google/wiki40b huggingface dataset:
Aleksei Lotman

Aleksei Lotman (vahel märgib eesnimena ka Aleks või Alex) (sündinud 6. mail 1960 Leningradis) on eesti bioloog, loodushoiu valdkonnas töötaja ja rohelist ideoloogiat esindav poliitik. Alates 8. juunist 2010 kuni 2011 aasta maini oli ta Erakonna Eestimaa Rohelised esimene eestkõneleja.

Elukäik

Aleksei Lotman on lõpetanud Tartu 2. Keskkooli ja 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal. Ta on töötanud Tartu Loodusmaja õpetajana, Tartu Keskkonnateenistuse õhukaitse inspektorina, Matsalu looduskaitseala teadusdirektorina, Natura 2000 pilootprojekti juhina.
Oli Eesti Kongressi liige aastail 1990–1992, Tartu Linnavolikogu liige 1990–1991.
Lotman on Erakonna Eestimaa Rohelised asutajaliige ja on kuulunud selle juhatusse. Alates 8. juunist 2010 kuni 2011 maini oli ta erakonna esimene eestkõneleja.
Ta on ka Kaitseliidu Lääne maleva (tegev)liige, Eesti Rohelise Liikumise ja Tuudi Jahimeeste Seltsi liige ning Eesti Hobuse Kaitse Ühingu asutajaliige.
Aastal 2007 valiti Lotman XI Riigikogu liikmeks.
Ta valiti 26. jaanuaril 2010 Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee (ENPA) keskkonna-, põllumajandus- ja regionaalasjade komitee esimeheks, kus ta töötas kuni XI Riigikogu koosseisu lõpuni.
Lotmanile on antud Riigivapi V klassi teenetemärk 2006, Kaitseliidu Valgeristi III klassi teenetemärk 1998 ja II klassi teenetemedal 2004.
Koos abikaasa Kaja Lotmaniga pälvis 2003. aastal Maailma Looduse Fondi (WWF) väljaantava Elisabeth Jidhe nimelise looduskaitseauhinna .
Lotman oli XI Riigikogu maaelu komisjoni aseesimees ja Euroopa Liidu asjade komisjoni liige. Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee Eesti delegatsiooni, Eesti-India parlamendirühma, Eesti-Mongoolia parlamendirühma, Eesti-Venemaa parlamendirühma, Tiibeti toetusrühma, Saarte ühenduse ja Tuumarelvavaba maailma toetusrühma liige.
Ta kandideeris ka 2011. aasta Riigikogu valimistel saades 1490 häält, kuid ei osutunud valituks.
Alates 2011. kevadest töötab ta Eestimaa Looduse Fondis merekeskkonna kaitse eksperdina.
2015. aasta Riigikogu valimistel sai ta 5. valimisringkonnas 430 häält.

Pere

Tema isa oli Juri Lotman ja ema Zara Mints. Tema vennad on Mihhail Lotman ja Grigori Lotman. Aleksei Lotmanil on neli last: Silvia Lotman, Elen Lotman, Eno-Martin Lotman ja Aliine Lotman. Tema abikaasa on Kaja Lotman.
Sarah Wayne Callies

Sarah Wayne Callies (sündinud 1. juunil 1977 La Granges, Illinois' osariigis) on USA filminäitleja, kes on tuntud eelkõige dr Sara Tancredi osatäitjana seriaalis "Põgenemine" ja Lori Grimesi osatäitjana seriaalis "Elavad surnud".

