google/wiki40b huggingface dataset:
Kõrge-k-dielektrik

Kõrge-k-dielektrik (ingl high-κ dielectric) kirjeldab materjale, mille suhteline dielektriline läbitavus  on suurem kui ränidioksiidil (εᵣ = 3,9). (Terminiosa ’kõrge-k’ on ingliskeelse high-κ ebatäpne tõlge; suhtelist dielektrilist läbitavust tähistatakse siin kreeka tähega  (kapa), mis aga on asendatud ladina tähega k.)
Kõrge-k-dielektrikuid kasutatakse väljatransistoride paisuelektroodi materjalina ränidioksiidi asemel, et veelgi vähendada transistoride ja teiste mikroelementide mõõtmeid. Suurem üleminek kõrge-k-materjalidele algas 2007. aastal, kui Intel teatas nende materjalide kasutuselevõtust.

Kõrge-k-materjalide vajadus

Ränidioksiidi on kasutatud transistoride paisu dielektrikuna juba üle poole sajandi. Selle aja jooksul on transistoride suurus kahanenud ning sellega koos on ka vähenenud ränidioksiidi paksus. Mõõtmete vähenemine on omakorda kaasa toonud mikroelektroonikaseadmete jõudluse suure kasvu. Dielektrikute paksuse vähenemine alla 2 nm on aga kaasa toonud probleeme seoses lekkevoolu kasvuga, sest ränidioksiidi kihi kahanemine mõne aatomkihi paksuseks võimaldab tunneleerumist. Tagajärjeks on voolutarbe suurenemine ja elektroonikaseadme töökindluse vähenemine. Kõrge-k-dielektriku kasutamisel on võimalik suurendada transistori lätte ja paisu vahelist mahtuvust ilma lekkevooludeta. Suurema mahtuvuse korral paraneb transistori oleku salvestusvõime värskendusstüklites.

Uued materjalid

Ränidioksiidist paisuoksiidi alternatiivsete materjalidega asendamine muudab transistori tootmisprotsessi keerulisemaks. Praeguste meetoditega on lihtne teostada ränidioksiidi kihi oksüdeerumist ränist pooljuhtplaadile nii, et tulemus oleks homogeene. Ränidioksiidi asendamisel võimalikult suurt dielektrilist läbitavust omava materjaliga on oluline, et uut materjali oleks lihtne integreerida olemasolevasse tootmisprotsessi. Samuti on olulised omadused temperatuuristabiilsus, kile morfoloogia, laengukandjate suur liikuvus kanalis, võimalikult vähe defekte kiles ja hea ühilduvus räniga. Võimalikud ränidioksiidi asendajad on hafniumdioksiid (HfO₂), tsirkooniumdioksiid (ZrO₂) ja titaandioksiid (TiO₂).

Kõrge-k-dielektrikute kasutuselevõtu etapid

1990ndatel võeti paisu dielektrikuna kasutusele ränioksünitriid SiOxNy, mis asendas traditsioonilist ränidioksiidi. Amorfne SiOxNy võimaldab suurendada määral dielektrilist läbitavust ja vähendab difusiooni läbi paisu dielektriku.
2007. aastal teatas Intel, et hafniumil põhinevad dielektrikud on võetud kasutusele 45 nm tehnoloogiaga protsessorites Penryn. Samal ajal IBM teatas oma soovist üle minna hafniumipõhisele metallpaisule osadel 2008. aasta toodetel.
2009. aastal avaldas Intel, et on oma 32 nm tehnoloogias kasutusele võtnud 2. generatsiooni kõrge-k-dielektrikud. Võrreldes 45 mm tehnoloogiaga on 2. generatsiooni dielektrikute kasutuselevõtt parandanud protsessori jõudlust 20% võrra.
2011. aastal Intel avaldas, et oma 22 nm mikroprotsessorites koodinimega Ivy Bridge võetakse kasutusele 3. generatsiooni dielektrikud. Lisaks toimus üleminek ruumilisele kolme paisuga transistoridele.
Järelpulmad

