google/wiki40b huggingface dataset:
Matthias von Hedenström

Elulugu

Hedenström sündis Rootsist Dalarnast pärit Mattias Hedenströmi pojana. Ta õppis Tartu Ülikoolis, aga ei lõpetanud seda ja asus Tallinnas tööle tolliametnikuna. Ta mõisteti süüdi salakaubaveos ja saadeti Siberisse.
Aastal 1808 jõudis Hedenström Irkutskisse ja sai ametliku ülesande uurida Põhja-Jäämere rannikut. Aastatel 1809–1811 oli ta Vene riigikantsler Nikolai Rumjantsevi rahastatud Uus-Siberi saarte uurimisekspeditsiooni ülem. Hedenströmi abistas maamõõtja I. E. Koževin (haigestus 1810. aastal, teda asendas geodeet P. Pšenitsõn). Samuti leppis ta kokku koostööst jakuudi kaupmees Jakov Sannikoviga.
Kuigi Hedenströmil puudus vajalik haridus, õppis ta ise teaduslikke seadmeid kasutama, sh leidma geograafilisi koordinaate. Seetõttu on tema kaartidel vigu.
Aastal 1809 külastas Hedenström Sõrovatski poolt avastatud saare idaosa ja nimetas saare Uus-Siberi saareks. Ta kaardistas umbes 200 km saare rannajoont.
Arvates, et kogu Siberi rannikust (Indigirka suudmest Põhja-Ameerikani) põhja pool on saarte ahel, sooritas Hedenström aastal 1810 kaks reisi Põhja-Jäämerele Uus-Siberi saarest ida pool ja Kolõma jõe suudmest põhja pool, aga ei leidnud saari. Siberi põhjarannikul avastas Hedenström jäävaba lahvanduse ("polõnja"), mis segas edasiliikumist.
Ekspeditsiooni käigus kanti kõik Uus-Siberi saared kaardile ja tehti kindlaks, et Uus-Siberi saar on tõepoolest saar. Varem oletati, et tegemist on Ameerikaga.
Hedenström kaardistas ka rannikuala Jana ja Indigirka jõe vahel.
Hedenströmi ekspeditsioonikaaslane Jakov Sannikov nägi Uus-Siberi saarelt, Kotelnõilt ja Faddejevilt põhja pool kolm korda "sinetust" (maad), mille Hedenström kandis oma kaardile Sannikovi maa nime all. Alles 1930. aastatel sai selgeks, et mingit saart seal ei ole. Hüpoteetiline saar esineb tänini motiivina ulmekirjanduses.
Hedenström andis esimese ülevaate Uus-Siberi saarestiku looma- ja taimestikust ning kirjeldas Uus-Siberi saarel asuvaid müstilisi fossiilseid Puumägesid.
Hedenström sooritas hiljem mitu reisi Jakuutias ja Taga-Baikalis.
Kuni surmani töötas ta eri ametikohtadel Peterburis, Irkutskis, Verhneudinskis, Tobolskis ja lõpuks Tomskis kubermangu postimeistrina.
Hedenström suri Haidukovo külas (5-6 versta Tomskist) ja maeti 5. oktoobril (vkj 23. septembril) 1845 Tomskis Bogoroditse-Aleksijevski kloostri (Томский Богородице-Алексиевский монастырь) vanale kalmistule.
Matthias von Hedenströmi järgi nimetati Hedenströmi laht Bunge maa ja Faddejevi saare vahel.
Iseõppijast kartograaf Hedenströmi ja Sannikovi ekspeditsiooni tõttu tekkinud küsimuste lahendamiseks ja kaartide täpsustamiseks organiseeris Vene Admiraliteet 1821-23 kaherühmalise ekspeditsiooni Ferdinand von Wrangelli (1797–1870) ning Peter Anjou (1796–1869) juhtimisel Kirde-Siberisse.
Mart Adamson

