google/wiki40b huggingface dataset:
Pikantsed nalja-anekdoodid

Pikantsed nalja-anekdoodid oli huumoriajakiri, ilmus  1932. aastal Viinistus, sagedusega korra kuus. Väljaandja ja vastutav toimetaja Eduard Koppel. Kokku ilmus 2 numbrit.
Sretenski bulvar

Sretenski bulvar (vene keeles Сретенский бульвар) on tänav Moskvas Krasnoselski rajoonis.
Tegemist on küllaltki lühikese, vaid 214 m pikkuse tänavaga. See rajati 1830. aastal. Alates 2007. aastast on tänavalt tagatud pääs ka Moskva metroosse, seal asuv metroojaam kannab samuti Sretenski bulvari nime.
1995. aastal valminud büroohoones aadressil Sretenski bulvar 11 asub nafta- ja gaasiettevõtte Lukoil peakorter.
Ratko Drašković

Harrastajana

Ta võistles kuni oktoobrini 1990 Jugoslaavia FSV eest.

Elukutselisena

Ta on poksinud alates oktoobrist 1990 elukutselisena. Ta on pidanud seni (seisuga 10. märts 2018) kokku 49 kohtumist ning on võitnud neist 35 (neist 23 nokaudiga), kaotanud 12 (neist 8 nokaudiga) ja viigistanud 2 kohtumist.

Suhted Montenegro riigiga

Oma varjamatu Serbia-meelsuse tõttu on tema ja Montenegro riigi suhted jahedad ning teda on vähe ametlikult tunnustatud.

Isiklikku

Tema poeg on Montenegro endine poksija Boško Drašković.
Bob Burns

Robert Lewis Burns Jr. (24. november 1950 Jacksonville, Florida – 3. aprill 2015 Bartow' maakond, Georgia) oli USA trummar. Ta oli ansambli Lynyrd Skynyrdi üks asutajaliikmeid.
Ta oli Lynyrd Skynyrdi üks asutajaid 1964. aastal. Burns esines ansamblis laulja Ronnie Van Zanti, bassimees Larry Junstromi ning kitarristide Gary Rossingtoni ja Allen Collinsi kõrval kuni 1974. aastani. Pärast tema lahkumist asus trummide taha Artimus Pyle.
Ta mängis ansambli kahel esimesel stuudioalbumil "(Pronounced 'Lĕh-'nérd 'Skin-'nérd)" (1973) ja "Second Helping" (1974). Albumitel ilmusid ansamblid tuntumad hitid "Sweet Home Alabama", "Simple Man" ja "Free Bird".
Ta hukkus 64-aastaselt 3. aprillil 2015 autoavariis.
Georadar

Georadar on geofüüsikas kasutatav aparatuur, kus raadiolainete impulsside abil kuvatakse pilt pinnase siseehitusest. See meetod on leidnud kasutust mitmetes valdkondades, arheoloogiast ehituseni, kuid suurimat kasutust on see leidnud pinnase siseehituse, reostuse leviku ning maa-aluste objektide tuvastamises ja uuringutes.
Esimesed georadarid võeti kasutusele 1950. aastatel, kuid süsteemi vähese suutlikkuse tõttu ei leidnud meetod kohe laialdast kasutuspinda. 1970. aastatel olukord muutus elektroonika ja arvutite kiire arengu tõttu. Viimase 15 aasta jooksul on georadarite tehnoloogia teinud suure sammu edasi. Kuigi radariantennide tehnoloogia on jäänud samaks, on edasi arenenud registreerimis- ja salvestustehnika ning täienenud on ka andmetöötlustarkvara. Tänu sellele on ka georadari kasutusvaldkond tunduvalt laienenud. Georadari eeliseks saab nimetada, et see uuringumeetod ei kahjusta mingil moel maapinda.

