Durrelli loomapark

Durrelli loomapark (inglise keeles Durrell Wildlife Park, varem Jersey loomaaed (Jersey Zoo)) on La Manche'i väina Jersey saarel asuv loomaaed, mille asutas 1958. aastal looduskaitsja ja kirjanik Gerald Durrell (1925–1995). Durrelli loomapark asub Trinity vallas, 8 km pealinnast Saint Helierist põhjas, kunagise Les Augrès' mõisa maadel. Loomaaed avati külastajatele 26. märtsil 1959.
Durrelli loomapargi ekspositsioon on keskendunud haruldastele ja ohustatud liikidele, kuid suured alad on eraldatud ka kohalikele liikidele. Pargis elavad imetajad, linnud, kahepaiksed, roomajad ja selgrootud. Kokku on loomaaia kollektsioonis 114 loomaliiki ja umbes 2000 isendit. Loomaaia pindala on 11,5 hektarit.
Loomaaias käib ligikaudu 175 000 külastajat aastas.
Loomaaeda haldab 1963. aastal asutatud heategevuslik organisatsioon Durrell Wildlife Conservation Trust (varasema nimega Jersey Wildlife Preservation Trust), mille peakorter asub alates 1964. aastast loomaaia territooriumil. Fondi patroon on printsess Anne alates 1972. aastast.

Ajalugu

1958. aastal asutas Durrell oma loomaaia, kus ta hakkas kasvatama ohustatud liike, et loomad hiljem loodusesse tagasi lasta. Algul ei pidanud zooloogid tema ettevõtmist vajalikuks, kuid hiljem saadi aru selle olulisusest kaitsmaks liike väljasuremisohu eest. Majanduslikel põhjustel tuli loomaaial loomi esialgu lihtsalt eksponeerida, kuni asutus hakkas end ise ülal pidama, ning seejärel oli võimalik rajada haruldaste liikide paljunduskoloonia.
Durrelli loomapark avati külastajatele 26. märtsil 1959. Loomaaia rajamisest räägib Durrell muu hulgas raamatus "Loomaaed mõisas".

Asutamine

Gerald Durrell käis Aafrikast ja Lõuna-Ameerikast loomaaedadesse loomi püüdmas. Nendelt ekspeditsioonidelt tõi ta Inglismaale üle 2000 isendi. Durrell tõi kaasa 43 liiki, mida loomaaedades polnud varem peetud. 7. juulil 1957 saabus Gerald Durrell oma viiendalt ekspeditsioonilt Kamerunist Liverpooli sadamasse, kaasas 200 roomajat, 30 lindu, 18 ahvi, 47 galaagot, 9-kuune vesihirv ja 5-kuune šimpans.
Seekord ei toonud ta loomi teistele loomaaedadele, vaid uue loomaaia rajamiseks. Kasutades juhust, et sadamas viibisid ajakirjanikud, palus ta ajakirjade vahendusel Bournemouthi linnanõukogul rajada linna loomaaed, kuhu ekspeditsioonilt toodud loomad paigutada. Liverpoolist viidi loomad rongiga Bournemouthi ja jaamast veoautodega Gerald Durrelli õe koduaeda. Seal hoiti neid suures telgis ja garaažis. Järgmiste nädalate jooksul otsis Durrell Bournemouthis oma loomaaiale kohta ja palus abi ka linnalt, kuid tulutult. Linn ei andnud loomaaia jaoks maad, sest ei leitud sobivat ja piisavalt suurt territooriumi. Pealegi hakkasid linnaisad aru saama, et loomad on ohtlikud ja haisevad. Seejärel palus Durrell ajalehtede vahendusel uuesti abi. Ainsana vastas Poole'i linna nõukogu, pakkudes 54-aakrilist (umbes 22 hektarit) maatükki Alton House'is. Läbirääkimiste käigus jõudsid osapooled osalisele kokkuleppele ja Durrell asus sinna oma loomaaeda rajama. Talve saabudes ei olnud aga Durrelli loomaaia ehitus veel nii kaugele jõudnud, et loomad sinna elama viia. Tõstatus küsimus, kuhu õe aias olevad loomad paigutada, kuna nendes tingimustes ei oleks loomad talve üle elanud. Durrelli abikaasal tuli mõte anda loomad hoiule linna ainsasse kaubanduskeskusse külastajatele näitamiseks. Paljud loomad anti ka olemasolevasse loomaaeda, sest nende jaoks ei olnud mujal kohta.
Lõpuks pandi Alton House'i rentimise üksikasjad paika ja kõigepealt pidi Gerald Durrell maksma 10 000 naela. Talle pakkus abi Rupert Hart-Davise kirjastus tingimusel, et loomaaed tagab kirjastusele raamatusarja väljaandmiseks vajaliku materjali, millele on neil eksklusiivne juurdepääs. Edasistel Alton House'i üürilepingu läbirääkimistel ilmnes, et üürimistingimuste üksikasjad ei olnud Durrellile siiski vastuvõetavad ja plaan jäeti katki. Seejärel ilmnes oht loomaaedadesse hoiule antud loomadest ilma jääda, sest hoiule andes oli sõlmitud kokkulepe, et kui õigel tähtajal loomi ära ei viida, saab loomaaed nad alaliselt endale. Lisaks oli Durrell oma kirjastajale veel ühe raamatu võlgu.
Järgmistel kuudel käis Gerald Durrell Lõuna-Ameerikas ekspeditsioonidel ja tegeles aktiivselt raamatute kirjutamise ja telesaadete filmimisega, kuid kogu selle aja jooksul ei olnud ta maha matnud mõtet oma isiklikust loomaaiast. Durrelli abikaasa soovitas tal mõelda Kanalisaarte peale, kuna seal on parem kliima ja vahest ka mõistvam valitsus. Durrell võttis oma naise soovitust kuulda, kuid kuna ta sealt kedagi ei tundnud, ei osanud ta ka kuskilt alustada. Rupert Hart-Davisega kohtudes tuli välja, et mees tundis Kanalisaartelt üht inimest, kes võiks Durrelli aidata. See mees oli Hugh Fraser, kellele Durrell ka lähimal võimalusel Jersey saarele külla sõitis. Pärast põgusat vestlust jõudsid Fraser ja Durrell kokkuleppele, et Durrell võib Fraseri maavaldusele rajada oma loomaaia.
Loomaaia peasissekäigu juures seisab mauritiuse dronti kuju, mis on Durrelli loomapargi sümbol. Loomaaia asukate nimekirjas on palju ohustatud liike, näiteks parma känguru Macropus parma, mida peeti juba aastaid väljasurnud liigiks, kuni leiti Kawau saarelt väike grupp. Samuti on nende hulgas Rodrigueze kalong Pteropus rodricensis, keda võib looduses leiduda veel vaid alla saja isendi. Need ja paljud teised tuntud ja tundmatud liigid võlgnevad oma elu organisatsioonile Durrell Wildlife Conservation Trust, mille eesmärk on pakkuda igakülgset tuge väljavalitud liikidele.

