google/wiki40b huggingface dataset:
Tulehaldjad

Nimi

Tulel on tahtev hing, kes võib karistada, kui teda pahandatakse. Seda tule hinge võib teise sõnaga tulehaldjaks nimetada. Muiste, kui tule saamine oli raskustega ühendatud, püüti niiöelda „igavest tuld toita“: hoolitseti, et tuli iialgi leest ei kustunud. Hõõgavad söed maeti õhtul tuha alla, kus nad tuld hommikuse tarvituseni alal hoidsid, millal nende varal lõke põlema süüdati.

Rahvasuu

Rahvasuu teab jutustada, et korra otsinud naine tuhast asjata tuld. Külast toodud uue tulega hakanud söe külge jäänud tuli lees varsti sõnelema. Võõras tuli kiitnud oma perenaist, kes ta eest alati hoolt kandnud, nii et surma (kustumist) pole pruukinud karta. Talu kustuv leetuli kaevanud sellevastu oma hooletu perenaise üle, kes teda tihti nälgida lasi. Ähvardanud seda hooletust kätte maksta. Pea sütitanudki ähvardaja talu põlema. Elus, kõnelev tuli on muidugi tulehaldjas.

Tule teke ja uskumused

Esivanemad pidasid tuld pühaks. Mitmed rahvad väidavad ta põlvnemist taevast. Eestlased teavad esimese tule tekkimisest vähe kõneleda, kuid aukartusega vaatasid vanemad elanikud alati tule peale. Siiani keelatakse tulle sülitada, sest siis minna suu kärna. Keelu mõte esineb aga usus: püha tuld ei tohi inimese suu väljaheitega roojastada, kuid teistpidi veele seda küll sallitakse anda, vist arvamises, et sarnane sarnasele sobib. Niisama keelatakse jalaga põlevate puude külge puutuda ehk ülepea puid jalaga kohendada; seesugune tegu avaldaks muidugi lugupidamatust püha tule vastu, mis ohvritulena ju iseäranis aukartust ära teenis.

Välk

Aukartusega kõnelesid esivanemad müristamisest ja välgust, kõigi tulede pühaduse sümbolist. Müristamise ehk välgu pilkamine tõi tavaliselt varsti karistuse kaasa: taevane tuli lõi niisuguse pilkaja maha, nagu mitmed rahvajutud seda tõendavad. Püha tule kustutamiseks ei kõlvanud tavaliselt abinõud, nagu vesi. Seda nägi rahvas tihti müristamise ajal: mida tihedamalt välku sähvas, seda rohkem vihma voolas. Sellepärast seletasid vanad eestlased kui ka mitmed muud rahvad, et pikse sütitatud tule kustutab ainult piim. Valge seltsib valgega ja võidab endise valge = piksetule.

Ohverdamine

Jaanipäeval ohverdati tulehaldjale mõnesuguseid aineid, isegi piime ja leiba. Jaanipäevasest tulest, õigemini tulehaldjast usuti, et ta puhastab ja kurje vaime kaugele peletab. Lehmade jüripäevane läbi tule ajamine tähendas niisama kurja eemaletõrjumist karjast. Aga ka iseennast kaitseb inimene tule varal vaenuliste vägede vastu. Kurjade inimeste jälgedesse heidetakse tuhka. Nõiad põletati vanal ajal ära, et sedaviisi nende kurjuse ja pahategemise jälgi täiesti kaotada.