Biograafia

Sarah' esimesel eluaastal kolis perekond Honolulusse. Juba nooruses oli näha Sarah' huvi näitlemise vastu. Ta osales erinevates näitemängudes Punahou koolis, mille ka 1995. aastal lõpetas.
Ehkki Sarah' mõlemad vanemad on professorid Hawaii Ülikoolis, ei soovinud Sarah vanemate rada käia, vaid otsustas karjääri teha näitlejana.
Pärast kõrgkooli lõpetamist asus Sarah Darthmouthi Kolledžisse, kus puutus palju kokku teatrikunstiga. Pärast kolledži lõpetamist jätkas ta õpinguid Denver National Theater Conservatorys, mille lõpetas 2002. aastal.
Samal aastal ta ka abiellus ning kolis New Yorki, kus sai oma esimese televisioonirolli NBC seriaalis "Queens Supreme".
Kertši väina intsident

Olukorrast

Septembri lõpus olid Berdjanskis asuvasse Aasovi mereväebaasi teel olnud kaks Ukraina sõjalaeva läbinud Kertši väina takistusteta. 
Novembri lõpus asusid Odessast Mariupolisse teele kolm Ukraina sõjalaeva: lahingukaatrid (suurtükikaatrid) Berdjansk (Бердянськ) ja Nikopol (Нікополь) ning puksiir Janõ Kapu (Яни Капу).

Sündmuse kirjeldus

Venemaa võimud sulgesid Kertši väina silla juures läbipääsu kolmele Mariupolisse teel olnud Ukraina mereväe laevale. Pärast Ukraina puksiiri Janõ Kapu  rammimist avasid Venemaa piirivalvelaevad rahvusvahelistes neutraalvetes asunud Ukraina laevade pihta tule, haavates vähemalt kolme mereväelast, neist kahte raskelt. 
Ukraina mereväe laevad Berdjansk, Nikopol ja Janõ Kapu hõivati Venemaa eriüksuse poolt ja toimetati Kertši sadamasse. 24 mereväelast vangistati. Osa sõjavangidest viidi Kertšist üle Simferopolisse, osa Moskvasse, Lefortovo vanglasse.
Operatsioonis osales vähemalt neli Venemaa sõjaväekopterit, ründelennukid ja eriüksuslased. Sõjaväe ründelennukitelt väljatulistatud kahest raketist tabas Ukraina laevu vähemalt üks.
Fantoft

Fantoft on põhiliselt aedlinnast koosnev elurajoon Bergeni lõunaosas, 5 km kaugusel kesklinnast Fana ja Årstadi linnaosas Løvstakkeni mäe ja Byfjellene vahel. Ta piirneb Paradisi, Fjøsangeri, Storetveiti ja Nattlandiga. Umbes 15 km edelas on Fleslandi lennujaam ja kümneminutise jalgsimatka kaugusel on Nordåsvatnet, mille sopis on kuningliku perekonna residents Gamlehaugen, mida ümbritsevad avalikkusele avatud suured aiad.
Seal on üliõpilaste ühiselamuid (Fantoft Studentboliger) ja maju vallalistele.
Aastal 1978 avati Chr. Michelseni Instituudi labori- ja halduskompleks.
Fantoftis on Fantofti püstpalkkirik.
Bergeni kiirtrammil tuleb Fantoftis peatus.
19. sajandil oli Fantoft oma piirkonnas haruldase lopsaka loodusega bergenlaste armastatud väljasõidukoht, kus oli võimalik metsas piknikku pidada. 20. sajandil istutati ümbritsevad mäed kunstlikult täis. Seal oli ka nüüdseks hävinud Birkelundi restoran. Fantofti lähedal Landåsis oli Edvard Griegi perekonna häärber.
Nimi tuleb vanapõhja sõnadest forn 'vana' ja tuft 'jäätmaa'.
Kvalsundet (Troms)

Kvalsundet on väin Norras Tromsi maakonnas Tromsø vallas. Väin lahutab Kvaløya ja Ringvassøya saart. Väina geograafilised koordinaadid on 69° 50′ N, 19° 00′ E.
Väina maksimaalne sügavus on umbes 30 m.
Väina all on 1650 m pikkune maanteetunnel (56 m merepinnast sügavamal).
Väina on kavas rajada loodete jõul töötav elektrijaam.
Noot

Noodipea

Seest tühi või täis ovaal, mis asub noodijoonestikul, märgib kõrgust ja kestust (seest täis, seest tühi, mõlemad punktiga).

