google/wiki40b huggingface dataset:
Kaili Viidas

Lavastused Endlas

2011 – "PÕRRR...!!!" – autor, lavastaja ja kunstnik Kaili Viidas; kostüümikunstnik Kris Lemsalu; valguskunstnik Margus Vaigur; muusika autor Janek Kivi; videomeister Argo Valdmaa; liikumisjuht Hellar Bergmann.
Osades: Ireen Kennik, Liis Laigna, Triin Lepik, Bert Raudsep, Tambet Seling, Priit Loog
Esietendus 8. oktoobril 2011
2012 – "Seljatas sada meest" – autor Andres Ehin; lavastaja Kaili Viidas; dramatiseerija Triinu Ojalo; kunstnik Mari Ann Ahas
Peaosades: Triin Lepik ja Kaire Vilgats. Teistes osades: Carmen Mikiver, Sepo Seeman, Jüri Vlassov, Jaanus Mehikas, Tambet Seling
Esietendus 5. juulil Pärnu Vanalinna Põhikooli võimlas

Lavastused mujal

2013 – "Totu kuul" – autor Nikolai Nossov; lavastaja Kaili Viidas; dramatiseerijad Sven Karja ja Kaili Viidas.
Osades: Priit Strandberg, Rein Pakk, Ragne Pekarev, Ott Sepp, Aivar Kallaste, Jaanus Tepomees, Hendrik Vissel.
Esietendus 16. novembril 2013 Vanemuise väikses majas

Muud tegemised Endlas

2011 – teatraalne fotonäitus läbi kunstiajaloo "Armastusega, End(l)ale" koostöös fotograaf Kalle Veesaarega
2013 – teatriteemaline fotonäitus "Valge" koostöös fotograaf Andres Adamsoniga

Tegemised mujal

2012 – Sütevaka Humanitaargümnaasiumi õpside bändi muusikavideo – kunstnik
2012 – "O.T.M.A. – Nikolai II tütred" Kuressaare Linnateatris – kunstnik
2014 – Jüri Jaansoni Kahe Silla jooksuga kostüümidraama
PolePole

PolePole on Tansaania-Soome duo, mis loodi 1998. aastal Helsingis.
Nende põhiline muusikainstrument on kümnekeelne kannel, mida mängib tansaania päritolu muusik Arnold Chiwalala (kes on ansambli helilooja, arranžeerija ning mängib ka flööti ja laulab). Kitarri mängib PolePoles Soome mitmekülgne muusik ja multiinstrumentalist Topi Korhonen.
PolePole esitab nii soome- kui ka suahiilikeelseid lugusid, mis kannavad filosoofilist allteksti. PolePole muusika baseerub peamiselt ühtsel rütmil või kahel või rohkemal üksteisest sõltumatul rütmil ehk nn polürütmil. Dünaamilisust toovad bändi kontsertidele tants ja kõrgetel toonidel flöödimäng.
Oma eksistentsi jooksul on PolePole mänginud nii Soomes kui ka väljaspool seda paljudel festivalidel, seminaridel, klubides, muuseumites, koolides ja rahvusvahelistel üritustel. Samuti on esinetud sellistel folgifestivalidel nagu Kaustinen Folk Music Festival ja Eurofolk Festival. Arnold Chiwalala on esinenud ja koostööd teinud erinevate artistidega, osalenud teatri- ja tantsuprojektides mitmel maal (Tansaania, Soome, Mosambiik, Inglismaa ja USA).
Jaan Viidalepp

Jaan Viidalepp (sündinud 27. detsembril 1939 Tartus) on eesti zooloog (lepidopteroloog), bioloogiakandidaat (1971).
Alates 1968. aastast töötab ta EPMÜ Zooloogia ja Botaanika Instituudis.
Ta on uurinud suurliblikaid, eriti vaksiklasi, nii Eestis kui ka teistes Baltimaades ja NSV Liidus.

