google/wiki40b huggingface dataset:
Aarne Mõtus

Aarne Mõtus (3. oktoober 1900 Tartu – 1. jaanuar 1987 Indianapolis) oli eesti tarbekunstnik ja graafik.
Mõtus lõpetas Tartu kommertskooli ja õppis aastatel 1922–1926 Tartu ülikoolis, misjärel suundus ennast täiendama Viini kunsttööstuskooli, mille lõpetas 1930. aastal. Oli 1936. aastal Rakenduskunstnike Ühingu abiesimees ja alates 1937. aastast esimees. Lahkus Eestist 1944. aastal. Tegutses kunstiõpetajana USA's.
Ta lõi Estonia teatri lavastustele kujundusi ja kostüüme. Kujundas ajakirja ja raamatukaasi, illustratsioone, plakateid, nahkesemeid jm. 1939. aastal anti talle I auhind presidendi kantselei gobeläänvaiba konkursil töö eest "Eesti maavanemad sõlmivad rahu viikingitega". 1940. aastal sai ta I auhinna presidendi kantselei vapivaiba kavandite konkursil. Ta on maalinud rahvusliku/isamaalise pannoo "Läbi aegade" (1944).
Mõtuse teoseid on ERMis, Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumis, Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis ja erakogudes.

Gobelään "Eesti maavanemad sõlmivad rahu viikingitega"

1939. aasta kevadel korraldas kujutava kunsti sihtkapital võistluse presidendi kantselei esindusruumide vaipadega kaunistamiseks. Esimese auhinna pälvis Aarne Mõttuse kavand, mis kujutab lepingu sõlmimist Eesti muistsete vanemate ja viikingite vahel. Gobelään oli mõeldud koosolekutesaali ning selle kudumine telliti Linda Ormessoni eraõppetöökojast. Vaip ei ole kahjuks säilinud. Eesti sisekujunduse grand old lady Leila Pärtelpoeg arvab oma eksperthinnangus, et "muinsuskaitse ja kultuuriobjektina on ka puuduval vaibal suur väärtus", lisades, et vaibast lähtuv sõnum oli ülitähtis, näidates esimese vabariigi meelelaadi.
Maximilian Schell

Maximilian Schell (8. detsember 1930 Viin – 1. veebruar 2014 Innsbruck) oli Austria filminäitleja, -produtsent ja -lavastaja.
Tema isa oli Šveitsi kirjanik Hermann Ferdinand Schell ja ema Austria näitlejanna Margarethe Noé von Nordberg. Peres oli peale Maximiliani veel kolm last, kes kõik tegelesid näitlemisega. Õde Maria Schell ja vend Karl Schell olid vanemad, õde Immy Schell oli pere noorim laps. Pärast anšlussi, aastal 1938 asus perekond elama Šveitsi Zürichisse.  
Aastal 1962 võitis ta parima meespeaosatäitja Oscari kaitseadvokaat Hans Rolfe rolli eest filmis "Nürnbergi protsess". Sama rolli eest sai ta ka Kuldgloobuse. Oscari nominentide hulgas oli ta veel kahel korral. Aastal 1976 rolli eest filmis "The Man in the Glass Booth" ja 1978. aastal meeskõrvalosatäitja kategoorias rolli eest filmis "Julia".
Ta oli aastani 2005 abielus vene filminäitleja Natalja Andreitšenkoga. Neil sündis tütar Nastassja Schell. Aastal 2013 abiellus ta 47-aastat noorema ooperilauljanna Iva Mihanoviciga.
Maximilian Schell oli Angelina Jolie ristiisa.
Mombasa

Ajalugu

Linna asutasid 11. sajandil araabia kaupmehed. Vasco da Gama külastas linna esimese eurooplasena 1498. aastal ja 1500. aastal portugallased vallutasid Mombasa.
Mombasa on tähtis sadamalinn.
Yle Teema & Fem

