google/wiki40b huggingface dataset:
Siniõlg-kuukabarra

Välimus

Linnu pea on määrdunudvalge, selg pruun, alakülg valge ruugete täppidega, tiibade hoosuled türkiissinist värvi. Isaslinnu saba on tumesinine, emaslinnul ruuge, mustade ristitriipudega. Noorlindude sulestikul on rohkem pruune triipe ja märke, mis jätavad räpase mulje, ja nende silmad on kahel esimesel eluaastal pruunid.
Kehapikkus on kuni 40 cm, kaal kuni 310 g.
Ta on pisut väiksem kui mõnevõrra rohkem tuntud naeru-hiidkalur. Tal pole musta maski näol, tema tiibadel on rohkem sinist ja tema nokk on raskem kui ta suuremal sugulasel.
Kutsehüüuks on pöörane kaagutamine või haukumine.

Levik

Siniõlg-kuukabarra on levinud Uus-Guinea saarel ning Austraalias Põhjaterritooriumi põhjaosas ja Queenslandis.
Ta kuulub soodsas seisundis liikide hulka.

Pesitsemine ja elupaigad

Sigimine toimub hiliskevadel (septembrist detsembrini). Pesaks on õõnsus kõrgel, sageli 25 meetri kõrgusel puu otsas, mõnikord ka termiidipesas.
Kurnas on tavaliselt 3-4 valget kergelt läikivat muna, mida mõlemad vanemad hauvad 26 päeva. Munad on 44×35 mm suurused, vahel pisut suuremad.
Perekonna moodustavad harilikult kolm täiskasvanud lindu: isane, emane ja veel üks lind, kes aitab poegi kasvatada.
Tibud sünnivad roosade, pimedate ja paljastena. Nad murravad munast välja noka otsa kasvava munahamba abil. Suled ilmuvad 7. päeva paiku ja silmad avanevad 10. päeva paiku. Tibud on agressiivsed ja sageli tapavad kõige noorema endi hulgast ära. Pojad on pesas 36 päeva ja pärast seda õpetavad vanemad neid veel 8–10 nädalat toitu hankima, enne kui nad iseseisvuvad.

Toitumine

Lind toitub suurest hulgast loomadest, kes elavad maapinnal või selle lähedal. Märjal aastaajal, suvel söövad nad rohkem putukaid, kahepaikseid ja sisalikke, kui nad saavad kätte selliseid lülijalgseid nagu vähid, skorpionid ja ämblikud. Kuival aastaajal, talvel söövad nad rohkem kalu, madusid, usse ning väikeseid linde ja imetajaid.

Taksonoomia

Esimene eurooplane, kes siniõlg-kuukabarrat nägi ja ühe isendi oma kollektsiooni võttis, oli Joseph Banks 1770. Esialgu ei osatud seda eraldi liigiks pidada, vaud ta aeti segi naru-hiidkaluriga. Alles 1824 kirjeldasid Nicholas Aylward Vigors ja Thomas Horsfield seda eraldi liigina. Ladinakeelse nime sai lind briti zooloogi William Elford Leachi järgi.
Siniõlg-kuukabarra on üks neljast kuukabarraliigist. Alamliikide arv ei ole selge. Enamik õpetlasi tunnistab nelja alamliiki, kuid üksikud leiavad, et kolm Austraalia alamliiki lähevad järk-järgult üksteiseks üle ning sellepärast tuleb neid ühe alamliigina käsitleda.
Cecil Aagaard

Cecil Aagaard (18. september 1916 Larvik – 19. detsember 1984) oli norra džässlaulja ja orkestrijuht, üks kløverjazz'i esitajaid.
Blull

