google/wiki40b huggingface dataset:
Abikoer

Abikoer on koer, kes on välja õpetatud abistama konkreetset vaimse või kehalise puudega inimest.
Abistatavate inimeste hulka kuuluvad näiteks ratastooliga liikuvad inimesed, autistid, kuulmis- ja nägemispuudega inimesed. Abikoera on võimalik treenida ka liitpuudega isiku abistamiseks. Põhiline eesmärk on luua inimesele turvalisem keskkond, pakkudes samas ka emotsionaalset tuge ja paremat elukvaliteeti. Iga koer õpetatakse täitma konkreetseid, inimese vajadustest lähtuvaid ülesandeid. Abikoer saadab omanikku igal pool, ka seal, kuhu reeglina koeri ei lubata (nt. kauplused, ühiskondlikud asutused, ühistransport jne), seega ei kehti abikoertele tavalised lemmikloomadele kehtestatud piirangud.
Euroopa Nõukogu Parlamentaarne Assamblee

Euroopa Nõukogu Parlamentaarne Assamblee (ENPA) on üks Euroopa Nõukogu kahest peamisest organist, mis koosneb 47 riigi parlamendidelegatsioonidest.
Parlamentaarses Assamblees on 318 liiget ja nende 318 asendajat valivad või nimetavad liikmesriikide parlamendid oma liikmete seast. Sõltuvalt riigi rahvaarvust esindab iga riiki kaks kuni kaheksateist liiget. Parlamentaarse Assamblee delegatsioonis peavad olema esindatud kõik riigi tähtsamad parteid või parlamendifraktsioonid.
Assamblees on moodustatud viis poliitilist rühma: sotsialistide rühm, Euroopa rahvaparteide rühm, liberaalide, demokraatide ja reformistide rühm, Euroopa demokraatide rühm ning Euroopa ühinenud vasakpoolsete rühm. Mõned assamblee liikmed ei ole poliitiliste rühmitustega ühinenud.
Assamblee koguneb nädalapikkusele plenaaristungile neli korda aastas Strasbourgis Euroopa palee istungitekojas. Need istungid on üldsusele avatud. Samuti korraldab assamblee kevadise istungi ühes oma liikmesriigis.
Assamblee valib oma liikmete hulgast omale presidendi üldjuhul kolmeks aastaks. Assamblee president ja asepresidendid ning viie poliitilise rühmituse juhid moodustavad assamblee büroo.
Assamblee valib ka Euroopa Nõukogu peasekretäri, Euroopa Inimõiguste Kohtu  kohtunikud ja Euroopa Nõukogu inimõiguste erivoliniku.
Assamblee tööd valmistavad ette spetsialistide komiteed, kes on pädevad järgmistes valdkondades: poliitikaküsimused, õigusküsimused ja inimõigused, sotsiaal-, tervishoiu- ja perekonnaküsimused, kultuur, teadus ja haridus, keskkond ja põllumajandus, kohalikud ja regionaalsed küsimused, majandusküsimused ja -areng, migratsioon, pagulased ja elanikkond, naiste ja meeste võrdõiguslikkus, sisekorraeeskiri ja puutumatused ning liikmesriikide kohustuste täitmise järelevalve.
Liikmesriigid ja nende esindatus: Albaania (4), Andorra (2), Armeenia (4), Aserbaidžaan (6), Austria (6), Belgia (7), Bosnia ja Hertsegoviina (5), Bulgaaria (6), Eesti (3), Põhja-Makedoonia (3), Gruusia (5), Hispaania (12), Holland (7), Horvaatia (5), Iirimaa (4), Island (3), Itaalia (18), Kreeka (7), Küpros (3), Leedu (4), Liechtenstein (2), Luksemburg (3), Läti (3), Malta (3), Moldova (5), Monaco (2), Montenegro (3), Norra (5), Poola (12), Portugal (7), Prantsusmaa (18), Rootsi (6), Rumeenia (10), Saksamaa (18), San Marino (2), Serbia (7), Slovakkia (5), Sloveenia (3), Soome (5), Šveits (6), Taani (5), Tšehhi Vabariik  (7), Türgi (12), Ukraina (12), Ungari (7), Venemaa (18), Ühendkuningriik (18).
Venemaa esindajate hääleõigus assamblees ja osalus assamblee juhtorganites peatati 10. aprillil 2014 pärast Ukrainale kuuluva Krimmi õigusvastast okupeerimist ja annekteerimist Venemaa poolt. Vastava reoslutsiooni poolt hääletas 145 liiget, vastu oli 21 ja erapooletuid 22.

