google/wiki40b huggingface dataset:
Herman Simm

Vahistamine ja süüdimõistmine

21. septembril 2008 vahistas Harju maakohus Herman Simmi. Teda kahtlustati salastatud teabe ebaseaduslikus kogumises ja selle edastamises välisriigile.
25. veebruaril 2009 tunnistas Harju maakohus Herman Simmi süüdi riigireetmises ning asutusesisese teabe edastamises ja mõistis talle kokkuleppemenetluse tulemusena liitkaristuseks 12 aasta ja 6 kuu pikkuse vangistuse ning Simmilt mõisteti välja kaitseministeeriumi esitatud tsiviilhagi kuriteoga tekitatud kahju osas 20 155 000 krooni.
 
„Simm edastas SVR-i kontaktisikutele 19 salajase tasemega riigisaladust sisaldanud dokumenti, ühe konfidentsiaalse tasemega dokumendi ja neli piiratud tasemega dokumenti.
Samuti lekitas Simm Vene ametivõimudele Eestile välislepingute alusel edastatud välisriikide ja rahvusvaheliste organisatsioonide side- ning infosüsteeme, andmeturvet, luuret, vastuluuret ning kaitsepoliitikat käsitlevat teavet, sealhulgas vähemalt 82 piiratud, 247 konfidentsiaalse ja 33 salajase tasemega välisteabe dokumenti.
Simm andis alates 2001. aasta 1. septembrist SVR-i kontaktisikutele(Valeri Zentsov ning Portugali kodaniku Antonio Ve Jesus Amorett Grafi identiteeti kasutanud Sergei Jakovlev) vähemalt 2908 Eesti kaitsepoliitikat, kaitseväge, välissuhtlust ja teabesüsteeme käsitlevat dokumenti.“
 –

Poliitiline tegevus

Herman Simm kandideeris 1999. aasta kohalike omavalitsuste valimistel valimisliidu "Saue" nimekirjas Saue linna volikokku; ta sai 15 häält ning ta ei osutunud valituks.

Tegevuse kajastus kunstis

Aastal 2009 valmis Herman Simmi elust dokumentaalfilm "Riigireetur".

Haridus

Herman Simm on lõpetanud Tallinna Polütehnilise Instituudi 1970. aastal ja Nõukogude Liidu Siseministeeriumi Akadeemia 1978. aastal. Ta on magister ärijuhtimise alal.
Loovjuht

Loovjuht ehk loovdirektor (inglise creative director ehk CD) on reklaamialal, meediatööstuses, meelelahutustööstuses, tarkvaraarendus- või veebiarendusfirmas töötav loovisik, kelle tööks on kliendi kommunikatsiooni- ja/või turundusstrateegia analüüsi alusel luua loominguline suund ja/või teenus, mis vastab kliendi strateegia ja/või rakenduste vajadustele. Samuti on loovjuhi ülesandeks ergutada ja suunata loovgrupi (näiteks reklaaminduses art director’i ja copywriter’i) ideesid, samuti juhtida loomingulist protsessi ning lõppkokkuvõttes vastutab loovjuht lõpliku töö kvaliteedi eest.
Prangli kogudus

EELK Prangli Laurentsiuse kogudus on luterlik kogudus Prangli saarel.
Kogudus kuulub Ida-Harju praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on Tanel Ots, diakon Kalle Rebane. Juhatuse esimees on Taavi Linholm.
Jumalateenistused on suvel 2010 igal pühapäeval algusega kell 11.00 Prangli Laurentsiuse kirikus.
Kalju Lillepuu

Kalju Lillepuu (sündinud 29. märtsil 1935 Virumaal Viru-Jaagupi kihelkonnas Küti vallas) on kirjandusõpetaja, kirjandusloolane, esperantist.
Õppis 1943–1950 Viru-Jaagupi 7-klassilises koolis, 1950–1954 Rakvere Pedagoogilises Koolis. Õpetaja Sadalas 1954–1955, veebruarist 1955–1962 Viru-Jaagupi koolis, algul algklasside õpetaja, seejärel eesti keele ja kirjanduse õpetaja. 1956–1962 õppis kaugõppes Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti kirjanduse erialal. Täiendanud end hiljem ülikooli juures. 1962–1965 Saarepeedi 8-kl kooli õpetaja. 1962. aastast ka lastekirjanduse õpetaja Viljandi Kultuurikoolis, 1965–2005 õpetaja kultuurikoolis, -kolledžis ja -akadeemias. Õpetanud eesti, laste- ja maailmakirjandust.