Isiklikku

Ta on Richard Viidalepa poeg ja Ants Viidalepa onupoeg.
Tema õde oli kunstnik Imme Viidalepp.
Kihnu valla lipp

Kihnu valla lipp on Pärnu maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Kihnu valla lipp.
Lipp on kinnitatud 7. novembril 1995.

Lipu kirjeldus

Kihnu valla lipp on ruudukujuline, mille valgel kangal on sinine kaheksaharuline täht.
Lipu normaalsuurus on 105x105 cm.

Põhjendus

Sinine kaheksaharuline täht sümboliseerib ilmakaarte risti ja selle läbi Kihnu kuulsaid meresõitjaid ning laevaehitajaid. Täht märgib samuti põhjamaiselt karge mere keskel asuvat Kihnu saart ennast.
MI5

Asukoht

Suurbritannia Julgeolekuteenistuse peakorter asub 1994. aastast Londonis Millbanki linnaosas Thamesi jõe kaldal Lambethi silla juures. 
Teise maailmasõja ajal asus MI5 peakorter pärast endise hoone purustamist Saksa Luftwaffe õhurünnakus Winston Churchilli – Marlborough' hertsogi sünnikohas, talle kuulunud Blenheimi palees Woodstocki linna lähedal Oxfordshire'is.

Ajalugu

Suurbritannia esimene vastuluureasutus loodi 1. oktoobril 1909 Suurbritannia ja Saksamaa Keisririigi vahel toimunud rivaliteediolukorras saksa spionaaži vastu võitlemiseks. Esialgne nimetus oli Sõjaministeeriumi Salateenistuse Büroo (Home Section of the Secret Service Bureau), mis jaotus 1910. aastal kaheks – sise- ja välisosakonnaks.

MI5 Esimeses maailmasõjas

Esimese maailmasõja alguses 1916. aastal reorganiseeriti Suurbritannia Sõjaministeeriumi siseosakond Sõjaväeluure osakonnaks MO-5 (War Office's Directorate of Military Operations, section 5 (MO5)), mis varsti nimetati ümber MI5 (Military Intelligence section 5) ja välisosakond MO-6 (hiljem MI6). Sõja ajal tegi MI5 vastuluuret juba kogu Suurbritannia vägede kontrolli all olevas Euroopas, kus avastati 35 vastase luurajat ja ametis oli 850 töötajat.
Pärast Esimest maailmasõda oli MI5 põhiliseks ülesandeks Euroopas leviva kommunismi ja Kominterni tegevuse tõkestamine, kes toetas Suurbritannia kommunistlikku parteid selle "maailmarevolutsiooni" elluviimise plaanis. 1929. nimetati MI6 ümber Kaitse Julgeolekuteenistuseks (Defence Security Service). 1931. nimetati lõplikult ümber Julgeolekuteenistuseks (Security Service), kuid laialt kasutatakse endist nimetust MI5. Aja jooksul MI5 tähtsus riigi sisejulgeoleku süsteemis vähenes ning kokkuhoiupoliitika tulemusena 1939. aastaks oli Briti Impeeriumi vastuluureteenistusse töötajaid jäänud ainult 30.

Secret Service pärast Teist maailmasõda

Pärast Teist maailmasõda muudeti vastuluureasutus MI5 peaminister Winston Churchilli otsusega tsiviilasutuseks, nimetati Secret Service'iks ('salateenistus') ja allutati siseministrile. Välisluureasutus MI6 nimetati Secret Intelligence Service'iks ('salaluureteenistus') ja allutati välisministrile. Põhiliseks tegevuseks külma sõja ajal oli võitlus NSV Liidu ja tema "sotsialismimaadest" satelliitide luuretega.
Eesti Ehitusettevõtjate Liit

Eesti Ehitusettevõtjate Liit (lühend: EEEL) on aastal 1991 asutatud mittetulundusühing, mis ühendab ehitusettevõtjaid.
Põhikirja järgi on EEELi eesmärk "kooskõlastada ja koordineerida oma liikmete tegevust ehitustegevuse majandus-poliitilistes küsimustes ja suhetes töövõtjate ning nende organisatsioonidega".
EEEL on Euroopa ehitusfirmasid ühendava katusorganisatsiooni European Construction Industry Federation (FIEC) liige.
Alates 2017. aastast on EEELi esimees eesti ehitaja Kaupo Kolsar.
Metsaökosüsteem

