google/wiki40b huggingface dataset:
Jiřina Jirásková

Biograafia

Jiřina Jirásková õppis esialgu Praha Konservatooriumis ning hiljem Praha Näitekunsti Akadeemias. Pärast kooli lõpetamist töötas ta ühe aasta Hradec Králové kohaliku teatri näitlejana. 1951. aastal, 20-aastaselt, liitus ta Praha Vinohrady teatritrupiga, kellega ta veetis kogu oma karjääri. 30. maist 1990 kuni 30. juunini 2000 oli ta ka teatridirektor. 
Jirásková tegi oma teletebüüdi 1950. aastal, kui ta mängis esimeses Tšehhoslovakkia telesarjas Rodina Bláhova (Bláha perekond). Esimese märgatava telerolli tegi ta spioonidraamas Smyk, mille režissööriks on Zbyněk Brynych. Peale seda mängis ta filmides Každá koruna dobrá ja Pohled do očí ning tegi koostööd komöödiafilmide režissööri Zdeněk Podskalskýga.
1970. aastatel lahkus Jiřina normaliseerimise tõttu Tšehhoslovakkiast ning jättis sellega seoses seljataha ka oma teatrinäitleja karjääri. Tema enda sõnade järgi oli ta sunnitud riigist lahkuma oma suhtumise tõttu 1960. aastate reformiperioodi. Lavale naasis ta 1983. aastal, kui ta sai endale rolli Karel Kachyňa filmis Sestřičky. Jiřina Jirásková on mänginud enam kui 140-s rollis rohkem kui 40 aasta jooksul. 
Jiřina oli UNICEF'i Tšehhi komitee hea tahte suursaadik ja president (2002–2011).

Isiklik elu

Ta oli kaks aastat abielus näitleja Jiří Pleskotiga ning pärast lahutust elas ta 27 aastat koos Zdeněk Podskalskýga. Tal polnud lapsi.
Jiřina Jirásková suri 7. jaanuaril aastal 2013 olles 81-aastane.
Bogusław Walenty Winid

Bogusław Walenty Winid (sündinud 3. novembril 1960 Varssavis) on Poola diplomaat.
18. märtsil 2014 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola välisministeeriumi asekantslerina.
Tallinna piiramine (veebruar-märts 1223)

Eellugu

1219. aastal Liivimaa ristisõtta sekkunud ja Tallinna kohal Toompea linnusest oma tugipunkti teinud Taani oli 1221. aasta lõpuks suuremal või vähemal määral oma kontrollile allutanud kogu Eestimaa põhjaosa: Revala, Harjumaa, Virumaa, Järvamaa ja Läänemaa. Saarlased, kes Eestimaal ainsatena olid jäänud Taani kuningast või riialastest (Riia piiskopist ja Mõõgavendade ordust) sõltumatuks, nägid selles tungimist nende otsesesse huvipiirkonda ja võtsid eesmärgiks Toompea linnuse alistamise. Algselt 1220. aastasse plaanitud ettevõtmine tehti teoks aasta hiljem, kui koos revalaste, harjulaste ja virulastega Tallinna linnust ründama asuti. Kaks nädalat kestnud piiramine lõpetati aga tulemusi saavutamata, kui merelt arvati lähenevat laevu Taani sõjajõududega.
1222. aastal tegi Taani kuningas Valdemar II vasturetke Saaremaale. Taani vägedel õnnestus seal edukalt maabuda ja kivilinnus püstitada, kuid pärast kuninga lahkumist piirasid saarlased linnusesse jäetud kaitsemeeskonna sisse. Rünnates linnust kiviheitemasinatega, mille ehitamist olid saarlased õppinud taanlaste endi poolt varbolastele kingitud masina järgi, sunniti seesolijad alistuma ja saarelt lahkuma. Saarlased saatsid teate oma võidust mandrile ja õhutasid Taani võimu vastu üles tõusma. Nad väitsid, et Toompea linnust on kerge vallutada ja hakkasid õpetama kiviheitemasinate ja muude sõjariistade ehitamist. Esimene aktsioon taanlaste vastu toimus Varbolas, kui sinna kogunenud saarlased, harjulased ja läänemaalased tapsid mõned linnuses olnud taanlased. Nende ärgitusel liitusid vastuhakuga ka virulased ja järvalased. Henriku kroonika revalasi, Tallinna taanlaste lähimaid naabreid, ülestõusnute hulgas ei nimeta. Sulev Vahtre hinnangul ei pea see tingimata tähendama nende täielikku eemalejäämist.