Järelpulmad (ka pärapulmad) olid pulmadele järgnevad kokkusaamised.
Nagu kosimine, oli ka pulmade lõpetamine järkjärguline, mitmeastmeline. 
Pulmapeole järgnesid järelpulmad. Neid peeti kas pulmadele järgneval pühapäeval (pärast kirikut) või nädal pärast pulmi. Mõnel pool peeti kahekordseid järelpulmi – nädala pärast peiu kodus ja kahe nädala pärast nooriku kodus. Järelpulmadesse kutsuti kõige ligemad sugulased (uuema tavana need, kes ei saanud pulmades osaleda – need tõid siis ka kingitusi). Paljudes kohtades läksid nooriku vanemad alles järelpulmades peiu koju (Pühalepa, Pöide, Halliste, Võnnu jne). Siis nimetati järelpulma ka langujootudeks. Järelpulmas lõpetati tavaliselt järelejäänud õlu ning anti noorikule kätte suuremad lubatud kingid.
Üldisem (eriti Lääne-Eestis) oli järelpulmade pidamine peiu pool. Ida-Eestis toimusid järelpulmad nooriku vanemate juures. Ka järelpulmadesse võeti kaasa toidukraami, ent vähem kui pulmadesse. Erilisi järelpulmadega seotud tavasid ei teata.
Ilmar Sulg

Ilmar August Sulg (13. veebruar 1919 Jõgeva – 24. november 2012 Bergen, Norra) oli eesti arstiteadlane, arst ja soomepoiss.
Ta lõpetas aastal 1937 Türi Majandusgümnaasiumi. Pärast gümnaasiumi lõpetamist õppis ta Tondi Sõjakoolis, kus sai lipnikuks. Pärast sõjakooli lõpetamist õppis ta aastatel 1939–1943 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, ta oli aastast 1941 EÜS Põhjala liige.
Aastal 1943 taheti teda Saksa sõjaväkke mobiliseerida, põgenes ta mobilisatsiooni eest Soome ja astus vabatahtlikuna Soome armeesse. Ta oli 1943–1944 sõjaväearstiks Soomes Vallila pataljonis ja 200. jalaväerügemendis. 1944. aasta augustis-septembris oli ta Eestis, võideldes Tartu rinde lahingutes. Nende pataljonist jäid vaid riismed järele, kuid tal oli õnne: ta pääses tagasi Soome, kus õppis 1944–1946 Helsingi ülikoolis arstiteadust, kaitses seal Med. lic. kraadi.
Aastal 1946 asus ta Rootsi, kus ta Helsingborgis asutas esimese kliinilise neurofüsioloogia laboratooriumi väljaspool ülikooli haiglaid. Seal kuulus ta arstide meeskonda, kelle vastutada oli kuningas Gustaf VI Adolfi ravi Helsingborgi haiglas. Aastal 1954 kaitses ta Med. lic. kraadi Lundi Ülikoolis; aastal 1969 samas tööga The Quantitated EEG as a Measure of Brain Dysfunction Dr. med. kraadi kliinilise neurofüsioloogia alal. Aastatel 1971–1973 oli ta dotsent kliinilise neurofüsioloogia alal Lundi Ülikoolis; ta oli ka sisehaiguste, psühhiaatria ning kardioloogia asjatundja.
Aastatel 1973–1978 oli ta dotsent kliinilise neurofüsioloogia alal Helsingi Ülikoolis, aastatel 1978–1982 oli ta dotsent Oulu Ülikoolis.
Aastast 1982 oli ta Trondheimi ülikooli kliinilise neurofüsioloogia professor, aastast 1984 Tromsø ülikooli professor.
Rodeo (ansambel)

