google/wiki40b huggingface dataset:
Johannes Oskar von Falck

Johannes Oskar von Falck (19. mai/31. mai 1859 Tambov – 2. märts 1933 Bad Cranz) oli Eesti ja Saksamaa vaimulik.
Õppis aastatel 1873–1877 Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1878–1882. Oli seejärel prooviaastal Hageri Lambertuse koguduses Alexander Anton Hörschelmann juures ja Valga Jaani koguduses Heinrich Christian Gustav Kupfferi juures. Ordineeriti 18. detsembril/30. detsembril 1884 Valgas õpetajaks.
Oli aastatel 1884–1918 Kanepi Jaani koguduse õpetaja, oli veel aastatel 1903–1918 Võru praostkonna praost.
Ta oli Kanepis kihelkonnas tuntud väga saksameelse isikuna. Eriti paistis see välja Saksa esimese okupatsiooni ajal, kui ta aktiivselt tegi koostööd okupatsioonivõimudega. Seetõttu põgenes ta okupatsiooni lõppedes 1919. aastal Saksamaale. 
Oli aastatel 1919–1929 luterlik vaimulik Jesaus (praegu Južnõi Kaliningradi oblasti Bagrationovski rajoonis). Jäi aastal 1929 emerituuri, elas seejärel Bad Cranzis (praegu Zelenogradsk).
Aleksander Kask (tõstja)

Hilisem elukäik

Teise maailmasõja ajal oli Omakaitses ja Politseipataljonis. Arreteeriti 19. novembril 1944 ning oli kuni 1956. aastani Magadani oblasti vangilaagris ja asumisel. 
Hiljem tegutses vabariikliku kategooria kohtunikuna.

Mälestuse jäädvustamine

Sindis korraldatakse 2000. aastast Aleksander Kase mälestusvõistlusi tõstmises.

Isiklikku

Aleksander Kask abiellus 1930. Paaril sündis kolm poega: Aleksander (1931), Juhannes (1933) ja Mihkel (1934). 
Tema pojapoeg on koreograaf Teet Kask.
Villu Põldma

Villu Põldma (sündinud 29. septembril 1943) on eesti astroloog.
Ta on spetsialiseerunud isiku- ja riigiastroloogiale.
Sünnikaarte ja horoskoope hakkas ta koostama 1970ndate keskpaiku.
Louis Le Vau

Louis Le Vau (1612 Pariis – 11. oktoober 1670 Pariis) oli Prantsusmaa arhitekt, kes projekteeris Louis XIV soovil Versailles' lossi.
Andres Sevtšuk

Andres Sevtšuk (sündinud 1981 Tartus) on Eesti päritolu arhitekt ja linnakujundaja.
Ta on õppinud Eesti Kunstiakadeemias, Pariisi arhitektuurikoolis École d'architecture de la ville & des territoires à Marne-la-Vallée arhitektuuri ja linnaplaneerimise erialal ja Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis (MIT) USA-s, kus tema põhiline uurimisalad olid tänavakaubanduse asukohavalikud, mobiilne positsioneerimine ja linnaplaneerimine. Doktoriõppe ajal töötas Sevtšuk ka MIT Meedia Laboratooriumi Smart Cities grupis ning osales mitmes Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi suurprojektis, mis leidsid tee mõjuvõimsa USA ajakirja Time aasta leiutiste sekka. Väljavalituks osutusid MIT SENSEable City laboratooriumi teos "Digitaalne veepaviljon" ja MIT Media Labi uudse elektrilise linnaauto projekt, kus ta osales disainerina.
Andres Sevtšuk on töötanud arhitekti, linnakujundaja, õppejõu ja teadlasena Eestis, Prantsusmaal, USAs ja Singapuris. Ta on avaldanud artikleid linna kujundamisest ja ruumilisest analüüsist ja varem õpetanud linnaplaneerimist MIT arhitektuuri ja linnaplaneerimis osakonnas, Singapuri Tehnoloogia ja Disaini Ülikoolis. Praegu elab ja töötab ta USA-s Bostonis, õpetab Harvardi Ülikoolis Graduate School of Design linnaplaneerimist ning juhib linnauuringute laborit City Form Lab.
Mihhail Abakumov

Mihhail Georgijevitš Abakumov (Михаил Георгиевич Абакумов; 25. veebruar 1948 Kolomna – 19. juuli 2010) oli vene maalikunstnik.
Tal oli hulgaliselt isikunäitusi nii Venemaal kui ka välisriikides.
Kuljus

Kuljus on väike heliavadega varustatud õõnes metallkuul, milles lahtiselt asetsev metalli- v. luutükike rappumisel tekitab heli. Kuljuseid kasutatakse muusikariistadena või osana nendest (tamburiin, jauram jt), kuljustega on kaunistatud hobuseriistu ja rõivaid (Eesti rahvarõivastest pruudipõlled).