Mart Adamson (9. november 1892 Viiratsis – 20. jaanuar 1975) oli Eesti poliitik.
Ta oli riigikogu III ja IV riigikogu liige.
14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Tartus linnavolinikuks. Osales valimistel valimisliidu Eesti sotsialistlik tööliste partei koosseisus.
20. detsembril 1936.a. valiti Käsitööstuskotta, kus Mart Adamson oli tekstiiltööstuse sektsiooni liige.
1939. aastal osales Tartu linnavolikogu valimistel 1. valimisringkonnas, osutus valituks 1119 - häälega (6.koht 10st).
Ametiühing

Ametiühing on isikute ühendus, mille eesmärk on töötajate õiguste ja huvide esindamine ja kaitsmine suhtluses tööandjaga või ka laiemate poliitiliste ja seadusandlike eesmärkide saavutamiseks. Demokraatlikes riikides rajanevad ametiühingud enamasti demokraatlikel põhimõtetel, teisal (Nõukogude Liit, Hiina) kontrollib ja juhib neid riik.
Era tänav

Era tänav (Privatstraße)  on tänav Tartus Kesklinna linnaosas.
Ta ühendab Riia tänavat Võru tänavaga ning on 200 meetrit pikk.
Zaķi mõis

Zaķi mõis (saksa keeles Augustenthal, läti keeles Zaķu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aumeistri kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub mõisakompleks Läti Valka piirkonnas Zvārtava vallas Zaķi külas.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal koos Aumeisteri mõisaga 9 ja 1/4 adramaad, sellele allus 104 mees- ja 128 naishinge.
Ei ole üksi ükski maa

"Ei ole üksi ükski maa" on Eesti helilooja Alo Mattiiseni isamaaline laul 1987. aastast, sõnade autor on Jüri Leesment. Laulu tekst kõneleb Eesti ühtsusest fosforiidisõja kontekstis, algversioonis laulis iga maakonda kirjeldavad read erinev laulja.
Esimest korda kõlas "Ei ole üksi ükski maa" 1987. aasta mais Eesti Televisiooni saates "Noortestuudio pärastlõuna" Eesti toonaste tippartistide ühises esituses. Solistid olid Kare Kauks, Silvi Vrait, Reet Linna, Ivo Linna, Karl Madis, Priit Pihlap, Gunnar Graps, Tõnis Mägi, Riho Sibul, Hardi Volmer, Henry Laks, Toomas Lunge ja Jaan Elgula, kooripartii laulis Agu Tammeorg. 
Laul on avaldatud raamatutes "Laulge kaasa!" nr 87 ja 89 (kirjastanud Eesti Raamat 1988. aastal) ja CD-plaadil "Lähedased laulud". 1993 pälvis "Ei ole üksi ükski maa" Eesti muusika aastapreemia. 2009. aastal esitasid selle võistlussaates "Eesti otsib lemmiklaulu" Silvi Vrait, Ivo Linna, Riho Sibul, Ines, Valdo Randpere, Tanel Padar ja Pearu Paulus, kuid juba samas saates jäi "Ei ole üksi ükski maa" punktiskooriga alla teistele isamaalistele lauludele, sealhulgas Alo Mattiiseni enda palale "Eestlane olen ja eestlaseks jään".
Korduvalt on "Ei ole üksi ükski maa" olnud laulupidude repertuaaris. Seda esitati IX noorte laulu- ja tantsupeol (2002), öölaulupidudel "Märkamisaeg" (2008) ja "Järjepidevus" (2013). Laulu pealkiri sai motoks IX noorte laulu- ja tantsupeol ning andis nime Rahvarinde 25. aastapäeva kontserdisarjale.
2015. aasta lõpul esitasid noorema põlvkonna lauljad satiirisaates "Tujurikkuja" Mattiiseni viisil uusversiooni, mis ironiseeris levinud sallimatuse üle nii pagulaste, homode kui ka lihtsalt teiste eestlaste suhtes. Märt Avandi, Ott Sepa ja Õ-Fraktsiooni kirjutatud tekstis vihjati ka teistele poliitilistele teemadele, nagu Süüria kodusõda. Laulsid Jarek Kasar, Lenna Kuurmaa, Rolf Roosalu, Kaire Vilgats, Dave Benton, Lauri Pihlap, Ines, Liisi Koikson, Henry Kõrvits, Tanel Padar, Dagmar Oja, Vaiko Eplik, Jüri Pootsmann ja Karl-Erik Taukar.

