google/wiki40b huggingface dataset:
Innovatsiooni juhtimine

Inoovatsiooni juhtimine on innovatsiooniprotsessi teadlik kujundamine.
Innovatsioon hõlmab nii uute teadussaavutuste kui ka juba olemasolevate teadmiste, oskuste ja tehnoloogiate uudsel moel juhtimist ja kasutamist.

Innovatsiooni juhtimise raamistik

Innovatsiooni juhtida on võimalik üksnes siis, kui teatakse, mida selle all mõeldakse ja kuidas ettevõte, organisatsioon või kogu riik seda strateegiliste eesmärkide nimel rakendada saab. Innovatsiooni juhtimise raamistik hõlmab kuut aspekti.

2. Innovatsiooni organisatsioon

Organisatsiooni aspektist on oluline arutleda selle üle, kus on innovatsioon juba loodud ning kus võiks seda edasi luua ning mis tüüpi innovatsiooni on vaja luua, et innovatsioonil oleks suurim edu. Innovatsiooni on defineeritud väga laialt, kuid aja jooksul on seda järjest täpsustatud. Kui kõige esmased innovatsiooni määratlused käsitlesid seda vaid erasektori tootmistegevuse kontekstis, siis tänapäeval on levinud seisukoht, et innovatsioon võib ilmneda igas majandussektoris, kaasa arvatud avalik sektor. Innovatsioonide uudsus ja ulatuse määr võivad olla väga erinevad, mistõttu on tekkinud vajadus innovatsiooni tüpologiseerida.

3. Innovatsiooni süsteemid

Süsteemide all mõeldakse protsesse, meeskonda, võrgustikke jms, mis on kohandatud innovatsiooni elluviimiseks. Innovatsiooniprotsesside juhtimisel on oluline organisatsioonikultuur. Organisatsioonide võime eristuda ja edeneda ning sealjuures ellu jääda sõltub sellest, kui tõhusalt suudavad nad integreerida teadmusjuhtimise praktikaid innovatsiooni juhtimise praktikatega ja kui suurel määral suudavad nad innovatsiooni eesmärgil oma teadmust rakendada.

4. Innovatsiooni mõõdikud

Innovatsiooni mõõdikud kirjeldavad sisendeid, täideviimise protsesse, väljundeid ja tulemusi nagu müügikasv, ärikasum, palgakasv. Mõõdikud on numbriliselt määratletavad.
Barry Stroud

Barry Greenwood Stroud (18. mai 1935 Toronto – 9. august 2019) oli Kanada päritolu filosoof, kes kirjutas muu hulgas skeptitsismist, David Hume'ist ja Ludwig Wittgensteinist. 
Ta sai doktorikraadi 1962 Harvardi ülikoolist, kus teda juhendas Morton White. Harvardis mõjutasid teda ka Burton Dreben, Williard Van Orman Quine, Rogers Albritton, Gwil Owen ja David Pears. Aastatel 1961–2016 õpetas ta California Ülikoolis Berkeleys. Õppeaastal 1986/1987 pidas ta John Locke'i loengud.
Parempoolsus

