google/wiki40b huggingface dataset:
Ain (Joosua raamat)

Ain (heebrea sõnast, mis tähendab 'silm') oli linn vanaaja Palestiinas.
Linna mainitakse Joosua raamatus (15:32) ühena juudalaste lõunapoolsetest linnadest Edomi Surnumere ranniku pool Silhimi ja Rimmoni vahel. Linn langes liisuga siimeonlaste pärisosaks (Joosua 19:7).
Antonov An-72

Antonov An-72 (NATO koodnimi Coaler) on Nõukogude Liidu lennukiehitusettevõtte Antonov kahe mootoriga ülatiivaline transpordilennuk, mis projekteeriti lendamiseks ka arktilistes tingimustes. 
Antonov An-72 prototüübi esmalend toimus 31. augustil 1977. 
Esimene seeriatootmises ehitatud An-72 tõusis õhku 1985. aasta detsembris. Lennuväeosad said esimesed lennukid kätte 1987. aastal. An-72 on keskmiste vahemaade militaar-transpordilennuk, algselt plaanitud sõjaväe dessantväelaste ning relvastuse ja muu varustuse veoks.

Kirjeldus

An-72 on varustatud kahe turboventilaatormootoriga, mis kinnituvad tiiva ülapinnale. Kontseptsioonilt on An-72 superkriitilise tiivaprofiiliga USA eksperimentaallennuki Boeing YC-14 (esmalend 1976. aastal) analoog. Lennuki Boeing YC-14 eripäraks olid kummalegi poole keret tiiva ülapinnale paigutatud reaktiivmootorid, mille düüsidest väljuv gaaside vool andis tiivale Coandă nähtuse tekitatud täiendava tõstejõu. Kõrgele paigutatud mootorid koos eriliste maandumisklappidega aitavad AN-72-l piirduda lühikese maandumisteekonnaga, väidetavalt isegi alla 500 meetri. Lennuk vajab õhkutõusuks 800 m pikkust rada, mis on tavalisest märksa lühem.
Eestis kasutas An-72 lennufirma Enimex.
Teadusharu

Teadusharu ehk teadusvaldkond (inglise research field) on teaduse osa, mille uurimisobjekt ja rakendatavad uurimismeetodid on piiritletud, teadusala.
Üks teadusharu võib hõlmata palju teisi teadusharusid. Näiteks füüsika on teadusharu, mille üks haru on optika. Kitsateemalisi teadusharusid nimetatakse ka uurimissuundadeks (inglise research branch).
Kurkse mõis

Kurkse mõis (saksa keeles Kurks) oli poolmõis Risti kihelkonnas Harjumaal.
ANK '64

ANK '64 oli aastatel 1964–1969 Tallinnas tegutsenud kunstirühmitus, millele panid alused Eesti Riikliku Kunstiinstituudi (ERKI) lõpetanud üliõpilased.
Rühmitusse kuulusid Jüri Arrak, Kristiina Kaasik, Tõnis Laanemaa, Malle Leis, Marju Mutsu, Enno Ootsing, Tiiu Pallo-Vaik, Vello Tamm, Aili Vint ja Tõnis Vint . 
Rühmituse nime ANK võis lahti lugeda mitmeti, noortele kunstnikele oligi see võimalusterohke sõnademäng. 
Rühmitus ei viljelenud mingit kindlat kunstistiili, kunstiteostes kajastati noortekultuuriga seotut, opkunsti. 
Rühmituse liikmed kuulasid ja ka pidasid loenguid 20. sajandi kunstist. Rühmituse liikmed olid seotud Leningradi ja Moskva underground-kunstnikega.
Esimene rühmituse näitus toimus 1964. aastal Estonia teatri ruumes.
Pihtipudase vald

Külad

Alvajärvi, Elämäjärvi, Ilosjoki, Kärväskylä, Muurasjärvi, Pihtipudas, Peninki, Rönny, Saani ja Seläntaus.
Viru-Nigula vald