Rodeo oli eesti ansambel.
Ansambel loodi 1985. aastal. Esitas peamiselt kantrimuusikat, sealhulgas Nashville country't ja kantrirokki. Ansambli solist oli toonane Tallinna Konservatooriumi laulueriala üliõpilane, hilisem ooperilaulja ja Estonia teatri ooperijuht Mart Mikk.
1987. aasta suvel esines ansambel laulva revolutsiooni aegsetel öistel laulupidudel. 1986. ja 1988. aastal esineti Tartu levimuusikapäevadel.
Virtuaalraamatukogu

Olemus

Virtuaalraamatukogu eesmärgiks on elektrooniliselt paikneva informatsiooni kättesaadavaks tegemine, arvestamata ressursside asukohta ja kättesaamiseks kuluvat aega. Tegemist on akadeemilistes ringkondades algatatud infoteenustega Internetis, et pakkuda alternatiivi üldtuntud otsivahenditele ning hõlbustada kasutamist haridus- ja teadustööd tegevatele ringkondadele. Põhivaldkonnad: uurimis- ja arendustegevus, säilitamine ja arhiivindus, haridus, teaduskommunikatsioon. Esimeseks virtuaalraamatukoguks peetakse WWW Virtual Libraryt, vanimat internetikataloogi, millele pani aluse Tim Berners-Lee, HTML-i ja veebi looja, 1991. aastal Genfis CERN-is.
Virtuaalraamatukogu saab vaadelda kui kogumit elektroonilisi ressursse ja ühendatud tehnilist suutlikkust, oskusi ja võimalusi info loomiseks, otsimiseks ja kasutamiseks. Selles tähenduses on nad info säilitamise ja otsisüsteemid, mis opereerivad digitaalsete andmetega ükskõik millist tüüpi infovahendaja või meediumi kaudu ning eksisteerivad võrgus. Sisu koosneb andmetest ja metaandmetest, viimased omakorda kirjeldavad loojat, omanikku või õigusi. Sisu koosneb samal ajal ka sidemetest muude andmete või metaandmetega, mis loodud digitaalraamatukogus või väljaspool seda, looduna (kogutuna, organiseerituna) kasutajate kogukonna poolt ning nende funktsionaalsed võimed toetavad selle kogukonna infovahetust. Virtuaalraamatukogu mitte lihtsalt ei kogu kasutajaskonnast sõltuvalt mingit sisu, vaid ka loob ja pakub paljude infoinstitutsioonide tegevusi. Võimaldab läbi võrgu juurdepääsu mitmetele inforessurssidele.
Viru õlu

Tootmine

Viru õlut pruulitakse litsentsi alusel A. Le Coqi õlletehases Tartus. Õlle pruulimisel on kasutatud Baltimaadest pärit linnast ja humalat ning vett õlletehase arteesia kaevust.

Pakendamine

Viru isepärane pudel on kaheksanurkse põhjaga korrapärase püramiidi kujuga. Pudeli kuju meenutab Tallinna vanalinna keskaegseid torne, olles eriti sarnane Oleviste kiriku tornitipuga. Viru pudeli disaini ja etiketi uuendas 2010. aastal Eesti disainibüroo The Brand Manual.

Ajalugu

A. Le Coqi õlletehas tootis sarnase pudeliga õlut aastani 2006, mil selle tootmine lõpetati.
2006 – alustas Baltic Beer Company (sellal Brand Independence Ltd) Viru müüki Suurbritannias.
2007 – Viru müüki alustati Itaalias ja Mosambiigi Vabariigis. 
2008 – Viru müüki alustati Šveitsis ja Rootsis.
2009 – müüki alustati Jaapanis, Ameerika Ühendriikides, Iirimaal.
2010 – teatas Baltic Beer Co kaheaastase sponsorlepingu sõlmimisest maailma Supebike'ide  meistrivõistlustel osaleva meeskonnaga Team Suzuki Alstare. Meeskonna üks sõitjatest Leon Haslam lõpetas meistrivõistluste hooaja teisel kohal.
2010 – uuendati Viru pudeli disaini, mille käigus lisati sellele veidi art deco stiili meenutavaid disainielemente. Müüki alustati Kanadas, Kreekas, Hongkongis, Maltal.
2011 – müüki alustati Brasiilias, Lõuna-Koreas, Iisraelis, Austraalias.
2012 – Viru õlut hakati turustama Saksamaal, Leedus, Poolas. Turustamist plaanitakse alustada ka Tšiilis, Lõuna-Aafrika Vabariigis ja Venemaal.
Saare vald (Tarvastu kihelkond)

