google/wiki40b huggingface dataset:
Vello Past

Elulugu

Vello Past oli trükkali poeg.
Vello Past oli Urmas Pasti onu, Jaan Pasti onupoeg. Ta lõpetas 1947 Tartu 1. Keskkooli, 1952 Tartu Riikliku Ülikooli TÜ keemia osakonna, 1952–1955 TÜ aspirant, keemiakandidaat (elektrokeemia, 1956, Moskva Ülikool), väitekiri "Исследование состояния поверхности металлов группы железа методом измерения кривых спада потенциала после выключения тока", keemiadoktor (1970, NSVL TA Elektrokeemia Instituut), väitekiri "Исследование строения двойного электрического слоя и катодного выделения водорода на некоторых твердых электродах". Täiendas end 1969–1970, 1977, 1982 Moskva Ülikoolis, 1981 Budapesti L. Eötvösi Ülikoolis, 1987 Praha Karli Ülikoolis. Oli 1955–1956 TÜ keemia osakonna anorgaanilise keemia kateedri õpetaja, 1956–1958 dotsent, 1958–1967 ja 1969–7191 kateedri juhataja, dotsent, 1971–1993 anorgaanilise keemia kateedri juhataja, professor, 1975–1988 füüsika-keemiateaduskonna dekaan, 1993–1994 füüsikalise keemia instituudi füüsikalise keemia erakorraline professor, 1994–2014 emeriitprofessor. Olnud 1974 Läti Ülikooli, 1991 Oulu Ülikooli ja 1994–1995 TPÜ külalisprofessor. Lugenud füüsikalise ja kolloidkeemia, elektrokeemia, keemilise termodünaamika, anorgaanilise keemia jt kursusi; koostanud õppevahendeid ja keemiaõpikuid. Tema juhtimisel loodi 1961 elektrokeemia labor, oli 1961–1980 selle teaduslik juhendaja.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: elektrokeemia, keemia ajalugu, keemia õpetamise metoodika. Loonud siledapinnaliste madalsulavaist metallidest elektroodide uurimise metoodika, mis võimaldas määrata vismuti, antimoni, tina jmt metalli nulllaengu potentsiaali, adsorptsioonikarakteristikuid, elektroodiprotsesside kineetika seaduspärasusi jms. Rakendanud elektrokeemiat kütuseelementide ja hapniku kontsentratsiooniandurite karakteristikute parendamisel, metallide korrosiooni uurimisel jm. 1982 ilmunud inglise-eesti-vene keemia sõnaraamatu koostajaid. Vabariikliku Keemia Teaduslik-metoodilise Nõukogu esimees (1972–92), NSVL TA elektrokeemia probleemnõukogu (1976–91) ja Eesti TA keemia probleemkomisjoni (1973–89) liige, Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Eesti Ühendus (TTEÜ) ja "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" (ETBL) toimetuskolleegiumi liige. Orden "Austuse märk" (1982). 180 teadustrükist, 10 õpikut ja teatmeteost, 4 autoritunnistust
Päite maastikukaitseala

Päite maastikukaitseala on kaitseala Ida-Viru maakonnas Toila vallas, mis jääb Pühajõe, Voka, Konju, Vaivina ja Päite küla territooriumile.
Kaitse alla on võetud kitsas (50...300 m laiune) rannikuriba Päite ja Pühajõe panga ning Voka klindilahega. Kaitstakse rusukaldeid, jäärakutega metsi ja lubjakivipaljandeid.
Nikolai Merkuškin

Nikolai Ivanovitš Merkuškin (sündinud 5. veebruaril 1951 Mordvas Novõje Verhissõs) on Venemaa riigitegelane, Mordva Vabariigi pea aastatel 1995–2012.
10. mail 2012 nimetas president Vladimir Putin ta Samara oblasti kuberneri kohusetäitjaks ja 12. mail kinnitas oblastiduuma ta uueks kuberneriks. 25. septembril 2017 vabastas Putin ta ametist.
Messier 68