Linn

Kunda

Alevikud

Aseri ja Viru-Nigula

Külad

Aasukalda – Aseriaru – Iila – Kabeli – Kaliküla – Kalvi – Kanguristi – Kestla – Kiviküla – Koila – Koogu – Kunda küla – Kurna – Kutsala –  Kuura – Kõrkküla – Kõrtsialuse – Letipea – Linnuse – Mahu – Malla – Marinu – Metsavälja  – Nugeri – Ojaküla – Oru – Paasküla – Pada – Pada-Aruküla – Pikaristi – Pärna – Rannu – Samma – Selja – Siberi – Simunamäe  – Toomika – Tüükri  – Unukse – Varudi – Vasta – Villavere – Võrkla
Pour l'Afrique et pour toi, Mali

"Pour l'Afrique et pour toi, Mali" on Mali hümn.
Hümni sõnade autor on Seydou Badian Kouyaté ja muusika autor Banzumana Sissoko.
Lisaks prantsuskeelsetele sõnadele on hümnil sõnad ka bambara keeles.
Eha Ruven

Eha Ruven(4. mai 1910 Tartu – 21. detsember 2002) oli eesti õpetaja.
1929. aastal lõpetas ta Tartu Linna Tütarlaste Gümnaasiumi. 1937. aastal lõpetas Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna cum laude. Ta oli korporatsioon Amicitia liige.
Aastatel 1955–1959 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu IV koosseisu saadik.
Töötas Pärnu 2. Keskkooli keemia ja loodusteaduse õpetajana.
Ta on maetud Uulu kalmistule.
Šveicarija

Ajalugu

Šveicarija ümbruskond on olnud asustatud juba ammu - seal asub mitu asulakohta nii VIII, IX, III kui ka II aastatuhandest enne Kristust. Kirjalikes allikates on küla mainitud siiski alles XVIII sajandil.
Arvatakse, et küla sai oma nime Euroopas ringi rännanud kohalikult mõisnikult. Šveicarija tähendab leedu keeles Šveitsi. Sarnaseid nimesid on ka teistel ümbruskonna küladel: samas vallas asuvad veel Paryžius (Pariis) ja Londonas (London), Rukla valda jääb Venecija (Veneetsia).
XX sajandi alguses mainitakse esimest korda Šveicarija mõisa. Seal elas mõnda aega Leedu näitekirjanik Kazys Alyta.
Sigala küla

Ajalugu

Esimest korda mainiti seda kohanime 1565, kui nimetati isikut Siekla Matz. 1576 nimetati isikut Matz Martson i Sickaleth. Kohanimedena nimetati 1728 Siggalaid ja 1798 Siggala.
Sigala küla allus Kõrgessaare mõisale.
Nõukogude ajal liideti Sigala küla Reigiga, kuid taastati iseseisvana 1997.
Kuni 2013. aasta oktoobrini kuulus küla Kõrgessaare valda. Siis liitus vald Kärdla linnaga ja moodustati Hiiu vald.

Nime päritolu

Paul Ariste, Lauri Kettunen ja E. Lagman arvasid, et külanimi tuleb loomanimetusest siga. Seevastu Leo Tiik ja M. Meristo arvasid, et nimi tuleneb kalanimetusest siig (eestirootsi keeles sik). Carl Friedrich Wilhelm Russwurm pidas rahvapärimusele viidates võimalikuks, et külanimi pärineb isikunimest. Marja Kallasmaa oletas, et aluseks on mingi mehenime Siegfried lühivorm, milleks võis vanaülemsaksa keeles olla Siggo, norra keeles Siggi ning friisi keeles Sika, Sike, Sycka või Zyke. Nime järelosa lühenes arvatavasti sõnast laid.
Huma (Hiina)

Huma (hiina 呼玛 (Hūmǎ)) on asula Hiinas Heilongjiani provintsis Da Hinggan Lingi ringkonnas, Huma maakonna ja Huma suurvalla keskus. Ta asub Venemaa piiri ääres Amuuri paremkaldal.
Mõni kilomeeter Humast allavoolu suubub Amuuri Huma jõgi.
Amuuri vastaskaldal on Kumara küla (sama nime venepärane variant).