Blull (armeenia keeles (Բլուլ), ka sring (սրինգ)) on karjuseflööt, mis pärineb Ida-Armeeniast (Kaukasuse regioonist).  
Neid flööte tehakse kas toruluudest, bambusest, aprikoosipuude puidust või pilliroost. Blullil on seitse või kaheksa ava, olles diatoonilises skaalas. 
Karjused kasutavad blulle oma töös märguandesignaalide edasiandmisel ning ka näiteks armastuslaulude meloodiate mängimiseks. Blulle kasutatakse samuti tantsumuusikas koos löökpillidega dap ja dhol.
Garni ja Dvini lähedalt on leitud eksemplare, mis pärinevad 5. sajandist eKr kuni keskajani.
Armeenia etnomusikoloogi Komitas arvates on just blull Armeenia muusikainstrumentidest Armeeniale kõige iseloomulikum.
Loud (Rihanna album)

Üldandmed

Välja antud: 12. novembril 2010
Salvestatud: veebruar–august 2010
Stiil: dance-pop
Kestus: 46:38
Plaadifirma: Def Jam, SRP
Produtsent: Alex da Kid, Veronika Bozeman, Ester Dean, Kuk Harrell. Mel & Mus, Polow da Don, Makeba Riddick, The Runners, Sandy Vee Sham, Soundz, StarGate, C. "Tricky" Stewart
Gioia Tauro laht

Gioia Tauro laht (itaalia keeles Golfo di Gioia Tauro; ladinakeelsed nimed Sinus Brutius või Brutiorum Sinus) on laht Itaalias Türreeni mere Calabria rannikul.
Lahte suubuvad Mésima, Budello, Petrace ja Sfalassà jõed.
Jõe kallastel asuvad põhjast lõunasse Ricadi, Joppolo, Nicotera, Rosarno, San Ferdinando, Gioia Tauro, Palmi, Bagnara ja Scilla.
Laht on saanud nime rannikul asuva Gioia Tauro asula järgi.
Juveniilhormoonid

Juveniilhormoonid (inglise juvenile hormones, lühendatult JHs) on terpenoidide rühma kuuluvad ühendid, mis reguleerivad putukate füsioloogia mitmeid tahke: arengut, sigimist, diapausi ja polüfenisme (inglise polyphenisms).
Joseph Connell

Joseph Hurd Connell (sündinud 5. oktoobril 1923) on ameerika ökoloog.
Ta on uurinud koosluste liigirikkuse mehhanisme ja suktsessiooni.
Tema järgi on nimetatud Janzeni-Connelli efekt.
Teaduskraad

Teaduskraad (inglise research degree) on akadeemilise kraadi liik, mis saadakse tavaliselt pärast kõrgeima kõrgharidusastme (doktoriõppe) õppekava läbimist ja väitekirja või muu nimetusega iseseisva teadusliku uurimuse või loometöö koostamist ja kaitsmist. 
Teaduskraadi mõiste ja teaduskraadide nomenklatuur on riigiti erinev.

Eesti

Eestis antakse välja ainult üht teaduskraadi – doktorikraadi. Doktorikraadi täpsem nimetus on filosoofiadoktor (inglise Doctor of Philosophy, lühend PhD), millele lisatakse sulgudes täidetud õppekava nimetus või kitsam õppekavajärgne spetsialiseerumine.
Varem oli Eestis võimalik kaitsta teaduskraadina ka magistrikraad enne 1. juunit 2002 Eesti Hariduse Infosüsteemi kantud magistriõppe ehk nn 4+2 magistriõppekava läbimisel. Vastuvõtt nn teadusmagistri õppekavadele lõpetati 1. septembril 2005. Nn Bologna protsessi käigus ümber kujundatud (nn 3+2 süsteemis) magistriõppe lõpetanu saab küll magistrikraadi, kuid see ei ole enam teaduskraad. 
Eestis varem ja teistes riikides välja antud teaduskraadide vastavus doktorikraadile on määratletud Vabariigi Valitsuse määrusega.
Lenny Leonard

Lenny Leonard on tegelane joonissarjas "Simpsonid".
Ta on 38-aastane. Tal on tumepruunid juuksed. Ta töötab Springfieldi tuumaelektrijaamas. Tihti käib ta Moe kõrtsis ja joob seal Duffi õlut. Lenny parim sõber on Carl Carlson.
Auruauto