Noodivars

Joon, mis tõmmatakse noodipea paremale küljele.
Noodivarre pikkus on umbes 2½–3 joonevahet ehk käsitletavast noodist oktaav alla või üles. Kolmandast noodijoonest kõrgemal asuvatel nootidel märgitakse noodivars alla ja noodipeast vasakule.
Kui noodijoonestikule on kirjutatud kahehäälne muusikapala, kirjutatakse ülemise hääle varred üles ja alumise hääle varred alla.

Noodilipp

Kirjutatakse noodivarrest paremale (kui noodivars suundub alla, siis vasakule).
Kõrvuti asuvate nootide lipud ühendatakse tavaliselt noodivarsi siduvaks jooneks. Näiteks   =

Pausid

Noodivältustele vastavad noodikirjas samade vältustega pausid.
Ida Politseiprefektuur

Ida Politseiprefektuur oli Eesti Politsei piirkondlik siseturvalisuse eest vastutav riiklik haldusasutus (politseiprefektuur), mis oli Politseiameti ning Politsei- ja Piirivalveameti haldusalas. Lääne Politseiprefektuur tegutses 2004–2010, mil asutati Ida Prefektuur.
Ida Politseiprefektuuri teenistuspiirkond oli Lääne- ja Ida-Viru maakond.
Liis Bender

Liis Bender (aastast 1984 Liis Tooming; 19. juuli 1947 Punikvere – 20. oktoober 2005) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1965 Alatskivi Keskkooli ja aastal 1970 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri.
Ta töötas aastast 1970 teatris Vanemuine.

Isiklikku

Ta on olnud abielus Jaan Toominguga.
Marfa Kolessova-Rastorgujeva

Marfa Petrovna Kolessova-Rastorgujeva (vene keeles Марфа Петровна Колесова-Расторгуева; 
3. aprill 1950 Megino-Kangalassõ rajoon, Jakuudi ANSV – 5. november 2016 Lõuna-Korea) oli jakuudi laulja ja tsirkusetegelane, Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik. Ta on esinenud ka tsirkusenumbritega.
Ta lõpetas 1972. aastal Roskontserti juures asuva Üleliidulise estraadikunsti loomingulise töökoja. Ta oli üks 15 lõpetajast, kellest koostati kutseline estraadikollektiiv Jakuudi estraad-72. Hiljem töötas ta lauljana Oiunski-nimelises Jakuudi Riikliku Muusika- ja Draamateatri estraadibüroos. Ta on esinenud ringreisidel rohkem kui 30 maailma riigis, sealhulgas USA-s, Suurbritannias, Prantsusmaal, Rootsis, Soomes ja Afganistanis.
1990. aastatel võttis ta osa koos abikaasa Sergei Rastorgujeviga tsirkuse organiseerimisest Jakuutias, seejärel töötas seal asedirektorina. 1994. aastast oli ta Sahhatsirki lastetsirkusestuudio direktor. Ta oli Venemaa Tsirkusetegelaste Liidu liige.