Tulesõnad

Eesti põhjarannast – Kuusalust – pärit olevad tulesõnadki juhatavad tulehaldjate juurde, neid tuleisandateks tuleemandateks nimetades. Kui üksi nende tulesõnade järgi tohib otsustada, siis tunti mees- ja naissugu tulehaldjaid. Need tulesõnad on järgmised:
Tuli on tuima, raud on valju. Tuli ei poolda tuttavada,
Raud ei raiu langudasa,Vesi ei vendada ubuda.
Tulgu siis tuleisanda, Tulgu siis tuleemanda,
Tulgu tulda katsumaie,Valgija valatamaie.
Sel on kattila käessa, Sel on kulpi kattilassa.
Sadio Mané

Klubikarjäär

Aastatel 2014–2016 mängis Mané Southamptoni ridades. 2015. aastal püstitas Mané Premier League'i rekordi, kui lõi 6:1 võidumängus Aston Villa vastu liiga kiireima kübaratrikki (kolm väravat 176 sekundi jooksul).
Hooajal 2016–2017 valiti ta Premier League'i hooaja sümboolsesse koosseisu. 2017. aastal valiti ta Liverpooli aasta mängijaks.
UEFA Meistrite Liiga hooajal 2017–2018 lõi ta kokku kümme väravat, sealhulgas finaalis Madridi Reali vastu. Lisaks lõid sel hooajal Liverpooli särgis Meistrite Liigas vähemalt kümme väravat ka Mohamed Salah ja Roberto Firmino, millega sai Liverpool esimeseks klubiks Meistrite Liiga ajaloos, kus ühe klubi kolm mängijat on Meistrite Liiga ühe hooaja jooksul löönud kümme väravat.
Hooajal 2018–2019 lõi ta Inglismaa kõrgliigas 22 väravat, jagades Pierre-Emerick Aubameyangi ja Mohamed Salah'ga liiga suurima väravaküti tiitlit. Samal hooajal valiti ta ka Premier League'i hooaja sümboolsesse. Lisaks võitis ta 2018–19 Liverpooliga Meistrite Liiga.

Koondisekarjäär

2012. aasta suveolümpiamängude olümpiaturniiril kuulus ta Senegali olümpiakoondisse. Ta kuulus Senegali koosseisu kõigis kolmes alagrupimängus ja veerandfinaalis Mehhikoga, kellega kaotati 2:4 ja langeti edasisest turniirist välja.
Esimese värava Senegali koondise särgis lõi ta 2. juunil 2012 MM-i valikmängus Libeeria vastu.
2018. aasta maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta värava Jaapani vastu.
2019. aastal võitis ta Aafrika rahvaste karikavõistlustel hõbemedali ja valiti samuti turniiri sümboolsesse koosseisu. Ta on kuulunud Senegali koondisse ka 2015. ja 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
Krzysztof Mikołaj Radziwiłł

Vürst Krzysztof Mikołaj Radziwiłł (leedupäraselt Kristupas Radvila; ka Piorun või Perkūnas (vastavalt poola ja leedu keeles "piksenool"); u. 1547 – 20. november 1603 Łosośna) oli Rzeczpospolita väejuht ja riigitegelane. Põlvnes kuulsast Radziwillide aadlisoost.
Krzysztof Mikołaj Radziwiłł sündis Leedu suurkantsleri ja suurhetmani Mikołaj Radziwiłłi ning Katarzyna Tomicka pojana.
1569. aastal sai temast Leedu podczaszy ning 1572. aastal Leedu välihetman. 1579. aastast oli ta Trakai kastellaan ning Leedu asekantsler. 1584. aastast oli ta Vilniuse vojevood ning 1589. aastast Leedu suurhetman. Liivi sõja järel oli ta mitmete Poola valdusse läinud Liivimaa alade staarost.
Radziwiłł juhtis Rzeczpospolita vägesid mitmes sõjas, muuhulgas ka 1600–1611 aastate Poola-Rootsi sõjas.
Krzysztof Mikołaj Radziwiłł oli veendunud kalvinist.
Taco Bell

Taco Bell on kiirtoidurestoranikett, mis alustas tegevust 1958. aastal Ameerika Ühendriikides. 
Firma pakub tex-mex-toitu. Firma asutas Glen Bell ja see on ettevõtte Yum! Brands, Inc. tütarettevõte.
Trihhotillomaania