Komponendid

Metsaökosüsteem on keeruliste komponentide omavaheline toimimine, millel on teatav kooskõla ja tasakaal. Metsaökosüsteemi aineringe oluliseks tahuks on seos fotosünteesi ja hingamise vahel.
Ökosüsteemi oluliseks osaks on muld – selle elustik, toitainete rikkus, temperatuur ja niiskuse. Mulla dünaamika sõltub, temperatuurist, organismide aktiivsusest ning hüdroloogilistest aspektidest.
Betšuaanamaa protektoraat

Ajalugu

Šoti misjonär John Mackenzie, kes elas aastatel 1862–1876 Shoshongi linnas, uskus, et mangwatosid ja teisi Aafrika rahvaid, kellega ta töötas, ohustasid nende aladele lõunast tungivad buuri rüüstajad. 
Ta soovitas brittidel asutada protektoraat, mida juhitaks otse Suurbritanniast. Mackenzie ideedest mõjutatuna otsustas Briti valitsus saata jaanuaris 1885 Lõuna-Aafrikasse sõjalise ekspeditsiooni, et kehtestada regioonis Suurbritannia võim. Sir Charles Warren juhtis 4000-mehelist väesalka Kaplinnast põhja poole. Olles varem sõlminud leppeid kohalike pealikega, kuulutas Warren märtsis 1885 välja Betšuaanamaa protektoraadi. 
Betšuaanamaa tähendas tsvanade maad ning administratiivsetel põhjustel jaotati see kaheks osaks. Põhjapoolset osa nimetati Betšuaanamaa protektoraadiks, lõunapoolset Briti Betšuaanamaa kolooniaks. Briti Betšuaanamaa liideti 1895. aastal Kapimaa kolooniaga ning moodustab nüüd osa Lõuna-Aafrika vabariigist.
Viljandi vana veetorn

Ajalugu

Viljandi oli üks esimesi Eesti linnu, mis sai veevärgi ja kanalisatsiooni. Veetorn ehitati 1911. aastal ja vett pumbati selle reservuaari Viljandi järve ääres, praeguse linnastaadioni ees asunud 134 m sügavusest puurkaevust. Paagi maht oli 100 m³ ja see valmistati kohalikus Uno Pohrti masinavabrikus. Veetorni aastane läbikäik oli 150 000 m³. Veetorn tegutses kuni 1962. aasta septembrini, mil tegevus anti täielikult üle uuele veetornile Carl Robert Jakobsoni tänaval. Pärast seda seisis torn kasutuseta kuni 1996. aastani, mil amortiseerunud ja viltuvajunud tornikiiver maha tõsteti. 1999. aastal tõsteti annetuste toel valminud uus tornikiiver praegusele asukohale. Veetorni vaatetorniks renoveerimine lõppes 2001. aastal.

Vaatetorn

Alates 2001. aastast on torn kasutusel vaatetornina, sellest avanevad vaated Viljandi vanalinnale ja Viljandi ürgorule koos Viljandi järvega. Torni kolmel korrusel asub püsinäitus linna lähemast ajaloost.
Miklós Horthy