Auruauto on auto, mille jõuallikaks on aurumootor.
Auruauto kiirusrekord pärineb 2009. aasta 25. augustist, kui brittide British Steam Car Challenge purustas alates 1906. aastast püsinud Stanley auruauto poolt püstitatud rekordi ja saavutas Mojave kõrbes Californias kiiruseks 225,055 km/h.
Lucas Chanavat

Lucas Chanavat (sündinud 17. detsembril 1994 Le Grand-Bornandis) on Prantsusmaa murdmaasuusataja, kes võistleb peamiselt sprindis.
2016. aastal tuli ta vabatehnikasprindis kuni 23-aastaste maailmameistriks.
Tema esimesed täiskasvanute tiitlivõistlused olid 2017. aasta maailmameistrivõistlused Lahtis, kus ta saavutas vabatehnikasprindis 14. koha.
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis ta kvalifikatsioonist edasi ei pääsenud.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel Seefeldis oli ta individuaalsprindis kuues ja sprinditeates koos Richard Jouve'iga viies.
Maailmakarikavõistlustel debüteeris ta 13. detsembril 2015 Davosis. Esimest korda jõudis ta MK-sarjas poodiumile 30. detsembril 2016 Tour de Ski esimesel etapil Lenzerheides. Ta on MK-sarjas jõudnud poodiumikohale ainult vabatehnikasprintides. 5. veebruaril 2017 sai ta Pyeongchangis toimunud etapil sprinditeates koos Baptiste Gros'ga teise koha.
Hooajal 2017–2018 sai sprindikarika arvestus kolmanda koha. Hooajal 2016–2017 oli ta U-23 arvestuses samuti kolmas.
Eduard Ralja

Eduard Ralja (12. oktoober 1924 Suislepa vald – 25. november 1987 Pärnu) oli eesti näitleja.
Eduard Ralja vanemad olid talunikud. Ta õppis 1932–1940 Tallinnas Anna Tõrvand-Tellmanni Inglise Kolledžis, lõpetas 1942. aastal õhtukeskkooli ja 1969. aastal Viljandi Kultuurikooli. Oli 1947–1954 Tallinnas vabrikutööline. Töötas näitlejana 1954–1956 Ugalas, 1958–1960 ja 1968–1978 Viktor Kingissepa nimelises Tallinna Riiklikus Akadeemilises Draamateatris, 1960–1966 Endlas ja 1966–1968 Noorsooteatris.
Dispilió tahvel

Dispilió tahvel on kiviajast pärinev sümbolitega kaetud puidust tahvel. Tahvli kaevas välja Kreeka arheoloog Giórgos Hourmouziádis Kreekas Dispiliós läbi viidud kaevamistel ning see on radiosüsiniku meetodil dateeritud ligikaudu aastasse 5260 eKr. Tahvel avastati 1993. aastal järve kaldal asunud noorema kiviaja asulast tänapäevase Dispilió küla lähedal (Kastoriá järve ääres Kastoriá piirkonnaüksuses).

