google/wiki40b huggingface dataset:
Lääne oblast (1917–1918)

Lääne oblast oli aastatel 1917–1918 Valgevene lääneosas Venemaa vabariigi koosseisu kuulunud haldusüksus. 
Esimese maailmasõja käigus Saksamaa keisririigi vägede poolt vallutati Valgevene lääneosa ning pärast vaherahu sõlmimist Nõukogude Venemaa ja Saksamaa keisririigi vahel Brest-Litovskis moodustati Venemaa võimu alla jäänud Ida-Valgevene kubermangudest (Venemaa poolt vaadates Lääne-Valgevene kubermangudest), Ülevenemaalise Nõukogude Nõupidamise otsusega 1917. aasta märtsis nõukogude võimu toetav haldusüksus.
1918. aasta septembris nimetati Lääne oblast Lääne Kommuuniks.
Olaf von Stackelberg

Vabahärra Ferdinand Olaf von Stackelberg (vene keeles Олаф Романович фон Штакельберг) (19. august (vkj 7. august) 1818 Tallinn – 25. veebruar (vkj 12. veebruar) 1903 Mäo mõis) oli baltisaksa päritolu Venemaa mereväelane, viitseadmiral.

Elulugu

Olaf von Stackelberg sündis Mäo mõisniku vabahärra Gustav Reinhold von Stackelbergi (1777–1863) ja Julie Charlotte von Bergi pojana. Astus mereväekorpusesse, mille lõpetas 1837. aastal. Teenis seejärel Balti laevastikus. 1850. aastast alates oli seal mitme laeva komandöriks. Osales aastatel 1853−1856 Krimmi sõjas. 1872. aastal sai temast 1. mereväe ekipaaži komandör. 1874. aastal määrati kontradmiraliks ülendatuna Musta mere laevastiku nooremflagmaniks, järgmisel aastal nimetati ta samale ametikohale Balti laevastikus. 1884. aastal ülendati viitseadmiraliks ja nimetati Balti laevastikus vanemflagmaniks. Läks 1885. aastal erru. Ta on maetud Reopalu kalmistule.
1886. aastal lasi ta Mäo mõisa rajada mälestusmärgi Liivi sõjas 1572–1573 Paide piiramisel hukkunud vene sõjameeste mälestuseks.
Ta tõi ühe reisi ajal Filipiinidelt kaasa suure merikarbi, mille ühe poole andis Paide Püha Risti kirikule ristimisvaagnaks. Samuti kinkis ta kirikule altarimaali.

Mäo mõis

Kuna tema vend vabahärra Jakob Berend Otto suri 1878. aastal ilma otseste pärijateta, langes aastast 1725 suguvõsa valduses olnud Mäo mõis 1882. aastal talle. Pärast tema surma pärisid selle õelapsed.

Perekond

Olaf von Stackelberg abiellus 1882. aastal kontradmiral Voin Rimski-Korsakovi (Nikolai Rimski-Korsakovi vend) lese Marie Mathilde Luise Rosa Baueriga. Abielust lapsi ei sündinud.
Mabuse

Mabuse (ka Jan van Gossaert, Jan Gossaert, Jan Mabuse; (umbes 1478 – arvatavasti 1. oktoober 1532 Antwerpen) oli madalmaade kunstnik.
Ta tõi madalmaade kunsti Itaaliast cinquecento mõjulise romanismi.
Hakkliha

Valmistamine

Hakkliha saab valmistada nii jahutatud kui ka külmutatud lihast. 
Tänapäeval ei kasutata lihatööstustes, toitlustusasutustes ja profiköökides liha hakkimiseks enam nuga ega hakknuga, vaid mehaanilist või elektrilist hakkmasinat.
Koduköökides valmistatakse hakkliha kas vändaga hakklihamasinaga või elektrilise köögikombaini lisaseadmega.

Eriomadused

Et hakklihas on lihaskiud väikesteks tükkideks tükeldatud, valmivad hakklihatoidud palju kiiremini kui terveid lihatükke sisaldavad toidud. Hakkliha võib süüa ka toorelt (tartarpihv).