Messier 68 (ka M68 ja NGC 4590) on kerasparv, mis asub Hüdra tähtkujus. 
Parve avastas 1780. aastal Charles Messier. M68 asub Maast 33600 valgusaasta kaugusel ja tiirleb ümber Linnutee, ekstsentrilisusega 0,5. Parve orbiit viib selle galaktika keskmest kuni 100 000 valgusaasta kaugusele. Messier 68 on üks metallivaesemaid kerasparvi, mis tähendab, et peale vesiniku ja heeliumi on seal teisi elemente vähe.
2015. aasta seisuga on parvest leitud 50 muutlikku tähte, millest 28 tuvastas Ameerika Ühendriikide astronoom Harlow Shapley aastatel 1919–1920.
Indro Olumets

Koondisekarjäär

Oma debüüdi koondises tegi Olumets 3. juunil 1992 sõpruskohtumises Sloveenia vastu. Ta kuulus algkoosseisu, aga 46. minutil vahetas Sergei Ratnikov ta välja. See oli koondise esimene kohtumine pärast riigi taasiseseisvumist. Oma debüüdi samas mängus tegid veel Mart Poom, Meelis Lindmaa, Urmas Kaljend, Urmas Hepner, Igor Prins, Toomas Kallaste, Martin Reim, Sergei Ratnikov, Tarmo Linnumäe, Risto Kallaste, Viktor Alonen, Aleksandr Puštov, Urmas Kirs, Marko Kristal. Mäng lõppes viigiga 1:1. Olumets oli mängupäeval 21-aastane. Indro Olumetsa peetakse läbi aegade üheks tehnilisemaks mängijaks.
Rea Raus

Rea Raus (sündinud 10. aprillil 1967) on eesti kasvatusteadlane.
Ta on kirjutanud artikleid jätkusuutlikkuse ja ökoloogilise hariduse teemadel.
Tiiu Reimo

Tiiu Reimo (sündinud 2. juunil 1953 Tallinnas) on eesti raamatuteadlane.

Elulugu

Lõpetas 1971 Rapla Keskkooli ja 1976 TPedI; M.A. (raamatuteadus, 1995, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Tallinna linna ja gümnaasiumi trükikoja trükitoodang ja kirjastustegevus 18. sajandi teisel poolel ja 19. sajandi I veerandil (1769–1828). Tallinna linna ja gümnaasiumi trükikoja trükised 1769–1828. Kronoloogiline nimestik", Ph.D. (2001, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Raamatukultuur Tallinnas 18. sajandi teisel poolel". Töötas 1976–2003 Eesti Teaduste Akadeemia raamatukogus, 2003– Tallinna Ülikooli infoteaduse osakonna professor.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: Eesti raamatu ja trükinduse ajalugu, dokumentaalse kultuuripärandi säilitamine. Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu liige 1988; Eesti retrospektiivse rahvusbibliograafia 1918–44 toimetuskolleegiumi liige 2005. Friedrich Puksoo auhind (2001), Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu aastapreemia (2000), Arthur Puksovi auhind (2004). 27 teadustrükist.
Kapsapea (multifilm)

"Kapsapea" on režissöör Riho Undi 1993. aastal valminud multifilm Oskar Lutsu näidendi "Kapsapea" (1913) ainetel.
Multifilmis on Lutsu näidendi tegevus toodud tänapäeva. Samaks on jäänud siiski põhiline tegevusliin, taluperemees Saamuel Pliuhkami soov saada endale au ja kuulsus lesknaise Krõõda hiigelsuure kapsapea eest. 
Filmi järgesid "Tagasi Euroopasse" (1997) ja "Saamueli internet" (2000) ühendab Lutsu loominguga juba vaid peategelane Pliuhkam.
Umpu saar

Umpu saar on Lääne maakonnas Noarootsi vallas Paslepa viigus asuv saar.
Saare koordinaadid on 59° 2′ N, 23° 26′ E.
Bernt Notke