Ametialane ja ühiskondlik tegevus

Aastail 1991–1994 Viljandi Kultuurikolledžis kultuuriloo, kirjanduse ja psühholoogia kateedri juhataja. 1993. a kevadel viibis kuu aega Soomes Alkio-opistos (kultuurikolledži sõpruskoolis) tutvumaks sealse õppetööga ja ka esinemas. Alates 1975. aastast Eesti Raamatuühingu Viljandi osakonna juhatuses, hiljem selle esimees. Viljandi raamatusõprade klubi esimees, koos Tallinna Bibliofiilide Klubiga organiseerinud Viljandi vanaraamatupäevi. Elias Lönnroti Seltsi Viljandi osakonna esimees, koos soomlastega oli Soome Vabariigi 75. aastapäevale pühendatud õhtu üks korraldajaid Viljandis. On korraldanud palju kirjandusõhtuid ja kohtumisi kirjanikega nii koolis kui ka linnas. Oli Viljandi Pensionäride Liidu raamatuklubi esimees.

Isiklikku

Kalju Lillepuu on olnud kirimale entusiast, alustas kirimalega juba koolipoisina Rakveres. 1969. aastast esperantist soome kooliõpetaja, esperantisti ja maletaja Ilmari Rautio õhutusel. Võitnud mitmeid üleeuroopalisi esperantistide individuaalseid ja võistkondlikke kirimale turniire. 
Keeled: vene, soome, esperanto suhtlustasemel. 
Abikaasa Maie on koorijuht ja muusikaõpetaja, kaks last, neli lapselast.
Elmar Ilus

Elmar Ilus (30. juuli 1898 Kaarli vald, Viljandimaa – 3. detsember 1981 Tartu) oli eesti õigusteadlane, Tartu Ülikooli tsiviilõiguse ja -protsessi professor.

Elulugu

Elmar Arnold Hans Ilus sündis 30. juulil 1898 Torimo talus Kaarli vallas Halliste kihelkonnas taluperemehe pojana.
Alustas 1911. aastal õpinguid Pärnu gümnaasiumis, kuid tulenevalt maailmasõjast lõpetas Polangeni gümnaasiumi, mis oli evakueeritud Stavropoli linna Lõuna-Venemaal.
Ta teenis 1919. aasta maist kuni järgmise aasta juunini Musta mere laevastikus miinipaadil.
Sügisel 1920 algasid õpingud Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, mis lõppesid esimese järgu diplomi saamisega 1924. aastal. Järgnes töö Tartu-Võru ringkonnakohtus ja õigusteaduskonna raamatukogus. Magistriväitekirja kaitsmine leidis aset 1930. aastal ja teemaks oli "Hoonestusõigus".
Aastatel 1931 ja 1932 oli Ilus stipendiaadina Leipzigis ja Pariisis. 1939. aastal kaitses ta doktoriväitekirja, mille teemaks oli "Piiratud asjaõigused omale asjale". 1934. aastal toimetas ja andis Elmar Ilus koos Karl Ferdinand Karlsoni ja Johannes Voldemar Veskiga välja "Õigusteaduse sõnastiku", mis ilmus Akadeemilise Kooperatiivi kirjastuses ja milles autorid lõid eesti õiguskeele.
Aastatel 1937-40 kuulus Ilus Eesti Rahvuslaste Klubisse. 
Okupatsioonide ajal jäi Elmar Ilus Tartusse ning sõjajärgselt oli ta ainuke Rooma õiguse professor Nõukogude Liidus. Ta andis peamiselt kahte üldkursust, milleks olid Rooma õigus ja tsiviilõiguse üldosa, ja kahte erikursust, vastavalt siis transpordiõigus ja välisriikide tsiviil- ja kaubandusõigus. 1950. aastal vallandati professorid Elmar Ilus ja Leo Leesment seoses alanud "nõiajahiga" ülikoolist. 1962. aastal vallandati "mässav professor" poliitilistel põhjustel uuesti.
Tema 1969. aastal ilmunud Rooma eraõiguse loengutest on 2000. ja 2005. aastal ilmunud uued redaktsioonid. Tegemist on konkurentsitult kõige suurema kordustrükkide arvuga õigusteadusliku teosega. 
Elmar Ilus suri 3. detsembril 1981 Tartus. Ta on maetud Halliste kalmistule.
Elmar Ilusa eruditsioon, lai silmaring ja tsiviilõiguslik teaduspärand ning õppejõu töö on liiga olulised, et mäletada ja tunnustada teda üksnes Rooma õiguse professorina.
Professor Ilusa rikkalik ja väga erinevates valdkondades põhjalik eraraamatukogu on tema pärija, poja Peeter Ilusa soovil hoiustatud Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.

