google/wiki40b huggingface dataset:
Aegviidu Kool

Ajalugu

Aegviidu 6-klassiline algkool asutati 1917. aastal Aegviidu Haridusseltsi eestvedamisel. See asus vanas jahilossis (praeguses kultuurimajas). See maja polnud aga koolile sobilik ning 1919. aastal osteti Lehtse parunilt Friedrich Alexander Georg von Hoyningen-Huenelt tema suvekodu (vana hobupostijaam) ning koliti sinna. Kooli esimene direktor oli 1917.–1918. aastal Clarissa Muru-Murumaa. 
1920/21. õppeaastast muudeti kool 5-klassiliseks; 1923/24. õppeaastast 5 klassikomplektiga 6-klassiliseks ja 1924/25. õppeaastast 4 klassikomplektiga 6-klassiliseks kooliks.
1935. aastal ehitati väikeseks jäänud koolile juurde kaks tiiba ja saaliosa. 7. detsembril 1935 õnnistati uus osa sisse. Seda kuupäeval peetakse ka kooli sünnipäevaks. Toimub iga-aastane pidu kultuurimajas, kus esinevad kooli õpilased.
Alates 1. septembrist 1992 kandis kool nime Aegviidu Põhikool. Alates 2. veebruarist 2011 on kooli nimeks Aegviidu Kool. 
Kauaaegseim koolijuhataja oli Andres Rõuk aastatel 1923–1953. 2010. aastast juhib kooli Tiina Steinberg.
Rudolf Kirhenštein

Rudolf Kirhenštein (vene keeles Кирхенштейн Рудольф Мартынович, lätipäraselt Rūdolfs Kirhenšteins; 7. mai 1891 Mazsalaca, Liivimaa kubermang – 25. august 1938) oli lätlasest Venemaa keisririigi ja Nõukogude Liidu sõjaväelane, polkovnik (1936).
Alustas teenistust Venemaa keisririigi sõjaväes 1914. aastal. Lõpetas allohvitseride (praporštšike) kooli (1916), teenis 152. Vladikavkazi kütipolgus allohvitserina ja Läti kütipolkude tagavarapolgus (1917–1919), 6. Tukumsi polgu komissar ja polgukomitee liige (оktoobris 1917), 6. Torošinski läti kütipolgu komandör ja komissar; 4. Läti kütipolgu roodukomandör.
1919. aasta juunist septembrini töötas 15. armee luureosakonnas ning 1920. aastal lõpetas Nõukogude Vabariigi Sõjarevolutsiooninõukogu Välistaabi Registrivalitsuse luure ja sõjaväekontrolli kursused. Aastail 1920–1922 teostas ta Petrogradi sõjaväeringkonna Luurevalitsuse registrijaoskonna (osakonna) pressi järelevalvet, oli ülema asetäitja ja seejärel osakonna ülem.
Aastail 1922–1924 oli Rudolf Kirhenštein Punaarmee staabi Luureosakonna ülem ja sõjakomissar ning 1924–1927 Punaarmee staabi Luurevalitsuse juhtivtöötaja. Sel ajal käis ta väliskomandeeringutes Saksamaal, Itaalias, Austrias, Tšehhoslovakkias. 1920. aastail oli ta Punaarmee staabi Luurevalitsuse resident Saksamaal.
Septembrist 1926 märtsini 1930 oli Rudolf Kirhenštein Luurevalitsuse ülema käsutuses eriüleannete täitmiseks. 1930. aastal lõpetas Punaarmee staabi Luurevalitsue juures asuvad kõrgema ja kesakastme juhtide õhtused täienduskursused. Juulist 1930 juunini 1931 oli Kirhenštein Luurevalitsuse resident Inglismaal, märtsist juulini 1930 aga Luurevalitsuse 2. osakonna ülema abi.
Juunist 1931 kuni 1933. aastani töötas Rudolf Kirhenštein Punaarmee staabi Luurevalitsuse 2. osakonna ülema abina. Aastail 1931–1935 õppis ta Mihhail Frunze nimelise sõjaväeakadeemia eriteaduskonnas. Detsembrist 1935 kuni detsembrini 1937 oli ta Punaarmee staabi Luurevalitsuse käsutuses.
Rudolf Kirhenštein represseeriti 2. detsembril 1937 ja rehabiliteeriti 9. juulil 1956.