Looming

Bernt Notke loomeaeg langeb keskaja ja varauusaja, hilisgootika ja renessansi piirimaile. Ühest küljest oli ta paljuski kinni keskaja kunsti kaanonites, ent teisest küljest katsetas ta julgelt uusi kunstilisi võtteid ja tehnilisi lahendusi. Tema loomingut iseloomustab monumentaalsus, jõuline väljendusrikkus ja oma aja kohta uudsete materjalide kasutamine (maalikunstis lõuend, polükroomsete skulptuuride juures nahk, klaas, põdrasarved jm). Notke oli eelkõige hiilgav maalija ja võimekas töökojajuhataja.
Dokumentaalselt on tõestatud Notke töökoja autorsus järgmiste teoste puhul: Lübecki toomkiriku 17 meetri kõrgune triumfirist (1477), Århusi toomkiriku peaaltar Taanis (1479) ja Tallinna Püha Vaimu kiriku peaaltar (1483). Stiililise võrdluse põhjal on talle omistatud ka Lübecki Maarja kirikus asunud maalid „Surmatants” ja „Püha Gregoriuse missa” (mõlemad hävinud), Stockholmi vanalinnas (Gamla stan) Suurkirikus (Storkyrkan) asuv Püha Jüri skulptuurigrupp, Tallinna Niguliste kiriku „Surmatants”.
Notke töid on ka Hollandis, Taanis ja Norras, sealhulgas altar Trondenesi kirikus Harstadi lähedal.
Stockholmi vanalinnas, Österlånggatanil asub skulptuurigrupp "Püha Jüri ja lohe". Selle tellis Rootsi regent Sten Sture vanem, et tähistada Sture võitu Taani kuninga Christian I üle 1471 toimunud Brunkebergi lahingus. Selle skulptuurigrupi täpne koopia asub Lübeckis Katharinenkirches (Püha Katariina kirikus).
Ohtja mõis

Ohtja mõis (saksa keeles Ochtjas) oli Küdema mõisa kõrvalmõis Mustjala kihelkonnas Saaremaal.
Esimesed teated Ohtja mõisast pärinevad 1566. aastast. Mõis oli mitme omaniku valduses, kuni 1749. aastal ostis mõisa Johann Gustav von Güldenstubbe Küdemalt.
Praegune maja on ehitatud umbes 19. sajandi teise poole algul.  
Eesti ajal müüdi Ohtja mõisa maja Kärlalt tulnud metsavahile Oskar Jõelehele. Nimi muudeti Kesküla taluks.
Potsdami päev

Potsdami päev (saksa keeles Tag von Potsdam) oli Potsdami Garnisonikirikus 21. märtsil 1933 toimunud pidulik tseremoonia, milles osalesid 5. märtsil 1933 valitud uue Riigipäeva liikmed. Sotsiaaldemokraadid keeldusid osalemast, kommunistidel oli osalemine keelatud. Uue Riigipäeva koosseisu esimene päris istungjärk toimus sama päeva pärastlõunal Berliinis Krolli ooperimajas.
Potsdami päev pidi sümboliseerima konservatiivsete jõudude ja natsionaalsotsialistide liitu ja teineteisemõistmist.
Joseph Goebbelsi juhtimisel tehti Potsdami päevast oluline propagandasündmus, mille kandsid üle kõik Saksa raadiojaamad.
Toitjakaotus

Toitjakaotus - ülalpidajaks olnud lapsevanema või abikaasa surm. Toitjakaotus on üks sotsiaalsetest riskidest ja sotsiaalse kaitse süsteemi funktsioon, mille eesmärgiks on sissetuleku tagamine ja rahaline või mitterahaline toetus varem ülalpidamist taganud pereliikme surma korral .
Sotsiaalse kaitse hüvitised toitjakaotuse riski korral võivad olla nii rahalised kui mitterahalised. Peamisteks hüvitisteks on toitjakaotuspension ja matusetoetus või matusekulude kompensatsioon.
Eestis on sotsiaalne kaitse toitjakaotuse riski korral tagatud põhiseadusega. Eesti Vabariigi põhiseaduse §28 kohaselt: Eesti kodanikul on õigus riigi abile vanaduse, töövõimetuse, toitjakaotuse ja puuduse korral. Abi liigid, ulatuse ning saamise tingimused ja korra sätestab seadus. Kui seadus ei sätesta teisiti, siis on see õigus võrdselt Eesti kodanikuga ka Eestis viibival välisriigi kodanikul ja kodakondsuseta isikul. Õiguse toitjakaotuspensionile sätestab riikliku pensionikindlustuse seadus.
Rohuneeme kalmistu