Riknemine

Et hakkliha pind on suurem kui tavalisel lihal ning rakumembraanid on osaliselt purustatud, rikneb toores hakkliha väga kiiresti. Sellepärast on paljudes riikides välja töötatud hakkliha müümise eeskirjad. Näiteks Saksamaal tohib pakendamata hakkliha müüa ainult valmistamise päeval.

Toorained ja liigid

Hakkliha valmistatakse sea, looma- (sh vasika-), lamba-, uluki- ja linnulihast (sealhulgas kanalihast). 
Kõige levinumad on Eestis seahakkliha, veisehakkliha ja nende segud (seguhakkliha, kodune hakkliha). Levinud on ka kanahakkliha. 
Lambahakkliha kasutatakse eelkõige ida ja idamõjulistes köökides. 
Hobusehakkliha kasutatakse eelkõige Kesk-Aasias ja maades, kus hobuseliha söömine on levinud. 
Ulukihakkliha ja linnuhakkliha kasutatakse tööstuses enamasti lihatoodete valmistamiseks. Näiteks Saksamaal on neid trihhinella- ja salmonellaohu tõttu keelatud toorel kujul müüa. 
Jaapanis kannab hakkliha nimetust ka kalalihast valmistatud hakkmass.

Hakkmass

Hakklihast valmistatakse veel kolme sorti hakkmasse: naturaalne hakkmass, lihthakkmass, knellmass.
Hakkmassidest valmistatakse hakklihatooteid, näiteks frikadellid ja pelmeenid valmistatakse knellmassist.

Hakklihatooted

Hakklihatoodete seas on tuntuimaks frikadellid. Hakklihast valmistatakse ka mitmesuguseid vorste.

Täidisena

Hakklihast (vastavalt retseptile) valmistatud ja maitsestatud hakkmassi kasutatakse ka mitmete taina-, juurviljade ja pastatoodete täidisena – näiteks pelmeenid, makaronivorm hakklihaga, täidetud sibulad, paprikad, hakklihapirukad, täidetud viinamarjalehed (dolma), lasanjed, takod (hispaania taco) ja pannkoogid hakklihaga jt. 
Hakkliha sisaldavad ka kebabid.

Kattena

Hakklihast valmistatakse mitmete pitsade ja lahtiste lihapirukate katteid.

Hakkliharoad

Hakkliharoogadena peetakse silmas toitusid, kus hakkliha on kas peakoostisaine või oluline koostisaine.
Eestis valmistatakse toorest hakklihast nii profiköökides kui ka koduköökides sageli muuhulgas hakklihakastet, kotlette (hakk-kotlette), ühepajatoitu, hakkliha kapsastega jt.  
Hakkliharoogade seas on ka hakkbiifsteek, hakkšnitsel, pikkpoiss, hakkrulaad, lihapallid, Lindstromi pihvid (Biff a la Lindström)

Valmistusviisid

Hakkliharoogade levinumad valmistamismeetodid on keetmine, praadimine, grillimine, hautamine, ahjus küpsetamine, kiirkeedupotis valmistamine ja aurutamine.
Toomas Ehrpais

Toomas Ehrpais (15. juuli 1947, Harjumaa, Nissi vald - 31. juuli 2002) oli Eesti metsaülem ja metsandustegelane.

Töö ja tunnustused

Toomas Ehrpais oli legendaarne Vardi metsaülem. Vardi metskonnas töötas ta 1967. aastast. Alustas metsnikuna Jõgeva metsamajanduse tehnikumi (praegune Luua Metsanduskool) metsatehniku diplomiga lõpetamise järel ning 1978. aastast kuni elu lõpuni oli Vardi metsaülem. 
Toomas Ehrpaisi tegevus oli mitmekülgne. Töö kõrvalt lõpetas ta 1981. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia (praegune Eesti Maaülikool) metsandusteaduskonna metsainseneri kvalifikatsiooniga ning jätkas teadustegevust magistriõppes. Oli Eesti Metsaseltsi juhatuse liige. Asutas Nissi koolimetskonna ja juhendas seda. Korrastas Varbola maalinna, algatas Varbola puupäevad  ja puuskulptuuride võistlused, asutas kodukandis mitu looduskaitseala, oli mitmete seltside aktiivne liige.
Toomas Ehrpaisi on autasustatud Valgetähe V klassi teenetemärgiga.