Heraldikas

Heraldilise sümbolina ilmub kuljus grelot nime all (inglise keeles hawk's bell 'pistriku kuljus') vappidele 14. sajandil.
Paikuse vald

Alev

Paikuse

Külad

Paikuse vallas oli 5 küla: Põlendmaa, Seljametsa, Silla, Tammuru ja Vaskrääma.

Ajalugu

24. oktoober 1991 – moodustati Paikuse vald.
1. november 2017 – jõustus Audru valla, Paikuse valla, Pärnu linna ja Tõstamaa valla ühinemine ning moodustus uus omavalitsusüksus Pärnu linn.
Iisaku valla lipp

Iisaku valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Iisaku valla lipp.
Lipp on kinnitatud 20. detsembril 1994.

Lipu kirjeldus

Iisaku valla lipuks on ruudukujuline vapilipp, rohelisel kanga keskel horisontaalne alt kaheksa sakkmega valge laid. Ülemisel väljal kõrvuti kaks ja all üks kollane istuv orav.
Lipu normaalmõõtmed on 105×105 cm.
E.R.S.

AS E.R.S. (E.R.S. on akronüüm sõnadest Estonian Railway Services) on 2003 asutatud Eesti raudteefirma, mis tegeleb peamiselt naftatoodete transpordiga.
Ettevõte asutati 2003 ASi Vopak E.O.S. tütarettevõttena.
Friedrich Beckmann

Friedrich Karl Beckmann (21. detsember 1830/2. jaanuar 1831 – 23. aprill/5. mai 1887 Halliste) õppis aastail 1859–1861 Tartu ülikoolis farmaatsiat, sai 1863 proviisoriks, pidas Hallistes apteeki.

Teosed

Dissertatsioonid
Harilik kikkaputk

Botaaniline kirjeldus

Harilik kikkaputk on ühe- või mitmeaastane 100–250 cm kõrgune rohttaim. Kikkaputke vars on püstine ja õõnes ning haruneb ülemises osas. Juurmised lehed on kuni 90 cm pikkused, kaheli- või kolmelisulgjad, varrelehed on väiksemad ja neil on lehetuped silmnähtavalt põisjad. Õisiku moodustavad väga suured rohekasvalged liitsarikad, mis on enamasti 20–40-kiirelised ja koosnevad paljudest lihtsarikatest. Õitsemisaeg kulgeb juunist augustini. Viljad on ribidega kaksikseemnised ning umbes 7 mm pikkused.

Kasvukoht

Harilik kikkaputk kasvab toitaineterikkas niiskes pinnases, mis vett läbi laseb. Eelistab päikselist kuni poolvarjulist keskkonda.  Eestis esineb teda peamiselt mererannikul ja jõgede kallastel. Kõige rohkem leidub Lääne-Eestis.

Paljundamine ja korjamine

Seemned külvatakse avamaale varasügisel. Kuna nad vajavad idanemiseks külma, hakkavad väikesed taimed alles kevadel sirguma ning siis tuleks nad üksteisest vähemalt meetri kaugusele istutada. Suvel võib noppida värskeid lehti ja lehevarsi, vilju ja juuri kogutakse hilissügisel.

Keemiline koostis

Juurikas koos juurtega sisaldab kumariine (bergapteen, angelitsiin, arhangelitsiin), lisaks 0,3–2% eeterlikku õli, millele annab iseloomuliku lõhna ambretoliid. Ka ürt sisaldab kuni 0,1% eeterlikku õli.

Ravimtaimena

Droogina kasutatakse kuivatatud seemneid ja juurelõike. 
Harilik kikkaputk ergutab seedimist, suurendab isu ja lõõgastab spasme. Seepärast kasutatakse teda täiskõhutunde ja kõhugaaside korral ning tarvitatakse rahustava ja und soodustava vahendina. Lisaks soovitatakse eeterlikku õli või kikkaputkepiiritust nahale määrida närvi- ja reumaatiliste valude korral.