Isiklikku

Rudolf Kirhenšteini vend Augusts Kirhenšteins (1872–1963) oli 1940. aastal Läti nukuvalitsuse juht ja hiljem Läti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees (1940–1952).
Rudolf Kirhenštein valdas saksa, prantsuse ja itaalia keelt.
Mare Tommingas

Mare Tommingas (sündinud 6. novembril 1959) on eesti baleriin, koreograaf ja lavastaja. 
Ta on Vanemuise teatri balletijuht.

Isiklikku

Tema abikaasa on näitleja Aivar Tommingas.
Põhja-Carolina Ülikool Chapel Hillis

Põhja-Carolina Ülikool Chapel Hillis (University of North Carolina at Chapel Hill) on avalik ülikool Ameerika Ühendriikides Põhja-Carolina osariigis Chapel Hillis. Ta on vanim ja tuntuim ülikool Põhja-Carolina Ülikooli süsteemis. 
Ülikool asutati 1789 Põhja-Carolina Ülikooli (University of North Carolina) nime all. Praegust nime kannab ta 1963. aastast. Mõnikord, eriti üliõpilaste spordivõistlustel, nimetatakse teda praegugi vana nimega. 
Põhja-Carolina Ülikool Chapel Hillis on USA vanim avalik ülikool, kuulub USA paremate avalike ülikoolide (Public Ivy) hulka ning on USA juhtivaid teadusülikoole ühendava Ameerika Ülikoolide Assotsiatsiooni liige.  
Üliõpilasi on umbes 27 000.
Indrek Hirv

Indrek Hirv (sündinud 15. detsembril 1956 Kohilas) on eesti luuletaja, tõlkija ja kunstnik.

Elulugu

Indrek Hirv sündis kunstnike peres. Ta on õppinud Tartu 10. algkoolis ja Tartu 1. keskkoolis. 1975. alustas õpinguid Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis keraamika erialal, lõpetas kooli 1981. aastal. Olnud 1986. aastast põhiliselt vabakutseline. Asutas 1988. aastal Tartu Kunstiühingu Konrad Mäe nimelise stuudio ja oli selle esimene juhataja. Elanud peamiselt Tartus ja Tallinnas ning aastatel 1989–1991 Hollandis ja 2005–2006 Saksamaal. Hollandis oli Indrek Hirv Raadio Vaba Euroopa Amsterdami korrespondent.
Viljeles aastatel 1979–1986 glasuurialust portselanimaali, teinud ehisvorme ja seinataldrikuid. Huvi portselanimaali vastu sai alguse 1979. aastal, mil ta suunati õppetöö raames praktikale Leningradi Lomonossovi-nimelisse portselanitehasesse. Tema portselanimaale on esitletud nii kohalikel kui ka välisnäitustel (Jugoslaavias, Hollandis, Poolas, Mehhikos). Loonud ka õlimaale ning litograafia- ja oforttehnikas graafilisi lehti. Eksponeeris esmakordselt oma graafilisi töid 1977. aastal Tartu sügisnäitusel ja noortenäitusel. 1985. aastal toimus tal isikunäitus Tartu Kunstimuuseumis ja 1986. aastal Adamson-Ericu muuseumis.
2007. aastal debüteeris Hirv näitekirjanikuna. Tema mononäidend "Pauluse kiriku kellad" põhineb Heino Elleri elul. Esietendus toimus samal aastal Eesti muusika päevadel, lavastas Margus Kasterpalu ja heliloojat kehastas Rain Simmul.
Ta oli kirjandusrühmituse Wellesto liige ja üks selle asutajaid. Ta on nii Kunstnike Liidu (1985), Kirjanike Liidu (1991) kui ka Eesti Üliõpilaste Seltsi liige (2009).