Vaatlejad

Iisraeli, Kanada ja Mehhiko parlamendiliikmetel on Parlamentaarse Assamblee juures vaatleja staatus.

Erikülalised

Valgevene erikülalise staatus Parlamentaarse Assamblee juures peatati 13. jaanuaril 1997.
Andreas Birnbacher

Andreas Birnbacher (sündinud 11. septembril 1981 Prien am Chiemsees) on Saksamaa laskesuusataja.
Birnbacher on võitnud juunioride maailmameistrivõistlustel kokku 7 medalit: neli kulda, kaks hõbedat ja ühe pronksi. 2000. aastal Hochfilzenis sai ta kuldmedali 4x7,5 teatesõidus, hõbemedalid 15 km eraldistardiga sõidus ja 10 km sprindis ning pronksmedali 12,5 km jälitussõidus. 2011. aastal Hantõ-Mansiiskis tuli ta kolmekordseks juunioride maailmameistriks, olles esimene sprindis ja jälitussõidus ning kuuludes kuldmedali võitnud Saksamaa teatesõidu meeskonda. Euroopa meistrivõistlustel 2002. aastal Kontiolahtis tuli ta Euroopa meistriks teatesõidus. 
2004. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlustel Oberhofis jäi Birnbacher parimaks kohaks 20 km eraldistardiga sõidus saadud 14. koht. 2007. aasta MM-il Anterselvas võitis ta 15 km ühisstardiga sõidus hõbemedali. 2008. aasta MM-il Östersundis tuli ta maailmameistriks segateatesõidus ja sai pronksmedali 3x7,5 km teatesõidus. Individuaalselt jäi tema parimaks tulemuseks 10 km sprindis saadud 8. koht.
2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris oli Birnbacher 20 km eraldistardiga sõidus kaheteistkümnes, 12,5 km jälitussõidus kolmeteistkümnes, 15 km ühisstardiga sõidus viieteistkümnes ja 10 km sprindis kahekümnekolmas. 2011. aasta MM-il Hantõ-Mansiiskis sai ta sprindis 6. koha, jälitussõidus 5. koha ja 20 km eraldistardiga sõidus 8. koha. 2012. aasta MM-il Ruhpoldingis võitis ta pronksmedali 4×7,5 km teatesõidus ja segateatesõidus. 2013. aasta MM-il Nové Městos võitis ta pronksmedali 4×7,5 km teatesõidus. 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis osales ta vaid 20 km individuaaldistantsil, kus sai 22. koha.
Birnbacher osales esimest korda maailma karikavõistlustel 18. jaanuaril 2001 Anterselvas 10 km sprindis ja sai 109 startinu seas 49. koha. Poodiumile jõudis ta esimest korda 18. veebruaril 2005 Pokljukas 12,5 km jälitussõidus, kus ta oli kolmas. Esimese MK-etapi võidu sai Birnbacher Oslos 17. märtsil 2011 sprindis.

Maailma karikavõistlustel

Andreas Birnbacher on osalenud (seisuga 23. jaanuar 2012) 166 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 8 korral, neist 4 etappi on ta võitnud.
Torx

Torx (inglise keeles hexalobular internal) on kuusnurkne tähekujuline kruvikeerajapea.
Torx'i kasutatakse enamasti autodes, mootorratastes, jalgrataste pidurdussüsteemides, kõvaketastes, arvutisüsteemides ja elektroonilistes seadmetes. Algul kasutati neid süsteemides, mis vajasid jõule vastupidavamaid kruve. Vanemate Torx kruvipeade sisemised vaod oksüdeeruvad võrdlemisi kiiresti, see võib kahjustada kruvipeasisu, mille tagajärjel kruvikeeraja võib pesast välja libiseda. Tsiviilkasutuses olid need vähem levinud, kuna polnud poodides saadaval.
Suhhoi Su-27

Tehniline kirjeldus

Lennuki konstruktsioonis on kasutatud suhteliselt palju titaani (kuni 30%), kõrgtugevusega alumiiniumisulameid ja komposiitmaterjale.
Viinistu sadam

Koguva sadam (sadamakood EE VIN) on sadam Harju maakonnas Kuusalu vallas Viinistu külas. Sadamat peab OÜ Viinistu Kultuuri-ja konverentsikeskus.
Antsla kogudus

