google/wiki40b huggingface dataset:
Dacke-vaenus

Dacke-vaenus (ka Dacke-sõda, Dacke ülestõus, rootsi keeles Dackefejden) oli sõjaline sisekonflikt Rootsis aastatel 1542–1543, mis sai oma nime Rootsi keskvõimu vastu üles tõusnute juhi Nils Dacke järgi.
Vaenuse põhjusteks võib pidada Gustav Vasa tsentraliseerivat ja moderniseerivat poliitikat, mis pani talupoegkonnale senisest tunduvalt suurema maksukoormuse. Samuti oli enamikule konservatiivsest talupoegkonnast vastumeelne protestantluse juurutamine alates 1527. aastast. Just Smålandis oli katoliku kiriku toetus kõige tugevam ning kui kuningas sealt krikuvarasid konfiskeerima hakkas, tekkisidki seal peagi rahutused.
1542. aasta suvel puhkes Smålandis avalik ülestõus, maksu koguvad kuninga foogtid tapeti. Kuningas saatis mässuliste vastu armee oma naisevenna Gustav Olofsson Stenbocki juhtimisel, kuid see sai Nils Dacke poolt juhitud talupoegade käest lüüa. Tema pooldajate hulk kasvas seejärel plahvatuslikult ning rahutused levisid peagi naaberprovintsidesse ning isegi Taanisse. Nähes, et olukord on palju ohtlikum, kui Stockholmis esialgu arvati, sõlmis Gustav I Dackega sama aasta sügisel vaherahu. Viimase võimu all oli peaaegu kogu Småland ning ka osa seda ümbritsevatest aladest. Olulisemad kindlused olid siiski jäänud kuninga kätte.
Nähes Dacke suurt edu, kiirustasid Gustavi vastased seda ära kasutama. Katoliiklik Mecklenburgi hertsog Albrecht VII oli esimene, kes Dackega ühendust võttis ning pakkus ennast uueks Rootsi kuningaks, kes taastaks reformatsioonieelse olukorra. Sarnaseid pakkumisi tegid ka teied Põhja-Saksa katoliiklikud vürstid. Dacke lükkas aga kõik nende pakkumised tagasi, lootes Gustav Vasaga kompromissile jõuda. Samas algatas Gustav I protestantlikes ringkondades massiivse Dacke-vastase kampaania ja kutsus üles Saksa riike koguni Dacket ründama. Selleni asi siiski ei läinud, kuid Taani kuningas Christian III alustas tegelikult Dacke-vastast tegevust, sest temale kuuluva Skåne talupojad olid samuti rahutuks muutunud.
1543. aasta märtsis ründas Gustav I suurte vägedega Dacket ja saavutas tema vägede üle peagi võidu. Dackel endal läks korda põgeneda, kuid sama aasta suvel said kuninga väed ta Taani piiri peal siiski kätte ning lasid ta lahingus maha.
Ülestõusu mahasurumise järel karistas kuningas vastuhakanuid karmilt: ülestõusu juhid ja neid toetanud preestrid hukati, mässulised talupojad saadeti Soome sõjaväeteenistusse ja mässuliste käes olnud alad pidid maksma suuri trahve. Dacke-vaenus oli ilmselt kõige ohtlikum vastuhakk Gustav Vasa tsentraliseerimispoliitikale, kuid seejärel läks tal korda oma võimubaasi juba suuremate probleemideta kasvatada.
Kurt Schneider

Kurt Schneider (7. jaanuar 1887 – 27. oktoober 1967) oli saksa psühhiaater, kes on andnud panuse skisofreenia ja isiksusehäirete olemuse uurimisse.

