Hüperprolaktineemia

Hüperprolaktineemia on seisund, mille puhul prolaktiini (PRL) hulk veres on normaalsest suurem. See on levinuim hüpotalamuse-hüpofüüsi telje endokriinne häire. Tavaliselt on hüperprolaktineemia näol tegemist reproduktiivsete anomaaliatega nagu gomenorröa, galaktorröa (piima iseeneslik produktsioon), amenorröa ning see puudutab 9–55% reproduktiivsete häiretega naisi. Meestel põhjustab see hüpogonadismi, impotentsust ja erektsioonihäireid.
Hüperprolaktineemia võib olla normaalne osa raseduse ja imetamisega seotud kehas toimuvatest muudatustest. Seisund võib olla tingitud ka hüpotalamuse ja ajuripatsi haigustest. Hüperprolaktineemiat võivad tekitada keemilised ravimid, ravimtaimed ja raskmetallid, mis reguleerivad prolaktiini taset. Mitmesugused haigused seotud maksa, neerude, munasarjade ja kilpnäärmega võivad samuti hüperprolaktineemiat tekitada.

Prolaktiin

Prolaktiin on peptiidhormoon, mida toodavad laktotroofsed rakud hüpofüüsi eessagaras. Prolaktiin avaldab mõju reproduktsioonile, piima eritamisele ja metabolismile. Hormooni tootmist aktiveerivad mitmesugused faktorid: dopamiini retseptori antagonistid, türeotropiini vabastav hormoon (TRH), vasoaktiivsed soolepeptiidid, epidermaalne kasvufaktor (EGF) ning imetamine. 
Hormooni tootmist inhibeerib hüpotalamuse dopamiin.
Lisaks hüpofüüsi eessagarale toodetakse hormooni ka väljaspool ajuripatsit, eelkõige karvafolliikulites, rasvkoes ja immuunrakkudes.
Prolaktiini vajalikkus seisneb eelkõige rinnanäärmete arengus ning piima sekretsioonis imetamise ajal. Lisaks sellele inhibeerib see munasarjade funktsiooni, peatades ovulatsiooni rasedusjärgselt, ja seega pidev rinnaga toitmine on looduslik kontratseptsioon. Prolaktiin kontrollib ka vähesel määral vee ja elektrolüütide tasakaalu kehas, kasvu ja arengut, sisenõrenäärmete tegevust ja metabolismi, käitumist, immunoregulatsiooni ja kaitsebarjääri.
Normaalne hormooni tase kehas on naistel 10–28 ug/L ja meestel 5–10 ug/L, sõltudes paljudest geneetilistest ja epigeneetilistest teguritest. Hormooni tase võib kõrgeneda stressi korral ning raseduse ja imetamise ajal võib hormooni tase tõusta lausa 10-kordseks. Prolaktiini on samuti veres rohkem pärast söömist, treeningu ning magamise ajal.
Prolaktiini taset tõstavad uni, stress, rasedus ja laktatsioon, rinnanibu stimulatsioon, suguühe, vaimne ja füüsiline ülepingutus, hüpoglükeemia, antidepressandid, neuroleptikud, dopamiini metabolismi pidurdajad, hormoonid, peroraalsed kontratseptiivid, antiadrenergilised ravimid, H2-retseptori antagonistid, serotoniinergilise süsteemi stimulaatorid ning isoniasiid. Kõrgenenud prolaktiini tase võib olla ka idiopaatiline.
Prolaktiini taset langetavad dopamiini agonistid, levodopa, apomorfiin ja klonidiin.
Väike kõrvalekalle keskmisest võib olla psühholoogiline ja sümptomiteta, kuid kõrgem tase viitab patoloogiale. Prolaktiini väga kõrge kontsentratsiooni puhul on enamasti tegemist ajuripatsi kasvajaga. Paljud hüperprolaktineemia juhtumid jäävad paraku avastamata, sest hormooni tõusuga ei kaasne sageli teisi sümptomeid.

Sümptomid

Naistel põhjustab hüperprolaktineemia folliikuleid stimuleeriva hormooni (FSH) ja luteiniseeriva hormooni (LH) inhibitsiooni, häirides menstruaaltsüklit. Sellest tulenevalt võib mõnel juhul menstruatsioon väheneda või täielikult kaduda (amenorröa). Östrogeenide hulk veres väheneb ning androgeenide sünteesi aktiivsus tõuseb. Menstruaaltsükkel võib muutuda ebaregulaarseks ning võib muutuda vereerituse hulk. Naistel, kes ei ole rasedad, võib ilmneda piimaeritus. Hüperprolaktineemia võib põhjustada rindade tundlikkust ja valulikkust, libiido langust ning vaginaalset kuivust. Sagedastel juhtudel põhjustab oligomenorröad, kollaskeha puudulikkust ja galaktorröad. 
Prolaktiini tase langeb menopausi saabudes.
Meestel avalduvad hüperprolaktineemia sümptomid libiido- ja potentsihäirete näol. Samuti võib seisund tuua kaasa galaktorröa. Prolaktiin inhibeerib testosterooni sünteesi ning suurenenud hormoonihulga tõttu võib tekkida impotentsus (tervete spermide hulk väheneb). Hüperprolaktineemia inhibeerib hüpotalamuses gonadotropiini vabastava hormooni sekretsiooni, mistõttu inhibeeritakse folliikuleid stimuleerivat hormooni ja luteiniseerivat hormooni. Tulemusena väheneb suguhormoonide tootmine, mis võib viia hüpogonadismini.
Kuna meestel puudub hea indikaator (naistel menstruaaltsükkel) näitamaks prolaktiini taset veres, ilmnevad probleemid alles tugevate peavalude ja nägemispuudulikkuse näol.
Lastel põhjustab hüperprolaktineemia kasvupeetust ning hilist puberteeti.
Pikalt kestnud hüperprolaktineemia võib viia luu tiheduse vähenemise ja osteoporoosini. Naiste puhul väheneb kortikaalne ja trabekulaarse luu tihedus. Meestel väheneb küünarvarre ja lülide tihedus.

Diagnoos

Kuigi hüperprolaktineemiat on raske tuvastada, sest sümptomeid on vähe, on prolaktiini taseme uuring lihtne: patsiendile tehakse veretest (naistele menstruaaltsükli follikulaarse faasi ajal). Prolaktiini tase vereplasmas peaks näitama kontsentratsiooni muutust: hommikul kõrgem ja öösel madalam. Seega tsirkadiaansed rütmid reguleerivad hormooni eritust.
Stress ja ärevus veretesti tegemise eel võivad samuti tõsta prolaktiini kontsentratsiooni veres. Kui prolaktiini tase veres on kõrgem kui 100 ug/L, siis tehakse patsiendile MRI, et saada ülevaade ajuripatsi seisundist. Kõrge prolaktiini kontsentratsioon viitab enamasti ajuripatsi kasvajale või leesionile.