Piiramine

Toompea linnuse, kuhu olid varjunud kuningat teenivad taanlased ja sakslased, piiramine algas 1223. aasta veebruaris või märtsis. Selles osales sõjamehi kõigist varem täielikult või osaliselt Taani võimu alla kuulunud maakondadest peale Revala: saarlasi, läänemaalasi, varbolasi, virulasi ja järvalasi. Piiramine kestis pikalt ja kaitsjate seis muutus raskeks. Lõpuks otsustasid taanlased ja sakslased piirajaid rünnata. Linnusest väljunud väe pealetung õnnestus, tapeti palju vastaseid ja ellujäänud eestlased põgenesid. Lahingu võitjad said saagiks piirajatest maha jäänud hobuseid ja härgi.

Järgnevad sündmused

Vaatamata piiramise ebaõnnestumisele ei loobunud ülestõusnud Tallinna vallutamise mõttest. Hiljem samal aastal alustati uut Toompea linnuse piiramist, millest seekord võttis saarlaste kutsel osa ka Vene vürstiriikide vägi.
Tume-nõlvaöölane

Tume-nõlvaöölane (Chersotis andereggii) on öölaste sugukonda kuuluv liblikas. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012).
Eestis on ta väga haruldane. 20. sajandi algul püüti teda Vääna rannas ja Saaremaal, hiljem, aastatel 1980–1987 korduvalt ja arvukana Tallinnas Pärnamäel.
Laižuva

Ajalugu

Ehkki Laižuvat on esimest korda mainitud XV sajandil, tekkis sinna küla siiski alles 1568. aastal. XVII sajandi esimesel poolel sai Laižuvast alev. Aastal 1635 on esimest korda mainitud Laižuva kirikut. XVIII sajandil tekkis alevi juurde mõis. Aastal 1773 valmis Laižuvas uus kirik.
XIX sajandi alguses hakkas tegutsema kihelkonnakool. Aastal 1873 ehitati läbi alevi raudtee. Aastal 1884 põles Laižuva kirik maha, uus kirik valmis aastal 1889. Kirik oli punastest tellistest, seda ehtisid kaks torni. Aastal 1898 kehtestati koolis õppekeeleks vene keel.
Teine maailmasõda mõjus alevile laastavalt, see põles maha. Ka lasid taganevad saksa väed aastal 1944 õhku sealse kiriku, ent juba samal aastal taastati see osaliselt. Pärast sõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Laižuva kolhoosikeskus.
Ofort

Ofort (prantsuse keeles eau-forte) on sügavtrükitehnika, mille puhul metallplaati katvasse happekindlasse kihti kraabitakse ofordinõelaga joonistus ja söövitatakse see happe abil metalli. Seejärel kaetakse plaat värviga, trükkimisel jätab söövituskohtades olev värv paberile kujutise.
Ofort on ka selles tehnikas tehtud teos.

