google/wiki40b huggingface dataset:
Martna

Ajalugu

Ajalooliselt asub Martna juba muinasajal tihedasti asustatud piirkonnas, muististe poolest rikaste Ehmja, Putkaste, Enivere ja teiste külade lähikonnas.
Muinasajal kuulus Martna piirkond ilmselt Ridala muinaskihelkonna juurde, 13. sajandil aga eraldus kirikukihelkonnana, sest Martna kirikut on kirjalikes allikates esmakordselt mainutud juba 13. sajandi lõpul. Koha praegune nimi tuleneb Püha Martini kiriku nimest, paiga vana nimi on olnud Ummern.
Martna oli tüüpiline kihelkonnakeskus, kus asusid kirik, kalmistu, kirikumõis, kuid puudus küla või asula nimega Martna. Selline tekkis alles kolhoosi- ja sovhoosiasulana.
Kirikuaias paikneb 1930. aastal avatud Martna Vabadussõja mälestussammas. Kirikus tegutseb Martna Püha Martini kogudus.
Angelina (Afanasjeva)

Angelina (vene keeles Ангелина; kodanikunimega Ljudmilla Dmitrijevna Afanasjeva Людмила Дмитриевна Афанасьева; 1. aprill 1894 Peterburi – 1. veebruar 1973 Kuremäe) oli Vene Õigeusu Kiriku ja Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku nunn, Pühtitsa Jumalaema Uinumise kloostri ülem (iguumenja) aastatel 1955–1968.
Ta sündis Peterburis töölisperekonnas. Pärast neljaklassilise kooli ja meditsiinikooli lõpetamist läks ta aastal 1913 kloostrisse kuuletujaks. Esimese maailmasõja ajal evakueerus ta koos teistega Jaroslavli kubermangu. Nunnaks sai ta aastal 1920, mantia aastal 1930. Kloostrisse tuli ta tagasi aastal 1948.
Moskva patriarh Aleksius I määras ta 25. juunil 1955 Pühtitsa Jumalaema Uinumise kloostri iguumenjaks. Ta haigestus 1967. aasta augustis raskelt pärast autoõnnetust. 4. jaanuarist 1968 oli ta sunnitud minema vanaduspuhkusele ja kloostri juhtimise üle andma ema Varvarale.
Iguumenja Angelina suri 1. veebruaril 1973 Pühtitsa kloostris.
Palivere servamoodustiste vöönd

Palivere servamoodustiste vöönd on umbes 11 200 ¹⁴C-aastat tagasi viimase mandrijää taandumise ajal liustiku pealetungil tekkinud pinnavormide vöönd. Jää tungis vööndi moodustumise ajal edasi vähemalt 35 kilomeetrit, mida näitavad vööndist 35 kilomeetri kauguselt Kõpu poolsaarelt leitud pealetungieelsed setted.
Vöönd ulatub Lahemaalt kuni Sõrve poolsaareni, kulgedes läbi Tallinna, Palivere ja Hiiumaa. Vööndi moodustavad glatsiofluviaalsed setted Hiiumaal ja Tallinna ning Kunda vahel, otsamoreenid Lääne-Saaremaa kõrgendikul, Sõrve poolsaarel ja Hiiumaa ning Haapsalu vahel, samuti ka oosid Loode-Eestis.
Vööndi tähelepanuväärsemaid avaldumisi pinnamoes on Läänemaa kõrgeim paik Risti-Palivere oos, mille järgi vöönd ka oma nime on saanud.
Palivere servamoodustiste vöönd on jälgitav vaid Eesti aladel. See lõpeb mõlemas otsas Läänemeres, kus see pole enam jälgitav. Seetõttu on selle edasine kulg hüpoteetiline ja nii on seda seostatud nii 11 200 aastat tagasi toimunud Vimmerby kui ka 12 000 aastat tagasi toimunud Levene jääpealetungiga. Erinevate võimaluste põhjuseks on see, et muudatused jääkattes ei ole Läänemere eri kallastel üks-üheses vastavuses ja jää taganes liustiku idaosas aeglasemalt, kui selle lääneosas.
Suur-Sadama tänav