Isiklikku

Elmar Ilusa vend oli kaugsõidukapten Peeter Ilus. Tema pojad on põllumajandusdoktor Ants Ilus, luuletaja Peeter Ilus ja ehitusametnik Märt Ilus. Elmar Ilus oli poeg Märdi kaudu laulja Maarja-Liis Ilusa vanaisa.
Hodgemani maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1867. aastal.
Vana-Vigala Tehnika- ja Teeninduskool

Ajalugu

Vigala piirkonnas hakati põllumajandusoskusi õpetama juba 1840. aastatel Oese koolis, kus oli arendatud ka vastav õppekava. Õpetati põllumajandusoskusi, -meetodeid ning -tööriistu. Ülalpidaja oli Vana-Vigala mõis. Oese kooli sulgemisega 1889. aastal lõppes ka põllumajandusõpe.
Praeguse Vana-Vigala Tehnika- ja Teeninduskooli eellane Vigala Põllutöökool avati endise Vana-Vigala mõisa südames 1. mail 1920. Koolitalu oli 231 ha. Kursus kestis kaks aastat. Erialaks oli loomakasvatus. Praktikavõimalusi pakuti ka Soomes. 
1932. aastal lisandus aianduseriala. Kool nimetati Vigala Põllundus- ja Aianduskooliks. 1947. aastal nimetati kool Vigala Aiandus- ja Mesinduskooliks (lisandus mesinduskursus). Siit alates muudeti kooli nime ja õppesuundasid pidevalt. 1966. aastal anti koolile Mihkel Aitsami nimi.
Suurim muutus toimus kooli arengus 1975. aastal. Siis valmis kooli uus kaasaegne hoone ning koliti välja vanast mõisahäärberist, milles alustas tööd põhikool.
Uues hoones jätkas kutsekool reorganiseerituna kutsekeskkooliks (ametlik nimi M. Aitsami nimeline Kutsekeskkool nr. 29). Lisandus ka uusi erialasid. 1990. aastal nimetati kool taas Vigala Põllutöökooliks, kust aja jooksul hakkasid nõudluse puudumise tõttu kaduma põllunduserialad ning 1990-ndate keskel oli kool sulgemise äärel. Kaugeneti põllundusest ning oma õppesuundumuste tõttu kannab kool aastast 1998 tänast nime.
Muul (loom)

