google/wiki40b huggingface dataset:
Olaf Prinits

Olaf Prinits (3. september 1924 – 14. aprill 2006) oli eesti matemaatikadidaktik.
Ta lõpetas aastal 1942 Türi Gümnaasiumi, õppis 1942–1943 Tallinna Õpetajate Seminaris, lõpetas aastal 1947 Tallinna 9. Keskkooli ja aastal 1952 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikaosakonna. Aastatel 1943–1944 Eesti Leegioni grenaderina II maailmasõjas. Aastal 1944 Kloostri metskonnas plaanija, 1944–1946 Padisel, 1946–1947 Tallinna 2. Keskkooli ja 1951–1952 Tallinna Arve- ja Plaanindustehnikumi matemaatikaõpetaja.
Olaf Prinits oli matemaatikaprofessor Gerhard Rägo õpilane. Pärast ülikooli lõpetamist 1952 asus Prinits tööle Tartu Riikliku Ülikooli teoreetilise mehaanika kateedris. 1965. aastal sai temast Tartu Ülikooli matemaatika õpetamise metoodika kateedri rajaja ja kuni 1975. aastani ka selle juhataja. Prinits töötas sama kateedri dotsendina 1987. aastani, mil ta valiti professoriks. 1994 sai temast matemaatika didaktika õppetooli emeriitprofessor.
Olaf Prinits oli pikka aega üks Eesti matemaatikaõpikute põhiautoreid. Alates 1950. aastatest organiseeris ta Eesti koolimatemaatika reformimist. Tollal oli Eesti tänu temale ainus NSV Liidu liiduvabariik, kus õpetati matemaatikat kohalike autorite õpikute järgi. Prinits juurutas koolimatemaatikasse kõrgema matemaatika elemente.
Prinits oli üks Eesti kooliõpilaste matemaatika olümpiaadide alusepanijaid ning aastaid nende korraldamise eestvedaja. Samuti oli ta üks Eesti Matemaatika Seltsi Koolimatemaatika ühenduse rajajaist ning Eesti matemaatikaõpetajate päevade traditsiooni käivitaja 1974.
Ka teadlasena uuris Prinits eelkõige koolimatemaatikat. Tema neljaosalist monograafiat "Eesti koolimatemaatika ajalugu" peetakse maailmas üheks põhjalikumaks omataoliseks uurimuseks. Kokku avaldas ta üle 350 kirjutise.
Olaf Prinits oli sagedane külalislektor ja riikliku eksamikomisjoni esimees Tallinna Ülikoolis.
Prinits oli ka tuntud bariton ning laulis Tartu Ülikooli Akadeemilises Meeskooris. Hiljem tegutses ta aastaid Tartu Akadeemilise Meeskoori solistina ja andis ka soolokontserte.
Ta oli Üliõpilasselts Liivika vilistlane.

Mälestuse jäädvustamine

29. jaanuarist 2010 kannab Tartu Ülikooli Liivi 2 õppehoone auditoorium 224 Olaf Prinitsa nime.
Arvo Strikholm

Arvo Strikholm (sündinud 28. mail 1949 Pärnus) on Eesti sõudja.
Lõpetas 1967 Pärnu 4. keskkooli. Töötanud 1990–2008 puusepana AS-is Renet.
Sõudetreeninguid alustas 1965 Juhan Mitti õpilasena Pärnu Dünamos, Sõjalaevastiku KSK-s juhendasid teda Mihkel Leppik ja Oleg Ivanov.
185 cm, 90 kg.

Isiklikku

Abikaasa Eha Strikholm, sünd B a n d a l o v s k a (22. II 1951 – 8. XII 2008) tuli kaheksapaadil 1968 ja 1969 NL-i noortemeistriks ning 1970 Eesti meistriks.
Poeg Peeter Strikholm (1. XI 1976) on tulnud 1995 Eesti meistriks kaheksapaadil.
Tütar Birgit Strikholm (1. VII 1973) on 4-kordne Eesti meister: 1988 paarisaerulisel neljapaadil ja 1988–90 kaheksapaadil.
Arvo Strikholm on Jaanus Strickholmi onu.
Dargid

