google/wiki40b huggingface dataset:
Harald Reinvald

Harald Reinvald (15. august 1921 Tallinn – 21. aprill 1997 Tallinn) oli eesti poksija. Ta poksis aastatel 1936–1950, alates 1943. aastast Nõukogude tagalas "Dünamos" ning alates 1944. aastast Tallinna "Dünamos".
Reinvald oli kukk-kaalus (kuni 53,5 kg) kolmekordne Eesti NSV meister (1945–1947). Ta sai Eesti NSV meistrivõistlustel kukk-kaalus (kuni 53,5 kg) II koha (1941) ja sulgkaalus (kuni 57,2 kg) II koha (1948).
Reinvald sai NSV Liidu meistrivõistlustel kukk-kaalus (kuni 53,5 kg) IV koha (1944). Ta sai Dünamo üleliidulistel meistrivõistlustel II koha (1947).
Reinvald tegutses hiljem ka poksikohtunikuna ja juhtis oma surmani poksiveteranide ühenduse tööd.
Lüüra rõngasudu

Lüüra rõngasudu ehk Lüüra udu ehk Sõrmuse udukogu ehk Rõngasudu ehk Messier 57 ehk M 57 ehk M57 ehk NGC 6720 on planetaarudu Lüüra tähtkujus 2300 valgusaasta kaugusel.
Lüüra rõngasudu on jäänuk tähest, mis umbes 20 000 aastat tagasi heitis oma gaasümbrise kõrvale. Gaasõmbris paisub kiirusega 19 km/s. Selle näiv läbimõõt on praegu umbes 118 kaaresekundit, tegelik läbimõõt umbes 1,3 valgusaastat. Teleskoobis paistab Lüüra rõngasudu sõrmusekujulisena; tal on ligikaudu toori kuju. Keskel on valge kääbus, mille pinnatemperatuur on umbes 70 000 °C ja näiv tähesuurus  15,8.
M 57 on suhteliselt kergesti leitav, sest ta asetseb Lüüra beeta ja Lüüra gamma vahelisel ühendusjoonel umbes keskel.
Harri Mõtsnik

Harri Mõtsnik (5. september 1928 Kilingi-Nõmme – 14. märts 2013 Solna, Rootsi) oli eesti luteri vaimulik. 
Ta õppis Tallinna 5. Algkoolis Veerenni tänaval ja seejärel 1942-1947 Tallinna Poeglaste Kaubandus-Kommertskoolis. Lõpetas 1958. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Akadeemiliselt oli ta korporatsioon Fraternitas Estica liige, coetus 1989/1990.
Ordineeriti 17. oktoobril 1973 aseõpetajaks. Oli aastatel 1973–1976 EELK Varbla Püha Urbanuse koguduse ja Karuse Margareeta koguduse, seejärel 1976–1981 Ingerimaal Puškini soomekeelse koguduse õpetaja ja 1981–1984 Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja. 
3. aprillil 1985 ta arreteeriti. Ta mõisteti 5. oktoobril 1985 süüdi Nõukogude-vastases agitatsioonis. Vabastati armuandmisepalve põhjal Eesti NSV Ülemnõukogu presiidiumi 27. märtsi otsusega 29. märtsil 1986 karistuse kandmisest.
Seejärel töötas 1986–1988 Varbla vanadekodus koristajana. Emigreerus aastal 1988 Eskilstunasse Rootsi, kus teenis soome kogudust ja eesti kogudusi (Eskilstuna, Norrköping, Örebro, Kumla).
Harri Mõtsnik suri 14. märtsil 2013 Solnas Rootsis, tema põrm tuhastati ja urn tema põrmuga maeti 14. mail 2013 Pärnamäe kalmistule.