Leidmine

Järve asulakoht ise avastati 1932. aasta kuival talvel, mil järve veetase langes ja asulakoht paljastus. Esialgse ülevaatuse viis 1935. aastal läbi Kreeka arheoloog Antónios Keramópoulos.
Väljakaevamised algasid aga alles 1992. aastal Thessaloníki Aristotelese Ülikooli esiaja arheoloogia professori Giórgos Hourmouziádise eestvedamisel. Asulakoht oli asustatud pikka aega, alates ligikaudu aastast 5600–5000 eKr kuni ligikaudu ajani 3000 eKr. Asulakohast on leitud mitmesuguseid asju: keraamikat, puust ehitiste osi ja jalgteede jäänuseid, seemneid, luid, kujukesi, ehteasju, flööte ja ühena kõige olulisematest leidudest sümbolitega kaetud tahvel.
Tahvli leidmisest anti avalikkusele teada 1994. aasta veebruaris Thessaloníki Aristotelese Ülikoolis toimunud sümpoosionil. Andmed asula paleokeskkonna, botaanika, kalapüügitehnikate, tööriistade ja keraamika kohta avaldati mitteametlikult Kreeka arheoloogiaajakirja Eptakyklos 2000. aasta juuninumbris ning seejärel 2002. aastal arheoloogi enda poolt.
Tahvel sai osaliselt kahjustada ajal, mil ta ei olnud enam muda ja veega kaetud, vaid viibis pikka aega hapnikurikkas keskkonnas, ja on seetõttu konserveerimisel. Tahvlist rääkiv täielik akadeemiline publikatsioon ootab konserveerimise lõpetamist.
Heino Lehepuu

Heino Lehepuu (eesnimi ka Heinrich; 6. juuni 1907 Tartu – 20. aprill 1942 Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli Eesti kunstnik, illustraator ja karikaturist.
1925. aastal lõpetas ta Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1925–1933 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Akadeemiliselt kuulus ta Eesti Üliõpilaste Seltsi.
Tema joonistuslaadi iseloomustab natuuritruu joonistus. Tema karikatuure avaldati aastatel 1925–1927 Sädemetes ja Üliõpilaslehes. 1927. aastal tegi ta koostööd Theodor Lutsuga ja oli filmi "Noored kotkad" kunstnik. 
Alates 1928 töötas ta Tartus tarbegraafikuna. Ta on kujundanud paljude raamatute ja ajakirjade esikaasi. Kirjakunstnikuna oli ta väga andekas ehisinitsiaalide meister, tema loodud on ka ajakirja Maret stiliseeritud pealkiri. 
1930. aastate teisel poolel tegi ta reklaamkuulutusi A. Frederkingi seebivabrikule, tubakafirmadele, pudu- ja pesuärile "Vennad Lepp" ja paljudele teistele. Neid reklaame avaldati ajakirjades Eesti Naine, Huvitav Žurnaal, Maret, Taluperenaine ja Teater Vanemuine.
1938. aastal kuulus ta Tartu Rotary klubisse.
Heino Lehepuu vangistati 14. aprillil 1941 Tartus ja saadeti Sevurallagi Sverdlovski oblastisse, kus erinimekirja alusel 20. märtsil 1942 süüdistati teda antirevolutsioonilises liikumises §58-13 järgi. Talle määrati surmanuhtlus, otsus viidi täide 20. aprillil 1942.

Isiklikku

Tema isa oli kaupmees Hans Lehepuu ja ema oli Pauline Lehepuu.
Melanie South

Tipphetked

2006. aastal pääses Melanie South tänu nn vabapääsmele (wild card) Wimbledoni turniirile. Esimeses ringis alistas ta 11. asetusega itaallanna Francesca Schiavone, teises ringis jäi alla ameeriklanna Shenay Perryle. Võit Francesca Schiavone üle oli tennisepiiga esimene võit WTA esikahekümnes asuva mängija üle.

Isiklikku

Melanie Southi isa John South oli jalgpallur, kes mängis Fulhami ja Brentfordi klubis aastatel 1964–1967. Melanie õppis Nonsuch High Schoolis.
Tobias Asser