Poliitiline tegevus

2017. aasta KOV valimistel sai ta Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna nimekirjas Tartu linnas 171 häält ning osutus valituks Tartu linnavolikogu liikmeks.

Isiklikku

Indrek Hirve isa oli maalikunstnik Louis Pavel (1915–1977) ja ema graafik Helgi Hirv (1925–1977).
Tal on kolm tütart ja poeg: Tui Hirv (1984), Käbi Hirv (1988), Ingel Hirv (1993) ja Pärtel Hirv (1999).
Margit Rüütel

Saavutused

Viimati võitis ta 16. aprillil 2006. aastal Kreekas toimunud Patrase 25 000 dollarilise auhinnafondiga tenniseturniiri, kus finaalis alistas ta Bosnia ja Hertsegoviina esindaja Mervana Jugić-Salkići 6:3, 4:6, 6:3.
2007. aasta üliõpilaste suveuniversiaadil Tais Bangkokis võitis ta hõbemedali alistudes finaalis 1:6, 2:6 venelanna Alissa Kleibanovale.
2017. aasta ujumise maailmameistrivõistlused

2017. aasta ujumise maailmameistrivõistlused olid 17. maailmameistrivõistlused ujumises. Võistlused toimusid Ungaris Budapestis 14.–30. juulil. Võisteldi kuuel spordialal: avaveeujumine, kujundujumine, ujumine, veepall, vettehüpped ja kaljuhüpped. Võistlustel osales 2360 sportlast 182 riigist. Kokku jagati välja 75 medalikomplekti.
Rahvusvaheline Ujumisföderatsioon (FINA) valis 15. juulil 2011 Shanghais toimunud kongressil 2015. ja 2017. aasta maailmameistrivõistluste korraldajad. 2015. aasta maailmameistrivõistluste korraldajaks valiti Venemaa linn Kaasan ja 2017. aasta korraldajaks Mehhiko linn Guadalajara. 2015. aasta veebruaris teatas Guadalajara, et ei saa rahapuuduse tõttu võistlusi korraldada. 11. märtsil 2015 anti teada, et 2017. aasta maailmameistrivõistluste korraldajaks määrati Budapest.
Maailmameistrivõistluste ametlikud maskotid olid Lili ja Lali.
Dhūl-Nūn al-Mişrī

Dhūl-Nūn Abū l-Fayḍ Thawbān sündinud Ibrāhīm al-Miṣrī (araabia: ذو النون المصري‎‎; 796 – 245/859 või 248/862 Gizas), samuti viidatud kui Dhūl-Nūn al-Miṣrī või Zūl-Nūn al-Miṣrī, oli Nuubia päritolu egiptuse sufimüstik, askeet ja ajaloolane. Väidetavalt esimesi, kes araabiamaades uuris hieroglüüfe.
Nekton

Nekton (kreeka sõnast nēktos 'ujuv') ehk ujum on suuremad veeorganismid, kes suudavad vees aktiivselt liikuda ja läbida pikki vahemaid.
Nektoniks on näiteks kalad.
Balthasar Russow

Päritolu

Taani päritolu ajaloolane Paul Johansen esitas 1960. aastatel hüpoteesi Russowi mittesaksa, nimelt tema eesti päritolu kohta. Johansen ei jõudnud enne surma avaldada oma hüpoteesi allikatega põhjendatud varianti, kuid see leidis kindla koha eestlaste ajalookujutelmades, eelkõige tänu Jaan Krossi romaanile "Kolme katku vahel", mille peategelane on Balthasar Russow. Kui baltisaksa ajaloolane Heinz von zur Mühlen 1996 Johanseni uurimuse Russowi kohta lõpuks avaldas ja tema päritoluhüpotees kontrollitavaks osutus, on mõned ajaloolased selle tagasi lükanud (näiteks Küllike Kaplinski) või kahtluse alla seadnud (näiteks Anti Selart ja Marek Tamm raamatusarja "Eesti ajalugu" 2. köites).