Gaherty roomajate ja kahepaiksete keskus

Gaherty roomajate ja kahepaiksete keskuse (Gaherty Reptile and Amphibian Breeding Centre) roomajatemaja on koduks paljudele roomajatele ja kahepaiksetele. Keskus on saanud nime Kanada filantroobi Geoff Gaherty järgi, kes tegi loomaaiale annetuse.

Avastuste kõrb

2009. aasta aprillis avatud Avastuste kõrb (Discovery Desert) rajati selleks, et surikaatidel oleks rohkem ruumi ringi liikuda ja vähem võimalust end ekspositsioonialalt välja kaevata. Avastuste kõrbes elavad koos liigid, kes on üksteisele ohutud ja kellega jagatakse elupaika ka looduses, nagu näiteks kollamangustid (Cynictis penicillata),

Gorillad

Lääne-tasandikugorillade perekond on Durrelli loomapargis esindatud alates selle avamisest 1959. aastal. Algul oli loomapargil vaid üks noor emasloom N'Pongo, kellega hiljem liitus temast noorem emane Nandi. Gorillad on siiani ühed pargi kultuslikumad asukad. Nende praegune elupaik hõlmab avarat mänguala õues ja kolme siseruumi, kus kahes suuremas on võimalik neid ka jälgida. Praeguse viieliikmelise perekonna juht on hõbedaselgne Badongo, kes sündis loomapargis La Vallée des Singes. Badongo on gorilla Ya Kwanza järglane. Perekonna teised liikmed on emased. Jambo ajastust põlvnevad gorillad Kishka ja Kahilli (Jambo ja N'Pongo järglased). Samuti elab pargis noor emane Bahasha. Kahillil on olnud kaks järglast Ya Kwanzaga – isane nimega Mapema ja emane Ya Pili, neist viimane suri 2007. aastal. Ülejäänud kolm emast ei paaritunud Ya Kwanzaga.
Üheks tulevikuplaaniks on ehitada avaram gorillade kompleks, mis võimaldaks luua suurema perekonna, ehitada välja kõrgetasemelised ruumid ja võimaluse hakata gorilladele tutvustama teisi liike, kellega nad looduses kokku puutuksid, näiteks jõesiga.