Suur-Sadama tänav on tänav Kuressaares.
Tänav saab alguse Suur-Põllu tänavalt ja suundub edelasse. Umbes 80 meetri pärast keerab tänav lääneloodesse (endises sihis kulgeb edasi Väike-Sadama tänav) ning siis umbes 40 meetri pärast uuesti edelasse (lääneloode poole kulgeb edasi Väike-Põllu tänav). Tänav ristub Suur-Põllu, Veski, Haigla, Töö tänava ja Suur-Sadama põiguga, pöörab siis lõunasse (edelasse läheb edasi Mere tänav), ületab Abaja tänava ning lõppeb Kuressaare jahisadama lähedal Tori tänavaga ristudes.
Tänav sai nime 1999.
Johann von Plettenberg

Johann von Plettenberg (pärast 1450 – 1523 või 1524) oli baltisaksa aadlik, ordumeister Wolter von Plettenbergi vend.

Elulugu

Ta saabus Liivimaale 1495. aastal, kus sai 1500. aasta paiku ordunõunikuks. Ta oli ka ordu Taani-saatkonna liige (1499–1500). Ta elas mitmel pool Liivimaal, nii Kuramaal kui ka Eestis, 1500. aastal omandas ta Salla mõisa (Sall) Virumaal, saades nõnda orduvasalliks. Kuramaal kuulus talle Rundāle vasallilinnus ja Liivimaal Luke ja Hoomuli mõisad.

Perekond

Plettenberg abiellus Barbara Tödweniga, neil oli kolm poega ja kolm tütart. Nende vanim poeg Wolter abiellus Elisabeth von Tiesenhauseniga, samas kui nende tütar Gesche laulatati Restu mõisniku Christian von Tiesenhauseniga.
Jonathan Castro Otto

Jonathan Castro Otto (enam tuntud kui Jonny; sündinud 3. märtsil 1994 Vigos) on Hispaania jalgpallur, kes mängib parem- või vasakkaitsjana Premier League'i klubis Wolverhampton Wanderers ja Hispaania jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis RC Celta de Vigo. 2012. aasta septembris debüteeris ta Hispaania kõrgliigas klubi põhimeeskonnas. Esimese värava Hispaania kõrgliigas lõi ta 20. veebruaril 2016 mängus SD Eibari vastu.
2018. aasta juulis liitus ta Madridi Atléticoga, kuid suundus kohe laenule Wolverhampton Wanderersi. 29. septembri 2018 lõi ta mängus Southamptoni vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas. 2019. aasta jaanuaris sõlmis ta klubiga püsiva, nelja ja poole aasta pikkuse lepingu.
2012. aastal tuli ta Hispaania kuni 19-aastaste koondisega omavanuseliste Euroopa meistriks. Debüüdi Hispaania jalgpallikoondises tegi Jonny 11. oktoobril 2018 sõprusmängus Walesi vastu.
Kuressaare sadam

Kuressaare sadam (sadama kood: EE KUR) asub Kuressaares, Tori abajas.
Sadama geograafilised koordinaadid on 58° 14′ 37″ N, 22° 28′ 15″ E.
Sadama territoorium hõlmab 13 691 m² maa-ala ja 59 032 m² veeala.
Sadamas on 7 kaid üldpikkusega 328,5 m. Suurim sügavus kai ääres on 3,2 m.
Suurim võimalik laev: pikkus 20 m, laius 4 m, süvis 2,3 m.
Ämmulaid

Ämmulaid on Saare maakonnas Saaremaa vallas Kahtla laiu lähedal asuv väike saar (laid).
Laiu koordinaadid on 58° 23′ N, 23° 3′ E.
Põlula vald

Põlula vald (saksa keeles Poll) oli vald Virumaal Viru-Jaagupi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Rägavere vallaga.
Uhnaagijn Hürelsüh