Elulugu

Schneider sündis Crailheimis Württembergi kuningriigis. Ta õppis meditsiini Berliinis ja Tübingenis ning pärast sõjaväeteenistust I maailmasõjas sai psühhiaatri kvalifikatsiooni. 1931. aastal asus ta juhtima Saksamaa Psühhiaatriliste Uuringute Instituuti Münchenis. Ta lahkus sealt eugeenika leviku ajal ja töötas Teise maailmasõja ajal arstina Saksa armees. Pärast sõda asutas ta koos Karl Jaspersiga Heidelbergi psühhiaatriakooli. Ta töötas seal dekaanina kuni pensionile jäämiseni 1955. aastal.
Maarja-Liis Ilus

Haridustee

Maarja-Liis Ilus on õppinud Tallinna 21. Keskkoolis ja Tallinna Laste Muusikakoolis. Kõrghariduse on ta omandanud Tartu Ülikooli Õigusinstituudis. 
Ilus täiendas end 2007. aastal USA-s Berklee Muusikakolledžis laulu erialal.

Karjäär

Maarja-Liis Ilus sai tuntuks varajases nooruses, olles Eesti Televisiooni lastestuudio laululaps. Muusikafilm "Õnneseen" Maarja-Liisi Ilusaga peaosas valmis juba aastal 1984. 
Ilus võitis lapsepõlves mitu lauluvõistlust ("Laulukarussell", "Täht sügistaevas"). Konkursil "Uus Laul 1994" pälvis ta omakirjutatud looga "Paradiis" publiku lemmiku auhinna.
Maarja-Liis Ilus on osalenud muusikalides "Miss Saigon" (Ellen), "Cats" (Grizabella), "Helisev muusika" (Maria), "Evita" (Eva Perón) ja "Rent".
2005. aasta sügisel osales ta saate "Kaks takti ette" žüriis. 
2007. aasta märtsis valiti ta fonogrammitootjate ühingu preemiajagamisel aasta naisartistiks koos Rein Rannapiga tehtud plaadi "Läbi jäätund klaasi" eest.

Eurovisiooni lauluvõistlus

Maarja-Liis Ilus on ainus laulja, kes esindanud Eestit kahel korral Eurovisiooni lauluvõistlusel solistina. Ta oli 15-aastane, kui esitas Eurovisioonil koos Ivo Linnaga laulu "Kaelakee hääl", mis saavutas 5. koha. Aasta hiljem esitas ta Eurovisioonil loo "Keelatud maa", mis pälvis 8. koha. 
Tema kirjutatud laul "Homme" osales 2004. aasta Eurovisiooni Eesti eelvoorus. Maarja on osalenud konkursi Eesti eelvoorus taustalauljana 2003. aastal Koit Toome esitatud võistlusloos "Know What I Feel", mis pälvis 2. koha.
Ilus on üritanud Eurovisioonile pääsu ka Rootsis (Melodifestivalen 2003) lauluga "He Is Always On My Mind", ent ei pääsenud poolfinaalist edasi.

Ühiskondlik tegevus

Maarja-Liis Ilusast sai 1999. aasta 1. juunist UNICEF-i hea tahte saadik.

Eraelu

Ilusa muusikaõpetajast ema Merle Ilus (sündinud Ambre) oli nooruses samuti võrdlemisi menukas laulja. Ta vanaisa Elmar Ilus oli esimene eestlasest Tartu Ülikooli õigusteaduskonna eraõiguse professor.
Maarja elab Tallinnas. Tal on olnud pikem suhe laulja Koit Toomega. 
Maarja elukaaslane on muusikaprodutsent Fred Krieger. Neil sündis 6. jaanuaril 2018 tütar.
Richard Riisberg

Richard Riisberg (ukj 17. aprill 1900, Porkuni vald – 27. november 1934, Võrumaa, Erastvere vald) oli Eesti metsateadlane.

Elulugu

Richard Riisberg oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1920 Rakvere Reaalgümnaasiumi ja 1932 TÜ metsaosakonna. Oli 1921–24 TÜ õppe- ja katsemetskonna abimetsaülem, 1924–34 metsaülem, 1934 Erastvere metsaülem.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: metsamelioratsiooni mõju mitmesuguste puistute juurdekasvule erinevais sootüüpides. Uurimus sai Zooloogia ja Botaanika Instituudi metsasektori sellealase uurimistöö aluseks.
Georgi Vainer