Isiklikku

Tema vend oli jurist, pedagoog, koolijuht ja EELK Suure-Jaani Johannese koguduse õpetaja Helmut Mõtsnik.
Tema tütar on jurist Anne Mõtsnik ja poeg endine jalgpallur Ott Mõtsnik.
Kadri-Ann Sumera

Kadri-Ann Sumera (sündinud 5. augustil 1977) on eesti pianist.
Õppinud klaverit Tallinna Muusikakeskkoolis Merike Bürgeri, Ülle Sisa ja Maigi Pakri juures ning lõpetanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias professor Peep Lassmanni klaveriklassi diplomiga cum laude. Omandas novembris 2004 Kölni Muusikakõrgkoolis professor Arbo Valdma õpilasena magistrikraadi (Konzertexamen).
Kadri-Ann Sumerat on tunnustatud vabariiklikel ja rahvusvahelistel konkurssidel. Ta on esinenud festivalidel ”Arvo Pärt in NRW”, ”Quantensprünge” (Saksamaa), Klaver, NYYD, Eesti Muusika Päevad jne. Lindistanud Eesti Raadiole ning Antes Editionile. Lisaks klassikale kammermuusikale kuulub Kadri-Ann Sumera repertuaari ka nüüdismuusika. Ta on teinud tihedat koostööd heliloojate Märt-Matis Lille, Mari Vihmandi, Kristjan Kõrveri, Nicolas Gilbert'i (Kanada), Steingrimur Rohloff' (Saksamaa) ja Santa Ratniecega (Läti). Hooajal 2004-2005 tegutses Kadri-Ann Sumera Internationale Ensemble Modern Akademie stipendiaadina Frankfurdis.
Praegu töötab ta Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis kontsertmeistrina ning teeb kaastööd Klassikaraadiole.
Kadri-Ann Sumera on Eesti Interpreetide Liidu juhatuse esimees.
Kadri-Ann Sumera isa oli eesti helilooja Lepo Sumera.
Valle-Sten Maiste

Valle-Sten Maiste (sündinud 17. oktoobril 1972) on eesti ajakirjanik, teatrikriitik.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajaloo erialal 1996. aastal.
Ta töötab ajalehes Sirp.
Telegraafside

Telegraafside (tuleb Kreeka keelest tele – τηλε ehk "kaugele" ja graphein – γραφειν ehk "kirjutamine") on sõnumite edastamine pika distantsi taha ilma füüsilist sõnumikandjat edastamata.
18. sajandi lõpupoole võeti kasutusele semafortelegraaf. Kuid selle kasutegur oli madal ja tegevuspiirkond piiratud.
Suur murrang sõnumite edastamise ajaloos toimus koos elektri kasutuselevõtuga. Ühe esimestest elektrivoolul töötavatest telegraafidest leiutas 1809. aastal saksa arst ja leiutaja Thomas Samuel von Sömmering. 
1837. aastal konstrueeris ameeriklane Samuel Morse elektromagnetilise telegraafiaparaadi, millega sai edastada punkte ja kriipse, millised vastasjaama vastuvõtuaparaat paberilindile kirjutas. Sõnumite edastamiseks koostas Morse erilise tähestiku, mis tänaseni on tuntud Morse tähestiku nime all.
Telegraafi arengut pidurdas tugevasti 1914. aastal alanud I maailmasõda. Sõja lõppedes küll telegraafi areng jätkus, kuid sellele oli tekkinud vahepeal jõudsalt arenema hakanud telefoni näol uus ja tõsine konkurent. Kiiresti arenev ja tihe telefoniühenduste võrk põhjustas telegrammide arvu järsu vähenemise.
Hõbevalge

Tõlked

"Hõbevalge" ilmus soome keeles 1983. aastal "Hopeanvalkea" nime all. 
2016. aasta septembris ilmus teosest itaaliakeelne tõlge. Selle tõlkis Daniele Monticelli ja avaldas kirjastus Gangemi. Eessõna kirjutas Rooma La Sapienza ülikooli prorektor Antonello Biagini, tõlkeprojekti kuraator oli Gianni Glinni.
André Glucksmann

André Glucksmann (19. juunil 1937 Boulogne-Billancourt – 10. november 2015 Pariis) oli juudi päritolu Prantsuse filosoof, politoloog ja esseist, "uute filosoofide" esindaja.
Ta mõistis end võitlusse angažeeritud intellektuaalina, kelle jaoks tegelemisel puhtakadeemilise filosoofiaga pole mingit väärtust.

