ta kursusi soome kirjakeele ajaloost, semantikast, fraseoloogiast ja ajaloolisest morfoloogiast, vadja keelest, läänemeresoome keelte kõrvutavast grammatikast, uurali keelte sõnavarast ja morfoloogiast. Tema juhendamisel valmis 15 väitekirja.
Teadustöös keskendus Alvre eelkõige läänemeresoome keelte morfoloogiale ja sõnavarale. Ta avaldas ligi 550 teadustööd, sealhulgas monograafia "Eesti kirja- ja murdekeele morfoloogiat" (1985). Samuti koostas ta terve rea algupäraseid õppevahendeid üliõpilastele.
Ta oli mitme rahvusvahelise teadusseltsi välisliige ning tegutses soomepoiste Eesti ühenduses.

Isiklikku

Paul Alvre (enne nime eestindamist Simensoni) vanemad olid kingsepp Juhan Simenson-Alvre (1893-1976) ja Emilie Kottart (1892-1940). 1977. aastal abiellus ta arstiteadlase Lea Bostoniga (sündinud Tiikmaa, 1929; 1. abielus 1949-65 Boston).
Järelehüüdes iseloomustas fennougrist Ago Künnap Alvret järgnevalt: "40 koostööaasta jooksul ei kuulnud ma kolleeg Paul Alvret kordagi kurjustavat, kurtvat ega nurisevat ei olude, inimeste, ilma ega tervise üle. Kunagi ei kaotanud ta enesevalitsust. Ühestki ülesandest ülikoolis ei püüdnud ta keelduda. Tema kodu uksed olid omainimestele lahkesti valla, eriti idapoolsetest soomeugrilastest õppuritele, kes olid ju oma kodust kaugel ja kes teda ta isaliku hoole pärast ka väga hindasid. Kõiki asju talitas professor Paul Alvre tasa ja targu, välise kenitlemiseta. Samal ajal oli ta nõudlik, seda ennekõike enese suhtes."
Shaunae Miller-Uibo

Isiklikku

2016. aasta aprillis kihlus ta Eesti kümnevõistleja Maicel Uiboga. 4. veebruaril 2017 paar abiellus.
Institutiones

"Institutiones Iustiniani" ehk Justinianuse "Institutsioonid" on koostatud Rooma keiser Justinianus I (483–565) käsul 533. aastal. "Institutiones Iustiniani" kuulub "Corpus iuris civilisesse" ("Tsiviilseaduse kogumikku"), mis on valminud aastatel 529–534. Lisaks Justinianuse "Institutsioonidele" kuuluvad "Tsiviilseaduse kogumikku" "Digestid" ehk "Pandektid" ja "Justinianuse koodeks".

"Institutsioonide" koostamise eellugu

Peamine Justinianuse "Institutsioonide" eesmärk oli soov luua ja koostada seadustik, kus võiksid olla nii vana õigus (jus vetus) kui ka imperaatori ediktid. Justinianuse "Institutsioonid" pidid olema õigluse tugev alus. Samal ajal kehtisid Gregorianuse, Hermogenianuse ja Theodosianuse koodeksid, mis lihtsustasid kohtunike tööd. Ajad, rahva meeleolud ja seadused muutusid: vanu seadusi tühistati ning kasutusele tulid uued seadused. Esimest korda tuli idee luua üks seadustik Ida-Rooma keisril Theodosius II-l (401–450), aga idee jäi ainult ideeks ja ta ei jõudnud seda tööd alustada. Pärast Theodosius II surma alustasid keiser Justinianus ja tema lähedane abiline Tribonianus koodeksi koostamist. Suur töö tehti lühikese ajaga. Suur osa tööst oli vanade, enam mitte kehtivate seaduste tühistamine. Grigorianuse, Hermogenianuse ja Theodosianuse koodeksite kehtivad seadused kodifitseeriti ühte raamatusse. Selleks kogus Justinianus 13. veebruaril 528. aastal kokku töögrupi, kuhu kuulus kümme kõrget ametnikku ja juristi. Aasta pärast lõpetas komisjon oma töö. 7. aprillil 529. aastal avaldati seadusega "Summa rei publicae", mis kuulub "Justinianuse koodeksisse".

