google/wiki40b huggingface dataset:
Ember.js

Arhitektuur

Ember on võimalik liigitada viieks kihiks.

Mallid

Mallid (ingl templates) on mõeldud selleks, et organiseerida HTML-koodi ja visualiseerida kasutajaliidest. Ember kasutab Handlebars mallide teeki (ingl handlebars templating library), mis sisaldab staatilist HTML-i ja võimaldab loogeliste sulgude vahel välja kutsuda dünaamilist sisu. Sellist dünaamilise sisu kasutamist nimetatakse andmete sidumiseks (ingl data binding). Muutuja või atribuut, mida loogeliste sulgude vahel kasutatakse, defineeritakse väljaspool HTML-i. Uuendades muutuja väärtust, uuendatakse automaatselt ka malli.
Näide:
app/templates/application.hbs
Tere hommikust, <strong>{{eesnimi}} {{perenimi}}</strong>!
app/controllers/application.js
import Controller from '@ember/controller';export default Controller.extend({
  eesnimi: 'Yehuda',
  perenimi: 'Katz'});

Mudelid

Mudelid on objektid, mis sisaldavad kasutajaliideses kuvatavaid andmeid. Erinevalt levinud lahendusest laadida ja salvestada mudelid serverisse (ning sealt andmed omakorda andmebaasi), võimaldab Ember mudelid salvestada mällu nii, et serveri hostimine pole vajalik.
Mudeleid on võimalik käsitleda ka läbi Ember Data, mis on Emberi projektide andmete haldamise teek. Küll aga ei ole see projektide puhul kohustuslik element.

Komponendid

Komponendid kontrollivad kasutajaliidest ja koosnevad kahest osast – Handlebarsi süntaksit kasutades kirjutatud mallist ning JavaScriptis kirjutatud lähtekoodist. Lähtekood määrab komponendi käitumise ehk sisaldab rakenduse funktsionaalsuse tagamiseks vajalikke meetodeid ja atribuute.
Komponendi põhiideeks on muuta märgistuskeel ja kujundus korduvkasutatavaks koodiks.

Hooks

Hookid on Emberi raamistiku meetodid, mis kutsutakse välja automaatselt programmi käivitudes. Hookid seavad rakenduse tööks valmis kõik eelnevad kihid ehk marsruudid, mallid, mudelid ja komponendid.

Ember CLI

Ember CLI on ametlik käsurea utiliit (ingl command line utility), mis on välja töötatud Emberi rakenduste arendamiseks, haldamiseks ja testimiseks. Ember CLI tagab kasutajale standardse projekti struktuuri, arendamiseks vajalikud tööriistad ja addon süsteemi. Selle eesmärgiks on lasta kasutajal keskenduda kohe rakenduse arendamisele, mitte niivõrd rakendust jooksutava süsteemi seadistamisele.
Ember CLI toetab nii npm-i kui ka yarn-i.
Ma (jumalanna)

Ma on Väike-Aasia hellenite-eelne emajumalanna, looduse ja jumalate ema, maajumalanna ning sõja- ja võidujumalanna. Tema nime põhitähendus on 'ema'. Tal oli orgiastiline kultus nagu Kybelel.
Ma kultuse algne keskus oli Komana Kapadookias, kus nähtavasti teda kummardasid ka juba hetid. Ma kultus oli ka Komana Pontikas. Mõlemad kohad olid templiriigid, mida valitsesid kohalike kuningatega võrdväärsed ülempreestrid. Kõige tähtsam allikas Ma kultuse kohta on Strabon, kelle (kaheldavatel) andmetel oli kummaski kohas 6000 mõlemast soost templiteenrit (hieroduuli), kellest osa oli seotud templiprostitutsiooniga. Palverändureid kaugetest kohtadest ligi tõmmanud orgiastiline kultus, mis oli seotud relvatantsude ja enesevigastustega, oli kreeklastele võõrastav. Strabon samastas Ma'd kreeka Enyoga.
Kui roomlased Mithridatese sõdade ajal Ma kultusega tuttavaks said, samastasid nad teda sõjajumalanna Bellonaga, hiljem ka Virtusega. Just selle jumalanna vägivaldsus ja võidukus avaldasid suurt muljet Sullale.
Neutriinod