Yle Teema & Fem on Soome televisioonikanal, mille omanik ja haldaja on Soome avalik-õiguslik ringhääling Yle. 
Telekanal asutati 24. aprillil 2017, kui Yle Teema ja YLE Fem ühinesid.
Kanal näitab kultuuri-, haridus- ja teadussaateid, keskendudes etenduste, klassikalise muusika, kunsti ja ajaloo dokumentaalfilmidele, filmide ja temaatiliste programmide edastamisele. Kanal edastab ka rootsikeelseid saateid, sealhulgas uudiseid. Kanal näitab palju Põhjamaade filme.
Reutte ringkond

Geograafia

Ringkonnas on järgmised orud: Lechtal, Tannheimer Tal ja niinimetatud Zwischentoren Reutte ja Ferni kuru vahel. Mäestikud ringkonnas hõlmavad osi Lechtali Alpidest, Wettersteini mägedest, Allgäu Alpidest ja Tannheimi mäestikust. Tuntumad järved on Plansee, Heiterwanger See, Haldensee ja Vilsalpsee.
Ilmārs Bernāns

Ilmārs Bernāns (8. oktoober 1954 – 9. detsember 2003 Aoraki, Uus-Meremaa) oli läti alpinist.
Ta on tõusnud Pamiiri ja Tian Shani nelja üle 7000 m kõrguse mäe tippu, mille eest pälvis kolmandana Lätist Lumeleopardi aunimetuse.
Ta võttis 1993. aastal osa Läti esimesest Himaalaja ekspeditsioonist – kaheksatuhandelise  Dhaulagiri (8167 m) tippu, kuid sinna ta ei jõudnud.
Ta on tegutsenud ärinduses.
9. detsembril 2003 (kohaliku aja järgi 10. detsembril) hukkus ta koos Teodors Ķirsise, Evija Ķirse  ja  Aivars Prošenkovsiga Uus-Meremaal, olles tõusnud Aoraki (3754 m) tippu.
A-ha

Bändi elulugu

Bändi asutasid 1982. aasta alguses Magne Furuholmen (algusaastatel esinejanimega Mags; klahvpillid, vokaal) ja Paul Waaktaar-Savoy (kitarr, vokaal). Hiljem liitus Morten Harket (vokaal).
Bänd kolis Norrast Londonisse, et suuremat edu saavutada. Nende debüütalbum ja -singel tulid välja 1985. Mõlemat saatis kohe edu, nii et nad said Grammy nominatsiooni aasta uustulnuka kategoorias. Debüütsingel "Take On Me" saavutas edu nii USA-s (müügiedetabelis nr 1) kui ka Suurbritannias (müügiedetabelis nr 2). 
1987. aastal kirjutas a-ha tunnuslaulu järjekordsele James Bondi filmile "The Living Daylights" ("007 ohutsoonis").
Samal aastal sai a-ha Peer Gynti auhinna, mis antakse kord aastas Norrat maailmas positiivselt tutvustanud isikule.
Aastal 1993 bänd lagunes, kui kõik liikmed asusid soolokarjääri tegema. Samal aastal täitus bändil 20 miljonit müüdud plaati.
Aastal 1998 tuli a-ha jälle kokku. Nende esimene etteaste pärast lahusoldud aega oli Nobeli rahuauhinna kontserdil. 2000. aastaks oli bändi albumeid müüdud juba 36 miljonit eksemplari.
Detsembris 2010 peeti hüvastijätukontsert. Kuid aastal 2015 tuli bänd taas kokku ja andis välja 10. stuudioalbumi "Cast in Steel". Aastal 2018 nende Electric Summer Tour raames esines bänd ka Eestis.
Kanal 13

"Kanal 13" oli Eesti Televisiooni noortesaade aastatel 1968–1969.
Esimene saade oli eetris 28. novembril 1968. Saatejuht oli Mati Talvik ja toimetaja Piret Saluri.
Mikk Valtna