Parempoolsus on termin poliitikas, mida seostatakse erinevate ideoloogiatega nagu näiteks konservatism, uusliberalism, monarhism, natsionalism jm. ideoloogiad, mis vastandavad end tihtipeale vasakpoolsusele. Termin ise on pärit juba Prantsuse revolutsiooni aegadest, kui monarhistid, kes toetasid vana režiimi, istusid juhataja kõnetoolist vaadatuna rahvusassamblee saalis paremal pool ja need, kes toetasid revolutsiooni, istusid vasakul. Parempoolsed on veendunud, et inimolendid on juba loomupäraselt erinevad ja ebavõrdsed ning et teatavad hierarhiad ühiskonnas on loomulik nähtus. Tänapäeva parempoolsed pooldavad turumajandust ja on vastu riigi liigsele sekkumisele majandusse.
19. sajandil nimetati parempoolseks konservatiivset suunda ja vasakpoolseks liberaalset suunda. Näiteks Norra konservatiivset parteid (asutatud 1886) nimetatakse Høyre (tõlkes: parempoolsus) ja Norra Liberaalne Partei (asutatud 1884) kannab tänaseni nimetust Venstre (tõlkes: vasakpoolsus) olles praegu parempoolne ehk uusliberaalne partei. 
Üha enam aga hakkasid end vasakpoolsetena määratlema sotsiaaldemokraatlikud parteid, mille tulemusena sattusid liberaalid vasakpoolsete (sotsialistide) ja parempoolsete (konservatiivide) keskele. Seetõttu said neist tsentri- ehk keskerakonnad. Samal ajal toimus ka liberaalide mõju pidev nõrgenemine, nad kaotasid mitmel pool oma poolehoidjaid nii vasakule kui paremale.
Liberaalide toetajate vaesem osa hakkas hääletama reformistlikumaks muutunud sotsialistide poolt. Teisalt läks osa üle konservatiivide poolele, sest need olid omaks võtnud mitmed liberaalidele omased põhimõtted (isikuvabadus, demokraatia, rahvuslus).
20. sajandi alguseks kujunes poliitilisel maastikul välja kolm põhisuunda: parem-, kesk- ja vasakerakonnad. Nii on see peaaegu kõigis Euroopa maades jäänud tänaseni. USA kujutab endast selles suhtes erandit, sest seal tähendab liberaal endiselt sotsialisti ja kahest suurparteist (vabariiklased ja demokraadid) pole kumbki ei vasakpoolne ega sotsialistlik. 
20. sajandi lõpul said uusliberaalsed erakonnad täiendust NSV Liidu lagunemise tagajärjel uutes tingimustes tekkinud erakondadest ja see on muutnud neid üldiselt tsentrierakondadest pigem paremerakondadeks ja seda põhiliselt, kuna nad pooldavad riigi osaluse vähenemist majanduses ja seetõttu on viinud Ida-Euroopas läbi reforme, nagu erastamine, mille tulemusel toimib turumajandus paljudes Euroopas klassikaliselt riigi pärusmaaks peetavatel aladel nagu infrastruktuurid ning inimeste sotsiaal- ja raviteenused ja seeläbi pooldavad ka maksude vähendamist.
Euroopas mõeldakse 21. sajandil liberalismi all pigem majanduslikku vabadust ehk uusliberalismi, mis pooldab maksude vähendamist ja vastandab ennast sotsialistidele ja on seega parempoolne. Paljud sotsiaaldemokraadid nagu näiteks Saksamaal on vasakerakondadest jällegi nihkunud paremale ja võtnud liberaalide positsioonid tsentris.
Otto Tief

Elulugu

Otto Tief sündis Rapla vallas Uuskülas Sildema talus.

Haridus

Esimese maailmasõja puhkemisel õppis ta Peterburi ülikooli õigusteaduskonnas, mis jäi sõjaväkke mobiliseerimise tõttu lõpetamata. Enne sõda, 1913. aastal, oli üks üliõpilasorganisatsiooni korp! Rotalia asutajaliikmetest.
1917 lõpetas Petrogradi inseneriväe lipnike kuuekuulised kursused.
1921 lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna.
Ladaklubi

Ladaklubi on Eesti Lada autodest huvitatuid ühendav seltsinguna tegutsev klubi, ning sellega seotud veebifoorum (Ladaklubi.ee). Foorum tegutseb alates 17. märtsist 2002. aastast. Foorumi kasutajad on aktiivselt korraldanud kokkutulekuid, suurim neist on Lada Camp. Muuhulgas kogutakse teavet Ladade mudelite kohta ja jagatakse autode hooldamise infot.
Georgi Balakšin

Georgi Ruslanovitš Balakšin (vene keeles Георгий Русланович Балакшин; sündinud 6. märtsil 1980  Lenini rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi  rahvusest Sahha poliitik ja endine poksija, olümpiamedalist, Põhjatähe ordeni kavaler.
Ta võitis poksi kärbeskaalus 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis pronksmedali. Ta on kolmekordne Euroopa meister (2002, 2004, 2006) ja paljukordne Venemaa meister.