Elulugu

Russow sündis ilmselt enne 1536. aastat (ehkki tema sünniaastaks on pakutud näiteks ka 1542. aastat) Johanseni oletuse kohaselt Tallinna voorimehe Simon Russowi (Risso või Rissa) pojana (Kaplinski pakub Russowi isaks sakslasest kullasseppa Simon Russenbergi) ning sai esmase hariduse Tallinna linnakoolis. Aastatel 1559–1562 õppis Russow oma õpetaja Bartholomäus Frölincki soovitusel Stettini (Szczecini) vaimulikus akadeemias magister Matthäus Wolffi juures. Õppeaineteks olid ladina, kreeka ja ilmselt ka heebrea keel, peamiselt rõhuti aga praktilisele teoloogiale. Stettinist võlgade tõttu põgenenuna (sest isa ei saanud sõja tõttu talle raha saata) siirdus Russow lühikeseks ajaks Wittenbergi ning seejärel Bremeni, kus tema teine kunagine õpetaja Johannes Sum tahtis temast teha enda abiõpetajat. Seal sai ta aga kuulda isa surmast ning pöördus veel 1562. aastal Tallinnasse tagasi.
1563. aastal sai Russowist Tallinna Pühavaimu kiriku koguduse diakon ning 1566. aastal eesti (ehk mittesaksa) koguduse pastor. Sellel kohal oli ta kuni oma surmani 1600. aastal. Vahepeal jõudis Russow nii kirjutada kroonika, tõusta linna ülemkihi hulka kui ka kolm korda abielluda. Esimeseks naiseks oli parkal Henrik Ganderseni tütar Elsbet, teiseks Tallinna piiskopi Johannes Robertus von Gelderni tütar Margarethe ning kolmandaks jõuka kaupmehe tütar Anna Bade, kes oli ka raehärra ning bürgermeistri Heinrich von Lohni kasutütar. Nõnda sai Russowist raeliikme sugulane, mis tähendas ühtlasi kõrgeimat ühiskondlikku positsiooni, milleni Tallinnas oli võimalik jõuda. Tema surma puhul nimetas Tallinna raad Russowit kui linna vanimat pastorit austavalt senioriks.

Russowi Liivimaa kroonika

Russowi tähtsus ja tuntus põhineb "Liivimaa kroonikal", mis käsitleb põhjalikult Liivimaa ajalugu 16. sajandil, olles oluline allikas Liivimaa sõja kohta koos Johann Renneri ülestähendustega Vana-Liivimaa ajaloost aastatel 1556–1561.
Russowi kroonika ilmus esmakordselt Rostockis 1578. aastal, teine trükk sama aasta sügisel samas kohas ning 1584. aastal ka tunduvalt täiendatud kolmas trükk Barthis. Kroonika moraliseeriv ning julge ja otsekohene stiil ei meeldinud paljudele aadlikele, mistõttu mitmed neist esitasid teosele vastuväiteid. Tuntumad neist olid Elert Kruse, Heinrich von Tiesenhausen ja Tönnes Maydell.
Jacques Le Goff

Jacques Le Goff (1. jaanuar 1924 Toulon – 1. aprill 2014 Pariis) oli prantsuse ajaloolane.
Le Goff tegeles peamiselt keskaja kultuuriloo uurimisega, pöörates erilist tähelepanu usulistele ilmingutele ning nende vastastikmõjudele ilmaliku kultuuri komponentidega.
Anton Õunapuu mälestussammas

Anton Õunapuu mälestussammas oli Petseri lähedal Pitalova külas asunud Vabadussõjas langenud Anton Õunapuule püstitatud mälestusmärk.
Sammas avati 26. mail 1940.
1940. aasta lõpus sammas hävitati.
Sammas on taastamata. Samba taastamist raskendab asjaolu, et Pitalova asula on Venemaa territooriumil.
Patsiendi monitooringu süsteemid