Dargid (ka dargiinid; endanimetus дарган, дарганти, даргва) on rahvas Dagestanis. Kõnelevad dargi keelt, mis kuulub dagestani keelte nahhi-dagestani rühma. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 589 386 dargi, Dagestanis aga 490 384 dargi (16,85% elanikkonnast).
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 25 dargi.
Dargide asualad paiknevad Dagestani keskosas, enamasti eelmäestikes ja mäestikupiirkondades. Levinud on sunniitlik islam. Antropoloogiliselt kuuluvad dargid balkani-kaukaasia rassi kaukasoidsesse tüüpi.
SWIFT

SWIFT (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication) on üleilmne pankadevahelise finantstelekommunikatsiooni ühing, millel on üle 9000 kliendi.
Ühing asutati 1973, selle peakorter ja üks kontoritest asub Belgias. SWIFT haldab pangatehingutealase teabe edastamiseks kasutatavat ülemaailmset sõnumiedastussüsteemi. Süsteem omistab kõigile rahvusvahelistele tehtavatele pangaülekannetele unikaalse koodi, mis võimaldab tuvastada ülekande tegija ja kande vastuvõtja.
SWIFT-süsteemist saadavate finantstehingute andmed võivad sisaldada teavet, mille abil saab tuvastada tehingu sooritaja/vastuvõtja, sealhulgas tema nime, kontonumbri, aadressi, isikukoodi ja muid isikuandmeid.
WIFT tegeleb ka tarkvara ja teenuste müügiga finantsasutustele.

Ulatus

Enamiku rahvusvaheliste pankadevaheliste sõnumite edastamisel kasutatakse SWIFT-võrku. 2015. aastal ühendas SWIFT üle 11 000 finantsasutuse rohkem kui 200 riigis ja territooriumil, kes vahetasid keskmiselt üle 15 miljoni sõnumi päevas (võrreldes 1995. aasta keskmiselt 2,4 miljoni sõnumiga).

SWIFTi eripärad ja toimimine

SWIFT transpordib finantsteateid turvalisel viisil, kuid ei hoia oma liikmete kontosid ega täida kliiringu (vastastikuste nõudmiste ja kohustuste tasaarvestus sularahata arveldustena) või arveldamise vorme. SWIFT ei hõlbusta rahaülekannet: selle asemel saadab see maksejuhiseid, mis tuleb tasuda korrespondentkontode (konto, mille pank on arvelduste tegemiseks avanud mõne teise riigi pangas) kaudu, mida institutsioonid omavahel omavad. Igal finantseerimisasutusel, pangatehingute vahetamiseks, peab olema pangasuhe, selleks tuleb olla pank või liituda ühe või mitme pangaga, et neid konkreetseid teenuseid kasutada.

Tähtsad isikud ja asukoht

SWIFT on Belgia seaduste alusel tegutsev ühistu, mille omanikud on selle liikmeks olevad finantsinstitutsioonid, kellel on kontorid üle maailma. Ricardo Bofill Taller de Arquitectura disainitud SWIFTi peakontor asub Belgias La Hulpe lähedal Brüsselis. SWIFTi esimees on Yawar Shah, pärit Pakistanist ja selle juhatuse esimees on Gottfried Leibbrandt, pärit Madalmaadest.
Erik Guay

Erik Guay (sündinud 5. augustil 1981 Montréalis) on Kanada mäesuusataja, kahekordne maailmameister (2011 ja 2017).
Guay osales esimest korda maailma karikavõistlustel 10. detsembril 2000 Val-d'Isère'is suurslaalomis. Tookord ta tulemust kirja ei saanud, sest sõitis rajalt välja ja oli sunnitud katkestama. Esimest korda jõudis ta poodiumile 2003. aasta novembris Lake Louise'is, kui sai kiirlaskumises teise koha. 2007. aasta veebruaris Garmisch-Partenkirchenis võitis Guay esimest korda MK-võistluste etapi kiirlaskumises. Kahel korral on ta võitnud maailma karikavõistluste etapi ülisuurslaalomis, 2010. aastal Kvitfjellis ja Garmisch-Partenkirchenis. Samal hooajal võitis ta ka ülisuurslaalomi karika.
2006. aasta olümpiamängudel Torinos oli ta lähedal medalivõidule, kui sai ülisuurslaalomis vaatamata vigastusele neljanda koha. Medalist lahutas teda 0,10 sekundit. 2010. aasta OM-il Vancouveris oli ta nii kiirlaskumises kui ka ülisuurslaalomis viies. Ülisuurslaalomis jäi teda medalist lahutama 0,03 sekundit.
2003. aasta maailmameistrivõistlustel Sankt Moritzis oli Guay kuues nii kiirlaskumises kui ka ülisuurslaalomis. 2007. aasta MM-il Åres sai ta kiirlaskumises neljanda koha ja jäi pronksivõitjast maha 0,02 sekundit. Ülisuurslaalomis oli ta kuues ja kaotas kolmandale kohale 0,03 sekundit. 
2011. aasta maailmameistrivõistlustel Garmisch-Partenkirchenis tuli ta kiirlaskumises maailmameistriks.
Teist korda tuli ta maailmameistriks kuus aastat hiljem, 2017. aastal Sankt Moritzis, kuid seekord ülisuurslaalomis.
Hanno Kompus