Uhnaagijn Hürelsüh (mongoli keeles Ухнаагийн Хүрэлсүх; sündinud 14. juunil 1968 Ulaanbaatar) on Mongoolia poliitik (Mongoolia Rahvapartei).
Uhnaagijn Hürelsüh lõpetas 1989. aastal Mongoolia Sõjalise Kõrgkooli ja 1994. aastal Riigihalduse ja Juhtimise Instituudi. Juristidiplomi sai ta Mongoolia Riiklik Ülikoolist 2000. aastal. 1989–1990 teenis ta Mongoolia Rahvaarmees poliittöötajana. 1987. aastal astus ta Mongoolia Rahvarevolutsioonilisse Parteisse. 1991–1994 töötas ta Mongoolia Rahvarevolutsioonilise Partei Keskkomitees. 1994–1996 ja 1999–2000 oli ta Mongoolia Rahvarevolutsioonilise Partei parlamendifraktsiooni nõunik. 1997–2005 oli ta Mongoolia Rahvarevolutsioonilise Partei noorteorganisatsiooni juht. Aastatel 2000–2004 kuulus ta Mongoolia Rahvarevolutsioonilise Partei juhtkonda ja 2008–2013 oli partei peasekretär. Tema initsiatiivil nimetati Mongoolia Rahvarevolutsiooniline Partei 2010. aasta novembris ümber Mongoolia Rahvaparteiks. 2000–2008 oli ta Mongoolia parlamendi liige ja samaaegselt 2004–2006 eriolukordade minister ja 2006–2008 inspektsiooniminister. 2012–2014 oli ta jälle parlamendi liige. 2014–2017 oli ta Mongoolia peaministri asetäitja.
Alates 4. oktoobrist 2017 on ta Mongoolia peaminister.
Hüüdre järv

Kirjeldus

Hüüdre järv on ida-lääne suunas piklik järv, mille pindala on 5,3 ha. Sügavus koos lendmudaga on umbes 11,5 m, millest vett umbes 8 m. Kaldad on järve põhja küljel järsud ja kruusased. Järve ümbritseb peamiselt mets, selle kaldale on rajatud ja rajamisel mõned elamud.
Veetaimi on järves umbes 16 liiki. Kaldaveetaimedest oli 1972. aastal ohtramalt näiteks kalmust, tarna, pilliroogu, soovõhka, hundinuia, ubalehte, jt. Ujutaimedest oli ohtramalt vesikuppu, ujuvat jõgitakjat. Veesisestest taimedest domineeris vesikatk. 
Zooplankton on äärmiselt liigivaene.
Kaladest leidub mudamaimu kokre, teiste liikide nagu näiteks ahven esinemine on aastate lõikes ebaühtlane, sest järv jääb periooditi ummuksile.
Patricia Ramsay

Victoria Patricia Helena Elizabeth (17. märts 1886, Buckinghami palee, London – 12. jaanuar 1974, Windlesham, Surrey) oli Briti kuningliku perekonna liige, Connaughti hertsogi Arthuri tütar ja kuninganna Victoria lapselaps. Ta oli esimene Briti kuningakoja liige, kes formaalselt loobus tiitlitest "Suurbritannia ja Iirimaa printsess" ja "Tema Kuninglik Kõrgus".

Vanemad, õed-vennad ja ristimine

Pereringis Patsyks kutsutud printsess oli prints Arthuri ja Preisi printsess Luise Margarete tütar.
Tal oli vanem vend, prints Arthur, ja vanem õde, printsess Margaret.
Patricia ristiti 1. mail 1866 Bagshot Parkis. Tema ristivanemad olid kuninganna Victoria, printsess Helena, Tema Hiilgus Oldenburgi suurhertsoginna, Saksa prints Wilhelm, Ernst II ja Preisi prints Albrecht.
"Victoria" pandi talle nimeks isapoolse vanaema järgi, "Patricia" Püha Patricku auks ja "Helena" ta isaõe, printsess Helena järgi.