Muul (Equus asinus × caballus; Equus mulus) on emase hobuse (-mära) ja isase eesli (-täku) järglane. 
Hobune ja eesel on erineva kromosoomide arvuga liigid. Eeslitel on 62 kromosoomi, hobustel 64. Muulal on 63 kromosoomi.
Muula tuleks eristada hobueeslist, mis on eeslimära ja hobusetäku ristand. Siiski nimetatakse kõnekeeles muulaks igasugust hobuse ja eesli värda.
Muulad on reeglina suguvõimetud. Sellepärast on nende saamiseks vaja alaliselt pidada hobust ja eeslit. Siiski on läbi aegade teada mitukümmend juhtumit, kus emane muul on poeginud. Isased muulad ruunatakse sageli, et muuta nad rahulikumaks ja vähem tujukateks veoloomadeks. 
Muul ei häälitse täpselt hobuse ega eesli moodi. Üldiselt sarnaneb tema hääl pigem eesli omaga, aga ta võib ka hobuse moodi hirnuda. Sageli juhtub, et tema häälitsus algab hobuse hirnumise moodi, aga lõpeb eesli ii-aaga. Mõnikord muulad niutsuvad.
Muula eelised seisnevad selles, et ta on sama vähenõudlik kui eesel, aga tubli hobuse jõuga. Tänapäeval kasutatakse Pakistani armees muulasid, kes vastavalt määrustikule peavad olema võimelised kandma 72 kg raskust koormat ilma puhkamata 26 km. Üldreeglina suudab muul kanda 20% oma kehamassist "surnud koormat", aga hobune 30% oma massist "elusat koormat", näiteks ratsanikku. Kuid muul on hobusest vastupidavam ja vajab vähem toitu kui sama suur hobune. Muul on suure koorma kandmisel kannatlikum kui hobune, tema nahk on kõvem ja vähem tundlik, mistõttu muul talub paremini vihma ja päikesepaistet. Nende kabjad on tugevamad kui hobustel ning nad on vastupidavamad haigustele ja putukatele. Savisel pinnasel on muulad ka künniloomadena paremad kui hobused.
Muul oli tuntud juba Homerose ajal. Minevikus oli muulakasvatus eriti heal järjel Prantsusmaal, Kreekas, Itaalias, Ees-Aasias ja Lõuna-Ameerikas, kus neid kasvatati miljoneid.
2003. aastal oli maailmas kõige rohkem muulasid Hiinas (4 194 000). Järgnesid Mehhiko ja Brasiilia, neljandal-viiendal kohal olid Colombia ja Maroko, kuuendal-seitsmendal Peruu ja India, kaheksandal Etioopia.
Imaginaararv

Imaginaararv on kompleksarv, mis ei ole reaalarv.
Imaginaararv avaldatakse kujul a + bi, kus a ja b ≠ 0 on reaalarvud ning i on imaginaarühik. Imaginaararvu bi nimetatakse puhtimaginaararvuks.
Saatse saabas

Saatse saabas (vene keeles Саатсеский сапог) on osa Venemaa Petseri rajooni territooriumist, mis on sopistusena ümbritsetud Eesti territooriumist. Umbes 1 km pikkune saapakujuline ala pindalaga 115 ha asub Saatse küla lähedal, seda läbib Värska–Ulitina tee (ehk Saatse–Värska tee).
Saatse saabas tekitab kohalikele elanikele probleeme, kuna osa olulisest ühendusteest läbib naaberriigi territooriumi, millele tohib siseneda vaid viisaga. 2014. aasta alguse seisuga on Saatse saabast lubatud läbida ainult sõidukiga (bussis, autos või jalgrattaga) ja peatumata, mitte jalgsi. Sesniki külast pääseb kohalikku keskusse Värskasse kas läbi Venemaa territooriumi või 20 km pikkuse ringiga; Lutepää külast viib aga tee nii Värska (nn Lutepää kolmnurk) kui ka Saatse poole (Saatse saabas) üksnes läbi Venemaa.
Saatse saapa probleemi lahendamist loodetakse Eesti-Venemaa piirilepingult. 
18. veebruaril 2014 allkirjastasid Eesti välisminister Urmas Paet ja Venemaa välisminister Sergei Lavrov Moskvas järjekordse Eesti-Venemaa piirilepingu. Uus piirileping ei ole jõustunud, oodates mõlema riigi parlamendis ratifitseerimist.
Piirijoone kulgemises leppisid Eesti ja Venemaa kokku juba 2005. aastal allkirjastatud piirilepingutes. Üldjoontes fikseeriti selles Eesti idapiiriks Eesti NSV kunagine administratiivpiir. Piiri õgvendati mõnes kohas. Muuhulgas likvideeriti Põlvamaal (praegu Võrumaal) asunud nn Saatse saabas – Venemaa territooriumi sopistus Eestisse, mis takistab Saatse ja Lutepää küla elanike vaba liikumist kohalike keskuste vahel.
MTZ-82