Jambo

Gorilla Jambo sündis 1961. aastal Baseli loomaaias Šveitsis. Jambo sattus 31. augustil 1986 üleöö rahvusvahelise meedia tähelepanu alla, kui viieaastane Levan Merritt kukkus gorillade alale ja kaotas teadvuse. Jambo valvas teadvuseta poissi, asetades end poisi ja teiste gorillade vahele. See on käitumine, mida etnoloogid tõlgendavad kaitsva žestina. Hiljem paitas ta teadvusetut poissi. Kui Levan teadvusele tuli ja nutma hakkas, taganesid Jambo ja teised gorillad ning kiirabiarst ja kaks looduspargi töötajat päästsid poisi. Suurt osa juhtunust filmis koduvideona Brian Le Lion ja seda pildistasid ka paljud teised looduspargi külastajad. Sündmuse kajastamine peamistes uudistekanalites ja ajalehtedes parandas gorillade mainet.

Jõesead

Jõesead on loomaaias alates 2009. aasta augustist, kui sinna toodi kaks emist Whipsnade'i loomaaiast. Neil on uus vaatlusplatvormiga aedik, mille ehitasid loomaaia vabatahtlikud. Aretusprogrammiga alustati 2011. aastal, kui loomaaeda saabus kult. Durrell Wildlife Conservation Trust on seadnud eesmärgiks tõmmata tähelepanu metsloomalihaga salakaubitsemisele Aafrikas. See puudutab ka teisi liike, näiteks gorillasid.

Tamariinid ja marmosetid

Tamariine hoitakse pargis kahes kohas. Mõnda liiki, näiteks kuningtamariini ja küünisahvlast Leontopithecus rosalia on parem hoida omaette puuris. Mitmed teised liigid, nagu must lakktamariin ja küünisahvlane Mico argentatus võivad seevastu metsaalal vabalt ringi liikuda.

Lakkhundid

Lakkhundid toodi Durrelli loomaparki 2001. aastal, kuid nüüd neid loomapargis ei eksponeerita.

Kohalike liikide kaitsmine

Durrell Wildlife Conservation Trust on Jersey saare kohalike liikide eest hoolitsemise oma südameasjaks võtnud, kujundades loomapargi ulatuslikke maa-alasid kohalike liikide elupaikadeks. Rohkete viljapuude istutamine pargi territooriumile on aidanud arvukalt linde ja putukaid kohale meelitada, näiteks saare aedades üha harvemini kohatavaid linde, nagu koduvarblasi ja laulurästaid. Pargis on üle 50 pesakasti, kus teiste seas pesitsevad loorkakud, tuuletallajad ja pääsulased. Sageli võib kohata ka punaoravat, leethiirt ja aedporri.
Jersey kohalike liikide abistamisel teeb Durrell Wildlife Conservation Trust tihedat koostööd kohalike looduskaitserühmitustega, et kaitsta Jersey kivisisaliku, Jersey hariliku kärnkonna ja Jersey välekonna kahanevaid populatsioone.
Loomapargis tegeletakse ka kohalike haruldaste ja vähelevinud taimede paljundamisega. Eesmärk on säilitada kohalike haruldaste taimede geneetiline mitmekesisus. Praegu kasvatatakse paljundamisüksuses nelja taime – metsmaasikas (Fragaria vesca), gallia nelk (Dianthus gallicus), kilpjalaline Anogramma leptophylla ja harilik käokannus (Linaria vulgaris). Teisi taimeliike paljundatakse siis, kui on saada seemneid või istikuid. Mõned neist taimeliikidest on nii ohustatud, et kasvatamiseks vajalike näidiste leidmine on väga keerukas.
2010. aastal alustati linnuliikide projektiga, et taastada kunagi saare kaljudel elanud lindude populatsioon. Projekti prioriteet oli kaljuhakk, keda nüüd võib leida loomapargi keskoru aladel. Kui projekt osutub edukaks, plaanitakse järgmiseks taastada talvikese arvukus.

Durrelli loomapargi kämping

Durrelli loomapargi kämping tegutseb 2012. aasta algusest, pakkudes pargi külastajatele majutust ja muid teenuseid. Kämping asub Les Augrès' mõisa läänepoolses salus, mille territooriumile on paigaldatud umbes iga seitsme meetri järel üheksa ruutmeetri suurused puidust laudised, igaühele neist on püstitatud 12 geodeetilist kuplit-telki. Igas telgis on dušinurk ja WC. Kahele platvormile on paigaldatud ühiskasutamiseks ning ilu- ja terviseprotseduurideks mõeldud telgid.
Kämpingualal levib Wi-Fi ja igas telgis on 240 V elektritoide.