Pinnase füüsikalised omadused

Nagu öeldud, mõjutavad elektromagnetlainete levikut, sumbumist ja peegeldumist keskkonna füüsikalised omadused ja kasutatav elektromagnetlainete sagedus. Pinnase füüsikalisteks omadusteks on dielektriline läbitavus, elektrijuhtivus ja magnetiline vastuvõtlikkus.

Elektrijuhtivus

Elektrijuhtivus kirjeldab materjali võimet juhtida elektrivoolu. Elektrijuhtivuse esmane mõju on aine läbimisel tekkiv energia kadu. Samuti väljendab see keskkonnas talletunud energiat, mis on palju väiksem kui tekkiv energia kadu. Heades elektrijuhtides elektromagnetiline energia hajub soojusena ja seega elektromagnetlained ei suuda selles hästi levida, vähendades georadari võimet sellest materjalist läbi näha. Näiteks saab tuua suure soolasisalduse või suure savisisaldusega kihindid. Lisaks mõjutab sumbumist kasutatav elektromagnetlaine sagedus ja vee sisaldus.
Hardi Tooming

Hardi Tooming (13. august 1966 Jõgeva rajoon – 15. juuli 2016) oli eesti ehitus- ja restaureerimisettevõtja.
Ta lõpetas 1984. aastal Jõgeva Keskkooli.
Ta oli ehitus- ja restaureerimisettevõtte OÜ Hard-Restauraatori asutaja, omanik ja juhataja aastatel 2003–2015. Tema juhtimisel restaureeriti mitu olulist ehitist Tallinnas vanalinnas (Hellemani torn, Rootsi Mihkli kirik) ja vanemates eeslinnades, aga ka mujal Eestis (Kehtna mõisas, Laitse mõisa tallides) ja väljaspool (Berliini Eesti saatkonna hoone).

Isiklikku

Ta on maetud Käsmu kalmistule.
Guilcer

Guilcer ehk Guilcier  on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare keskosas. Nimi on tuletatud endisaegse ringkonna (dipartimento) Parte Cier Real keskuse nimest Guilarze (praegune Ghilarza).
Piirkonnas on üheksa Oristano provintsi valda: Abbasanta, Aidomaggiore, Boroneddu, Ghilarza, Norbello, Paulilatino, Sedilo, Soddì ja Tadasuni. Guilcer piirneb Barigadu, Campidano di Oristano, Marghine ja Montiferru piirkonnaga.
Piirkonna elanike arv on 14 280 ja pindala 348,18 km².
Sardiinia ajaloolised piirkonnad (subregioni) 
Anglona · Barbagia di Belvì ·  Barbagia di Nuoro · Barbagia di Ollolai · Barbagia di Seùlo · Barigadu · Baronie · Campidano di Cagliari · Campidano di Oristano · Gallura · Goceano · Guilcer  · Guspinese · Iglesiente  · Logudoro · Mandrolisai · Marghine · Marmilla · Meilogu · Monreale · Monteacuto · Montiferru · Nurra · Ogliastra · Parteòlla · Planargia · Quirra · Romangia · Sarcidano · Sarrabus-Gerrei · Sassarese · Sulcis · Sulcis-Iglesiente · Trexenta
Korrapärane ikosaeeder

Korrapärane ikosaeeder ehk korrapärane kakskümmendtahukas ehk regulaarne kakskümmendtahukas on hulktahukas, millel on 20 võrdkülgse kolmnurga kujulist tahku ja mille igast tipust lähtub viis serva.
The Black Parade

"The Black Parade" on My Chemical Romance'i kolmas stuudioalbum, mis ilmus 2006. aasta oktoobris. Albumi produtsent oli Rob Cavallo, kes on produtseerinud ka Green Day'le. Intervjuus MTV'ga selgitas bändiliige Gerard Way albumi pealkirja öeldes, et sõnad "black" ('must') ja "parade" ('paraad') panevad surmale mõtlema, aga samuti ka tähistamisele ning et tema jaoks oligi album elu ja surma tähistamine. Esimesed viis singlit albumilt on "Welcome To The Black Parade", "Famous Last Words", "I Don't Love You", "Teenagers" ja "Mama".
Turneri sündroom

Esinemissagedus

Sündroomi esinemissagedus on 1:1500-2500 tüdrukute sünni kohta. Probleemid algavad puberteedis, kus tüdruk on kaaslastest oluliselt lühem ja sekundaarsed sugutunnused ei arene, viljatus.