Belarus MTZ-82 on Valgevenes Minski traktoritehases toodetud traktor. 
Esimesed MTZ-80/82-d tulid välja 1974. aastal. Neid traktoreid kasutati ka Eesti kolhoosides ja sovhoosides. Traktor sobib kasutamiseks nii maal, linnas kui ka metsatöödel. 
http://kolhoos.pri.ee/?action=text&cat=3&ID=40
Rémy Martin

Rémy Martin on aastal 1724 asutatud Prantsusmaa konjakivabrik.
The Vampire Bat

Süžee

Kleinschlossi külas toimuvad mõrvad, mis viitavad vampiirlusele. Ainus kahtlusalune kohtlane nahkhiirearmastaja Herman hukub tagaajamise käigus, kuid mõrvad sellega ei lõppe. Süüdlaseks osutub elu loomise plaanidega doktor, kes püüab oma kurje toimetusi Hermani süüks ajada.
Bel Kaufman

Bel Kaufman (sünninimi Bella Koifman; 10. mai 1911 Berliin – 25. juuli 2014 New York) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik ja õpetaja.
Bel Kaufman sündis Berliinis (kus ta isa sel ajal õppis Berliini Ülikooli meditsiiniteaduskonnas) Vene juutide perekonnas. Bel Kaufmani emapoolne vanaisa oli jidišikeelne juudi kirjanik Šolem Alejchem. Pärast Esimese maailmasõja algust pöördus perekond 1914. aastal tagasi Odessasse.
1923. aasta detsembris asus Bel Kaufman koos oma vanematega elama Ameerika Ühendriikidesse. 1934. aasta jaanuaris lõpetas ta New Yorgis Hunteri Kolledži, magistrikraadi sai 1936. aastal Columbia Ülikoolis. Ülikooli lõpetamise järel töötas Kaufman õpetajana New Yorgi koolides.
Esimesed jutustused avaldas ta ajakirjanduses 1930. aastate lõpus. 1940. aastatel avaldas ta lühiproosat ajakirjas Esquire.
1965. aastal avaldas Bel Kaufman koolielu kriitiliselt kujutava romaani "Up the down staircase" (eesti keeles "Allakäigutrepist üles" (1968)). Raamatust sai bestseller ja see tõlgiti paljudesse keeltesse. 1967. aastal valmis romaani põhjal samanimeline film.
1979. avaldas ta romaani "Love, etc." ja 2013. aastal jutukogu "La tigresse".
Kraaviotsa pettai

Kraaviotsa pettai on looduskaitse alune põlispuu, mänd Põlvamaal Põlva vallas Aarna külas.
Puu kõrgus on 17 m, ümbermõõt 3,2 m.
Fredericia