Vitéz Miklós Horthy de Nagybánya, (18. juuni 1868 Kenderes – 9. veebruar 1957 Estoril) oli Ungari riigihoidja 1. märtsist 1920 kuni 15. oktoobrini 1944.
Horthy sündis kalvinistlikus aadliperes.
Noorena reisis Horthy palju. Ta teenis Austria-Ungari diplomaadina Türgis ja teistes riikides. 1908–1914 oli ta Austria-Ungari keisri Franz Joseph I adjutant.
Esimese maailmasõja ajal oli ta Austria-Ungari laevastiku kapten ja hiljem admiral. Ta võitis mitu korda merelahingus Itaalia laevastikku ja Otranto juures sai ta haavata. Horthy suhteliselt eduka tegevuse tõttu nimetas Franz Josephi surma järel temalt trooni pärinud Karl I ta 27. veebruaril 1918 Austria-Ungari laevastiku ülemjuhatajaks. 31. oktoobril kapituleerus Horthy Karli käsu kohaselt Sloveenide, Horvaatide ja Serblaste Riigile.
Sõja tagajärjel muutus Ungari merepiirita maaks. Horthy teeneid ei vajatud enam ja ta läks erru. Ta asus elama perekonna valdustesse Kenderesis.
21. märtsil 1919 korraldasid kommunistid riigipöörde ja kuulutasid välja Ungari Nõukogude Vabariigi. 30. mail 1919 moodustas Gyula Károlyi Szegedis kontrrevolutsioonilise valitsuse ja kutsus Horthy sinna sõjaministriks. Horthy nõustus, kuid Antandi korraldusel reformis Károlyi valitsust nii, et Horthy sellest välja jäi. Siiski säilitas Horthy kontrolli armee üle.
6. augustil hõivasid Prantsusmaa toetatud Rumeenia väed Budapesti ja kukutasid nõukogude vabariigi. Selle valitsus põgenes välismaale, peamiselt Nõukogude Venemaale. Kommunistide punane terror asendus valge terroriga, mis Ungaris nii ulatuse kui julmuse poolest ületas märgatavalt punase terrori. Hiljem, oma memuaarides, keeldus Horthy seda kahetsemast ja vabandamast, väites, et see oli vajalik, hoidmaks ära kommunistide võimuletulek Ungaris. 16. novembril andis Rumeenia armee võimu Budapestis Horthyle üle ja lahkus 25. veebruaril 1920 Ungarist.
1. märtsil 1920 kuulutas Ungari Rahvuskogu välja Ungari Kuningriigi, kuid ei kutsunud kukutatud Karli tagasi. Selle asemel valis ta Horthy regendiks. Katoliikliku riigi kuningaks ei saadud teda kui kalvinisti valida. Järgmised 24 aastat oli Ungari kuningata kuningriik, mida valitses admiral merepiirita riigis.
Endine kuningas Karl (Károly IV) ülendas Horthy Szegedi ja Otranto hertsogiks. Horthy ei võtnud tiitlit vastu.
Horthy oli abielus Magdolna Purgly de Jószáshelyga. Neil oli kaks poega, Miklós juunior ja István ning tütred Magda ja Paula. Ainult noorem poeg elas oma isa üle. Vanem poeg oli hävituslendur, kes hukkus Teises maailmasõjas idarindel lennuõnnetuses maandumisel.
Alates 1945. aastast elas Miklós Horthy eksiilis Portugalis.
Olümpiahümn

Olümpiahümn on kaasaegsete olümpiamängude ametlik hümn. Selle muusika kirjutas Spýros Samáras ning originaalsõnad Kostís Palamás. Mõlemad autorid on pärit Kreekast.
Esmakordselt kasutati olümpiahümni 1896. aasta Ateena mängudel, ent ametlikuks olümpiahümniks kinnitati see alles Rahvusvahelise Olümpiakomitee 55. istungjärgul 1958. aastal Roomas.

Hümni kreekakeelne tekst

Αρχαίο Πνεύμ' αθάνατο, αγνέ πατέρα

του ωραίου, του μεγάλου και τ'αληθινού,

κατέβα, φανερώσου κι άστραψ'εδώ πέρα

στην δόξα της δικής σου γης και τ'ουρανού.
Στο δρόμο και στο πάλεμα και στο λιθάρι,

στων ευγενών Αγώνων λάμψε την ορμή,

και με τ' αμάραντο στεφάνωσε κλωνάρι

και σιδερένιο πλάσε κι άξιο το κορμί.
Κάμποι, βουνά και θάλασσες φέγγουν μαζί σου

σαν ένας λευκοπόρφυρος μέγας ναός,

και τρέχει στο ναό εδώ, προσκυνητής σου,

Αρχαίο Πνεύμ' αθάνατο, κάθε λαός.
Bauņi mõis

Bauņi mõis (saksa keeles Bauenhof, läti keeles Bauņu muiža) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Matīši kihelkonnas. Praegu asub Lätis Burtnieki piirkonnas Matīši vallas Bauņis.