Jalgpallikarjäär

Mikk Valtna on Tartu JK Tammeka jalgpalliklubi kasvandik. Tammeka särgis mängis Valtna nii noorteklassis kui ka hiljem duubelrivistuses ning esindusvõistkonnas. Alates hooajast 2008 mängis Mikk Valtna JK Welco Elekter särgis. Ta oli võistkonna kapten aastatel 2008–2010. Hooajast 2008 pärineb Mikk Valtna esimene individuaalne tunnustus, kui ta valiti aastalõputurniiril parimaks mängijaks. Hooajal 2009 näitas Valtna head resultatiivsust. Ta lõi 18 väravat ja oli IV liiga lõunatsooni suurim väravakütt. Hooajal 2010 oli Valtna aga fenomenaalses hoos lüües 17 mängus 35 väravat ning oli sellega kõikide Eesti jalgpalliliigade suurim väravakütt. 2012. aastast alates esindab Valtna aga taas Tartu JK Tammeka värve.

Korvpallikarjäär

Mikk Valtna mängis Korvpalli Meistriliigas hooajal 2009/10, kui ta kandis Kuremaa SK/Tartu Palliklubi särki numbriga 21 põhihooaja jooksul 17 mängus. Keskmiseks punktiskooriks jäi 5,15 punkti ning keskmiselt mängis Valtna 14 minutit mängus.
Lohne (Oldenburg)

Paiknemine

Lohne asub Oldenburger Münsterlandis Oldenburgi (põhjas) ja Osnabrücki (lõunas) vahel. Läbi linna läheb põhjast lõunasse Weseri-Emsi veelahe. Idas on Hunte valgala ja läänes on Hase valgala, mis asub geestil, Damme mägede osa.
Lohnest idas asub Großes Moor, raba. Läänes asub Dinklager Becken, suur madalik. Kuivendus toimub ojade kaudu, Hopener Mühlenbach ja Bokerner Bach Hasesse ning Dadau Huntesse.
Idas, Großes Moori taga asub veel kaks raba, Brägeler Moor ja Südlohner Moor. Südlohner Moor on looduskaitseala. Ka väike osa Steinfelder Moorist on kaitseala. See asub Kroge-Ehrendorfis, liidumaanteest B214 lõunas.

Majandus

Lohne on üleriigiliselt tuntud kui eritööstusettevõtete linn. Juba 1900. aastal oli Lohnes survevalutehas, masinatehas, 2 värvipintsli- ja 1 harjatehas, mehaaniline kudumisveski, vorstitehas, mitu ehitusmaterjalide ettevõtet, sealhulgas tsemenditööstus, turbatehas, kartongpakenditehas ja suurel arvul muid tootmisrajatisi. Lohne tööstust iseloomustasid väiksemad suurused kui spetsialiseerumine. Alates 1950. aastatest on Lohne majanduse alustala olnud plastitööstus. Tänapäeval tagavad metallitöötlemisettevõtted, masinate ja seadmete tootjad, pakendi- ja kartongiettevõtted, korgitootjad, samuti toiduainetööstus, põllumajandus ja ehitustööstus, et Lohnes on palju erinevaid tööstusharusid.
Asjaolu, et Lohne kui keskne keskus on samas seisus kui keskne keskus Vechta, kreisikeskus, seda näitab asjaolu, et enamik piirkonna kutseõppeasutusi asub Lohnes.
Igal neljapäeval ja laupäeval on Alter Marktil iganädalane turg, mõnikord ka Rixheimer Platzil.