Avastamine

Esimesena kirjeldas seda sündroomi 1930. aastal Otto Ullrich Saksamaal ning järgmisena Henry H. Turner 1938. aastal USAs.

Sümptomid

Sündroom avaldub haigusele omase välimusena. Lapsed sünnivad tüdrukutena, kuid nende munasarjad ei tooda naissuguhormoone ega munarakke. Haiguse raskusaste oleneb sellest, kui suur osa kromosoomist on puudu. Sageli avastatakse haigus alles siis, kui puberteet ei alga. Imikueas: käe- ja jalalabadel turse, voldid kaelal (algavad kõrvade juurest ja ulatuvad õlgadeni). Lapseeas: lühike kasv, 3.–5. eluaastani võib olla normaalne, peale seda jääb pikkus ~140cm-ni, kuklal madal juustepiir, üksteisest kaugel asetsevad rinnanibud, suured kõrvad, kõrge suulagi ja palju sünnimärke. Teismeeas: puberteedi puudumine. Hiljem võivad areneda kilpnäärmehaigus, diabeet ning ateroskleroos ehk veresoonte lupjumine. Vaimne areng on enamasti normaalne. Mõnel lapsel võib esineda südame- või neeruarengurikkeid, kuulmisprobleeme ja väiksemaid õppimisraskusi.

Diagnoosimine

Kromosoomanalüüs – võetakse vereanalüüs, sellega määratakse lapse kromosoomid. Uuringu tulemused saabuvad kuni kuu ajaga. Normaalsete kromosoomide olemasolu välistab haiguse
Ultraheliuuring – uuring tehakse, et teada saada ravi vajadus. Uuritakse südant, neerusid ja munasarju, sest häired kaasnevad ka sageli neis organistes.

Ravimine

Ravitakse kasvuhormoontablettidega, et kiirendada lapse kasvu, kuigi pikkus jääb ikkagi enamasti alla 150 cm.
Naissuguhormoonide (östrogeenide) manustamist alustatakse 12–13-aastasel, et areneks naisele omane välimus, tekib ka menstruatsioon, kuid naine pole võimeline rasestuma. Tähtis on psühholoogiline nõustamine, et hoida ära psüühilist kriisi haigusega seoses.

Prognoos

Haigestunud vajavad kogu elu jooksul sagedast arstlikku kontrolli ja ravi, sest haigusega kaasnevad väike luutihedus, suur kolesteroolisisaldus veres, kilpnäärmehaigused, diabeet ja hüpertooniatõbi.
Saarde kalmistu

Saarde kalmistu asub Saarde külas Saarde vallas Pärnu maakonnas. Kalmistu on arvele võetud ajaloomälestisena.
Saarde kalmistu paikneb Kilingi-Nõmme linna piiri ääres ja sinna maetakse ka linna surnuid.
Kalmistu asutati 1690. aastal Saarde kiriku ümber ning hiljem, aastal 1773, paigutati kalmistu praegusesse asukohta. Mälestiseks on arvatud ka kalmistu paiknev II maailmasõjas hukkunute ühishaud ja Kilingi-Nõmme õnnetusohvrite mälestussammas.
Erika Männik