Üldist

Neutriinod tekivad tuumareaktsioonides nõrga vastasmõju tulemusena. Suurimaks neutriinode allikaks meie "läheduses" on päikesel toimuvad tuumareaktsioonid, kuid samamoodi tekivad neutriinod ka kosmilise kiirguse tõttu, tuumajaamades ning ka maakoores olevate radioaktiivsete elementide lagunemisel. Näiteks elektronneutriinod tekivad beetalagunemisel, kui neutron muutub prootoniks või vastupidi.
Et neutriino on elektriliselt neutraalne lepton, ei reageeri ta ei tugeva vastasmõju ega elektromagnetilise vastasmõju kaudu, vaid ainult gravitatsiooniliselt või nõrga vastasmõju kaudu. Gravitatsioonijõud on äärmiselt nõrk (elementaarosakeste protsesside korral enamasti praktiliselt olematu) ning samuti on nõrga vastasmõju protsesside toimumise tõenäosus väga väike. Seetõttu neutriinod üldjuhul ainega ei interakteeru ning neid on väga raske tuvastada või nende olemasolu eksperimentaalselt mõõta. Näitena on neutriino vaba teepikkus pliis ligikaudu valgusaasta.
Neutriinode arv kasvab pidevalt ja arvatakse, et neid on iga elementaarosakese kohta umbes neli.
Neutriino olemasolu ennustas Wolfgang Pauli 1930. aastal ja neutriino avastati katseliselt 1956. aastal.

Neutriino mass ja kiirus

Standardmudel eeldab, et neutriinod on ilma massita osakesed ja liiguvad valguse kiirusega. Uurides päikeselt saabuvate neutriinode voogu, avastati seal "neutriinopuudujääk" – eri tüüpi neutriinode arv ei vastanud eeldatavale statistilisele väärtusele. Seega ei ole neutriino leptonlaengu liik jääv kvantarv ja neutriino liik võib muutuda. Seda protsessi nimetatakse neutriinovõnkumiseks.
Neutriinovõnkumine saab toimuda ainult siis, kui neutriinod liiguvad valguse kiirusest väiksema kiirusega, mis tähendab, et neil on seisumass. Kuid neutriinode mass ei saa olla suur. Näiteks kui neutriinode keskmine mass oleks 50 elektronvolti neutriino kohta, siis ei oleks saanud universum suure pauguga sündida, vaid oleks kohe vajunud kokku mustaks auguks.
Ülaltoodud tabelis on näidatud neutriinode maksimaalsed võimalikud massid (mass, millest neutriino on kindlasti kergem). Praegu on vaid kindel, et neutriinol peaks mass olema, kuid selle täpne suurus on alles selgitamisel.
Septembris 2011 teatasid CERN-i teadlased oma mõõtmistulemustest, mis näitasid, et neutriinod liiguvad veidi kiiremini kui valguse kiirus. Nende mõõtmiste järgi läbisid neutriinod 734 km teekonna 60 nanosekundit kiiremini, kui valgus oleks sama teekonna läbinud.  Hiljem selgus, et mõõtmistulemus oli siiski ekslik. Vea põhjustas halvasti kinnitatud optiline kaabel.