Ajalugu

Praeguse Huma kohal oli Vene tsaaririigi kindlustatud asula Kumarsk, mille rajas 1652 Jerofei Habarov oma kaaslastega, taganedes Vene-Mandžu piirikonfliktide käigus Atšanskist (praegu Habarovsk), kus neid oli piiranud mandžude ja dahurite ühendatud väed.
13. märtsil 1655 piiras Komari kindlust, mida kaitses ataman Onufri Stepanov 500 kasakaga Hiina keisririigi 10 000-meheline armee, mida juhtis Mingandali (hiinapäraselt 明安达理). Kaitsjad lõid mitu rünnakut tagasi. 3. aprillil piiramisest loobuti.
Nertšinski lepinguga anti Kumarsk 1689 üle Hiinale.
Kaja Sepp

Kaja Sepp (sündinud 30. oktoobril 1974) on Eesti poliitik.
Ta lõpetas aastal 1992 Paide 3. Keskkooli. Ta on tegutsenud ettevõtjana. Kandideeris aastal 2005 kohalikel valimistel (ja sai valitud) Väätsa valla volikokku Eestimaa Rahvaliidu nimekirjas. Aastal 2009 kandideeris kohalikel valimistel (ja sai valitud) Väätsa valla volikokku valimisliidu Koduvald nimekirjas.
Kaja Sepp on olnud Väätsa vallavanem. 
Kuulub Reformierakonna volikogusse. On olnud Eestimaa Rahvaliidu Järva maakonnaühenduse juht.
Kuulub Eesti Reformierakonda 16. märtsist 2010. Oli Eestimaa Rahvaliidu liige 1. novembrist 2005 kuni 16. märtsini 2010.
DVB-S

DVB-S (lühend ingliskeelsetest sõnadest Digital Video Broadcasting – Satellite) on standard, mis määrab kindlaks, kuidas edastada satelliittelevisiooni signaali satelliitside võrgu kaudu. Euroopas vahendavad kõige rohkem ringhäälinguprogramme satelliidid Astra ja Eutelsat.
Nagu teisedki DVB-süsteemid (DVB-T, DVB-C) võimaldab ka DVB-S lisaks televisioonile edastada raadioprogramme ja pakkuda tagasikanali kaudu interaktiivteenuseid.

Raadioedastuse tehnika

Digitaalsed teleprogrammipaketid saadetakse maa-antennidest sidesatelliitide transponderitele raadiosagedusalas 13,75–14,5 GHz ja sageduskanalites, mille laius võib olla 26, 30, 33, 36, 40, 46 või 54 MHz. Rakendatakse modulatsioonimeetodit QPSK (kvadratuurne faasmodulatsioon), mille puhul andmekiirused jäävad vahemikku 18–37 Mbit/s; see on piisav ka kõrglahutusega televisiooni HDTV jaoks. Digitaalseid raadioprogramme edastatakse kiirusega 192 kbit/s (mono), 256 või 320 kbit/s (stereo) või 448 kbit/s (Dolby Digital).
Transponderis toimub saabunud signaalide filtreerimine, võimendamine ja muundamine programmipakettideks, mis edastatakse tagasi satelliiditaldrikutele Kᵤ-riba sagedustel 10,70–12,75 GHz kahel polarisatsioonitasandil (horisontaalne, vertikaalne).
2005. aastast kehtib standardi täiustatud versioon DBV-S2, mis võimaldab valida modulatsiooniliike 8PSK, 16APSK või 32APSK vastavalt ülekandetingimustele. Digitaalandmeid tihendab videokoodek H.264 või Windows Media Video (WMV), mis toimib tõhusamalt kui DVB-S puhul kasutatav MPEG-2.
Signaali vastuvõtmiseks sobivad DVB-S2 jaoks endised antennisüsteemid ja LNB-d, kuid teistsuguse modulatsiooni- ja pakkimismeetodi tõttu on vajalik vastava võimekusega teler või digiboks.
Rockwell B-1 Lancer