EELK Antsla kogudus oli luterlik kogudus Antslas, mis praegu tegutseb filiaalina.
Kogudus kuulus Võru praostkonda. Tegemist on Urvaste koguduse Antsla filiaaliga, mis 8. veebruarist 1994 kuni 9. aprillini 1996 oli formaalselt iseseisev kogudus. Kogudust teenis õpetaja Aleksander Luhamets, kes tegutses Antsla palvemajas järjepidevalt aastatel 1944–2001.
Jumalateenistused Antsla palvemajas toimuvad igal pühapäeval algusega kell 16.
Bollingeri maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1851. aastal.
Jaan Einasto

Haridus- ja töökäik

Aastal 1947 lõpetas Tartu 1. Keskkooli, 1952. aastal Tartu Riikliku Ülikooli. Täiendusõpet on ta saanud mitmes välisriigis, näiteks Taanis, Saksamaal ja USA-s.
1952. aastal asus tööle Tartu Observatooriumis.
Aastail 1983–1995 oli Eesti Teaduste Akadeemia füüsika, matemaatika ja tehnikateaduste osakonna, aastast 1985 füüsika ja astronoomia osakonna akadeemik-sekretär.

Teadustöö

Einasto on põhjalikult uurinud galaktikate ja universumi ehitust, samuti kosmoloogiat. Ta oli üks esimesi astronoome, kes uurides galaktikate kinemaatikat ja selle seoseid teiste galaktikate parameetritega põrkus tumeda aine olemasolu probleemiga.
Teda ning Mihkel Jõeveeru, Enn Saart ja Erik Tagot peetakse Universumi kärjetaolise struktuuri avastajateks.

Liikmesus

Ta kuulub Rahvusvahelisse Astronoomiauniooni, olles seal galaktika- ja kosmoloogiakomisjoni liige.

Poliitiline tegevus

Einasto kuulus Res Publicasse. Ta astus sealt välja 2005. aasta septembris koos mõne mõttekaaslasega, kelle hulka kuulusid Rein ja Mare Taagepera. Lahkumise puhul kirjutatud avalduses kirjutasid nad, et Res Publica on kaldunud paremtsentrismist paremäärmuslusse, kus hoolitakse ainult neist, kes ise suudavad läbi lüüa. "Tsentristidena hoolime meie ka neist oma rahva liikmeist, kes pole osavad, terved ja rikkad," kirjutasid nad. Avalduses teatasid nad, et üksikküsimustes, näiteks hariduse ja teaduse edendamise alal ei välista nad koostööd ühegi erakonnaga.

Isiklikku

Tema isa Elmar Einasto (enne eestistamist Eisenschmidt) oli eesti geograaf ja pedagoog.
Tema vend Rein Einasto on eesti geoloog.
Tema vanaema (Anna Lammase) kasuema Lilli Suburg oli eesti kirjanik, ajakirjanik, haridustegelane ja naisõiguslane.
Tema vana-vanaisa onupoeg Wilhelm Gottfried Eisenschmidt oli Tartu Peetri koguduse õpetaja.
Tema vana-vana-vanaonu pojapoeg Aleksander Eisenschmidt oli eesti põllumajandusteadlane.
Jaan Einasto üks esiisa oli Põhja-Saksamaalt pärit kõrgaadlik, kelle kaudu viisid vereliinid nii viikingite, hunnide kui ka roomlaste ja isegi egiptlasteni välja. Tuleb välja, et antiikajast kuni keskajani välja ei ole ühtegi suurt impeeriumi, mille mõned keisrid või vaaraod ei oleks tema kauged esivanemad, tunnistab Einasto. Loetelus on Rjurik, Jaroslav Tark, Aleksander Suur, Attila jpt. "Seda kõike tuleb aga huumoriga võtta," lisab Einasto.
Jaan Einasto abiellus 10. märtsil 1951 Liia Einastoga (sündinud Tiit). Neil on kolm last: tütred Maret ja Riina ning poeg Indrek. Nende tütar Maret Einasto on astrofüüsik, teine tütar Riina Einasto on kirjanik ja luuletaja.
Jaan Einasto 2009. aastal sündinud seitsmes lapselaps sai vanaisa järgi nimeks Jaan.
Carlos Ukareda