Hanno Kompus (kuni 1935 Johannes Kompus) (4. märts 1890 Rannu vald, Tartumaa – 25. oktoober 1974 Montreal, Kanada) oli Eesti teatritegelane. 
Ta oli Estonia teatri direktor aastail 1925–1929, aga ka lavastaja, arhitekt ja kunstikriitik.

Elukäik

Aastail 1901–1908 õppis Kompus Tartu Reaalkoolis ning mängis Vanemuise orkestris viiulit. 1909–1918 õppis ta Riia Polütehnilises Instituudis arhitektuuriosakonnas ning osales Vabadussõjas. 1919–1920 oli Eesti Vabariigi Haridusministeeriumi kunstiosakonna juhatajana. Aastatel 1920–1922 oli Hanno Kompus Estonia teatri dramaturg ning näitejuht sõnalavastuse ja aastast 1923 peamiselt muusikalavastuse alal. Pärast praktiseerimist Dresdenis Saksa riigiooperis režiiassistendina 1922–1923, valiti ta 1925 Estonia teatri ajutise kunstilise kolleegiumi juhatajaks, määrati samal aastal teatridirektori kohusetäitjaks ja 1927 direktoriks, kellena töötas kuni 1929. aastani.
1936–1940 oli Riigi Ringhäälingu saatekavajuhataja ja seejärel taas Estonia lavastaja. Hanno Kompus on olnud Eesti Draamastuudio ühingu teatrikooli õppejõud ja ajakirja Tie toimetajaid, Eesti-Soome-Ungari Liidu juhatuse ja Eesti Kunstimuuseumi kunstikomisjoni liige. 1940–1941 töötas teadusliku tööjõu kohustetäitjana Eesti Kunstimuuseumis ja aastatel 1941–1944 taas näitejuhina Estonias.
Teise maailmasõja ajal 1944. aastal põgenes Rootsi, kus projekteeris Stockholmi ümbrusse väikeelamuid, illustreeris eestikeelseid raamatuid ja tegutses eesti teatrites. Kolis 1951. aastal Kanadasse. Oli innukaid eesti teatri organiseerijaid paguluses. Nii loodi tema algatusel Montreali Eesti Teater, kus ta tegutses nii lavastaja kui ka näitlejana. Rootsis osales paari teise Estonia näitlejaga Ingmar Bergmani poliitilises põnevusfilmis "Seda ei juhtu siin".
Avaldanud kunstikriitilisi kirjutisi eesti lavakujunduse, kujutava, ehitus- ja tarbekunsti kohta ning sõna võtnud paljude teiste kunstialade puhul. Rõhutanud omanäolise stiili kujundamise vajadust.
Hanno Kompus kuulus korporatsiooni Vironia.

Isiklikku

Aastal 1922 abiellus tantsija ja ballettmeistri Rahel Olbreiga. Hanno Kompuse isa oli Jaan Kompus.
Tallinna Tehnikakõrgkool

Ajalugu

Kool on 1915. aastal asutatud Tallinna Linna Poeglaste Kommertskooli järglane. Kokkuleppeliselt loetakse asutamiskuupäevaks 9. novembrit 1914 uue kalendri järgi, kui Tallinna Linnavalitsus võttis vastu otsuse kooli asutamise kohta. Järgnevate kümnendite jooksul vahetas kool korduvalt nime. Samast koolist kasvas välja ka Tallinna Polütehnikum. Varem on tehnikakõrgkooli asutamisaastaks arvatud ka 1940, mil rajati Tallinna Õhtutehnikum. 
Tehnikakõrgkool on Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi (TEMT) õigusjärglane. 1992. aastal sai ta Tallinna Kõrgema Tehnikakooli nime all rakenduskõrgkooliks. Praegust nime kannab Tallinna Tehnikakõrgkool aastast 1999.
2006. aastal avati Tallinna Kergetööstuse Tehnikumi erialade baasil rõiva- ja tekstiiliteaduskond.