Isiklikku

Tema abikaasa on tsirkusetegelane Sergei Rastorgujev.
Artur Ekbaum

Artur Ekbaum (8. veebruar 1903 Suure-Kõpu vald, Viljandimaa – 5. juuni 1976 Udora, Kanada) oli eesti põllumajandustegelane, ühiskonnategelane ja pankur.
1923. aastal lõpetas ta Eesti Aleksandri Põllutöö Keskkooli. 1932. aastal lõpetas ta Berliini Põllumajanduse Ülikooli agronoomina.
Aastatel 1941–1944 oli ta ETK Põllumajandusosakonna juhataja ja Põllumajanduslikkude Ühistute Keskliidu direktor.
Aastatel 1943–1944 oli ta Eesti Põllumajandusliidu nõukogu liige.
1944. aastal oli ta Eesti Vabariigi Rahvuskomitee juhatuse liige.
1944 sügisel põgenes ta koos abikaasaga Rootsi.
1945 oktoobris nimetati ta eksiilis Otto Tiefi valitsuse ministriks, kuid määramine tühistati 24. juunil 1949, tagasiulatuvalt 1. detsembrist 1945 arvates.
1947. aastal oli ta Rootsis Eesti Rahvusnõukogu üks asutajaid.
1949. aastal siirdus koos abikaasaga Kanadasse, elas Torontos.
1954. aastal oli ta Toronto Eesti Ühispanga asutaja ja esimene juhatuse esimees.

Isiklikku

Tema abikaasa oli kirjanik Salme Ekbaum.
Tema vend oli vaimulik Juhan Ekbaum.
Pööring

Pööring (inglise keeles turnaround) on merematke algus või lõpp sadamas, kus ristluslaeva reisijad vahetuvad: ühe ristluse reisijad lahkuvad ja saabuvad järgmise ristluse reisijad.
Tavaliselt korraldatakse pööring selles sadamas, kuhu teiste riikide reisijail on mugavam saabuda. Sagedamini korraldatakse Läänemere matkete pööringuid Kopenhaagenis ja Stockholmis, kus on rohkesti lennuliine. Linnale on kasulikum olla pööringu- kui külastussadam, sest pööringul olevad turistid vajavad selles linnas rohkem teenuseid - majutust, toitlustust ja transporti - kui ühepäevasel külastusel olevad matkelaeva reisijad.
Tallinna Vanasadam sai pööringusadamaks esmakordselt juunis 2011.
Sõna "pööring" valiti välja Tallinna Lennujaama ja Tallinna Sadama 2011. aasta suvel korraldatud konkursil ingliskeelsele terminile "turnaround" eestikeelse vaste leidmiseks, selle sõna olid välja pakkunud kolm võistlejat.
Vikitsitaadid

Vikitsitaadid (inglise keeles Wikiquote) on Wikimedia projektiperre kuuluv tsitaate koondav vikiprojekt, mida koostavad vabatahtlikud kaastöölised. Projekti haldab ja selle omanik on Wikimedia Foundation, projekt töötab MediaWiki tarkvaral ning asub aadressil http://www.wikiquote.org.
Vikitsitaadid põhineb Daniel Alstoni ideel, mille algselt teostas Brion Vibber. Selle eesmärk on koguda tsitaate silmapaistvatelt inimestelt, raamatutest ja filmidest, vanasõnu jms, andes iga tsitaadi päritolu kohta ka konkreetse viite. Ehkki veebis on arvukalt tsitaadikogumikke, on Vikitsitaadid üks väheseid, mis põhineb vabatahtlike koostööl. Vikitsitaatide leheküljed on lingitud asjakohastele Vikipeedia artiklitele (ja vastupidi).

Eri keeleversioonid

Algselt loodi projekt vaid inglise keeles, 2004. aasta juulis laienes see ka teistesse keeltesse. 16. veebruari seisuga 2013 oli Vikitsitaatide keeleversioonide esikümme järgmine: inglise Vikitsitaatides oli 21 762 artiklit, poola keeles 20 857 artiklit, itaalia keeles 16 126 artiklit, vene keeles 9725 artiklit, prantsuse keeles 7827 artiklit, saksa keeles 6919 artiklit, portugali keeles 6635 artiklit, hispaania keeles 5810 artiklit, slovaki keeles 4853 artiklit ja tšehhi keeles 4723 artiklit. 
2019. aasta 2. veebruari seisuga oli Vikitsitaatidel 90 keeleversiooni, kuid 14 neist koosnes vaid abilehtedest (0 artiklit). Esikümne seis oli järgmine: inglise keeles 33 372 artiklit, itaalia keeles 30 725, poola keeles 23 903, vene keeles 12 356, tšehhi keeles 9181, farsi keeles 8511, saksa keeles 7837, portugali keeles 7223, hispaania keeles 6747 ja ukraina keeles 5830 artiklit. Kokku oli enam kui 1000 artikliga keeleversioone 35 (sh korea keeles täpselt 1000 artiklit). Eesti keel oli 802 artikliga 38. kohal, jaapani (889) ja ladina (682) vahel.