Maitsetaimena

Värskeid lehti ja lehevarsi peetakse delikatessiks ja nendega võib vürtsitada suppe, salateid ja kastmeid. Ka juuri võib toidu maitsestamiseks kasutada. 
Samuti kasutatakse ürdilikööride valmistamisel.

Kasutamine ajaloos

Euroopas muutus kikkaputke kasvatamine populaarseks 15. sajandil katkuepideemiate ajal, sest usuti, et kikkaputke jäme juur aitab katku ravida. Samuti usuti kikkaputke aitavat ka kurjade vaimude, musta maagia ja marutõbiste loomade vastu.

Ohud

Kikkaputk võib esile kutsuda fototoksilist reaktsiooni ja tekitada nahapõletikku, seetõttu tasub temaga ettevaatlik olla.
Mikk Murdvee

Mikk Murdvee (kirjanikunimi Mihkel Bravat; sündinud 20. märtsil 1980 Tallinnas) on eesti viiuldaja, dirigent ja kirjanik.

Haridus

Aastal 1998 lõpetas Tallinna Muusikakeskkooli kiituskirjadega viiuli erialal Niina Murdvee ning Harald Aasa juhendamisel. Õppinud viiulit 1998–1999 Eesti Muusikaakadeemias, 1999–2005 Sibeliuse Akadeemias Helsingis, õppejõuna Mari Tampere-Bezrodny. 
Dirigeerimisõpingutega alustas Atso Almila juhendamisel aastal 2000. 2002–2007 õppis Murdvee Sibeliuse Akadeemia dirigeerimisklassis, kus teda juhendasid Leif Segerstam, Jorma Panula, Atso Almila, Hannu Lintu, Markus Lehtinen, Peter Gülke jt. Koorijuhtimise alal täiendanud end alates aastast 2005 Matti Hyökki juhendamisel.

Töökogemus

Dirigeerinud ERSO-t, Tallinna Kammerorkestrit, Sibeliuse Akadeemia Sümfooniaorkestrit, Pärnu, Haapsalu, Oulu, Lappeenranta, Seinäjoki, Vaasa ja Pori Linnaorkestreid ja Heinola Sinfoniettat. Lisaks sellele on ta Neeme Järvi, Paavo Järvi, Eri Klasi, Leonid Grini, Jorma Panula ja Leif Segerstami meistrikursustel dirigeerinud ka Soome Raadio Sümfooniaorkestrit, teater Vanemuine sümfooniaorkestrit ning Peterburi Akadeemilist orkestrit.
Kerava Ooperis debüteeris Mikk aastal 2005, Pori Ooperis 2006, Rahvusooperis Estonia jaanuaris 2007. Tampere Ooperis on ta töötanud Eri Klasi, Andris Nelsonsi ja Giancarlo Andretta assistendina 2005–2007.
Juunis 2010 juhatas Murdvee Ilkka Kuusisto uue ooperi "Taipaleenjoki" maailmaesiettekande festivalil Ilmajoen Musiikkijuhlat.
Sügisest 2007 on Mikk Murdvee Ylioppilaskunnan Soittajat (pea)dirigent.
Esinenud ERSO, Tallinna Kammerorkestri, Sibeliuse Akadeemia Sümfooniaorkestri jt. orkestrite solistina, samuti aktiivse kammermuusikuna. Töötanud ka mitme orkestri kontsertmeistrina.

Kirjanduslik tegevus

Mihkel Bravat kuulus aastail 1998–2000 tegutsenud Tallinna noorte kirjanike rühma 
Tallinna Noored Tegijad. 
Üllitas kolm oma kirjastatud raamatut, samuti palendas teiste TNT liikmete omakirjastatud luulekogud: Monaco "Hingetõmme", Neeme Põder "Baile Átha Cliath" ja Siutsu "Öö". Pidas üleval TNT kodulehte.

