google/wiki40b huggingface dataset:
Aleksandr Herzen

Aleksandr Ivanovitš Herzen (vene keeles Алекса́ндр Ива́нович Ге́рцен) (6. aprill (vkj 25. märts) 1812 Moskva – 21. jaanuar (vkj 9. jaanuar) 1870 Pariis) oli Vene läänemeelne kirjanik, filosoof ja revolutsionäär, keda tuntakse Vene sotsialismi rajajana.
Herzeni isa oli rikas mõisnik Ivan Aleksejevitš Jakovlev (1767–1846). Ema oli 16-aastane sakslane Henrietta-Wilhelmina-Luisa Haag, kelle isa oli väikeametnik ja töötas Stuttgardis asjaajajana. Vanemad polnud omavahel abielus ja sellepärast mõtles isa oma pojale ise välja perekonnanime Herzen. See tuli saksakeelsest sõnast Herz 'süda'.
Herzen oli üks agraarpopulismi loojaist, kelle ideoloogiast lähtusid narodnikud, esseerid, trudovikud ning põllumajanduslik Ameerika Populistlik Partei. Tema loodud poliitiline kliima viis pärisorjuse kaotamiseni Venemaal. Herzeni autobiograafia "Minevik ja mõtted" on kirjutatud elegantselt, energiliselt ja kergelt ning sageli peetakse seda vene kirjanduse üheks parimaks autobiograafiaks.
Herzen ei kirjutanud teoreetilisi töid laste kasvatamisest, kuid kogu oma elu jooksul huvitus Herzen pedagoogikast ning oli üks esimesi vene mõtlejaid ja ühiskonnategelasi, kes oma teostes tõstatas kasvatusprobleemid. Tema sellealased sõnavõtud näitavad läbimõeldud pedagoogilise kontseptsiooni olemasolu. Tema pedagoogilistes vaadetes kajastuvad nii filosoofilised (ateism ja materialism), eetilised (humanism) kui poliitilised (revolutsiooniline demokraatia) veendumused.
Herzen oli arvamusel, et kõige soodsamat mõju lastele avaldab lihtrahvas ja et just rahvas on parimate vene rahvuslike omaduste kandja. Rahvalt õpivad nooremad põlvkonnad tööarmastust, vastumeelsust jõudeelu suhtes ja omakasupüüdmatut kodumaa-armastust. Seevastu astus Herzen otsustavalt välja religiooni kasutamise vastu kasvatuses, samuti õppeasutuste muutmise vastu pärisorjuse ja tsaarivalitsuse tugevdamise vahendiks.
Herzen astus Moskva ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonda. Seal osales ta üliõpilastegevuses, mille eest 1834 koos paljude teiste tudengitega vahistati. Ta pagendati Permi ja sealt Vjatkasse, kus määrati tööle kuberneri kantseleis. Alles 1840 lubati tal Moskvasse tagasi pöörduda.
Varsti pärast isa surma, 1847 sõitis Herzen välismaale. Seal osales ta 1848. aasta revolutsioonis ja tutvus nimekate sotsialistidega. Ühtlasi hakkas ta tegema kaastööd sotsialistlikele väljaannetele, mille eest Nikolai I laskis 1849 kogu Herzeni Venemaale jäänud vara konfiskeerida. Kuid see oli selleks ajaks panditud pankurile James Rothschildile, kes asus tsaarivalitsusega läbirääkimisi pidama ja sai lõpuks Herzeni vara endale.
1852 kolis Herzen Londonisse, kus asutas Vaba vene trükikoja ja hakkas 1857 välja andma nädalalehte Kolokol, mis oli esimene vene revolutsiooniline ajaleht. Pärast 1861. aasta reformi, mille käigus Venemaal kaotati pärisorjus, ja 1863. aasta Poola ülestõusu, mida ta kirglikult toetas, hakkasid ajalehe tähtsus ja tellijate arv vähenema: liberaalide jaoks oli ta liiga revolutsiooniline, aga revolutsionääride jaoks liiga mõõdukas. Ajaleht lõpetas venekeelsena ilmumise 1867 ja prantsuskeelsena 1868.
Herzen suri Pariisis 1870. aasta alguses ja maeti Nice'i.
David Tennant