Elulugu

Juristi haridusega Georgi Vainer töötas Nõukogude Liidus nii elektrimontöörina kui ka TASS-i ajakirjanikuna. 1990. aastal siirdus mees elama Ameerika Ühendriikidesse, tegutsedes ajakirjanikuna kohalikes venekeelsetes väljaannetes Новое русское слово ja Русский Базар. Georgi Vainer suri pärast rasket ja pikaajalist haigust New Yorgis 71-aastaselt.
Petropavl

Kliima

Petropavli kliima on mandriline. Talv on pakaseline, vähese lumega ja kestab 5 kuud. Suvi on suhteliselt palav, ilm on siis selge ja sageli põuane. Kõige soojemad kuud on juuli (keskmiselt +19,7 °C) ja juuni (keskmiselt +18,4 °C), kõige külmemad kuud on jaanuar (-15,6 °C) ja veebruar (-14,9 °C). Aasta keskmine temperatuur on +2,2 °C.
Keskmine sademete hulk Petropavlis on 345 mm aastas, õhuniiskus on 73,8% ja tuule kiirus 4,3 m/s.

Püha Peetruse kindlus

28. veebruaril 1740 kiitis tsaarivalitsus heaks projekti, mille kohaselt Venemaa keisririik rajas uue kindlustatud liini lõuna poole varasemast Išimi kindlustusvööndist. Uus liin oli 558 km pikk ja kulges Omskist (Irtõši ääres) Kurgani kanti (Toboli ääres). See liin pidi takistama kasahhide ja teiste rändhõimude rüüsteretki paiksete venelaste asulatele.
Kuigi Senat oli rõhutanud uue kindlustusvööndi ehituse alustamise möödapääsmatust, saabus kahe tuhande mehe suurune sõjaväeüksus Petropavli kanti alles 1752. aasta juunis. Kindluse nimeks sai Püha Peetruse kindlus. Kindluse asutamise kuupäevaks loetakse 12. juuli 1752. Oktoobris ehitustööd katkestati, neid jätkati kevadel ja 1753 loeti kindlus valminuks. Raske töö, halva toidu ja varakult saabunud külmade tõttu tekkisid sõduritel kiiresti terviseprobleemid. Sõdurid olid haiged, mitmed neist surid, esines deserteerumist.
Kindlus asus Išimi paremal kaldal kohas, kus jõgi oli kuni 47 m lai. Kindlust piirasid kaks looduslikku jäärakut. Kindlus oli kuusnurkse põhiplaaniga ja ehitatud puust, selle ümbermõõt oli üle 1,3 km ja pindala umbes 2 ha. Kindluse bastionides asusid kahurid ning kindluse sees olid kasarmud, hobusetallid, ohvitseride elamud, garnisoni kirik, püssirohuladu jne.
Kindlus asus strateegiliselt soodsas kohas ning sai varsti piirkonna poliitiliseks ja majanduskeskuseks. Lähedusse asusid talupojad, sest sõduritele oli vaja toitu ja riiet. Kindlusse asusid elama kaupmehed. Juba 1759 avati esimene kool sõdurite lastele. Puitkindlustused asendati muldkindlustustega, rajati niinimetatud saadikumaja Kokandi khaaniriigi esindajate vastuvõtmiseks. 1772. aastal oli väljaspool kindlust juba kaks eeslinna.
10. detsembril 1804 avaldas Seant oma ukaasiga nende linnade loendi, kus asuvad kindlused. Nende hulgas oli ka Püha Peetruse kindlus. 1807 nimetati kindlus Petropavlovskiks, talle anti linna õigused ja ta määrati Tobolski kubermangu. 7. septembril 1807 määrati Petropavlovski esimene linnapealik palgaga 300 rubla aastas. Selleks sai erumajor Levašov.
Montevideo

Ajalugu

1680. aastal rajasid portugallased linna kohale kindluse, mis muutus peagi salakaubanduse keskuseks. Montevideo on asutatud 18. sajandil. 1726. aastal rajasid hispaanlased salakaubandusega võitlemiseks Montevideo kindluse, mille ümber tekkis linn. 1776. aastast kuulus La Plata asekuningriigi koosseisu. Uruguay pealinnaks sai 1828. aastal. 20. sajandi alguses saabus linna palju immigrante Euroopast.