Isiklikku

Ehrpaisid on üks vanemaid metsameeste suguvõsasid Eestis.  Vanim teadaolev metsavahi ametit pidanud suguvõsa liige on 1715. aastal sündinud Vahi Ott. Toomas Ehrpaisi ema Marta Ehrpais oli Saksa valitsuse ajal Sutlema metskonna metsavaht, pärast II maailmasõda jätkas metsavahina abikaasa Rudolf. Marta Ehrpaisi isa ja vanaisa olid mõisa metsavahid. Toomas Ehrpais võttis Vardi metsaülema töö üle vend Jüri Ehrpaisilt. Pärast Toomas Ehrpaisi surma sai Vardi metsaülemaks tema poeg Tanel Ehrpais, kes pärast metskondade reorganiseerimist on RMK Läänemaa metsaülem. Poeg Taavi Ehrpais on Eesti raiekoondise liige  ja Vardi erametsaseltsi juhatuse esimees. 
Ka Toomas Ehrpaisi ema Marta Ehrpais on Valgetähe ordeni kavaler (1938. a.).
Peter Prevc

Peter Prevc (sündinud 20. septembril 1992 Kranjis) on Sloveenia suusahüppaja.
Hooajal 2015–2016 tuli ta maailma karikasarja üldvõitjaks.
Beauforti maakond (Lõuna-Carolina)

Ajalugu

Beauforti maakond moodustati 1764. aastal.
Sorø Akadeemia

Sorø Akadeemia (taani keeles Sorø Akademi) on gümnaasium Taani väikelinnas Sorøs. Kooli asutas 1623. aastal rüütliakadeemiana kuningas Christian IV.

Nüüdisajal

Praegu õpib Sorø Akadeemias 450 õpilast, neist 140 elavad internaadis, ülejäänud elavad Sorøs või selle ümbruskonnas.
Sütterlini kiri

Sütterlini kiri (Sütterlinschrift), ka lihtsalt Sütterlin on Ludwig Sütterlini kujundatud ajalooliselt viimane gooti kirjutuskiri.
1911. aastal tellis Preisimaa teaduse-, kunsti- ja haridusministeerium Ludwig Sütterlinilt uue terassulega kirjutatava gooti kirja, mis asendaks senised kursiivkirjad. Samaaegselt gooti sütterlini kirjaga kujundas Sütterlin ka ladina kirjutuskirja. Sütterlini kiri võeti 1915. aastal kasutusele Preisimaa ja hiljem ka teistes Saksamaa koolides. Aastail 1935–1941 oli sütterlini kiri ainus Saksamaa koolides õpetatav kirjutuskiri (deutsche Volksschrift). Martin Bormanni ringkirjaga keelati 1941. aastal gooti kirja ametlik kasutamine ning asendati sütterlini kiri antiikval põhineva saksa normaalkirjaga.
Adapazarı

Ajalugu

Linn paikneb vanal İstanbulist ida poole viival sõjateel ning Siiditeel. 19. sajandi lõpust seob 5 km pikkune harutee teda Anatoolia raudteega. 
Suur osa elanikkonnast pärineb Musta mere äärest Trabzonist ja Rizest. Alates 1608. aastast oli linnas armeenlaste kogukond ning  seal oli oluliselt esindatud hayhurum. Nad käisid 1923. aasta Kreeka ja Türgi   elanikkonna vahetamise alla ning asusid elama mitmele poole Kreekasse. Nende kultuuri on eksponeeritud Benáki muuseumis.