Eestikeelne

Eestikeelsetes Vikitsitaatides oli 16. veebruaril 2013 kokku 564 artiklit, sellega jäi eesti keeleversioon 37. kohale. Kasutajaid oli 1250, aktiivseid kasutajaid 10. 
2. veebruaril 2019 oli eesti Vikitsitaatides artikleid 802 (suuruse üldarvestuses 38. koht), kasutajaid 2632, aktiivseid kasutajaid 9, administraatoreid 0.
Svoboda Rossii

Svoboda Rossii (vene keeles Свобода России) oli 1919-1920 Tallinnas ilmunud venekeelne kirjandus-poliitiline ajaleht. Ajaleht oli sõltumatu demokraatilise mõtte organi (vene keeles орган независимой демократической мысли) häälekandja.
Ajaleht hakkas ilmuma 1919. aastal nime all Svobodnaja Rossija (Свободная Россия). Svobodnaja Rossija toimetaja oli Aleksei Troitski. 16. septembril 1919 suleti see ajaleht jäädavalt ja Troitski võeti vahi alla. Ajaleht jätkas ilmumist samal aastal nime all Svoboda Rossii (Свобода России). Svoboda Rossii toimetajad olid J. Veiman ja V. Tronesevski.
Paunküla–Vetla tee

Paunküla–Vetla tee (registrinumbriga 11207) on 13,9 km pikkune kõrvalmaantee Anija ja Kose vallas.
Tee saab alguse Tallinn–Tartu–Võru–Luhamaa maantee neljakümne kaheksandal kilomeetril Sae ja Rõõsa külade piiril Kose vallas. Tee kulgeb läbi Sae, Paunküla, Leistu, Laane, Voose ja Vetla küla. Tee lõpeb Perila–Jäneda tee kahekümnendal kilomeetril Vetla külas Anija vallas.
Tee ületab ühe silla (Paunküla sild üle Pirita jõe tee teisel kilomeetril) ja 9 truupi. Teele jääb Voose bussipeatus.
Teega ristub kaheteistkümnendal kilomeetril Alavere–Voose tee.
Tee on kruusatee. Alavere–Voose teeristi piirkonnas on kilomeetrine lõik mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Alavere–Voose teeristi piirkonnas (30, 40, 60 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Kärla kihelkond

Piirkonna ajalugu

Piirkond kuulus algselt Kaarma kihelkonda. Eraldus pärast Kärla Maarja Magdaleena kiriku ehitamist (arvatavasti 14. sajandi alguses); ürikuis on kihelkonda esmakordselt mainitud aastal 1438 (Kergel). Nüüdne kirik ehitati aastal 1843. 
Usuvahetusliikumise ajal, 1868. aastal ehitati Kärlasse ka vene õigeusu Mõnnuste Jumala Ilmumise kirik (praegu varemeis).

Kihelkonna alad tänapäeval

Kärla kihelkonna alad hõlmasid nüüdse Kärla valla ala.
Christen Aaberg

Christen Pedersen Aaberg (15. september 1819 Aaberggaard Vembi lähedal, Møborgi kihelkond – 17. oktoober 1897 Aaberggaard) oli taani talupidaja ning poliitik.
Aastal 1890 sai ta esimese tegeliku talupojana Dannebrogi ordu rüütliks.