Erika Männik (sünninimi Erika Oskar; 14. aprill 1894 Viljandi – 28. mai 1971 Viljandi) oli eesti pedagoog ja naiskodukaitse aktivist.
Ta lõpetas Viljandi Naisgümnaasiumi ja õppis Moskvas kõrgematel põllumajanduse kursustel.
Ta oli Viljandi Kodumajanduskooli juhataja, Viljandi Kommertsgümnaasiumi õpetaja ja Viljandi Linnagümnaasiumi direktor.
1925. aastast oli ta Naiskodukaitse Viljandi malevkonna jaoskonna liige, aastatel 1927–1932 Viljandi malevkonna jaoskonna esinaine, 1927–1936 ka Sakala ringkonna esinaine. 1936–1937 oli ta Eesti Naiskodukaitse peasekretär, 1937–1940 esinaine.
1941. aastal ta koos abikaasaga küüditati Kolominskije Grivõsse, 1944. aasta septembris seal arreteeriti, mõisteti 8 aastat sunnitööd, viibis vangilaagris Džezkazganis. Vabanes laagrist 1951. aasta detsembris, viibis uuesti asumisel kuni 1956. aasta aprillini, seejärel pöördus tagasi Eestisse.
Pensionärina elas Viljandis, oli Eesti Looduskaitse Seltsi Viljandi osakonna liige ning tegeles kodu-uurimisega.
Ta on maetud Viljandi vanale kalmistule.
Balti Maleliit

Balti Maleliit (saksa keeles Baltischer Schachbund) oli 1898 asutatud maleorganisatsioon. Liidu üks asutajad oli Friedrich Amelung, kes ühtlasi 1898-1901 oli ka liidu esimene sekretär.
Liit korraldas aastast 1899 kuni Esimese maailmasõjani malevõistlusi (Balti malekongressid).
Aastast 1931 toimuvad Balti meistrivõistlused males.
Kangur (perekonnanimi)

Kangur on eesti perekonnanimi.
Kilekott

Kilekott on kilest valmistatud kott.
Polüetüleenist kilekotte toodetakse toornaftast ning sünteesiprosessi tulemusena saadakse tugev või pehme materjal. Sellise kilekoti lagunemine on väga pikk protsess ja sellepärast on parem kasutada riidest kotti.
Kilekotte võib jagada lagunemise järgi 3 põhilisse rühma.

Polüetüleenkilest tehtud kilekotid

Kõige tavalisemad kilekotid, mida toodetakse naftast ning mille lagunemisaeg jääb 700–1000 aasta vahele, ebasoodsates tingimustes need ei lagunegi.
Kilekotid lagunevad väiksemateks tükkideks, eraldades selle aja jooksul mürgiseid ühendeid. Samuti pakkudes surmavat peibutustoitu kaladele, lindudele ja loomadele. Kilekotid on näiteks põhjustanud kanalisatsioonitorude ummistuse Bangladeshis, mille tagajärjel tekkinud uputuses suri tuhandeid inimesi.
Polüeteleenkilet saab uuesti ümbertöödelda, kahjuks jõuab ümbertöötlusesse hinnanguliselt 1–3% kogu kiletoodangust.

Kiirendatud laguprotsessiga kilekotid

Tihti ekslikult nimetatud ka biolagunevateks kilekottideks. Need on sellised kilekotid, kus on lisaks polüeteleenmaterjalile kasutatud ka taimse päritoluga molekule. Soodsasse keskkonda sattunud kile satub bakterite toimevalda. Bakterid söövad täiteaine ära ja tekitavad kilesse suure hulga tühimikke, mille arvel kile poorsus suureneb ja see omakorda soodustab edasist lagunemist erinevatel viisidel, ka bakterite toimel.
Selliste kilekottide keskkonnasäästlikkuse üle on palju vaieldud, sest kiire lagunemise tulemusena ei muutu kilekott olematuks. See muutub vaid väiksemateks tükkideks, mis on koormaks keskkonnale ja ohuks loomadele ja lindudele. Toiduahela kaudu jõuab kile meie toidulauale. Tänapäeva inimese organismis on umbes 100 sellist sünteetilist keemilist ühendit, mida veel 50 aastat tagasi seal ei olnud.
Sellised kotid ei sobi kindlasti biojäätmete prügikasti ja tegelikkuses ei sobi hästi ka plastjäätmete konteineritesse, sest raskendavad kogu taaskäitlusprotsessi.