Juhtimine

Kooli rektor on alates 2010. aasta sügisest professor Enno Lend, kelle ametiaeg kestab viis aastat. 2015. aastal valiti professor Lend ka teiseks ametiajaks. Eelmine rektor oli Arvi Altmäe.

Tugikeskused

Tallinna Tehnikakõrgkoolil on lisaks õppe- ja abistruktuurid nagu reaalainete keskus, humanitaarainete keskus, kehakultuurikeskus, raamatukogu, haridustehnoloogia keskus ja ettevõtetega koostööks tehnosiirdekeskus.
Kõrgkooli hoonetekompleksi kuuluvad õppe- ja administratiivruumid ning laborid ja praktiliste tööde ruumid. Siidisaba 7 asuvad kõrgkooli üliõpilaselamu, spordisaal ning rõiva- ja tekstiiliteaduskonna õppelaborid, Siidisaba 8 asuvad autotehnika õppelabor ja rajatiste õppetooli labor.
Tsemessi laht

Tsemessi laht ehk Novorossiiski laht (vene Цемесская бухта või Новороссийская бухта) on laht Aasias Musta mere kirdekaldal. Oma nime sai Tsemessi jõe järgi.
Ulatub maasse 15 km ulatuses. Laius suudmes kuni 9 km, keskosas 4,6 km, sügavus kuni 21-27 m, mis sobib isegi ookeanilaevadele.
Edelarannik on madal, kirdekannik on kõrg. Lahe loodeosas asub kangelaslinn ja sadam Novorossiisk, idaosas Gelendžiki linnavalitsusesse kuuluv Kabardinka alev.
Sügisel ja talvel on laevadele ohtlik tugev tuul - boraa.
Antti Tulenheimo

Antti Agathon Tulenheimo (aastani 1906 Thulé; 4. detsember 1879 Kangasala – 3. september 1952 Helsingi) oli Soome poliitik ja jurist, ta kuulus Rahvusliku Koonderakonna ridadesse. Ta oli aastal 1925 Soome peaminister. Veel on ta olnud Soome siseminister, Helsingi Ülikooli professor, rektor ja kantsler ning Helsingi linnapea.
Ta on lõpetanud Helsingi Ülikooli. Aastatel 1911–1918 oli ta Helsingi Ülikooli dotsent, aastast 1919 oli ta kriminaalõiguse professor. Aastatel 1926–1931 oli ta Helsingi Ülikooli rektor, aastatel 1944–1952 Helsingi Ülikooli kantsler. Lisaks oli ta aastatel 1950–1952 Helsingi Kaubanduskõrgkooli kantsler.
Teda on kolm korda valitud Eduskunna liikmeks. Esimest korda oli ta Eduskunna liikmeks (vanasoomlaste ridades) 2. veebruarist 1914 kuni 3. aprillini 1917. Teist korda oli ta Eduskunna liige 5. septembrist 1922 kuni 30. aprillini 1924 (Rahvusliku Koonderakonna ridades), kolmas kord 21. oktoobrist 1930 kuni 31. augustini 1933.
Ta oli 27. novembrist 1918 kuni 17. aprillini 1919 siseministriks Lauri Ingmani valitsuses. 30. märtsist 1925 kuni 31. detsembrini 1925 oli ta Soome peaminister.
Aastatel 1931–1944 oli ta Helsingi linnapea.
C3-taimed

C₃-taimed on paraskliimavöötmes produktiivselt fotosünteesivad taimed, milles fotosünteesi ajal kõigepealt moodustub kolme süsinikaatomiga 3-fosfoglütseraat. C₃-tüüpi taimed on kõige enam levinud, moodustades ligi 95% kogu maailma taimede biomassist. Samas on ka C₃-fotosüntees (ehk Calvini tsükkel) kõige vanem ja lihtsam kolmest teisest süsiniku sidumise mehhanismist, milleks on C₄- ja CAM-taimede fotosüntees. C₄- ja CAM-taimed erinevad C₃-taimedest selle poolest, et neil on lisaprotsessid, enne kui süsihappegaas saab siseneda Calvini tsüklisse.

