Venemaa esimene Antarktika ekspeditsioon

Taust

1774. aastal jõudis James Cook 71°10' lõunakraadile, kuid suur tükk jääd takistas tal teekonna jätkamist. Cook tegi järelduse, et Antarktika on kas täiesti kättesaadamatu või ei eksisteeri üldse.
12. aprillil 1819 kirjutas Krusenstern kirja mereväeminister Marquis de Traversayile, kus ta rõhutas polaarekspeditsioonide tähtsust. Krusenstern pakkus välja kahte ekspeditsiooni, üks põhja- ja teine lõunapoolusele, tähtsustades viimast. Lõunapoolusele mineku eesmärgiks oli kontrollida informatsiooni, mis oli selle kohta aastate jooksul kogutud, laiendada teadmisi ja tutvuda seal olevate riikidega.

Ettevalmistused

Krusenstern pakkus laeva kapteniks Vassili Golovnini, kuid sellel ajal oli Golovnin ümbermaailmareisil ja ei saanud osaleda. Fabian Gottlieb von Bellingshausen oli seatud Golovnini asemele, kuid enne otsuse tegemist pakkus ministeerium Makar Ratmanovi esimese ekspeditsiooni kapteniks. Ratmonaov asuski Hispaaniast teele, kuid kohale ta ei jõudnud. Skageni lähedal sattus laev karile ja ta pidi jääma Kopenhaagenisse. Seega sai Bellingshausen ekspeditsiooni kapteniks.
Kahte sõjalaeva, Mirnõid ja Vostokki, kasutati ekspeditsioonil. Mirnõi oli ehitatud kahe Vene inseneri poolt, hiljem täiendas seda Mihhail Lazarev.
Vostoki ehitasid Briti insenerid, kuid see ei olnud nii hea kui Mirnõi. Kere oli jääle vastupanuks liiga nõrk ja seda tuli parandada ja tugevdada ekspeditsiooni vältel mitmeid kordi. Ekspeditsiooni lõpuks oli Vostoki kvaliteet juba nii halb, et Bellingshausen otsustas teekonna pooleli jätta ja kuu varem koju sõita. 
Nii Bellingshausen kui ka Lazarev kaebasid meresõidukite suurte ehituse ja kiiruse erinevuste üle. Bellingshausen kirjutas: "Kõik laeval viibijad märkasid laevade liikumiskiiruste erinevusi, sellest tekkinud raskusi ja ekspeditsiooni ajalist pikenemist."

Liikmed

Nimekiri ekspeditsioonil osalejatest:

Purjetamine Lõuna-Ookeanile

16. juulil 1819 asus ekspeditsioon Kroonlinnast teele ja 14. novembril 1819 jõudis Rio de Janeirosse. Riost nad suundusid lõunasse, siis ümber Lõuna-Georgia saare edelaranniku, mille avastas James Cook. Saarest edasi liiguti itta. Maa osutus saarestikuks ja Cook pani nendele nimeks Lõuna-Sandwichi saared. Mõned saared said nimed ekspeditsioonis osalenud meeste järgi: Leskovi saar - Arkadi Leskov, Zavodovski saar - Ivan Zavadovsky ja Torsoni saar - Konstantin Torson. Nende kolme saare üldiseks nimeks sai Traversay saared mereväe ministri Markii de Traversay järgi.

Antarktika uurimine

 
1820. aasta jaanuaris avastas ekspeditsioon Antarktika.
Jaanuaris 1821 tegi ekspeditsioon mitmeid geograafilisi avastusi. Nad avastasid Peeter I saare (kuid ei suutnud jää tõttu maabuda) ja Aleksandri saare. Pärast seda ekspeditsiooni jõuti Lõuna-Shetlandi saarteni, mis olid hiljuti avastatud William Smithi poolt, ja kaardistasid selle. Ekspeditsioonil avastati ka Kolme Venna saared, Rozhnovi saar, Mikhailovi saar, Mordvinovi saar ja Shishkovi saar. Lõuna-Shetlandi saartelt suundus ekspeditsioon Rio de Janeiro suunas ja Riost edasi Euroopasse.
Pärast 751 päeva meresõitu saabusid Vostok ja Mirnõi 5. augustil 1821 tagasi Kroonlinna, kus neid võttis vastu keiser Aleksander I.

Tulemused

Avastati ja kaardistati kuues maailmajagu (Antarktika) ja 29 saart. Ekspeditsioon kogus ainulaadseid kogusid ning täpseid pilte maastikust ja loomadest.