100% bioloagunevad kilekotid

Kilekotid, mis on tehtud 100% bakterite poolt ära söödavast materjalist, näiteks maisi-, kookose- ja riisitärklisest, sojavalgust või muust. Paraku on sellised kilekotid nõrgemad ja kallimad kui polüeteleenkilekotid. See-eest aga biolagunevad need soodsates tingimustes sajaprotsendiliselt ning lühikese ajavahemiku jooksul. Samas tõstab nende tootmine toiduainete üldist hinda maailmas. Selliseid kilekotte võib panna ka kompostihunnikusse.
Elmo Tiisvald

Elmo Tiisvald (sündinud 13. juunil 1967 Tallinnas) on eesti dirigent ja viiuldaja. 
Ta õppis aastatel 1974–1982 Tallinna Muusikakeskkoolis viiulit (juhendajaks õpetajad Ene Pedaste ja Tiiu Peäske), lõpetas aastal 1986 Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli koorijuhtimise- (juhendaja Enn Oja) ja viiulierialal (juhendaja Lemmo Erendy). Aastal 1993 lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia kooridirigeerimise alal (Ants Üleoja klass) ja 2003 orkestridirigeerimise alal (Paul Mägi ja Roman Matsovi klass).
1992-1995 töötas ta Eesti Filharmoonia Kammerkoori juures laulja, koormeistri ja dirigendina ning õppejõuna Eesti Muusikaakadeemias. 
1991 asutas ta Tallinna Rahvusvahelise Orelifestivali Oratooriumikoori ja 1996 Tallinna Kontserdikoori.
1995 hakkas ta dirigeerima Rahvusooperis Estonia.
Kätlin Vainola

Kätlin Vainola (sündinud 30. septembril 1978) on eesti kirjanik.

Haridus

Ta on lõpetanud 2002. aastal Tallinna Ülikooli eesti filoloogia erialal.

Tunnustused

2005 Lastejutuvõistlus "Minu esimene raamat" 3. koht ("Ville")
2009 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali 2008. aasta aastapreemia nominent lastekirjanduse kategoorias („Mia, Konrad ja avanevad uksed")
2009 Hea lasteraamat ("Kelli – peaaegu haldjas")
2011 Hea lasteraamat ("Tiigielu aabits")
2013 Põlvepikuraamatu konkurss, 1. koht ("Kus on armastus?")
2013 Hea lasteraamat ("Lift")
2014 Hea lasteraamat ("Kus on armastus?")
2014 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali 2013. aasta aastapreemia nominent lastekirjanduse kategoorias ("Lift")
2014 The White Ravens ("Lift")
2015 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali 2014. aasta aastapreemia nominent lastekirjanduse kategoorias ("Kus on armastus?")

Isiklikku

Ta on abielus laulja Allan Vainolaga. Neil sündis 2004. aastal poeg Richard ja 2010. aastal poeg Lukas.
II liiga 1999

II liiga 1999 oli Eesti jalgpalli tugevuselt kolmanda liiga II liiga 1999. aasta hooaeg.
NGC 6193

NGC 6193 on Altari tähtkujus asuv hajusparv, mis koosneb 27 tähest.
Parv asub Maast 3765 valgusaasta kaugusel ja see on umbes 3 miljonit aastat vana.
Irina Prohhorova