Mõjutused

Laulule "Ei ole üksi ükski maa" järgnesid Viis isamaalist laulu, mis mõjutasid oluliselt inimesi taasärkamisaegses Eestis aastatel 1987 - 1989. 
Laulu eeskujuks oli heategevuslik muusikaprojekt ja singel "We Are the World", mille algselt salvestas 1985. aastal paljudest tuntud esinejatest koosnev ansambel "United Support of Artists (USA) for Africa"
Autonoomia (filosoofia)

Autonoomia on isiku võime ja võimalus omada võimu oma tegude üle ning kujundada oma elu vastavalt omaenda põhjenditele ja motiividele.
Autonoomiat kahjustavaks peetakse näiteks ajupesu ja sõltuvusi, mis avaldavad isiku otsustele manipuleerivat või moonutavat mõju.
Kui autonoomiat peetakse rikutuks, siis tuleb tunnistada osa isiku põhjendeid ja motiive võõrasteks, talle mitte omasteks.
Pärsama raamatukogu

Pärsama raamatukogu on raamatukogu Pärsamal.
Raamatukogu asutati 1908. aastal. Kuni 1927. aastani tegutses raamatukogu koolimaja ühes klassiruumis. Aastal 1924 alustas tegevust koolmeister Gustav Vaheri algatatud Pärsama rahvaraamatukogu selts.
Pärsama rahvaraamatukogu selts oli piirkonnas tolle aja suurim. Raamatute ostmiseks saadi raha muu hulgas pidude korraldamisest.
Aastal 1927 avati Pärsamal uus rahvamaja, kuhu kolis ka raamatukogu. Aastal 1939 kolis raamatukogu vallamaja ooteruumi. Suvel 1958 sai raamatukogu esimest korda päris oma ruumid Pärsama õigeusu kiriku pastoraadis.
Raamatukogu uued ruumid on endises kolhoosikontoris. Raamatukogu juhataja on Tiina Sild, kes on ametis olnud juba 1985. aastast.
Raamatukogu töötajate hulgas on olnud Joosep Miilits, Harri Külaots, Helju Nurk, Herbert Seema, Eha Nõukas, Helle Poopuu, Anne Rand, Aino Stankevitš, Mai Magus.
Toivo Promm

Toivo Promm (sündinud 10. jaanuaril 1964) on Eesti ettevõtja.
Ta on 2005. aastast Isamaa ja Res Publica Liidu liige. Ta oli Eesti Liinirongid AS nõukogu liige.
Kaukaasia Mägirahvaste Konföderatsioon

Kaukaasia Mägirahvaste Konföderatsioon  (vene: Конфедерация горских народов Кавказа) oli militariseeritud poliitiline organisatsioon Kaukaasias, mis tegutses aktiivselt pärast Nõukogude Liidu kokkuvarisemisest aastatel 1991-1994. 
See mängis otsustavat rolli 1992-1993. aasta Abhaasia ja Gruusia sõjas, mil ühendas sõjaväelasi Põhja-Kaukaasia islamiusulistest vabariikidest, kes võitlesid Abhaasia eest Gruusia vägede vastu. 
Gruusia on seda süüdistanud sõjakuritegudes, selhulgas grusiinide etnilises puhastuses.
Konföderatsioon on olnud passiivne pärast selle viimase liidri Yusup Soslambekovi mõrvamist 2000. aastal.
Vanasillanukk