Haridus ja elukäik

Tennant sündis Bathgate'is. Ta kasvas üles koos oma venna Blairi ja õe Kareniga, ta isa Alexander oli kohaliku kiriku õpetaja. Kui ta oli kolmeaastane, ütles ta oma vanematele, et ta tahab saada näitlejaks, kuna ta oli suur "Doctor Who" austaja, ent vanemad proovisid teda suunata mõnele tavapärasemale töökohale. Aastaid vaatas ta ära pea iga "Doctor Who" osa ning ta on rääkinud Tom Bakeriga, kes oli Tennanti esimene doktor. Tema talenti pani esimesena tähele Šoti näitlejanna Edith MacArthur, kes rääkis ka Tennanti vanematele, et tal on potentsiaali saada heaks näitlejaks. Oma perekonnanime muutis Tennant Pet Shop Boysi laulja Neil Tennanti järgi.

"Doctor Who" (2005–2007, 2013)

Tennant võttis doktori rolli üle Christopher Ecclestonilt, kes mängis üheksandat doktorit. Üheksas doktor regenereerus kümnendaks esimese hooaja viimases osas "The Parting of the Ways". Tennantiga alustati "Doctor Who" 2. hooaja filmimist 2005. aasta juulis. Enne seda ilmus ta ka 7 minuti pikkuses miniosas "Children In Need"; tema esimene täispikk sarjaosa oli 2005. aasta jõulu eriväljaanne "The Christmas Invasion".

Isiklik elu

30. detsembril 2011 abiellus Tennant näitlejanna Georgia Moffettiga, kellega ta on näidelnud sarja "Doctor Who" osas "The Doctor's Daughter", kus Moffett mängis doktori tehislikult loodud tütart Jennyt (Georgia on Peter Moffetti, kes sarjas mängis viiendat doktorit Peter Davisoni, tütar). Paaril on 3 last, üks Moffetti varasemast kooselust.
Tennant käib regulaarselt kirikus.
Aastatel 2005–2007 oli Tennantil suhe näitlejanna Sophia Mylesiga, kellega ta on koos näidelnud nii krimifilmis "Foyle'i sõda" kui ka "Doctor Who" osas "The Girl In The Fireplace".
Ringlussevõtt

Ringlussevõtt on jäätmete taaskasutusmoodus, kus jäätmetes sisalduvat ainet kasutatakse tootmises esialgsel või muul otstarbel, kaasa arvatud bioloogiline ringlussevõtt; ringlussevõtu alla ei kuulu jäätmete energiakasutus.
Ringlusse saab võtta näiteks paberit (selle ümbertöötamisega), klaasi (selle ümbersulatamisega) jne.
Michael T. Flynn

Michael Thomas "Mike" Flynn (sündinud 1958. aasta detsembris Middletownis, Rhode Islandil) on erru läinud USA kindralleitnant ja endine sõjaväeluure Defence Intelligence Agency direktor ning oli USA presidendi Donald J. Trumpi nõunik.  Flynn oli 25. USA riiklik julgeolekunõunik alates 20. jaanuarist 2017 kuni 13. veebruarini 2017, olles sellega kõige lühema ametiajaga julgeolekunõunik USA ajaloos. Michael T. Flynn pidi tagasi astuma seetõttu, et ta ei avaldanud asepresidendile piisavalt infot seoses vestlusega vene suursaadikuga enne ametisseastumist peetud vestluse sisust.
Boléro

"Boléro" on prantsuse helilooja Maurice Raveli orkestriteos, mille esiettekanne toimus 1928. aastal. Teose pealkiri oli algselt "Fandango", kuid muudeti hiljem "Boléroks".
Teos on üheosaline, algselt komponeeritud balletina.