Transport

Lohne asub kiirteel A1 (Euroopa tee E 37) Bremeni ja Osnabrücki vahel. Selleni jõuab Lohne/Dinklage väljapääsu kaudu.
Raudteejaam asub Delmenhorst–Hesepe raudteel, millel opereerib NordWestBahn. Rongid kulgevad igal tunnil kui RB 58 Osnabrückki ja Bremenisse. 1999. aastani tegutses Lohne-Dinklage kitsarööpmeline raudtee; reisijatevedu lõppes 1954. aastal. Vahepeal on enamus radu muudetud rattateedeks. 2013. aasta novembris hakkas Vechta kreisis, kuhu Lohne kuulub, tegutsema bussikutsumise süsteem Moobilplus Vechta. Igal tunnil sõidab buss Dinklage, Lohne ja Märschendorfi vahet.
Sõidab ka teisi busse, sealhulgas Weser-Ems-Buses, näiteks Dammesse ja Diepholzi.
1920. aastatest on tehtud plaane ehitada kanal nimega Hansakanal. See läbinuks Lohnet ja ühendanuks Reini hiidlinnastu Bremeni ja Hamburgi sadamatega. 1950. aastal loobuti plaanist lõplikult.
Lähimad rahvusvahelised lennujaamad on Bremeni lennujaam (80 km põhjas) ja Münster/Osnabrücki rahvusvaheline lennujaam (80 km lõunas).
Uderna mõis

Uderna mõis (saksa keeles Uddern) oli rüütlimõis Rõngu kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb kunagise mõisa territoorium Elva valda Tartu maakonnas.

Ajalugu

Uderna mõisa on esmakordselt mainitud 1486. aastal, mil see kuulus Tiesenhausenitele. Läbi ajaloo on mõisal olnud hulk omanikke. Uderna mõis on kuulunud nii Volskytele, Sbinskytele kui ka Günsterbergidele.
Viimane omanik enne 1919. aasta võõrandamist oli Oskar Matthias Fuchs.
Lazid

Lazid (lazi ლაზი või ლაზეფე; türgi lazlar, gruusia ლაზი või ჭანი) on rahvakild, kes elab Musta mere ääres Türgis ja vähemal määral Gruusias. Koguarvu hinnatakse 50 tuhandele.
Lazid olid varem kristlased, tänapäeval enamasti sunniidid.
Lazid kõnelevad lazi keelt, mis kuulub samasse keelterühma gruusia, megreli ja svani keelega.
Jacques Fontanille

Jacques Fontanille (sündinud 1948) on prantsuse semiootik.
Ta on üks peamisi Algirdas Greimase töö jätkajaid.
Guatemala peapiiskopkond

Katoliku kiriku Guatemala peapiiskopkond ehk Guatemala Püha Jaakobus vanema peapiiskopkond (lad Archidioecesis Guatimalensis ehk Archidioecesis Sancti Jacobi majoris de Guatemala) on peapiiskopkond Guatemalas, Ameerikas. Peapiiskonda kuuluvad Escuintla, Jalapa, Santa Rosa de Lima, Verapazi, Cobáni ja Zacapa y Santo Cristo de Esquipulase piiskopkonnad.
Guatemala ehk Santiago de Guatemala piiskopkond (ladina keeles Dioecesis Guatimalensis ehk Dioecesis Sancti Jacobi Majoris de Guatemala "Guatemala püha Jaakobus vanema piiskopkond") loodi 28. detsembril 1534 Santo Domingo piiskopkonnast. See kuulus México peapiiskopkonna alla.
16. septembril 1743 sai sellest Guatemala peapiiskopkond.
Aastal 2002 oli peapiiskopkonna teenistuses 476 preestrit.
Aastal 2006 oli peapiiskopkonna teenistuses 469 preestrit. Peapiiskop on kardinal Rodolfo Quezada Toruño
Marilyn Vihman

Marilyn May Vihman (1939–) on ameerika päritolu eesti keelt kõnelev keeleteadlane.
Ta uurib lapse keele arengut, on tegelenud ka arengupsühholoogiaga, fonoloogiaga.
1971 kaitses ta California Ülikoolis Berkeleys doktorikraadi. 1996–2006 juhtis ta Walesi Bangori ülikooli arengupsühholoogia õppetooli. Hiljem oli ta lingvistikaprofessor Yorki Ülikoolis Inglismaal.
2011. aasta kevadsemestril pidas ta loengukursuse psühholingvistika ja neurolingvistika teemal Tartu Ülikoolis.
Tema abikaasa oli Eestis sündinud ameerika keeleteadlane Eero Vihman.
Majoritaarne valimissüsteem

