Euroopa Liidu neli põhivabadust

Euroopa Kohtu praktika

Väga suure tähtsusega kaupade vaba liikumise saavutamisel Euroopa Liidus on Cassis de Dijoni kohtuasi (120/78) aastast 1979. Prantsuse mustasõstralikööri Saksamaale importija kaebuse alusel otsustas Euroopa Kohus, et kui toode on seaduslikult toodetud ühes liikmesriigis, siis teine ei või keelustada selle müüki muidu, kui elanike tervise huvides. Lisaks leidis kohus, et kui Prantsuse liköör on tarbijale vähemasti sama turvaline kui iga muu alkohol, siis puudub alus selle müügi keelustamiseks. Kirjeldatud kohtuasi pani aluse kaupade vastastikuse tunnustamise põhimõttele Euroopa Liidu siseses kaubavahetuses.
Kohtuasjas 7/68 Commission v Italy tekkis küsimus Itaalias kehtestatud ajalooliste ning arheoloogiliste esemete ekspordi maksu õiguspärasuse kohta. Euroopa Komisjon süüdistas Itaaliat, et see kehtestas maksu, mis on vastuolus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 30, mille järgi on ekspordi maksustamine keelatud. Itaalia argumenteeris, et esiteks ei peaks nimetatud esemeid käsitlema kaupadena lepingu mõttes. Teiseks selgitati, et kehtestatud maksu eesmärk ei olnud tulu saamine, vaid riigi pärimuse kaitse tagamine. Euroopa Kohus leidis asjas, et artikkel 30 ei ole sõltuvuses maksu eesmärgist, vaid selle tagajärjest, mis omakorda tähendas maksu ebaseaduslikuks tunnistamist.

Euroopa Kohtu praktika

Kaasuses 243/01 "Piergiorgio Gambelli jt" süüdistati Gambelli jt Itaalias toimud välismaise kihlveovahendajaga koostöö tegemises, sellega rikuti kohalikku seadust nr 401/89. Kihlveovahendaja (edaspidi Stanley) on Ühendkuningriigis registreeritud Briti kapitaliühing, kes tegutseb litsentsi alusel, mistõttu on Stanleyl õigus tegutseda nii Inglismaal kui ka välismaal. Itaalia kohus (Tribunale di Ascoli Piceno) otsustas küsida Euroopa Kohtult eelotsust küsimuses, kas Itaalia seadus nr 401/89 on vastuolus EÜ artiklitega 43 jj ("EÜ artikli 43 kohaselt on keelatud piirangud liikmesriigi kodaniku asutamisvabadusele teise liikmesriigi territooriumil, sh esinduste, filiaalide või tütarettevõtjate rajamisele seatud piirangud") ning EÜ artikliga 49 jj ("EÜ artikkel 49 keelab ühenduse piires teenuste osutamise vabaduse piirangud liikmesriikide kodanike suhtes, kes asuvad mõnes teises liikmesriigis kui see isik, kellele teenuseid pakutakse") artiklitega piiriülese asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse kohta. Euroopa Kohus otsustas, et "siseriiklikud õigusnormid, mis kriminaalkaristuse ähvardusel keelavad kihlveopanuste kogumise, vastuvõtmise, registreerimise ja edastamise eelkõige spordiüritustel, kui asjaomane liikmesriik ei ole selleks tegevusluba või luba väljastanud, kujutavad endast vastavalt EÜ artiklites 43 ja 49 sätestatud asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse piirangut".

Euroopa Kohtu praktika

Euroopa Kohus on teinud mitmeid lahendeid, mis käsitlevad inimeste vaba liikumist puudutavaid piiranguid ja õigusi. Lahendis 41/74 Wvonne van Duyn v Home Office on Euroopa Kohus ära põhjendanud, miks on vaba liikumist reguleerivatel artiklitel otsene õiguslik mõju. Selline asjaolu annab nii juriidilistele kui ka füüsilistele isikutele võimaluse pöörduda enda õiguste kaitseks riigi ja asutuste vastu, kes on nende õigusi rikkunud. Samas nendib kohus, et on vajalik iga kaasuse juures teha eraldi kindlaks, kas nendes olukordades on täidetud kõik eeldused selleks, et tekiks otsene mõju indiviidide ja liikmesriigi vahel. 
Kaasuses 53/81 "Levin v Staatssecretaris van Justitie" on Euroopa kohus käsitlenud ka küsimust sellekohaselt, mis iseloomuga või koormusega peab töö olema, et oleksid täidetud vabaks liikumiseks sätestatud tingimused. Euroopa Kohus ei pidanud kõige tähtsamaks töö korrapärasust või koormust: vaba liikumise õigus kehtib ka isikutele, kes töötavad osalise tööajaga või ebakindla graafiku järgi. Oluliseks pidas kohus seda, et liikmesriigi kodanikul on selge eesmärk siseneda teise liikmesriiki sooviga teha tulemuslikku tööd.

Kapitali vaba liikumine

Kapitali vaba liikumine on ühisturu eeldus teiste vabaduste kõrval. Kapitali liikumiseks peetakse investeeringuid kinnisvarasse, finantslaene ja krediite, tagatisi ja muid vastastikuseid kohustusi. Ettevõtjate piiriülese asutamise õiguse tõttu liigub ka kapital üle piiri ning selleks on vajalik, et liikmesriikidel ei oleks kapitali liikumist takistavaid piiranguid. Investoritel peab olema võimalik paigutada oma vara sinna, kus see on nende jaoks kõige tulusam. Kapitali vaba liikumine on tagatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 63, mis keelab kõik kapitali liikumise piirangud ja maksepiirangud liikmesriikide vahel ning liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel.
Põhjendatud piirangud kapitali vaba liikumise kohta on Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 65. Selle artikli punkt 1 sätestab, et kapitali vaba liikumine ei mõjuta liikmesriikide õigust kohaldada oma maksuseaduste sätteid, kasutusele võtta kõiki meetmeid, et takistada riigisiseste õigusnormide rikkumist, kehtestada kapitali liikumise deklareerimise kord haldamiseks vajalike või statistiliste andmete saamiseks või võtta kasutusele meetmed, mis on õigustatud avaliku korra või julgeoleku seisukohalt.
Erandid on seotud kapitali vaba liikumisega kolmandatesse riikidesse. Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklist 66 tuleneb, et juhul, kui kapitali liikumine tekitab raskusi liidu toimimises, siis võib nõukogu komisjoni ettepanekul ja pärast konsulteerimist Euroopa Keskpangaga võtta kasutusele kaitsemeetmed, kuid seda vaid kuueks kuuks.
Kuna kapitali vaba liikumine on ainus vabadustest, mida kohaldatakse suhetes kolmandate riikidega, on oluline teha vahet vabaduse ja asutamisõiguse vahel . Kohtuasjas Baars vs Inspecteur der belastingen osutas kohus, et kui isik omandab teise liikmesriigi äriühingus olulise osaluse, siis teostab ta oma asutamisõigust. Seega, kui isik teeb investeeringu siseturu tingimustes ilma huvita investeeringut saavat ettevõtet kontrollida, siis kohaldub kapitali vaba liikumise reegel.

Euroopa Kohtu praktika

Liidetud kohtuasjas Sanz de Lera jt (63/94, 65/94 ja 250/94) on Euroopa Kohus osutanud, et vasturääkivate liikmesriigi riigisiseste normide puhul saab Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 63 tugineda otse. Teisisõnu on kapitali vaba liikumist reguleeriv säte otsekohalduv ehk liikmesriikide õiguses kohaldatav ilma ülevõtmiseks vajalike õigusaktideta.