Haridus ja töökäik

Ta lõpetas 2006. aastal  Ammossovi-nimelise Jakutski Riikliku Ülikooli erialal "kehakultuur ja sport" ja 2011. aastal 
 Venemaa Föderatsiooni Presidendi juures asuva Venemaa Rahvamajanduse ja Riigiteenistuse Akadeemia (kutsutakse ka Presidendi akadeemiaks) jurisprudentsi erialal.
2010. aastal valiti ta Sahha parlamendi Il Tümene rahvasaadikuks. Alates 2013. aastast töötab ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi spordiministeeriumis, algul ministri esimese asetäitjana, alates 2016. aastast ministrina.
Luidja rand

Luidja rand on rand Hiiumaa looderannikul Luidja lahe ääres.
Korrastatud liivarand on ca 2,5 km pikk ja jääb valdavalt Luidja küla piiresse.

Üritused

Luidja rannas toimuvad Luidja triatlon ja Luidja rannavolle turniir.
Pääsküla raba

Pääsküla raba on raba Tallinna piiril, Pääsküla ning Männiku asumi ja Männiku küla vahel. 
Raba pindala on 9 km².
Raba lõunaosa läbib Pääsküla jõgi.
Raba idaosas on kaitsealused Aiataguse allikad ja Kasetuka allikad.
Raba servas asus Pääsküla prügila.
Pääsküla rappa juhitakse osa Tallinna sadeveest.
Turba all on järvelupja ja -muda. 
Rabas on tiik, kus kasvavad vesiroosid ja elavad luiged. Lisaks on seal 4,5 km pikkune rabarada. 
2002. aastal oli rabas suur põleng. Tulekahju rikkus üle 80 hektari raba. Hävis Olevi ja Ilmarise tänava vahele jääv männimets ning tekkis majade süttimise oht.  
Weichseli jäätumise palivere staadiumis asus Pääsküla raba kohal suur jääpank.
Leevike

Levik

Leevike elutseb Euroopas ja terves Aasias. Ta on paigalind, kuid paljud põhja pool elavad isendid liiguvad talvel lõuna poole. Leevikeste arvuks Euroopas hinnatakse 15–28 miljonit isendit.
Eestis hinnatakse leevikese pesitsusaegne arvukus 100 000 – 200 000 paarile, talvist arvukust 100 000 – 300 000 isendile .

Välimus ja tunnused

Leevikesel on tüse keha, lühike kael ja peenikesed jalad.
Leevikesel on selgelt avalduv sooline dimorfism. Mõlemale sugupoolele on tunnuslikud lühike jäme nokk ja must pealagi, tiivavööt ja päranipuala on valged. Isaslinnu puguala, rind ja kõhualune on punased, selg on sinakashall. Jalad on mustjaspruunid. Emaslinnu selg on pruunikashall, puguala, rind ja kõhualune on helepruunid kerge roosaka alatooniga.
Leevikesed on umbes 15–19 cm pikkused. Tiibade siruulatus on umbes 24 cm. Kehakaal on umbes 26 g.   
Leevike erineb kõigist teistest värvulistest ümara ja tömbi akrosoomiga spermatosoidi poolest.

Häälitsused ja laul

Leevikese laul on väga vaikne ning koosneb katkendlikest viledest, kurinatest ja kriiksuvatest helidest.
Lennu ajal esitatav sidehüüd on tasane "bitt-bitt". Kutsehüüd on tasane "djü-djü".

Elupaigad

Eelistab kuusikuid, kuuse-segametsi ja parke.

Pesitsemine

Pesa ehitab põõsasse või puu otsa enamasti 120–180 cm kõrgusele. Mais täituvas kurnas on 4–7 muna. Haudumine kestab 12–14 päeva ja haub vaid emaslind, keda isaslind toidab. Pojad viibivad pesas umbes 15 päeva ja neid toidavad mõlemad vanalinnud.