Bauņi mõis 1638−1920

Bauņi mõisa kohta on teateid 1638. aastast; kuni 1678. aastani oli see Astijärve mõisa osa. Rootsi võimu ajal läänistati see kantsler krahv Axel Oxenstiernale. Tema järeltulijatele kuulus mõis kuni reduktsioonini. Aastal 1687 eraldati sellest Matīši kirikumõisa maad. Bauņi jäi riigimõisaks 1744. aastani, mil see doneeriti krahv Aleksandr Ivanovitš Rumjantsevile (1680−1749). Viimane müüs selle aga juba 1747. aastal krahvidele Sieversitele. Abielu kaudu omandasid mõisa 1808. aastal Günzelid, kes moodustasid sellest fideikomissi. Suguvõsale kuulus mõis kuni võõrandamiseni aastal 1920.

Mõis pärast võõrandamist

Pärast võõrandamist läks mõisasüda Matīši põllumajandusühistu valdusesse, hiljem sai sellest aga kolhoosikeskus.

Peahoone

Mõisa häärber ehitati 1770. aastal Jacob Johann von Sieversi (1731−1808) ajal. Inglismaal elanud mehena lasi ta peahoone püstitada inglise maamajade eeskujul. Samuti rajas ta mõisa juurde lehiseallee, mis on tänapäeval looduskaitse all. Suurem osa häärberist hävis 1930. aastal. Tänapäeval on säilinud vaid väike osa vasakpoolsest tiivast, mis on eravalduses.

Kõrvalhooned

XIX sajandi lõpus kuulus mõisa juurde ka 14 kõrvalhoonet. Nõukogude perioodil asendati mõisa ajast pärinevad hooned järk-järgult uutega.

Kabel

Jacob Johann von Sievers maeti mõisa peahoonest veidi eemal asuvale künkale. Sinna püstitati kabel, mille ümber istutati aga lehised. Aastal 1865 peeti sellel künkal teine Vidzeme lätlaste laulupäev, millest kasvasid välja nii Eesti kui ka Läti laulupeod. Sieversi memoriaalkompleks on tänaseks hävinud.

Lehisallee

Lehiseallee põhiliigiks on vene lehis. Tegemist on ühe vanema lehisealleega Läti aladel. Lisaks kasvavad selles veel harilik pärn, harilik tamm, harilik saar ja arukask, mis on istutatud XX sajandi keskpaigas.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal kolmteist adramaad, sellele allus 269 mees- ning 321 naishinge. Aastal 1757 oli adramaid samuti kolmteist. Aastal 1734 oli mõisal (koos Mīlīte mõisaga) adramaid neliteist, aastal 1688 aga 26 ja 1/2. Aastal 1832 oli Bauņi mõisal adramaid 10 ja 3/20, aastal 1881 aga 4 ja 58/80, lisaks veel 11 ja 50/80 adramaad maad mõisale alluvate talude koosseisus.

Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale kolm karjamõisa:  Johannisberg, Joachimshof ja Kolzings-Gefinde.
S.H.E

S.H.E (hiina keeles 女朋友, pinyin: nǚpéngyou) on taiwani poprockgrupp. Ansambel loodi 2000. aastal.
Venta regionaalpark