Orkestratsioon

"Boléro" on kirjutatud võrdlemisi suurele orkestrikoosseisule: 2 flööti, pikoloflööt, 2 oboed (teist dubleerib oboe d'amore), inglissarv, Es-klarnet, 2 B-klarnetit, bassklarnet, 2 fagotti, kontrafagott, 4 metsasarve, pikolotrompet in D, 3 trompetit, 3 trombooni, tuuba, 2 saksofoni (üks neist sopransaksofon), timpan, 2 väikest trummi, taldrikud, tamtamm, tšelesta, harf ja keelpillirühm (viiulid, vioolad, tšellod ja kontrabassid).

Struktuur

Kogu teos on üles ehitatud muutumatule ostinato-rütmile, mis kõlab terve teose vältel ja mida mängib üks või mitu väikest trummi:
Rütmi peal korratakse meloodiat, mis koosneb kahest 18-taktilisest hispaania rahvaviisist. Teose huvitavus püsib tänu staatilise rütmitausta ja justkui vabadusse pürgiva meloodia kontrastist tekkivale pingele, erinevate tämbrite varieerimisele ja pidevalt kasvavale crescendo'le. Meloodiat esitavad teose vältel ükshaaval erinevad puhkpillid. Teose keskpaigas hakkavad teised pillid teemat esitavat puhkpilli erinevates helistikes dubleerima. Esimest korda juhtub see, kui metsasarv mängib teemat C-duuris ja tšelesta dubleerib seda 2 ja 3 oktavit kõrgemal ning kaks pikoloflööti vastavalt G- ja E-duuris.
Meloodia saade muutub teose vältel tihedamaks ja valjemaks, kuni lõpuks mängib kogu orkester. Veidi enne lõppu toimub modulatsioon E-duuri, kuigi kaheksa takti pärast moduleeritakse tagasi C-duuri. Kuus takti enne lõppu tulevad esimest korda sisse suur trumm, taldrikud ja tamtamm. Teos lõpeb dissoneeriva Des-duur-akordi lahenemisega C-duuri.
Oandu paljand

Oandu paljand on paljand Purtse jõe (Oandu jõe) kaldal; halduslikult Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas.
Paljand on arvele võetud ürglooduse objektina. Lisaks on paljand Oandu lademe stratotüübiks.
Paljandi suurus sõltub jõe veetasemest - madalama veetasemega kuhjub sellele muda ja nähtav on vaid ligi 20 cm lubjakivikiht. Seal on paljandunud ka 1,6 meetrine Onandu lademe lubjakividest paesein, ent selline olukord pole püsiv. Paljandi hävimise ohtu siiski pole, sest jõgi hoiab sealset paljandit mattumast.
Odra

Odra jõgi ehk Oderi jõgi (tšehhi ja poola keeles Odra, saksa keeles Oder, antiikaja ladina keeles Viadua, Viadrus, keskaja ladina keeles Odera, Oddera) on jõgi Kesk-Euroopas.
Jõe pikkus on 854 km, sellest 112 Tšehhis ja 742 Poolas. Viimasest 187 kilomeetrit on Poola-Saksamaa piir. Odra on Visla järel Poola suurim jõgi. Valgla pindala on 118 861 km², millest 106 056 km² (89%) on Poolas, 7217 km² (6%) Tšehhis ja 5587 km² (5%) Saksamaal.
Odra voolab läbi Sileesia, Opole, Alam-Sileesia, Lubuszi ja Lääne-Pomorze. Alamjooksul piirneb jõgi Brandenburgi ja Mecklenburg-Vorpommerni liidumaaga. Suurimad linnad Odra ääres on Ostrava, Wrocław, Frankfurt Oderi ääres ja Szczecin. Ta suubub Läänemerre Szczecini laguuni, moodustades kolmeharulise delta. Delta saared on Usedom ja Wolini saar.
Kanalid ühendavad Odrat Haveli, Spree, Visla ja Kłodnicaga. Odra on suuremas osas laevatatav, kuni Kozle linna ja Gliwicki kanalini. Laevatatavuse huvides on ülemjooksu süvendatud ja kanaliks muudetud.
Klaus Sulzenbacher