Neutriino käelisus

Eksperimentidega on tuvastatud, et kõik neutriinod on (vea piirides) vasakukäelised (neutriino spinni projektsioon tema liikumise (momendi) suunale on negatiivne) ja antineutriinod paremakäelised (spinn on liikumise suunaga samasuunaline). Seega on rikutud sümmeetria – puuduvad paremakäelised neutriinod (ja vasakukäelised antineutriinod).
Paremakäeliste neutriinode puudumise kohta on välja pakutud mitmeid teooriaid. Näiteks arvatakse, et need on kas ülirasked või ei osale nõrgas vastasmõjus (steriilsed neutriinod) või mõlemat.
Kaelarätik

Kaelarätik (ka: kaelarätt, rinnarätt) on rätik, mida kantakse kaelas üleriiete all või peal.
Eesti rahvakultuuris oli kaelarätikud 19. sajandil meeste ja naiste pidulik riideese. Eestis olid kaelarätikud enamasti ruudukujulised valged või värvilised ja tehtud enamasti linasest või puuvillasest riidest.
1964. aasta suveolümpiamängud

1964. aasta suveolümpiamängud olid XVIII nüüdisaegsed olümpiamängud, mis toimusid 10.–24. oktoobrini 1964 Jaapani pealinnas Tōkyōs. 
Esmakordselt toimusid olümpiamängud Aasias.
Tōkyōle oli antud juba XII olümpiamängude korraldamisõigus, kuid 1938. aastal loobuti sõja tõttu ja lõpuks jäid mängud üldse toimumata. Teist korda esitati taotlus XVII olümpiamängude korraldamiseks, kuid alles kolmandal katsel õnnestus saada olümpialinnaks. ROK-i 55. istungil Münchenis 1959. aastal edestas Tōkyō teisi konkurente veenvalt. Teised kandideerinud linnad olid Brüssel, Detroit ja Viin.
Eestlastest võistlesid neil olümpiamängudel Nõukogude Liidu koondises kergejõustiklased Laine Erik, Rein Aun ja Rein Tölp, purjetaja Aleksander Tšutšelov ning korvpallur Jaak Lipso. Varumeheks jäeti jalgrattur Ants Väravas. Medalid võitsid Rein Aun (hõbeda) ja Jaak Lipso (hõbeda). 
Eestlastest võistles Kanada koondises kergejõustiklane Ergas Leps (1500 m).
Kuurits

Kuurits oli püünis sisevete kõrkjastikus kalade püüdmiseks.

Kuuritsa ehitus

Kuurits oli ehitatud raamistikuna, mille moodustasid keskne püstpuu püünise juhtimiseks ning kaks järsu kõverusega tõusvat jalast, mis olid liikuvalt kinnitatud püstpuu külge. Püstpuu ja jalaste vahele kinnitati jäme võrk.

Püügiviis

Kuuritsaga sumpas mitu meest kas mööda jõge või madalamaid järvepõhjasid. Teda tõmmati jalaste otstest ja juhiti püstpuuga. Kui kala sattus püünisesse, löödi jalase otsad kokku ja kala oli võrgus.

Kasutuskohad

Kuurits oli tuntud Ida-Euroopas ning eriti slaavlaste aladel. Eesti püüti sellega maa idapoolses osas, kuid kadus kasutuselt 20. sajandi keskpaiku.

Tänapäev

Kuuritsa definitsioon kehtivas kalapüügieeskirjas on – lubatud kurnpüünis,  koosneb jäigast liigendraamist ja sellele kinnitatud võrgulinast.
Veiko Tubin

Veiko Tubin (sündinud 1. juunil 1983 Tallinnas) on eesti näitleja ja luuletaja. 
2006. aastal lõpetas Eesti Muusikaakadeemia kõrgema lavakunstikooli XXII lennu ning töötas Tallinna Linnateatris 2017. aastani.
Veiko Tubin oli 2017. aastal toimunud XII noorte laulupeo algideekavandi "Noored juured" üks autoreid.
Okayama prefektuur

Geograafia

Prefektuuri põhjaosa jääb Chūgoku mägedesse, lõunapoolne rannikuala on tasane. Mägedest saavad alguse kolm suuremat jõge Yoshii, Asahi ja Takahashi.