Toitumine

Leevike toitub metsikute rohttaimede seemnetest, viljapuude pungadest ja marjadest.

Looduskaitse

Leevikest ei loeta ohustatud liigiks.

Nimi

Leevikese rahvapärased nimetused on krüügitaja, lüübik, tuitsutaja, toompapp, puupapp, puntpaabuke, paap, tomp ja tombak.

Varia

Aastal 2008 kuulutas Venemaa linnukaitse liit leevikese Venemaa aasta linnuks.
Vladlen Livšits

Lemmiktsitaat

"Kui sa kunagi unustad, et oled juut, siis tuletab mõni mittejuut sulle seda meelde."
Bernard Malamud

Isiklikku

Abikaasa Lea-Tuti. Naiseisa on Hugo Sturm.
Ivar Kümnik

Ivar Kümnik (sündinud 26. augustil 1969 Tallinnas) on eesti ajakirjanik.

Elukäik

Ivar Kümnik on käinud Tallinna 37. Keskkoolis. Õppinud Tallinna Kaubandustehnikumis. 
Ta on teinud vabakutselisena kaastööd paljudele ajakirjadele ja ajalehtedele, nende seas Noorus, Aja Pulss, Meie Meel, Nädal, Just!, Popsti! jt.
Vabal ajal on ta osalenud paljudes Venemaa ja Nõukogude Liidu filmides statistina. Paljude muude huvide seas on tähtsal kohal kuulsuste autogrammide kogumine. Enamasti käib see kirja teel, kuid ta on ka isiklikult kohtunud paljude maailmakuulsate filmistaaridega, muuhulgas Mel Gibsoni, Emmanuelle Béarti, Lambert Wilsoni, Jean-Paul Belmondo ja Salma Hayekiga.
Küünlapähkel

Küünlapähkel on moluki tungpuu ehk küünlapähklipuu ehk küünlapuu (Aleurites moluccanus) vili.
Küünlapähklit kasutatakse laialdaselt malai, indoneesia, filipiinide, havai ja austraalia köögis, kus sellest tehakse sageli aedvilja- ja riisikõrvaseid kastmeid. Havai köögis on küünlapähklikaste ʻinamona samuti traditsioonilise kalasalati poke tüüpiline koostisosa. Lisaks kasutati Havail põlevaid küünlapähkleid valgusallikana, millest tuleneb nende ingliskeelne nimi candlenut.
Tänapäeval kasvatatakse moluki tungpuid kaugel väljaspool nende looduslikku leviala, näiteks Aafrika ja Kariibi mere saartel. Istandustes annab iga puu 30–80 kg pähkleid, mille õlisisaldus on 15-20%.
Põltsamaa vapp

Põltsamaa vapp on Jõgeva maakonnas asuva Eesti linna Põltsamaa vapp.
Vapp on kinnitatud 5. septembril 1997.

Vapi kirjeldus

Rohelisel kilbil on müürihambulise lõikega vapipäis ja aadlikroon – mõlemad kuldsed.
1940. aastal valminud Vabariigi Presidendi otsuse kavandis on antud järgmise, praegusest vapist erineva vapi kirjeldus: Põltsamaa linna vapiks kilbi põikjaostatud väljade vahel hõbedane lainespõikpalk. Kilbi vasemal, punasevärvilisel osal kuldne kannel ja kilbi rohelisel parempoolsel osal kolm, kõrvuti asetsevat kuldset viljapead.