Klaus Sulzenbacher (sündinud 3. veebruaril 1965 Kitzbühelis) on endine Austria kahevõitleja.
Sulzenbacher võistles aastatel 1983–1992 ning võitis karjääri jooksul neli olümpiamedalit ja kaks maailmameistrivõistluste medalit. Ta võitis ka maailmakarikavõistluste üldkarika kaks korda ja sai maailmakarikavõistluste 14 etapivõitu. 
Klaus Sulzenbacher oli esimene rahvusvahelisel tasemel läbi löönud Austria kahevõistleja ning arvatakse, et tänu temale on hiljem edukalt esile kerkinud Mario Stecher ja Felix Gottwald.
Pärast sportlaskarjääri lõppu töötab ta füsioterapeudina Stamsis.
Palu-härghein

Nimi

Eestikeelne nimetus tuleb sellest, et ta kasvab palumetsades. 
Taime rahvapärased nimetused on vainu-jaanihein, karukaerad, varbalill, võihein.

Taksonoomia

Liigi nimetus pärineb Carl von Linnélt.
Palu-härghein sarnaneb mets-härgheinaga. Kõrglehed ei ole lillad nagu harilikul härgheinal. Õied ei ole erkkollased nagu harilikul härgheinal ega tumekollased (kuldkollased) nagu mets-härgheinal, vaid on osalt valged, osalt kollased. Õied on mets-härgheina õitest peaaegu poole pikemad. 
Palu-härghein kasvab enamasti kuivemates ja kehvema mullaga paikades kui teised härgheinaliigid.

Levik

Palu-härghein on Eestis tavaline.

Kasvukoht

Kasvukoht on puittaimede lähedal (enamasti kuivas) hõredas palumetsas, eriti männikus, ka segametsas, kasvukohtadel massiliselt. Kuivades palumetsades on teda rohkelt. Ta on palumetsade tüübirühma iseloomulik liik, tal ei ole seal toidupuudust. Kasvab ka rabaservadel ja niitudel. Eelistab happelist mulda, kasvab sageli ka liivastes, kuivades ja väheviljakates kohtades.

Välimus

Kõrgus on Eestis 10–30 cm (10–40 (50) cm).
Juured on väikesed, haustoritega teiste taimede juurtele kinnitumiseks.  
Nii varrelehtedel kui ka kõrglehtedel on leheserv alusel enamasti üksikute kõverdunud hammastega. Lehetipud on teritunud. Lehed on pehmed ja lopsakad.
Õiekate on kaheli, õis on mõlemasuguline. Tupp on Lihtlehine, ka kroon on lihtlehine. Õied on kahvatud või peaaegu valged, Eestis umbes 1,5 cm (1,5–2 cm; õiekrooni pikkus 1–1,5 cm) pikkused, tipuosas kollakad, alaosas kollakasvalged  (huuled kollased, putk valkjas). 
Seemned on küllaltki suured, meenutavad sipelganukke.

Elutsükkel

Palu-härghein on ühekojaline üheaastane taim.  
Eestis õitseb juunist septembrini (maist septembrini).
Paljuneb tõhusalt seemnetega. Seemned meenutavad sipelganukke, mistõttu sipelgad viivad neid kaasa. Järgmisel aastal kasvab taim sama tihedalt.

Ökoloogia

Palu-härghein on poolparasiit, kes kinnitub juurtega puu, põõsa või kääbuspõõsa juurele.  
tedred, metsised ja mõned muud maapinnal toituvad linnud söövad peamiselt palu-härgheina seemneid, metsised suvel ka lehti. Kariloomad söövad teda, kuid söödaväärtus on madal. Hendrik Relve järgi söövad tedred, metsised ja paljud sõralised teda lehtede pärast. Teda söövad ka niidu-võrkliblika röövikud.

Mürgisus

Palu-härghein on veidi mürgine. Tundlikumatel inimestel soovitatakse vältida tema mahla sattumist limaskestale. Mürgistus tekitab kõhulahtisust, peavalu ja peapööritust.