Elulugu

Tema vanemad olid Austria juudid.
Ta õppis Lyonis, seejärel Saint-Cloud' normaalkoolis.
Saanud filosoofilise hariduse, asus ta tööle CNRS-is sõja, ümberveenmise ja tuumastrateegia spetsialistina Raymond Aroni juhtimise all.
Aastal 1968 avaldas ta oma esimese raamatu "Le Discours de la Guerre", osales 1968. aasta maisündmustes ning 1970ndatel võitles Nõukogude rõhumisele vastupanijate heaks.
Aastal 1975 avaldas ta raamatu "La Cuisinière et le Mangeur d'Hommes, réflexions sur L'état, le marxisme et les camps de concentration", kus ta tõmbab paralleeli natsismi ja marksismi vahele. Sellel raamatul ning 1977 ilmunud raamatul "Les Maîtres penseurs" oli tohutu menu ning need kutsusid Euroopas esile suurt vastukaja.
1980ndatel avaldas ta teisi teoseid ning tegi Prantsuse ajakirjandusele reportaaži Berliini müüri langemisest.
Reeglina õigustas ta USA välispoliitilisi seisukohti, sealhulgas Iraagi sõja puhul. Aastal 2003 piitsutas ta ajalehes Le Monde "rahuleeri".
2011. aastal andis president Toomas Hendrik Ilves Glucksmannile Maarjamaa Risti III klassi teenetemärgi.
New Jersey osariik

Haldusjaotus

Osariik jaguneb 21 maakonnaks: Atlanticu maakond, Bergeni maakond, Burlingtoni maakond, Camdeni maakond, Cape May maakond, Cumberlandi maakond, Essexi maakond, Gloucesteri maakond, Hudsoni maakond, Hunterdoni maakond, Merceri maakond, Middlesexi maakond, Monmouthi maakond, Morrise maakond, Oceani maakond, Passaici maakond, Salemi maakond, Somerseti maakond, Sussexi maakond, Unioni maakond, Warreni maakond.
Steve Gustafson

Steve Gustafson (sündinud 10. aprillil 1957 Sevillas) on USA muusik.
Ta asutas koos Dennis Drew'ga 1981. aasta alguses basskitarristina ansambli Still Life, mis hiljem sai nimeks "10,000 Maniacs". Mõlemad olid ansambli liikmed kogu selle tegevusaja jooksul.
Vaablase tänav

Vaablase tänav on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Sääse asumis.
Vaablase tänav algab Nirgi tänavast, ristub Kiili, Parmu ja Algi tänava ning Tildri põiguga. Lõpeb Tildri tänavaga. Tänava pikkus on umbes 650 meetrit.
Tänava nimi võeti kasutusele 1958. aastal.
Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium

Ministeeriumi moodustamine

Taasiseseisvunud Eesti valitsusreformi käigus 1993. aasta veebruaris loodi Tööstus- ja Energeetikaministeeriumi, Ehitusministeeriumi ja Kaubandusministeeriumi liitmise teel Majandusministeerium. 2002. aastal liideti tolleks ajaks vähenenud valitsemisalaga majandusministeerium Teede- ja Sideministeeriumiga, uueks nimeks sai Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium. Vabariigi Valitsuse 23. oktoobri 2002 määrusega nr 323 "Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi põhimäärus" pandi ministeeriumile uued ülesanded riigi majanduse arendamiseks.
Taasiseseisvumise järel on Eesti Vabariigi majandusministriteks, majandus- ja kommunikatsiooniministriteks, majandus- ja taristuministriteks ning väliskaubandus- ja ettevõtlusministriteks olnud Toomas Sildmäe, Toivo Jürgenson, Andres Lipstok, Mart Opmann, Jaak Leimann, Mihkel Pärnoja, Henrik Hololei, Liina Tõnisson, Meelis Atonen, Andrus Ansip, Edgar Savisaar, Juhan Parts, Urve Palo ja Anne Sulling.
Chattahoochee maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1854. aastal.
Mesilased (romaan)