Põhjendus

Vapi keskne kujund – aadlikroon sümboliseerib tõsiasja, et aastail 1570–1578 eksisteerinud Liivimaa kuningriigi valitseja, Taani kuninga Christian III poja, Holsteini hertsog Magnuse tähtsaim residents – sisuliselt tema riigi pealinn – asus Põltsamaal. Müürihambulise lõikega vapipäis meenutab, et siinne XIII sajandist pärinev linnus koos kauni rokokoostiilis lossiga oli see keskus, mille ümber kujunes hilisem Põltsamaa alev ja linn. Roheline on elu, looduse ja lootuse värvus. Kuldne on jõukuse, viljakuse, võimu ja kuulsuse värvus.
Piiphein

Piiphein (Luzula DC.) on loaliste sugukonda kuuluv taimede perekond.
Perekonda kuulub süstemaatikast olenevalt 80–140 liiki.
Piipheinad kasvavad kõikjal maailmas. Kõige suurem on nende mitmekesisus Euraasia parasvöötmes.
Piipheinad on mitmeaastased, harvem üheaastased rohttaimed. Nad kasvavad 20–80 cm kõrgeks. Lehed on lamedad, suletud lehetupega, lehetupest välja kasvavad lehed on suuremad kui varrele kinnituvad.
Õisikuks on kõige sagedamini pööris või sarikas. Õis on 6 õielehega, mis on alusel kokku kasvanud, teravad või hambulise servaga, ühesuurused ja tumedad. Emakakael on niitjas või vaevumärgatav, emakasuid on umbes 3 ja idulehti on samuti umbes 3.
Vili on ühekambriline kolmnurkne kupar, mis lõheneb pikuti kolmeks. Seemneid on umbes 3. Nad on munajad, piklikud või ümarad ja nende ühes otsas on arenenud jahukas lise.
Kopli kaubajaam

Eesti Raudtee Kopli kaubajaam on kaubajaam Tallinnas Tallinna-Keila raudteelõigul, Balti jaamast loodes, Kopli, Telliskivi, Heina ja Ristiku tänava vahelisel alal, Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis.

Ajalugu

Kopli kaubajaama hakati ehitama 1933. aastal insener Wilhelm Salemanni (1884–1942) projekt järgi aadressil Telliskivi 57b. Jaama ehitustööd kestsid 1938. aastani ja algselt kandis kaubajaam Telliskivi kaubajaama nime. Kuna rahvasuus hakati seda aga Kopli kaubajaamaks kutsuma, sai sellest peagi ka ametlik nimi.
1941. aasta juunis seisid Kopli kaubajaamas Tallinnast juuniküüditatute kogumise rongid.
27. augustil 1941, Punaarmee taganemisel Tallinnast, süütasid taganevad punaväelased kaubajaamas asunud soomusrongi ja varustusega täidetud sajad vagunid.
9. märtsil 1944 Tallinna elurajoonide pommitamisel jäeti aga lahinguvarustust täis olnud Kopli kaubajaam puutumata.
Kopli kaubajaamas asub 1950. aastate teisel poolel rajatud ja kultuurimälestiseks tunnistatud Kopli kaubajaama auruvedurite pöördesild
1950. aastate lõpus rajati Nisu tänava algusest Heina tänavalt põiki üle kaubajaama territooriumi Kopli tänava kõnniteeni ulatuv rauast jalakäijatesild (viadukt), mis 2000. aastate alguses lammutati.
Aastal 2008 teatas Eesti Raudtee, et lõpetab seoses oluliselt vähenenud transiidiga kaupade käitlemise Kopli jaamas.
Aastatel 2012–2013 likvideeris Keskkonnaagentuur Kopli kaubajaamas aastakümnete jooksul tekkinud ulatusliku keskkonnareostuse. Jääkreostus tekkis kaubajaama territooriumil seoses kaupade laadimise, vedurite hooldamise, kaubarongide koostamise ning õli ja kütuse hoiustamisega. Jäätmekäitlejale anti üle 3586,49 tonni reostunud pinnast, 3 tonni vedelaid ja 12 tonni püdelaid jäätmeid. 
Senisest hiilgusest kaubavedudel on praeguseks vähe säilinud. Kaubavood, mis läbisid nii Koplit kui ka selle kaubaparki, on kokku kuivanud.
Mall (joonestusvahend)