Majoritaarne valimissüsteem ehk enamusvalimised on valimissüsteemi liik, kus enim hääli saanud rühmitus ehk partei (või isikuvalimise puhul isik) saab kindlas ringkonnas koha ja vähemusse jäänud rühmituse hääled lähevad kaotsi ja ühiskonna vähemusse jäänud osa jääb esindamata. Süsteemi kutsutakse ka "Võitja võtab kõik"-süsteemiks (ingl winner takes it all)
Tuntuim enamusvalimistel valitav ametikoht on USA president.
Enamusvalimiste korral annavad poliitilises elus tooni kaks-kolm suuremat parteid, sest valimissüsteem sunnib ühesuguste eesmärkidega erakondi ühinema. Harilikult tagab see suurimale erakonnale parlamendis ka absoluutse häälteenamuse ja võimaldab moodustada stabiilse üheparteilise enamusvalitsuse.
Enamusvalimised võivad olla ka kahevoorulised. Kui esimeses voorus  keegi absoluutset häälteenamust ei kogu, siis piisab teises voorus suhtelisest häälteenamusest. Kui valitakse ühte isikut ühemandaadilisest ringkonnast, toimub teine voor tavaliselt kahe edukama kandidaadi vahel. Niisugust süsteemi kasutatakse Prantsuse Rahvuskogu ja presidendi valimistel (ka Leedu president ja pool Seimist valitakse sel viisil). Kui on tegemist mitmemandaadilise ringkonna ning kandidaatide nimekirjadega, siis saab kõige rohkem hääli kogunud nimekiri endale kõik selle ringkonna mandaadid.
Majoritaarse valimissüsteemi vastand on võrdeline valimissüsteem .
Mustamäe III mikrorajoon

Ettevõtlus ja endised asutused

Aadressil Eduard Vilde tee 101 tegutses tuntud kohvik ja restoran Szolnok. 1966. aastal valminud kahekorruseline hoone üldpindalaga 1320 m², sisekujunduse tegid Aet Maasik ja Aili Nurk. Samas majas paiknes ka Tulukese filiaalina töötav toidukauplus (hiljem oli samas majas Comarketi kauplus). 2009. aastal süttis pärast plahvatust keskuse baar.
Teine Männi pood (üldpinnaga 958,4) asus aadressil Keskuse tänav 16. Kahekorruselise kauplusehoone esimesel korrusel töötas toidupood ja teisel müüdi majapidamistarbeid. Nüüd tegutseb hoones piljardiklubi ja saun.
Hoones Mustamäe tee 116 asusid Hoiupanga osakond, sidejaoskond nr 29 ja teisel korrusel moeateljee. Hiljem tegutsesid samas majas baarid ja restoranid.
Kahes eramaja tüüpi hoones Mustamäe tee ääres töötas nõukogude ajal Tallinna Linna RSV TK Siseasjade Oktoobri Rajooni passilaud (praegu on seal Kuke Hambaravi, Mustamäe tee 134. Ehitatud algselt 1970. aastatel elamuhooneks) ja Rahvamaleva staap (Mustamäe tee 136. 1950. aastate keskel ehitatud maja).

Raamatukogu

1999. aastal kolis Männi Raamatukogu I mikrorajoonist siia aadressile Ehitajate tee 48 uude renoveeritud hoonesse, kus varem tegutses Tallinna Puu- ja Köögiviljakaubastu kauplus.

Lasteaiad ja koolid

Piirkonda on rajatud kaks lasteaeda ja üks kool. Praegu tegutsevad mikrorajoonis Lasteaed Täheke (endine Tallinna 112. Lastepäevakodu, avatud 1963) asukohaga Ehitajate tee 50 ja Männi (Tallinna 120. Lastepäevakodu, avatud 1967) Eduard Vilde tee 103.
Tallinna Mustamäe Gümnaasium (varasem nimi Tallinna 44. Keskkool, avatud 1965) töötab aadressil Keskuse tänav 18.
Uderna vald