Isiklikku

Tema isa on õpetaja ja psühholoog Mart Murdvee.
Kase-kedrikvaksik

Kase-kedrikvaksik (Biston betularia või Biston betularius) on vaksiklaste sugukonda kedrikvaksiku perekonda kuuluv liblikaliik.
Liik on laia levikuga, esinedes peaaegu kõikjal Euroopas, aga ka Aasias ja Põhja-Ameerikas.
See liik on saanud klassikaliseks uurimisobjektiks, kuna pandi tähele, et tööstusmaasikus, kus puutüved olid muutunud tumedaks, vahetusid heledate tiibadega vormid tumedate vastu. See on melanismi näide.
Ka kase-kedrikvaksku röövikud võivad olla erineva varjevärvusega sõltuvalt elupaigast. Röövik võib oksal olla oksasarnane, siis on tegu mimikriga.
Skvottimine

Skvottimine (inglise keeles squatting) on mitte kasutuses oleva või mahajäetud maa-ala või hoone loata hõivamine ja kasutamine eluasemena või ürituste korraldamiseks. Skvott (inglise squat) on hõivatud hoone, maa või hõivatud maale rajatud ehitis.
Jõukates lääneriikides seostub skvottimine tihti kapitalismile ja eliidile vastanduvate ideoloogiatega. Vaesemates või suure sotsiaalse ebavõrdsusega riikides on skvottimise peamiseks ajendiks elamispinna kättesaamatus ühiskonna vaesemate kihtide hulgas. Esimesel puhul hõivatakse tavaliselt mahajäetud hooneid, teisel puhul rajatakse linna asustamata aladele ebaseaduslik hoonestus.
Paljudes riikides on skvottimine ebaseaduslik, kuid harvad ei ole ka juhud, kus skvotid aja möödudes legaliseeritakse. Omavoliliselt hõivatud hoone selle hõivanute kasutusse andmise eelduseks võib olla, et hoone hõivanud isikud on seal alaliselt elanud üle ühe aasta ja neid ei ole selle aja jooksul püütud hoonest välja tõsta.
Jon Lajoie

Isiklik elu

Jon sündis ja kasvas Saint-Hubertis Quebeci provintsis. 2001 lõpetas ta Dawsoni kolledži teatrikursuse.

Televisioon

Alates 2002. aastast mängib ta inglise-kanada muusikut Thomas Edisoni Prantsuse-Kanada seebiooperis "L'auberge du chien noir".

Internetikuulsus

Lajoie sai esmalt tuntuks oma internetivideotega. Tema esimene suurem hitt YouTube'is oli "Everyday Normal Guy", mis erinevalt tüüpilisest räpplaulust rääkis, kui igav on tema igapäevaelu ja kui nõrk mees ta on. Peatselt said populaarseks ka Lajoie teised videod nagu "2 Girls One Cup Song", "Show Me Your Genitals", "I Kill People", "Bastard Breaks Up" ja paljud teised.

Praegune karjäär

30. jaanuaril 2009 ilmus Jon Lajoie debüütalbum "You Want Some Of This?", mis põhiliselt sisaldab lugusid tema internetivideotest, aga ka uut loomingut. 
Sügisel 2008 ja kevadel 2009 oli Jonil esimene turnee Kanadas ja USAs, kus ta esines oma püstijalakoomikukava ja muusikaga.
Alates 2009. aastast on Jon üks peaosalisi telejaama FX komöödiasarjas "Liiga" ("The League").
Andringitra mäed

Andringitra on Madagaskari saare Kõrgplatool Fianarantsoa provintsi lõunaosas paiknev graniitmägede massiiv.
Kõrgeim tipp on Body (2658 või 2666 m).
Piirkonnas on 1999. aastast Andringitra rahvuspark.
Sergei Mošnikov

Klubikarjäär

Täiskasvanute tasemel alustas mängimist 2005. aastal klubis Pärnu JK Vaprus. Järgneval aastal siirdus Tallinna FC Flora ridadesse kus mängis kuni 2011. aastani. Tuli Flora koosseisus kaks korda Eesti meistriks.

Szczecini Pogoń

2011. aasta lõpus sõlmis Mošnikov kahe ja poole aastase lepingu Poola esiliiga klubiga Szczecini Pogoń. Järgneval aastal tõusis Pogoń kõrgliigasse. Mošnikov debüteeris Poola kõrgliigas 29. septembril 2012 mängus Białystoki Jagiellonia vastu kui ta 69. minutil vahetusest väljakule pääses.