Saare vald (saksa keeles Saaremois) oli vald Viljandimaal Tarvastu kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Kuressaare vallaga.
Visusti mõis

Visusti mõis (saksa keeles Wissust) oli rüütlimõis Äksi kihelkonnas Tartumaal. Praeguse haldusjärele asub ta Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas
Mõisat on mainitud 15. sajandi II poolest ja tollal kuulus ta Engedesitele.
Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Richard Nikolai von Oettingen.
Mõisa peahoone hävis 1933 tulekahjus.
Leo Soonpää

Leo Soonpää (ka Leonhard Soonpää, kuni 1939 Leonhard Soonberg; 18. veebruar 1903 Luke vald, Tartumaa – 6. oktoober 1979 Tallinn) oli eesti kunstiajaloolane, kunsti- ja teatrikriitik ning kunstipedagoog.

Elukäik

Ta õppis Tamse külakoolis ja aastatel 1919–1922 Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Aastast 1922 õppis ta Tartu Ülikoolis, mille lõpetas aastal 1928 kunstiajaloolasena.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta mitmes ajalehes (Uudisleht, Uus Eesti) teatri- ja kunstikriitikuna, ta oli aastast 1935 Eesti Ajakirjanike Liidu esindaja Balti pressiliidus. Aastatel 1937–1938 oli ta ajakirja Tuju ja 1938–1940 ajakirja Areng tegevtoimetaja.
Ta oli aastatel 1934–1936 Riigi Kunsttööstuskooli, aastatel 1940–1941 Jaan Koorti nimelise Riigi Rakenduskunsti Kooli, aastatel 1941–1943 Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Kooli kunstiajaloo õppejõud, lisaks töötas ta aastatel 1942–1943 Estonia teatris dramaturgina. Aastatel 1944–1974 oli ta ERKI-s kunstiajaloo ja esteetika õppejõud, aastast 1946 dotsent, lisaks aastatel 1946–1955 kunstiajaloo kateedri juhataja.
Leo Soonpää suri 6. oktoobril 1979 Tallinnas ja ta maeti 10. oktoobril 1979 Metsakalmistule.

Isiklikku

Tema vend oli Eesti riigiametnik Karl Soonpää. Oli abielus helikunstnik Niina Murrikuga.
Tammistu vald

Tammistu vald oli vald Tartumaal Tartu-Maarja kihelkonnas. Vald eksisteeris 1917–1919.
Telliskivi tänav (Tallinn)

Hoonestus

Telliskivi ja Mulla tänava vahel asub Mööblimaja (Mulla tn 1). Telliskivi ja Ristiku tänava ristmikul asub Comarket (Telliskivi 24).
Telliskivi 25, 23 ja 21 on osa Pelgulinna vanimast puithoonestusest. Telliskivi 25 hoone projekti esialgne autor Rudolf von Knüpffer.
Pisut enne esimest, suuremat raudteeülesõitu asub Pelgulinna rahvamaja (Telliskivi 56). Kahe raudteeülesõidu vahel asub Telliskivi loomelinnak (Telliskivi 60). Teise, väiksema raudteeülesõidu kõrval oli Telliskivi tänava veetorn, aga see lammutati 2013. aastal.
Termodünaamika kolmas seadus

Termodünaamika kolmas seadus väidab, et absoluutsel nulltemperatuuril võrdub entroopia nulliga.
Aine, mille entroopia absoluutsel nulltemperatuuril võrdub nulliga, peab olema täiusliku kristallstruktuuriga.
Seega on entroopial erinevalt entalpiast olemas nullpunkt, millest on võimalik arvutada erinevate ainete entroopiate absoluutväärtusi vastaval temperatuuril.
2013. aasta snuukeri maailmameistrivõistlused