Trihhotillomaania on impulsihäire, mida iseloomustab pikaajaline tung omi juukseid ja teisi kehakarvu välja tõmmata. Seda juhtub nii palju, et karvade kaotus on märgatav. Tavaliselt ei õnnestu seda tungi peatada. Karvu võib eemaldada igalt poolt, kuid pea ja silmade ümbrus on kõige levinum. Karvu eemaldatakse sel määral, et see põhjustab stressi.
Häire võib olla iseloomulik tervele perele. See esineb sagedamini neid, kellel on obsessiiv-kompulsiivne häire. Karvade kitkumisele eelneb tavaliselt pingetõus ja järgneb kergendus ning rahulolutunne. Diagnoosi ei saa panna, kui on tegemist nahapõletikuga või kui juuste kitkumine on reaktsiooniks luulule või hallutsinatsioonidele.
Aleksandr Barkov (1995)

Isiklikku

Tema isa Aleksandr Barkov on endine vene hokimängija ja treener.
Svetlana Paramõgina

Olümpiamängud

1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is oli ta SRÜ koondises 15 kilomeetris 21.
1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta 7,5 kilomeetris 2., teatesõidus 6. ja 15 kilomeetris 4.
1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 7,5 kilomeetris 24., teatesõidus ja 15 kilomeetris 12.

Maailmameistrivõistlused

1990 NSV Liidus Minskis oli ta teatesõidus 1. ja 7,5 kilomeetris 11.
1991 Soomes Lahtis oli ta teatesõidus 1. ja 15 kilomeetris 19.
1993 Bulgaarias Borovečis oli ta 7,5 kilomeetris 10. ja teatesõidus 5.
1995 Itaalias Anterselvas oli ta 7,5 kilomeetris 12. ja 15 kilomeetris 4.
1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta naiskonnaga 4., 7,5 kilomeetris 26., teatesõidus 6. ja 15 kilomeetris 5.
1997 Slovakkias Osrblies oli ta 7,5 kilomeetris 14. ja 15 kilomeetris 16.
1999 Soomes Kontiolahtis oli ta 7,5 kilomeetris 20. ja jälitussõidus 15.
2000 Norras Holmenkollenis oli ta 7,5 kilomeetris 9., jälitussõidus 14., ühisstardis 23. ja 15 kilomeetris 21.
2001 Sloveenias Pokljukas oli ta 7,5 kilomeetris 51., jälitussõidus 32., ühisstardis 26. ja 15 kilomeetris 16.

Maailma karikas

Maailma karika etappidel oli ta 86 korda 25 parema seas. Ta on 9 etappi võitnud, olnud 7 korda teine ja 4 korda kolmas (peale 1 teise koha kõik individuaalselt).

Isiklikku

Kasv 164 cm, kaal 58 kg (2002). Haridus: kõrgem. Töötab insenerina. Elab Minskis. Abielus, lapsi pole. Hobiks nimetab metsa. Laskesuusatab alates 1983.
Žanna Roždestvenskaja

Žanna Germanovna Roždestvenskaja (vene keeles Жанна Германовна Рождественская; sündinud 23. novembrill 1950 Rtištševos Saratovi oblastis) on vene estraadilaulja ja laulupedagoog, kes sai tuntuks nõukogude filmišlaagrite esitajana, Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik.
Ta on unikaalse häälega. Tema hääle diapasoon on 4 oktavit.