Rockwell B-1B Lancer on USA ülehelikiirusel lendav strateegiline pommituslennuk, mis loodi FB-111 asendamiseks. Prototüübi esmalend toimus 23. detsembril 1974 (B-1A).  Firma Rockwell International lennukitehastes ehitati kokku 100 lennukit B-1B.

Ajalugu

B-1B Lancer prototüübiks loetakse lennukit B-1A. USA president Jimmy Carter peatas B-1 projekti 1977. aastal. Selleks ajaks oli valmistatud neli B-1 lennukit. 1981. aastal võttis president Ronald Reagani administratsioon vastu otsuse Rockwelli B-1 programmi taaskäivitamisest. B-1 uuem modifitseeritud arendus sai tüübinimeks B-1B.
B-1B Lancer esmalend toimus 1984 aastal. Alates 1986. aastast andis lennukivalmistaja USA Strateegilistele Õhujõududele üle igas kuus neli lennukit. Viimane B-1B valmis 1988. aastal.

Ehitus

B-1B Lancer on neljamootoriline helikiirust ületav täismetallkonstruktsiooniga reaktiivlennuk, mille tiib on lennu ajal muudetava noolsusega.

Relvastus

Pommilast: kuni 38,3 tonni, nii tavapommid kui ka tuumalaenguga pommid ja raketid. Lennuki pind on kaetud stealth-tehnoloogilise värviga.
Teatejooks

Teatejooks on mitmest etapist koosnev võistkondlik ala, kus võistkonnaliikmed läbivad ükshaaval järjestikused etapid ja üks jooksja annab teate (kas teatepulga näol, puudutusega või muul moel) edasi järgmisele sama võistkonna jooksjale.
Teatejookse korraldatakse kergejõustikus ja orienteerumises. Teatejooks algab reeglina ühisstardist, kus esimese vahetuse võistlejad stardivad üheaegselt. Kergejõustiku teatejooksudes kasutatakse teatepulka, ekidenis on kasutatud ka teatelinti. Orienteerumisjooksu teatevõistlustel antakse teatemärguanne edasi nii, et lõpetanud vahetuse jooksja kas puudutab järgmise vahetuse jooksjat või annab talle võistluskaardi. Teate üleandmine peab toimuma nn teatevahetusalas.
Aava

Aava on eesti perekonnanimi.
Mugulsibul

Mugulsibul on botaaniline struktuur, mis väliselt sarnaneb sibulaga, kuid kõik ta lehesoomused on kuivad. Varuained on kogunenud paksenenud varreosasse.
Mugulsibulad esinevad näiteks krookustel ja gladioolidel.
Margus Mets

Margus Mets (sündinud 2. septembril 1961) on eesti ajakirjanik ja tippjuht.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal 1984. aastal.
Töötanud Edasis, Rahva Hääles, Päevalehes, Eesti Päevalehes, Ajakirjade Kirjastuses, Pärnu Postimehes ja Ühinenud Ajalehtedes.
Alates 2015. aasta detsembrist on Margus Mets Postimees Grupi juhatuse liige.

Isiklikku

Tema isa oli ajakirjanik Sulev Mets (1930–2018).
Toonika Rinken

Toonika Rinken (aastani 1988 Toonika Lihu, sündinud 13. novembril 1962 Viljandis) on Eesti keemik.