Carlos Ukareda (sündinud 11. septembril 2000) on eesti muusik.
2018. aastal osales ta saates Eesti otsib superstaari ja jäi kuuendaks.
Tema isa on kitarrist Raul Ukareda.
Rocca al Mare Uisukool

Rocca Al Mare Uisukool on 2001. aastal asutatud spordikool, tegevusaadressiga Tallinn, Haabersti 3. Uisukooli tegevus toimub Premia Jäähallis.  
Uisukool rajati viie iluuisutamisklubi baasil: Anna Levandi IK, Arabesk, Liibela, Oiler, Tallinna IK, treenerid: Anna Levandi, Jekaterina Nekrassova, Anna Nekrassova, Oksana Romanenkova, Aleksander Denissenko, Irina Frolova, Liina-Grete Lilender. Järgmisel hooajal lisandus veel kolm klubi. Kümnes hooaeg on edukalt alanud kaheksa klubiga ja ligi 300 õpilasega.

Iluuisutamise algettevalmistus

Algettevalmistuse astmes toimub õppetöö 3 aastat. Treeningurühmad moodustatakse lastest vanuses 4–7 aastat.
Õppe-treeningutöö põhisuunaks on laste mitmekülgne kehaline ettevalmistamine. Õpilastele iluuisutamise tehniliste aluste õpetamine, laste kehaliste võimete, kehaehituse ja psüühiliste omaduste arendamine.

Iluuisutamise algspetsialiseerumine

Algspetsialiseerumise astmes toimub õppetöö 4 aastat. Õppe-treeningurühmad komplekteeritakse 6–15-aastastest spordikooli algettevalmistuse läbinud noortest ja täiendavalt teistel spordialadel piisava ettevalmistuse saanud iluuisutamishuvilisest

Iluuisutamise meistriklass

Meistriklassis toimub õppetöö 4 aastat. Meistriklassi saavad tipptasemega iluuisutajad, kes on edukalt läbinud algspetsialiseerumise astme.
Õppe-treeningutöö põhisuunaks on mitmekülgne üldkehaline ettevalmistus ning rõhutatult erialane treening. Õppe-treeningutöö eesmärgiks on orientatsioon maksimaalsele võimalikule tulemusele. Samuti noortele iseseisvaks treeningutööks vajalike teadmiste andmine.

Kujunduisutamine

Moodustamisel on kujunduisutajate rühm. Kujunduisutamisega saavad tegeleda vähemalt iluuisutamise algettevalmistuse läbinud lapsed ja noored, kes soovivad aktiivselt treenida, kuid kellel ei ole võimeid või soovi jätkata algspetsialiseerumise astmes või meistriklassis.
Kujunduisutamise rühma eesmärgiks on saavutada piisavalt kõrge sportlik tase, et olla konkurentsivõimeline nii kodus kui ka rahvusvahelisel tasemel.

Iluuisutamise harrastusrühmad

Harrastusrühmadesse kuuluvad lapsed ja noored, kes armastavad iluuisutamist, kuid ei püüdle tippsporti. Harrastusrühmades on võimalik uisutada ka terviseprobleemidega lastel, nt. astmahaiged, kellele treener annab eriprogrammi vastavalt lapse tervislikule seisundile ja raviarsti soovitustele.
Eraldi tegutseb täiskasvanute harrastusuisutajate rühm, mis koguneb üks kord nädalas. Harrastajad omandavad kogenud treeneri näpunäidete järgi uisutamise põhialuseid, samuti lihtsamaid iluuisutamise elemente.
1940. aasta Riigivolikogu valimised

1940. aasta Riigivolikogu valimised toimusid 14. ja 15. juuli 1940. Eesti Vabariigi põhiseadust rikkudes kõrvaldati Eesti Töötava Rahva Liidu kandidaatide vastaskandidaadid.

Enne valimisi

17. juunil 1940 okupeeris Nõukogude Liit Eesti ja korraldas 21. juunil riigipöörde. NSV Liidu survel nimetas president Konstantin Päts ametisse Johannes Varese prosovetliku nukuvalitsuse. 5. juulil 1940 toimus valitsuse istung, mille otsusega saadeti laiali parlamendi mõlemad kojad ja otsustati kuulutada välja uue Riigivolikogu valimised. Valimistele kandidaatide esitamise tähtajaks seati 10. juuli ehk kolm ja pool päeva. Kandideerida lubati kõigi erakondade kandidaatidel. 10. juuli hommikul teatati, et kõik kandidaadid peavad 10. juulil kella kaheks päeval esitama oma valimisprogrammi.