Vanasillanukk (ka Vanasilla nukk, Silla nukk) on neem (nukk) Saare maakonnas Muhu vallas Koguva küla alal.
Neeme koordinaadid on 58° 36′ N, 23° 5′ E.
Tantsuline liikumine

Päritolu

Mõiste „tantsuline liikumine“ kajastub eelkõige riiklikus kehalise kasvatuse õppekavas. 2009. aastal läbis senine kehalise kasvatuse õppekava uuenduskuuri ning seni õppekavas esinenud rütmika tegi läbi muutuse tantsuõpetuseks kujunemise suunas. Selleks, et kehalise kasvatuse õpetajaid mitte liialt kohutada, otsustati väga konkreetse mõiste „tants“ asemel käiku võtta laiema tähendusega "tantsuline liikumine".
Üldisemalt on tantsuline liikumine siiski osa tantsust, olles selle vabam väljendusvorm ehk tantsuline liikumine ei seostu ühegi kindla stiili või žanriga. Samuti ei ole tegu fikseeritud koreograafiaga vaid pigem just vaba liikumisega vabas vormis enese väljendamiseks.

Ajalugu

Tantsu ajaloo alguseks võib pidada juba ammustest aegadest pärit rituaale, kus tantsulisel liikumisel oli suur osa. Tants oli rituaali osadeks nii vanas Egiptuses, Vana-Roomas kui ka India templites, esinedes seal mitte niivõrd tänapäevase koreograafia, vaid liikumisena, mis kandis edasi teist tähendust ning dünaamikat kui igapäevased tegevused ning sellest tingitud liikumine. Tänapäeval läänemaailmas tuntud tantsustiilide alguseks on aga 16. sajandi Prantsusmaa, kus Louis XIV õukonnas pandi algus balletile. Tollele tehnikale tuginedes või sellele vastandudes kujunesid ka ülejäänud tantsustiilid, mida praegusel ajal paljugi harrastatakse, hiphopist ja showst kaasaegse tantsuni välja.   
Tantsulise liikumise enda ajalugu võib vaadelda kahest küljest. Ühelt poolt on see midagi, mis on olemas olnud aegade algusest saadik, väljendudes rituaalides. Teises kontekstis on väljend aga vaid kümmekond aastat vana, tekkides 2008. aastal koos kehalise kasvatuse õppekava muutustega asendades tantsuõppe mõistet. Eesmärk tookorral vähendada kehalise kasvatuse õpetajates pinget ning hirmu tantsu õpetamise suunas.

Jaotuvus/kuuluvus

Tantsul mõistena on väga erinevaid väljundeid ja suundi. Tantsuks võib pidada üldiselt liikumist, rütmistatud liikumist, liikumist muusika saatel, kindlat koreograafiat, kompositsiooni jne. Enamasti mõistetakse tantsu kui koreograafiat. Koreograafia on tantsu loomise kunst, liikumise kogumine ja organiseerimine teatud joonisesse ja järjestusse. Tantsulise liikumise eesmärk on saada teadlikuks oma kehast, tants on liikumine loovas, loomingulises ja mõtestatud tegevuses (Sööt). Tantsulise liikumise eesmärk on seega pigem tegeleda oma kehaga ja võimalus end väljendada liikumise keeles vabas vormis ilma, et tulemiks peaks olema mingit moodi organiseeritud liikumine nagu seda on koreograafia puhul.
Amelia Windsor

Leedi Amelia Sophia Theodora Mary Margaret Windsor (sündinud 24. augustil 1995) on St. Andrewsi krahvi ja krahvinna noorim laps ja teine tütar.  
Tal on vanem vend Edward ja vanem õde Marina-Charlotte. 
Ta on 2015. aasta seisuga Briti troonipärilusjärjestuses 35. kohal. Kuna Amelia ema on katoliiklane, siis kõrvaldati tema isa pärilusjärjestusest. Ka Amelia vend ja õde pöördusid katoliku usku, seega on Amelia oma perekonnast troonipärilusjärjestuses ainus.
Eesti Rahvusfond