Ajalugu

Happega metallplaadi söövitamise menetlus leiutati 16. sajandil. Esimeseks on peetud Augsburgi relvameistrit Daniel Hopferit (u. 1470–1536) ning tema katsetusi raudplaatidega, milles nii mõnigi on ka tänase päevani säilinud.
Šveitslane Urs Graf (u. 1485–1527/28) rakendas ofordi teadaolevalt esmakordselt kunstis (sellealased tööd aastast 1513).
Seoses vaskplaadi kasutuselevõtuga algas ofordi võidukäik. Vaskplaadi kasutuselevõtjaks oli Saksamaa kunstnik Albrecht Altdorfer (u. 1480–1538) 1519. aastal.
Ofordi kõrgpunkt saabus Rembrandti (1606–1669) loomingus.

Ofort Eesti kunstis

Ofordiharrastusest olid haaratud paljud maalijad, näiteks Ernst von Liphart, Raadi mõisniku, tuntud kunstieksperdi ja kollektsionääri Karl Eduard von Lipharti poeg, tegi ofordis mitmed portreed, sealhulgas oma isast ja emast (1879). Düsseldorfis tegutsenud eestimaalaste Oskar Hoffmanni ja Eugen Dückeri ofordid ilmusid ühingute albumeis või tolleaegse perioodika kunstiliste kaasannetena. 
Nikolai Triik tegi Stieglitzi kunstikoolis õppides ofordi Giovanni Battista Tiepolo maali järgi (1905), Kristjan Raud – ofordid „Mehe pea” ja „Muhameedlane Mesopotaamiast” Müncheni Kunstiakadeemias Peter Halmi käe all (1902–1903). Raud on loonud ofordis ka kunstnik Gori Risti eksliibrise (1903). 
Aastal 1908 lõpetas Stieglitzi kunstikooli ofordi alal Alfred Kivi, hilisem Tallinna Kunsttööstuskooli joonistus-, graafika- ja stiliseerimisõpetaja, kelle oforti „Kiri” Gerard Terborchi järgi (1910) pidas Alfred Vaga ekslikult esimeseks Eestis.
Veebimeil

Veebimeil on e-posti teenus, mille korral pääseb e-kirjade juurde peaasjalikult brauseri kaudu.
Veebimeil on näiteks Gmail.
Ümberasustamine

Ümberasustamine (inglise translocation) on isendite (populatsiooni) üleviimine looduses ühest elupaigast teise.
Ümberasustamist võidakse rakendada nt keskkonnamõju hindamisel ette pandud leevendusmeetmena.
Aino Valmet

Aino Valmet (5. aprill 1928 Pärnu – 22. märts 1993 Tallinn) oli eesti filoloog ja Tartu Ülikooli õppejõud.

Elulugu

Aino Valmet sündis teenistujate perekonnas. Ta õppis Pärnu Linna V algkoolis ning seejärel Pärnu Tütarlaste Gümnaasiumis (praegu Pärnu Koidula Gümnaasium). Valmet alustas 1947. aastal tööd Pärnu I Mittetäielikus Keskkoolis ja asus Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti keelt õppima.
Pärast ülikooli lõpetamist 1953. aastal asus Valmet professor Johann Voldemar Veski juhendamisel õppima aspirantuuris. Samal aastal alustas ta tööd eesti keele kateedris. Esialgu täitis Valmet õppeülesande täitja kohustusi, 1955. aastal sai temast aga poole kohaga ning aasta hiljem täiskohaga õpetaja.1959. aastast alates oli ta Emakeele Seltsi liige. 1963. aastal sai Valmet vanemõpetajaks ja neli aastat hiljem dotsendi kohusetäitjaks. 1972.–1974. aastal oli ta Oulu Ülikoolis eesti keele lektor, õpetades eesti keelt alg- ja järgkursusel. Valmet käis 1974. aastal koos Helsingi Ülikooli foneetikalabori töötajatega lindistamas eesti asukaid Kabböle kalurikülas Lõuna-Soomes. 1983. aastal oli ta Novosibirski Riiklikus Ülikoolis külalislekor, õpetades eesti ja soome keelt.
Valmet on juhendanud TRÜ ÜTÜ eesti keele ja soome-ugri ringi ning olnud ajaloo-keeleteaduskonna ametiühingubüroo esimees. 
Valmetilt on ilmunud üle 50 teadusartikli. Ta on koostanud ka õppematerjale ja metoodilisi juhendeid ning tegeles palju eesti vana kirjakeele ja Lääne-Eesti murrete uurimisega.
Aino Valmet suri 1993. aastal Tallinnas. Ta maeti oma vanemate kõrvale Pärnu Metsakalmistule.
Nutistu