Valimised

14. ja 15. juulil toimus tegelikult Eesti Töötava Rahva Liidu kandidaatide poolt hääletamine. Väljaspool Töötava Rahva Liitu kandideerinud 80 kandidaadist 17 loobusid "vabatahtlikult", 1 vahistati ja 58 kuulutati valmiskomisjonide poolt kõlbmatuiks (kokku 76). Põhilisteks süüdistusteks oli, et esitatud programm oli kopeeritud Töötava Rahva Liidu programmist või oli provokatiivse sisuga. Kandidaate süüdistati nii kriminaalses kui ka rahvavaenulikus või Nõukogude Liidule vaenulikus minevikus. Samuti ei saanud kõik kandidaadid kokku nõutavat 50 toetusallkirja.
Valimised toimusid kõigis 80 valimisringkonnas, kuigi Riigivolikogu valimise seaduse järgi oleksid ühe kandidaadi esitamisel pidanud valimised ära jääma ja esitatud kandidaat saama Riigivolikogu liikmeks ilma hääletamiseta. Hääletamise läbiviimiseks moodustati 1350 valimisjaoskonda. Samal ajal toimusid valimised ka Lätis ja Leedus.

Tulemused

Riigivolikogu valimiste tulemuseks teatati 18. juulil, et valimistest võttis osa 84,1% hääleõiguslikest kodanikest, kellest 92,9% hääletas Töötava Rahva Liidu poolt. Valituks osutusid 80 Eesti Töötava Rahva Liidu kandidaati.
Valitud saadikud moodustasid II Riigivolikogu.
Nemanja Matić

Nemanja Matić (sündinud 1. augustil 1988) on Serbia jalgpallur, poolkaitsja. Ta mängib Inglismaa Premier League'i klubis Manchester United.
2009. aastal toimus mängija üleminek Londoni Chelseasse, aga kaks aastat hiljem vahetas Chelsea Matići Benficasse David Luizi vastu. 2014. aastal ostis Chelsea FC Nemanja Matići 21 miljoni euro eest.
Must akaatsia

Levik

Must akaatsia on pärismaine Austraalia ja Tasmaania idaosas.

Välimus ja eluvorm

Must akaatsia on kiiresti kasvav igihaljas põõsas või puu, mis kasvab 8...15 m (mõnikord kuni 45 m) kõrguseks.
Tal on püstine sirge tüvi ning tihe võra, mille kuju on püramiidjas kuni silindriline. Mõnikord ulatuvad oksad kaugele välja.
Lehed esinevad ainult noortel taimedel, hiljem asenduvad nad fülloodidega.

Kasvukohad

Must akaatsia kasvab väga mitmesugusel mullal ja väga mitmesuguses kliimas, kuid on lopsakam külmemas kliimas.

Kasutamine

Musta akaatsia puidust tehakse muu hulgas mööblit ja paate.
Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituut

Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituut oli Eesti NSV-s tegutsenud meditsiiniline teadusasutus.
1947–63 tegutses instituut Eesti NSV Teaduste Akadeemia, 1963–91 Eesti NSV Tervishoiuministeeriumi ning 1992–97 Eesti Vabariigi Sotsiaalministeeriumi alluvuses. 1993 eraldus sellest Kurortoloogia Instituut. 1997–2003 oli see iseseisev riiklik uurimisasutus Sotsiaalministeeriumi haldusalas, 2003. aastal liideti koos Eesti Tervisekasvatuse Keskuse ning Rahvatervise ja Sotsiaalkoolituse Keskusega Tervise Arengu Instituudiks.
My World

"My World" on Justin Bieberi esimene album. Selle esimene osa ilmus 17. oktoobril 2009. Teine osa on plaanis avaldada märtsis 2010.
Sellel on muu hulgas laulud "One Time", "One Less Lonely Girl" ja "Love Me".
Indrek Ojari