Tobias Michael Carel Asser (28. aprill 1838 Amsterdam – 29. juuli 1913 Haag) oli juudi päritolu Hollandi jurist ja õigusteadlane.
Ta sai 1911. aastal Nobeli rahuauhinna oma osaluse eest Alalise Vahekohtu asutamisel 1899. aastal.
Nobeli rahuauhinna laureaat
1901 Dunant, Passy • 1902 Ducommun, Gobat •  1903 Cremer •  1904 IDI •  1905 Suttner •  1906 Roosevelt •  1907 Moneta, Renault •  1908 Arnoldson, Bajer •  1909 Beernaert, d'Estournelles de Constant •  1910 IPB •  
1911 Asser, Fried •  1912 Root •  1913 La Fontaine •  1917 Punane Rist •  1919 Wilson •  1920 Bourgeois •  1921 Branting, Lange • 1922 Nansen •  1925 Chamberlain, Dawes •  1926 Briand, Stresemann •  1927 Buisson, Quidde •  1929 Kellogg •  1930 Söderblom •  1931 Addams, Butler •  1933 Angell •  1934 Henderson •  1935 Ossietzky •  1936 Lamas •  1937 Cecil •  1938 Nanseni Pagulasbüroo •  1944 Punane Rist •  1945 Hull •  1946 Balch, Mott •  1947 FSC ja AFSC (kveekerid) • 1949 Boyd Orr •  1950 Bunche •  1951 Jouhaux •  1952 Schweitzer •  1953 Marshall •  1954 UNHCR •  1957 Pearson •  1958 Pire •  1959 Noel-Baker •  1960 Lutuli •  1961 Hammarskjöld •  1962 Pauling •  1963 Rahvusvaheline Punase Risti Komitee ja Punase Risti Seltside Liiga • 1964 King •  1965 UNICEF •  1968 Cassin •  1969 ILO •  1970 Borlaug •  1971 Brandt •  1973 Kissinger, Lê (keeldus auhinnast) •  1974 MacBride, Satō •  1975 Sahharov •  1976 B. Williams, Corrigan •  1977 AI •  1978 as-Sādāt, Begin •  1979 Ema Teresa •  1980 Esquivel •  1981 UNHCR •  1982 Myrdal, García Robles •  1983 Wałęsa •  1984 Tutu •  1985 IPPNW •  1986 Wiesel •  1987 Arias •  1988 ÜRO Rahuvalvejõud •  1989 XIV dalai-laama •  1990 Gorbatšov •  1991 Suu Kyi •  1992 Menchú •  1993 Mandela, de Klerk •  1994 ‘Arafāt, Peres, Rabin •  1995 Pugwashi konverentsid, Rotblat •  1996 Belo, Ramos Horta •  1997 ICBL, J. Williams •  1998 Hume, Trimble •  1999 MSF • 2000 Kim •  2001 ÜRO, Annan •  2002 Carter •  2003 ‘Ebādī •  2004 Maathai •  2005 IAEA, al-Barāda‘ī • 2006 Grameen Bank, Yunus • 2007 Gore, IPCC • 2008 Ahtisaari • 2009 Obama • 2010 Liu • 2011 Sirleaf, Gbowee, Karmān • 2012 Euroopa Liit • 2013 Keemiarelvade Keelustamise Organisatsioon • 2014 Satyarthi, Yūsafzay • 2015  Tuneesia rahvusliku dialoogi nelik • 2016  Juan Manuel Santos  • 2017  ICAN  • 2018  Murad, Mukwege
Toivo Rande

Toivo Rande (sündinud 20. septembril 1954 Ingliste külanõukogus Rapla rajoonis) on eesti füsioloog ja spordipedagoog.

Elulugu

Toivo Rande on töölise poeg.
Lõpetas 1973 Tallinna 43. Keskkooli ja 1977 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna; 1982–1986 oli kaugõppeaspirant Moskva Kehakultuuri Keskinstituudis; bioloogiakandidaat (1986, TÜ), väitekiri "Südametegevuse inertsus sinusoidaalsetel lihasetöö režiimidel". Töötanud aastast 1977 TPedI kehakultuuriteaduskonnas spordifüsioloogia laboris ja meditsiinilis-bioloogiliste distsipliinide kateedris, aastast 1989 dotsent, aastatel 1986–1989 ka prodekaan.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: südametegevuse regulatsioonimehhanismide töö muutuva iseloomuga kehalisel koormusel, südametsükli faasanalüüs ning mitmed südametegevuse ja gaasivahetuse näitudel põhinevad testid treeningukoormuse mõju hindamiseks sportlastel. 21 teadustrükist.
Libesti

Vee baasil

Sisaldab enamjaolt vett ja glütseriini. Libiseb hästi ja ei kahjusta kondoome ja mänguasju.
Kuivab ja imendub.