Ajalugu

Esmakordselt kasutas ingliskeelset väljendit "Internet of Things" Inglise ettevõtja Kevin Ashton 1999. aastal.
Esimene internetti ühendatud nn ebatraditsiooniline seade pärineb aastast 1980. Carnegie ülikoolis oli Coca-Cola müügiautomaat, mille programmeerijad ühendasid internetti. Nad said kontrollida masina seisukorda ning kindlaks teha, kas masinas on neid vajadusel jook ootamas.
Eestikeelne väljend „nutistu“ pärineb Euroopa Komisjoni Eesti esinduse, Eesti Keele Instituudi ja ajalehe Postimees 2015. aastal korraldatud sõnavõistluselt, kus otsiti eestikeelseid vasteid populaarsetele võõrsõnadele. Samal võistlusel märgiti ära ka vaste "värkvõrk", mida žürii pidas ametliku kasutuse jaoks siiski liiga kõnekeelseks.

Nutistu Eestis

Eesti ettevõte Autlo on loonud seadme, mis ühendatakse auto OBD2-liidesesse ning mis võimaldab autol iseseisvalt võimeline fikseerida, millises tasulises parklas ta asub, ja tasuda seejärel parkimise eest. Tallinnas asuv Kalaranna tänav on Eesti esimene nutitänav, kus jälgitakse reaalajas õhu saastatust, liikluskoormust ja prügikastide täituvust. Kõik kogutud andmed on reaalajas nähtavad veebis. Lisaks arvutatakse veebilehel välja kui suurt säästu annavad tänaval kasutatavad LED-lambid võrreldes sama hulga naatriumlampide energiatarbega. 
9. märtsil 2016 avati Tartu ülikooli arvutiteaduse instituudi ja Telia Eesti koostöös Tartus näitliku nutika kodu ja nutika kontori keskkonda illustreeriv nutistulabor. Omavahel võrgu kaudu ühendatud seadmed koguvad ja vahetavad andmeid, mis võimaldavad seadmetel vastavalt olukorrale ise reguleerida oma käitumist ehk olla nutikad.
My Sun

Edetabelid ja tunnustused

Album esitati Eesti Muusikaauhinnad 2008 aasta nominendiks lategoorias "Aasta jazz-/bluesartist".
Eesti Päevaleht valis "My Sun'i" oma albumite arvustustes 2007. aastal nädala plaadiks. 
Portaali hiphop.ee 2007 aastaküsitluses oli lugu "Driving To Despair" kategoorias "Eesti singel/lugu" 19. kohal.
Jaanuaris 2010 oli lugu "Make Me Beautiful" portaalis Traxsource.com house-muusika edetabelis esikohal.
288. Kaitsepataljon

288. Kaitsepataljon

288. Kaitsepataljon moodustati 1943. aastal kaitsepataljonide laialisaatmisel ülejäänud meestest ja 1943. aastal mobiliseeritutest.
1943. aasta teisel poolel võitles pataljon Valgevenes Rossonõ piirkonnas "Rossonõ partisanide vabariigi" vastu.