Sümbolid

Okayama prefektuuri tunnuslind on väikekägu (Cuculus poliocephalus), tunnuspuu on kalmumänd (Pinus densiflora) ja tunnuslill virsikuõis.

Haldusjaotus

Okayama prefektuur on jaotatud 29 omavalitsuseks, millest 15 on suurlinnad (市 shi).
Alfred Jarry

Alfred Jarry (8. september 1873 Laval (Mayenne) – 1. november 1907 Pariis) oli prantsuse kirjanik, sürrealistide eelkäijaid. Tema tuntuim teos on "Kuningas Ubu" (Ubu Roi), samuti on ta kirjutanud romaani "Patafüüsik Doktor Faustrolli tegemised ja arvamised" ("Gestes et opinions du docteur Faustroll pataphysicien") ja loonud oma "teaduse": patafüüsika.
Eliisa

Eliisa on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 577. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Eliisa 167 naisel.
Markus Wolf

Lapsepõlv

Markus Wolfi isa oli arst ja näitekirjanik, rahvuselt aga oli ta juut ja veendumustelt kommunist, mistõttu pidi pere 1933. aastal põgenema pärast natsionaalsotsialistide võimuhaaramist Saksamaal alguses Šveitsi ja järgmisel 1934. aastal Moskvasse, Nõukogude Liidu Kirjanike Liidu tiiva alla. Järgnesid noore Markuse kooliaastad Moskvas, kust pere evakueeriti Teise maailmasõja alguses 1941. aastal Kasahstani.

Tegevus Nõukogude julgeolekuorganites

Evakuatsiooniperioodi alguses alustas Markus Wolf lennuinseneri õpinguid, kuid saadeti alanud sõja ajal aga Kominterni kooli salajasi operatsioone õppima.
1943. aastal suunati ta Moskva Saksa rahvaraadiosse diktoriks, osales Natsi-Saksamaa vastases Vaba Saksamaa Rahvuskomitee tegevuses ja pärast Saksamaa okupeerimist nõukogude vägede poolt, suunati aga samale tööle äsja vabastatud Berliini, kus osales raadios Nürnbergi protsessi kajastamises raadios.
Sügisel 1951 asutati Ida-Berliini poliitilise luure üksus. Wolf oli üks selle kaheksast «asutajaliikmest». 
Aastal 1953 tõusis Wolf pärast lühikest diplomaadikarjääri Stasi välisluurepeavalitsuse pealikuks, kus oli ametis 34 aastat, kuni pensionile jäämiseni 1986. aastal.
1990. aasta septembri lõpus sõitis ta koos abikaasaga Austriasse, sealt edasi Moskvasse. 1991. aasta septembris pöördusid nad ise tagasi. 
1993. aastal mõisteti Wolf kuueks aastaks vangi riigireetmise eest. Enne karistuse kandmist see otsus tühistati, sest Saksamaa kõrgemad kohtuinstantsid leidsid, et Saksa DV-i teeninud luurajad ei saanud reeta Saksamaa Liitvabariiki.
EEPROM

Tööpõhimõte

Nii nagu EPROM koosneb ka EEPPROM ujupaisuga väljatransistoride maatriksist, kusjuures iga niisugune transistor esitab ühte bitti. Programmeerimisel (andmete mäluelementidesse kirjutamiseks) antakse  elektripinge impulsiga tekitatud elektrivälja vahendusel  ujupaisule elektrilaeng, mis jääb sinna kestvalt püsima. Laengu puudumine või olemasolu ujupaisul määrab selle, kas mäluelementi salvestatud biti väärtus on 1 (transistori lätte ja neelu vaheline kanal on juhtiv) või  1 (kanal suletud). Kustutamiseks eemaldatakse laeng mäluelemendi transistori ujupaisult vastupidist polaarsust omava pingeimpulsiga. Andmete salvestamine on võrdlemisi aeglane ja võib kesta palju kauem kui lugemine.
Lugemiseks rakendatakse mäluelemendi transistori lätte ja neelu vahele pinge, mis on tunduvalt madalam kui programmeerimisel või kustutamisel ja biti väärtuse määrab see, kas vool läbib transistori või mitte.
Lisaks ujubaisuga transistorile on iga mälupesa struktuuris veel teine transistor, mis aitab juhtida kirjutamise ja kustutamise käiku. Kahe transistori asemel võib siiski olla üks kolme paisuga transistor (üks ujupais, kaks juhtpaisu).