Õli baasil

Väga palju ei kasutata sest need võivad põhjustada ärritust suguelunditel ja tekitavad plekke.
Kasutatakse enamjaolt massaaži jaoks.

Silikoni baasil

Kallimad, libisevad hästi ja ei lahustu vees.

Orgaaniline

Neid on mitmeid erinevaid.
András Süli

András Süli (1897 – 1969) oli ungari naivistlik maalikunstnik.
András Süli oli ametilt korvipunuja, maalimisega hakkas ta tegelema 1933. aastal. András Süli tegeles maalimisega kuni 1938. aastani, kuid leidmata vähimatki tunnustust, põletas ta suurema osa maalidest ära ja enam kunstiloomingule ei pühendunud. 1960. aastate lõpul ta looming taasavastati ja 1969. aastal esines ta oma maalidega rahvusvahelisel naivistide näitusel Bratislavas. András Süli säilinud pärandisse kuulub ligikaudu kolmkümmend teost.
Sellest alates omandas Süli Ungari tuntuima naivistliku maalikunstniku maine ja ta töid on eksponeeritud paljudel rahvusvahelistel näitustel
Sokoke kass

Sokoke kass on Keeniast Arabuko-Sokoke metsast pärit ja praegugi seal vabalt elav kassitõug, mida varem tunti khadzonzo (girlama keeles "näeb välja nagu puukoor") nime all.
Tõenäoliselt on sokoke kassid selles metsas elanud sajandeid. Haruldase tõu avastas Keenias Watamu küla lähedal elav briti päritolu Jeni Slater 1978. aastal, kui tema aednik leidis aiast emakassi koos poegadega. Kaasajal teavad kohalikud elanikud tõust paraku vähe või üldse mitte midagi.
Metsas elavate sokoke kasside arvu ei oska keegi ka ligikaudselt hinnata. Impordinõuded lemmikloomade sissetoomiseks Euroopa Liitu on üsnagi ranged. Väljaspool oma looduslikku keskkonda leidub sokoke kasse üsna vähe, peamiselt Põhja-Euroopa riikides ja USA-s. Eri allikate andmetel arvatakse väljaspool Keeniat olevat ligikaudu 30 poegimisealist ja -võimelist emast.
FIFE tunnustas sokoke kassi tõuna 1993. aastal. Tänaseks on tõug tunnustatud kõigis suuremates tõukassiorganisatsioonides. Sokoke kass on lühikarvaline, suhteliselt väikese pea ja pika sabaga kass. Aluskarv on olematu, jalad pikad, liikumine väga graatsiline.
Nad on elavaloomulised ja väga uudishimulikud kassid, kel läheb uue elukohaga kohanemiseks aega. Sokokekasvatajad kinnitavad, et need kassid kiinduvad tugevasti nii oma pere inimestesse kui ka teistesse kassidesse, mis teeb nende sisseelamisaja uues kodus pärast võõrutamist tavapärasest pikemaks. Sülekassielule eelistavad nad jooksmist ja mängimist ning vaatamata päritolule pole nad agressiivsed.
Esimene sokoke tõugu kasside pesakond Eestis sündis augustis 2009.
Michael Walzer