Haridustee ja töökäik

Ta lõpetas Rtištševo muusikakooli ning 1970. aastal Saratovi muusikakooli muusikateooria ja kompositsiooni erialal. Saratovi miniatuuriteatri kunstiline juht Lev Gorelik kutsus teda esinema muusikalis. Järgnevatel aastatel täiendas ta end laulu alal. Koos teatri muusikutega organiseeris ta folkansambli Saratovi Lõõtspillid, mille koosseisus tuli ta 1975. aastal üleliidulise estraadilaulu konkursil auhinnalisele kohale. 1976. aastast töötab ta Moskvas.
1976. aastal sai ta esimese preemia Sotšis toimunud rahvusvahelisel poliitilise laulu konkursil Punane Nelk. Ta esitas seal aaria Aleksei Rõbnikovi rokkooperist "Joaquín Murrieta täht ja surm" ("Звезда и смерть Хоакина Мурьеты"). 1978. aastal võttis ta osa ooperi plaadistamisest (esitas Tähe ja Tereza partiid). Järgmisel aastal osales ta Rõbnikovi teise kuulsa rokkooperi – "Junona ja Avoss" – plaadistamisel. Seejuures esitas ta õnnistatud neitsi Maarja aaria, milles suutis laulda kolmanda oktavi ülemise mi-bemollini, mis hilisemates esitustes jäigi ületamatuks, seetõttu järgmistel etendustel kasutati just seda fonogrammi.
Aastatel 1977–1982 tegi ta aktiivselt koostööd Mosfilmiga, esitades filmilaule.
1990. aastatel jäi ta tööta. Aleksei Rõbnikovi kaasabil sai ta 1990. aastate lõpul lauluõpetajana tööd Moskva klouniteatris. 2002. aastal võttis ta osa rokkooperi "Junona ja Avoss" uue versiooni salvestusest ja 2008. aastal rokkooperi "Joaquín Murrieta täht ja surm" uue versiooni loomisest. Tema vastutada oli vokaalpartiide esitus.
Moskva klouniteatris (hilisem Tereza Durova Serpuhhovka theatrum) töötas ta palju aastaid. Praegu töötab ta lauluõpetajana Aleksei Rõbnikovi teatris.

Isiklikku

Tema tütar Olga Roždestvenskaja (sündinud 1969) sai üleliiduliselt tuntuks lastelaulude esitajana
Peeter Lokk

Peeter Lokk (15. jaanuar 1927 Tartu – 3. jaanuar 2014) oli eesti koorijuht, muusikaõpetaja ja organist.
Ta sündis Tartus koolmeistrite kümnelapselise pere esiklapsena. Aastatel 1943–1949 õppis ta Tartu Muusikakoolis Jaak Karise ja Valmar Kajara juures orelit ning aastatel 1945–1949 Voldemar Kliimandi klassis dirigeerimist. Aastatel 1949–1954 õppis ta Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (Riho Pätsi ja Ants Kiilaspea klassis) muusikapedagoogikat.
Ta oli aastatel 1944–1949 Tartu Pauluse koguduse organist, 1946–1948 Tartu 1. 7-klassilises koolis muusikaõpetaja ning aastal 1949 Tartu Muusikakoolis teooria- ja solfedžoõpetaja. Aastatel 1950–1952 töötas ta Tallinna 20. Keskkoolis muusikaõpetajana. Kuni möödunud sajandi viimase kümnendini oli Lokk orelimängija lisaks Pauluse kogudusele ka Tartu Peetri ja Maarja kogudustes. Peeter Loki põrm on nüüd paigutatud renoveeritava Pauluse kiriku kolumbaariumisse.
Koorijuhina tegutses ta 1946. aastast ja oli rohkem kui kümne koori, sh AÜN Tartu Kultuurihoone meeskoori, ETKVL-i Tartu meeskoori, Tartu Teaduste Akadeemia segakoori, Kõrgemate Koolide ja Teaduslike Asutuste Töötajate Ametiühingu Tartu naiskoori dirigent. Aastatel 1957–1962 oli ta Tartu Ülikooli meeskoori koormeister Richard Ritsingu käe all. 1962. aastal asutas ta Juhan Simmi nimelise meeskoori ja juhatas seda kuni 1999. aastani. Töö selle kooriga kestis 37 aastat ja oli talle kõige südamelähedasem.
Peeter Lokk juhatas koore 1966–1994 kõigil Tartu linna ja maakonna laulupidudel ning 1978–1988 meeskooride vabariiklikel laulupäevadel (viimati Saaremaal Kuressaare lossi hoovil laulva revolutsiooni suvel).
1974. aastal anti talle Eesti NSV teenelise kunstitegelase aunimetus, 2007. aastal Tartu medal.
Peterburi Jaani kirik