Rollid mujal

"Meri muigab teitele vasta", H. Sarapuu / H. Sarapuu,esietendus MTÜ Oad 2016
"Romeo vs Julia", W. Shakespeare / L. Sipari / L. Urpelainen, lavastaja I. Normet, esietendus Karlova teatris 2015
"Vanameestesuvi", G. Kordemets / G. Kordemets, esietendus Tõstamaa suveteatris 2013
"Nõiutud kevade", T. Suuman / M. Kalmet, esietendus Palamuse muuseumis 2012 
"Türgi oad", M. Traat, Oma Lava, esietendus 2009
"Vahepeatus", U. Uusberg, Hüüru mõisas, MTÜ R.A.A.A.M, esietendus 2008
"Seitse samuraid", A. Kurosawa, teater NO 96, esietendus 2005
Omedu

Ajalugu

Esmakordselt mainiti Omedut 1590. aastal nimega Ommieden. Orduajal jäi Omedu Laiuse ametkonna lõunapiirile, sellest lõunas oli juba Tartu piiskopkond.
1582 ja 1599 Poola võimude korraldatud revisjoni andmeil oli suurem osa praegusi Peipsiääre külasid juba tollal olemas. 1599. aasta revisjonis on Laiuse staarostkonda kuuluvana nimetatud nii Mustvee mõis kui ka selle alla jäänud külad, sealhulgas Omedu (Ommuth). Samu kohti mainiti ka Rootsi 1601. ja 1625. aasta revisjonides. Mustvee kandis elasid toona peamiselt vähese maaga talupojad ning kaluritest popsid, kes maksid makse kalades või rahas. Enamik talupoegi olid eesti, umbes viiendik aga vene nimedega.
Sõjad ja taudid kahandasid Peipsi kandi külade rahvaarvu järsult, 1638. aasta Rootsi revisjonis oli külades poole vähem peresid. Omedu (Omita) küla kohta kirjutati revisjoniaruandes, et see oli varem kuulunud Roela mõisale, 1625 aga Laiusele. Külas elanud Omette Reynul, Karkaya Marttil ja Karkaya Pehtzil polnudki maad, vaid üksnes rand.
1828. aastal oli Omedus külas oli üks venelaste maja 130 elaniku kohta, 1851. aastal 11 venelast ja 203 eestlast. Talude päriseks ostmine algas Omedus 1853. aastal, 1883. aastal oli külas ostetud 2 talu ja 1887. aastal 5 talu. 19. sajandi teisel poolel rändas Kodavere rahvas välja Peipsi taha Oudovamaale, väljarändajaid oli ka Omedust.
Traditsioonilise kalapüügi ja sibulakasvatuse kõrval levis 19. sajandi II poolel Peipsiäärel ka sigurikasvatus linnade tarbeks, kus läks moodi kohvijoomine. Kuna päris kohv oli kallis, lisati sellele sigureid (või tehtigi kohvi üksnes sigureist). Kuna 1830. aastail hakkas kalasaak Peipsil kahanema, liikusid Omedu kalurid ka väiksematele järvedele, näiteks Saadjärvele ja Kuremaa järvele.
Peipsi tintide kuivatamiseks tarvitati erilisi ahje, mis olid 2,5-3 meetrit pikad ja 2 meetrit laiad ning võlvlaega. Ahjude vahe oli 75 cm ja mõnel külamehel oli isegi üle tosina ahju. Ühte ahju läks kolm puuda tinte.
Vähemal määral tegeldi Peipsi kandis ka palgiparvetusega. Kodavere metsadest veeti Tartusse küttepuid, mis parvetati jõge mööda alla, veeti jõesuudmes veest välja, lõigati ja laaditi lotjadele. 1909. aastal parvetati Omedu jõe kaudu kuni 27 000 palki ja 200 kantsülda puid, 1923. aastal sai aktsiaseltsi Silva Omedu puupapivabrikus ja saekojas tööd üle 200 inimese.
1938–41 oli Omedu piirivalvekordoni ülem laskmise maailmameister Eduard Seren.
1944. aasta veebruari lõpus tungis Omedu lähistel üle Peipsi Punaarmee partisanisalk, mille oli moodustanud NKVD alluvuses tegutseva Eesti Partisaniliikumise staap. Salga piiras sisse ja hävitas kohalik Omakaitse. Lahingu mälestuseks paigaldati Omedusse Nõukogude ajal mälestuskivi, mille vaskplaat nimede ja daatumitega langes pärast Eesti taasiseseisvumist metallivaraste saagiks.
Nõukogude ajal tegutses Omedus Kirovi-nimeline kalurikolhoos, millele kuulus 1981–88 jõekaldale ehitatud Omedu keskus. Punasest tellisest hilismodernistlik telgsümmeetrilise kompositsiooniga hoonekompleksi arhitekt oli A. Eigi. 1982 valmisid haldus- ja tootmishoone, hiljem pumbajaam, söökla (1983) jt abihooned.
Eesti Õdede Liit