Mall on mõõteriist, mis peamiselt on valmistatud plastist või läbipaistvast klaasist, et mõõta nurkasid kraadides või radiaanides. Mall koosneb joonlauast ja poolkaarest, mille järgi on võimalik määrata nurka või mõõdetava objekti pikkust. Enamiku mallide skaalad ulatuvad 0–180 kraadini.  
Mallid on kasutuses mehaanilistel ja insenerialadel, kuid peamiselt matemaatikatundides koolides.
Johann Heinrich Bartholomäus Walter

Johann Heinrich Bartholomäus Walter (ka Walther; 1734, Rostock, Saksamaa – maetud 2. aprillil 1802 Tartus) oli Eestis tegutsenud saksa arhitekt, Tartu raekoja ja teiste esindushoonete autor.
1761. aastal sai Walter Tartu kodanikuks. Eriti ohtralt rajati Tartusse Walteri projekteeritud hooneid pärast 1775. aasta suurt tulekahju. Tema loomingu tuntuim näide on Tartu raekoda, mis põhiosas lähtub küll Hollandi klassitsismist, ent milles on ka baroki ja rokokoo elemente. Raekoja projekt kinnitati 1779. aastal, ehitustööd algasid 1781 ja hoone avati 9. oktoobril 1786; siseviimistlus jätkus veel 1789. aastani.
Walteri projekteeritud on ka varaklassitsistlik hoone Raekoja plats 8 (1782–1786), nn Katariina maja ehk Pistohlkorsi maja (praegune Tartu Linnamuuseumi hoone, 1785–90) Narva maanteel ning Elistvere, Väätsa, Salla, Varangu ja Liigvalla mõisahooned. Samuti on tema töö J. F. Telleri perekonnakabel Vana-Jaani kalmistul (1790. aastad).
Lockerbie katastroof

Lockerbie katastroof oli 1988. aasta 21. detsembril toime pandud terroriakt Londonist New Yorki teel olnud Pan American World Airwaysi liinilennul olnud lennukil Boeing 747. Pommiplahvatuse tagajärjel purunes lennuk ja hukkusid kõik selle pardal olnud 243 reisijat ja 16 meeskonnaliiget. Lockerbie linnakesse kukkunud lennuki tükid tapsid veel 11 inimest.
Pommiplahvatuse korraldamises esitati 1991. aastal süüdistus Liibüa luureohvitserile ja Liibüa Araabia Lennuliinide turvaülemale ‘Abd al-Bāsiţ al-Miqraḩīle ning Al-Amīn Khalīfah Faḩīmah'le, Liibüa Lennuliinude kaastöötajale Maltal. Šoti politseile anti süüdistatavad üle alles 1999. aastal, mil Liibüa juht Mu‘ammar al-Qadhdhāfī soovis leevendada ÜRO sanktsioone.
2001. aastal mõisteti ‘Abd al-Bāsiţ al-Miqraḩī pommiplahvatuse korraldamises süüdi, ning Faḩīmah õigeks. Megrahi vabastati 2009. aastal Šotimaal asuvast vanglast, kus ta oli ära istunud kaheksa aastat eluaegsest karistusest, vabastamise põhjuseks oli tervislikud põhjused, ta põdes eesnäärmevähki.
Moskva Veterinaaria Akadeemia

Moskva Veterinaaria Akadeemia (vene keeles Московская государственная академия ветеринарной медицины и биотехнологии имени К. И. Скрябина) on Moskvas tegutsev veterinaariaharidust andev kõrgkool (akadeemia); ühtlasi Venemaa suurim veterinaariaharidust andev kõrgkool.
Akadeemia asutati 1919.
Akadeemias õpib umbes 3000 üliõpilast.
Akadeemias on viis teaduskonda.
Diedrik von Essen