Patsiendi monitooringu süsteemid on biomeditsiiniliste mõõtmiste süsteemid kas ühe patsiendi või paljude patsientide üheaegseks jälgimiseks, mille abil üheaegselt registreeritakse patsiendi elutähtsaid parameetreid ja tavaliselt signaliseeritakse nende väljumisel etteantud vahemikest.
Põhilisteks monitooritavateks suurusteks on elektrokardiogramm (EKG) ja selle kaudu arvutatav südame löögisagedus (heart rate HR) ja verehapniku osarõhk (pO₂).
Patsiendi monitooringu süsteemid on ülekaalukalt elektroonsed mõõtesüsteemid, mis reeglina on ühendatud keskse arvutiga. Selle abil toimub patsientide pidev jälgimine, seda peamiselt intensiivravi osakondades.
Ewha Naisülikool

Ewha Naisülikool (inglise keeles Ewha Womans University) on ülikool Lõuna-Koreas Soulis. See on maailma suurim haridusasutus, kus õpivad vaid naised. See ülikool on ühtlasi üks Lõuna-Korea prestiižsemaid ülikoole.
Ülikool asutati 1886.
Ülikoolis õpib üle 20 000 üliõpilase.
Helsingborgi lahing

Eellugu

Taani kuningas Valdemar IV Atterdag üritas saavutada ülemvõimu põhjameredel, see oli Hansa Liidule vastumeelt. 1361. aastal kogunesid Vendi ja Pommeri linnade riigipäevad Greifswaldis, et lahendada Taani küsimust. Otsustati peatati ärisuhted Taaniga ning alustati ettevalmistusi sõjaks. Sõja rahastamiseks kehtestati neljapennine maks laevadele iga naela kohta ja maksustati ka kõik Hansa linnadest väljaveetavad kaubad. Moodustati liidud Norra ja Rootsi kuningatega, Schleswigi vürsti ja Holsteini krahvkonnaga. Sõjas lubas kaasa lüüa ka Saksa ordu. Peagi tekkisid aga tagasilöögid, kuna ordu taganes oma lubadusest sõjas osaleda ning pakkus omalt poolt vaid finantsabi. Ka jätkasid Zuiderzee linnad Taaniga kauplemist, blokaad kukkus läbi. Kogu sõjaretke koormus langes Vendi linnadele.

Lahing

Aprillis 1362 asuti Saksamaalt teele Kopenhaageni suunas. Laevastik koosnes 52 laevast, neist 27 olid koged. Hansa Liidu väejuht Johann Wittenborg otsustas suure hulga mehi rannikule saata, et sõjaretke käigus lisaks Kopenhaagenile ka Helsingborg vallutada. See oli aga saatuslik viga, Valdemar IV juhtimisel asusid taanlased ootamatult pealetungile ning ebavõrdses võistluses kandsid Wittenborgi väed suuri kaotusi. Valdemar IV sai enda valdusse 12 Hansa liidu laeva. Väed sõlmisid omavahel vaherahu ja Wittenborg naasis alles jäänud laevadega Saksamaale, kus ta hiljem tapeti.
Hanno Kübar

Hanno Kübar (10. märts 1930 Viluste, Veriora vald – 8. oktoober 2006 Tartu) oli eesti loomaarstiteadlane.
1948. aastal lõpetas ta Lihula Keskkooli. 1953. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli loomaarstiteaduskonna kiitusega. 1953–1957 oli ta aspirant koduloomade histoloogia erialal.
1957. aastal kaitses ta Eesti Põllumajanduse Akadeemias veterinaarteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Põllumajanduslindude munajuha võrdlev-histoloogiline uurimus" (juhendaja Julius Tehver).
1984. aastal kaitses ta K. Skrjabini nimelises Moskva veterinaarakadeemias veterinaarteaduste doktori kraadi väitekirjaga "Морфометрическая характеристика гистоструктуры эндометрия коров и свиноматок в разных физиологических состояниях".
Aastatel 1953–1995 töötas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaarteaduskonna anatoomia, histoloogia ja füsioloogia kateedri õppejõuna: 1953–1956 assistendina, 1956–1960 vanemõpetajana, 1963–1965 dotsendi kohusetäitjana, 1965–1986 dotsendina. Aastatel 1986–1995 oli ta EPA professor ning anatoomia, histoloogia ja füsioloogia kateedri juhataja, 1995. aastast emeriitprofessor. Aastatel 1964–1969 oli ta lisaks EPA kaugõppeteaduskonna dekaan, 1977–1980 oli ta veterinaarteaduskonna dekaan.
Ta oli korporatsiooni Fraternitas Tartuensis liige.
Kotlandi mõis