Uderna vald (saksa keeles Uddern) oli vald Tartumaal Rõngu kihelkonnas.
Vald eksisteeris 1866–1939.
Valla alal asus Uderna mõis.
Poznań

Ajalugu

Poznańi asutamise aeg on teadmata. Arheoloogiliste väljakaevamiste andmeil elasid juba 12 tuhat aastat tagasi Poznańi alal inimesed; on siiski vähetõenäoline, et sellest ajast peale on asustus pidev olnud.
8. sajandil elas siin slaavi hõim polaanid. Sellest perioodist pärineb linnus Ostrów Tumskil, mis sai tänapäevase linna aluseks. 10. sajandil valdas linna Piastide dünastia. Esmakordselt mainib Poznańit alles saksa kroonik Thietmar: Poznańi piiskopi 970 ja Poznańi linna 1005.
Polaanide esimene vürst Mieszko I rajas ühe oma linnustest Poznańisse (riigi esimeseks keskuseks oli Gniezno) ja tõi siia ka Poola pealinna. Tema poeg Bolesław I Chrobry oli esimene Poola kuningaks kroonitu. Mieszko I ja Bolesław I on Poznanisse maetud. Poznań oli Poola pealinn aastani 1039, mil selle vallutas ja rüüstas Böömi hertsog Břetislav. Pealinn koliti Krakówisse.
1253 saavutas Poznań kuningas Pzemyslaw I ajal Magdeburgi linnaõigused. Poznań sai suureks käsitöökeskuseks. 15. ja 16. sajandil oli linna õitseaeg. Keskajal rajati linna arvukalt kirikuid, oli rajatud bernardiinide ja karmeliitide kloostrid ja kalmistud. Linna ümbritses 35 torniga kaitsemüür. 1600. aastal oli linnas 20 000 elanikku.
Piiskop Jan Lubranski asutas 1519 Poznańisse Lubranski akadeemia, Poola vanuselt teise ülikooli Krakówi ülikooli järel. Siiski polnud Lubranski akadeemias kõiki klassikalise ülikooli teaduskondi.
17. ja 18. sajandil sattus linn sõdade keerisesse ja käis alla. 1732. aastal oli linnas vaid 4000 elanikku.
Teise Poola jagamise järel 1793 läks Poznań Preisimaa valdusse ja sai Suur-Poola pealinnaks (siis nimetati seda ala Lõuna-Preisimaaks). Sel ajal oli Poznańis 15 tuhat elanikku. 1806 tõusid poolakad Napoleoni vägede lähenedes üles ja saavutasid Varssavi hertsogiriigi moodustamise. Viini kongressi otsustega 1815 Varssavi hertsogiriik likvideeriti ja Poznań tagastati Preisimaale, millele kuulus kuni 1920. aastani, mil läks Poola Vabariigile. 1918. aastal oli linnas 156 100 elanikku.
Septembrist 1939 kuni 23. veebruarini 1945 oli Poznań Saksa vägede poolt okupeeritud. Seejärel vallutasid linna marssal Georgi Žukovi juhitud Punaarmee väeüksused. Linnas oli enne sõda 274 200 elanikku, pärast hinnanguliselt 268 000.

Sport

Poznańis tegutseb jalgpalliklubi Poznańi Lech.
Death Note

Death Note (jaapani keeles デスノート (Desu nōto) on jaapani mangasari, mille autorid on koomiksikirjanik Tsugumi Ōba ja illustraator Takeshi Obata. 
Sari räägib keskkooliõpilasest, kes otsustab vabastada maailma kurjast, kasutades üleloomulikku märkmikku, mis tapab igaühe, kelle nimi seal kirjas on. 
Mangasarja järgi on tehtud film "Death Note" ja selle järg.
Kazimierz Porębski

Kazimierz Porębski (15. november 1872 Vilnius – 20. jaanuar 1933 Varssavi) oli Poola mereväelane.
4. mail 1925. aastal otsustati talle annetada I liigi 2. järgu Eesti Vabadusrist. Kuid kuna ta sattus samal ajal poliitilisse skandaali, tühistas valitsus 6. mail salajasel istungil talle Vabadusristi annetamise otsuse. Kahjuks siiamaani on levinud eksiarvamus, et ta on ikkagi Vabadusristi kavaler.
Absoluutne muusika