Kanada

Lapsepõlves reisis Patricia perega väga palju. Ta elas kaks aastat Indias, kuhu ta isa oli koos armeega saadetud. 1911. aastal määrati hertsog Kanada kindralkuberneriks ja Patricia läks koos vanematega Kanadasse, kus sai äärmiselt populaarseks.
Patricia nimetati 22. veebruaril 1918 Printsess Patricia Kanada Kergjalaväe aukoloneliks ja kandis seda aunimetust surmani. Patricia kujundas omanimelise rügemendi tunnusmärgi ja värvid. 1974. aastal võttis tema koha üle ta nõbu ja ristitütar Patricia.

Abielu

Patricia abielu oli väga aktuaalne teema. Teda pandi paari mitme printsiga, teiste hulgas nt Portugali ja Hispaania kroonprintsiga ja Vene suurhertsogiga.
27. veebruaril 1919 abiellus Patricia hoopis mereväekomandöri Alexander Ramsayga. Laulatus toimus Westminster Abbey's. Pulmapäeval loobus Patricia vabatahtlikult kuninglikest tiitlitest ja temast sai leedi Patricia Ramsay.

Küpsed aastad

Hoolimata kuninglikest tiitlitest loobumisest, jäi Patricia kuningliku perekonna liikmeks ja püsis troonipärilusjärjekorras. Ta võttis osa kõigist kuninglikest sündmustest, sh pulmadest, matustest ja ka George VI ja Elizabeth II kroonimisest.
Patricia oli andekas kunstnik, kes eelistas maalida akvarellidega. Paljud ta piltidest on inspireeritud rännakutest troopilistele maadele. Kuna ta oli õppinud kunstnik A. S. Hatricku käe all, kes oli tundnud Vincent van Goghi ja Paul Gauguini, kajastusid nende mõjutused ka Patricia töödes.

Surm

Patricia suri Windleshamis Surreys enne oma 88. sünnipäeva ja poolteist aastat enne abikaasat. Mõlemad abikaasad on maetud Frogmore'i kuninglikule kalmistule.
Jean Helleu

Jean Helleu (26. juuni 1885 – 30. mai 1955 Pariis) on prantsuse poliitik ja diplomaat.
1936–1939 oli ta Prantsusmaa saadik Eestis.
Liguuria

Suuremad linnad

Genova, Imperia, La Spezia, Savona, Sanremo, Portofino, Rapallo

Transport

Prantsusmaa piirist Toscanani kulgeb piki rannikut kiirtee A10, mis Genovast alates muutub A12–ks. Raudteeühendus on Torino ning Milanoga. Juurdepääs Liguuria sisemaale on mägede tõttu raskendatud.

Liguuria köök

Liguuria kööki nimetatakse cucina del ritorno ehk "kojusaabumise köögiks" pidades silmas meremehi, kes peale kuudepikkust merelolemist siin korralikult ja koduselt süüa said. Ka väljendab see Liguuria köögi armastust kohalike toorainete vastu. Palju süüakse kala ja mereande, värskeid köögivilju ning ürte, tänu meremeeste panusele ehk ka rohkem vürtse kui itaallastel üldiselt kombeks.
Liguuria köögi kuulsus on pesto, basiilikust, oliiviõlist, piiniaseemnetest ning juustust hõõrutud kaste.
Liguuria kliima sobib ideaalselt oliivikasvatuseks, ning siinsed oliiviõlid võistlevad edukalt Toscana omadega.

Vein

Liguuria veinipiirkonnad: Cinqueterre (DOC), Cinqueterre Sciacchetra (DOC), Rossese di Dolceaqua (DOC), Riviera Ligure di Ponente (DOC).
Suured soomlased

"Suured soomlased" ("Suuret suomalaiset") oli 2004 korraldatud Soome Yleisradio võistlussaade, milles televaatajad said hääletuse teel välja selgitada kõigi aegade suurima soomlase. Saate formaat on pärit BBC-lt ning analoogilisi hääletusi on korraldatud muu hulgas Saksamaal ja USA-s. Yleisradio andmetel andsid soomlased rahvaarvuga võrreldes ligi kaks korda rohkem hääli kui britid hääletuses "100 suurimat britti".
Võistlus korraldati kahes voorus. Kevadel 2004 korraldatud esimeses voorus said vaatajad anda hääli vabalt valitud kandidaatide poolt ja hääletuse tulemusena avaldati saja kõige rohkem hääli saanud soomlase nimekiri. Sügisel 2004 toimunud teise vooru pääsesid kümme kõige rohkem hääli saanud soomlast. Enne teist hääletusvooru näitas Yleisradio dokumentaalfilmi igast finaali pääsenud kandidaadist. Suurimaks soomlaseks hääletati marssal Carl Gustaf Emil Mannerheim.
Ruth-Kaja Pekk