Ajalugu

Pärast suuresti kindlustamata Jüütimaal Kolmekümneaastase sõja käigus aset leidnud laastamist mõistis kuningas Christian IV Jüütimaale tugeva kindluse ehitamise vajadust ja otsustas selle projekti ühendada Jüütimaale suure linna ehitamise plaanidega.
Fredericia hilisema asukoha lähedal asunud Lyngs Odde neemele rajati kindlustatud laager, mille kaitsevallid ulatusid mõlemasse suunda, kaitstes seega laagrit rünnakute eest. Ent kindlustused ei olnud täiuslikud ja kui Rootsi feldmarssal Lennart Torstenson Jüütimaale tungis, suutis ta kaitsevallidest edasi tungida. Kuningas Frederik III oli see, kes kaitserajatise plaanid viimaks lõpule viia suutis, lisades sinna ka Taani marssali Anders Bille soovitatud kindlustuste tiiva lähedalasuvale Bers Odde maakitsusele.
15. detsembril 1650 allkirjastas kuningas dokumendi, millega anti linnale selle esimesed õigused ja töö uute kindlustuste kallal võis alata. Aastal 1651 anti linnale kuninga järgi nimeks Frederiksodde ("Frederiki neem") ja 1664. aasta 22. aprillil sai linn uue ladinapärase nime Fredericia.
Iga aasta 6. juulil peetakse Fredericia linnas 1849. aastal toimunud Fredericia lahingu mälestuseks pidustusi. Lahing toimus Esimese Schleswigi sõja ajal ja lahingus võitsid Taani väed linna piiranud Schleswig-Holsteini mässajaid. Fredericia oluline sümbol, kuju Landsoldaten, avati 1858. aasta 6. juulil.

Tänapäev

Fredericia on osa 1,2 miljoni elanikuga Ida-Jüütimaa linnaregioonist ja seal käib koos Fredericia vallavolikogu.
Linn on üks Taani suuremaid transpordikeskusi ja seal asub Taani sõjaväe signaalrügement (Telegrafregimentet), mille kasutuses on kaks kasarmut: Ryes Kaserne ja Bülows Kaserne.
Vabaõhumuuseum

Vabaõhumuuseum on muuseum, mis säilitab ja eksponeerib vanu ehitisi ja nende ehitistega seotud ainelisi esemeid, et anda minevikust võimalikult tõetruu pilt.

Vabaõhumuuseumid Eestis

Eestis on mitu vabaõhumuuseumi, neist tuntuim on Tallinnas asuv Eesti Vabaõhumuuseum.
Tamsalu külje all on Tamsalu lubjapark. Vabaõhumuuseumiks võib pidada ka Kohtla kaevandusmuuseumi.
Henry Purcell

Looming

Purcell lõi vaimulikku, kammer- ja lavamuusikat. Tema kirjutatud on ainus inglise barokkooper "Dido ja Aeneas" (1689), Vergiliuse eepose ainetel.
Norrby alumine tuletorn

Norrby sihi alumine tuletorn on tuletorn Lääne maakonnas Vormsi vallas Norrby külas.
Tuletorni geograafilised koordinaadid on 59° 1′ 12″ N, 23° 21′ 4″ E.
Valge raudbetoontorni kõrgus jalamist on 22 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 22 meetrit.
Tuletorn moodustab sihi Norrby ülemise tuletorniga. Märkide vahekaugus on 952 meetrit ja sihi asimuut on 192,4°.
Tuletorn ehitati 1935. aastal.
Ashleigh Ball

Ashleigh Ball (õieti Ashleigh Adele Ball; sündinud 31. märtsil 1983 Vancouveris Briti Columbia osariigis) on Kanada dublaažinäitleja ja ansambli Hey Ocean! liige.
Pöidlakompass

Pöidlakompass on magnetkompass, mis kinnitatakse kummipaelaga ümber pöidla.
Pöidlakompassi põhilised funktsioonid on samad mis plaadikompassil. Pöidlakompass võimaldab mugavamalt kaarti kompassiga samas käes hoida ning kaardil asukohale vastavat järge hoida.
Pöidlakompasse valmistatakse nii parema kui ka vasaku käe jaoks. Kompassi nõelakarp võib olla pööratav või mitte. Osale mudelitest on võimalik kinnitada luup detailse kaardiinfo lugemise hõlbustamiseks.
Lasva valla lipp

Lasva valla lipp on Võru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Lasva valla lipp.
Lipp kinnitati 31. oktoobril 1996.