Maavärin

17. augustil 1999 aset leidnud maavärina ajal oli Adapazarı Gölcüki ja İzmiti kõrval üks kõige enam kannatada saanud linnu. Hävis väga suur osa kesklinnast ja hukkus tuhandeid inimest. Linn paikneb ühe suure Anatoolia maalõhe lähedal ning on rajatud suhteliselt ebakindlale aluspõhjale. Maavärina ohvreid ja tagajärgi meenutab püsiekspositsioon. Linn on kogu maailmast tulnud annetuste toel taastatud.
Bulgaaria peaminister

Bulgaaria peaminister on Bulgaaria valitsusjuht, alates 1879. aastast täidesaatva võimu kõrgeim esindaja.
Bulgaaria peaminister on alates 7. novembrist 2014 Bojko Borisov. Enne teda oli alates 6. augustist 2014 ametis peaministri kohusetäitja Georgi Bliznaški. Esimene peaminister oli Todor Burmov.
Joseph Olita

Joseph Olita (31. märts 1944 – 1. juuni 2014) oli Keenia näitleja.
Ta sai tuntuks Idi Amini rolliga filmides "Rise and Fall of Idi Amin" ja "Mississippi Masala".
Martin Nurk (kommunist)

Martin Nurk (1904 – 1930 Tallinn) oli Tallinna õpetajate seminari õpilane  ja EKNÜ aktivist, kes arreteeriti 1924. aastal lendlehtede levitamise eest ning suri kuus aastat hiljem vanglas.
Nurk oli kommunistlikku tegelase Ida Potteri kuller.
23. augustil 1924 tabati Nurk politseikordniku poolt Mardi tänaval Tallinnas, kui ta oli tulnud põrandaalusest trükikojast lendlehtedega. Kui Nurka kinni pidada püüti, üritas ta politseinikku pussiga lüüa.
Nurk anti sõjaväljakohtu alla, mis mõistis ta 24. augustil eluks ajaks sunnitööle. Nurk suri 1930. aastal südamerabandusse.
Nurk on maetud Tallinna Rahumäe kalmistule. Kuni 1975. aastani oli hauatähiseks hall looduslik kivi, mis asendati seejärel dolomiitplaadil kõrgreljeefse raudus mehe kujuga.
Egil Hovland

Egil Hovland (18. oktoober 1924 Råde vald – 5. veebruar 2013 Fredrikstad) oli norra helilooja.
Aastast 1949 kuni surmani töötas ta Fredrikstadis organisti ja koorijuhina.
Egil Hovlandit peetakse üheks viljakamaks nüüdisaja Norra heliloojaks. Ta kirjutas nii kiriku- kui kontserdisaalimuusikat. Teiste seas kirjutas ta kaks sümfooniat ja mitu instrumentaalkontserti erinevatele muusikainstrumentidele (näiteks pikoloflöödile).
Tartu Pauluse kalmistu

Tartu Pauluse kalmistu on surnuaed Tartus Võru tänava ja Kabeli tänava ääres. See hõlmab suurema osa kalmistust, mille nimeks sai hiljem Ropka-Tamme kalmistu. Tihti samastatakse Pauluse kalmistuosa terve kalmistuga ja kasutatakse terve kalmistu kohta nime Pauluse kalmistu. Teise osa kalmistust moodustab Tartu Aleksander Nevski kalmistu, nende kalmistuosade vahel pole looduses selget piiri.
Kalmistu õnnistati sisse 1913. aastal.
Võlg (film)