C3-taimede fotosüntees

Selle süsteemi võtmeensüümiks on RuBisCo, mis seob õhulõhede kaudu ribuloos-1,5-bisfosfaadile atmosfäärist omastatud CO₂. Saadud reaktsiooniprodukt pooldub ja tekib kaks molekuli 3-fosfoglütseraati.
CO₂ + H₂O + RuBP → (2) 3-fosfoglütseraat
Produkti kasutab taim elutegevuseks vajalike ühendite sünteesil.
CO₂ asemel võib RuBisCo lisada ribuloos-1,5-difosfaadile ka hapnikku, tekitades ühe molekuli 3-fosfoglütseraati ja ühe molekuli 2-fosfoglükolaati. Seda protsessi nimetatakse C₂-fotosünteesiks või fotorespiratsiooniks. Fosfoglükolaadil pole metaboolset eesmärki ja suurtes kogustes on see taimele toksiline. Seega tuleb seda töödelda metaboolses rajas, milleks on fotorespiratsioon. Fotorespiratsioon pole mitte ainult energianõudlik protsess, vaid viib ka CO₂ kaoni. Seetõttu võib fotosünteesi efektiivsus ebasoodsates tingimustes, näiteks kõrgel temperatuuril ja kuivuses, fotorespiratsiooni tõttu langeda kuni 40%.
RuBisCo kahjulikku oksügenaasset reaktsiooni võib selgitada jäänukina ensüümi evolutsioonilisest ajaloost, kuna ensüüm kujunes välja üle kolme miljardi aasta tagasi, kui Maa atmosfääris oli süsihappegaasi tase kõrge ja hapniku kontsentratsioon madal. Ilmselt oli hiljem võimatu muuta ensüümi omadusi või RuBisCo üldse mõne teise karboksülaasi vastu välja vahetada.
Björk

Björk Guðmundsdóttir (esinejanimega Björk; sündinud 21. novembril 1965 Reykjavíkis) on islandi laulja, luuletaja, helilooja ja näitleja. Enne soolokarjääri alustamist oli ta ansambli The Sugarcubes laulja (ansambel esines ka 1989. aasta Rock Summeril Tallinnas).
Ta on mänginud filmides ("The Juniper Tree", "Tantsija pimeduses", "Karjuv meistriteos"). Filmi "Tantsija pimeduses" eest pälvis ta Euroopa filmiauhindadel aasta parima naisnäitleja auhinna.

"Vulnicura"

Björgi kaheksas stuudioalbum sooloartistina pidi ilmuma 2015. aasta märtsis, kuid mõni päev pärast seda, kui artist selle jaanuaris välja kuulutas, lekkis album väidetavalt juba Internetti ning ilmus seetõttu seni arvatust varem.
Albumi üheksa lugu on aidanud produtseerida muusikud Arca ja The Haxan Cloak ning väidetavalt laulab ühes laulus ka Antony Hegarty ansamblist Antony and the Johnsons.
Rein Männik

Rein Männik (27. juuli 1945 Põltsamaa - 21. jaanuar 1994 Tartu) oli Eesti füüsik.

Elulugu

Ta lõpetas 1963. aastal Põltsamaa Keskkooli ning õppis aastatel 1963-1972 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemia teaduskonna füüsika osakonnas, mille lõpetas 1972. aastal. Ta teenis aastatel 1964-1967 sundaega Nõukogude armees.
Ta oli aastatel 1979–1982 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudis aspirant.
Ta töötas aastatel 1972–1991 Füüsika Instituudis ja aastatel 1991–1994 Lõuna-Eesti Kõrgepingevõrkudes.
Ta tapeti 21. jaanuari 1994 varahommikul teel tööle.

Teadustöö

Rein Männiku peamine uurimisvaldkond oli elementaarosakeste teooria.
Vincent Dole

Vincent Dole (18. mai 1913 – 1. august 2006) oli Ameerika Ühendriikide arst, kes koos oma abikaasa Marie Nyswanderiga töötas välja metadoon-asendusravi põhimõtted.
Chester Bennington