Ajalugu

Võistlus kiriku projekti saamiseks korraldati 1858. aastal. Kiriku projekteeris Harald von Bosse. Aasta hiljem pandi hoonele nurgakivi ja 27. novembril 1860. aastal õnnistati kirik sisse. Raha kiriku ehitamiseks saadi üle-eestilisest korjandusest ja 55 000 rubla annetas selleks ka Vene keisririik. Uusromaani stiilis kirikus oli 800 istekohta ja ühtekokku mahutas see 2000 inimest.
1930. aastal võõrandati kirik koguduselt. Kirikutorn võeti maha, hoonele ehitati vahelaed ja fassaadile poolringikujuline trepikoda. Hoones tegutsesid nõukogude ajal erinevad asutused. Alates 1970. aastatel seal tegutsenud Leningradi ehitustrusti väljakolimisest hoone lagunes.
Hoone sai oma algse välisilme tagasi restaureerimistööde käigus kevadel 2010 ja pühitseti uuesti 20. veebruaril 2011. 
Restaureerimistööd läksid maksma umbes 130 miljonit krooni. Kiriku sisekujunduse autor on Juta Lember. 38-meetrise torni tipus on 6,6-tonnine kullatud ristiga tornikiiver.
Merise tulepaak

Merise tulepaak on tulepaak Saare maakonnas Saaremaa vallas Merise ninal.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 58° 29′ 52″ N, 22° 8′ 17″ E.
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 10 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 20 meetrit.
Tulepaak ehitati 1952. aastal.
Iģe raudteepeatus

Iģe raudteepeatus oli raudteepeatus Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Mazsalaca piirkonnas Skaņkalne vallas. Peatus asus Riia raudteejaamast 124,8 km kaugusel.
Peatus avati 9. oktoobril 1937. Viimane rong peatus seal aastal 1996. Aastatel 2005–2006 võeti Läti poolelt metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Peatuse likvideerimisel kuulusid sealsete ehitiste hulka ootepaviljon ja ooteplatvorm.
Orava vald (Vastseliina kihelkond)

Orava vald (saksa keeles Gemeinde Waldeck) asus Vastseliina kihelkonnas Võrumaal.
Vald loodi 1866. aastal.
1939. aasta valdade reformi käigus läks Orava valla Veriora metsandiku osa maa-ala Lasva valla koosseisu. Ülejäänud maa-ala läks uue Orava valla koosseisu.
Vallas on sündinud lavastaja Paul Sepp, kirjanik ja poliitik Karl Ast ja sõjaväelane Aleksander Ilves.
Kiikla külanõukogu

Kiikla külanõukogu oli külanõukogu Kohtla-Järve rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Mäetaguse külanõukoguga.
Hallaine

Hallaineks ehk hallolluseks (ladina keeles substantia grisea) nimetatakse paljude selgroogsete loomade kesknärvisüsteemi närvikude. 
Hallaine areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Inimestel

Seljaajus paikneb hallaine tsentraalselt. Seljaajus paikneb ka nii valge- kui hallainest koosnev kiuvõrgustik ehk retikulaarformatsioon (formatio reticularis), mis kontrollib südame-veresoonkonda ja hingamist.
Peaajus aga paikneb hallollus väike- ja suuraju poolkerade pinnal, moodustades ajukoore.
Vaheaju ülemises osas paiknev talamus on samuti hallainest moodustunud.
Peaaju valgeaines aga paikneb hallollus mitmete eraldi tuumadena.
Ajutüves paikneb hallaine aga valgeainega võrgutaoliselt vaheldumisi (ajutüve retikulaarformatsioon).
Hallaine koosneb närviraku kehadest ja nende vahele jäävatest närvikiudude algus- ja lõpposadest ning neurogliiarakkudest.