Venta regionaalpark (leedu keeles Ventos regioninis parkas) on regionaalpark Põhja-Leedus Mažeikiai, Šiauliai ja Akmenė rajoonis.
Venta regionaalpark asub Venta jõe ja selle lisajõgede Virvytė, Dabikinė, Avižlyse ja Uogyse kallastel. Regionaalpark asutati 1992. aastal, et kaitsta Venta kallaste maastikke, ökosüsteemi ning kultuuripärandit.
Venta regionaalpargi territooriumil on arvukalt looduslikke niitusid ja vanu metsi. Virvytė oru looduslikud niidud on haruldaste taimede kasvupaigaks, ka asuvad seal Leedus haruldased luhamaastikud. Regionaalpargi territooriumil elavad mitmed hirvlased. Venta jõel asub Papilė lähistel Juura ajastu paljand, mida esimesena uuris Karl Eduard von Eichwald, lisaks on regionaalpargi territooriumil veel kuus paljandit.  Tähelepanuväärne on ka Šaltiškiai savikarjäär, kus Triiase savist on leitud Phytosauridae perekonna roomajate jäänuseid, samuti ka võimalikke dinosauruste jäänuseid. 
Regionaalpargis kasvavad mitmed Leedu punases raamatus olevad taimed, nende seas Siberi võhumõõk, karulauk, metslauk, jumalakäpp, hall käpp, arukäpp, kuradi-sõrmkäpp. pruun raunjalg, tupp-võsaputk, laialehine kareputk, salutakjas, narmasjumikas, suur rusujuur, väikeseõiene hiirehernes, südame-emajuur, pikalehine münt, harilik võipätakas, harilik sinilatv, pääsusilm, lodukannike, vööthuul-sõrmkäpp, harilik käoraamat, rohekas käokeel, pruun lõikhein, karvane naistepuna, väike käopõll, harilik ungrukold, kare kellukas, õõnes lõokannus, harilik lubikas, karvane maarjalepp ja Harilik luuderohi. Seal elavad ka imetajatest pruun-suurkõrv, suurvidevlane, põhja-nahkhiir, valgejänes, kärp ja saarmas. Kaitstavatest lindudest elavad seal jääkoskel, sookurg, rukkirääk, väike konnakotkas, järvekaur, hõbehaigur, hallhani, laululuik, soopart, kanakull, lõopistrik, suurkoovitaja, jäälind, hüüp, teder, hallpea-rähn, valgeselg-kirjurähn, must toonekurg ja roherähn. Lisaks elavad seal juttselg-kärnkonn, mustlaik-apollo, suur-mosaiikliblikas, suur-kuldtiib, suur-rabakiil ja pääsusaba.
Regionaalpargi territooriumil asub kolm linnamäge, lisaks on seal mitmeid muinaskalmeid ja muid kultuurimälestisi. Kaitse all on Viekšniai ajalooline keskus. Regionaalpargi aladel asuvad lennunduspioneer Aleksandras Griškevičiuse ja Simonas Daukantase memoriaalmuuseumid, samuti ka professorite Mykolas, Vaclovas ja Viktoras Biržiška memoriaalmuuseum ühes Žemaitija vanimas apteegis.
Venta regionaalpargi halduskeskus asub Viekšniais. Teised tähtsamad asulad regionaalpargi territooriumil on Venta ja Papilė.
Venta regionaalpargi pindala on 10 630 hektarit. 109 hektarit võtab enda alla Purviai reservaat. Teised rangema kaitsega tsoonid on Venta, Virvytė ja Uogyse maastikukaitsealad, Purvenai geoloogiline kaitseala (selle koosseisus on ka Purviai reservaat), Dabikinė ja Avižlyse hüdroloogilised kaitsealad, Viekšniai vanalinn ja Užpelkiai botaanilis-zooloogiline kaitseala. Kaitsealade all on kokku 39,8 %, regionaalpargi territooriumist.
Christoph Mertzig

Christoph Mertzig (14. september 1704 Nachterstedt – 12. oktoober/23. oktoober 1763 Järva-Madise) oli Eesti vaimulik.
Mertzig sündis Nachterstedtis (praeguse haldusjaotuse järgi Salzlandkreisis Saksi-Anhalti liidumaal). Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 5. mail 1727) Halle ülikoolis, oli aastatel 1727–1729 Halle vaeslastekooli õpetaja. Aastast 1729 oli ta Tallinnas koduõpetaja. Ordineeriti 30. juunil / 10. juulil õpetajaks.
Ta oli aastatel 1736–1763 (kutsuti 18. mail / 29. mail 1736) Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja. Ta oli pietistlik pastor.