Eesti Rahvusfond (lühend ERF) oli aastal 1946 Stockholmis asutatud fond. ERF loodi põhikirja järgi selleks, et levitada välismaal Eesti maa, rahva ja kultuuri kohta käivat objektiivsed infot. ERF tegutses Baltic Humanitarian Association'i Eesti sektsiooni juures.
Jaan Zimmermann

Jaan Zimmermann (22. aprill/4. mai 1880 Tõlliste vald, Valgamaa – 20. aprill 1942 Vologda oblast, Vene NFSV) oli eesti ettevõtja.
Jaan Zimmermann oli Vabadussõja ajal Tallinna 2. sõjaväehaigla majandusülem. 1920. aastate alguses asutas trükikoja J. Zimmermann, mis tegutses Tallinnas Lühike jalg 4 aastani 1935.
1935. aastal müüs trükikoja ja asutas 1936. aasta jaanuaris autoäri J. Zimmermann & J. Mölder (kaasosanikuks Johan Mölder), mis esindas ja müüs Auburn, Willys ja Nash marki sõiduautosid, samuti õlisid, mootoreid, akusid, rehve, külmkappe, kirjutusmasinaid, jalgrattaid, raadioid ja muud.
Aastatel 1929–1933 Kaubandus-Tööstuskoja kesk- ja väiketööstuse sektsiooni liige. 1926–1934 Eesti Autoklubi esimees. Oli ka Kaitseliidu liige (Tallinna maleva Põhja malevkonna pealik).
Aastatel 1928–1935 Eesti Autoklubi häälekandja ajakirja Auto (aastatel 1933–1934 Auto - Sport & Turism) väljaandja ja vastutav toimetaja.
Arreteeriti 20. detsembril 1940, hukkus 20. aprillil 1942 Nõukogude võimu poolt represseerituna Vologda oblasti Vjatlage NKVD vangilaagri laatsaretis insuldi tagajärjel (nii on kirjas laagri surma-aktis).
Jaan Zimmermannile kuulus Girard de Soucantoni aadlisuguvõsa rajatud Villa Dombrovka Karepal, mille Zimmermann nimetas Villa Metsarahuks.

Isiklikku

Abiellus Juliane Künnapuga ja neil sündis kolm last: pojad August (1906) ja Alfred (1912) ning tütar Luise Johanna (1910).
Jaan Zimmermanni poja August Zimmermanni abikaasa oli laulja Milvi Laid.
Igor Lunjov

Igor Lunjov (ukraina keeles Ігор Васильович Луньов; sündinud 25. aprillil 1962) on Ukraina sõjaväelane, auastmelt kindralleitnant. 2016. aastast on ta Ukraina erioperatsioonijõudude ülem.
Oscar Straus

Karjääri algus

Onu ja ema suunasid teda 6-aastaselt muusika juurde. Proovis peagi ka ise komponeerida. Johannes Brahmsi soovitusel õppis Viinis Hermann Grädeneri ja hiljem Berliinis Max Bruchi juures komponeerimist ja dirigeerimist. Alustas karjääri dirigendina olles aastatel 1893–1899 selles ametis Pressburgi (Bratislava), Brno, Teplitzi (Teplice), Mainzi ja Hamburgi teatrites. Komponeerimist alustas salongimuusika ja laulude kirjutamisega. 1894 katsetas koomiliste ooperitega, kuid pärast Johann Straussi soovitust hakata tegelema kergema teatrimuusikaga asus 1900. aastal pianistina ja dirigendina tööle Berliini kabarees Überbrettl ning komponeeris seal esitatavatele kavadele saatemuusikat ja laule. Eriti meeldisid rahvale tema muusikaga kavad "Die Musik kommt" ja "Der lustige Ehemann".