Patoloogia

Inimestel seostatakse hallainega mitmeid haiguslikke seisundeid.
Polüskleroosi seostatakse enim valgeainega, kuid polüskleroosihaigetel on leitud haiguskoldeid (koeproovides) ka hallaines.
Hallaine massilist vähenemist on täheldatud ka Alzheimeri tõve põdevatel patsientidel.

Nimi

Nimetus hall tuleneb hallaine värvumisest halliks formaliin-preparaadis.  Elavas kehas on hallollus tõenäoliselt roosaka värvusega.
Abja vald

Külad

Abja-Vanamõisa, Abjaku, Atika, Kamara, Laatre, Lasari, Penuja, Peraküla, Põlde, Raamatu, Räägu, Saate, Sarja, Umbsoo, Veelikse, Veskimäe.

Vallavanemad

Abja vallavanemad on olnud Heinu Paap (1991–1993), Peeter Lääne (1993–2003) ja Villu Võsa (2003–2005). Alates 2005. aastast oli vallavanemaks Peeter Rahnel.

Ajalugu

Abja vald moodustati 1992. aasta 13. veebruaril.
Karl Lipand

Elulugu

Sündis 21. märtsil (vkj 9. märtsil) 1895 Sürgavere vallas Lõhaveres Kereme-Peedi talus kaheksalapselises peres. Omandas alghariduse Suure-Jaani kihelkonnakoolis ja täiendas end hiljem iseõppimise teel.

Sõjaväeline teenistuskäik

Võttis alates 1915. aastast osa Esimesest maailmasõjast 426. Povenetski jalaväepolgu koosseisus. Langes oktoobris 1917 Saaremaa vallutamisel sakslaste kätte vangi, kust peatselt põgenes. Astus seejärel Viljandis paiknevasse 2. Eesti jalaväepolku, kus teenis 1918. aasta kevadeni.
12. novembril 1918 siirdus vabatahtlikuna Tallinnas formeeritavasse 1. Ratsapolku, kust juba 7. detsembril läks Laiarööpmelisele Soomusrongile nr. 1 (hiljem "Kapten Irv"). Võttis rongil olles osa kõigist lahinguist punavägede vastu kuni 1919. aasta kevadeni.
Tungis 9. jaanuaril 1919 Tapa juures Tapa vallutamise ajal 4 mehega punaste väeosale kallale ja võttis vangi 40 punaväelast ühes 60 vintpüssi ja 100 käsigranaadiga. Vapruse eest ülendati veebruaris 1919 vanemallohvitseriks, sai kahel korral kergelt haavata.
Tungis 24. mail 50-mehelise salgaga vastase mundrites läbi punaste vahipostide, ründas Košeljaha jaama juures punaste soomusrongi "Trotski", ronis selle katusele ja loopis mitu käsigranaati soomusvagunitesse. Sealjuures sai Lipland aga punaste käsigranaadi läbi jalast sedavõrd raskesti jaavata, et tema vasak jalg amputeeriti. Pärast pikaajalist haiglaravi 1919. aasta oktoobris vabastati ta kui invaliid sõjaväeteenistusest.
Pälvis Vabadusristi II liigi 3. järgu ning samuti II liigi 2. järgu. Karl Lipand oli seega üks neist 29 kavalerist, kellele on antud VR II/2. Lisandus veel tasuta maa normaaltalu suuruses, 12 000 marka ning Vabadussõja mälestusmärk haavatulindiga.