Isiklikku

Tema abikaasa Margarethe Dorothea (1720–1756) isa Eberhard Reimers oli Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja. Tema tütre Margarethe Dorothea (1739–1784) abikaasa Gotthard Johann Jäger oli Paide Püha Risti koguduse õpetaja, Tallinna toomkoguduse abiõpetaja ning Tallinna Oleviste koguduse ülemõpetaja ja Tallinna superintendent.
Oklahoma City Thunder

Oklahoma City Thunder on USA korvpalliklubi, mis mängib korvpalliliigas NBA Läänekonverentsi loodedivisjonis. Oma kodumänge peab klubi Oklahoma City Arenal.
Klubi asutati 1967. aastal ja alguses tegutses see Seattle'is. Algselt oli selle nimi Seattle SuperSonics. 2008. aastal kolis meeskond Oklahoma Citysse ja sellest ajast kannab klubi nime Oklahoma City Thunder.
Seattle SuperSonics on tulnud ühe korra NBA meistriks (1979. aastal). Oma divisjoni võitjaks on klubi tulnud 11 korral, oma konverentsi võitjaks neljal korral (1978, 1979, 1996, 2012).
2015. aastast on meeskonna peatreener Billy Donovan.
Amager

Amager on saar Sundis Sjællandi idaranniku lähedal pindalaga 96,29 km². Saar jaguneb halduslikult Kopenhaageni, Tårnby valla ja Dragøri valla vahel. Elanikke on saarel 160 000, neist 107 200 elab Kopenhaagenis. See on Taani kõige tihedama asustusega saar. Amager on ühendatud paljude sildadega Sjællandiga (sh Knippelsbro ja Langebro) ning Øresundi silla ja tunneliga Rootsiga.
Teise maailmasõja ajal suurendati saart kunstlikult merepõhja täites ja kuivendades. Seda ala saare lääneosas, mis on tuntud nimega Kalvebod Fælled, kasutas varem sõjavägi, tänapäeval on seal pargid ning karja- ja heinamaad.
Saarel asub Kopenhaageni Kastrupi lennujaam. Saare idakaldal asub Amager Strandpark.
Kesklinnaga ühendab saart ka Kopenhaageni metroo.
Ottersberg

Ajalugu

Ottersberg kuulus ilmalikus mõttes 1180. aastal loodud Bremeni peapiiskopkonda. Kuid vaimulikus mõttes kuulus Ottersberg Verdeni piiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esmalt personaalunioonis Rootsi – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. Hannoveri kuningriik liidendas hertsogkonna reaaluniooni ja hertsogkonna territooriumist sai 1823. aastal loodud Stade regiooni osa.

Geograafia

Ottersberg asub liivarannal, mis on liustikumoreeni osa Wümme orus. Talvel on madalad alad sageli nädalaid vee all ja moodustavad väärtusliku rahvusvahelise tähtsusega lindude varjupaiga. Ottersberg asub maanteel A 1 Bremeni ja Hamburgi vahel. Bremeni-Hamburgi raudteeliin läbis algselt küla lõunaosa. Pärast Teist maailmasõda arenes jaama ümbruse piirkond raudteest lõunasse. Jaama kutsutakse Ottersberg (Hannover), kuna see asub ajaloolisel Hannoveri maal.

Kultuur

Kunstnik Otto Modersohn (1865–1943) elas Ottersbergis ja on maetud Quelkhorni kirikuaeda.
Juudi kalmistu asub Otterstedti ja Ottersbergi tee ääres, seal on 27 juudi hauakivi Ottersbergi piirkonnast, kes surid aastatel 1835–1920. Kalmistu on kaitsealune kultuurisäile.
Harilik pöök

Botaaniline kirjeldus

Pöögi tüve koor on hall ja sile. 
Hariliku pöögi lehed on terve leheservaga ja elliptilise kuni laimunaja kujuga, 5–15 cm pikkused.