Edu ja tähelepanu

1903 asus taas elama Viini, kus kirjutas rea värvikaid operette. Pahandas kõigepealt saksa hingeelu parodeerides kõrgelt idealiseeritud Richard Wagneri muusika jumaldamist offenbachilikult vaimuka burleskiga "Die lustigen Nibelungen" ("Lõbusad Nibelungid", 1904), mille esitamisest Saksamaal on hoidutud ja selle olemasolu ka maha vaikitud. 1907 loodud "Ein Walzertraum" ("Valsiunistus") konkureeris oma populaarsuselt Franz Lehári menutükiga "Die lustige Witwe" ("Lõbus lesk"). Saavutas enne esimest maailmasõda rahvusvahelise kuulsuse teostega "Der tapfere Soldat" ("Vapper sõdur") ja "Rund um die Liebe". Alates 1918. aastast komponeeris Berliini teatritele. Operetid "Der letzte Walzer" ("Viimane valss") ja "Eine Frau, die weiß, was soie will" olid kõikjal populaarsed ning pidevalt mängukavas. Natside võimuletulek 1933 sundis teda Berliinist lahkuma. 1935 Zürichis esietendunud "Drei Walzer" saavutas samuti suure rahvusvahelise leviku. Pärast natside anšlussi 1938 lahkus Viinist Pariisi ning sealt 1940 New Yorki, kus töötas dirigendina. Korraldas kontserdikava "From Strauss to Straus". Töötas Hollywoodi filmitööstuses komponistina.

Tegevus pärast sõda

1948 naasis Euroopasse ning asus elama Bad Ischli. Jätkas tegevust soositud dirigendi ja heliloojana. Kirjutas muusika filmile "La ronde" (1950). Viimase loominguperioodi edukaim teos oli muusikaline komöödia "Die Musik kommt". Kirjutas ka ooperi "Božena", mis aga haledalt läbi kukkus. Seevastu Viini Hofoperile 1911 kirjutatud muusika balletile "Die Prinzessin von Tragant" oli edukas.
Franz Mailer on avaldanud tema biograafia "Weltbürger der Musik. Eine Oscar-Straus-Biographie" (Viin, 1985).

Straus Eestis

Eestis on mängitud 1918–1939 seitsmes teatris seitset operetti 23 lavastuses: "Inkognito" (Võitleja 1928), "Revolutsiooni keerises" (Ugala 1934), "Ring ümber armastuse" (Estonia 1918; Vanemuine 1922; Võitleja 1924; Ugala 1926), "Šokolaadisõdur" (Kannel 1932), "Talupojast kindral" (Vanemuine 1933); "Valsi unistusel" (Estonia 1917, 1919; Vanemuine 1919, 1929; Narva teater 1925; Endla 1927; Ugala 1930; Kannel 1939), "Viimane valss" (Estonia 1921; Vanemuine 1925, 1937; Endla 1923; Ugala 1927; Narva teater 1931; Kannel 1932).
Kuomintangi Revolutsiooniline Komitee

Kuomintangi Revolutsiooniline Komitee on Hiina Rahvavabariigi legaalne väikepartei, mis tekkis 1948. aastal Kuomintangist lahkulöömise tagajärjel.
Parteil on 82 000 liiget. Alates 2007. aastast on esimees Zhou Tienong
Württembergi krahvkond

Etümoloogia

Krahvkond sai nime samanimelise mäe järgi Untertürkheimi linnaosas Rotenbergis, Stuttgardis, millel Wirtembergi loss seisis aastani 1819. Umbes aastani 1350 esines krahvkond ürikutes ainult kirjapildiga "Wirtenberg".