Eesti Õdede Liit on Eesti õdede kutseorganisatsioon.
Alates 2015. aastast annab õdede liit välja aasta õe aunimetust.
Eve Alttoa

Eve Alttoa (sünninimi Eve Palginõmm; sündinud 25. märtsil 1964) on eesti kunstiteadlane, konservaator. 
Ta on 1990. aastate keskpaigast Tartu Jaani kiriku (oma ülirikkaliku põletatud savist (terrakota) dekooriga oli kirik terves keskaegses Euroopas ainulaadne) terrakotaskulptuuride uurija ja teaduslik konserveerija. 
Eve Alttoa kirjutas Muinsuskaitseameti poolt väljaantavas "Eesti kirikute" sarjas 2011. aastal ilmunud raamatule "Tartu Jaani kirik" (põhiautor Kaur Alttoa) peatüki ülevaatega kiriku terrakotaskulptuuride valmistamise tehnoloogiast, säilivusest ja konserveerimisest. Aasta hiljem pälvis ta panuse eest terrakotaskulptuuride uurimisse riikliku teenetemärgi.
2017. aasta juunis pidas Alttoa Tartu Linnamuuseumi näituse "Olev Prints ja Tartu Jaani kiriku kadunud värvid" programmi raames Tartu Linnamuuseumis loengu "Jaani kiriku skulptuuride konserveerimisest", milles rääkis haruldaste skulptuuride kollektsioonist ja nende konserveerimisest.
Ta on Eesti Konservaatorite Ühingu tegevliige.

Haridus ja töökäik

Eve Alttoa (toona Palginõmm) lõpetas 1982. aastal Tallinna 44. Keskkooli. Hiljem astus ta Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonda, mille lõpetas 1990. aastal diplomiga, mille kaitses kunstiajaloo-alase lõputööga "Tallinna polükroomsete talalagede restaureerimine 1960–1988".
Ta on 2009. aastast tegutsenud eraettevõtjana.

Isiklikku

Tema abikaasa on kunstiajaloolane Kaur Alttoa.
Bachide suguvõsa

Bachide suguvõsa oli muusikaajaloos tähtsal kohal ligi kaks sajandit. Sellesse kuulus üle 50 tuntud muusiku ja rida silmapaistvaid heliloojaid, kellest kõige tuntum on Johann Sebastian Bach (1685–1750). Johann Sebastian Bach koostas ise sugupuu, mille lõpetas tema poeg Carl Philipp Emanuel Bach.
Bachide suguvõsa ei lahkunud Tüüringist, kuni Sebastiani pojad siirdusid laia maailma. Vaatamata talupojaseisuse viletsusele Kolmekümneaastase sõja ajastul säilitas suguvõsa oma positsiooni ning andis Euroopa suurimate hulka kuuluvaid muusikuid, isegi kui nende eluaegne kuulsus jäi kohalikuks. Tähelepanuväärseid muusikuid oli sedavõrd palju, et Erfurdis nimetati kõiki muusikuid Bachideks, isegi kui nad ei kuulunud kohalike Bachide perre. Nii päris Sebastian Bach suguvõsa kunstilise traditsiooni, mida ajaloolised asjaolud olid kaitsnud sajandipikkuse muusikalise käärimise eest, mis ülejäänud Euroopas oli hävitanud polüfoonilise muusika.

Teised enne 1685. aastat sündinud Bachid

Johann Ambrosiuse onu Heinrich Arnstadtist sai kaks poega: Johann Michael ja Johann Christoph, kes kuuluvad J. S. Bachi suurimate eelkäijate hulka. Johann Christophit peeti mõnd aega moteti "Ich lasse dich nicht" ("I will not leave you") autoriks, mida varem omistati Sebastian Bachile ning on nüüd teadaolevalt tõesti tema looming (BWV 159a). Veel üks Veit Bachi järeltulijaist, Johann Ludwig, pälvis Sebastianilt enam imetlust kui ükski teine ta esivanemaist – Johann Sebastian kopeeris kaksteist Johann Ludwigi kirikukantaati ning lisas neile mõnikord omaenese tööd.
Zschorlau

Zschorlau on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Erzgebirgskreisis Zschorlau vallas.