Sisu

19-aastane Lauri on hiljuti keskkooli lõpetanud ja töötab kaubaveoauto juhina. Ta ei tea veel päris täpselt, mida elult tahta. Tartust Pärnusse sõites võtab ta hääletajana peale keskkooliõpilase Reesi. Jõudnud Pärnusse, kutsub Lauri Reesi randa. Vastastikune sümpaatia on tekkinud ning noored lepivad kokku, et nad lähevad õhtul koos välja. Pärnus ootab Laurit temast mõned aastad vanem Malle, kellega tal on keerulised suhted. Kuid Lauri peatub hoopis oma endise klassivenna Enno juures, kes nüüd on kunstiüliõpilane. Õhtul pidutsevad Lauri, Reesi ja Enno Rannahoones, vahepeal käivad Lauri ja Reesi meres ujumas. Tagasi restorani jõudnuna jutustab Reesi loo ühest oma klassi tüdrukust, kellele nääripühade ajal jättis klassi populaarseim poiss loosiga jagatud kingituse tegemata. Juhtum võeti hiljem üles ja poiss oli nõus oma võla tasuma. Poiss tõigi kingi, aga tüdruk ei võtnud seda enam vastu. Lauri ja Enno ei saa päris hästi aru, mida Reesi selle looga ütelda tahtis. Poisid saadavad Reesi koju, kõik kolm on kõrgendatud meeleolus. Lauri jõuab järeldusele, et tuleks ikka ülikooli minna. Järgmine hommik on vihmane. Vastumeelselt läheb Lauri kohtamisele Mallega. Malle räägib talle, et nad saavad lapse. Elu tõsidus hakkab Laurile kohale jõudma. Võlg omandab nüüd konkreetse tähenduse. Filmi lõpus sõidavad Lauri ja Malle kaubaautoga vihmasajus Tartusse.
Konjunktsioon

Definitsioon

Loogiline konjunktsioon on operatsioon kahel loogilisel väärtusel, enamasti kahel propositsioonil, mis väljastab väärtuse tõene siis ja ainult siis, kui mõlemad operandid on tõesed.

Vastavus hulgateoorias

Elemendi kuuluvus kahe hulga ühisosasse on hulgateoorias defineeritud loogilise konjunktsiooni abil: x ∈ A ∩ B siis ja ainult siis, kui (x ∈ A) ∧ (x ∈ B). Selle vastavuse tõttu jagab hulgateoreetiline ühisosa samuti mitmeid loogilise konjunktsiooni omadusi, nagu assotsiatiivsus, kommutatiivsus ja idempotentsus.

Loomulik keel

Nagu ka matemaatilise loogika teiste tehetega, on loogiline konjunktsioon ning seotud, kuid mitte täpselt võrdne, grammatilisele konjunktsioonile ning loomulikus keeles.
Eesti keele sõnal "ning" (või "ja") on omadused, mida loogiline konjunktsioon ei säilita. Näiteks tähistab "ning" vahel järjekorda. Lause "Nad abiellusid ning said lapse" tähendaks tavaarusaama järgi, et abiellumine toimus enne lapse saamist. Sõna "ning" ("ja") võib ka võib ka väljendada mingi asja osadeks tegemist, nagu lauses "Eesti lipp on sinine, must ja valge". See lause ei tähenda, et Eesti lipp on samaaegselt sinine, must ja valge, vaid seda, et lipu erinevatel osadel on erinev värv.
Reinhold von Liphart

Reinhold Wilhelm von Liphart (16. (ukj 27. detsember) 1750 Raadi − 9. (ukj 21. jaanuar) 1829 Raadi) oli baltisaksa päritolu põllumees ja mõisaomanik.

Elulugu

Ta sündis Raadi mõisniku rittmeister Carl von Lipharti (1719−1792) ja tema abikaasa Margaretha von Vietinghoffi (1719−1772) vanema pojana. Asehalduskorra ajal oli ta 1783−1792 Viljandi kreisi aadlimarssal. 1790. aastal sai õuenõuniku teenistusastme. 1805. aastal valiti Liivimaa maanõunikuks, kellena oli ametis surmani. Samal ajal oli ta ühtlasi Pärnu kreisi ülemkirikueestseisja. 1809−1828 oli ta Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi president. Tema ajal 1813. aastal toodi see Riiast üle Tartusse. Sotsieteedi tegevliige oli ta aastast 1792, olles üks asutajaliikmetest.

