Dell

Ajalugu

Michael Dell hakkas oma esimest arvutit looma Texase Ülikooli ühiselamus, eesmärgiks toota IBM-iga ühilduvaid arvuteid standardsetest komponentidest täpselt iga konkreetse kliendi soovide järgi. Kui 1985. aastal visati Dell ülikoolist välja, võttis ta 300 000 USA dollarit laenu ja pühendus täielikult uude ettevõttesse.
Juba samal aastal tuli välja ettevõtte esimene arvuti – TurboPC. Sellel oli Intel 8088 protsessor, taktsagedus 8 MHz ja Ameerika Ühendriikides maksis see ligi 800 dollarit. Arvuti oli märgatavalt odavam kui konkurentidel, mistõttu müüdi neid arvuteid palju. Ärimudel oli osutunud väga edukaks – esimese tegevusaasta lõpuks oli ettevõtte käive üle 70 miljoni dollari.
1987 laiendas Dell oma tegevust Iirimaale ning sellest sai esimene rahvusvaheline äritegevuskoht. Järgmisel aastal sai ettevõtte nimeks Dell Computer Corporation ning kõigest mõne aastaga oli ettevõtte väärtus kasvanud 30 miljonilt dollarilt 90 miljonile. Dell poovis vahepeal ärimudelit ka muuta, püüdes turustada oma arvuteid laokaupluste kaudu, kuid see ei osutunud edukaks – kliendid olid juba harjunud võimalusega arvuteid ise oma vajaduste järgi kokku panna.
1994 tähistas Dell 10. sünnipäeva ning tuli välja uue logoga. 1999 omandas Dell Compaqi, millega sai Dellist suurim personaalarvutite müüja Ameerika Ühendriikides.
2002 oli Delli jaoks suur laienemisaasta – hakati pakkuma ka selliseid tooteid nagu telerid, printerid, MP3-mängijad. Laienemisest tulenevalt sai järgmisel aastal ettevõtte nimeks Dell Inc. Enamasti on ettevõtte eesotsas olnud Michael Dell isiklikult, vaid 2003–2007 oli Dell Inc.-i CEO Kevin Rollins. Dell on siiani maailma üks suuremaid arvutitootjaid hoolimata sellest, et enamik teisi tootjaid on püüdnud Delli ärimudelit oma tegevuses rakendada.

Innovatsioon

Majandusalases kirjanduses on raske leida mõnda mõistet, mida oleks rohkem erinevatel viisidel defineeritud kui mõistet "innovatsioon". Lühidalt võib innovatsiooniks nimetada midagi teistmoodi tegemist, muudatused võivad olla väiksed, laialdased, revolutsioonilised jne, kuid uudne tegevusviis on põhiline.
Seega, kuidas on Dell Inc. jõudnud pea igasse innovatsioonialast materjali kajastavasse kirjandusväljaandesse: "The company vision was to produce computers that could easily be fitted with individual components to build a computer system to accommodate individual requirements. The goal was to give the customer exactly what they needed or wanted. The computers were built from stock parts as they were ordered."
See kontseptsioon ei tundu aastal 2011 just väga uudne, kuid aastal 1984 oli tegemist väga innovaatilise ärimudeliga, mis võimaldas rahuldada täielikult iga üksikliendi vajadusi ilma ettevõttepoolsete kompromissideta ehk klient võis tellida täpselt sellise arvuti, nagu ta ise soovis, mitte ei pidanud leppima valmistootega, mille mõni karakteristik talle ei sobi.
Klienditeenindus ja klientidele vastutulek on alati olnud koos kvaliteetse arvutitehnika müügiga üks Delli peaprioriteete. Sellele keskendumine on võimaldanud hoida Dellil siiani suurt turuosa, olenemata sellest, et enamus konkurente on teatud hetkel taolist ärimudelit katsetanud või teeb seda praegugi.

Probleemid

Viimastel aastatel on Delli kontserni kimbutanud mitmed probleemid. 2010. aastal sai üldsus aastatetaguse kohtuasja lekkinud dokumentide kaudu infot, mille kohaselt olid Delli töötajad teadlikud, et aastatel 2003–2005 olsutusid miljonid ettevõtte müüdud lauaarvutid praagiks ega pidanud kuigi kaua vastu. Kokku müüdi sel perioodil 11,8 miljonit vigast arvutit; Dell püüdis seda kiivalt varjata.
Perioodil, mil iga ettevõte uuendas oma arvutiparki regulaarselt, eesmärgiga käia tehnika arenguga käsikäes, olid Delli müüginumbrid muljetavaldavad. Ülemaailmse majanduslanguse tulemusena see trend muutus ning riist- ja tarkvara hoiti ettevõtetes uue vastu vahetamata käigus kauem kui tavaliselt. Selle tulemusena olid Delli müüginumbrid aastal 2009 erakordselt väiksed, 2002. aasta tasemel. Kehvas müügis olid kindlasti "süüdi" ka Hiina tehased, kus standardse konfiguratsiooniga valmisarvutite tootmine on tunduvalt odavam kui mujal – nii Hewlett-Packard, Acer kui ka Asustek on seda võimalust ära kasutanud.
Aastal 2005 sattus Dell sekeldustesse S.E.C.-ga (Securities and Exchange Commission; sõltumatu föderaalasutus, mis kaitseb väärtpaberiinvestorite huve). S.E.C. süüdistas Delli investorite eksitamises, nimelt kasutas Dell Intelilt saadud raha kvartali kasumiaruannetes kajastamiseks, et tulla vastu või ületada Wall Streeti ootusi. Uurimise tulemusena muutis Dell esitatud finantsaruandeid aastatest 2003–2007 ning tasus S.E.C.-ile 100 miljonit dollarit.
Üks suuremaid Delli maine rikkujaid oli A.I.T. (Advanced Internet Technologies, USA-s Põhja-Carolinas baseeruv internetiteenuseid pakkuv ettevõte) hagi Delli vastu. Probleemid tulenesid Aasia arvutikomponentide tarnijate tarnitud kehvades kondensaatorites, mis leidusid emaplaatidel. Emaplaadid olid vigased ja Delli töötajad pingutasid kõvasti, et neid probleeme varjata. Dell kuulutas 2005. aastal, et kulutab 300 miljonit dollarit vigade likvideerimiseks ning kutsub problemaatilised arvutid tagasi, kuid tegelikult arvuteid tagasi ei kutsutud ja paljud Delli kliendid ei saanudki teada, miks nende arvuti purunes. Delli kui ühe kõige ihaldatuma USA ettevõtte alustalasid kõigutas see seik kõvasti – tarbijate silmis Delli usaldusväärsus vähenes.