Dietrich von Essen (1620 Selgase, Kihelkonna kihelkond – 10. märts 1678 Tallinn) oli Rootsi sõjaväelane ja kuninglik troman.
Ta osales Magnus Gabriel De la Gardie ja Gustaf Horni alluvuses sõdades Saksa, Poola ja Taani vastu, Vene-Rootsi sõja ajal teenis ooberstleitnandina 4. detsembrist 1657 ooberst Mellini rügemendis (Mellins regemente), 1659 Bauska komandant Kuramaal ja 14. maist 1674 Hämeenlinna rügemendi ooberst.
17. novembril 1663 sai ta naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikuks ja immatrikuleeriti 1664 Selgase (Zellie, Zellige, Sellie) mõisa järgi Essen af Zellie nime all Rootsi rüütelkonda (Nr. 723).  Erinevalt Essenite põlis (uradel) aadlisuguvõsa vapil kujutatud öökullist oli tema punasel vapikilbil rüütlikiiver ja 4 sinist kuuli.
Ta maeti 1681 Hollola keskaegsesse kivikirikusse Soomes, kus asus ka tema vappepitaaf, mis 20. sajandi alguses viidi Soome Rahvusmuuseumisse. 
Talle kuulusid Selgase, Koiskala ( Koiskalan säteri, Nastolas), Björkholmi, Laholmi ja Tervsundi (Terfsund) mõisad.
Erütropoetiin

Põhiroll punaste vereliblede loomes

Erütropoetiin on põhiliseks hormooniks punaliblede loomisel. Ilma selleta ei saaks erütropoees toimuda. Hormooni vabanemist kontrollitakse neerude hapnikusensorite abil, mis on tundlikud vere hapniku osarõhule. Suurenenud perifeerse hapnikusisalduse korral väheneb vere EPO kontsentratsioon ning vastupidi, hapnikuvaeguse ajal vabaneb seda suuremal määral.

Veredoping

Erütropoeteesi stimuleerivaid aineid kasutatakse vastupidavusaladel, näiteks poks, rattasõit, sõudmine, pikamaajooks, käimine, murdmaasuusatamine, kahevõistlus ja triatlon. Üldine hapniku transpordi süsteem (vere hapniku sisaldus ja ka südame löögimaht, vaskularisatsioon ja kopsude ventilatsioon) seab piirid, kui palju on lihased võimelised sooritama üht või teist pikaajalist tegevust. Sellest tulenevalt võib oletada, et sportlased kasutavad veredopingut selleks, et paraneks lihaste hapnikuga varustatus, mis omakorda suurendab vastupidavust.
Kui 1990. aastatel õpiti laboritingimustes EPO-t sünteesima, asendas see teatud määral vereülekandeid, millega suurendati vere punaliblede sisaldust. EPO organismi viimisel toimub sama protsess, kuid vere punaliblede sisaldus suureneb organismisiseste protsesside käigus. EPO kasutamisel suureneb hematokrit (vererakkude osa vere üldmahust) ja üldine vere punaliblede mass ja seega annab kasutamine teatava eelise, kuigi selline tegevus on keelatud ja tänapäeval lihtsalt avastatav.
Peale eetiliste kaalutluste on farmatseutiline EPO ka ohtlik ja selle liigne kasutamine võib lõppeda sportlase jaoks raskete tagajärgedega. Kui vere punaliblede massi kasvatada üle normaalse piiri, suureneb vere viskoossus ehk vere voolavus soontes halveneb. Sellest võime järeldada, et suureneb trombide tekke oht. EPO-t kasutatakse aneemiahaigetel patsientidel ja kliinilise järelevalve all.
Usutakse, et EPO kasutamine oli sportlaste seas laialt levinud 1990-ndatel, aga sel ajal polnud veel moodust, kuidas selle kasutamist kindlaks teha. Olukord paranes, kui aastal 2000 tuli Prantsuse Rahvuslik Antidopingu Laboratoorium välja testimeetodiga, mis aitas kehale mitteomast EPO-t uriiniproovist tuvastada. See testimeetod kiideti heaks ka Maailma Dopinguvastase Agentuuri (WADA) poolt. 
2002. aasta taliolümpiamängudel võeti esimest korda EPO suhtes positiivne dopinguproov.
2012. aasta Londoni suveolümpiamängudel andis 50 kilomeetri käimise olümpiavõitja Alex Schwazer EPO suhtes positiivse dopinguproovi 2008. aasta Pekingi olümpiamängudel. Sportlast karistati tookord võistluselt diskvalifitseerimisega.
Raakva nulk