Kotlandi mõis (saksa keeles Gotland) oli riigimõis Kihelkonna kihelkonnas Saaremaal.
Rahva Oma Kaitse

"Rahva Oma Kaitse" Raadio 2 huumorisaade, mis põhineb Mart Juure ja Andrus Kivirähki improviseeritud dialoogil. Vahele mängitakse muusikat.
Tavaliselt kommenteeritakse ajakirja Kroonika. Tavakohaselt kommenteeritakse ka Eurovisiooni lauluvõistlust ja presidendi vastuvõttu.
Saade on eetris teisipäeviti kell 20, kordus on pühapäeviti kell 13.
Mahnomeni maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1906. aastal.
Põletatud suhkur

Põletatud suhkur on toiduaine, mida kasutatakse piparkookide ja paljude muude präänikute valmistamisel.

Valmistamine

Põletatud suhkru valmistamiseks võetakse üks osa vett ja viis osa suhkrut. Suhkur niisutatakse pannil või potis, segatakse pruuni värvuse omandamiseni, seejärel lisatakse ülejäänud tuline vesi. Pritsimise vältimiseks on soovitatav enne vee lisamist lisada rasvainet (1% ulatuses suhkru kaalust). Kuum vesi lisatakse vähehaaval, et vältida suhkru potist välja tõusmist. Segu lastakse keeda, kuni suhkur on täielikult sulanud, seejärel jahutatakse ja kurnatakse.
Nõuded kvaliteedi suhtes: tume, paks, mõru siirup. Niiskust on 23–25%.
Aleksandr Arkadjevitš Suvorov

Vürst Aleksandr Arkadjevitš Suvorov (vene Александр Аркадьевич Суворов, Суворов Александр Аркадьевич, князь Италийский, граф Рымникский; 1. juuni 1804 (vkj.) – 31. jaanuar 1882 Peterburi) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindraladjutant ja jalaväekindral) ja riigitegelane.
Tema vanaisa oli Venemaa generalissimus Aleksandr Vassiljevitš Suvorov, isa oli kindral Arkadi Suvorov, kes hukkus 13. aprillil 1811 Râmnicul Sărati jõe forsseerimisel, ja ema oli Jelena Aleksandrovna Narõškina.

Noorus

Kuni 1816 kasvatati teda jesuiitide pansionis Peterburis. Seejärel õppis ta Saksamaal Göttingeni ülikoolis. Aastal 1824 naasis ta Venemaale ja arvati junkruks ihukaardiväe ratsapolgus. 14. detsembril 1825 sai ta lipujunkruks (эстандарт-юнкер), 1. jaanuaril 1826 kornetiks. Ta käis läbi dekabristidega ja vahistati korraks, kuid vabastati kiiresti.

Sõjaväeteenistus

Suvorov osales Vene-Pärsia sõjas 1826–1828, kus paistis vahvusega silma ja ülendati keisri tiibadjutandiks. Vene-Türgi sõja 1828–1829 tegi ta kaasa, olles keisri käsutuses. Sõjaliste teenete eest ülendati ta staabirittmeistriks.

1830. aasta Poola ülestõusu mahasurumine

Poola 1830. aasta ülestõusu mahasurumisel paistis ta silma lahingutes, sealjuures rünnakus Varssavile. Ta saadeti parlamentäärina ülesõusnute juurde allaandmistingimuste üle läbi rääkima ja pärast saatis sõjaväe ülemjuhataja Ivan Paskevitš ta Peterburi teatega ülestõusu mahasurumisest. Sel puhul kiitsid teda oma luuletustes nii Aleksandr Puškin kui Vassili Žukovski.
1831–1832 oli ta kaardiväepataljoni ülem, 1839–1842 11. Phanagorase grenaderipolgu ülem, alates 30. augustist 1839 kindralmajor, alates 25. juunist 1846 kindraladjutant, 1847–1848 Kostroma kuberner.