Irina Dmitrijevna Prohhorova (vene keeles Ирина Дмитриевна Прохорова; sündinud 3. märtsil 1956 Moskvas NSV Liidus) on vene kultuuriajaloolane, kirjanduskriitik ja kirjastaja.
1992. aastal asutas ta Moskvas kirjastuse Novoje Literaturnoje Obozrenije ja aasta pärast samanimelise kirjandusajakirja Novoje Literaturnoje Obozrenije. Prohhorova on tänini nii kirjastuse kui ka ajakirja peatoimetaja. Laiema tuntuse sai ta 2012. aasta veebruaris esinemisega Venemaa föderaalsel telekanalil Rossija 24 näidatud teledebatis Nikita Mihhalkoviga.
Irina Prohhorova juhib kultuurialast heategevusfondi Mihhail Prohhorovi Fond, mille ta asutas 2004. aastal koos ettevõtjast venna Mihhail Prohhoroviga. Fond on pälvinud mitmeid autasusid, sealhulgas 2010. aastal Kuldse Maski eripreemia panuse eest Venemaa teatrikunsti arendamisse.

Haridustee ja töökäik

Prohhorova on lõpetanud Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna ja MRÜ aspirantuuri ning kaitsnud hiljem filoloogiakandidaadi kraadi väitekirjaga modernismist inglise kirjanduses.
2006. aastal hakkas Prohhorova välja andma moe kui moekultuuri fenomeni uurimisele pühendatud erialaajakirja Teorija Modõ.
Lisaks põhitööle kirjastuses ja mitme ajakirja toimetuses on ta tegutsenud 2012. aastast kultuuri- ja kirjandusteemaliste raadio- ja telesaadete saatejuhi ja autorina.

Poliitika

2012. aasta Venemaa presidendivalimistel osales ta presidendikandidaadi Mihhail Prohhorovi usaldusisikuna ja esines veebruaris neil kandidaatide debattidel kui teemaks oli kultuur. Tema debatt teleekraanil presidendikandidaadi Vladimir Putini usaldusisiku Nikita Mihhalkoviga, milles ta kritiseeris riiklikku kultuuripoliitikat, tõi talle laiema tuntuse.   
2012. aasta juunis keeldus Prohhorova talle pakutud Venemaa Föderatsiooni kultuuriministeeriumi ühiskondliku nõukogu esimehe kohast.   
2013. aasta detsembrist 2014. aasta oktoobrini oli ta poliitilise partei Kodanikuplatvorm kodanikukomitee esimees (tegelikult pani ta esimehe volitused maha juba 2014. aasta juulis, põhjendades oma otsust parteis tekkinud lõhega Krimmi liitmise küsimuses).

Isiklikku

Prohhorova isa Dmitri Prohhorov oli NSV Liidu Riikliku Spordikomitee rahvusvaheliste spordisidemete valitsuse ülem, ema Tamara Kumaritova töötas Moskva keemiatehnoloogia instituudi polümeeride kateedris. Emapoolne vanaema Anna Belkina oli juudi rahvusestmikrobioloog ja vanaisa Mihhail Kumaritov osseedi rahvusest Dagestani ANSV tervishoiurahvakomissar. Prohhorova isapoolsed vanaisa ja vanaema olid Smolenski kubermangust pärit talunikud, kes 20. sajandi alguses olid Stolõpini reformide oludes rännanud Siberisse, seal rajanud tõhusa majapidamise, kuid kui algas kulakute eksproprieerimine, oli perekond sunnitud majapidamise maha jätma ja sealtkandist põgenema.
Irina Prohhorova oli abielus ja tal on tütar Irina Pali, kes on saanud kõrghariduse rahanduse alal ja töötab Mihhail Prohhorovi Fondis tegevjuhina.
Eesti räpialbumid

1995–2003

1995. aastal ilmus Cool D “O’Culo” kassett, mis tähistab räppmuusika algust Eestis. Peale selle kasseti ilmumist on andmebaasi kantud umbes 250 albumit (15.08.2016 seisuga 253), mixtape’i ja EP-d. Singlid on siinjuures välja jäetud.  
Perioodil 1995–2003 ehk kaheksa aasta jooksul anti välja 26 albumit (2 albumit aastas). Eestis valdavalt esil olnud Cool D andis sel ajal välja neli albumit.
Aktiivne oli plaadifirma Lejal Genes, mida juhtis Rakvere DJ Gee. DJ Critikal andis Tallinnas välja mixtape’e. Perioodi lõpus andis Chalice välja albumi “Ühendatud inimesed”.