Elulugu

Pere elukoht oli Sepa talu Juuru vallas Raplamaa. Tema sündimise ajaks oli piirkonna ühest suuremast, 47-hektarilisest talust, järel vaid suure talu uhkus. Ema Aurelie Sild (1924–1965), isa Rudolf Sild (1918–1953). Ema oli loominguinimene – luuletas ja kirjutas raamatut, põdes kopsutuberkuloosi. Ruth-Kaja oli pere kõige vanem laps, tal on õde Ene ja kaks venda, Riho ja Enn. Vanemate surma järel langes Ruth-Kajale vastutus pere käekäigu ja majandusliku heaolu eest.

Haridus- ja töökäik

Ta lõpetas 1968. aastal Tallinna Ülikooli algklasside õpetuse metoodikuna ja 1983. aastal Tartu Ülikooli psühholoogina.
Ta on töötanud Eesti Majandusjuhtide Instituudis, Tallinna Ülikoolis ja mitmes eesti firmas. ETKs oli ta aastatel 1985–1989 Tööstuskoondise kaadriosakonna juhataja. Eesti Majandusjuhtide Instituudis töötas õppekonsultandina, hiljem ka psühholoogi, kursuste korraldaja ja lektorina.
Pekk kuulub Eesti Konsultantide Assotsiatsiooni.

Poliitikuna

Alates 1998. aastast kuulub Ruth-Kaja Pekk Eesti Reformierakonda. Ta on ka Reformierakonna ühenduse NaiRe liige. Ta on osalenud kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel Tallinna kesklinna linnaosa piirkonnas Reformierakonna nimekirjas kahel korral – 2002 ja 2005. On nii Tallinna Kesklinna Halduskogu kui ka Tallinna Kesklinna Linnavara Komisjoni liige. On olnud lisaks ka Tallinna Linnavarakomisjonis.

Pirgu mõisa omanikuna

Alates 1994. aastast on ta Pirgu mõisa omanik. Praegu on Ruth-Kaja Pekk mõisa – pargi ja hoonete – ainuomanik; temaga koos juhib mõisa tema tütar Eva Garmider-Laur. Mõisa rendib Ruth-Kaja Pekk välja koolitusteks ja pidudeks, pulmadeks.
Vattenfall

Vattenfall AB on Rootsi elektrienergiatootja. Vattenfall tähendab rootsi keeles langevat veejuga või koske.
Vattenfall kuulub täielikult Rootsi riigile. 2009. aasta seisuga oli Vattenfall AB Euroopa suuruselt viies elektrienergia- ja suurim soojusenergia tootja.
2009. aastal sai Vattenfall 51% toodetud elektrienergiast fossiilkütustest, 26% tuumajaamadest ja 21% hüdroelektrijaamadest.
2010. aasta septembris avas Vatenfall Inglismaa kaguranniku lähistel La Manche väinas sajast turbiinist koosneva Thaneti tuulepargi. Jaam võimsusega 300 megavatti on avamishetke seisuga maailmas seni rajatud avamere tuuleparkidest suurim.
Vattenfalli hüdroelektrijaamad asuvalt peamiselt Põhja-Rootsis, kaks tuumaelektrijaama asub Rootsis (Forsmarkis ja Ringhalsis) ja kaks Saksamaal. Maagaasi ja kivisütt põletavad elektrijaamad asuvad Saksamaal ja Poolas.
Ettevõtte tegevjuht ja president on Øystein Løseth.
2013. aastal oli ettevõtte käive 171,7 miljardit Rootsi krooni.
Vene toiterjer