Elulugu

Lõpetas 1980 Tartu 2. Keskkooli ja 1985 TRÜ keemiateaduskonna; keemiamagister (1995, TÜ), väitekiri "Glükoositundliku biosensori konstrueerimine ja uurimine", Ph.D. (kolloid- ja keskkonnakeemia, 2000, TÜ), väitekiri "The Modelling of amperometric biosensors based on oxidoreductases". 
Oli 1985–1998 TÜ anorgaanilise keemia kateedri nooremteadur, 1998–2004 füüsikalise keemia instituudi teadur, 2005– vanemteadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: biosensorite uurimine, konstrueerimine ja väljundsignaalide modelleerimine ning sensorite kalibreerimine erisuguste ainete määramiseks; biosensorites kasutatavate ensüümide eraldamine, puhastamine ja immobiliseerimine, immobiliseeritud ensüümide iseloomustamine ning kasutamine biosensorsüsteemide selektiivse elemendina.

Isiklikku

Toonika Rinkeni abikaasa on Ago Rinken.
Euro rahatähed

Euro rahatähed on eurotsooni ühisraha euro rahatähed. Paberraha lasti ringlusse 2002. aastal ja seda haldab Euroopa Keskpank. Igal rahatähel on ka Euroopa Keskpanga presidendi allkiri. Euro rahatähtede seeria sisaldab seitsme nimiväärtusega rahatähti: 5-, 10-, 20-, 50-, 100-, 200- ja 500-eurone. Need kehtivad seadusliku maksevahendina kogu euroalal. Erinevalt euromüntidest on rahatähtede mõlemad pooled ühesugused kõikides riikides, ainult seeriatähed näitavad ära, millisest riigist rahatäht on pärit.
2013.-2019. aastatel tulid käibele teise seeria rahatähed, alustades 5-eurosega 2. mail 2013 ja lõpetades 100- ja 200-eurostega 28. mail 2019. Teise seeria 500-eurost rahatähte välja ei lasta.

Üldine

Euro rahatähtede seerias on seitsme väärtusega rahatähti, igaühel on oma iseloomulik värv ja suurus. Rahatähtedel kujutatakse Euroopa ajaloo eri ajastute arhitektuuristiile. Rahatähe esiküljel kujutatakse aknaid või väravaid, tagaküljel sildu. Arhitektuurilised näited on illustratsioonid, mitte olemasolevate monumentide representatsioonid.
Kõikidele rahatähtedele on samuti ühine Euroopa lipp, Euroopa Keskpanga initsiaalid viies versioonis (BCE, ECB, EZB, ΕΚΤ, EKP), tagaküljel Euroopa kaart, sõna "euro" nii ladina kui ka kreeka tähestikus ("ΕΥΡΩ") ja Euroopa Keskpanga presidendi allkiri. 12 tähte Euroopa lipult on samuti kujutatud igal rahatähel.
Euro rahatähtede kujundus valiti välja 44 võistlustöö hulgast konkursil, mille algatas Euroopa Valuutafondi (EMF) nõukogu 12. veebruaril 1996. Võidutöö kuulutati välja 3. detsembril 1996 ja selleks oli Robert Kalina looming.

Võltsingud

2010. aastal avastati esimese kuue kuu jooksul 33 700 võltsitud rahatähte, mis on 20% enam kui aastal 2009. 2/3 võltsitud rahatähtedest on 50-eurosed. Saksa Liidupanga sõnul on kuue kuu jooksul tekkinud kahjud ulatunud 1,9 miljoni euroni. 95% kahjusaanutest on väikekaupmehed.
Hilary Minc