Elulugu

Tema vanemad olid Peder Christensen Aaberg (1796–1873) ja Maren Christensdatter (umbes 1794 – 1876).
Ta võttis osa esimesest Saksa-Taani sõjast 1848–1850. Alates 1860. aastast oli ta vanematetalu ainuomanik. Alates 1853. aastast kuni surmani (väheste katkestustega) oli ta Møborgi kihelkonna nõukogu liige, 1855. aastast 24 aastat esimees. Ta kandideeris 1859 Folketingetisse Lemvigis, valiti 1869 ning esindas seda ringkonda (Ringkjøbingi maakonna 2. valimisringkond) kuni surmani, oli 1864–1866 ka Rigsrådeti liige.
Ta oli Bondevennernes Selskabi asutajaliige. Põhiseadusvõitluse ajal pooldas ta 1865–1866 ühena "seitsmest targast talupojast" (nii nimetas neid Jens Andersen Hansen) uut põhiseadust ning kuulus sest ajast peale Mellempartietisse ning pärast selle laialiminekut Folketingeti-parlamentarismi vastasena 1876 uude Højresse. Ta ei olnud hea kõnemees ega etendanud suurpoliitikas juhtivat osa, kuid ta oli oma ala asjatundja ning oli 1868–1877, 1879–1884 ja 1887–1897 Folketingeti rahanduskomisjoni liige (seal tegeles ta raudtee- ja sadamaasjadega). Ta kaitses Jüütimaa materiaalseid huvisid. Teda huvitasid eriti raudteed (tänu temale valmis Vembi-Lemvigi raudtee seadus 31. märtsist 1874 ja Lemvigi-Thyborøni raudtee seaduse läbisurumises 1894), rannakaitse, ranna kindlustamine erosiooni vastu, Jüütimaa nõmmede metsastamine (Hedeselskabet), purjetamine Limfjordenil, Ringkøbing Fjordi väljavooluolud jne, ning teda peeti neis asjades autoriteediks (teda peeti üheks paremaks raudteeasjatundjaks parlamendis). Tänu Aagaardile ostis riik alates 1880. aastast tema valimisringkonnast kümme-üksteist tuhat tündrimaad (üks tündrimaa oli Taanis 5516,2 m²) nõmme, sealhulgas Kronheden ja Klosterheden (ta juhtis rahandusministeeriumi tähelepanu asjale ja pidas läbirääkimisi mõlemal poolel). Ta seisis kogu elu lähedal Lars Dinesenile, osales kokkuleppeläbirääkimistel 1893–1994 ning oli 1897 Højre sees üks neist, kes kõige innukamalt toetasid Tage Reedtz-Thotti valitsuse ametissejäämist.
Ta on maetud Møborgi.

Isiklikku

Ta abiellus 8. detsembril 1851 Møborg Kirstine Zilstorffiga (9. september 1816 Agergaard, Bøvlingi kihelkond – 5. veebruar 1903 Aaberggaard), muusiku, hilisema proprietær'i Niels Sørensen Zilstorffi (umbes 1778–1843) ja Hanne Harpøthi (1789–1848) tütrega.

Mälestuse jäädvustamine

Lemvigisse püstitati 1899 tema mälestusmärk.

Portreed

Teda on kujutatud pronksbareljeefil hauakivil 1905 ning kaasaegsetel puulõigetel, sealhulgas aastast 1877.

Hinnangud

Henrik Jacob Wulff kirjutab tema kohta nii: "Selles isiksuses on midagi tüüpilist, midagi väga sümpaatset. Ta on rahulik jüüt, vankumatu, tasakaalukas ja tõsine. Tema juures ei ole mingit kisa ega kära, temas ei ole midagi kõrgelennulist ega pateetilist; ta on lihtsuse, soliidsuse ja praktilisuse kehastus. Aaberg kuulub vanasse läänejüüti talupojasuguvõsasse, ning tal on ka läänejüüti iseloomulik sitke ja püsiv loomus."
Ketta-opsüsteem