Koondisekarjäär

A-koondise debüüdi tegi Mošnikov Eesti koondises 19. juunil 2010 Balti turniiril Läti vastu.
Zëri i Popullit

Zëri i Popullit ("Rahva Hääl") oli Tiranas ilmunud albaaniakeelne ajaleht.
Ajalehe esimene number ilmus 25. augustil 1942. Kuni 1992. aastani oli ajaleht Albaania Tööpartei häälekandja, seejärel Albaania Sotsialistliku Partei häälekandja.
Alates 2015. aasta novembrist ajalehe paberväljaanne enam ei ilmu ja Zëri i Popullit on veebiväljaanne.
Richard Martinson

Richard Martinson (sündinud 25. augustil 1930 Vaiveres Saaremaal) on eesti põllumajandustegelane.
1956. aastal lõpetas ta Olustvere Põllumajandustehnikumi agronoomia eriala kiitusega.
Pärast tehnikumi lõpetamist töötas Keila sovhoosis osakonnajuhatajana. Keila sovhoosi ja Ranna sovhoosi ühendamise järel sai ta Ranna sovhoosi asedirektoriks. Aastatel 1981–1991 oli ta Ranna sovhoosi direktor.
Harrisoni maakond (Kentucky)

Ajalugu

Maakond moodustati 1793. aastal ja sai nime kolonel Benjamin Harrisoni järgi.
Liitlause

Liitlause on kahest või enamast osalausest koosnev lause. 
Terviklik lause koosneb öeldisest ja selle laienditest. Liitlause sisaldab vähemalt kahte öeldist, nt Poiss mängib jalgpalli ja tüdruk loeb raamatut. 
Liitlause osalaused seob tervikuks rinnastusseos või alistusseos.

Liitlause liigid

Liitlaused jagunevad rindlauseteks ja põimlauseteks.
Johannes Thingnes Bø

Maailma karikassari

Johannes Thingnes Bø on (seisuga 11. märts 2018) võitnud 21 individuaalset maailma karikasarja etappi.
Georg Loogna

Georg Loogna (aastani 1939 Georg Gross; 20. november 1914 Peterburi – 20. jaanuar 2009) oli eesti arstiteadlane, meditsiinikandidaat.
Ta sündis Peterburis eesti-vene segaperekonnas, meremees Oskar Grossi ja tema abikaasa Sofia (neiuna Ozerova) pojana; tema isa jäi kadunuks Esimese maailmasõja ajal ning ema suri, kui ta oli 4-aastane. Lapse- ja koolipõlve veetis ta Narvas, kus teda kasvatas õmblejast tädi ja kus ta lõpetas aastal 1934 Narva Vene Ühisgümnaasiumi. Aastatel 1935–1941 õppis ta (vaheaegadega) Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas seda lõpetamata. Aastast 1939 kuulus ta Eesti Üliõpilaste Seltsi.
1941. aasta mobilisatsiooniga saadeti ta Siberisse tööpataljoni ning 1942. aasta jaanuaris määrati Eesti Laskurkorpuse 7. Eesti Laskurdiviisi sidepataljoni vanemvelskriks. Pärast haavatasaamist ja rindelt äratulekut õppis ta kümme kuud Moskvas II Meditsiiniinstituudis. Seal alustas ta plaanitava meditsiiniraamatukogu komplekteerimist. 1944. aasta sügisel saabus ta Eestisse ja asutas Tallinnas Arstide Koja endistes ruumides Uus tänav 3 Riikliku Teadusliku Meditsiiniraamatukogu, mille direktor oli kolm aastat. 1947. aastal jätkas ta õpinguid Tartus ja lõpetas ülikooli 1950. aastal. Aastatel 1951–1992 töötas Loogna Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudis teadussekretärina ja kantserogeneesimehhanismide labori juhatajana. Ta töötas ka õppejõuna ning avaldas kolm anatoomiaõpikut ja soome keelest tõlgitud ja täiendatud meditsiinisõnastiku.
Georg Loogna suri 20. jaanuaril 2009 ja ta maeti 24. mail 2009 Hiiu-Rahu kalmistule.