Rahvameditsiin

Rahvameditsiinis ravitakse haudunud varbavahesid pudruks hõõrutud palu-härgheina ülemise poolega, mis pannakse varvaste vahele. 
Austria rahvameditsiinis on palu-härgheina kasutatud reuma ja veresoonte lupjumise raviks teena või padja sisuna.
Mihkel Oviir

Mihkel Oviir (sündinud 11. oktoobril 1942 Märjamaal) on eesti jurist, aastatel 2003–2013 Eesti riigikontrolör.
Mihkel Oviir lõpetas 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Alates 1972. aastast töötas ta justiitsministeeriumis. Aastal 1992 sai ta Eesti justiitsministeeriumi esimeseks kantsleriks.
Aastal 2003 nimetati ta riigikontrolöriks ning aastal 2008 kinnitati ametisse ka teiseks ametiajaks.

Isiklikku

Mihkel Oviiri abikaasa on Siiri Oviir.
Madis Oviir oli Mihkel Oviiri isa.
Marcel Van der Aa

Marcel Van der Aa (9. august 1924 Bevereni vald, Ida-Flandria – 5. september 2002 Wilrijk) oli Belgia flaami poliitik (Christen-Democratisch en Vlaams).
Van der Aa oli ametiühingusekretär ning sai Bevereni vallas volikogu liikmeks (1952. aastast), abivallavanem (1961–1970) ja vallavanem (1970–1992).
Beverenis nimetati 2005 tema auks Marcel Van der Aastraat.
Põhja Pojad

Põhja Pojad (soome keeles Pohjan Pojat) oli Soome vabatahtlikest moodustatud rügement Eesti Vabadussõjas. 
Värbamine algas Soomes 1918. aasta novembris, mil Soome riigihoidja Pehr Evind Svinhufvud otsustas Eestit majanduslikult ja sõjaliselt toetada. Moodustati üksikpataljon major Martin Ekströmi ja rügement "Põhja Pojad" eesti soost Soome kodusõja kangelase kolonelleitnant Hans Kalmi juhtimisel.
Ekströmi pataljon (5 kompaniid, kokku 1154 meest) jõudis Tallinna 30. detsembril 1918, "Põhja Pojad" (2 pataljoni, suurtükiväedivisjon ja muud väeosad, kokku 2014 meest) 26. jaanuaril 1919. 
Ekströmi pataljon sõdis Viru rindel, "Põhja Pojad" lõunarindel. 
Soome vabatahtlike üldjuht oli 1919. aasta 25. jaanuarist kuni märtsi alguseni kindral Martin Wetzer.
Mustjala Prohvet Eeliase kirik

Mustjala Prohvet Eelia kirik on EAÕK haldusalasse kuuluv õigeusu kirik Saaremaal Mustjala alevis.

Ajaloost

Saaremaal Mustjala kihelkonnas siirdus õigeusku 1848. aastal 27,9% talurahvast hoolimata kohaliku luteri pastori Carl Johannes Masingu aktiivsest võitlusest usuvahetusliikumise vastu. 550 liikmega õigeusu kogudus avati Mustjalas 24. oktoobril 1848. Esimene jumalateenistus toimus kohaliku talupoja Irodion Lõugase poolt Merise külla ehitatud väikeses kivikirikus. Aastatel 1851–1865 olid koguduse kasutuses Paatsa mõisa hooned. 1865. aastal eraldati kogudusele Mustjala riigimõisast maavaldus ja puuhoone teenistuste pidamiseks.

Arhitektuurist

Riia arhitekti Heinrich Scheeli poolt tüüpprojekti alusel projekteeritud Mustjala õigeusu kirik valmis 1873. aastal. Pühakoda on paekivist seintega viiekupliline hoone ja toetub põllukivist alusmüürile. Kirikuhoonel on kümme akent ja kaks ust, paekivist trepp ja sees kivipõrand, puidust altaripõrand ja peasissepääsu kohal kooripealne lauljatele. Mustaja õigeusu kirik pühitseti Riia ja Miitavi ülempiiskop Veniamini (Karelin) poolt 20. juulil 1872 prohvet Eelija auks.
Tänapäeval kasutab Mustjala prohvet Eelija õigeusu kirikut EAÕK Mustjala prohvet Eelija kogudus.
Genfi kanton

Nimi

Nagu mõni teinegi Šveitsi kanton, nimetab Genfi kanton end vabariigiks.