Ajalugu

Württembergi dünastia ilmus esmakordselt 11. sajandi lõpul. Ürikutes ülestähendatud esimene pereliige oli aastal 1081 Konrad I, kes usutavasti ehitas lossi. Württembergidest said krahvid 12. sajandil. Hohenstaufenite valitsemise lõpp Švaabimaa hertsogkonna üle aastal 1250 võimaldas Württembergidel laiendada oma territooriumi, kaasates hertsogkonna. Stuttgart, tulevane pealinn, sai krahvkonna osaks pärast Ulrich I abielu Badeni Mechthildiga aastal 1251. 
Württembergi territoorium laienes veelgi Ulrich III, Eberhard II ja Eberhard III valitsemise ajal. Eberhard III ajal liidendas Württemberg Montbéliard'i krahvkonna (saksa Mömpelgard) seoses tema poja Eberhard IV ja Henriette de Montbéliard'i kihlusega aastal 1397.
Aastal 1442 sõlmiti Ulrich V ja tema venna Ludwig I vahel Nürtingeni leping, mis jagas Württembergi kaheks osaks. Ulrich võttis Stuttgardi osa (Württemberg-Stuttgart), sealhulgas linnad Bad Cannstatt, Göppingen, Marbach am Neckar, Neuffen, Nürtingen, Schorndorf ja Waiblingen. Ludwig võttis Bad Urachi osa (Württemberg-Urach), sealhulgas linnad Balingen, Calw, Herrenberg, Münsingen, Tuttlingen ja Tübingen. See jaotus sisaldas ka Montbéliard'i krahvkonda pärast Henriette'i surma aastal 1444.
Münsingeni lepinguga aastal 1482 ja Esslingeni lepinguga aastal 1492 õnnestus krahv Eberhardil taasühendada Württemberg ja tõusta hertsogiseisusesse. Lastetust Eberhardist sai taasühendatud riigi ainuvalitseja. Württemberg-Stuttgardi krahv Eberhard VI määrati tema järglaseks ja pidi valitsema koos kaheteistkümne "auväärse" komiteega, riigi kahe seisuse: aadli ja kodanlaste esindajatega.
Keiser Maximilian I kokkukutsutud Wormsi Riigipäeval aastal 1495 sai krahvkond hertsogkonnaks.
Eglė Budvytytė

Eglė Budvytytė (sündinud 1981) on Leedu multimeediakunstnik.
2000–2004 õppis Budvytytė Vilniuse kunstiakadeemias fotograafiat, 2004–2006 Gerrit Rietveldi akadeemias audiovisuaalset meediat ning 2006–2008 Piet Zwarti instituudis kauneid kunste. Residendina on ta tegutsenud Belgias, Prantsusmaal, Leedus ja Hollandis. Budvytytė peamised žanrid on video ja performance. Ta huvitub kehalistest praktikatest ning kujutab oma töödes muinasjutulisi narratiive.
Peetri kihelkond

Piirkonna ajalugu

Peetri kirikukihelkond moodustati 13. sajandil tõenäoliselt varasema muinaskihelkonna kohale.
13. ja 14. sajandi  vahetusel rajati kihelkonda Järva-Peetri Püha Peetruse kirik.

Kihelkonna alad tänapäeval

Kaasajal jäävad kihelkonna maad Järva maakonda.
Koblenzi-Landau ülikool

Koblenzi-Landau ülikool (saksa keeles Universität Koblenz-Landau) on ülikool Saksamaal Koblenzis ja Landaus.
Ülikool asutati 1990.
Ülikoolis õpib üle 16 000 üliõpilase.
Incantatio