Elanikkond

Montevideo elanikest on 88% Euroopa päritolu, kolmandik elanikest on Itaalia päritolu.

Kliima

Linnas on subtroopiline kliima. Jaanuari keskmine temperatuur on +23 °C, juulis +10 °C. Aastane sademetehulk jääb alla 1000 mm.

Haridus

Montevideo Vabariiklik Ülikool on rajatud 1849. aastal.

Sport

1930. aastal toimusid linnas esimesed jalgpalli MM-võistlused.
Tarvastu kihistik

Tarvastu kihistik (inglise Tarvastu Member) on devoni ajastu Aruküla lademe Aruküla kihistu kihistik. Kihistik on kõige paksem Ikla puuraugus (54.9 m).
Neu Wulmstorf

Geograafia

Neu Wulmstorf asub Hamburgi (idas), Altes Landi paduri (põhjas), Harburgi mägede (Harburger Berge) metsa (kagus), Buchholz in der Nordheide ja geesti (lõunas) ning Buxtehude (läänes) vahel. Vallas on 11 küla ja suuremat osa piirkonnast tähistab suurema loodusliku piirkonna Lüneburgi nõmme põhja-loodeserv Põhja-Saksamaal.
Maastikus domineerib üleminek padurilt põhjas geestile kagus. Paduri poolel asub Rübke küla Alam-Saksi Elbe paduril mere tasapinnas ja looduskaitseala (Naturschutzgebiet) Moore bei Buxtehude (muda), kus elab rukkirääk.
Neu Wulmstorfi linnake asub otse üleminekul mudalt geestile.
Edasi tähistavad Wulmstorfi, Daerstorfi, Schwiederstorfi, Rade külad Neu Wulmstorfi kõrgemaid kohti Harburgi mägede lääneservas.
Ardestorfi, Elstorfi, Bachheide, Rade, Mienenbütteli ja Ohlenbütteli külad asuvad ulatusega kirdest valla lõunaotsa.

Taristu

Suhteliselt noor linnake Neu Wulmstorf kasvas kahe vana raja ristumiskohas. Peamine tee, mis ühendab paduri Rübket geestikülade Wulmstorfi ja Elstorfiga, lõikub Bundesstraße 73-ga, mis on peamine tee, mis ühendab Stadet ja Cuxhavenit Hamburgiga. See domineerib linnakese üle, kuna lõikab sellest idast läände läbi. Veidi enne geesti tähistas Alam-Elbe raudtee palju aastaid Neu Wulmstorfi küla põhjapiiri, koos Neu Wulmstorfi S-Bahni jaamaga. Jaam kannab nime Daerstorf küla järgi, millele kuulus eksklaav, kuhu jaam ehitati, enne kui see Neu Wulmstorfiga liidendati.
Teine telg on ühendus Buxtehudest Buchholzini. Bundesstraße 3 esimene osa lõikub Bundesautobahn 1-ga valla lõunatipus.

Transport

Neu Wulmstorfi teenindab Hamburgi metroosüsteem Neu Wulmstorfi jaamaga. Bussiliin ühendab Neu Wulmstorfi Hamburg-Neugrabeniga.

Haridus

Neu Wulmstorfis on kolm põhikooli. Keskkoolid on Hauptschule Vossbarg, Realschule Vierkaten ja Gymnasium Neu Wulmstorf.
Viini ringtee

Viini ringtee (saksa keeles Wiener Ringstraße) on Viini lai ringjas puiestee, mis kumerdub ümber ajaloolise Innere Stadti ringkonna. Ringtee tähistab suuresti kunagist linnamüüri ja endiste kindlustusrajatiste (nagu glassiide) asukohti. Puiesteed hakati rajama 19. sajandi keskel ning 1860.–1890. aastatel kerkisid selle äärde suured eklektiliselt historitsistlikus stiilis hooned (mida mõnikord kutsuti Ringstraßenstil-iks).
Lahokülä