"Mesilased" on Meelis Friedenthali 2012. aastal ilmunud romaan.
Teos kirjeldab Leideni ülikoolis bakalaureusekraadi omandanud ning seejärel Rootsi riigi stipendiumi saanud üliõpilase Laurentius Hylase teekonda Tallinna sadamast Tartu Ülikooli ja elu 1696. aasta Tartus ligikaudu nädala vältel. Melanhoolse peategelase sisekaemuste ja vestluste kaudu kirjeldab autor pikemalt nii toonase Liivimaa olusid (sh ikaldust ja näljahäda, nõiaprotsesse, ettevalmistusi ülikooli kolimiseks Pärnusse) kui ka tolleaegseid teaduslikke teooriaid (humoraalset meditsiini, optikateooriaid, Robert Boyle'i korpuskulite teooriat jms). "Sajandilõpu sünguse kirjeldused ongi "Mesilaste" üks parimaid osi," kirjutab kriitik Peeter Helme.
 
Ehkki "Mesilastes" segunevad reaalsus, unenäod ja palavikunägemused, on raamatus ka ohtralt ajaloolisi motiive. Romaani tegelastena esinevad mitmed Academia Gustaviana ajaloolised õppejõud: rektor Jakob Friedrich Below, Sven Dimberg, Olaus Moberg, Gabriel Sjöbergh jt. Friedenthali sõnul on "tekst suures osas ajendatud minu doktoritöö temaatikast, mis tegeles silma ehituse ja nägemisest arusaamisega keskajal".
Kriitik Arno Oja juhib tähelepanu peategelase nime sümbolismile. Püha Laurentius on nii tulega seotud ametimeeste pühak (eesti rahvausundis tuntud tule eest kaitsva Lauritsana) kui ka raamatukoguhoidjate kaitsja, Friedenthal aga töötab Tartu Ülikooli raamatukogus. Nimi Hylas tuleneb seevastu vanakreeka sõnast hyle, mis tähendab ainet või mateeriat (sama nime kannab üks tegelastest George Berkeley teoses "Kolm dialoogi Hylase ja Philonouse vahel"). Oja võrdleb teost ka sama perioodi kirjeldava Mait Metsanurga romaaniga "Tuli tuha all".
Kristjan Sander nimetab teost "stiilseks, vähemalt Eesti ajaloolise proosa raames üksjagu originaalseks ning vaieldamatult asjatundlikuks filosoofiliseks jutustuseks". Kriitik Sven Vabar näeb "Mesilastes" aga Tartu-romaani kui müstilise melanhoolse žanri esindajat: "Kuigi tegevus toimub 17. sajandil, on see Tartu-romaan par excellence ja kehtib ka 21. sajandil: kõik see endassekapselduv üksindus, melanhoolia ning huumorid, pime, vihm ja külm, hallutsinatsioonid ja labürintjad paralleelmaailmad, kompromissitu akadeemiline süvenemine, kuri silm, salapärased abistaja-neiud ning meekarva kollase valguse ihalus."
212-leheküljelise raamatu andis 2012. aasta aprillis välja kirjastus Varrak. Katkend sellest avaldati samal kuul ka Eesti Päevalehes.
Pärast "Mesilaste" ilmumist valiti Meelis Friedenthal Liivi muuseumi ja Juhan Liivi Klubi ühisüritusel 2012. aasta kirjanikuks, auhinnana anti talle üle Juhan Liivi kuue koopia. Samuti oli Friedenthal sama romaani eest konkursil "Tartu Kultuurikandjad 2012" nominent kategoorias "aasta teose looja".
Airai

Airai on asula Belau Vabariigis Babelthuapi saare lõunarannikul, Airai osariigi pealinn. See on elanike arvult riigi teine asula Korori järel. 2004. aastal elas seal 920 inimest.
Eesti saja-aastased