Rohuneeme kalmistu on kalmistu Jõelähtme kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Rohuneeme külas Viimsi vallas. 
Aegna saare sõjaväele üleminekul 1920. aastate algul pidi osa tsiviilelanikke saarelt lahkuma. Viimsi Kalameeste Ühisuse juhatuse liige Julius Lambot andis Rohuneemel maad lahtivõetud ja saarelt ära viidud Aegna kabeli uuestipüstitamiseks ja kalmistu rajamiseks. 
Tänapäeval on kalmistu pindala 0,5 ha, sellel on kaks osa (vana ja uus) ning seda haldab Viimsi vald. Vana kabel hävis 1944. aastal ning 2004. aastal püstitati selle kohale uus kabel.
Eesti Autorite Ühing

Eesti Autorite Ühing (lühend EAÜ) on Eesti autorite esindusorganisatsioon.
Ühingu liikmeteks on peamiselt heliloomingu ja kujutava kunsti teoste autorid ning muusikakirjastajad.
Lisaks oma liikmetele esindab EAÜ ka teiste riikide autoreid ja kirjastajaid välisriikide autoreid esindavate organisatsioonidega sõlmitud vastastikuse esindamise lepingute alusel.
EAÜ asutati 8. oktoobril 1991.
EAÜ juhatuse liikmed on Mikk Targo (juhatuse esimees), Eero Johannes, Kadri Hunt, Olav Ehala, Mario Kivistik, Helena Tulve ja Tõnis Kaumann. Tegevdirektor on Kalev Rattus.
Eesti Autorite Ühingu esindaja osaleb Justiitsministeeriumi juures tegutseva autoriõiguse komisjoni töös.
Temnikova ja Kasela galerii

Temnikova ja Kasela galerii on Eesti kunstigalerii, mida juhivad galeristid Olga Temnikova ja Indrek Kasela. Galerii tegutseb Tallinnas aadressil Lastekodu tänav 1 (varem asus Müürivahe 22).
Galerii on vahendanud eesti kunsti Kiasma ja Deutsche Banki kogudesse ning Venemaa, Soome, Austria ja Inglismaa erakogudesse. 
Temnikova ja Kasela galerii esindab teiste kunstnike seas Jaan Toomikut. Nad on vahendanud ka Kaido Ole, Krista Mölderi, Raul Meele, Valeri Vinogradovi, Merike Estna, Maarit Murka, Peeter Lauritsa, Andris Vitolinši ja Inga Meldere töid ning korraldanud jaapani kunstnike O Juni ja Takeo Hanazawa, briti kunstniku Lucian Freudi graafika ja Aki Kaurismäe filmide kunstniku Markku Pätilä näitusi.
2015. aastal valiti messil Frieze New York viie parima väljapaneku hulka Temnikova ja Kasela esitatud Kris Lemsalu installatsioon "Whole Alone 2".
Carl Loewe

Johann Carl Gottfried Loewe (30. november 1796 – 20. aprill 1869) oli saksa helilooja, laulja ja dirigent. Tema eluajal olid ta laulud populaarsed ja teda kutsuti Põhja-Saksamaa Schubertiks. Tänapäeval tuntakse teda vähem, kuid tema ballaade ja laule, mida on üle 400, esitatakse aeg-ajalt siiski.