Elulugu

Chesteri sündis 1976. aastal Phoenixi linnas Arizonas. Tema ema töötas õena ja isa oli politseiuurija.
Tema vanemad lahutasid, kui ta oli 11-aastane. Pärast vanemate lahutust oli Chesteril probleeme narkootikumidega. 
Enne muusikukarjääri alustamist töötas Chester Burger Kingis. 
Esimene bänd, kuhu Chester kuulus, oli Grey Daze, kust ta 1998. aastal lahkus. Pärast bändist lahkumist pakkus Jeff Blue, tolleaegne Zomba Musicu asepresident, Chesterile kohta Linkin Parkis.
2000. aasta oktoobris ilmus Linkin Parki esimene stuudioalbum Hybrid Theory, mis tõi ansamblile kohese edu. Bennington ja Mike Shinoda kirjutasid laulude sõnad ning need on kohati seotud Benningtoni noorpõlvekogemustega nagu narkootiliste ainete tarvitamine, vanemate lahutus ja ebaõnnestunud suhted.
Mais 2013 sai Chester ka lauljaks oma lapsepõlve lemmikbändis Stone Temple Pilots pärast bändi senise laulja Scott Weilandi vallandamist. Lapsena tahtis ta ka saada Stone Temple Pilotsi liikmeks. 9. novembril 2015 teatas Chester, et lahkub Stone Temple Pilots'ist ja kavatseb tulevikus keskenduda ainult Linkin Parkile. 
Bennington suri 2017. aastal.

Isiklikku

Suhtest Elka Brandiga oli tal poeg Jaime (sündinud 1996) ning 2006 lapsendas ta ka Brandi teise poja Isaiahi.
Chester abiellus oma esimese naise Samantha Marie Olitiga 31. oktoobril 1996. 19. aprillil 2002 sündis Samantha ja Chesteri poeg Draven Sebastian. Abielu lagunes peagi ja nad lahutasid 2005. aastal.
Pärast lahutust Samanthast abiellus Chester Playboy modelli Talinda Bentleyga. Talindaga on tal poeg Tyler Lee ja kaksikud tütred Lilly ja Lila.
Šalakuša külaasundus

Šalakuša külaasundus (vene keeles Шалакушское сельское поселение) on 3. järgu haldusüksus ja esimese astme omavalitsusüksus (munitsipaalmoodustis) Venemaal Arhangelski oblastis Njandoma rajoonis.
2011. aasta alguses oli elanike arv 4100.
Halduskeskus on Šalakuša alevik.
Annemõisa mõis (Kullamaa)

Annemõisa mõis (ka Annemõis; saksa keeles Annenhof) oli Piirsalu mõisa karjamõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal.
Mõis sai Piirsalu mõisa karjamõisaks 1770.
Kabel

Kabel on kirikust väiksem kristlik altariga (õigeusus tavaliselt ilma altarita) sakraalhoone. Kabel võib kuuluda mõne suurema institutsiooni juurde nagu kirik, kool, haigla või vangla, ent võib olla ka iseseisev ehitis. Suuremates kirikutes on nimetatud kabeliteks eraldiseisvaid ruume, kus asub teisene altar.
Erakabelid on olnud võimukandjatel, näiteks kuningatel ja piiskoppidel, hilisemal ajal ka jõukamatel lihtkodanikel. Mõnikord on erakabelite juurde määratud vaimulikke. Tallinna raekabeliks oli Pühavaimu kirik.
Sageli on kabeleid rajatud surnuaedadele, samuti jõukate perekondade hauaplatsidele (hauakabelid). Kabeliaed on surnuaia ehk kalmistu sünonüüm, kabelipüha tähendab surnuaiapüha.
Enamasti paiknevad kohalikud kabelid Eestis väljaspool kihelkonnakeskusi. Neil pole tavaliselt olnud oma kogudust ega palgalist vaimulikku. 15. sajandi teisel veerandil ehitatud Saha Püha Nikolause kabel on vanim terviklikul kujul säilinud keskaegne kivikabel Eestis. 
Sõna kabel päritolu seotakse Püha Martiniga Tours'ist, kelle mantlit (ladina keeles capella) säilitasid reliikviana Frangi kuningad. Telki, milles reliikviat hoiti, kutsuti capella ning selles missat pidanud preestreid capellani; sellest on tulnud ka sõna kaplan.
Škoda 15Tr