Liidesed

Andmevahetus EEPROMiga võib toimuda jada- või rööpliidese kaudu.

Jada-EEPROM

Levinumad jadaliideste tüübid on SPI, I²C, Microwire, UNI/O ja 1-Wire. Need liidesed vajavad töötamiseks 1–4 juhtimissignaali ja mälukompoonendi korpused on enamasti 8 kontaktiga.

Paralleel-PROM

Paralleelseks andmeedastuseks on üldiselt 8-bitine andmesiin ja piisavalt lai aadressisiin, et katta kogu mälu. Enamikul seadmetel on kiibi valimise ja kirjutamiskaitse kontaktid. 
Paralleel-EEPROM on jada-EEPROMiga võrreldes kiirem, kuid tal on palju kontakte (28 või rohkem). Peamiselt seetõttu eelistatakse jada-EEPROMi või Flash-EEPROMi.

Kasutamine

EEPOM leiab kasutamist peamiselt väiksemahulise andmesalvestina elektri- ja elektroonikaseadmetes, kus  andmed peavad säilima ka siis, kui elektritoide on välja lülitatud. EEPROMi on kasutatud nii eraldi komponendina kui ka sisseehitatuna protsessorisse või kontrollerisse, näiteks temperatuuriandurites, taimerites, kalibreerimisseadmetes jm.
Seda mälutüüpi kasutati ka arvutimängude käigu ja seadete salvestamiseks enne välkmälude kasutuselevõttu.
2010. aastail on välkmälu EEPROMi asendanud peaaegu kõigis senistes rakendustes.
Bernhard II (Braunschweig-Lüneburg)

Bernhard II (u. 1437–1464) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog, oli aastatel 1452 kuni 1458 Hildesheimi piiskop (kui Bernhard III), samuti Lüneburgi vürst aastatel 1457 kuni 1464.
Šlakikoonus

Šlakikoonus on vulkaanilise tekkega kooniline küngas või mägi, mis koosneb peamiselt šlakist ja muust püroklastilisest materjalist.
Püroklastiline materjal, millest  šlakikoonused on moodustunud, on enamasti basaltse või andesiitse koostisega. Koonused on enamasti järsu kaldega (10...40°). Aluselise koostise ja sellele vastava mineraalide sisalduse tõttu on šlakikoonused tumedat värvi. Vulkaaniline materjal, millest koonused on moodustunud, on kiirest jahtumisest tulenevalt enamasti klaasja struktuuriga. Koonuste kõrgus ulatub enamasti mõnekümnest mõnesaja meetrini.
Šlakikoonused esinevad tihti kiht- või kilpvulkaanide jalamitel, moodustades nn parasiitkoonuseid, mis toituvad peavulkaaniga samast magmakambrist. Šlakikoonuse tipus on kausisarnane kraater.
Maailma kuulsaim šlakikoonus on ilmselt Parícutin, mis on nime saanud samanimelise küla järgi, mille ta hävitas. Ainsa hoonena jäi külas püsti kirik. Kuulus on ta seepärast, et selle moodustumist on geoloogidel õnnestunud jälgida peaaegu algusest peale. See Mehhiko keskosas asuv andesiitne koonus hakkas moodustuma 20. veebruaril 1943. aastal ühe kohaliku taluniku maadele. Esimese päevaga kasvas koonus 40 meetri kõrguseks ja viie päevaga ületas juba 100 meetri piiri. Kaheaastase tegevuse jooksul kasvas koonus üle 400 meetri kõrguseks. Nagu enamik teisi šlakikoonuseidki, ei hakka ta tõenäoliselt enam kunagi tegutsema ehk tegemist on monogeneetilise vulkaaniga.
Patrice Lumumba