Helje Loopere ja Aili Kogermann on loonud fondi "100-aastane eestlane", mis andis neile õiguse küsida pensioniametist andmeid eelmisel sajandil sündinud inimeste kohta.
Helje Loopere on alates 1964. aastast kogunud üle 100-aastaste inimeste fotosid ja elulugusid. 
Ta on registreerinud üle 1200 saja-aastaseks elanud eestlase.
Andmed 22. september 2004 seisuga
Pilguse laht

Pilguse laht on laht Saare maakonnas.
Lahes asub teiste seas Mõndalaid.
Lahe koordinaadid on 58° 14′ N, 22° 0′ E.
Vaenukägu

Välimus

Vaenukägu on tuvisuurune. Tema kehapikkus on 25–29 cm, tiiva pikkus 13,5–15 cm, tiiva siruulatus on 42–48 cm. Kaal on 55–80 g. 
Vaenukägu on ere ja kirev lind. Tema pea ja rind on ookerkollast või oranži värvi, tiivasuled musta-valgetriibulised. Alapool on heledam, külgedel on mustad triibud. Kere ülapoolel vahelduvad mustad ja valkjad vöödid. Tal on pikk ja peenike kergelt allapoole kooldunud nokk. 
Vaenukäo peas on sulgedest hari, mis erutudes püsti tõuseb. Tutt on hästi arenenud, lehvikukujuline ja ilus. Tutisuled on musta tipu ja tipueelse valge laiguga. 
Vaenukägu on ilus ja elegantne lind. Enamasti võib teda näha maapinnal kõndimas ja vahel ka lühikesi maid jooksmas. Ta suudab ka puutüve mööda ronida, ainult seda õnnestub näha väga harva. Heidutatud vaenukägu lömitab maapinnale, tiivad laiali ja nokk peaaegu vertikaalselt püsti. Lennul meenutab ta suurt liblikat, sest ta lendab lainjas joones ja vehib lennu ajal tihedasti oma kirevate tiibadega, mis tunduvad väga laiadena.

Levik

Vaenukägu on levinud Euraasias ja Aafrikas, välja arvatud kõrbes. Ta on levila põhjaosas (suuremas osas Euroopast, Hiinas ja endistel NSV Liidu aladel) rändlind, kes talvitub Lõuna-Aafrikas, Indias ja Kagu-Aasias. Eestis on tema levila põhjapiir, siin on ta haruldane haudelind, kelle arvukust praegu hinnatakse 5–10 paarile .

Pesitsemine ja elupaigad

Elupaigana eelistab parke, aedu ja kultuurmaastikke. Vaenukäo arvukuse vähenemist Eestis on seostatud sellega, et sobilike elupaikade arv on vähenenud.
Vaenukägu teeb pesa puuõõnde, maapinna- või müüriõõnsusse. Inimesi ta pelgab, kuid inimehitisi mitte: korduvalt on tema pesi leitud räästa alt, müüripragudest, puuriitadest, palgihunnikutest ja isegi vanametallihunnikust. Kord hõivatud pesa püüab lind mitmel aastal kasutada. Linnud pesa ei korista ja see haiseb.
Suguküpseks saab vaenukägu aastavanuselt. Paarid püsivad kogu eluaja. Pesitsuspaika saabuvad vaenukäod lõunas märtsis, põhjas aprillis. 
Kurnas on 7–8, harvem 3–12 muna, mida emaslind muneb tempoga 1 muna päevas. Haudeperiood on lühike: keskmiselt 17 päeva. Esimestel päevadel isaslind ei vaheta emaslindu pesal välja, vaid ainult toidab teda, pärastpoole vahetab teda ka pesal välja. 
Äsjakoorunud pojad on kaetud harvade karvataoliste udusulgedega, mis on ruuged musta tipuga. Pojad viibivad pesas kuni täieliku sulistumiseni, 22–24 päeva. Nad lendavad pesast välja juuni teisel poolel või juulis. Levila lõunaosas võib vaenukägu pesitseda kaks korda, põhjaosas alati üks kord. 
Pärast poegade pesast lahkumist toidavad vanemad neid veel mõnda aega, pärast vana- ja noorlinnud eralduvasd teineteisest. Algab hulguränne, mis septembris läheb üle sügisrändeks.