Ajalugu

Genf oli iseseisev vabariik aastani 1798. 1584. aastast oli Genf Šveitsi Konföderatsiooni "igavene liitlane". Napoleoni sõdade   ajal okupeeris Genfi Prantsusmaa; vabaneti 1813. Viini kongressil 1815 laiendati Genfi piire, moodustati Genfi kanton ja liideti see Šveitsi konföderatsiooniga.
Tülba mõis

Tülba mõis (saksa keeles Tülp) oli eramõis Mündi mõisa alluvuses Paide kihelkonnas Järvamaal.
Säästev inimareng

Säästev inimareng (inglise sustainable human development) on arengukäsitlus, mille keskmes on inimene oma vajaduste ja taotlustega ning mille jaoks on oluline toetada majanduskasvu, püüdes vältida sotsiaalseid probleeme ja kahjulikku keskkonnamõju. Säästva inimarengu raames soovitakse nt kaasata paremini üldsust, leevendada vaesust, saavutada sooline võrdsus.
Relikt (bioloogia)

Relikt ehk jäänuk on jäänuk mingi varasema perioodi elustikust, mis kliima muutudes on oma areaali tugevasti vähendanud, kuid säilinud piiratud alal. Liigi puhul räägitakse relikt- ehk jäänukliigist.

Reliktliigid Eestis

Näiteks võivad Eestis laialehised metsad, samuti luuderohi ja jugapuu olla atlantilise kliimaperioodi reliktid.
Kaladest peetakse Eestis reliktseiks näiteks võldast ja vingerjat.
Edward Dutton

Edward Croft Dutton (sündinud 1980. aastal Londonis Inglismaal) on inglise antropoloog, kes töötab Soomes Oulu Ülikoolis dotsendina. Dutton õppis Durhami Ülikoolis ja tal on PhD religiooniuuringutes Aberdeeni Ülikoolist. Uurinud peamiselt inimeste intelligentsuse küsimusi. Kaitseb Michael A. Woodleyga kahasse kirjutatud raamatus "At Our Wits' End: Why We're Becoming Less Intelligent and What it Means for the Future" seisukohta, et tänapäeva läänemaailmas keskmine IQ kahaneb (düsgeeniline efekt), kuivõrd vähemintelligentsetel inimestel on juba pikemat aega keskmiselt enam lapsi kui intelligentsematel.
Frederiksbergi loss

Frederiksbergi loss asub Taanis Frederiksbergis ja oli kuni 1800ndate keskpaigani kasutusel Taani kuningapere suveresidentsina.

Ajalugu

Loss ehitati aastail 1700–1735 ning pärast kuningaperelt riigile minekut aastal 1869 asub lossis Kuninglik Taani Sõjaväeohvitseride Akadeemia.
Palee ja sellega külgnev kabel on kaunistatud ohtrate stukkidega, laemaalidega.
Gießeni ülikool

Gießeni ülikool (ka Justus Liebigi (nimeline) Gießeni Ülikool; saksa keeles Justus Liebig-Universität Gießen, lühend JLU) on ülikool Saksamaal Gießenis.
Ülikool asutati 1607. aastal.
Ülikool on nimetatud saksa keemiku Justus von Liebigi järgi.
Praegu on seal 11 teaduskonda ja 2012. aastal õppis ülikoolis 25 200 tudengit.
Tibor Palánkai

Tibor Palánkai (sündinud 1. märts 1938) on Ungari majandusteadlane, professor ja akadeemik.
Szécheny auhinnaga pärjatud majandusteadlane Palánkai on Ungari Teaduste Akadeemia liige. Tema uurimisvaldkonnaks on Euroopa ja regionaalse integratsiooni majandusteaduse ja rahvusvahelise tööjaotuse teemad. 1977–1983 töötas Karl Marxi nimelises Majandusülikoolis akadeemilise prorektorina. 1997–2000 oli Budapest Majandusülikooli rektor. Alates 2001. aastast sama ülikooli nõukogu liige (samas Euroopa Komisjoni liige). Euroopa Komisjoni ekspert, osales Jean Monnet ning teiste EU programmide hindamisel.