Iseloomustus

Vene kääbuskoer on väga erilise välimusega koeratõug. Neid klassifitseeritakse karvkatte pikkuse järgi - pikakarvalised ja lühikarvalised. Aluskarva puudumise tõttu on nad külmakartlikud.  Pikakarvalistel toidel on siiski suhteliselt lühike karv välja arvatud kõrvadel, mis on ‘‘liblika’’ kujulised. Kõrvade tippudes ja äärtes olevad karvad võivad olla sirged või kergelt lokkis. Kolmandaks eluaastaks peaks karvkate saavutama lõpliku kasvu, mis võib olla 3-5 cm pikk. Lühikarvalistel toidel on läikiv ning kehaligi hoidev karv. Pikakarvalised kui ka lühikarvalised on keha ehituselt sarnased - tugev keha, pikad jalad ja kael, väike pea, suured silmad, väiksed valged hambad, must nina, suured kikkis kõrvad ja kooldunud saba. Levinuimad karvkatte värvused on Black&Tan, Brown&Tan, Blue&Tan ehk must pruun või sinaka varjundiga. Lühikarvaliste karvkatet on väga lihtne nädalas korra hooldada, kuid pikakarvaline vajab päevas korra harjamist.  Mõlemaid sorte saab ristata ning pesakonda võib sündida nii pikakarvalisi kui ka lühikarvalisi kutsikaid, kuid pikakarvalised omavahel lühikarvalisi kutsikaid ei saa, küll aga lühikarvalistel võivad sündida pikakarvalised kutsikad.

Vene toiterjeri ajalugu

Vene kääbuskoera väärtustati juba väga ammustel aegadel, kuid kindla ajaloo suhtes ei ole siiamaani üksmeelt saavutatud.  Vene kääbusterjer põlvneb inglise toiterjerist, kes oli 20. sajandi alguses Venemaal väga tuntud, kuid mõnekümne aasta möödudes suri antud tõug põhimõtteliselt välja. Lühikarvalised ja pikakarvalised terjerid olid eraldi tõud 1988. aastani, mil nad liitusid nimega vene toiterjer. 1990. aastatel hakkas koerake kuulsust koguma ka väljaspool Venemaad.
Sven Karja

Sven Karja (sündinud 18. märtsil 1968 Tartus) on Eesti teatrikriitik ja dramaturg.
2000 lõpetas ta Tartu Ülikooli bakalaureuseastme ja 2005 sealsamas magistriastme (teatriteaduse magister).
Ta on õpetanud Tartu Ülikoolis teatriteaduse õppetoolis.
1995–2007 oli ta Vanemuise teatri kirjandustoimetaja ja ühtlasi oli 2006–2007 draamajuhi kohusetäitja. 2007–2011 oli ta Vanemuise teatrijuht ja aastast 2011 Vanemuise dramaturg-toimetaja.
Aastast 1991 on ta muu hulgas avaldanud teatrikriitikat, teinud hooajaülevaateid, tõlkinud näidendeid ("Vladimiri väljak", "Tähed hommikutaevas", "Jooksvad kulud").
Ta on Teatrielu kogumiku üks koostajaid.
Johannes de Muris

Johannes (Jean) de Muris (umbes 1290 – umbes 1355) oli prantsuse filosoof, astronoom, matemaatik ja muusikateoreetik.
Johannes de Muris on kirjutanud traktaadi "Ars novae musicae" (1319), mida peetakse üheks Ars nova alustekstidest.
Manilla

Kiu saamine

Seda kiudu, mille pikkus on 0,7–3,6 m, saadakse alates taime kolmandast eluaastast ebavarrest ja leherootsudest (väliskihist). Kiud eemaldatakse mehaaniliselt lehtede välispinnalt 1–3 m pikkuses.

Nimetus

Manilla on saanud nimetuse oma peamise väljaveosadama, Filipiinide pealinna Manila järgi. Kuigi ka kanepist valmistatakse kiudu, ei ole manillal kanepikiuga mingit pistmist.