Toitumine

Vaenukägu toitub peamiselt putukatest, eriti mardikatest, ja nende vastsetest. Neid hangib ta oma pika ja peene noka abil pinnasest. Kui ta putuka leiab, siis ta surmab selle, viskab siis õhku, püüab jälle kinni ja neelab alla. Ülesviskamine on vajalik selleks, et saak asuks piki nokka. 
Palju putukaid elab loomasõnnikus, sellepärast tunneb vaenukägu suurt huvi sõnniku vastu ja sorib selle sees sageli oma nokaga.

Sümboolika

Vaenukägu on Iisraeli rahvuslind.
Giampiero Boniperti

Giampiero Boniperti (sündinud 4. juulil 1928 Barengos) on endine Itaalia jalgpallur.

Klubikarjäär

Terve karjääri mängis Giuseppe Bergomi Torino Juventuses.
Oslo kuningaloss

Oslo kuningaloss (norra Slottet; ametlik nimetus Det Kongelige Slott) on Norra kuningaloss Oslos, Norra kuninga ametlik residents.
Loss asub Bellevue kõrgendikul Oslo peatänava Karl Johani tänava lõpus. Selle koordinaadid on 59° 55′ 1″ N, 10° 43′ 39″ E.
Ampiirstiilis loss on rangelt sümmeetriline. Lossi ümbritseb 22,5 hektari suurune lossipark.
Lossi hakati ehitama Rootsi ja Norra kuninga Karl III Johani jaoks, kuid tema lossi valmimist ei näinudki. Lossi arhitekt oli Hans Linstow. Asukoha valikul osales kuningas isiklikult. Lossi hakati planeerima aastal 1821 ning kuningas asetas nurgakivi aastal 1825. Loss valmis aastal 1849, kui valitses juba Oskar I.
Kuni 1905. aastani oli loss kasutusel vaid ajuti, kui Oskar I, Karl IV ja Oskar II seda oma Oslo visiitidel kasutasid. Iseseisva Norra esimene kuningas Haakon VII hakkas lossi kasutama püsiva residentsina.
Loss on kolmekorruseline. Ülemine korrus oli esialgu ette nähtud teenijate jaoks, kuid praegu kasutatakse seda külaliste majutamiseks. Vastuvõturuumid ja saalid asuvad teisel korrusel.
Suvel on osa lossist avatud külastajatele. 1990. aastatel renoveeriti loss põhjalikult.
Lossikabelis toimuvad igal pühapäeval teenistused. Kabelit kasutatakse kuningliku perekonna ristimis- ja leeritalitustel.
Kuningalossi ette on püstitatud Brynjulf Bergslieni loodud Karl Johani ratsamonument.
Muuga söeterminal

Muuga söeterminal on ehitis Harju maakonnas Tallinna lähedal Muuga sadama juures.
Terminali ehitas 2003-2005 AS Merko. Ehituse tellis AS Tallinna Sadam.
Giovanni Santi

Giovanni Santi (1435 Corbordolo – 1. august 1494 Urbino) oli quattrocento Itaalia maalikunstnik ja sisekujundaja, Raffaello Santi isa. Ta sündis Colbordolos Urbino hertsogiriigis. Mõnda aega oli ta väikekaupmees; seejärel õppis ta Piero della Francesca käe all. Teda mõjutas Fiorenzo di Lorenzo ja arvatavasti oli ta mõnda aega Melozzo da Forlì abiline ja sõber. Ta oli Urbino hertsogi õukonnamaalija ja maalis mitmeid altarimaale.
Alfred Wilm

Alfred Wilm (25. juuni 1869 Niederschellenberg – 6. august 1937 Saalberg) oli saksa insener.
Leiutas 1909 duralumiiniumi.
Sopron

Ajalugu

Soproni kohal asus rooma asula Scarbantia. Rahvasterändamise ajal jäi linn tühjaks. 9.-11. sajandil tugevdasid saabunud ungarlased linnamüüre ja rajasid oma asula, mida 1153. aastal mainitakse tähtsa linnana. 1676 laastas linna suur tulekahju.
Linna ajalooline saksakeelne nimi on Ödenburg.