2004–2009

Seda perioodi on nimetatud Eesti räpi esimeseks kuldajastuks. Ilmusid järgmised plaadid: Toe Tag “Legendaarne”, Tommyboy “MC?”, Stupid F & Hash “Koodeks R.L.V”, Öökülm “Välk selgest taevast”, Chalice “Taevas ja perse”, Palat nr 15 “Näljalinn”, Kuuluud “Kummuli kaheksa, üheksanda maailma imelik“ jne.
Ajajärku iseloomustavad järgmised Eesti hiphop kogumikud: „Volüüm 1-2-3“, „Retsept 1-2“, „Mangetofon“, „Puhas Kuld“ jne.
Eestisse tekkisid Lejal Genesi kõrvale teised plaadifirmad, nagu Mindnote Records, Insomniac Records, Legendaarne Records ja Superbandiit Records.

2010–2016

Ajavahemikul 2010–2016 on Eestis keskmiselt välja antud 18 räpialbumit aastas. Kui esimese üheksa aasta jooksul olid esindatud vaid 7–8 erineva artisti albumid, siis näiteks 2014. aastal on albumeid juba 24 erinevalt artistilt. See arv on aga aasta-aastalt tõusuteel, sest albumeid annavad jätkuvalt välja vanemad tegijad ja ka nooremate räpparite albumeid tuleb järjest juurde.
Keibu–Alliklepa tee

Keibu–Alliklepa tee (registrinumbriga 11233) on kõrvalmaantee Lääne-Harju vallas Keibu külas. Tee pikkuseks on 3,0 km.
Tee saab alguse Harju-Risti–Riguldi–Võntküla tee kahekümne esimesel kilomeetril ja lõpeb Ristna (18. sajandi kaartidel Ristinina) sadamas.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga ühe truubi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee on kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Luutsinapäev

Luutsinapäev (ka: luutsipäev, luutsnapäev, luutsi) on 13. detsembril, kirikukalendris on see Püha Lucia mälestuspäev.
Eesti rahvakalendris on seda päeva tähistatud eriti Eesti rannarootslaste asustatud piirkonnas. Luutsipäeva ööd peeti aasta kõige pikemaks ja Juliuse kalendri järgi see nii ka on. Sel päeval valmistati jõuluehteid.
Auri Jürna

Isiklikku

Ta on Vello Jürna tütar.
Alexandru Năstac

Rumeenia meistrivõistlustel

Ta oli kokku seitsmekordne Rumeenia meister – II keskkaalus (kuni 75 kg) aastatel 1969, 1971, 1972 ja 1975–1977 ning poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1973. aastal.

Kaasaegsetel olümpiamängudel

Ta sai II keskkaalus (kuni 75 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Michael Spinksile (USA).
Ta osales II keskkaalus (kuni 75 kg) 1972. aasta Müncheni olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Maailmameistrivõistlustel

Ta sai II keskkaalus (kuni 75 kg) 1. maailmameistrivõistlustel (Havanna, 1974) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Rufat Risqiyevile (NSV Liit).

Euroopa meistrivõistlustel

Ta sai II keskkaalus (kuni 75 kg) hõbemedali 19. Euroopa meistrivõistlustel (Madrid, 1971), kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Juozas Juocevičiusele (NSV Liit) ning 20. Euroopa meistrivõistlustel (Belgrad, 1973), kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Vjatšeslav Lemeševile (NSV Liit).
Joe Hart

Klubikarjäär

Joe Hart valiti Premier League'i hooaja 2009–2010 parimaks väravavahiks. Ta mängis selle hooaja laenul Birmingham Citys.
Ta on tulnud Manchester Cityga kahel korral Inglismaa meistriks (2011–12 ja 2013–14), võitnud korra FA Cupi (2010–11) ja kahel korral Football League Cupi (2013–14 ja 2015–16).
2016. aastal liitus ta laenulepingu järgi Itaalia kõrgliiga Serie A klubiga Torino FC.
2016–17 hooaja mängis Hart laenumängijana klubis West Ham.
Margarita Hemlin