Elulugu

Loewe sündis Löbejüni linnas ja sai esimesed muusikatunnid oma isalt. Ta laulis kooris, esmalt Köthenis ja hiljem Halles, kus ta käis ka gümnaasiumis. 
Loewe hääle ilu märkas Madame de Staël, kes hankis talle Vestfaali toonaselt kuningalt Jérôme Bonaparte'ilt stipendiumi, mis võimaldas Loewel jätkata muusikaharidust ja õppida teoloogiat Halle ülikoolis. Õpingud katkesid 1813. aastal, kui kuningas Vestfaalist põgenes ja stipendium lõppes. 
1820. aastal kolis ta Stettini linna Preisimaal (nüüd Szczecin Poolas), kus ta töötas organisti ja kooli muusikadirektorina. 1821 abiellus ta Julie von Jacobiga, kes suri 1823. Tema teine naine, Auguste Lange, oli tuntud laulja, ja nende esinemised olid väga edukad. 
20. veebruaril 1827 dirigeeris ta 18-aastase Felix Mendelssohni "Suveöö unenäo" avamängu esmaesitust. Tema ja Mendelssohn olid ka solistid, kui esitusele tuli Mendelssohni kontsert E-duur kahele klaverile ja orkestrile.
Hiljem sai Loewe väga populaarseks nii helilooja kui ka lauljana. Noorukina oli tal kõrge kontratenor ning vanemaks saades kujunes tal välja suurepärane tenor. 1840. ja 1850. aastail tegi ta lauljana mitu kontserdireisi, külastades muuhulgas Inglismaad, Prantsusmaad, Rootsit ja Norrat. Lõpuks siirdus Loewe tagasi Saksamaale. Seal loobus ta 46 aastat kestnud ametist Stettinis ja kolis Kieli, kus suri 20. aprillil 1869 insulti.

Looming

Loewe kirjutas viis ooperit, millest vaid üks, "Die drei Wünsche", jõudis Berliinis 1834. aastal erilise eduta ettekandele. Ta lõi ka 17 oratooriumi, paljud neist meeshäälele saateta või üksnes lühikeste instrumentaalsete vahepaladega, kooriballaade, kantaate, kolm keelpillikvartetti (opus 24) ja klaveritrio, ühe postuumselt avaldatud teose klarnetile ja klaverile ning mõned klaverisoolod. 
Loewet mäletatakse eelkõige klaverisaatega sooloballaadide loojana, milles ta saavutas täiuslikkuse. Ta kasutas tekstidena pikki jutustavaid luuletusi, milles segunesid dramaatilisus ja lüüriline stiil; kahtlemata oli tema eeskuju selles Johann Rudolf Zumsteeg. Hiljemgi on paljud heliloojad sama stiili kopeerinud. Eriti silmapaistvad on tema viisistatud Goethe "Erlkönig" (väga varane näide), "Archibald Douglas", "Heinrich der Vogler", "Edward" ja "Die Verfallene Mühle".
Loewelt pärineb vähemalt kaks sümfooniat. Üks neist, D-moll, salvestati Koch Schwanni kaubamärgi all koos esimesega vähemalt kahest Loewe teise klaverikontserdi (A-duur) CD-st. Teine, E-moll, kanti novembris 2004 ette esimest korda pärast 170-aastast pausi.
1875. aastal märkis Richard Wagner Bayreuthis Loewe kohta: "Ha, das ist ein ernster, mit Bedeutung die schöne deutsche Sprache behandelnder, nicht hoch genug zu ehrender deutscher Meister, echt und wahr!" ("Haa, ta on tõsine saksa meister, ehtne ja tõene, kes kasutab ilusat saksa keelt koos tähendusega, teda ei jõua küllalt kõrgelt austada!")
Ralambo