Mõisavaldused

Päris oma isalt suured maavaldused: talle kuulus 1776. aastal moodustatud majoraat, mis koosnes Raadi mõisast, tervet kihelkonda hõlmavast Vastseliina mõisast ja 1786. aastal omandatud Maramaa mõisast. Samuti pärandas isa talle Kõnnu, Roela, Kabala ja Tarakvere mõisad. Reinhold laiendas suguvõsa valdusi veelgi. 1792. aastal ostis ta Ollepa, 1799. aastal Vana-Kuuste, 1821. aastal Kuremaa, 1824. aastal Võikvere (liitis selle Kuremaaga) ja viimaks 1828. aastal Saarjärve mõisa.

Varia

Ta pani aluse hiljem tuntust kogunud Raadi mõisa kunstigaleriile.
Richard Anthony Salisbury

Richard Anthony Salisbury (2. mai 1761 Leeds – 23. märts 1829 London) oli Briti botaanik.
Ta oli Carl von Linné loodud süstemaatika äge vastane ega olnud seetõttu kolleegide seas tunnustatud. Aastal 1809 ilmus Salisbury sõbra Joseph Knighti nime all teos On the cultivation of the plants belonging to the natural order of Proteeae, mille tegelikuks autoriks peetakse Salisburyt. Hiljem selgus, et selles teoses avaldati hulk taimenimesid, mis pärinesid šoti botaaniku Robert Browni veel avaldamata tööst. Salisburyt süüdistati plagiaadis ning ta sattus teadlaste hulgas põlu alla.
Osa avaldatud prootealiste nimetuste autorina on ka tänapäeval kirjas Joseph Knight.
Richard Anthony Salisbury kirjeldatud taksonite juurde märgitakse autorilühend Salisb..
August Kärner

August Kärner (14. oktoober/26. oktoober 1894 Tartu – 8. jaanuar 1966 USA) oli eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1934–1940 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta aastatel 1940–1941 Tallinna Piiskoplikus Toomkoguduses. Ordineeriti õpetajaks 14. detsembril 1941.
Oli aastal 1941 Tallinna Piiskopliku Toomkoguduse vikaarõpetaja. Aastatel 1942–1944 oli ta Audru Püha Risti koguduse õpetaja.
Lahkus aastal 1944 Saksamaale. Ta jutlustas mitmel pool Lääne-Saksamaal põgenikelaagrites. Aastal 1951 lahkus Saksamaalt USA-sse. Ta oli tööl vabrikus, aitas New Yorgi Pauluse koguduses ja oli USA Esimene praostkonna vikaarõpetaja.
Heti (eesnimi)

Heti on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1230. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Heti 41 naisel.
Sinomicrurus

Levila

Neid võib kohata Ida-, Kagu- ja Lõuna-Aasias.
Matside Mats

Matside Mats  ajutine politiline ja majandusline pilkenalja ja pildi kogu - oli huumoriajakiri, mis ilmus Meie Matsi augutäiteks 1907. aastal Tallinnas, kui Meie Mats oli tsensuuri poolt keelatud. Väljaandjaks oli Jakob Ploompuu kirjastus. Toimetajaks oli Juhan (Johhanes) Kruberg. Selle ajakirja väljaandmise eest määras 1907. aasta oktoobris Riias asuv Baltimaade kindral-kuberneri parun Aleksandr Möller-Zakomelski toimetajale 500 rubla trahvi või 2 kuud kartsa, kuna "Matside Matsis" oli avaldatud järgmised read:
"Kauem raudu me kanda ei taha!" ütles Kustas, kui tuleraua kõrvale viskas ja toosi tikke ostis. "Ike kaelast ja köidikud käest" ütles Mart, kui krae kaelast ja mansetid käest võttis.
Need read olid kirjutanud "Mart Mõru" varjunime all Gustav Tikerpuu ja "Meie Mihkel" varjunime all Mihkel Aitsam.
Kindralkuberner nägi neis ridades keelatud "Marseillaise" sõnade äratoomist ja sellest piisas juba karistuse määramiseks.
Kuna 1000 rubla eest võis osta juba maja ja ajakirja väljaandja Jakob Ploompuu ei soovinud trahvi tasuda (vastates lakooniliselt: Ja, ega mina ei ole teid käskinud midagi valitsusevastast lehte panna. Olete ise selle supi keetnud, siis peate seda ka söömal"), siis toimetaja Johhanes Kruber valis vangistuse 2 kuud, mida tal tuli kanda Toompeal rahukogu hoovi peal asuvas arestimajas.  
Ajakiri oli 16 leheküljeline ja seda trükiti 5000 eksemplari Tallinnas V. Ehrenpreis trükikojas. Ajakirja ilmus vaid 1 number ja hinnaks oli 10 kopikat.
Järgnevalt ilmus Sakste Mats.
Kunda kogudus