Tee peaministriks

Lumumba sündis endise Belgia Kongo Kasaï provintsis Onalua külas betetela väikerahva seas talupoja perekonnas.
Hariduse sai ta katoliiklikus misjonikoolis, seejärel töötas ta Léopoldville'is (praegune Kinshasa) ja Stanleyville'is (Kisangani) kontoriametniku ja ajakirjanikuna.
Aastal 1955 sai temast ühe Kongo ametiühingu piirkondlik juht ning ta astus Belgia Liberaalsesse Parteisse.
Aastal 1957 arreteeriti ta süüdistatuna riigi vara varguses ning ta veetis mitmeid kuid trellide taga. 1958. aastal asutas (ja juhtis kuni elu lõpuni) riigi suurima partei Kongo Rahvuslik Liikumine (Mouvement National Congolais, MNC). Aasta lõpul esindas ta Kongot Aafrika rahvaste konverentsil Accras Ghanas ning temast sai selle organisatsiooni alalise sekretariaadi liige. 1959. aastal võitis MNC kohalikud valimised, samal ajal kui Lumumba viibis taas vangistuses, seekord juba poliitilise süüdistusega elanike mässule õhutamises Stanleyville'is. 1960. aasta alguses lepiti Brüsselis kokku Kongo iseseisvumises sama aasta juuni lõpus ning sellele eelnevates valimistes mais. 23. juunil 1960 sai Lumumbast Kongo esimene peaminister ja ka kaitseminister, presidendiks sai Joseph Kasa Vubu. 30. juunil sai Kongost suveräänne riik.

Tagandamine ja arreteerimine

Lumumba avaldas oma sotsialistliku suunitlusega programmi, sellele aga järgnes juba 5. juulil relvajõudude mäss ning 11. juulil lõi riigist lahku Kongo rikkaim Katanga provints Moise Tshombe juhtimisel ja Belgia tugeval toetusel. Samuti eraldus rikkuselt teine Kasai provints. Et kaitsta eurooplaste ja ameeriklaste vara (ja huve), saabus riiki 20 000 ÜRO sõdurit. Lumumba pöördus abi saamiseks NSV Liidu poole. Nikita Hruštšov lubas Kongole sõjalist ja tehnilist abi. Selle peale hakkas USA otsima variante, kuidas Lumumba välja vahetada. Lumumba oli kaotanud igasuguse kontrolli riigis toimuva üle.
Septembris vabastas president Kasa Vubu kaheldava legaalsusega dokumendiga peaministri ametist. 14. septembril toimunud riigipöördega läks tegelik võim kindralstaabi ülema kolonel Mobutu kätte, kuigi presidendiks jäi edasi Kasa Vubu. Lumumba jäi koduaresti.
1. detsembril Patrice Lumumba arreteeriti Mobutu sõdurite poolt ning heideti Thyesville'i vanglasse. 17. jaanuaril 1961 pandi Lumumba ja kaks tema abilist Maurice Mpolo ja Joseph Okito lennuki peale ning viidi üle "turvalisemasse" Élisabethville'i (praegune Lubumbashi) vanglasse.
Falgi mõis