Ralambo (1575 Alasora – 1612 Ambohitrabiby) oli merinade maa (Madagaskari keskpiirkond) valitseja 16. sajandi teisel poolel.
Ta oli kuningas Andriamanelo poeg; too oli viinud pealinna Alasorasse.
Ralambo jätkas oma isa poliitikat, püüdes riiki laiendada. Olles vallutanud Antananarivo ümbruse, pani ta oma riigile nimeks Imerina Ambaniandro ('kõrge maa päikese all'). Arvatakse, et nimi oli käibel juba palju varem ning Ralambo tegi selle lihtsalt ametlikuks.
Nagu Andriamanelogi, on Ralambo kultuuriheeros, kelle valitsemisajale omistatakse seebuliha söömise algus, püha kümbluse fandroana traditsiooni algus ning hova-andriana süsteemi kehtestamine. Viimane jaotab kuninga alamad kaheks grupiks või klanniks (hovad ja andrianad), mille liikmetele on ette nähtud endogaamia. Riigi laienedes laienes see süsteem kogu merinade maale.
Ralambol oli abielust Andrianamboninolona ja Rasoavimbahoaka Rafotsindrindramanjaka tütre Ratompokoandriambavy Ratsitohinina poeg Andrianjaka ning abielust Andriamamilazabe ja Andriamanentohento tütre Ratompokoamandrainy Rabehavinaga poeg Andriantompokoindrindra ja tütar Ravaomasina. Peale selle olid Ralambol veel pojad Andriampanarivomanga, Andriantompobe, Andriamasoandro, Andrianakotrina, Andriantsinompo, Andriampolofatsy ja Andrianimpito.
Kõrgendav pingemuundur

Kõrgendav pingemuundur (ingl boost converter) on induktiivse salvestiga (induktiivpooliga) alalispingemuundur, mille abil muundatakse sisend-alalispinge kõrgema väärtusega väljund-alalispingeks.
Pingekõrgendusmuundurit kasutatakse enamasti patarei (nt leeliselemendi või akuelemendi) pinge tõstmiseks toidetava seadme jaoks vajaliku väärtuseni. Niisuguse muunduri abil tõstetakse näiteks ka 12 V autoaku pinge 24 voldile.

Töörežiimid

Pingekõrgendusmuunduril on võimalik kaks töörežiimi: pidev ning katkendlik. Need režiimid kirjeldavad vaid muunduri induktiivpooli tööd. Katkendlikul töörežiimil peatub töötsükli lõpus vool poolis täielikult. Pideva tööviisi korral säilib vool läbi pooli kogu tsükli jooksul. Väljundvool on mõlemal tööviisil ikkagi katkendlik.

Pidev töörežiim

Töötsükli esimese poole jooksul on transistor juhtiv ning voolutugevus induktiivpoolis tõuseb. Töötsükli teises pooles on transistor kinni ning voolutugevus induktiivpoolis langeb.

Ebastabiilsus pidevas töörežiimis

Kui pidevas režiimis töötava pingekõrgendusmuunduri sisendpinge väheneb või koormuse voolutarve suureneb järsult, hakkab ka muunduri väljundpinge langema. Et hoida seda samal tasemel, peab väline tüürlülitus suurendama täitetegurit. See aga põhjustab alguses veel suurema väljundpinge languse, sest transistori lahtioleku aega muudetakse kinnioleku aja arvelt. Seega muutub ka aeg, mil induktiivpoolist läbi dioodi vool väljundisse liigub. Soovitud väljundpinge taastub alles pärast mitut töötsüklit, kui poolis olev voolutugevus on piisavalt suureks kasvanud.
Katkendlikus režiimis seda probleemi ei esine – transistori töösoleku aja pikendamiseks saab alati kasutada kahe töötsükli vahelist aega. Kui aga väljundpinge taseme hoidmiseks on vaja pikemat ajavahemikku kui üks töötsükkel, satub muundur pidevasse režiimi.
Tanel Linnas

Tanel Linnas (sündinud 14. jaanuaril 1979 on eesti leiutaja.
Ta lõpetas aastal 1997 Hugo Treffneri Gümnaasiumi.
Ta on Presidendi Mõttekoja liige.
Mariss Jansons