Lahokülä (varem ka Laho) oli küla Võrumaal. Küla jääb tänapäeval Himma küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Põlva kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Himma külaga.
1896 on mainitud nime Lahho ja umbes 1900 Лаго. 1896. aasta kaardi alusel saab öelda, et tollal oli see (Lahho) Vardja mõisa renditalu, mida hakati koos naabertaludega nimetama Lahoküläks.
Ruugerüdi

Välimus

Ruugerüdi on 18–20 cm pikk, soorüdist veidi suurem lühikese noka ja kollaste jalgadega kahlaja, kes välimuselt sarnaneb tutkaga. Ruugerüdi ülapool on kõigis sulestikes mustriline pruun ja alapool põhiliselt heleruuge.

Levik

Ruugerüdi pesitsusaegne levila hõlmab tundrapiirkonna põhiliselt Kanada Loodealadel. Väljaspool pesitsusperioodi on ta laialt ringihulkuv lind, keda kohatakse preeriates, golfiväljakutel, lennuväljadel ning muudel murustel lagealadel ja rannikul. Ruugerüdi rändab väga pikki vahemaid. Ta pesitseb Põhja-Ameerika tundraaladel ja talvitub peamiselt Lõuna-Ameerikas, eriti Argentinas. Ta rändab põhiliselt läbi Põhja-Ameerika keskosa. Eksikülalisena satub ta regulaarselt Lääne-Euroopasse. Näiteks Iirimaal ja Suurbritannias on ruugerüdi Põhja-Ameerika kahlajatest üks tavalisemaid juhukülalisi, keda kohatakse seal peamiselt sügiseti.

Ökoloogia

Ruugerüdi teeb pesa maapinnale, muneb neli muna.
Toitub putukatest ja teistest selgrootutest.

Leiud Eestis

Eestis on ruugerüdi kohatud ühel korral: linnuvõistluse Estonian Open käigus vaadeldi 19. augustil 2006 üht isendit Lääne-Virumaal Natturi küla juures mererannas.
Laußnitzi vald

Vallaosad

Laußnitz, Höckendorf, Glauschnitz.
Georg Liidja

Haridus

1952. aastal lõpetas ta Tallinna 1. Töölisnoorte Keskkooli ja 1957. aastal Tartu Riikliku Ülikooli. Õpinguaastatel valis ta kitsamaks erialaks optika ning selle kaudu sattus ta rektor Feodor Klementi luminestsentsikoolkonda. Füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi kaitses ta 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli juures ja füüsika-matemaatikadoktori kraadi 1980. aastal ENSV TA Füüsika Instituudi juures.

Teenistuskäik

Pärast ülikooli lõpetamist asus ta tööle TA Füüsika ja Astronoomia Instituuti (nüüd TÜ Füüsika Instituut), kus hakkas uurima eksitonseisundeid ja nendega seotud nähtusi leelishalogeen-kristallides. 1967 valiti ta madalate temperatuuride sektori juhatajaks. Alates 1982. aastast töötas ta Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudis vanemteadurina.

Teadustöö

Georg Liidja uurimistöö märksõnadeks oli luminestseerivate kristallide füüsika, krüogeeniatehnika optilises spektroskoopias ja kiiritatud bioapatiitide raadiospektroskoopia. Tahkisefüüsikas on ta selgitanud kiirguse toimet kristallidesse, selle mikroprotsesse ja -mehhanisme. Ta osales footonite paljunemisnähte avastamisel kristallfosfooride fotoluminestsentsis. Ta on arendanud vaakumultraviolett-spektroskoopiat vedela heeliumi temperatuuridel ja sooritanud esmakordselt luminestsentsiuuringuid ülimadalale temperatuurile (alla 1 kelvini) jahutatud kristallidega.
Ta on avaldanud üle 150 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on füüsika alal kaitstud kuus kandidaadiväitekirja ja üks filosoofiadoktori väitekiri. Ta on olnud paljude aastate jooksul üliõpilastööde konkursikomisjoni esimees.