Lipu kirjeldus

Valla lipp on ristkülikukujuline vapilipp. Kangas on jaotatud laineliselt kaheks võrdseks väljaks, vardapoolsest alanurgast lehvipoolsesse ülanurka. Vardapoolne väli on kollane ning sellel on sinine rukkilille õis. Lehvipoolne alumine väli on aga sinine ning sellel on kolme lehe ja kahe tõruga kollane tammeoks.
Lipu normaalmõõtmed on 100x150 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 9:6.
Jaak Hein

Jaak Hein (sündinud 7. septembril 1951 Kiviõlis) on eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1970 Väike-Maarja Keskkooli ja aastal 1978 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri.
Ta töötas aastast 1978 teatris Endla, seejuures aastast 1989 lavastusala juhatajana, ta on teinud ka lavakujundusi. Ta on mänginud telelavastuses "Soo" (aastal 1992).
Puri

Jõud

Liikumapanev jõud tekib õhuvoolu muutumisest purje ümber Bernoulli seaduse alusel.
Sõidukit liigutav jõud tekitatakse keha asetamisega õhuvoolu, mille tulemusena tekib vektoriaalne suurus, mille väärtus sõltub keha kujust ning gaasi omadustest ja liikumise iseloomust.

Ajalugu

Vanima purjedega laeva kujutis on leitud Kuveidi kõrbest (As-Sabiyah). See kujutis on radiosüsiniku meetodil dateeritud aega 5500–5000 eKr ja seda nimetatakse Ubaidi leiuks. Leitud on kõrkjakimpudest paadi põletatud savist mudel ja ketas, millel arvatakse olevat kahe ridvaga masti kujutis.
Egiptlased kinnitasid purje ülalt raa ja alt poomi külge. Foiniiklased ja kreeklased purjetasid pärituules ainult raa külge kinnitatud purjega, mida hoidsid alt mitu prassi. Külgtuules ei purjetatud üldse. Raa sai tormi korral taliga langetada. Kui sooviti ankrusse jääda, tõsteti puri lihtsalt üles ja see jäi voltidena raa külge rippuma. Mast ulatus raast kõrgemale ja mastikand toetus stepsile. Masti sai alla lasta ja vintsiga taas püsti ajada. 
Vanas Roomas hakati kasutama kolmnurkseid topsleid, mis kinnitati masti tippu raapurje kohale. Tugeva tuule korral pandi üles väiksem ja vastupidavam puri. Valdavalt kasutati ühemastilisi purjekaid, kuid keisririigi ajajärgul oli ka kolmemastilisi kaldu vöörimasti ja lühikese tagapool asetseva besaanmastiga purjelaevu. 
Puri õmmeldi harilikult linasest riidest, harvemini papüürusest või roost. Puunia kalurid triivisid võrkude ees kahe lühikese ridva vahele kinnitatud kõrkjast purje all. 
On välja arvutatud, et purjelaeva tavaline sõidukiirus antiikajal oli 2,4–4,6 sõlme. Kiirpurjekate kiirus küündis 5,6–6,5 sõlmeni. Näiteks Trafalgari lahingus polnud isegi admiral Nelsoni laev "Victory" kiirem.
Päringusõne

Päringusõne (ingl query string) on osa internetiaadressist, mis määrab etteantud parameetrite väärtused. Päringusõne koosneb tavaliselt domeeninimele lisatavatest väljadest, mille on seadnud kas veebibrauser või mõni muu klientrakendus, näiteks HTML vormi kaudu.
Veebiserver võib HTTP-päringut käsitseda kahel moel. Esimene võimalus on failisüsteemist etteantud aadressi järgi faili lugemine. Teine võimalus on, et kasutatakse domeeniloogikat, mis on antud ressursitüübile omane. Viimasel juhul on päringusõne koos URLi failitee osaga domeeniloogikale töötlemiseks kättesaadav.