Mariss Jansons (sündinud 14. jaanuaril 1943 Riias) on läti dirigent.
Mariss Jansons sündis Riias dirigent Arvīds Jansonsi pojana. Tema ema Iraida Jansons oli juudi päritolu ooperilaulja, kes sünnitas poja Saksa okupatsiooni ajal peidupaigas, kus ta end varjas pärast seda, kui tema vend ja isa olid Riia getos hukkunud. Mariss õppis lapsepõlves isa käest viiulimängu. 1946. aastal võitis isa Arvīds Jansons teise koha riiklikul konkursil ja Jevgeni Mravinski kutsus ta oma assistendiks Leningradi Filharmooniasse. 1956. aastal ühines perekond isaga ja Mariss asus õppima Leningradi Riikliku Konservatooriumi muusikakooli. Selle lõpetamise järel õppis ta alates 1962. aastast Leningradi Riiklikus Konservatooriumis klaverimängu ja dirigeerimist Nikolai Rabinovitši juhendamisel ja täiendas end aastatel 1969–1972 Viinis Hans Swarowsky ja Salzburgis Herbert von Karajani juhendamisel. Pärast võitu dirigentide konkursil Berliinis 1971. aastal tegi von Karajan Jansonsile pakkumise asuda tema assistendiks Berliini Filharmoonikute juures, kuid Nõukogude võimud keelasid selle ära. 1985. aastal sai ta Leningradi Filharmoonia Sümfooniaorkestri peadirigendi assistendiks.
Aastatel 1979–2002 oli ta Oslo-Filharmonieni muusikaline juht. 2003. aastast on ta Baieri Raadio Sümfooniaorkestri peadirigent ja 2004. aastast Kuningliku Concertgebouworkestri peadirigent.
2006. aastal pälvis Jansons Grammy auhinna parima orkestriesituse kategoorias Baieri Raadio Sümfooniaorkestriga Šostakovitši 13. sümfooniaga.
Ta on teinud koostööd paljude tipporkestritega, sealhulgas Berliini Filharmoonikute, Londoni Sümfooniaorkestri ja Viini Filharmooniaorkestriga.
Aprillis 1996 sai ta Oslos kontserdi ajal infarkti ning oleks peaaegu surnud.
Aastatel 2006, 2012 ja 2016 oli ta Viini uusaastakontserdi dirigent.
Jansonsil on korter Peterburis. Tal on Läti ja Venemaa kodakondsus.
Atari Flashback 2

Mängud

Mängud on jaotatud nelja kategooriasse, mida saab valida ekraanimenüüst. Kui mäng on valitud, pääseb menüüsse tagasi Power-nupuga, konsool tuleb välja ja siis uuesti sisse lülitada.
Aasta noor tekstiilikunstnik

Aasta noor tekstiilikunstnik on erialane tunnustus aasta jooksul enim silma paistnud noorele (kuni 35-aastane) tekstiilikunsti või -disaini vallas. Tunnustust annab välja Eesti Tekstiilikunstnike Liit.
Ellen Pedak

Elulugu

Ellen Pedak on õpetajate tütar ja Evald Pedaku abikaasa.
Lõpetas 1949 Pärnu 2. Keskkooli, 1955 TÜ keemiaosakonna, 1969 aspirantuuri, keemiakandidaat (1980, TÜ), väitekiri "О физико-химической природе центров люминесценции в сульфидах кальция, стронция и бария, активированных медью и серебром". Oli 1955–66 TÜ analüütilise keemia kateedri assistent, 1969–76 noorem- ja 1976–79 vanemteadur, 1979–92 assistent, 1993–95 keemilise füüsika instituudi lektor. Lugenud analüütilise keemia, spektraalanalüüsi ja mikroanalüüsi kursusi; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö

Uurinud kristallfosfooride füüsikalist keemiat ja luminestsentsi probleeme. Rinnamärk "NSVL leidur" (1987). Üle 65 teadustrükise, 5 autoritunnistust.
Kamelot