Absoluutne muusika (ka puhas muusika) on muusika, millel ei ole sõnalist programmi ega seoseid kirjanduse, kunsti, filosoofia, looduse jms-ga.
See muusika ei "räägi" otseselt millestki, see ei esita mingit olukorda või narratiivi.
Absoluutse muusika vastand on programmiline muusika.
Absoluutse muusika idee arenes 18. sajandi lõpul eelkõige saksa romantikute kirjutistes. Esimest korda kasutas terminit "absoluutne muusika" 1846. aastal Richard Wagner Beethoveni 9. sümfoonia kohta.
Jelizaveta Bõkova

Jelizaveta Ivanovna Bõkova (vene keeles Елизавета Ивановна Быкова; 4. november 1913 Vladimiri maakond, Vladimiri kubermang – 8. märts 1989 Moskva) oli Nõukogude Liidu maletaja, maailmameister (1953–1956 ja 1958–1960), naiste suurmeister (1976).
Bõkova oli 1940. aastate teisel poolel tugevamaid vene maletajaid (tuli kahel korral NSV Liidu malemeistriks) ja pääses aastavahetusel 1949/1950 Moskvas maailmameistrivõistluste turniirile uue maailmameistri selgitamiseks. Maailmameistriks neil võistlustel tuli Ljudmõla Rudenko, Bõkova jagas koos Valentina Belovaga 3.–4. kohta. 
Uues MM-tsüklis võitis Bõkova 1952. aastal Moskvas toimunud pretendentide turniiri (Fenny Heemskerki ees) ja sai õiguse tiitlimatšile valitseva maailmameistri Rudenkoga. Matš toimus 1953. aastal Moskvas, võitis Bõkova. Järgmises MM-tsüklis 1955. aastal Moskvas toimunud pretendentide turniiri võitis Olga Rubtsov ja pidanuks mängima tiitlimatši Bõkovaga, kuid ootamatult otsustas FIDE MM-tiitlimatši asemel korraldada 1956. aastal matšturniir maailma kolme tugevaima maletaja vahel (Bõkova, Rudenko, Rubtsova). Sel turniiril Bõkova kaotas maailmameistri tiitli, sest Rubtsova edestas teda poole punktiga.  
1958. aastal Moskvas toimunud MM-revanšmatšis sai Bõkova tiitli tagasi, võites Rubtsovat tulemusega 8½:5½. Aasta hiljem Moskvas võitis Bõkova MM-tiitlimatšis järgmises MM-tsüklis pretendentide turniiri (1959) võitnud Kira Zvorõkinat tulemusega 8½:4½, kuid kaotas tiitli 1962. aastal Moskvas toimunud MM-tiitlimatšis järgmises MM-tsüklis pretendentide turniiri (1962) võitnud 21-aastasele Nona Gaphrindašvilile tulemusega 2:9.
Bõkova tegi kaasa veel järgmises MM-tsüklis 1964. aastal Suhhumis toimunud pretendentide turniiril (võitis Milunka Lazarević), kuid jäi seal 11. kohale.
Bõkova sai FIDE-lt 1950. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 1953. aastal rahvusvahelise meistri ja 1976. aastal naiste suurmeistri nimetuse.
Avanduse vald (1939)

Avanduse vald oli vald Virumaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Avanduse valla maa-alast, välja arvatud Avanduse metsandiku kvartaali nr. 112, Riigi tagavaramaa lit. D, Kaerale nr. 1, Pikane-Käromets nr. 2 ja Jõe nr. 3 talude ning Rohu ja Paasvere mõisade järgi olevate talude Sonda-Mustvee raudtee ääres asuvate heinamaatükkide maa-alad; senise Vao valla Kurtna küla ja Kärsa asunduse maa-aladest.
Vald kuulus Riigivolikogu 69. valimisringkonda, kust valiti Oskar Köster.