Levik

Levinud Lääne-ja Kesk-Euroopas. Eestis ainult kultuuris.
Elmar Raal

Elmar Raal (1. november 1927 Suislepa vald, Viljandimaa – 7. oktoober 1970 Tartu) oli Eesti õigusteadlane.

Elulugu

Elmar Raal oli Ain Raali isa.
Lõpetas 1947 Tõrva Keskkooli, 1952 Tartu Riikliku Ülikooli ja 1956 samas aspirantuuri; õigusteaduste kandidaat (1957, TÜ), väitekiri "Kuriteoga puutumas nõukogude kriminaalõiguse järgi". 1952–1953 Elva rajooni prokuratuuri uurija ja Tartu oblasti prokuratuuris uurimisosakonna ülema asetäitja, 1953–1956 TÜ kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri aspirant, 1956–1961 vanemõpetaja, 1961–1970 dotsent, 1968–1970 kateedri juhataja.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: kriminaalõigus.
Vassili Sollogub

Vassili Sollogub (poola keeles Sołłohub, vene keeles Василий Устинович (Иустинович) Соллогуб; 23. august 1848 – 1. veebruar 1917 Petrograd) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane. 
Ta õppis Nikolai Kindralstaabi Akadeemias, osales 1877–1878 Vene-Türgi ja 1904–1905 Vene-Jaapani sõjas, ülendati 1897 kindralleitnandiks ja oli 1905. aasta revolutsiooni ajal 4. detsembrist 1905 kuni 17. oktoobrini 1906 ajutine Liivi-, Eesti- ja Kuramaa kindralkuberner.  
12. detsembril 1905 ähvardas kindralkuberner Sollogub avalikus teadaandes terved eesti vallad põhjakubermangudesse välja saata ja tuua nende asemele sisekubermangudest uued elanikud, s.o venelased.
19. detsembril 1905 andis krahv Sollogub revolutsiooniliikumise mahasurumiseks karistussalkadele välja käskkirja nr 1, milles käskis neil taastada seaduslik võim ning kasutada selleks vajaduse korral ka suurtükiväge.
22. septembri 1906 õhtul üritati teda tappa, kui Riias maja aknast visati pomm tänaval jalutanud Sollogubi suunas, kuid keegi vigastada ei saanud.

Perekond

Tema isa Ustin Antonovitš Sollogub oli õuenõunik, vend Vladimir kindral ja Aleksandr staabikapten.
Tommy Ingebrigtsen

Tommy Ingebrigtsen (sündinud 8. augustil 1977 Trondheimis) on Norra endine suusahüppaja.
1995. aasta suusatamise maailmameistrivõistlustel Thunder Bays tuli ta suurel mäel 17-aastasena maailmameistriks.
2003. aasta MM-il Val di Fiemmees võitis ta hõbemedali normaalmäel ja pronksmedali meeskonnavõistluses. 2004. aastal Planicas ja 2006. aastal Kulmis suusalennu maailmameistrivõistlustel tuli ta meeskonnavõistluses maailmameistriks. 
2006. aasta olümpiamängudel Torinos sai ta pronksmedali meeskonnavõistluses.
Ingebrigtsen teatas oma suusahüppaja karjääri lõpetamisest 11. aprillil 2007, olles 29-aastane. Viimasel hooajal ei osalenud ta üheksal maailmakarikavõistluste etapil. Tal oli viimastel aastatel enne tippspordist loobumist raske jõuda Norra suusahüppajate põhikoondisse, kuigi ta oli tulnud meeskonnavõistluses maailmameistriks ja võitnud olümpiamedali.
Ingebrigtsen esindas Byåsen IL klubi. Tema isa on Norras tuntud muusik Dag Ingebrigtsen. Ingebrigtseni isiklik rekord suusahüpetes on 231 meetrit, mille ta hüppas 2005. aastal Planicas.

Maailmakarikavõistlustel

Tommy Ingebrigtsen osales 180 korda maailmakarikavõistluste etappidel ja jõudis poodiumile 5 korda, kuid ei saanud ühtegi võitu.