Liikmesus

Ta oli ka Inglismaa Füüsikaühingu liige.
Klooga aedlinn

Klooga aedlinn oli 1930. aastatel Klooga alevikku planeeritud aedlinn, mille ehitamine jäi pooleli. Aedlinna ehitamine jäi pooleli seetõttu, et sinna rajati Nõukogude Liidu sõjaväebaasid.
Mitmed aedlinna planeeritud hooned on säilinud tänaseni, nt eramud Metsa, Rohelisel ja Jaama tänaval.
Svaasimaa lipp

Svaasimaa lipp on Svaasimaa Kuningriigi lipp.
Lipp võeti kasutusele 1. oktoobril 1968.
Lipu keskmise, kõige laiema horisontaaltriibu punane värvus sümboliseerib mineviku lahinguid, üla- ja allääre sinine rahu ja stabiilsust ning kitsad kollased triibud Svaasimaa varasid. Punasel väljal on kilp, mille must ja valge värvus sümboliseerivad musta ja valge rassi inimeste sõbralikku kooselu, ning kaks oda, mis sümboliseerivad kaitset riigi vaenlaste eest. Lipu proportsioonid on 2:3.
Vaišvydava küla

Ajalugu

Legendi kohaselt kuulunud sealsed maad vürst  Vaišvidasele, kes rajanud sinna kivist lossi. Kirjalikes allikates mainitakse Vašvydavat esimest korda aastal 1384. Aastal 1694 kuulusid sealsed maad Marvelė mõisale, ent linnaosa aladel on asunud ka Vaišvydava mõis. 
Esimese maailmasõja järel kuulusid sealsed maad  Aukštoji Panemunė valda. Aastal 1960 rajati Kaunase hüdroelektrijaam. Veehoidla  rajamisega seoses liideti Vaišvydavaga osa Pakalniškiai külast.
Küla alale kujunes Kaunase äärelinn, mille elanike arv oli aastaks 1987 paisunud 1271 inimeseni. Seejärel liideti osa külast Kaunasega, kus selle alad moodustavad Vaišvydava linnaosa.
Tarvastu kihelkond

Piirkonna ajalugu

Kirikukihelkond asutati 13. sajandi alguses. Esmakordselt on Tarvastu nime mainitud ürikutes 1234. aastal. Tarvastu kihelkond oli sel ajal 200 adramaad suur.

Kihelkonna alad tänapäeval

Tänapäeval jäävad kihelkonna alad tervikuna Viljandi maakonna koosseisu, moodustades endise Tarvastu valla tuumiku.
Alar Haak

Alar Haak (sündinud 2. augustil 1966 Tartus) on eesti laulja (tenor).

Elulugu

Alar Haak lõpetas Tartu 7. Keskkooli 1984 aastal ja Eesti Muusikaakadeemia 1995 aastal Leili Tammeli lauluklassis.Täiendanud ennast professor Virgilijus Noreika juures Leedus aastatel 1995-2000. 1991-2008 RO Estonia solist, 2006-2008 RO Estonia etenduse juht. Aastast 2009 vabakutseline laulja. Astunud üles kammer- ja kontsertlauljana, esinenud korduvalt välisriikides nii gastrollidel kui ka soolokontsertidega. Tegev õhtujuhi, konferansjee, hääleseadja, ürituste ja etenduste korraldaja ning läbiviijana, produtsendina. Olnud saatejuht mitmetes raadiojaamades. Nootide, plaatide ja DVD-de toimetaja ning produtsent.
Abielus baleriini ja varieteesolisti Irina Haagiga. Tütred Kätlin Haak ja Greta Haak, poeg Raul-Alar Haak.
Maaja Vadi

Maaja Vadi (neiuna Maaja Lasn; sündinud 4. novembril 1955) on Eesti majandusteadlane ja psühholoog, Tartu Ülikooli majandusteaduskonna dekaan.