Konstruktsioon

Liigendtrolli Škoda 15Tr konstrueerimisel on nii mehaanika kui ka elektriosa juures lähtutud standardsest trollitüübist Škoda 14Tr. 15Tr arendati välja 20. sajandi 80. aastatel esimese Tšehhoslovakkia liigendtrollina (Škoda 10Tr projekti ei realiseeritud, trollibussi Škoda-Sanos S 200Tr toodeti koostöös jugoslaavlastega.
15Tr on kolmeteljeline trollibuss, mis koosneb kahest osast. Need on omavahel ühendatud liigendi ja lõõtsaga. Trolli konstruktsiooni põhiosa on terasraam, millele on kinnitatud kere. Trolli loomisel kasutati samasuguseid või veidi muudetud osasid nagu mudelil 14Tr, mis hõlbustab hooldamist ja varuosade hankimist. Kere paremal küljel on neli kahetiivalist ust. Istmed paiknevad sõidusuunas ja on kaetud kunstnahaga. Salongi valgustavad päevavalguslambid.
Trollil on kaks veomootorit, üks keskmisel ja teine tagumisel sillal (kasutati samasuguseid mootoreid nagu trollil 14Tr). See annab 15Tr-ile eelise järskudel kallakutel.

Prototüübid

Trollibussi 15Tr kaks esimest prototüüpi valmistati juba 1983. aastal. Hiljem valmistatust erinesid need osaliselt teistsuguse elektrisüsteemi poolest. Pärast tootja juures tehtud katseid sõitis esimene prototüüp 1984–1985 katseliselt Plzeňis. Selle esiosa müüdi hiljem varuosadeks Brnosse. Teist prototüüpi katsetati samuti tootja juures ning see kanti 80. aastate teises pooles maha.

Kasutamine

1983–2004 valmistati umbes 600 trolli (koos versioonidega 15TrM ja 15TrSF). Lisaks paljudele idabloki riikidele jõudsid need ka Iraani Teherani ja USA-sse San Franciscosse. Baltimaades on seda tüüpi trollid lisaks Tallinnale ka Riias ning Vilniuses.

Škoda 15Tr Tallinnas

Tallinn sai 1989. ja 1990. aastal 25 trolli 15Tr (400-424). Tegu oli esimeste Škoda lõõtstrollibussidega Nõukogude Liidus.
Kutse tantsule nr 4

Kutse tantsule nr 4, alampealkirjaga "Kolm kaunist sõna", oli Vello Orumetsa lugusid sisaldav plaat seerias "Kutse tantsule".
Plaadi andis 1997. aastal välja Aidem Pot.
Eero Endjärv

Eero Endjärv (sündinud 24. jaanuaril 1973 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Põhihariduse omandas Eero Endjärv Tallinna 17. Keskkoolis aastatel 1980–1988 ning keskhariduse Tallinna 43. Keskkoolis aastatel 1988–1991. Aastatel 1991–1995 õppis Eero Endjärv Tallinna Tehnikaülikoolis ehituse erialal (jäi lõpetamata). Kõrghariduse arhitektuuri erialal omandas ta Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri- ja linnaplaneerimise osakonnas aastatel 1995–2001.
Aastatel 1994–1995 töötas Eero Endjärv Usesoft AS-is AutoCAD koolitajana. 1995–2001 töötas ta disainerina Hotel Olümpia/Reval Hotels juures ning Guvatrak AS-is. Alates 2001. aastast töötab ta arhitektuuribüroos Agabus, Endjärv & Truverk OÜ.
Eero Endjärve tuntumateks töödeks on elamu Otepääl, Tallinna Ülikooli uus hoone, Viimsi kool ja Tallinna Tehnikaülikooli raamatukogu.
Eero Endjärv on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 2006. aastast.
GLOBE - Global Learning of the Business Enterprise

GLOBE - Global Learning of the Business Enterprise  on Junior Achievementi Arengufondi majandusõppe programm gümnaasiumiastme lõpuklassi õpilastele, mille eesmärk on viia õpilane kokku teise riigi õpilastega, moodustamaks importivaid-eksportivaid ühisettevõtteid. Programm käsitleb valuutakursside, kaubanduskokkulepete, ekspordinõuete, kvootide ja tollidega seotud probleeme.
Museaal

Museaal on muuseumis arvele võetud kultuuriväärtusega asi. Museaalide kogumit nimetatakse muuseumikoguks.
Iga museaali kohta koostatakse vastuvõtuakt ning registreeritakse museaal tulmeraamatus (kogude juurdekasvu päevikus). Sinna märgitakse muu hulgas museaali järjekorranumber, kirjeldus, andmed päritolu kohta.
Museaalide arvelevõtmise teine etapp on teaduslik inventeerimine.
Museaalid signeeritakse järjekorranumbritega.
Museaalide üle rahalist arvestust ei peeta.