Incantatio. An International Journal on Charms, Charmers and Charming (ka Incantatio) on ingliskeelne eelretsenseeritav Eesti teadusajakiri, mis avaldab akadeemilisi originaaluurimusi folkloristikast, keskendudes loitsude, loitsimise ja loitsijate võrdlevale uurimisele. Ajakirja koostab [Rahvusvaheline Rahvajutu-uurimise Selts|Rahvusvahelise Rahvajutu-Uurijate Selts]]i "Loitsude, loitsimise ja loitsijate uurimise töörühm", väljaandja on EKM Teaduskirjastus.
Ajakiri ilmub aastast 2011 kord aastas. Aastatel 2015 ja 2016 ajakirja numbrid ei ilmunud.
Eraldi rubriigis avaldatakse erialaraamatute, helikandjate jm ülevaateid ja arvustusi, konverentside ja välitööde tutvustusi jmt.
Ajakirja toimetajad on Mare Kõiva, Haralampos Passalis, James Kapalo, Jenny Butler, Jonathan Roper, Svetoslava Toncheva, Emanuela Timotin, Daiva Vaitkevičienė, tegevtoimetaja Liisa Vesik, Jonathan Roper, raamatututvustuste ja uudiste toimetaja Svetoslava Toncheva.
Toimetuskolleegiumisse kuuluvad Alaric Hall, Claude Lecouteux, Lea Olsan, Éva Pócs, Jonathan Roper, Will Ryan, Emanuela Timotin, Andrei Toporkov ja Daiva Vaitkevičienė.
Eesti Ragbi Liit

Eesti Ragbi Liit (inglise Estonian Rugby Union, lühend ERU) on Eesti ragbi alaliit. 
Liit koordineerib ragbiga seotud tegevust Eestis.
ERU asutati oktoobris 2007.
Orava raudteejaam

Orava raudteejaam on raudteejaam Tartu–Koidula raudteeliinil Võrumaal Võru vallas Rõssal (nime saanud läheduses asuva Orava küla järgi).
Reisirongid sõidavad Oravalt edasi Koidula jaama. Nende peatuste vahel on olnud ka peatus Kliima. Kuni 30. augustini 2011. aastal lõppes reisirongiliiklus Oraval.
Orava jaamas asus üks madal perroon pikkusega 89 m, mis 2012. aastal lammutati ja asendati uue disainiga "poolmadala" lühikese perrooniga. Jaamas asub lisaks peateele neli kõrvalteed ja üks tupiktee – kokku kümne pöörmega. 
Raudteejaam asub Balti jaamast 262 km kaugusel ja Tartust 73 km kaugusel. 
Tartu–Koidula raudteeliinil sõidab sõltuvalt nädalapäevast ja aastaajast 1–4 reisirongi päevas. Rong sõidab Tartust Oravale umbes 1 tund ja 25 minutit.

Ajalugu

Jaam avati aastal 1931, seoses Tartu–Petseri raudteeliini rajamisega. Avamisel jäi jaam Orava valda.
1950. aastate alguses valmis tüüpprojekti järgi stalinistlikus stiilis jaamahoone.
Yannick Weber

Yannick Cyril Weber (sündinud 23. septembril 1988 Morgesis) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Nashville Predators.
Ta alustas klubikarjääri Šveitsi esiliiga klubis SC Langenthal. Hooajal 2006–07 suundus ta Põhja-Ameerikasse, liitudes Ontario Hockey League'i klubiga Kitchener Rangers. 2007. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Montreal Canadiensi poolt 73. valikuna. Canadiensi meeskonnas debüteeris ta hooajal 2008–09. Esimese värava NHL-is viskas ta 20. aprillil 2009 Stanley karika väljalangemismängus Boston Bruinsi vastu. Suurem osa hooaegadest 2008–09 ja 2009–10veetis ta Canadiensi noorteklubiga Hamilton Bulldogs AHL-is. Oma esimese värava NHL-i põhihooaja viskas ta 9. veebruaril 2011, kui kohtuti taas Bruinsiga.
2013. aasta juulis liitus ta Vancouver Canucksiga, kus mängis kolm hooaega. 2016. aasta juulis liitus ta Predatorsiga.
Weber on kuulunud Šveitsi jäähokikoondisse 2010. ja 2014. aasta taliolümpiamängudel ning neljadel maailmameistrivõistlustel.