Isiklikku

Georg Loogna on olnud kaks korda abielus. Esimesest abielust on tal tütar. Aastast 1969 oli ta abielus arstiteadlase Naomi Loognaga.
Kareličy

Ajalugu

Alevit mainitakse esimest korda aastal 1395, mil seda rüüstasid ristirüütlid. Taas mainitakse Kareličyt XV sajandil, mil see kuulus Leedu suurvürstile ja asus Navahradaki vojevoodkonnas. Aastal 1505 rüüstasid asulat krimmitatarlased.
Aastaks 1594 oli Kareličyst saanud alev. XVI sajandil läks alev Czartoryskite valdusesse, aga XVII sajandil Radziwillidele. Aastal 1655 rüüstasid alevit vene väed, veidi hiljem aga rootslased. XVII sajandi keskel hakkas alevis tegutsema tikandimanufaktuur, mille käivitasid Radziwillid. Lisaks tikanditele valmistati seal veel diivaneid, gobelääne ja kuntušše. Põhjasõja ajal rüüstasid rootslased taas Kareličy. Aastal 1757 valmis raekoda.
Alates kolmandast Poola jagamisest aastal 1795 oli Kareličy Venemaa koosseisus. Aastast 1828 läks alev Wittgensteinide valdusesse, aga hiljem Puttkameritele. XX sajandi alguseks oli alevis 1500 elanikku, seal tegutses postkontor ja telegraaf.  Peale Esimest maailmasõda kuulus Kareličy Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu.
Iraan

Rahvastik

2005. aastal elas Iraanis 68 miljonit inimest. Neist 65–71% on pärslased, 12–15% aserid, 7% kurdid ja 1% araablased, turkmeenid.
Keskmine oodatav eluiga on 70,56 aastat, keskmine vanus 25,8 aastat.
Kõige tihedamini on asustatud pealinna Teherani ümbrus ja riigi loodeosa.

Religioon

Rahvastikust 89% on šiiidid. Sunniite on 9%, zoroastristid, kristlased (põhiliselt armeenlased), judaistid (pärast islamirevolutsiooni enamasti maalt lahkunud). Iraan on šiiitide juhtriik.

Energeetika

Iraan on maagaasivarudelt teine ning naftavarudelt kolmas riik maailmas. 2005. aastal tootis Iraan 4 miljonit barrelit naftat päevas, 1974. aastal oli see arv aga koguni 6 miljonit.
Suur osa gaasivarudest on tarvitusele võtmata. Tõestatud reservide suuruseks hinnatakse 28 triljonit kuupmeetrit. 2006. aastal toodeti Iraanis 105 miljardit kuupmeetrit, umbes sama suur oli ka tarbimine. Hoolimata rikkalikest gaasivarudest importis Iraan 2007. aastal Türkmenistanist umbes 23 miljonit kuupmeetrit gaasi päevas.

Iraani tuumaprogramm

Alates 2006. aastast Lääneriigid soovinud ja nõudnud, et Iraan loobuks oma tuumaprogrammi laiendamisest ja uraani rikastamisest. Iraani kinnitusel on tuumaprogrammi arendamise eesmärk elektrienergia tootmine, kuid lääneriigid kahtlustavad, et selle varjus töötatakse välja tuumarelva. Vaatamata ÜRO Julgeolekunõukogu on viimase 4 aasta jooksul korduvalt (11.06.2010) võtnud vastu Iraani suhtes rahvusvahelisi sanktsioone (finantssanktsioone, relvamüügiembargo, Iraani suunduvate laevade inspekteerimist), kuid vaatamata neile resolutsioonidele on riik jätkanud ka uraani rikastamist.
Rahvusvaheliste sanktsioonide ja investeeringute vähesuse tõttu on Iraani naftatoodangu maht langenud vähemalt 300 000 barreli võrra päevas, võrreldes 2005. aastaga, mil Iraani naftatööstuse tootmisvõimsus oli ligikaudu 4,2 miljonit barrelit päevas. 2010. aastaks on sellest alles jäänud 3,8–3,9 miljonit. Iraan peaks igal aastal investeerima energiasektorisse vähemalt 25 miljardit dollarit. Vastasel korral valitseb oht, et riigil tuleb lõpuks ise naftat importima hakata.
Samuti on Iraanil raskusi Lääne naftatehnoloogia hankimisega. Suured Lääne naftafirmad nagu näiteks Prantsuse kompanii Total ja Royal Dutch Shell on USA sanktsioonide tõttu Iraani energiasektori arendamisest keeldunud.
11. juunil 2010 kehtestati Iraanile täiendavad sanktsioonid: Iraanile on nüüd keelatud müüa raskerelvastust ja riiki siirduvaid laevu võib inspekteerida, Iraan ei tohi katsetada ballistilisi rakette ja riigi pankadel on nüüd raskem maailmaturul tehinguid sooritada. Sanktsioonide juures on must nimekiri firmadest ja üksikisikutest, kelle tegevust ja liikumist rahvusvahelisel areenil oluliselt piiratakse. Iraan toodab iga päev 44,5 miljonit liitrit rafineeritud bensiini, impordib aga 20 miljonit liitrit, mille eest riigil tuleb turuhinnale 25 protsenti peale maksta.
Andrés D'Alessandro