Näide

Kui HTML dokument sisaldab järgmist vormi:
<form action="cgi-bin/test.cgi" method="get">
  <input type="text" name="esimene" />
  <input type="text" name="teine" />
  <input type="submit" value="Sisesta" /></form>
ning kasutaja sisestab tekstiväljadesse sõned „see on väli“ ning „oli (juba) tühi?“ ja vajutab „Sisesta“ nuppu, saadetakse programmile test.cgi (määratud näites elemendi form atribuudi action poolt) järgnev päringusõne: esimene=see+on+v%C3%A4li&teine=oli+%28juba%29+t%C3%BChi%3F.
Sergei Bagapš

Sergei Vassiljevitš Bagapš (abhaasi keeles Сергеи Багаҧшь; 4. märtsil 1949 Suhhumi – 29. mail 2011 Moskva) oli osaliselt tunnustatud Abhaasia Vabariigi president.
Hariduselt oli ta agronoom. 1972 asus tööle eeterlikke õlisid tootva sovhoosi agronoomiaosakonna juhatajana.
1978 sai temast Gruusia Kommunistliku Partei Keskkomitee teabeosakonna juhataja asetäitja ning töölis- ja maanoorte osakonna juhataja asetäitja. 1980 sai ta Abhaasia oblastikomitee esimeseks sekretäriks, 1982 Otšamtširi rajoonikomitee esimeseks sekretäriks. 1992–1997 oli ta Abhaasia Vabariigi peaministri esimene asetäitja (seda ametikohta nimetati kuni 1993 Abhaasia ANSV Ministrite Nõukogu esimehe esimeseks asetäitjaks ja kuni 1995 Abhaasia Vabariigi Ministrite Nõukogu esimehe esimeseks asetäitjaks). 1997–1999 oli ta Abhaasia peaminister. Seejärel tõmbus ta poliitikast tagasi ja hakkas juhatama Abhaasia energiaettevõtet "Tšernomorenergo".
Esimest korda valiti Bagapš ametisse 3. oktoobril 2004 opositsioonikandidaadina. 29. oktoobril 2004 tunnistas Abhaasia ülemkohus valimised kehtetuteks, tühistades sellega oma varasema otsuse kuulutada Bagapš valimiste võitjaks. Ühtlasi kohustas ta keskvalimiskomisjoni korraldama kahe nädala jooksul uued valimised, aga nii kiiresti neid siiski ei korraldatud. 
Uued valimised toimusid 12. jaanuaril 2005. Nendel osales kaks kandidaati, Bagapš ja Rahvapartei liider Jakub Lakoba. Järgmisel päeval kuulutas keskvalimiskomisjon Bagapši võitjaks. 
12. detsembril 2009 toimunud presidendivalimistel valiti ta umbes 59 protsendiga häältest ametisse tagasi.
Tema ametiajal tunnustas Venemaa ametlikult Abhaasia iseseisvust ning otsustas temaga sõlmida diplomaatilised suhted ning abi- ja koostöölepingu.
Lõuna-Osseetia sõja ajal oli Bagapš Abhaasia sõjaväe ülemjuhataja. Abhaasia avas teise rinde, tõmmates osa Gruusia vägesid enda peale. Sõja tulemusena saavutas Abhaasia 12. augustil 2008 täieliku kontrolli Kodori oru üle, sundides Gruusia sõjaväe- ja politseiüksused sealt lahkuma.
Bagapš oli Abhaasia korvpalliföderatsiooni president.
Ta oli abielus, peres on kaks last.
Paljaslaid

Paljaslaid on Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Kõbajate lähedal asuv 0,88 hektari suurune saar (laid). Saare rannajoone pikkus on 537 meetrit.
Laiu koordinaadid on 58° 36′ N, 23° 30′ E. Laid on pikliku kujuga ja kruusase pinnamoega.
Laid kuulub Puhtu-Laelatu looduskaitseala koosseisu ja on looduskaitse all.