Hilisem elukäik

Autasumaa, mille suuruseks oli 22,74 hektarit, eraldati Tartumaa Raadi valla Raadi mõisa Tila karjamõisast ning anti kätte 1922. aasta mais. Ta ristis koha Võidu taluks ning ostis osa seal asunud hoonetest ära, kuid müüs siis oma õigused 1926. aasta kevadel. Uue omaniku soovil anti kohale nimeks Toila talu.
Elas järgnenud aastatel riigipensionärina Tartus. Oli Vigastatud Sõjameeste Ühingu Keskjuhatuse ning Tartu Vabaduse Risti Vendade Ühenduse liige.
Suri 20. juunil 1928 kell pool kuus pärastlõunal Tartus südamehaiguse ja ajurabanduse tõttu. Maetud Tartu Garnisoni kalmistule. Nõukogude okupatsiooni ajal see kalmistu osaliselt hävitati, kuid tema hauatähis on rikutuna säilinud tänaseni.
Veel aastaid hiljem puudus mingil põhjusel Pärnu-Viljandi Sõjaväeringkonna Staabil teave Karl Lipandi surma kohta ning seetõttu nimetati ta 1939. aasta oktoobris ümber nooremallohvitserist seersandiks. Andmed tema veltveebliks ülendamise kohta puuduvad.

Perekond

Abiellus 25. juunil 1922 Tartus Peetri kirikus Elfriede-Annette Kessiga (1902–1989). Sündisid pojad Raimond (1923–1999) ja Vello (1926–2000).
Sinisammal

Sinisammal (Saelania glaucescens) on jõhvsamblaliste sugukonda kuuluv sammaltaim. 
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (2012. aasta seisuga).
Eestis võib teda leida kasvamas mitut tüüpi metsades.
Atomic Rooster

Atomic Rooster oli 1969–1975 ja 1980–1983 tegutsenud inglise hard rock'i ja progressiivse roki ansambel.
Nende edukaimad singlid olid "Tomorrow Night" ja "The Devil's Answer".
Atomic Roosteri moodustasid 1969 ansambli The Crazy World of Arthur Brown endised liikmed Vincent Crane ja Carl Palmer.
Sahha valitsus

Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsus (jakuudi keeles Саха Өрөспүүбүлүкэтин Бырабыыталыстыбата; vene keeles Правительство Республики Саха (Якутия)) on Sahha (Jakuutia) Vabariigi täidesaatev ja korraldav võimuorgan.
Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsuse eelkäijad olid Jakuudi ANSV Rahvakomissaride Nõukogu (1922–1946), Jakuudi ANSV Ministrite Nõukogu (1946–1990) ja Jakuudi-Sahha NSV Ministrite Nõukogu (1990–1991).
Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsust juhib esimees (valitsusjuht). Valitsuse koosseisu (valitsuse liikmetena) kuuluvad esimees, esimehe esimesed asetäitjad, esimehe asetäitjad, ministrid ja riiklike komiteede esimehed. 2016. aastast on Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsuse esimees Jevgeni Tšekin.
Ala-Aitsra vald

Ala-Aitsra vald (saksa keeles Assikas-Adscher) oli vald Viljandimaal Helme kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1899.
Valla alal asus Ala ja Aitsra mõis.
Sindi vald

Sindi vald (saksa keeles Zintenhof) oli vald Pärnumaal Tori kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Taali vallaga.
Mõisaküla kraav

Mõisaküla peakraav (ka Kurna-Mõisküla peakraav) on peakraav Harju maakonnas. Kraavi pikkus on 8,1 km. Kraavi valgla suurus on 9,5 km².
Ilse Hesse

Ilse Hesse (aastani 1920 Grünberg; 21. august 1899 Tallinn – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Eesti tennisist.
Aastal 1916 lõpetas ta Tallinna Eliisekooli. 
Ta tuli 7 korda (1920, 1923–28) tennise üksikmängus ning 1928 ka naispaarismängus Eesti meistriks. 
Ta kuulus Eestimaa Lawn-Tennise Klubisse ja Berliini klubisse Rot-Weiss.