Omadused ja kasutusalad

Kiu pikkus on 3–12 mm (keskmiselt 6 mm) ja paksus 0,016–0,032 mm (keskmiselt 0,024 mm). Otstest lähevad nad väga aeglaselt teravamaks.
Keskkanal on lai.
Manilla on väga läikiv.
Manilla on väga painduv ja soolasele veele vastupidav ning kõige tugevam ja vastupidavam looduslik kiud, mistõttu temast valmistatakse laevanduses kasutatavaid köisi (manillaköisi), mis ei vaja tõrvamist. See on maniila peamine kasutusala. Manillaköied võistlevad tänini sünteetilisest materjalist köitega.
Jämedamatest maniilakiududest valmistatakse ka sidumisnööri ja matte, samuti muid köisi peale laevaköite.
Filipiinidel valmistatakse peenemast manillast ka jämedat riiet ja kübaraid, kuigi viimasel ajal vähem.
Manillast tehakse ka näiteks sigaretifiltreid, teekotte ja viineriümbriseid. Samuti saab manillast tugevat niiti ja võrke.
Manillat kasutatakse ulatuslikult vastupidava paberi (manillapaberi) tootmiseks, näiteks paberraha jaoks, samuti tugevat pakkimispaberit. Manillapaberit tehakse peamiselt vanadest manillaköitest.

Ajalugu

Manillat on valmistatud alates 16. sajandist.
Manillat on toodetud kõikjal Filipiinidel.
Venus Williams

Esinemine olümpiamängudel

2000. aasta suveolümpiamängudel Sydneys oli Venus üles antud nii üksikmängus kui ka koos õe Serenaga paarismängus. Üksikmängus olid USA sportlased saanud kolm kõrgeimat asetust. Venus alistas kõigepealt kergelt Henrieta Nagyová (Slovakkia) 6:2, 6:2, Tamarine Tamasugarni (Tai) 6:2, 6:3 ja Jana Kandarri (Saksamaa) 6:2, 6:2. Veerandfinaalis alistas ta 5. asetusega Arantxa Sánchez Vicario (Hispaania) 3:6, 6:2, 6:4, poolfinaalis 3. asetusega Monica Selesi 6:1, 4:6, 6:3 ja finaalis 10. asetusega Jelena Dementjeva (Venemaa) 6:2, 6:4.
Paarismängus alistasid õed Williamsid Kanada paari 6:3, 6:1, siis Venemaa paari Jelena Lihhovtseva – Anastassija Mõskina 4:6, 6:2, 6:3. See oli ainus sett, mille Williamsid kaotasid. Veerandfinaalis võitsid Williamsid 1. asetusega Prantsusmaa paari Julie Halard-Decugis – Amélie Mauresmo 6:3, 6:2, poolfinaalis 5. asetusega Belgia paari Els Cullens – Dominique van Roost 6:4, 6:1 ja finaalis Hollandi paari Kristie Boogert – Miriam Oremans 6:1, 6:1.
2008. aasta suveolümpiamängudel esindasid õed Williamsid USA-d nii üksik- kui ka paarismängus. Üksikmängus alistas 7. asetuse saanud Venus Timea Bacsinszky (Šveits) 6:3, 6:2, Iveta Benešová (Tšehhi) 6:1, 6:4 ja 12. asetusega Viktoria Azarenka (Valgevene) 6:3, 6:2. Veerandfinaalis kaotas ta Na Lile (Hiina), kes oli eelmises kohtumises alistanud ka Kaia Kanepi, 5:7, 5:7. Veerandfinaalis langes välja ka Serena, kolmikvõidu sai Venemaa, olümpiakulla Jelena Dementjeva.
Paarismängus olid õed Williamsid 2. asetusega. Avakohtumises võitsid nad Tšehhi paari Iveta Benešová – Nicole Vaidišová 4:6, 5:7, 6:1, siis Jaapani paari Ayumi Morita – Ai Sugiyama 7:5, 6:2. Veerandfinaalis võitsid nad 7. asetusega Venemaa paari Jelena Vesnina – Vera Zvonarjova 6:4, 6:0, poolfinaalis 6. asetusega Ukraina paari Aljona ja Katerina Bondarenko 4:6, 6:4, 6:1 ning finaalis 4. asetusega Hispaania paari Anabel Medina Garrigues – Virginia Ruano Pascual 6:2, 6:0.
Õismäe