Margarita Hemlin (6. juuli 1960 Tšernigiv, Ukraina – 24. oktoober 2015 Moskva) oli vene kirjanik.
Õppis aastail 1980–1985 Maksim Gorki nimelises Kirjandusinstituudis.
Oma teostega kandideeris Hemlin mitmetele mainekatele Venemaa kirjandusauhindadele, teiste seas Vene Bookeri auhinnale 2010. ja 2013. aastal. Samuti kandideeris ta kirjandusauhinnale NOS 2014. aastal, kui auhinna pälvis Eesti kirjanik Andrei Ivanov oma teose "Harbini ööliblikad" eest.
Eesti keeles tema raamatuid seni ilmunud ei ole.
Laulasmaa päevamärk

Laulasmaa päevamärk on päevamärk Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Laulasmaal.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on 59° 23′ 18″ N, 24° 14′ 16″ E.
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 44 meetrit.
Päevamärk ehitati 1951. aastal.
Mooste vald (Põlva kihelkond)

Mooste vald (saksa keeles Moisekatz) oli vald Võrumaal Põlva kihelkonnas.
Vald eksisteeris 1866–1931.
Valla alal asus Mooste mõis.
Pirita linnaosa lipp

Pirita linnaosa lipp on Harju maakonnas asuva Tallinna linnaosa Pirita lipp.
Lipp on kinnitatud 20. detsembril 1994.

Lipu kirjeldus

Sinisel kangal on Pirita vapi põhitunnus - valge rõngasrist, milles viis purpurset sõõri 1+3+1.  
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:9, normaalsuurus 105 x 135 cm.

Põhjendus

Lipul kujutatud rõngasrist on Püha Birgitta Ordu tunnus ning tähistab Pirita linnaosale nime andnud Birgitta Ordu Neitsi Maarja kloostrit. Ühtlasi on rõngasrist üks iidsemaid päikese sümboleid ja viitab Pirita tuntusele suvitus- ning puhkekohana. Punased sõõrid, mis ordutunnusel tähistavad Kristuse haavu, osutavad Pirita vapil ka linnaosa erinevatele asumitele. Kanga sinine värvus viitab Tallinna lahele. Sinine ja hõbe on ka osa Eesti rahvusvärvidest ning Neitsi Maarja tunnusvärvidest. Samuti on nad Tallinna lipuvärvid.
Mina

Freud

Sigmund Freud mõistis mina kaheti: isiksusena tervikuna ning isiksuse ühe komponendina – egona.
Tiit Metusala

Tiit Metusala (sündinud 2. aprillil 1937 Tallinnas) on eesti energeetik ja tehnikateadlane.
Ta lõpetas 1956. aastal Tallinna 4. Keskkooli ning õppis aastatel 1956–1961 Slovakkia Tehnikaülikoolis Bratislavas, mille lõpetas 1961. aastal. Ta lõpetas 1970. aastal Leningradi Polütehnilises Instituudis aspirantuuri, kaitses seal 1971. aastal väitekirja ning sai tehnikakandidaadi kraadi.
Ta töötas aastatel 1961–2011 TTÜ-s õppejõuna. Ta oli alates 1975. aastast dotsent ning on alates 2006. aastast emeriitdotsent. Ta oli aastatel 1991–1994 energeetikateaduskonna dekaan ja aastatel 1994–2001 prodekaan.

Teoseid

Tiit Metusala, Rein Oidram. "Piksekaitse. Osa 3: Ehitistele tekitatavad kahjustused ja oht elule". // Eesti standard EVS-EN 62305-3:2007. Tõlge inglise keelest. Eesti Standardikeskus, Tallinn