Ajalugu

DOS-i nime kandis aastast 1964 Disk Operating System/360 (DOS/360), mida kasutati IBM-i suurarvutitel ja mille välismäluks oli winchester-tüüpi kõvakettad.
Microsofti MS-DOS ja selle eelkäija 86-DOS, algus oli paljuski inspireeritud Digital Researchi toodetud operatsioonisüsteemist CP/M (Control Program / (for) Microcomputers), mis oli tolle ajani domineeriv operatsioonisüsteem 8-bitistel Zilog Z80 ning Intel 8080 protsessoritel põhinevatel arvutitel. 
1980. aastal tutvustas IBM avalikkusele oma esimest Intel 8088 mikroprotsessoriga arvutit, ning vajas sellele operatsioonisüsteemi. Otsides 8088-ga ühilduvat CP/M versiooni, võttis IBM alguses ühendust Microsofti juhi Bill Gatesiga. IBM saadeti Digital Researchi, kus pärast esialgseid läbirääkimisi CP/M kasutamiseks kõnelused katkesid, sest kui Digital Researchi asutaja Gary Kildall soovis raha iga müüdud eksemplari pealt, soovis IBM litsentsi osta vaid ühekordselt, ning müüa seda ka uue nime "PC-DOS" all. Pärast negatiivset vastust pöördus IBM taas Bill Gatesi poole. Gates omakorda pöördus Seattle Computer Productsi poole, kus tegutsev programmeerija Tim Paterson oli loonud variandi CP/M-80-st sisekasutuseks, et katsetada uut 16-bitist Intel 8086 protsessorit. Operatsioonisüsteemi nimeks oli esialgu "QDOS" (Quick and Dirty Operating System), kuid muudeti 86-DOS-iks pärast tema kommertsiaalseks muutmist. Microsoft ostis väidetavalt 50000 dollari eest 86-DOS'i ära, ning sellest sai MS-DOS. Mida Microsoft ka 1981 aastal esmakordselt tutvustas.
Microsoft litsentseeris oma toodet ka mitmetele arvutitootjatele, kes müüsid oma arvuteid juba MS-DOS'iga varustatult, vahel ka tootjate omade nimede all. Hiljem kasutati ka juba Microsofti tootenime MS-DOS, vaid IBM jätkas oma IBM PC-de tarvis, MS-DOSist oma versiooni PC-DOSi loomist.
Digital Research, saades teada, et IBM müüb CP/M-iga sarnast toodet (kasutati ju ka sama nime, mida oli lubatud kasutada CP/M-i puhulgi), ähvardati kohtuhagiga. IBM sõlmis seepeale kokkuleppe, et PC klientidel on valida, kas kaasa tuleb PC-DOS või CP/M-86 Kildalli 8086 versioon. Kõrvutades neid omavahel maksis CP/M peaaegu 200 dollarit rohkem kui PC-DOS, ning selle müük soikus. CP/M turuosa kahanes, kuid MS-DOS ja PC-DOS said enimmüüdud operatsioonisüsteemiks PCdel ja PCga ühilduvates arvutites.
Digital Research üritas CP/M-86 turuosa küll uuesti tagasi võita – esialgu DOS Plus'iga ning hiljem DR-DOSiga (mõlemad on ühilduvad nii DOSi kui ka CP/M-86ga), kuid erilise eduta. Digital Research osteti lõpuks ära Novelli poolt, ning DR-DOS-ist sai Novell DOS 7.
Microsoftil ja IBMil tekkis aga rida lahkarvamusi seoses kahe DOSi järeltulijaga – Microsoft Windows ja IBMi OS/2. Mille peale lahknes ka DOSi arendamine kahe firma poolt. MS-DOS on osaliselt üle kantud ka Windowsi; PC-DOSi viimane versioon oli aga 1998. aastal PC-DOS 2000.
Kurk Lee