2013. aasta snuukeri maailmameistrivõistlused (2013 Betfair World Snooker Championship) on 76. maailmameistrivõistlused snuukeris, mis toimusid Inglismaal Sheffieldis 20. aprillist 6. maini 2013.
Võistluspaigaks oli Crucible Theatre, kus maailmameistrivõistlusi on peetud alates 1977. aastast.
Maailmameistritiitlit pidi kaitsma Ronnie O'Sullivan. Finaalis mängisid Barry Hawkins ja Ronnie O'Sullivan.
Ronnie O'Sullivan võitis finaali 18:12 ja sai viiekordseks maailmameistriks.
Võitja sai auhinnaks 250 000 naelsterlingit.
Aldo Vaharo

Aldo Vaharo (kuni 1936 Alfei Voldemar Freudenstein; 23. märts 1914 Tallinn – 16. september 1982 Paramus) oli eesti vaimulik.
Lõpetas aastal 1932 Tallinnas Jakob Westholmi Gümnaasiumi. Olles ajateenistuses, lõpetas Kaitseväe Ühendatud Õppeasutiste Sõjakooli Tondil inseneriväe aspirantide klassis ülendamisega lipnikuks. Aastal 1933 siirdus Tartu Ülikooli usuteadust õppima. Kuna töötas vahepeal riigiteenistuses, siis jäi osa õpinguist puudu lõpetamiseks, kui usuteaduskond aastal 1940 suleti. Pärast seda töötas mitme koguduse juures. Sõjavankri lähemale veeredes kutsuti lipnik Aldo Vaharo tegevteenistusse, kus ta formeeris inseneriväe kompanii. Alguses oli tema kompanii Narva all Kuremäe kloostri joonel, hiljem saadeti ta Tartu alla. Rinde lagunemisega seoses põgenes ta Saksamaale. Rahu saabudes asus ta Taani piiri ääres. Seejärel siirdus ta inglise tsoonis asuvasse Göttingeni Ülikooli usuteaduskonda, et stuudium lõpule viia. Prooviaasta möödus Göttingenis ja pärast seda ordineeriti ta Oldenburgis 14. augustil 1949 õpetajaks.
Teenis eestlasi Eutinis, Hamburgis, Lübeckis ja mujal eestlaste keskustes. 13. jaanuaril 1951 jõudis ta USA-sse. Jätkas õpinguid Missouri Sinodile kuuluvas Concordia teoloogilises seminaris Saint Louises Missouri osariigis. Töötas aastaid New Yorgi piirkonnas koos Conrad Klemmeriga, teenides nii Bostoni, Patersoni kui ka teiste piirkondade eestlasi.
Wilcoxi maakond

Ajalugu

Wilcoxi maakond moodustati 22. detsembril 1857. aastal Irwini, Pulaski ja Dooly maakonna osadest. Maakond sai nime Georgia ülemkohtu asutaja Mark Wilcoxi järgi.
Kristjan Oja

Kristjan Oja (sündinud 8. augustil 1968 Tallinnas) on endine eesti laskesuusataja. 
Ta osales 1992. aasta Albertville'i taliolümpiamängudel, kus sai 20 km distantsil 57. koha. 
1986–1990 sai ta Eesti meistrivõistlustel individuaalselt 1 pronksmedali ning teatesõidus 1 kuld- ja 2 hõbemedalit.
2011. aastast Rahvusvahelise Laskesuusatamisliidu (IBU) tehniline delegaat ning 2012. aastast tehnilise komitee liige. Olnud 2000–18 Eesti Laskesuusatamisföderatsiooni peasekretär ja 2018. aastast IBU karikasarja võistlusdirektor.