288. Politseipataljon

Detsembrist 1943 muudeti pataljoni nimi 288. Politsei Jalaväepataljoniks (Polizei Füsilier Bataillon 288) ja pataljonis kehtinud Wehrmachti auastmed asendati Saksa Korrapolitsei auastmetega.
1944. aasta alguses võitles pataljon Venemaal Neveli rindel. Peale neid lahinguid toodi pataljon (kus juunis 1944 oli 639 meest) Eestisse.
1944. aasta kevadel allutati 1. Eesti Politseirügemendile ja saadeti Kirde-Eestisse piirikaitsesse, kus jäi 1944. aasta lahingutegevuse ajal piiramisrõngasse.
Tokyo Disneyland

Tokyo Disneyland (jaapani keeles 東京ディズニーランド, Tōkyō Dizunīrando) on üks Tokyo Disney Resort'i lõbustus- ja teemaparkidest Jaapanis. Asub Urayasu linnas Chiba prefektuuris Tōkyō lähedal.
Park avati 15. aprill 1983. See oli esimene Disney park, mis avati väljaspool USA-d .
Columbus Blue Jackets

Columbus Blue Jackets on USA jäähokiklubi, mis tegutseb Ohio osariigis Columbuses. See mängib NHL-i Idakonverentsis Metropolitani divisjonis.
Klubi on asutatud 2000. aastal. See peab kodumänge Nationwide Arenal.
Blue Jackets jõudis esimest korda Stanley karika väljalangemismängudele hooajal 2008–09. Esimest korda jõuti väljalangemismängudes esimesest ringist edasi hooajal 2018–19, kui konkurentsist kukutati põhihooaja ülekaalukaks võitja Tampa Bay Lightning.
Tüümuse epiteelirakud

Tüümuse epiteelirakud (inglise keeles thymic epithelial cells) on  paljude selgroogsete valdavalt tüümuse mikrokeskonna toeskoes leiduv ja toimiv rakutüüp.
Tüümuse epiteelirakkude areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia, patoloogia ja apoptoos võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.
Tüümuse epiteelirakud diferentseeruvad tüümuse epiteeli ühised eellasrakkudest (tüvirakkudest) (common thymic epithelial progenitor/stem cells; TEPCs) tüümuse koore epiteelirakkudeks (cTECs) ja tüümuse säsi epiteelirakkudeks (mTECs).
Tüümuse epiteelirakkude ja tümotsüütide interaktsioonide osalusel areneb välja tüümuse vastav funktsioneeriv rakupopulatsioon. Tüümuse epiteelirakud reguleerivad T-rakkude arengut, ekspresseerides ja esitledes 'oma'-antigeene peamise koesobivuskompleksi molekulidele ja autoimmuunsuse regulaatorit (AIREt) ning osalevad tuumorinekroosifaktori alfa retseptorite superperekonna (TNFRSF)  'liikmete' ekspressioonis.
Tüümuse koore epiteelirakud (cTECs) edastavad diferentseerumissignaale, reguleerivad T-lümfotsüütide migratsiooni ja populatsiooni kasvu ning sooritavad CD4+CD8+ tümotsüütide positiivse selektsiooni jpm. 
Tüümuse säsi epiteelirakkude (mTECs) funktsioonideks on tõenäoliselt  immunoloogilise tolerantsuse loomine.
Tüümuse epiteelirakud toodavad bioloogiliselt aktiivse tsingi olemasolul tümuliini ja sünteesivad glükokortikosteroide.
Tüümuse epiteelirakud eritavad kemokiini CXCL12.

Patoloogia

Tüümuse epiteelirakkude patoloogiaga seostatakse inimestel mitmete kasvajate teket, nagu tümoom.
Johannes de Hapsele

Johannes de Hapsele oli Kärkna abt enne 1304. aastat.
Ta oli endise abtina (Iohannis quondam abbatis ibidem dicti de Hapsele) Dünamünde müügilepingu tunnistaja 26. mail 1305 (Livl. U.B. II DCXIV, regest 707).
Taastuv energiaressurss