Hilary Minc (24. august 1905 Kazimierz Dolny – 26. november 1974 Varssavi) oli juudi rahvusest Poola kommunistlik poliitik ja riigitegelane.
Hilary Minc oli pärit keskklassi juudi perekonnast. Poola Kommunistlikku Parteisse astus ta 1922. aastal. Ta õppis Varssavi Ülikoolis õigusteadust. Kui Minci ähvardas tema vasakpoolse poliitilise tegevuse tõttu vahistamine, siis asus ta elama Prantsusmaale, kus jätkas ülikooliõpinguid. 1928. aastal saadeti ta Prantsusmaalt poliitilistel põhjustel välja. Poolasse tagasi tuli 1929. aastal. Poolas töötas ta Varssavis Poola Statistikaametis ja Rahandusministeeriumis teadusliku nõunikuna ning Gdynia linnavalitsuses. Pärast Saksamaa kallaletungi Poolale 1939. aasta septembris põgenes Hilary Minc Nõukogude Liitu. Esialgu elas ta Lvivis, pärast Saksamaa ja Nõukogude Liidu vahelise sõja algust töötas Samarkandis ülikooli õppejõuna. 1943. aasta märtsis oli ta üks Poola Patriootide Liidu asutajatest. 1944. aasta jaanuaris moodustas ta Moskvas Poola Kommunistide Keskbüroo.
Aastatel 1944–1956 oli ta Poola Töölispartei ja Poola Ühendatud Töölispartei Keskkomitee liige, 1948–1954 Poliitbüroo liige. Aastatel 1944–1947 oli ta tööstusminister, 1947–1949 tööstus- ja kaubandusminister. 1948–1954 oli ta Riikliku Plaanikomitee esimees.
1956. aastal oli Minc sunnitud Poola Ühendatud Töölispartei Keskkomiteest lahkuma ja 1959. aastal heideti ta parteist välja.
Sokrátis Papastathópoulos

Koondisekarjäär

2007. aasta U-19 Euroopa meistrivõistlustel võitis Papastathópoulos Kreeka noortekoondisega hõbemedali ja ta oli koondise kapten.
Debüüdi Kreeka rahvuskoondises tegi Papastathópoulos 5. veebruaril 2008 sõprusmängus Tšehhi vastu.
Esimese värava lõi ta Kreeka rahvuskoondises 2014. aasta maailmameistrivõistluste veernadfinaalmängus 29. juunil Costa Rica vastu.
Teise ja seni viimase värava lõi ta rahvuskoondises 13. juunil 2015 EM-i valikmängus Fääri saarte vastu.
Ta on kuulunud Kreeka koondisse lisaks 2014. aasta maailmameistrivõistlustele veel 2010. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Tartu muinaskihelkond

Tartu muinaskihelkond (ka Tarbatu muinaskihelkond; ladina keeles provincia Tharbitensis) oli Eesti muinaskihelkond, mis asus tänapäeva Tartumaa lõunaosas. Muinaskihelkond hõlmas hilisema Nõo kihelkonna, osa Kambja kihelkonnast ja Tartu-Maarja kihelkonna Emajõest lõuna poole jäävad alad.
Astryna

Ajalugu

Astrynast kahe kilomeetri kaugusel asuval linnamäel tehtud väljakaevamiste põhjal jõudsid valgevene arheoloogid järeldusele, et Astryna ümbruses oli X sajandil slaavlaste asuala. Kirjalikult mainitakse asulat esimest korda aastal 1480, mil asula oli Kazimierz IV valduses.
Alev sai Astrynast aastal 1487. XVI sajandi alguses rajasid tatari soost vürstid Astrynskid asula serva mõisa, kuigi see ise nende valdusesse ei kuulunud, jäädes Leedu suurvürstide omandiks. Aastast 1520 oli Astryna Aleksander Chodkiewiczile välja renditud. Astryna kuulus toona Vilniuse vojevoodkonda. Aastal 1556 sai sealne õigeusu kirik annetusi nii kuningalt kui ka Zenowiczite suguvõsalt.
Aastal 1641 sai Astryna kuningas Władysław IV Wazalt linnaõigused. Astrynas hakati pidama turgu. Aastal 1666 finantseerisid Pacid asulasse katoliku kiriku ehitamist.
Alates kolmandast Poola jagamisest aastal 1793 oli linn Venemaa koosseisus. Toona oli suurem osa Astryna elanikest juudid. Pärast Esimest maailmasõda kuulus Astryna Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu. Aastal 1940 sai Astrynast alev.
Jaanus Sorokin