Sport

Jalgpalliklubi FC Sopron võitis Ungari karikavõistlused 2005. aastal.

Vaatamisväärsused

Soproni üks tuntumaid ehitisi on barokkstiilis "tuletorn". Sopronis on elanud Ferenc Liszt, seal on tema majamuuseum. Sopronis on vana sünagoog ja muid juutide ehitisi. Juudid aeti linnast välja 16. sajandil. Peaväljaku ääres asub Kecske kirik.
Suur Metshanede pagood

Suur Metshanede pagood (大雁塔, Dà Yàntǎ; varasema nimega Ci'eni templi pagood) on savile laotud hallidest tellistest pagood Hiinas Xi'ani linnas Yanta linnarajoonis umbes 4 km kaugusel Hepingmeni väravast Ci'eni templis. Geograafilised koordinaadid on 34°13′11″ N, 108°57′34″ E.
Pagoodi nimi vihjab legendile, mille järgi Buddha kukkus hane kujul parvest, millega koos ta lendas, eraldudes, näljast nõrkeva munga ette elutuna maha, et too saaks kui mitte toitu, siis vähemalt õpetust. Selle nime sai pagood Xuanzangi ettepanekul.
Pagoodi laskis rajada Tangi dünastia Yonghui valitsemise 3. aastal (652) Li Shi (keiser Gaozong) pealinna Chang'ani Ci'eni templi õue Xuanzangi poolt muu hulgas Indiast kaasa toodud budistlike suutrate ja Buddha kujude hoidmiseks.
Pagood järgib India stuupade eeskuju. Algselt oli pagoodil viis korrust, millele olid paigutatud budistlikud kujud ja reliikviad, mis munk Xuanzang oli oma reisidelt kaasa toonud. Pagood oli 54 m kõrgune.
Pagood varises ehituse nõrkuse tõttu kokku, kuid aastal 704 laskis valitsejanna Wu Zetian taastada pagoodi 10-korruselisena. Kolm ülemist korrust said 1556. aasta Shaanxi maavärinas kõvasti kannatada ja need tuli lammutada. Mingi dünastia ajal tehti ulatuslikke parandustöid ja 1964. aastal renoveeriti see veel kord.
Praegu on pagoodil 7 korrust ja selle kõrgus koos alusega on 64,1 m. Aluse ja korruste põhiplaan on ruudukujuline. Aluse küljepikkus on 48 m ja kõrgus 4,2 m. Pagoodi enda esimese korruse küljepikkus on 25 m ja kõrgus 59,9 m. Igal korrusel on tellistest piilarid ja platvormid. Sees on vahelaed ja käsipuudega puust trepid. Mingi dünastia ajal kaeti pagood uue tellisekihiga. Kogu ehitis on mitme kraadi võrra lääne poole kaldu.
Aluse igal küljel on kivist uks. Ustel on Tangi dünastia aegsed graveeringud. Lõunauksest kummalgi pool on steel, millele kalligraaf Chu Suiliang on kirjutanud teksti "Eessõna pühale religioonile". Lääneseina juures kivist väravale on nikerdatud ja maalitud pühakujud, mis omistatakse Yan Libenile ja Yu Chiyile.
Ülemiselt korruselt avaneb vaade linnale.
Tangi dünastiast saadik peeti igal aastal pagoodi juures templipüha. Keiserlike eksamite sooritanud jätsid pagoodi oma allkirja. Kirjanikud jätsid sinna kirjandusteoseid.
Jumalalaegas

Jumalalaegas (saksa Gotteskasten) oli Tallinnas aastatel 1621–1940 tegutsenud hoolekandeasutus ja kirikuvarade fond.
Jumalalaeka eesmärk oli koondada kõiksugu kirikute, koolide, seekide ja vaestemajade tulud, et ülal pidada kirikuid, koole ja vaeseid.
Caaeteboia