Ajalugu

Energia kasutamisel põhinevad kogu elusloodus ja inimtegevus. Enne 19. sajandi keskpaika olid peaaegu kõik energiaressursid liigitatud taastuvateks. Peaaegu kindlalt võib väita, et vanimad kasutatud taastuvenergiad on biomassi energia ja biokütus, mis on umbes 790 000 aastat vana. Biokütust hakati kasutama 200 000 aastat hiljem.
Tõenäoliselt teine vanim taastuvenergiavara on tuul, mille jõul liikusid laevad üle vee.  Esimest korda võidi seda kasutada u 7000 a tagasi Niilusel.
Ajalugu näitab, et esimesed taastuvenergiad olid inim- ja loomtööjõud, vee-energia ja tuuleenergia ning puidu põletamine. USA energiakasutuse graafik näitab, et kuni 1900. aastani olid õli ja maagaas sama tähtsad kui tuuleenergia ja päikeseenergia 2010. aastal.
1873. aastal oli probleemiks, et kivisüsi võib otsa saada ning selle tulemusena hakati katsetama päikeseenergiaga. Päikesemootorit arendati kuni esimese maailmasõja puhkemiseni. 1911. aastal avaldati Ameerika Ühendriikides teaduslik artikkel päikeseenergia olulisusest, milles väideti, et päikeseenergia on kauges tulevikus ainus energiaressurss.

Tuuleenergia

Tuuleenergia on tuule kineetilise energia muundamine tuuleturbiinide abil mehaaniliseks energiaks või elektrienergiaks. Tuuleenergia muundavad mehaaniliseks energiaks näiteks tuuleveskid ehk tuulikud ja elektrienergiaks tuulegeneraatorid ehk elektrituulikud.
Tuul ei ole püsiv, seetõttu tuleb teda kasutada kombineeritult teiste energiaallikatega või salvestada energiat näiteks keemiliseks energiaks akupankadesse või mehaaniliseks energiaks, pumbates vett kõrgemal asuvatesse hoidlatesse. Energia muundamisel läheb aga alati teatud osa soojuseks kaduma.
Suured tuulepargid võivad koosneda sadadest elektrituulikutest, mis on ühendatud elektrivõrguga. Avamere elektrituulikud on võimelised ära kasutama seal tihedamini esinevaid tugevamaid tuuli kui maismaa omad ja nii muudavad nad maastiku ilmet vähem, kuid ehituskulud on sellevõrra tunduvalt kõrgemad.
Balustraad

Balustraad on pirnitaolistele postidele (balustritele) toetuv käsipuu või rinnatis.
Balustaadi on Eesti arhitektuuris kasutatud põhiliselt maamõisate ja Tallinnas Toompeal asuvate aadlipaleede paraadtreppide ja terrasside välispiirde kaunistamiseks.
Politsei- ja Piirivalveameti lennusalk

Politsei- ja Piirivalve lennusalk on Politsei- ja Piirivalveameti üle-eestiline üksus, mis kuulub teabehaldus- ja menetlusosakonna koosseisu ning tegeleb piirikontrolli, otsingu- ja päästetöödega. Lennusalga praeguseks juhiks on Kalmer Sütt.

Ajalugu

Üksuse juured on aastas 1992, kui moodustati Piirivalveameti lennuosakond. 8. veebruaril 1993. aastal loodi Riigi Piirivalve Lennueskadrill, mille ülemaks määrati Arvo Palumäe. Tegevust alustati kahe Saksamaalt annetuseks saadud L-410 lennukiga, mis anti üle 23. veebruaril 1993. Alates 1993. aastast osaleti nende lennukitega Helsingi Komisjoni lendudel. 1. septembril 1994 moodustati selle üksuse baasil Eesti Riiklik Lennusalk. Samal aastal osaleti L-410 lennukiga parvlaeva Estonia päästeoperatsioonis.
See sündmus oli üheks ajendiks uue kopterieskadrilli loomisel. 7. detsembril 1995 andis Saksa Õhupääste Eestile üle neli Mi-8 kopterit ning Soomes hakati välja õpetama kaht esimest pinnaltpäästjat. 22. aprillil 1997 läks üksus uuesti piirivalve koosseisu ja nimetati ümber Piirivalve Lennusalgaks. Aastail 2007–2011 hangiti uued AW139 kopterid, mis asendasid vananenud Mi-8 koptereid. 2010. aastal viidi lennusalk Politsei- ja Piirivalveameti koosseisu, piirivalveosakonna alla. 11. septembril 2013 avati uus kordonihoone ja kopteriangaar Kuressaare lennuväljal. Seoses 2014. aasta reformiga Politsei- ja Piirivalveametis, viidi lennusalk teabehaldus- ja menetlusosakonna alla.
Erootiline massaaž