Isiklikku

Hans Hesse oli tema abikaasa.
Édouard Séguin

Edouard Séguin (20. jaanuar 1812 Clamecy, Nièvre, Prantsusmaa – 28. oktoober 1880 New York) oli prantsuse arst ja õpetaja, vaimupuudepedagoogika rajaja.
Üliõpilasena oli ta prantsuse arsti Jean Marc Gaspard Itardi õpilane. Seguin oli veendunud, et kõik inimesed, hoolimata oma kaasasündinud puuetest ja haigustest, on võimelised õppima. Tema tööd näitasid, et õpetamise abil on võimalik tugevdada füüsilist keha ja arendada sensomotoorset koordinatsiooni ka kõige raskematel patsientidel.
1837. aastal hakkas Seguin külastama Salpetriere'i varjupaika Pariisis, kus oli palju vaimupuudega lapsi, ning püüdis neid õpetada. 1839 rajas ta Pariisis vaimupuudega laste kooli. See oli esimene taoline kogu maailmas, millest hiljem võtsid eeskuju paljud teised.
1846 ilmus Seguinilt esimene õpik "Traitement moral, hygiène et éducation des idiots", kus ta ei teinud olulist vahet puuetega ja puueteta laste õpetamisel.
Seguin sattus 1848. aastal seoses Prantsusmaa poliitilise olukorra muutusega ebasoosingusse ja emigreerus 1850 Ameerika Ühendriikidesse. Ta leidis esialgu Clevelandis tööd arstina, kuid juba 1854 rajas ta esimese raske vaimupuudega laste kooli New Yorki. Ta nimetati kooli Pennsylvania Training School for Idiots juhiks.
1861 sai Seguin meditsiinidoktori kraadi. Arstina on ta uurinud loomade termomeetria probleeme ja töötas välja füsioloogilise termomeetri.
Tema pedagoogikaideed vajusid Euroopas peagi unustusse. Alles aastal 1900 avastas Itaalia arst ja õpetaja Maria Montessori need uuesti ning asus neid laiemalt tutvustama. Seguini ideedest sai ainest ka montessori pedagoogika.
Laboratoorium

Ohtudest laboris

Mõnes laboris ei ole tingimused ohtlikumad kui tavalises elutoas. Paljudes laborites leidub seevastu mitmesuguseid ohte, näiteks mürke, nakkushaiguste baktereid, kergsüttivaid, plahvatusohtlikke või radioaktiivseid aineid, liikuvaid masinaid ja seadmeid, äärmuslikke temperatuure, tugevat elektromagnetvälja või kõrgepinget. Niisugustes laborites viibides tuleb järgida ohutusnõudeid. Need on reeglid, mis on välja mõeldud ohu vähendamiseks laboris viibivatele isikutele ja laborisisustusele, nendele tekkida võiva kahju ärahoidmiseks või vähendamiseks, kui kahju on juba tekkinud. Hankida tuleb vastav kaitsevarustus ja kui ohutusnõuded ette näevad, tuleb seda kasutada.
Laboreid tuleb korrapäraselt inspekteerida ja auditeerida, et hinnata neis valitsevaid ohte. Hinnata tuleb kemikaalide käitlemist ja ladustamist, elektriseadmeid, bioloogilisi ohte, ohtlike jäätmete käitlust, majapidamist, õnnetusteks valmisolekut, radiatsiooniohutust, ventilatsiooni, samuti õhu kvaliteeti. Niisuguste ülevaatuste tähtis osa on nõuetele vastavuse kontrollimine ning isikute väljaõpe, kes töötavad laboris või kellel on laborisse juurdepääs. Niihästi labori töötajad, nende ülemused kui ka ülevaatajad peavad tegutsema õnnetuste, vigastuste ja muu kahju võimaluste vähendamise nimel.
R2 Eesti müügitabel

R2 Eesti müügitabel on iganädalane Eesti plaadimüügi edetabel, mida koostatakse Raadio 2 saates "Leviosuti".
Edetabel kajastab albumite läbimüügi andmeid Laseringis, Stockmannis, Selveris, Tallinna Kaubamajas, Apollos ja Filmipoes.
R2 Eesti müügitabeli avaldab ka Eesti Ekspressi lisa Areen (R2 Eesti plaadiedetabel).