Michael Walzer (sündinud 3. märtsil 1935 New Yorgis) on USA poliitikafilosoof. Ta on emeriitprofessor Institute for Advanced Study Princetonis New Jerseys ja vasakliberaalse poliitilise kvartaliaajakirja Dissent toimetaja. Ta on kirjutanud paljudel erinevatel teemadel nagu õiglane ja ebaõiglane sõda, natsionalism, rahvuskuuluvus, majanduslik õiglus, sotsiaalne kriitika, radikalism, tolerants ja poliitiline kohustus. Ta on kaastoimetaja ajakirjas The New Republic,  toimetuse liige ajakirjas Philosophy & Public Affairs. Ta on kirjutanud 27 raamatut ja avaldanud üle 300 artikli, essee, ja retsensiooni. Ta on mitme filosoofilise organisatsiooni (näiteks American Philosophical Society) liige.
Michael vanem vend on ajaloolane Judith Walzer Leavitt.
Walzerit teatakse kui kommunitaristliku poliitilise teooria suuna pooldajat koos Alasdair MacIntyre ja Michael Sandeliga. Ta on arutlenud teemal, et poliitiline teooria peaks põhinema traditsioonil ja konkreetse ühiskonna kultuuril ning ei poolda liigseid abstraktsioone poliitilises filosoofias. Tema oluline vaimne panus on õiglase sõja teooria, mis väidab, et sõjaaja eetika on oluline ning sealjuures väldib ta patsifismi.
"Keerulise võrdsuse" teooria. Kui mõõta üksikjuhtudel vaid võrdsust, siis ei pruugi see moraalselt õige olla vaid egalitaarne õiglus nõuab, et iga hüve peaks olema jaotatud vastavalt oma sotsiaalsele tähendusele ja et ükski hüve (nagu raha või poliitiline jõud) ei või domineerida või moonutada hüvede levikut teise sfääri. Walzeril on väide, et õiglus on peamiselt konkreetse rahva ja ühiskonna moraalne standard ja seda ei saa universaalises abstraktsioonis käsitleda.
Eesti keeles on ilmunud raamat "Sallivusest", mille tõlkis Märt Väljataga ja mis ilmus 1998 kirjastuses Vagabund.

Tunnustused

Michael Walzer valiti 1990. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
Toomas Nigola

Toomas Nigola (sündinud 10. jaanuaril 1981 Pärnus) on EELK vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1998 Pärnu Koidula Gümnaasiumi. Aastatel 1998–2003 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, aastatel 2003–2007 bakalaureuseõppes EELK Usuteaduse Instituudis. Ordineeriti 13. aprillil 2003 diakoniks, 9. märtsil 2007 õpetajaks.
Aastatel 2001–2005 teenis ta jutlustaja ja diakonina Kambja koguduses, 2002–2003 Tartu vangla kaplanina, 2004–2005 Rahvusvahelise Vanglakaplanite Assotsiatsiooni Euroopa osakonna juhatuse täitevsekretärina.
2005. aasta septembrist viidi üle Pärnusse, kus teenis esmalt diakoni, seejärel abiõpetajana EELK Pärnu Eliisabeti kogudust, samuti Sindi ja Vändra koguduste hooldajaõpetajana.
1. juulil 2007 valis Põlva Maarja koguduse nõukogu ta koguduse uueks õpetajaks seni kogudust teeninud, kuid pereprobleemide tõttu vaimulikutööst vabastatud Üllar Kase asemele.
Cosmopolitan

Cosmopolitan on rahvusvaheline naisteajakiri. Ajakiri sisaldab artikleid suhetest ja seksist, tervisest, karjäärist, enesetäiendamisest, kuulsustest, samuti moest ja ilust. Ajakiri ilmub üks kord kuus. 
Ajakiri ilmub 35 keeles ja rohkem kui 110 riigis. Eestikeelne versioon ilmus 2004-2016 ja seda andis välja AS Ühinenud Ajakirjad.
Ajakirja esimene number ilmus 1886 USAs. Algul oli see pereajakiri, seejärel kirjandusajakiri ja alates 1960. aastatest muutus naisteajakirjaks.
Kaido Kask