Erootiline massaaž on massaažitehnikate kasutamine teise isiku erogeensetes tsoonides, et saavutada või suurendada nende seksuaalset erutust ja või saavutada orgasmi . Massaaže on meditsiinilisel otstarbel kasutatud väga pikka aega ning nende kasutamine erootilistel eesmärkidel on ka pika ajalooga. Naiste puhul on kaks peamist valdkonda rinnad ja häbe, samas kui meeste puhul on fookusala meessuguelundid . Kui massaaž on partneri suguelunditel, siis nimetatakse seda toimingut tavaliselt kui vastastikuseks masturbatsiooniks. 
Tänapäeval kasutatakse erootilist massaaži osade inimeste poolt ka seksis. Seda kas eelmänguna või pärast seksi. Mõnes riigis ja linnas on ka suur kaubanduslik erootilise massaažitööstus.
Cai Yingwen

Cai Yingwen (蔡英文; Tsai Ing-wen; Cài Yīngwén; sündinud 31. augustil 1956 Taipeis) on Hiina Vabariigi (Taiwani) poliitik, alates 20. maist 2016 Hiina Vabariigi president.
Ta kandideeris 2012. aasta Hiina Vabariigi presidendivalimistel. Ta oli riigi esimene naispresidendikandidaat. 
2016. aasta 16. jaanuaril toimunud üldvalimistel valiti ta 57,7% häältega Hiina Vabariigi presidendiks. 
20. mail 2016 ametisse astudes sai temast riigi esimene naispresident.
Jakovlev Jak-42

Jakovlev Jak-42 (vene keeles Яковлев Як-42; NATO koodnimi Clobber) on 100/200 reisijakohaga kolme turboventilaatormootoriga reisilennuk, mis projekteeriti Nõukogude Liidus 1970. aastate keskel selleks, et asendada tehniliselt vananev lennuk Tupolev Tu-134. See on esimene Nõukogude Liidus sarjana ehitatud reaktiivlennuk, millel olid turboventilaatormootorid suure kahekontuursuse astmega.

Ajalugu

Lennuki loomine sai alguse 1972. aastal kui oli tekkinud vajadus lennuki järele, mis asendaks Iljušin Il-18 ja Tupolev Tu-134. Valiti kolme mootoriga lennuki kontseptsioon, mis oli sarnane Jak-40 ja Tu-154 kontseptsiooniga. 
1977. aastal oli Jak-42 välja pandud Prantsusmaal  toimuval  Pariisi lennundusnäitusel Le Bourget lennuväljal. Jak-42 seerias ehitamine algas 1977. aastal. Regulaarsed liinilennud reisijatega lennukil Jak-42 algasid NSV Liidu reisilennuettevõttes Aeroflot 1980. aasta lõpus. 
Jak-42 lennukiga juhtunud lennuõnnetuse tõttu 28. juunil 1982 katkestati selle lennuki ehitamine kaheks aastaks. 
1988. aastal algas täiustatud Jak-42D ehitamine, täiustused andsid lennukile suurema lennukauguse ja lendutõusu kaalu. Lennukit Jak-42 ostsid ka Hiina ja Kuuba.
Kokku ehitati 183 Jak-42-te. Lennuk on 2017. aasta andmetel mõnes Venemaa reisilennufirmas siiani kasutusel.
Ramon Zenhäusern