Kurk Lee (sündinud 3. juunil 1967 Baltimore'is) on Ameerika Ühendriikide endine korvpallur.
Ta on muu hulgas mänginud Eesti klubis. Hooajal 1990–1991 mängis ta NBA klubis New Jersey Nets. Kolledžikorvpalli mängis ta Western Kentucky Ülikoolis ja Towsoni Ülikoolis.
Ta lõpetas korvpallikarjääri 2002.
Copa América Centenario meeskonnad

See artikkel toob 2016. aastal Ameerika rahvuskoondiste vahel toimunud Copa América Centenario osalejariikide võistkondade koosseisud.
Jõululugu (film 2007)

"Jõululugu" (soome keeles "Joulutarina") on 2007. aasta Soome film, mille režissöör oli Juha Wuolijoki.
Film räägib sellest, kuidas Nikolase-nimelisest orvust sai Jõuluvana. Filmi Soome esilinastus oli 16. novembril 2007. Film võtted toimusid enamasti Utsjokil.

Sisu

Palju aastaid tagasi jääb Lapimaal poiss nimega Nikolas orvuks, kui ta vanemad lumetormis juhtunud õnnetuses hukkuvad. Pärast õnnetust otsustatakse, et kuna ükski pere ei suuda tema eest pidevalt hoolitseda, hakkab ta peredes aastakaupa külakorda käima. Nikolas hakkab tema eest hoolitsenud peredele tänuks puust mänguasju tegema ja kingib need jõulude ajal peredele. Ühel aastal juhtub aga, et ükski pere ei suuda ta eest hoolitseda ja ta satub puusepp Iisakki juurde õpilaseks. Mees on ta vastu karm, aga poiss õpib kiiresti ja Iisakki hakkab poissi armastama nagu oma poega. Nikolas hakkab üha enam jõulurütmis elama ja kui ta vanaks saab, hakatakse teda Jõuluvanaks kutsuma.
Maltsalised

Maltsalised (Chenopodiaceae) on (endine) taimede sugukond nelgilaadsete seltsist. 
Traditsiooniliselt on maltsalisi käsitletud sugukonnana (Cronguisti süsteem). Tänapäeval on molekulaargeneetilised uuringud näidanud sugukonna kuulumist rebasheinaliste (Amaranthaceae) sugukonda, viimane on aktsepteeritud ka APG-süsteemi (1998) ja APG II süsteemi (2003) poolt. Sealses sugukonnas käsitletakse maltsalisi mõnikord alamsugukonnana – Chenopodioideae, mille enamiku moodustavad varem sugukonna (Chenopodiaceae) alla paigutatud perekonnad, välja arvatud mõned perekonnad, keda käsitletakse alamsugukondades Salicornioideae ja Salsoloideae.
Aguascalientese osariik

Ajalugu

Aguascalientese osariik on loodud 1835. aastal.

Haldusjaotus

Aguascalientese osariik on jagatud 11 kohalikuks omavalitsuseks.
Sademed

Sademed on atmosfäärist maapinnale langevad vedelad või tahked veeosakesed.
Vedelateks sademeteks loetakse langevaid veepiisku: keskmise suurusega 0,25–3 mm (tavaliselt kestev lausvihm), kuni 3,5 mm, aga vahel ka kuni 8 mm (hoovihm või hoogvihm) ja 0,05–0,5 mm (uduvihm).
Tahked sademed: lumehelbed 4–5 mm, tugevas lumesajus võib helveste läbimõõt olla isegi kuni 5 cm, lumeterad 2–5 mm, rahe.
Lääne teaduskirjanduses kasutatavat sademete mõistet (inglise keeles precipitation) väljendab sel juhul termin "atmosfäärist langevad sademed" (või: "maapinnale langevad sademed", "pilvedest langevad sademed").
Atmosfäärist langevad sademed võivad esineda vihma, lume, lörtsi, rahe vms kujul.
Tavaliselt mõõdetakse sademete hulka millimeetrites mingi ajavahemiku jooksul. Näiteks Eestis on sademete keskmine aastane hulk 520–820 mm.
Sademeid mõõdetakse sadememõõturiga.