Levila

Selle perekonna ainus liik Caaeteboia amarali on endeemne Brasiilias. Ta on levinud Bahia, Minas Geraisi, Espírito Santo, Rio de Janeiro, São Paulo, Paraná ja Santa Catarina osariigis.
Usbeki NSV vapp

Usbeki NSV vapp oli NSV Liidu haldusüksuse Usbeki NSV vapp.
Usbeki NSV-s oli 27. juulist 1925 kasutusel ajutine vapp, mis 1927. aastal ametlikuks vapiks kinnitati. Vappi on mitu korda muudetud (1929, 1931, 1937 ja 1941), eriti teksti, seoses üleminekuga araabia tähestikult ladina ja hiljem kirillitsa tähestikule.
1941. aastal vastuvõetud vapil on maakera tagant tõusev päike, mille kiired valgustavad ristatud sirpi ja vasarat. Figuure ümbritseb nisupeadest (vasakul) ja puuvillapõõsaokstest (paremal) pärg, mis on seotud punase lindiga. Külgmistel lintidel on kiri "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!" vene ja usbeki keeles, alumisel lindil aga "Ўз ССР" (Usbeki NSV) – üksnes usbeki keeles. Vapi kohal paikneb punane kuldsete äärtega viisnurkne täht, mis sümboliseeris sotsialistlikku revolutsiooni kõigis 5 maailmajaos.
Usbeki NSV koosseisu kuuluva Karakalpaki ANSV vapp oli samasugune kui Usbeki NSV vapp, ainult Kiri "Ўз ССР" oli asendatud Karakalpaki ANSV lühendiga ning kiri "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!" oli karakalpaki ja usbeki keeles.
Vappi kasutati kuni 2. juulini 1992. Selle asendas Usbekistani vapp, mis näeb üsnagi Usbeli NSV vapi moodi välja.
Hugo Pärno

Hugo Voldemar Pärno (ka Hugo Pärn; 7. veebruar 1903 Pala vald – 29. september 1984) oli eesti vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1930 Tartu Õhtuühisgümnaasiumi. Aastatel 1930–1933 ja 1936–1940 (lõpetas) õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Lisaks õppis ta Tartu Muusikakoolis orelit ja muusikateooriat. 
Ordineeriti 6. aprillil 1941 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1941–1944 Tallinna Oleviste koguduse õpetaja. Aastatel 1944–1945 oli ta Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja. Ta oli ka konsistooriumi assessor. Aastal 1946 ta arreteeriti, kuid aastal 1956 oli ta Eestis tagasi. Aastatel 1957–1963 oli ta Pilistvere Andrease koguduse õpetaja. Aastal 1963 teenis ta lühiajaliselt Jõelähtme Püha Neitsi Maarja kogudust. Aastatel 1963–1975 oli ta Vändra ja Tori koguduse õpetaja.
Buudilaadur

Buudilaadur on kõvakettal paiknev arvutiprogramm, mis käivitab operatsioonisüsteemi. Näiteks IBM PC-tüüpi arvutite buudilaadur paikneb kõvaketta alguses 512-baidises sektoris.
Kui arvuti käivitatakse, testib BIOS süsteemi töökõlbulikkust ja annab kontrolli peabuudikirjele MBR (Master Boot Record) üle. Seejärel täidetakse peabuudikirjes olev programm, mis ongi buudilaadur. Selle ülesanne on anda juhtimine üle operatsioonisüsteemile, mis teostab buutimisprotsessi lõpuni. Tulemuseks on näiteks Windowsi käivitumine.
Enamus personaalarvuteid tulevad kohe mingisuguse Windowsi või Mac OS-i buudilaaduriga. Kui tahetakse Linuxit kasutada, tuleb teistsugune buudilaadur paigaldada.
On saadaval palju erinevaid buudilaadureid, sh GNU GRUB, BootManager, LILO, NTLDR, Nvidia Boot Agent jne.