Ajalugu

Õismäe nimi leidis esimest korda kirjalikku märkimist 1646. aastal, mil kirjutati Õismäe heinamaast. Õismäe küla mainiti 1697. aastal ja Õismäe mõisa 1873. aastal.
Hilisemasse Õismäe külla rajati 1932. aastal aedlinn. August Mälgule anti riigivanema poolt 1937. aastal kirjandusliku auhinnana eluaegseks kasutamiseks Lagle talu, mis asus praeguse Õismäe asumi territooriumil. Õismäe küla ida ühendati Tallinnaga 1958. aastal, ülejäänu liideti 1975. aastal.
1960. aasta linnaplaneeringu järgi oleks Õismäest pidanud saama suur linnaosa, mis ulatunuks Kakumäest Haaberstini (Suur-Õismäe). Sellest esimesena projekteeriti ja ehitati valmis Väike-Õismäe. 2000. aastal hakati Õismäele rajama Merirahu elamurajooni, mis sai nime Merirahu kinnistu järgi.

Territoorium

Õismäe on peamiselt eramutega aedlinn. Õismäel asub Õismäe raba, mis tekkis umbes 1000 aastat tagasi. Raba ümbritsevad piirdekraavid ning tänapäevaks on suurem osa rabast kuivendatud. Asumi territooriumile jääb Merirahu jahisadam.

Õismäe asumi tänavad

Mitmed asumi tänavanimed on seotud tuletegemisega, näiteks Lõuka tänav, Lee tänav, Tulekivi tänav jne. Endiseid talunimesid mälestavad Hälli tänav (ka Hälli põik) ja Selja tänav. Asumis on lisaks veel Kätki tänav, Merirahu tänav, Paljandi tänav, Paldiski mnt. ,  Rannamõisa tee, Taela tänav, Tanuma tänav, Tuleraua tänav, Tuluste tänav, Umboja tänav, Vabaõhumuuseumi tee ja Vana-Rannamõisa tee.
Apollon Saarne

Apollon Saarne (ka Spridis, Spriidis, Saarde; 28. oktoober 1906 Tallinn – 8. detsember 1975 Mölndal, Rootsi) oli Eesti arstiteadlane ja kirurg.

Elulugu

Apollon Saarne oli raamatupidaja poeg.
1925 lõpetas ta Tallinna Linna Poeglaste Gümnaasiumi, 1931 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. 1939 täiendas ta end Budapestis.
Üliõpilasena oli Saarne 1928 TÜ II sisekliiniku abiassistent, 1930–33 närvikliiniku assistent kohusetäitja ning kliiniku füsikaalse ravi kabineti juhataja, 1933–40 Tallinna Keskhaigla kirurg, 1940–44 Haapsalus Lääne Maakonnahaigla juhataja ja kirurg. 1944 läks ta Rootsi, kus oli 1945–47 Luleå ja 1947–49 Gällivare haigla kirurg. 1957 omandas ta Göteborgis Sahlgrenska Ülikooli haiglas narkoosiarsti eriala. 1958–71 töötas ta peamiselt Vänersborgi keskhaiglas, sh aastast 1958 narkoosi ja intensiivravi osakonna ülemarstina, 1971–75 (pensionärina) Göteborgi Ülikooli kirurgiakliiniku eksperimentaalkirurgia assistent. 1972. aastal sai temast Göteborgi Ülikooli audoktor.
Apollon Saarne oli ÜS Raimla vilistlane.

Teadustöö

Saarne kirjutas uurimusi tehisneeru, narkoosi ja intensiivravi kohta. Rootsis oli ta esimene, kes võttis kasutusele dialüüsiaparaadi (kunstneeru; ka patsiendi kodus). Tunnustus: Riddare av Kungliga Nordstjärneorden (Kuningliku Põhjatähe ordeni rüütel; Rootsi, 1969).