Uurimisvaldkond

Tema uurimisvaldkond on rahvusvahelise integratsiooni protsess ja majandusteadus, integratsiooni teooria, arenenud riikide majandus-ja rahvusvahelise tööjaotuse analüüs. Ta keskendub peamiselt rahalisele integratsioonile, integratsiooni küpsusele ning laiendamisele, eriti selles osas, mis puudutab Ungari ühinemist Euroopa Liiduga. Ta on uurinud maailma energiamajanduse, majandussõda ja sõjatööstuse konversiooni. Palánkailt on ilmunud üle kolmesaja teadusliku publikatsiooni.
Holsti mõis

Holsti mõis (Holsta muiža) oli suvemõis Lätis Riia linnas Sarkandaugava asumis. Mõisa peahoone asus Dunte ja Dambja tänava ristumiskohas, aadressil Dambja iela 3. Saksa keeles Holsts Höfchen, ka Holstenhof.
Holsti mõisa rajas XVIII sajandil Riia Mustpeade vanem Johann Holst. Poismehest kaupmees veetis suved mõisas, lisaks temale elasid seal veel aednik ja viis teenrit. Kaupmees pärandas oma varandusest 22 000 taalrit oma kaugetele sugulastele, 99 000 taalrit aga heategevusele, eriti orbudest aadlilastele hariduse andmiseks.
Holsti mõisa omandas ettevõtja J. T. Pyhlau. Aastal 1824 käivitas ta mõisas puuvilla töötlemise ettevõtte. XIX sajandi teisel poolel kuulus mõis lätlasest kalurile Indrikis Udersile.
Holsti mõisa hooned on tänapäevaks hävinud. Aastal 1970 rajati mõisa peahoone asemele Dambja tänava pikendus; pole täpselt teada, kas hooned hävisid ehitustööde käigus või olid need juba varem lagunenud.
Graafiline struktuurivalem

Skelettvalem ehk skelettstruktuur ehk graafiline struktuurivalem on orgaanilise ühendi struktuuri lihtsustatud üleskirjutus, milles süsiniku aatomite ja nendega seotud vesiniku aatomite sümbolid on ära jäetud, kuid juurdemõeldavad. Skelettvalemeid kasutatakse orgaaniliste ühendite struktuuri kiireks ja mugavaks joonistamiseks. Alloleval joonisel on võrdluseks kõrvuti toodud etanooli molekuli ruumiline mudel, struktuurivalem ja skelettvalem:
Skelettstruktuuride korral näidatakse süsiniku aatomite vahelised kovalentsed sidemed, mille lõikumispunktides olevad süsiniku aatomid ja nendega seotud vesiniku aatomid on juurdemõeldavad arvestades, et süsinik on nelja- ja vesinik ühevalentne. Kuid heteroaatomid ja funktsionaalrühmad kirjutatakse välja keemiliste sümbolite abil. Paremal oleval joonisel on näha heteroaatomite, kolmiksidemete, benseeni tsüklite ja stereokeemia (enantiomeeride) kujutamine skelettvalemis.
Skelettvalemiga saab kujutada ka alkeenide cis- ja trans-isomeere. Lainelise joonega kujutatakse keemilist sidet kui stereoisomeer ei ole teada või kui tegemist on isomeeride seguga (vaata allolev joonis).
Vesiniksidemeid kujutatakse punktiirjoonega.
Kokkuleppeliselt on orgaanilises keemias kasutusel kindlad sümbolid enamesinevate aatomirühmade (asendusrühmade) tähistamiseks. Neid sümboleid kasutatakse tihti ka skelettstruktuuride joonistamisel. Mõned näited:
Me = CH₃– ; Et = CH₃CH₂– ; Ph =   C₆H₅– ; Bn = C₆H₅CH₂– ; X = halogeeni aatom ; R = alküülrühm, ka igasugune asendusrühm. 
Siksakprojektsiooni korral esitatakse süsinikuahel siksakjoonena tasapinnal. Vajadusel lisatakse stereoisomeere eristavad sidemed.