Isiklikku

Ta on abielus Raguell Ojaga ning nende tütar on Regina Oja.
Vjatšaslau Kebitš

Isiklikku

Ta on abielus ja kahe poja isa, katoliiklane.
Hagen

Ajalugu

Hageni küla mainitakse 775. aastal. 1724. aastal hävis suurem osa külast tulekahjus. Hagen sai linnaõigused 1746. aastal. 
Hagen on tähtis raudteede sõlmpunkt.
Kuri Kristuse Taevaminemise kirik

Kuri Kristuse Taevaminemise kirik (varasema nimega ka Pühalepa Kristuse Taevaminemise kirik ehk Pühalepa Issanda Taevaminemise kirik) on õigeusu kirik Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kuri külas.
Kirik ehitati aastatel 1888–1891 tüüpprojekti järgi. 1913. aastal oli koguduses 1600 liiget. Kogudus tegutses 1952. aastani ja likvideeriti maksejõuetuse tõttu, sest koguduse aastamaksu suurendati umbes neli korda. Edasi kasutati kirikut Nõukogude Armee sõjaväelaona. Lõpuks kasutuseta seistes lagunes hoone ja seda ei võetud kaitse alla, sest tüüpprojekti tõttu oli sarnaseid kirikuid mitte ainult mujal Eestis, vaid Hiiumaalgi. 1994. aastal tuli ohtlikult rippuv torn maha tõmmata. Hoone seisund on avariiline.
Kirik on kultuurimälestiste registris alates 1999. aastast, aga restaureeritud pole seda sellegipoolest.
Kiriku lähedal on Kuri õigeusu kiriku koolimaja, mis on samuti kantud kultuurimälestiste registrisse.
Inessa Armand

Elukäik

Inès sündis ooperilauljast isa peres. 1889. aastal asus ka koos oma tädiga elama Venemaale.
19-aastaselt abiellus ta Aleksandr Armandiga, kes oli rikka vene tekstiilivabrikandi poeg. Abielupaar avas vaeslaste kooli. 
Aastal 1903 liitus ta illegaalse sotsiaaldemokraatide töölisparteiga. Inessa jagas aktiivselt propagandalehti ning ta arreteeriti 1907. aasta juunis. Kohtuotsusega määrati talle kaks aastat riigisisest eksiili Mezenis Põhja-Venemaal.
Pärast Oktoobrirevolutsiooni oli ta Moskva Nõukogu välisliige. Hiljem oli ta Naissekretariaadi direktor.
Aastal 1920 haigestus ta tuberkuloosi ravides koolerasse ja suri samal aastal, olles 46-aastane.
Hagerik

Hagerik (Saaremaal kuru, läänemurdes raagjas, Mulgi murdes artsik, ardu, Tartu ja Võru murdes korjus, koomits, Võru murdes lokualune) on talurahvaarhitektuuris üks kõrvalhooneid või varjualune mingi taluhoone (nt rehielamu, lauda) seina küljes.
Jõhvi–Tartu–Valga maantee

Jõhvi–Tartu–Valga maantee (põhimaantee nr 3) on üks Eesti põhimaanteid. 
See saab alguse Tallinna–Narva maantee 163. kilomeetril Edise külas Jõhvi vallas. Tee pikkus on 219,3 km, sh 3,5 km pikkune lõik Jõhvi linnas ja 10,8 km pikkune lõik Tartu linnas. Tee lõpeb Valga linna piiril Valga–Uulu maantee 2. kilomeetril.
Elektronkimp

Elektronkimbuks nimetatakse kiirete elektronide voogu. Elektronkimpe kasutatakse näiteks röntgenikiirguse tekitamiseks, metallide sulatamiseks ja lõikamiseks. Elektronkimpude omadust kalduda kõrvale elektri- ja magnetväljas ning võime põhjustada kristallide helendumist kasutatakse elektronkiiretorus.
Langetamine