Haridus

Vadi lõpetas aastal 1974 Lydia Koidula nimelise Pärnu 2. Keskkooli ja aastal 1979 Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna psühholoogia eriala. 1992–94 oli ta magistrantuuris Tartu Ülikoolis, kus astus 1995. aastal ka doktorantuuri. 2000. aastal kaitses Vadi Tartu Ülikoolis doktoriväitekirja majandusteaduses "Organisatsioonikultuuri ja rahvuskultuuri vahelised seosed" (juhendajad Janno Reiljan ja Jüri Allik).

Töökäik

1979. aastast töötas Maaja Vadi Tartu Kaubanduskoondises psühholoogina. 1988. aastast oli ta samas asutuses parteisekretär ning 1990. aastast peadirektori abi.
1992. aastal asus Vadi lektori ametikohale TÜ majandusteaduskonna turunduse ja juhtimise instituudis. 1996. aastast oli ta juhtimise ja välismajanduse instituudi lektor, 2000. aastast juhtimise ja turunduse instituudi dotsent ning 2003. aastast on ta juhtimise õppetooli korraline professor.
Vadi peamised uurimisteemad on organisatsioonikultuur ja selle seosed kontekstiga, Eesti organisatsioonide arengu seaduspärasused, organisatsioonikäitumine ning müügisuhtlus. Tema juhendamisel on kaitstud kaheksa doktoriväitekirja ning arvukalt magistri- ja bakalaureusetöid (ainuüksi magistritöid aastail 1998–2010 üle 80).

Organisatsioonid

Maaja Vadi on Eesti Psühholoogide Liidu liige (1989–), Rahvusvahelise Tööuuringute ja Organisatsiooniväärtuste Ühingu (ISSWOV) juhatuse liige (2004–) ning kuulub ajakirja International Journal of Cross Cultural Management toimetuskolleegiumisse (2006–).
2005–2006 oli ta ka Journal of Dialogical Science'i toimetuskolleegiumi liige.
Maarja Vadi kuulub  Eesti Naisüliõpilaste Seltsi.
Jacksoni maakond (Kentucky)

Jacksoni maakond (Jackson County) on maakond USA-s Kentucky osariigis. Geograafilised koordinaadid on 37° 24′ N, 84° 01′ W
Maakonna halduskeskus on McKee.
Maakonna pindala on 898 km², millest 1 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 13 494. Aastal 2000 oli elanike arv 13 495.

Ajalugu

Jacksoni maakond moodustati 2. veebruaril 1858. aastal Clay, Estilli, Laureli, Madisoni, Owsley ja Rockcastle'i maakonna osadest. Maakond sai nime seitsmenda Ameerika Ühendriikide presidendi Andrew Jacksoni järgi.
Interleukiin-10

Lactobacillus fermentum ME-3

Lactobacillus fermentum ME-3 ohutust on katsetatud NIH liini hiirtel (mIL-10) – in vivo hiirkatsete käigus suurendas manustatud ME-3 põletikuvastase tsütokiini IL-10 taseme tõusu soole- ja maksakoes, inditseerides ME-3 immunomodulaarset toimet.

Nikotiin

Inimkatse (in vivo) käigus avaldas transdermaalne nikotiiniplaaster IL-10 sünteesile non-adherent mononuclear cells (NAC) poolt pärssivat toimet.

Patoloogia

Ebola viirushaiguse surmlõppega seostatakse tsütokiinide – IFN-γ, IFN-α, IL-2, IL-10 ja tuumornekroosifaktor alfa kõrgenenud taset.
IL-10 geenide ekspressiooni kõrgenenud tasemega seostatakse selliste pahaloomuliste kasvajate levikut nagu melanoom ja mitmed lümfoomid. Melanoomi mikrokeskonnas eritavad vähirakud IL-10.
Interleukiin-10 retseptorite mutatsioonidega seostatakse inimestel selliseid haiguslikke seisundeid nagu psoriaas, ärritatud soole sündroom jt.
Veeteede Ameti Teataja