Balti kubermangude kindralkubernerina

Ta oli 1848–1861 Liivi-, Eesti- ja Kuramaa kindralkuberner, Riia sõjakuberner. Eduka tegevuse eest Krimmi sõja ajal autasustati teda Püha Aleksander Nevski ordeniga. Septembris 1859 ülendati ta jalaväekindraliks.
Ta immatrikuleeriti 1849. aastal Saaremaa (nr. 86), Eestimaa (nr. 310), Kuramaa (nr. 313) ja Liivimaa (nr. 368) rüütelkonda.
18. oktoobrist 1861 kuni 1866. aastani oli ta Peterburi sõjakindralkuberner.
Sellest kohast pidi ta loobuma, kui Dmitri Karakozov tegi Aleksander II-le atentaadi. Suvorov määrati samal aastal kogu jalaväe kindralinspektoriks ja jäi sellele kohale kuni oma surmani.
Seisumass

Seisumassiks nimetatakse elementaarosakese või mõne muu süsteemi vähimat võimalikku massi.
Kuna vastavalt valemile  on iga keha energia ja mass omavahel seotud, siis energiat omava (näiteks liikuva) keha mass on suurem kui täiendavat energiat mitteomava keha mass. Kuna liikumine on suhteline, siis liikumise puhul tuleb muidugi arvestada taustsüsteemiga, mille suhtes seda vaadeldakse. Vähimat võimalikku energiat omava keha mass ongi tema seisumass ehk invariantne mass. Kehalt, mis omab seisumassi, ei saa enam ilma keha lõhkumata (või muutmata) energiat ära võtta.

Elementaarosakese seisumass

Kui makromaailmas on erinevused keha tegeliku massi ja seisumassi vahel märkamatud, siis elementaarosakeste puhul on erinevused väga suured. Elementaarosakeste kiirendis kiirendatud osakeste mass võib olla mitmeid suurusjärke suurem kui tema seisumass.
Seisumassi alusel jagunevad elementaarosakesed seisumassiga ja seisumassita osakesteks. Osakesed, millel seisumass puudub, ei saa "paigal seista" ning liiguvad alati valguse kiirusega. Kõige tuntum seisumassita osake on footon. Seisumassiga osakesi ei saa jälle vastavalt erirelatiivsusteooriale valguse kiirusega liikuma sundida. Neid on võimalik kiirendada ainult valguse kiirusele lähedastele kiirustele.
Elementaarosakese seisumass võrdub ka energiaga, mida on vaja selle osakese "loomiseks" ja mis vabaneb, kui osake annihileerub
Elementaarosakeste seisumassi (ja ka tegelikku massi) mõõdetakse energiaühikutes elektronvoltides (eV), kuna nii on lihtsam leida osakese tegelikku massi (seisumass + osakese energia). Tavaliselt on osakeste massid suurusjärkudes megaelektronvolti (MeV) ja gigaelektronvolti (GeV).

Süsteemi seisumass

Seisumassi mõistet võib kasutada ka mitmest osakesest koosneva süsteemi jaoks. Sellisel juhul tuleb mõista süsteemi seisumassina mitte otsest süsteemi moodustavate osakeste seisumasside summat, vaid selle süsteemi enda vähimat võimalikku energiat. Nimelt kulub või eraldub süsteemi moodustamisel samuti energiat, mistõttu mitmest osakesest moodustunud süsteemil on omaenda isiklik seisumass. Näiteks rauast väiksemate aatomituumade seisumass on väiksem kui teda moodustavate nukleonide seisumasside summa ja seda seetõttu, et nukleonide ühinemisel aatomituumaks vabaneb energiat. Rauast suuremate aatomituumade seisumass on jälle nukleonide seisumasside summast suurem.
Donetski delfinaarium

Donetski delfinaarium "Nemo" asub Ukrainas Donetskis. Štšerbakovi pargis asuv delfinaarium avati 19. detsembril 2009.
Kõva ketas