Vallavanemad

Esimene vallavanem oli Leo Allak, kes 5. aprillil 1939 valiti Virumaa maavolinikuks. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Johannes Silvet.
1. augustil 1940 kinnitati vallavanemaks Paul Koha.
Suur Paljassaar

Suur-Paljassaar (ka Suur-Karli saar; vene keeles Большой Карлос) oli saar tänapäevase Paljassaare poolsaare lääneosas.
Saar hakkas kerkima 700. aasta eKr paiku väikese laiuna ning moodustas aastaks 1200 pKr ovaalse kitsa põhjaloode-lõunakagusuunalise Suur-Paljassaare tänapäevase rannajoone lähedal. 
1921. aastal ehitati Väike- ja Suur-Paljassaare vahele kitsarööpmelise raudtee tamm. Põhiosas hakkas Suur-Paljassaar liituma mandriga 1950. aastatest alates, kui mandri ja saare vahele Paljassaare lahe soppi hakati ladustama prügi. Hiljem rajati samale alale Paljassaare reoveepuhastusjaam, mis põhiosas sai valmis 1970. aastatel. Hiljemalt 1983. aastal rajati saarte vahele sõjaväe autotee tamm, mis ka tänapäeval on põhiline maa-ühendustee kahe saare vahel.
Hardemani maakond

Ajalugu

Hardemani maakond moodustati 16. oktoobril 1823. aastal Hardini maakonna ja tšikasoo indiaanlaste aladest. Uus maakond sai nime endise Texase vabariigi valitsusliikme Thomas Jones Hardemani järgi.
Kiviõli kihistik

Kiviõli kihistik (inglise Kiviõli Member) on ordoviitsiumi ladestu Kukruse lademe Viivikonna kihistu kihistik. Seda hakkas esimesena eristama Arvo Rõõmusoks aastal 1959. Kihistik on nimetatud Kiviõli linna järgi.
Kihistiku stratotüüp on Küttejõu karjäär. Kihistik on kõige paksem Kerguta 565 puuraugus (3.6 m). Osa kihistiku kivimeid moodustab Eesti põlevkivimaardla.
Kihistik on Viivikonna kihistu alumine kihistik, sellel lasub Maidla kihistik. See koosneb põhiliselt kukersiidist, milles on roosad pae vahekihid.
Balti Laevastiku Draamateater

Balti Laevastiku Draamateater (vene keeles Драматический Театр Балтийского флота) on Balti laevastiku teater, mis tegutseb Venemaal Kroonlinnas.
Teater asutati 1930. aastal Kroonlinnas. Teater kandis tollal nime Punalipulise Balti Mere Laevastiku teater.
1940. aastal kolis teater Kroonlinnast Tallinna. 1941. aastal, sõja puhkemise järel viidi teater Leningradi. Aastatel 1945–1947 tegutses teater taas Tallinnas. 1947. aastal kolis teater Läti NSV-sse Liepājasse. 1992. aastal kolis teater tagasi Kroonlinna.
Vann

Vann on enamasti ovaalse põhjaga nõu pesemiseks ja kümblemiseks. Vann paikneb tavaliselt vannitoas.
Eesti talupojakultuuris olid vannid ovaalse põhja ja kahe kõrvaga madalad laudnõud. Sellised vannid muutusid Eestis laialt levinuks 19. sajandi II poolel. Eesti taludes kasutati lauast vanne 20. sajandi keskpaigani.
J. B. Metzler

J. B. Metzler on saksa kirjastus.
Kirjastus on spetsialiseerunud humanitaarteadusliku kirjanduse väljaandmisele.
See on üks vanimaid kirjastusi maailmas. Kirjastuse asutas 1682. aastal August Metzler Stuttgardis. Aastast 1716 juhtis kirjastust tema poeg Johann Benedikt Metzler, kelle järgi on kirjastus tänini nimetatud.
Aastal 1998 omandas kirjastus kirjastuse Böhlau.