Langetamine on jalal seisvate puude kännust lahti lõikamine. Selleks kasutatakse peamiselt saagi, aga ka kirvest või kääride põhimõttel toimivaid lõikeseadmeid. Ajalooliselt vanim puude langetamise tööriist on kirves. Tänapäeval langetatakse enamik puid mehhaniseeritud langetusmasinatega ehk harvesteridega või mootorsaagidega. Langetamisel kasutatakse ka muid abivahendeid, nagu langetuskiil, langetuslabidas, langetushark, vints jms. Langetamiseks võib lugeda ka puude koos juurtega välja rebimist (vastava masinaga või lõhkelaengu abil), puude kännuosa või juurte põletamist puude pikali saamiseks (nt teatav alepõletamine) või puude ümber lükkamist.
Silvi Vrait

Elulugu

Aastal 1968 lõpetas ta Kehra lastemuusikakooli klaveri erialal, 1969 Kehra keskkooli, 1974 Tartu Ülikooli inglise filoloogia erialal.
Aastast 1994 töötas ta inglise keele õpetajana Tallinna Prantsuse Lütseumis.
Ta oli aastatel 1992–1993 ja 1994–1999 õpetaja ka Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis.
Aastatel 1976–1983 tegutses Vanemuises, kus üheks suuremaks tööks ja osatäitmiseks kujunes Andres Valkoneni ja Raimo Kangro rokkooper "Põhjaneitsi".
Aastal 1986 mängis naispeaosa Raimo Kangro teleooperis "Sensatsioon" (Eesti Telefilm, reźissöör Irene Lään).
Oma lauljakarjääri alustas Silvi Vrait aastal 1972, esinedes nii telesaadetes "Kaks takti ette" kui ka "Käokava". Vrait oli mitme eesti ansambli solist. Aastail 1973–1975 laulis ta Tartu Kultuurihoone ansamblis Suuk, hiljem 1975–1984 ja 1995–2003 ansamblis Fix. 1994. aastal esindas Vrait Eestit 1994. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Nagu merelaine", mis pälvis 24. koha. 
Silvi Vrait osales mitmes muusikalis, kus tal oli suuri rolle: "Põhjaneitsi" (nimiroll), "Helisev muusika" (abtiss), "Zorba" (jutustaja), "Chicago" (Mamma Morton), "Kuningas ja mina" (leedi Thiang), "Kabaree" (preili Schneider), "Gypsy" (Rose) jm. Tema viimaseks lavatööks paar kuud enne surma jäi samuti muusikal, milleks oli Kaari Sillamaa Muusikateatri lavastus "Jane Eyre" (Ms Reed).

Mälestuse jäädvustamine

Silvi Vraidi nime hakkab kandma Kaarli kiriku 84 registriga oreli üks vile. See Eesti suurim orel ehitati 1923. aastal Ludwigsburgis Württembergis Walcker & Cie vabrikus. Augustis 2014 avati Kehras gümnaasiumi ees S. Vraidi mälestuspink. Selle kavandas arhitekt Külli Kroon.
Kümme jardi

Süžee

Peategelane Oz (Matthew Perry) elab õnnelikult oma naise Cynthiaga (Natasha Henstridge) Californias ja peab edukat hambaravipraksist, kuni ühel päeval vanglast vabanenud maffiaboss Lazlo (Kevin Pollak) röövib Cynthia, et teada saada Jimmy Tudeski (Bruce Willis) asukohta. Oz otsustab Jimmylt abi paluda ja sõidab tema juude Mehhikosse, kus Jimmy aga rahuliku elu elab ja algul Ozi aitamast keeldub, kuni selgub, et Lazlo on nad juba üles leidnud. Sellest algab tagaajamisjaht, millest ei puudu tülid, draamad ega ka naljakad seigad.
Hubert Van Innis