"Kõva ketas" on Ivo Linna ja ansambli Rock Hotel stuudioalbum aastast 1999. Plaadi andis välja firma Hitivabrik. Plaat on salvestatud Eesti Raadio stuudios, helirežissöör Teet Kehlmann ja produtsent Margus Kappel.
Ferdinand Laaser

Ferdinand Laaser (27. november 1911 Tallinn – 1982) oli üks edukamaid eesti roosiaretajaid.
Ta on aretanud üle 40 roosisordi, sealhulgas "Pruudikimp", "Juubel", "Lõikepunane", "Tondo", "Mihklipäev" ja "Naistepäev".
Ta on elanud Hageri lähedal, Kärus, Luual ja Liivojal (Kurista roosiaed).
Tal sündis kolm last, kes kõik tegelevad aianduse ja roosidega. Laido Laaser tegutseb Laiusel, Lemmi Kangur Sindis ja Veljo Laaser Tallinnas.
ETV arhiivis on 1972 valminud film "Helin", milles on üheks esinejaks ka Ferdinand http://etv2.err.ee/videod/dok_film/429d525b-c872-4bdb-9771-f51f483fc245
Home Office

Home Office on Suurbritannia valitsusasutus, mis vastuab immigratsiooni, turvalisuse ja seaduse ning korra eest Suurbritannias. Nende vastutuste hulka käivad politsei, tuletõrje ja kiirabi teenused, viisad ja immigratsioon ja Security Service (MI5). Home Office'i eelarve on 8,9 miljardit naela aastas.
1956. aasta taliolümpiamängud

1956. aasta taliolümpiamängud olid VII taliolümpiamängud, mis toimusid 26. jaanuarist 5. veebruarini 1956 Cortina d'Ampezzos.
Cortina d'Ampezzo asub Põhja-Itaalias Belluno provintsis Dolomiitides Ampezzo orus, 1224 meetri kõrgusel merepinnast. Cortina d'Ampezzo kinnitati olümpialinnaks ROK-i 43. istungil Roomas 1949. aastal. Teised kandideerinud linnad olid Colorado Springs (USA) ja Oslo (Norra). 
Korralduskomitee president oli ROK-i liige krahv Paolo Thaon di Revel, kes oli võitnud 1920. aastal olümpiakulla vehklemises. Olümpiamängud avas Itaalia president Giovanni Gronchi (1887–1978). Olümpiatule tõi staadionile mäesuusataja Zeno Colò (olümpiakuld kiirlaskumises 1952. aastal). Tule süütas kiiruisutaja Guido Caroli. Olümpiavande andis mäesuusataja Giuliana Chenal-Minuzzo (olümpiapronks kiirlaskumises 1952. aastal).
Esmakordselt kanti talimänge üle televisioonis. See häiris kõvasti olümpiatule süütajat Guido Carolit. Tõrvik käes, uisutas ta aukülaliste looži ette ja valmistus Itaalia presidendile Giovanni Gronchile saluteerima. Ärevusest komistas mees televisiooni- ja mikrofonijuhtmetesse ning kukkus.
Itaalia postiteenistus andis välja neljamargilise olümpiaseeria, millel oli kujutatud olümpiaehitisi.

Osalejad

Olümpiamängudel osales 32 riiki 820 sportlasega, kellest 132 olid naised. Esmakordselt olid mängudel Boliivia, Iraan, Nõukogude Liit. Suurim võistkond oli Itaalial – 79 sportlast. Edukaim riik medalite arvult oli Nõukogude Liit (7 kuld-, 3 hõbe- ja 6 pronksmedalit). Edukaim sportlane oli mäesuusataja Anton (Toni) Sailer (Austria), kes sai 3 kuldmedalit. Enim olümpiamedaleid võitis Rootsi murdmaasuusataja Sixten Jernberg (1 kuld, 2 hõbedat, 1 pronks).
Eestlastest võttis olümpiamängudest Nõukogude Liidu koondise koosseisus osa kahevõistleja Uno Kajak.