Üldine

Justinianuse seadustekogu esimene osa on lühike tsiviilõiguse õpik, millel on seaduse jõud. Õpik annab võimaluse õppida Rooma eraõiguse aluseid. Justinianus sai "Institutsioonide" kirjutamiseks eeskuju Gaiuse "Institutsioonidest".
Justinianuse "Institutsioonid" on jaotatud kolme rühma: hagid, inimesed ja asjad. "Institutsioonide" tekst on jaotatud nelja raamatusse, raamatud on omakorda jaotatud tiitlitesse, millel on vastavad pealkirjad. Hiljem jaotati tiitlid paragrahvideks. Tiitel, mis pole nummerdatud, kannab nimetust principium. "Institutsioonide" tekst on kirja pandud paljudesse käsikirjadesse. Kõige väärtuslikum käsikiri on Turini käsikiri, mis asub Torinos, Itaalias.
Euroopa pruunkaru

Euroopa pruunkaru (Ursus arctos arctos) on pruunkaru üks alamliike.
Euroopa pruunkaru hõlmab asurkonnad Alpides, Püreneedes, Lõuna- ja Ida-Euroopas (sh Eestis) ning Skandinaavias.
Bosniakeelne Vikipeedia

Bosniakeelne Vikipeedia (bosnia keeles Wikipedia na bosanskom jeziku) on Vikipeedia bosniakeelne versioon.
Bosniakeelsele Vikipeediale pandi alus 12. detsembril 2002.
Seal on 80507 artiklit, millega see on artiklite arvult 70. keeleversioon.
Vihula valla vapp

Vihula valla vapp on Lääne-Viru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Vihula valla vapp.
8. juunil 1999. moodustati senise Vihula valla ja senise Võsu valla baasil uus omavalitsusüksus Vihula vald, keskusega Võsul. Kasutusele jäid Vihula valla vapina endine Vihula valla vapp ja Võsu aleviku vapina endine Võsu valla vapp.
Vapp kinnitati 26. aprillil 1996.

Vapi kirjeldus

Sinisel kilbil põimuvad kaldristina kaks kuldse ja hõbedase varda paari.

Põhjendus

Vapivärvid ja -kujundid osutavad Vihulale kui mereäärsele vallale, mille ajaloos on tihedalt põimunud talu- ja mõisakultuur.
Grete Ojala

Grete Ojala (sündinud 1. oktoobril 1994 Pärnus) on eesti jalgpallur.
Uus-Maleva tänav

Uus-Maleva tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kopli asumis.
Tänav algab Kopli tänavalt ja pärast tänava hargnemist lõppeb üks haru Amburi tänavaga ristudes ja teine haru tupiktänavana.
Uus-Maleva tänav sai nime 13. juuni 1958. Tänav on saanud nime Maleva tänava mõjul.
G-77

G-77 (inglise keeles Group of 77) on arengumaade majandusprobleeme käsitlev organisatsioon.
Ühenduse asutasid 15. juunil 1964 77 Aasia, Aafrika ja Ladina-Ameerika riiki.
Aastal 2010 on liikmeid 130.
Vabade assotsiatsioonide meetod

Vaba assotsiatsioon (inglise keeles free association) on psühhoanalüüsi tehnika, mille töötas Josef Breueri hüpnoosimeetodi põhjal välja Sigmund Freud.
Freud kirjeldas vaba assotsiatsiooni järgmiselt: "Vaba assotsiatsiooni olulisus seisneb selles, et patsiendid räägiksid iseendast, mitte ei kordaks analüütiku ideid; teiste inimeste soovituste järelekorrutamise asemel töötavad nad läbi pigem läbi iseendaga seonduvat."
Julija Tšiženko

Julija Tšiženko (vene Юлия Чиженко, sündinud 30. augustil 1979 Peterburis) on Venemaa kergejõustiklane (põhidistants 1500 m jooks).
2005. aasta Helsingi maailmameistrivõistluste 1500 m jooksu finaalis kuulus esialgse protokolli alusel hõbemedal Julija Tšiženkole 4.00,93-ga, kuid pärast Bahreini delegatsiooni protesti (venelanna võttis koha parandamise eesmärgil Bahreini jooksja Yusuf Jamali suhtes appi küünarnuki) tema tulemus tühistati.
Alfred Döblin

Alfred Döblin (10. august 1878 Stettin – 26. juuni 1957 Emmendingen) oli juudi rahvusest Saksa kirjanik ja arst.