Jaanus Sorokin (sündinud 9. veebruaril 1986 Tallinnas) on Eesti jäähokimängija.
Ta mängib Tartu klubis HC Big Diamonds. Mänginud mitmel korral ka Eesti koondises.
Ta tuli 2009. aastal Eesti meistriks meeskonna HK Stars (Tallinn) koosseisus. 2011/2012 hooajal HC Panter/Purikad meeskonnas.
Laimjala rahvamaja

Laimjala rahvamaja on rahvamaja Saare maakonnas Saaremaa vallas Laimjala külas.
Rahvamaja õnnistati 29. oktoobril 1933. Maja oli ümber ehitatud endisest mõisatallist.
Rahvamaja juhataja on Inga Rand.
Suru vald

Suru vald (saksa keeles Surro) oli vald Harjumaal Kuusalu kihelkonnas. Vald eksisteeris 1867–1891 ja siis liideti see vald Kõnnu vallaga.
Marioni maakond (Mississippi)

Ajalugu

Maakond moodustati 1811. aastal.
Wölpe krahvkond

Wölpe krahvkond (saksa: Grafschaft Wölpe) oli ühe aadliperekonna territoriaalne isandkond keskajal Weseri keskjooksu piirkonnas Nienburgi lähistel, mis lõpetati aastal 1302. Wölpe krahvide residents oli Erichshagen-Wölpe lossiasemel Wölpe jõe ääres, Nienburgi alevis Põhja-Saksamaal. Lossi ennast pole enam alles.
Boris

Boris on mehenimi.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Boris 962 mehel. Boris oli populaarsuselt 172. mehenimi.
Karl Habsburg-Lothringen

Karl Habsburg-Lothringen (täisnimi: Karl Thomas Robert Maria Franziskus Georg Bahnam von Habsburg-Lothringen, väljaspool Austriat kasutatakse ka nimekuju Karl von Habsburg; sündinud 11. jaanuaril 1961 Starnbergis Baierimaal) on praegune Habsburgide-Lotringite suguvõsa pea.
Karl on Otto von Habsburgi ja Regina von Habsburgi (Sachsen-Meiningeni printsessi) poeg. 2006. aastal loobus Karli isa tema kasuks Habsburgide suguvõsa pea kohast.  Karl võttis selle kohustuse vastu 1. jaanuaril 2007. Juba alates 2000. aastast on ta ka Kuldvillaku Ordu Austria haru ülem. 1986. aastal asutas Karl Paneuroopa Liidu Austria haru ning on alates sellest ajast ka selle president. Lisaks on ta Pan-Euroopa Liidu Alpide ja Aadria piirkonna asutaja ning eesistuja. Alates 2002. aastast on ta ka Esindamata Rahvaste Organisatsiooni (ERO) peadirektor (organisatsiooni juhib aga peasekretär). 1996–1999 oli ta Euroopa Parlamendi liige.
Karl von Habsburg oleks kõige tõenäolisem Austria trooni pretendent. Otto von Habsburg loobus Austria trooni taotlemisest juba 1961. aastal. Kuna Karl pole krooni kunagi nõuelnud ning Austrias enamik kodanikest monarhia taastamist ei poolda, pole Habsburgide restauratsioon kuigivõrd tõenäoline.
Türgi löök

Etümoloogiast

Eesti keelde on löögi nimetus tulnud vene keele vahendusel, kus see kannab nime турецкий удар. Samas pole aga selge, kas sellel löögil on üldse mingit pistmist Türgiga, kuna türgi kabes seda lööki ei esinegi (mängureeglid ei võimalda). Prantsuskeelne nimetus coup Turk esines juba 1770. aastal välja antud Manoury raamatus ja sealt ei ole võimalik aru saada, kas see on Manoury enda väljamõeldud nimetus, mõeldes türklasi, või on Turk (Turc) hoopiski selle löögi autori nimi.
9,5-millimeetrine film