Ramon Zenhäusern (sündinud 4. mail 1992 Bürchenis) on Šveitsi mäesuusataja, kelle põhialaks on slaalom.
Tema esimesed tiitlivõistlused olid 2013. aasta maailmameistrivõistlused Schladmingis, kus ta oli sunnitud slaalomis katkestama.
2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis sai ta slaalomis 19. koha.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel St. Moritzis ei saanud ta slaalomis taas tulemust kirja, kuid võitis aasta hiljem 2018. aasta taliolümpiamängudel samal alal hõbemedali. 2018. aasta mängudel võitis ta lisaks kuldmedali võistkonnavõistluses.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel Åres sai ta slaalomis viienda koha ja võitis võistkonnavõistluses kuldmedali.
Maailma karikavõistlustel tegi Zenhäusern debüüdi 2012. aasta novembris. Esimese poodiumikoha ja ühtlasi esimese etapivõidu sai ta 2018. aasta jaanuaris Stockholmis paralleelslaalomis.
Praakli mõis

Praakli mõis (saksa keeles Brackelshof) oli riigimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal.
Peeter Rudaš

Peeter Rudaš (sündinud 21. jaanuaril 1942 Tallinnas) on eesti klaasikunstnik.
Ta lõpetas Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi klaasikunsti erialal 1970. aastal. Alates 1972. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige ning 1977. aastast Eesti Kunstiakadeemia õppejõud. Rudaš on tuntud eesti klaasimeister, osalenud väga paljudel Eesti ja rahvusvahelistel näitustel.

Töö ja looming

Töötas Tarbeklaasis kahel perioodil: 1959–1962 mustrilihvijana, seejärel 1970–1978, pärast Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi lõpetamist eksperimentaalgraveerija, kunstniku ja klaasipuhujana. Rudaš on tuntud unikaalteoste loojana, kuid ta jõudis kujundada ka mitmeid Tarbeklaasi toodangusse kuulunud esemeid. Üks tema tuntumaid töid Tarbeklaasis oli joogikomplekt "Alfa".
Peeter Rudaši loomingus on oluline osa klaasist valatud skulptuuridel. Tehnika ja töövõtete mängulisus ja spontaansus sobivad kunstniku töömeetodite ja eesmärkidega suurepäraselt ning tulemuseks on tema enda sõnul "puäntillistlik skulptuur", kus väikesed erivärvilised klaasplokid liituvad suureks tervikuks ja annavad võimaluse mängida nüansseeritud või kontrastsete üleminekutega.

Laugu Klaasikoda

Rudaš rajas 1995. aastal oma suvekoju Laugu klaasikoja. Suvekodu õuele rajatud väiksesse hoonesse mahuvad klaasisulatus- ja lõõmutusahi, trummelahi ja paar lihvimispinki, lisaks klaasseintega galerii. Ateljees saab näha, kuidas meister vormib sulaklaasist erinevaid töövahendeid kasutades kauneid klaasobjekte. Kohapeal valminud kunstiteoseid on külastajatel võimalik ka osta. Alates 2016. aastast liitus klaasikojaga klaasikunstnik Mare Saare, kes valmistab töökojas leekpõletil unikaalhelmeid. Tema sulatustehnikas klaasobjekte on galeriis nii vaatamiseks kui ka müügiks.
Laugu klaasikoda asub Saaremaal Leisi vallas Laugu külas. Klaasikoda on külastamiseks avatud suviti. Jälgida saab klaasipuhumist, külmtöötlust, klaasivalu.
Tööpink

Tööpink on paikne tehnoloogiline masin, spetsiaalne töölaud, pink või seade teatud tööoperatsioonide sooritamiseks.