Falgi mõis (Falka muižiņa või Piekūnmuižiņa) oli suvemõis Lätis Riia linnas Grīziņkalnsi asumis. Peahoone asus K. Barona ielā 140–142 ja Brīvības ielā 198 majade piirkonnas. Saksa keeles Falkenhof, tõenäoliselt ka Husmans Hof. 
Mõis rajati tõenäoliselt 17. sajandil. Aastal 1700 paigutas Johann Christoph Brotze mõisa asukohta Husmans Hofi nimelise mõisa, mis on tõenäoliselt seesama mõis.
Mõisa järgi sai nime kõrval asuv Klijānu iela, mille varasem nimi oli Piekūnu iela. Tänava nimi oli läti keelest tõlgituna "Pistriku tänav"; nimi tuli sellest, et mõisa saksakeelne omanikust tulenev nimi tähendas pistrikumõisa.
Mõisa viimased omanikud olid Norwellid. 1899. aasta mais toimus mõisa juures politseinike ja tööliste vahel suur kokkupõrge, mis oli esimene sellelaadne sündmus Lätis. Aastast 1913 olid hooned kõik hävinud.
Rägavere valla lipp

Rägavere valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Rägavere valla lipp.
Lipp kinnitati 29. septembril 1994.

Lipu kirjeldus

Kuuselõikega põigiti poolitatud lipu ülemise, sinise laiu vardapoolses ülanurgas on valge neljaharuline täht, alumine lipulaid on valge. Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3 ning normaalmõõdud on 100x150 cm.

Põhjendus

Kangast poolitav kuuselõige osutab sellele, et Rägavere vald asub metsarikkal alal ning mets on andnud elatist kohalikele elanikele juba vanast ajast. Valge neljaharuline täht (tähtrist) lipu vardapoolses ülanurgas sisendab elujaatavat usku, et töökaid ning hariduspõllul edasipürgivaid valla inimesi ootab ees parem tulevik. Ka lipu valge värvus sümboliseerib hingerahu ja -puhtust, mida saavutavad need, kes hindavad vaimseid väärtusi ja esivanemate vaimuvara.

Lipu heiskamine

Kui Eesti riigilipp heisatakse koos mõne Eesti maakonna, linna või valla lipuga, paigutatakse need lipud maakondade kaupa ning linnade ja valdade kaupa nimede järjekorras eesti tähestiku järgi riigilipust lippude poolt vaadates vasakule, kusjuures maakonnalipud asuvad linnade ja valdade lippudest paremal.
Pārdaugavas Sarkanais tornis

Pārdaugavas Sarkanais tornis (tõlkes Daugava tagune punane torn) oli keskaegne vahitorn Lätis Riia linnas Torņakalnsi asumi territooriumil umbkaudse aadressiga Jelgavas iela 19 või Vienības gatve 10. Saksa keeles Roter Turm, ladina keeles Turris antiqua trans Dunum.
Torni püstitamise täpset aega pole teada, esimest korda mainitakse seda kui vana hoonet. Hoone püstitati kas XIII või XIV sajandil. Teada on, et aastal 1242 ehitas Liivi ordu Daugava jõe kaldale Riia linna vastu kivihooned, seega on tõenäoline, et ka torn pärines just sellest aastast. Samas kirjutati aastal 1612, et torn sarnaneb arhitektuuri poolest väga XIV sajandi Preisimaa gooti stiilis kindlusehitistega.
Neljakorruseline torn oli ehitatud nii maakividest kui punastest tellistest. See asus paigas, kust möödusid nii Bauska kui ka Jelgava suunas minevad teed. Torni täpne kõrgus pole teada, aga vanadelt piltidelt võib näha, et torni tipp ulatus Riia linnamüürist tublisti kõrgemale.
Torni kasutati XVII sajandini, mil rootslased rajasid Mārupīte oja äärde väejuht Kobroni järgi nimetatud Kobrona Skanste kindluse. Torn jäi küll rajatud kaitsesüsteemi osaks, aga seda peeti aegunuks ning see jäeti hooletusse. Kui Vidzeme alad Venemaaga liideti, siis kõrvaldati see kindlus sõjaväeliste objektide nimekirjast ja anti tsiviilkasutusse. Seda, mil torn lõplikult lagunes, ei ole teada.
Torni kui väljapaistva maamärgi järgi on oma nime saanud Torņakalnsi asum.
Töö ja Tervis