Koondisekarjäär

2001. aastal tuli D'Alessandro Argentina kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Ta lõi turniiril kokku kaks väravat.
Argentinat esindas ta koondises aastatel 2003–2011 kokku 28 korda ja lõi kolm väravat.
2004. aasta Copa Américal sai ta Argentina koondisega teise koha. Ta lõi turniiril ühe värava: esimeses alagrupimängus Ecuadori vastu.
2004. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril tuli ta Argentina olümpiakoondise koosseisus olümpiavõitjaks.
Ukulele (ansambel)

Ukulele oli ansambel, mis loodi 1984. aastal Tallinnas. Ansambel kutsuti 1988. aasta septembris huumoriühenduse Aara juurde. Muusikaline juht ja repetiitor oli Arved Haug. Ukulele eesmärk ei olnud mingi konkreetse stiili taotlemine, peamiselt mängiti tantsumuusikat. Peamine rõhk oli pandud neljahäälsele laulule. Peale rahvalike viiside esitati Raimond Valgre ja teiste eesti heliloojate töötlusi. Välja anti mitu helikassetti. Ukulele mängis Eestis, võitis Soomes Kotka merepäevade võistluse, oli augustiputši ajal ringreisil Kanadas ja Ameerikas ning astus Poolas üles nii konkurssidel kui ka festivalidel.
Ülo Kurvits

Publitsisti, tõlkijana ja toimetajana

Juba gümnaasiumipõlves ilmusid tollases Õpilaslehes ja kooliajakirjas Iil tema sulest artiklid lennunduse ajaloost. 1970. aastatest alates on avaldanud rohkesti lennundusloolisi artikleid ka ajakirjades Horisont, Kultuur ja Elu ning Tehnika ja Tootmine, samuti kalenderteatmikes. Tema tõlgitud on lennunduse alal Gerhard Wissmanni "Õhusõidu ajalugu Ikarosest tänapäevani" ja tema toimetatud on Ants Künnapuu raamat "100 õhusõidukit".
Oma põhitöö kõrvalt tõlkis vene, saksa ja inglise keelest kokku 15 raamatut, sh Francis Chichesteri "Mere ja taeva üksinduses", Heinz Siegerti "Seal, kus Apollo elas", Arkady Fiedleri "Küla Madagaskaril", Gerald Durrelli "Joobnud mets. Sahisev maa", Irving Stone'i "Jack London", Otto von Kotzebue "Reis ümber maailma", Anna Jürgen "Sinine lind", Boris Ljapunov "Rakett", Karl Gilzin "Homse päeva taevas", Ruth Seydewitz, Max Seydewitz "Daam hermeliiniga", Juri Promptov "Tjan-Šani mägedes", John Desmond Bernal "Teadus ühiskonna ajaloos", Gerhard Wissmann "Õhusõidu ajalugu Ikarosest tänapäevani" jt.

Isiklikku

Abikaasad Niina Kurvits (12.6.1924 Tallinn-14.6.1984 Bulgaaria) ja Lilian Laur-Kurvits (22.02.1927 Tallinn - 24.07.2016 Tallinn) ning tütar Aleksandra Kurvits.
Life Ball

Life Ball on Viini raekojaplatsil korra aastas, mais või juunis, toimuv suurim heategevusüritus Euroopas. Paljude prominentide ja patroonide osalusega pidulik ball toetab HIVi nakatunud või AIDSi haigestunud inimesi. Üritust korraldab mittetulunduslik organisatsioon AIDS LIFE, mis asutati 1992. aastal Gery Keszleri ja Torgom Petrosiani poolt.
Austria-Ungari eelviimase keisri Franz Joseph I sajanda surma-aasta tõttu 2016. aastal balli ei toimunud, kuid jätkus järgmisel aastal enda tavapärases asukohas.
Giardia lamblia

Giardia lamblia (sünonüümid Giardia intestinalis ja Giardia duodenalis) on lamblioosi tekitav parasiit. 
Tuntud ka kui persistentse kõhulahtisuse tekitaja. See parasiit on kõrgelt patogeenne ja levib fekaal-oraalsel teel.