Biograafia

Kameloti asutasid Thomas Youngblood ja Richard Warner 1991. aastal Tampas. 1994. aastal kirjutasid nad alla lepingule Noise Recordsiga ja debüütalbum "Eternity" ilmus järgmise aasta augustis. Ajakirjandus kiitis albumit kui üht paljutõotavaimat debüüti tol ajal.
Järgmine album "Dominion" ilmus 1997. aastal. Samal aastal asendati trummar ja bändi rajaja Richard Warner Casey Grilloga ja laulja Mark Vanderbilt Roy Khaniga (endine Conceptioni laulja). Koos kahe uue liikmega andis Kamelot 1998. aastal välja oma kolmanda stuudioalbumi "Siege Perilous". Uus koosseis andis sama aasta sügisel Euroopa-turnee, misjärel naasti taas Gate Studiosse Wolfsburgis, et alustada tööd uue albumi "The Fourth Legacy" kallal.
2000. aasta suvel toimunud kontserditurneel "New Allegiance Tour" ("Uue truuduse turnee"). Külastati Saksamaad, Austriat, Šveitsi, Madalmaid, Belgiat, Itaaliat, Kreekat ja Hispaaniat ning salvestati Kameloti esimene kontsertalbum "The Expedition". Mõne kuu pärast esitles bänd oma viiendat albumit "Karma". Nende kuues album "Epica" ilmus 2003. aastal. Albumi promoturnee toimus Euroopas (soojendusesinejaks At Vance) ja Jaapanis. Nii "Epica" kui ka bändi seitsmes album "The Black Halo", mis ilmus 2005. aastal, põhinevad Johann Wolfgang von Goethe "Fausti" käsitlusel. Taas esines Kamelot uue albumi promoturnee raames nii Euroopas kui ka Jaapanis. Esimese poole maailmaturneest "Black Halo World Tour 2005" anti peaesinejana kontsert koos Epica ja Kotipeltoga. Jaapanis oli toetuseks Silent Force. Samuti esineti Bang Your Head!!! festivalil Saksamaal ja Graspop Metal Meetingul Belgias.
2005. aastal filmiti esimesed muusikavideod lugudele "The Haunting (Somewhere in Time)" ja "March of Mephisto" albumilt "The Black Halo". Mõlema video lavastaja oli Patric Ullaeus. 5. oktoobril 2005. aastal sai Oliver Palotai Kameloti ametlikuks viiendaks liikmeks.
"The Black Halo" maailmaturnee teisel poolel külastas Kamelot Põhja- ja Lõuna-Ameerikat (USA, Kanada, Brasiilia) ja Euroopat (Madalmaad, Belgia, Rootsi ja Norra).
11. veebruaril 2006. aastal filmis Patric Ullaeus Oslos Rockefeller Music Hallis bändi kontsert-DVD "One Cold Winter's Night", mis ilmus Saksamaal 17. novembril 2006. aastal, teistes Euroopa riikides 20. novembril USA-s ja Kanadas SPV Records'i kaudu 21. novembril.
2006. aastal sügisel naasis bänd Gate Studiosse, et salvestada album "Ghost Opera", mis ilmus Saksamaal 2007. aasta 1. juunil, Euroopas 4. juunil ja USA-s 5. juunil.
Album salvestati Gate Studios ja Pathway Studios Wolfsburgis koos produtsentide Sascha Paeth ja Miroga. Muusikavideod on tehtud lugudele "Ghost Opera", "The Human Stain", "Rule the World" ja "Love You to Death". Albumi uusversioon "Ghost Opera: The Second Coming" ("Ghost Opera: Teine tulemine") anti välja varsti pärast esimest versiooni. See sisaldab kogu algset "Ghost Opera" albumit ja teist CD-d koos 10 kontsertsalvestusega Belgradi kontserdilt, lisaks boonuslugusid "Season's End", "The Pendulous Fall", "Epilogue" ja "Rule the World (Remix)".
2011. aasta aprillis lahkus bändist laulja Roy Khan.