EELK Kunda kogudus on luterlik kogudus Kundas.
Kogudus kuulub Viru praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on Avo Kiir, diakon Ahti Bachblum. Juhatuse esimees on Heldur Lahne..
Jumalateenistused on üks kord kuus pühapäeval algusega kell 16.00 Kunda kirikus.
Skirsnemunė

Ajalugu

Skirsnemunė kohal asus muistne Skirsnemunė linnamägi, millele ristisõdijad aastal 1312 Karl von Trieri juhtimisel Christmemeli linnuse (Christi Memela, Kyrsmemel, Kirsmomela) rajasid (selle asukohta on oletatud ka Nemunase lõunakaldal ja Panemunė lossi juures. Sellest ülevalpool asus teine, Bisenė (Bisena, Bisin) muinaslinnus, mis oli esimene leedulaste linnus, mis ristisõdijate teele jäi. See põles maha aastal 1283 ja 1316 põletasid selle maha ristisõdijad. Aastal 1315 ründasid leedulased Vytenise juhtimisel edutult Christmemelit. Aastal 1324 ründasid leedulased taas Christmemelit, ent ka seekord polnud neil edu. 1328 jätsid ristisõdijad Christmemeli maha, kuna "vappuv maa"" hüvitas linnuse müürid.
Aastal 1431 sõlmisid Saksa ordut esindav Paul von Rusdorff ja Švitrigaila Skirsnemunės rahulepingu, millega Leedu loovtas ordule Palanga ümbruskonna. XV sajandil on mainitud sealset mõisa. XVI sajandil oli Skirsnemunė kujunenud aleviks. Aastal 1523 oli seal juba ka kirik. Aastal 1549 sai alevist Barbara Radziwiłłówna valdus.
Aastal 1792 sai Skirsnemunė linnaõigused, ent Poola jagamise järel kaotas ta need. Vene ajal kandis alev vene keeles nime Скирстымоне. psl. Nõukogude ajal oli Skirsnemunė kohaliku kolhoosi keskasulaks, aleviks jäi see aastani 1970.
Otto Tammeraid

Otto Tammeraid (kuni 1936 Otto Tannebaum; 23. september 1904 Tallinn – 19. september 1942 Kamõšlov) oli eesti metallikunstnik ja rahvakunstikoguja.
Ta lõpetas 1926 Riigi Kunsttööstuskooli puidu erialal, töötas aastast 1935 samas metallitöökoja juhatajana. 1920. aastate lõpul täiendas end Saksamaal metalli alal. Asutas 1938 oma metallehistööateljee.
Mobiliseeriti 1941 Punaarmeesse. Tegi läbi Leningradi blokaadi, suri selle tagajärgedesse.

Isiklikku

Elas lapsepõlves Kadriorus (Jaan Poska majas). Abiellus 1938 Maimu Uuliga.
Katrin Nielsen

Katrin Nielsen (sündinud 5. juunil 1958 Tallinnas) on eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1976 Tallinna 10. Keskkooli. Aastatel 1976–1978 õppis ta TRÜ-s eesti filoloogiat. Aastatel 1977–1978 tegi kaasa Pärnu teatri õppestuudios, aastal 1982 lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri.
Ta töötas aastatel 1982–1998 teatris Endla, ta on teinud ka lavastusi. Ta on mänginud telelavastustes ("Koera süda", 1988) ja telesarjas "Õnne 13" (aastast 1993). Ta on juhendanud Pärnus kooliteatrit ja tõlkinud teatriartikleid.
Tartu Variku Kool