Raakva nulk on üks kaheteistkümnest Setumaa nulgast. Raakva nulk piirneb lõunas Piusa jõe ja läänes Piirojaga. Viimane on olnud ajalooline piir Setumaa ja Vana-Võrumaa vahel. Üldiselt tasase maaga Raakva nulk on künklikum lõuna- ja lääneosas.
Raakva nulga koosseisu on arvatud 9 praegust ja endist küla, mis asusid enne Setomaa valla moodustamist 2017. aasta haldusreformiga Eesti Põlva maakonnas ja Värska vallas: Helbi, Matsuri, Porski, Säpina, Vaartsi, Vammustõ, Vedernika, Voropi, Koidula. Nulga keskuseks võib pidada Matsurit, kus on olnud ka külakool.
Raakva nulgas, Matsuri külas on sündinud setu lauluema Miku Ode.
Megan Quartet

Megan Quartet oli 1997. aasta kevadel Meggani mantlipärijana Tallinnas Tarvo Kaspar Toome moodustatud Eesti džässroki instrumentaalansambel. Koosluse muusikas olid ühendatud nii roki, klassikalise, minimalistliku, psühhedeelse, alternatiivse kui ka džässmuusika elemendid. Festivalidest on ansambel mänginud Tudengijazzil, Tartu ja Pärnu džässifestivalidel, Kuri Progel ja Pilvepillerkaarel.
1996. aasta sügisel läks Tarvo Kaspar Toome juhitud vokaalinstrumentaalansambel Meggan muusikaliste erimeelsuste tõttu laiali.
1997. aasta kevadel pani Toome kokku Megan Quarteti koosseisus Mihkel Mälgand (bass ja kontrabass), Rauno Rebane (löökriistad), Aulis Nemvalts (saksofonid) ja Tarvo Kaspar Toome (klahvpillid, kitarr). Külalisesinejatena on kontsertidel üles astunud Tõnis Tüür (kontrabass), Meelis Ainsalu (bass), Jaan Pehk (vokaal) ja vanamuusikaansambel Kampsun (flöödid).
2000. aastal ilmus kontsertplaat festivali Pilvepillerkaar'00 salvestisega "Megan Projekt. KATUS".
2001. aasta kunsti- ja muusikafestivalil Mantika esines Megan Quartet erinevatel asjaoludel juba nimega Lippajad koosseisus Mihkel Mälgand, Rauno Rebane, Aulis Nemvalts, Tarvo Kaspar Toome ja Raun Juurikas (klahvpillid) ja Arno Kalbus (löökriistad).
2002. aastal esines Megan Quartet Hiiumaal progefestivalil Kuri Proge.
2003 – Megan Quarteti "mantlipärijana" hakkas tegutsema kvartett MESI koosseisus: Mihkel Mälgand (bass), Ahto Abner (löökriistad), Iljo Toming (kitarr) ja Tarvo Kaspar Toome (klahvpillid)).
2003. aastal ilmus Megan Quarteti teine kontsertplaat "Are You Insured?".
2008. aasta detsembris ilmus Megan Quarteti stuudiosessioonidega CD "Väljasõit rohelisse"
Ansambel lõpetas aktiivse tegutsemise umbes aastal 2000, kuid Megan Qurteti alustatud liini jätkab 2001. aastal tegutsema hakanud ansambel Lippajad.
Toivo Kusmin

Toivo Kusmin (ka Kuzmin, sündinud 27. aprillil 1938 – 19. juunil 2014) oli eesti dokumentalist, filmirežissöör ja -operaator. Paljud tema filmidest on seotud merega.