Töö ja Tervis oli aastatel 1925–1940 Eestis ilmunud sotsiaalpoliitika valdkonna ajakiri.
Ajakirja esimene number ilmus 1925. aasta septembris. Ajakirja väljaandja oli Eesti Haigekassade Liit. Ajakiri ilmus kord kuus ja määratles end sotsiaalpoliitilise kuukirjana. Alates 1928. aasta juuninumbrist märgiti ajakirja päises, et ajakiri on Eestimaa Haigekassade Liidu ja Sotsiaalse Arengu Eesti Ühingu häälekandja. 
Ajakirjas avaldati artikleid tööhõive, töökaitse, sotsiaalkindlustuse, tervishoiu, hoolekande ja muude sotsiaalküsimuste kohta.
Ajakirja tegevtoimetaja oli Leopold Johanson. Ajakirja viimane number ilmus detsembris 1940.
Kurnpüünis

Kurnpüünis on püügivahend, mille kasutamise põhimõte seisneb veekogu osa ümberpiiramises ja sealt kala kättesaamises püünise kokkuvedamisega või püügivahendi vertikaalse liigutamisega.
Kurnpüünisega piiratakse veekogu osa püünisega ümber ja kala kättesaamiseks tõmmatakse püünis kaldale, paati või laeva. Enamuse kurnpüüniste puhul veetakse püünis enne seda ka kokku. Püünisetüübi nimi tuleneb sellest, et vett justkui kurnatakse püünisega, et kalu sellest välja sõeluda. Kalastamine kurnpüünistega on aktiivne püügiviis.
Kurnpüüniste määratlus ja kasutamine on Eestis sätestatud Kalapüügieeskirjaga.
Lubatud kurnpüünised on põhjanoot, veonoot, liiv, kuurits, vähinatt, püüvõrk  ja tõstevõrk.
Kihme aardeleid

Kihme aardeleid (kirjanduses ka Kihme hõbeaare) on Kihme külast (tänapäeval Järva maakonnas Paide linnas) 1972. aastal leitud aardeleid .
Aardeleid sisaldas muu hulgas 325 Liivimaa ja Rootsi päritoluga 16. sajandist pärit münti.
Cecilie Løveid

Cecilie Løveid (sündinud 21. augustil 1951 Eidsbergis) on norra näite- ja proosakirjanik ning luuletaja. Ta on käinud Kunsti- ja käsitöökoolis ning õppinud teatriteadust. Ta on üks tuntumaid 1980ndate ja 1990ndate norra näitekirjanikke. Paljud tema näidendid on tõlgitud ja neid on lavastatud välismaal.
Vladimir Kasparjan

Vladimir Kasparjan (sündinud 9. novembril 1958 Tallinnas) on Armeenia Politsei juhataja alates 1. novembrist 2011.
Kasparjan läbis ajateenistuse Nõukogude armees, aastast 1997 on ta Armeenia armee teenistuses kindralleitnandi aukraadis.

Haridus

1989 lõpetas Kasparjan Nõukogude Liidu Siseasjade Uurimise kooli.

Isiklik elu

Vladimis Kasparjan on abielus, tal on 4 last.
Nerjungri

Ajalugu

Nerjungri linn loodi 1975. aastal 1967. aastal avatud kivisöekaevanduse juurde.

Transport

Linna läbib Amuuri-Jakutski raudtee ja föderaalse tähtsusega maantee M56 "Lena".
Margus Viigimaa

Margus Viigimaa (sündinud 24. aprillil 1958) on eesti kardioloog, arstiteadlane, professor ja õppejõud.
Grand-Popo

Grand-Popo on kuuekümnest külast koosnev vald Benini kagurannikul. Grand-Popo kuulub Mono departemangu. 
Grand-Popo on kuulus oma voodoo-pidustuste, kaunite liivarandade ja koloniaalaja arhitektuuri poolest.