Veeteede Ameti Teataja on Veeteede Ameti ajakiri, mis ilmub aastast 1993. Aastail 2009-2016 ilmus ajakiri vaid veebiteavikuna. Ajakirjas avaldatakse eelkõige merendusega seotud materjale, nt Eesti merendusalaseid seadusi, määrusi, samuti Veeteede Ameri käsk- ja ringkirju.
Alates 2017. aastast ilmub Veeteede Ameti Teataja ühiste kaante vahel ajakirjaga Meremees nii paberil kui ka veebis.
Feliks Jürgens

Feliks Jürgens (23. oktoober 1917 Petrograd – 23. märts 1999 Tallinn) oli eesti tootmisjuht ja Eesti NSV riigitegelane.
Ta lõpetas aastal 1941 Tallinna Tehnikaülikooli. Ta oli Üliõpilasseltsi Liivika vilistlane.
Teise maailmasõja ajal aastatel 1941–1945 töötas ta Nõukogude tagalas Sverdlovski ettevõtetes. 1946–1959 töötas ta Tallinna Masinatehases mitmetel ametikohtadel, sealhulgas 1952–1959 peainsenerina. 1959–1965 töötas ta Eesti NSV Rahvamajandusnõukogu Masinaehituse Valitsuses ülema asetäitja ja ülema I asetäitja ning 1962–1965 ülemana. 1965–1975 töötas ta Eesti NSV kohaliku tööstuse ministri asetäitjana, 1975–1980 ministrina. 1980–1993 töötas ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu Asjadevalitsuses, Eesti NSV ja Eesti Vabariigi Tööstus- ja Energeetikaministeeriumis ning Majandusministeeriumis juhtiva spetsialistina.
Ta oli aastatel 1949–1991 NLKP liige. Tema hobid olid liblikate kollektsioneerimine ning käsitöö (puit ja metall).
Feliks Jürgens suri 23. märtsil 1999 Tallinnas ja ta maeti 24. aprillil 1999 Pärnamäe kalmistule.
Dünamünde komtuur

Dünamünde ehk Daugavgrīva komtuur (saksa keeles Komtur von Dünamünde) oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Dünamünde komtuurkonda.
Esimene Dünamünde komtuur astus ametisse 1305. aastal, mil pärast Dünamünde kloostri ostmist tsistertslaste käest komtuurkond rajati. Viimane komtuur valitses 1480. aastate esimesel poolel, misjärel see valdus ühendati Liivi ordu maamarssali aladega.
Fukuoka prefektuur

Haldusjaotus

Fukuoka prefektuuris on 65 omavalitsust, neist 28 suurlinna (市, shi).
Fukuoka prefektuuris on 15 ajaloolist maakonda (郡, gun).

Sümbolid

Fukuoka prefektuuri tunnuslind on jaapani rädilind (Cettia diphone), tunnuspuu on rododendron Rhododendron tsutsusi ja tunnuslill ploomiõis (Prunus mume).
Põhjamaade Ministrite Nõukogu esindus Eestis

Põhjamaade Ministrite Nõukogu esindus Eestis on ametlik Põhjamaade Ministrite Nõukogu esindus Eestis.
Esinduse peamaja on Tallinnas aadressil Lai tänav 29 ja Tartus on filiaal aadressil Raekoja plats 8.
Põhjamaade Ministrite Nõukogu avas oma esinduse Eestis 1991. aasta kevadel.
Eesti esindus seisab hea põhjamaiste väärtuste edasikandmise eest Eestis, sest tuntakse end samuti osana Põhjamaadest. Ühingul on erinevate valdkondade nõunikud (näiteks kultuuri-, finants-, kommunikatsiooninõunik).
Boxbergi vald (Oberlausitz)

Valla osad

Bärwalde (Bjerwałd), Boxberg (Hamor), Drehna (Tranje), Dürrbach (Dyrbach), Jahmen (Jamno), Kaschel (Košla), Klein-Radisch (Radšowk), Klein-Oelsa (Wolešnica), Klitten (Klětno), Kringelsdorf (Krynhelecy), Mönau (Manjow), Nochten (Wochozy), Rauden (Rudej), Reichwalde (Rychwałd), Sprey (Sprjowje), Tauer (Turjo), Uhyst (Delni Wujězd) ja Zimpel (Cympl).