Ajalugu

Tartu 14. Keskkool (praegune Tartu Variku Kool) alustas oma tegevust direktor Udo-Vello Lambi juhtimisel 1. septembril 1980. Vastvalminud koolimajas asus õppima 1.–9. klassides 1134 õpilast. Õpetajaid oli esimesel aastal 54, neist 17 noort spetsialisti. Osa õpilasi ja õpetajaid tuli uude kooli Tartu Pedagoogilise Kooli Harjutuskoolist, mis lõpetas tegevuse.
1984. aastal juhtis kooli Elof Kessel. Aastatel 1985–2005 oli kooli direktor Harri Kõo. 2005/2006. õppeaastast on kooli direktor Peeter Kikas.
Alates 1. maist 1997 kandis kool Tartu Kunstigümnaasiumi nime.
Koolil on kaks õppesuunda: kunst ja majandus. 1987. aastal hakati alates 2. klassist andma kunsti süvaõpet, eestvedajaks õpetaja Aili Tammela, kelle kunstikabinetti hinnati linnas parimaks. 1988. aastal hakati kunsti süvaõpet andma ka 10. klassis. 1994. aastal hakati õpetaja Ülle Tolgi juhendamisel andma majandusõpet Junior Achievementi programmide järgi gümnaasiumis, 1997. aastal 1. klassis. Praegu on koolis 1.–12. klassis kunsti- ja majandusklassid.
1991. aastal valmis koolis esimene arvutiklass. Praegu on koolis kaks arvutiklassi. Neist 2004/2005. õppeaastal koostöös Elioniga ning Tartu Linna IT Teenistusega valminud terminaliklass on üks esimesi omataolisi Tartus.
1990. aastatel olid koolil sõprussidemed laste- ja noortekoduga „Maria im Tann” Saksamaal Aachenis ja kahe Trollhättani keskkooliga Rootsis. Aastatel 1994–2003 oli koolil sõpruskool Teiskos Soomes. Siiani on selle kooli järglase Kämmenniemen kooliga sõprussidemed ning alates 1992. aastast Kuopio Kallaveden gümnaasiumiga Soomes.
1994. aastast tegutseb kooli tõhusalt abistav hoolekogu.
Koolis töötavad psühholoog ja sotsiaalpedagoog.
2005/2006. õppeaastal oli koolis 34 klassi 869 õpilasega. Õpetajaid on 74.
Seoses 2014. aastal toimunud reformiga, mille käigus Tartu Kunstigümnaasiumist sai põhikool, otsustati see nimetada ümber Tartu Variku Kooliks
Alates 2018. aastast hakkas Tartu Variku Koolis remont, Siis läks kool eraldi majadesse.
Liv-, est- und kurländisches Urkundenbuch

Liv-, est- und kurländisches Urkundenbuch (Liivi-, Eesti- ja Kuramaa Ürikuteraamat, levinumad lühendid LUB ja LECUB) on aastail 1853–1914 ja uuesti alates 2018. aastast välja antav Vana-Liivimaa allikapublikatsioon.
Ürikuteraamatu väljaandmise algataja ja esimese kuue köite väljaandja oli Friedrich Georg von Bunge, need sisaldavad peale originaaltekstide veel saksakeelseid regeste (ka dokumentide kohta, mille algtekst pole säilinud). Esimesed kuus köidet on trükitud Heinrich Laakmanni trükikojas Tartus. Raamatu väljaandmine katkes Esimese maailmasõja puhkemise tõttu. Esimese jao 13. köide ilmus 2018. aastal Kölnis. Raamatu köidetest on hiljem tehtud kordustrükke.
Aastate 1304–1472 ja 1494–1510 kohta on ilmunud paralleelne allikapublikatsioon Akten und Rezesse der livländischen Ständetage (Liivimaa seisustepäevade aktid ja retsessid; 3 köites, selle 3. köide lõppeb aastaga 1535).