Elulugu

Ta sündis aastal 1959 Tartus. Ta lõpetas aastal 1977 Tartu 1. Keskkooli. Õppis keraamikat 1980–1985 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis. 1990. aastal läks ta Saksamaale Kasseli Kunstikõrgkooli. Seal tutvus esimest korda sellise keraamika tehnikaga nagu raku. Kaido oli Tartu Kunstitoodete Kombinaadi „Ars” (alates 1992 AS „Artes”) autoritööde kunstnik (1985–1996). Alates 1996. aastast sai temast vabakutseline kunstnik ning 1991. aastal Eesti Kunstnike Liidu liige. 1985. aastast on esinenud paljudel näitustel Eestis ja välismaal.
Kaido Kask on eesti keraamikutest üks vähestest, kelle loomingust enamuse moodustavad rakutehnikas teostatud esemed. Omanäoliste rakusavist tööde teostamiseks lisab kunstniku madalkuumusglasuuridele hõbenitraati. See muudab glasuuri pinna ainulaadselt läikivaks. "Imetlusväärse täpsusega kannab ta hõbeda sisaldusega glasuuri eseme pinnale, töövahendiks joonsuled, sirklid, teibid ja pulverisaator. Kaido tööd on perfektselt läbi mõeldud ja teostatud." (Ingrid Allik "Rakukujunemine ja kogemus" 2010 Eesti Kunstiakadeemia lk. 43) "Kaido Kase seinataldrikute ja -plaatide kompositsioonis on kasutatud suurejoonelist geomeetrilist dekoori, mida ilmestab rakule omane krakleevõrgustik." (Leo Rohlin "Keraamika käsiraamat" Teine trükk 2012 Eesti Kunstiakadeemia lk. 125)

Tööd kollektsioonides

Tarbekunstimuuseum; Tallinna Kunstihoone; Tartu Kunstimuuseum

Pilte

Kaido Kask:
http://loovtartu.ee/images/sisupildid/antonius/kaido-kask21.jpg
"Üks teine" (1991):
http://www.kunstistuudio.ee/application/files/6314/7065/2342/KaidoKask.jpg
"Op III" (2008):
https://scontent-arn2-1.xx.fbcdn.net/v/t1.0-9/150315_445264958858468_1846177605_n.jpg?_nc_cat=110&_nc_ht=scontent-arn2-1.xx&oh=45bdc4fb7b0f099612aaa3273c75aafa&oe=5C7C398B
Hilisromantism (muusika)

Hilisromantiline helikeel

Hilisromantilist helikeelt iseloomustab järjest keerulisemaks ja lahendust edasilükkavamaks muutuv harmoonia ning tihenev polüfoonia. Alexander von Zemlinsky või Max Regeri teostes võib olla isegi kuni kaksteist kontrapunktiliselt iseseisvat häält, mis on orkestreeritud värviküllaselt ning mille harmoonia lahendus kas ei saabu üldse või saabub väga hilja, viies selle muusika tonaalsuse piiridele. Hugo Wolfi teostes võib leida rohkelt hermoonilist teravust ja senitundmatuid akordide kombinatsioone. Richard Wagneri ooper Tristan und Isolde on kuulus oma tonaalselt määramatu harmoonia poolest, mis hõlmab kogu kaksteistheliruumi. 
Jõudmine tonaalsuse piiridele tõi 20. sajandi alguses kaasa tonaalse süsteemi lagunemise ja avas tee uutele harmooniasüsteemidele, näiteks dodekafooniale.
Tonaalsuse kaotanud muusikat hakati nimetama atonaalseks.

Hilisromantismi kaasaegsed muusikastiilid

Väljaspool saksa keeleruumi sarnanevad hilisromantismiga näiteks sümbolism ja varane impressionism (Gabriel Fauré, Aleksander Skrjabin) või ka itaalia verism (Giacomo Puccini), milles omakorda avaldub modernism, kuna tragöödia lõpus puudub katarsis ja tegevus kulgeb traagilise lõpuni.

Muusikaelu areng hilisromantismi perioodil

19. sajandi lõpus oli väga populaarseks muutunud kodumusitseerimine. Selle mõju avalikule muusikaelule oli kontserte korraldavate muusikaühingute (Konzertgesellschaft) ja filharmooniate teke.