Hubert Van Innis [hüübert fan innis] (24. veebruar 1866 Belgia – 25. november 1961) oli Belgia vibulaskja, kes võitis olümpiamängudel kokku 6 esikohta ja 4 teist kohta. Ta oli Belgia esimene olümpiavõitja ning oma aja parim vibulaskja.
1900. aasta suveolümpiamängudel Pariisis võitis ta 28. mail harjutuses Championnat du Monde teise koha, harjutuses Au Cordon Doré ( 50 m) teise koha, harjutuses Au Cordon Doré (33 m) esikoha, harjutuses Au Chapelet (50 m) neljanda koha ja harjutuses Au Chapelet (33 m) esikoha.
1920. aasta suveolümpiamängudel Antwerpenis võitis ta 5. augustil liikuva lindmärklaua pihta lastes lauadistantsil 28 m individuaalse esikoha (144 silma) ja võistkondliku teise koha, distantsil 33 m individuaalse (139 silma) ja meeskondliku esikoha ning distantsil 50 m individuaalse teise koha (106 silma) ja võistkondliku esikoha.
1920. aasta mängudel lasti kullatud metallist lindude ("kukkede", "kanade" ja "tibude") pihta. Need olid kinnitatud kõrge ridva otsa või püramiidi otsa mitmel põikridval läbisegi. Meeskondlikul võistlusel asetuti ploki- või kiilukujuliselt üksteise kõrvale ja taha.
Van Innis on Belgia edukaim olümpiavõistleja, kuigi ta osales ainult kahtedel olümpiamängudel. Antwerpeni võistlustel oli meelega kavasse pandud palju vibulaskmisvõistlusi, et Belgia sportlastel oleks võimalik rohkem medaleid võita. Van Innis on olümpiamängudelt kõige rohkem medaleid saanud vibulaskja. Seda rekordit tõenäoliselt enam ei ületatagi. Tähelepanuväärne on ka tema olümpiastaaž.
Peale selle tuli Van Innis 1933 olümpiavibuga individuaalseks ja võistkondlikuks maailmameistriks (olümpiamängudel pärast 1920. aastat kuni 1972. aasta suveolümpiamängudeni vibusport enam kavas ei olnud).
Belgias Zemsti lähedal Elewijtis on Hubert Van Innise monument. 1995. aastal tõsteti see ajutiselt maha ning viidi Antwerpenisse sealsete olümpiamängude 75. aastapäeva pidustustele.
Adalbert Hugo Willigerode noorem

Isiklikku

Tema vanaisa Adalbert Hugo Willigerode oli Kaarma, Karula ja Tartu Maarja koguduse õpetaja ja aastal 1869 I eesti laulupeo toimkonna juhataja. Tema isa Paul Gerhard Adalbert Willigerode oli Kolga-Jaani, Tõstamaa ja Tartu Maarja koguduste pastor ning aastatel 1914–1919 Moskva Konsistooriumi superintendent ja asepresident.
Tondi liivik

Tondi liivik on liivik Tallinnas Ülemiste järve lähedal, ulatudes Rahumäeni ja Sütiste teeni. Liivik on tänapäeval suuresti hoonestatud.
Liivikul kasvab mitu kaitsealust taime, sh nõmmenelk.
Energiakriis

Energiakriis on olukord, kus energiakandjate pakkumine mingis piirkonnas või kogu maailmas jääb nende nõudlusele tunduvalt alla. See toob kaasa energiakandjate kõrge hinna või nende ratsioneeritud jaotamise. Energiakriisi võib põhjustada energeetiliste toorainete nappus või (poliitilistest või muudest põhjustest tingitud) häired energiakandjate tootmises või kaubanduses.
Strahwalde vald

Vallaosad

Friedensthal ja Strahwalde.
Vambola Põder

Vambola Põder (6. august 1929 Tartu – 12. märts 1993 Tallinn) oli eesti ajakirjanik ja väliskommentaator.
Ta lõpetas aastal 1950 Tartu 1. Keskkooli ja aastal 1956 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna.
Ta töötas aastatel 1959–1961 Eesti Raadios, oli aastatel 1961–1976 EKP Keskkomitee lektor ja instruktor. Aastatel 1980–1990 oli ta Eesti TV väliskommentaator.
Vambola Põder kandideeris 1992. aasta septembris valimisliidu Sõltumatud Kuningriiklased koosseisus Riigikokku. Ta kogus 4153 häält ja osutus valituks.