9,5-millimeetrine film on kitsasfilmi formaat.
Formaadi võttis 1922. aastal kasutusele Pathé firma, et valmistada odavaid filmikoopiaid kodukasutajatele, kuid hiljem leiutati ka vastav kaamera.
Erinevalt teistest filmiformaatidest on 9,5-millimeetrisel filmil perforatsiooniaugud filmi keskel kaadrite vahel, mitte äärtes. Niisugune paigutus võimaldab filmilindi laiust paremini kasutada (9,5-millimeetrise filmi kaader on peaaegu sama lai kui 16-millimeetrisel filmil), kuid kaasneb suurem kriimustuste oht.
Filmi laius valiti selline, sest 35-millimeetrisest filmist saab pärast perforeeritud äärte eemaldamist valmistada kolm 9,5-millimeetrist filmi.
Pärast Teist maailmasõda 9,5 millimeetrise filmi populaarsus vähenes miinimumini odavama, kuid tunduvalt halvema pildikvaliteediga 8-millimeetrise filmi konkurentsi tõttu ja selle kasutamist jätkasid vaid vähesed entusiastid.
Micropechis

Levila

Neid võib kohata Uus-Guineas, Aru saartel, Paapua Uus-Guineas ja Indoneesias.

Kokkupuuted inimestega

Perekonda Micropechis liigitatud maod on inimeste suhtes mürkmadudeks liigitatavad, kuna nende hammustus võib keskmise kuni raske astmega mürgistusseisundeid esile kutsuda.
Nikolai Kolomeitsev

Nikolai Kolomeitsev (vene Николай Николаевич Коломейцев, mõnedes allikates ka Коломийцев või Коломейцов) (16. juuli 1867 Peterburi (?) – 1944 Pariis) oli vene meremees (viitseadmiral) ja polaaruurija.
Aastatel 1900–1902 oli ta kuunari "Zarja" kapten ja Eduard von Tolli ekspeditsiooni liige.
1902. aastast oli ta jäälõhkuja "Jermak" komandör.
Osales Vene-Jaapani sõjas. Tsushima lahingus oli ta miinilaeva "Buinõi" komandör ja päästis viitseadmiral Zinovi Rožestvenski koos staabiga eskaadrisoomuslaevas "Knjaz Suvorov" Jaapani ristlejate tule alt. Selle eest sai ta IV järgu Püha Georgi ordeni.
Pärast sõda oli ta "Andrei Pervozvannõi" lahingulaeva vanemohvitser, hiljem 1. järgu kapten. Kolomeitsev oli lahingulaeva "Slava" komandör.
1910 abiellus ta Niina Nabokovaga. 1913. aastal sai kontradmiraliks.
Esimese maailmasõja alguses sai ta Läänemerel ristlejate brigaadi juhatajaks.
Aleksandr Koltšak kutsus teda ehitama jäälõhkujat "Taimõr".
1917. aastal, kaks nädalat enne Oktoobrirevolutsiooni sai ta viitseadmiraliks. 1917. aasta lõpus Kolomeitsev arreteeriti ja pandi Petropavlovski kindlusesse.
1918. aasta lõpus põgenes ta Soome üle Soome lahe jää, selles aitas teda polaarkogemus. Ta sai valgekaartlaste laevastiku jäälõhkujate rühma juhiks Mustal merel.
Hiljem põgenes Nikolai Kolomeitsev Prantsusmaale ja suri 1944 Pariisis.

Kolomeitsevi nimi kaardil

Nikolai Kolomeitsevi auks said nime Kolomeitsevi saared ja Kolomeitsevi laht Kara meres, Kolomeitsevi mägi ja Kolomeitsevi jõgi ning 1972. aastal ehitatud laev.