Elulugu

Alfred Döblin oli pärit kodanlikust assimileerunud juudi perekonnast. 1888. aastal lahkus isa perekonna juurest ning Alfred Döblin asus koos ema ja vendade-õdedega elama Berliini. Majanduslike raskuste tõttu lõpetas ta gümnaasiumi alles 1900. aastal. Seejärel õppis ta meditsiini esmalt Berliinis, seejärel Freiburgis. Ülikooli lõpetas Döblin 1905. aastal. Pärast seda töötas ta kuni 1933. aastani närviarstina.
Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel emigreerus Alfred Döblin Šveitsi kaudu Prantsusmaale. 1936. aastal sai ta Prantsuse kodakondsuse. Kui Saksamaa 1940. aastal Prantsusmaale kallale tungis, põgenes Döblin Hispaania ja Portugali kaudu Ameerika Ühendriikidesse. 1941. aastal astus ta katoliku usku. 1945. aasta oktoobris pöördus Döblin Euroopasse tagasi. Kuid sõjajärgne Lääne-Saksamaa valmistas talle pettumuse ja 1953. aastal asus ta elama Prantsusmaale. Elu viimased kuud veetis Döblin Parkinsoni tõve tõttu kliinikus.

Looming

Alfred Döblini esikteos on 1913. aastal ilmunud ekspressionistlik jutukogu "Die Ermordung einer Butterblume und andere Erzählungen" ("Võilille mõrvamine ja teised jutustused"). Esimene romaan "Die drei Sprünge des Wang-lun" ("Wang-luni kolm hüpet") ilmus 1915. aastal. Ekspressionistliku ajaloolise romaani "Wallenstein" (1920) tegevus toimub Kolmekümneaastase sõja ajal. 1924. aastal ilmunud "Berge, Meere und Giganten" ("Mäed, mered ja hiiglased" on eksperimentaalne romaan, mille tegevus toimub tulevikus 23.–28. sajandil.
Alfred Döblini peateos on 1929. aastal ilmunud ühiskonnakriitiline suurlinna elu kujutav romaan "Berlin Alexanderplatz" (eesti keeles "Berliin, Alexanderplatz", 2007).
Aastatel 1949–1950 ilmunud neljaköiteline romaan "November 1918. Eine deutsche Revolution" ("November 1918. Saksa revolutsioon") kujutab Saksa Novembrirevolutsiooni sündmusi. Döblini viimane romaan on 1956. aastal ilmunud "Hamlet oder Die lange Nacht nimmt ein Ende" ("Hamlet ehk Pikk öö on lõppemas").
Yrsa Sigurðardóttir

Elulugu

Ehitusinseneri haridusega Yrsa Sigurðardóttir on lõpetanud Islandi ülikooli (Háskóli Íslands; 1988) ja Concordia Ülikooli (Concordia University) Montréalis 1997. aastal. Elab koos abikaasa ja kahe lapsega Reykjavíki lähistel Seltjarnarnes ning töötab insenerina Kárahnjúkari hüdroelektrijaamas.

Looming

Lasteraamatuid hakkas kirjutama 1998. aastal. Yrsa esikteos "Við viljum jólin í júlí" kuulub IBBY 2000. aasta aunimekirja (IBBY Honour List, Rahvusvaheline Noorsookirjanduse Nõukogu).
Kolifaag

Kolifaag on kolibakterit hävitav bakteriviirus.
Kolifaagid on tänapäeval geneetikas ja viroloogias olulised katseobjektid.