google/wiki40b huggingface dataset:
Ernesto Formenti

Elukutselisena

Formenti poksis juulist 1949 kuni juunini 1954 elukutselisena. Ta osales kokku 48 kohtumisel ning võitis neist 40 (neist 5 nokaudiga), kaotas 5 (need kõik nokaudiga) ja viigistas 3 kohtumist.
Ta oli 20. juunist 1950 kuni 8. juulini 1952 Itaalia meister sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg).
Ruila mõis

Mõisa ajalugu

Esimest korda on Ruila mõisa mainitud 1417. aastal, mil mõis kuulus Saksa ordule ning aeg-ajalt resideeris seal Tallinna linnusekomtuur. Mõis on rajatud muinasaegsesse kultusepaika, millest annab aimu ka koolimaja külje all paiknev peaaegu maasse vajunud kultusekivi.
Keskaegne mõisahoone purustati 16. sajandil Liivi sõja ajal Vene vägede poolt. Omaaegsele kindluselamule viitab tänini säilinud osa keskaegsest hoonest – pooleteise meetri paksune laskeavadega sein, mille varemetest on ümberehituste käigus kohandatud jääkeldri vahesein. 1624. aastal kinkis Gustav II Adolf mõisa Johann Ulrichile ning mõis jäi Ulrichite suguvõsa kätte mitmeks põlvkonnaks. 17. sajandil eraldati tolleaegsest suurest Ruila mõisast mitu muud mõisa, nende hulgas Haiba ja Laitse mõis. Kui Johann von Ulrichi neljas tütar Katharina Friederike abiellus Magnus Adolph Theodor von Bremeniga, läks mõis 1815. aastast Bremenite suguvõsa valdusse ning kuni 1939. aastani kuuluski mõis Bremenitele. 
Praegust mõisahoonet võib lugeda klassitsistlike lisanditega historitsistlikus stiilis ehitiseks. 17. sajandil püstitatud esimene korrus on ehitatud paekivist ja 19. sajandil lisatud teine korrus on puidust. Mõlemal korrusel on säilinud 19. sajandi ahje, barokse vormistusega tahveluksi ning laud- ja parkettpõrandaid. Hoones on 11 mõisaaegset ahju, mis on senini töökorras. 
Ruila mõisakompleksi kuuluvad peahoone, ait, tõllakuur, tallid, sepikoda ja park. Ruila tallides on võimalik nautida nii ratsutamist kui ka vankrisõitu ning huvilistele korraldatakse ekskursioone. Ruila koduloomuuseumis on võimalik tutvuda unikaalsete materjalidega kooli ja ümbruskonna ajaloo kohta.
Kindlasti tasub Ruilas olles külastada ka Kääbaste mäel asuvat Ukukivi, mis on tuntud ka Ruila Lossikivi, Neitsikivi, Lindakivi ja Kalevipoja põllekivina. See on Eesti suurim ohvrikivi, mille ohvrilohu läbimõõt on ligi 40 cm.
Projekti "Unustatud mõisad" raames korraldatakse Ruila mõisas külastuspäevi ja suviti toimuvad Ruila tallis ratsavõistlused.
Haapsalu kirikumõis

Haapsalu kirikumõis (saksa keeles Pastorat Hapsal) oli kirikumõis Ridala kihelkonnas Läänemaal.
Mõisat mainiti esimest korda 1593. Mõisa koosseisu kuulusid Tanska ja Ahli külad Ridala kihelkonnast.
Olev (laev)

Olev M415 oli Eesti mereväe Frauenlob-klassi miinitraaler. 
Laev ehitati 1967 Saksamaal. Algne nimi oli Diana.
Laev oli Eesti mereväe teenistuses 1997-2007. 
Laeva kere seisab Noblessneri sadamas.
Instrumentaalanalüüs

Elektrokeemilised meetodid

Elektroanalüütilised meetodid on kasutusel ioonide määramiseks kasutades erinevat tüüpi elektroode ja seadmeid. Siia kuuluvad potentsiomeetria, polarograafia, amperomeetria, kulonomeetria, konduktomeetria jm.
pH-meeter on seade lahuse pH potentsiomeetriliseks määramiseks.

Muud aparaadid ja seadmed

Elementanalüsaatoris määratakse orgaanilise aine proovi põletamisel saadud H, C, N ja S oksiidide hulk ja saadakse nende elementide kvantitatiivne suhe.
Optilised seadmed aine optiliste omaduste määramiseks (s.t ainet ei mõjutata füüsikaliselt): kolorimeeter (mõõdab vedelikku läbinud valguse neeldumist), refraktomeeter (vedelikule karakteerse murdumisnäitaja nD²⁰ määramiseks), polarimeeter (vedeliku optiliselt aktiivse ja aine eripöörangu [α] määramiseks), mitut tüüpi mikroskoobid jt.
Kalorimeeter on seade termiliste karakteristikute määramiseks, enamasti protsesside soojusefektide määramiseks.
Viskosimeeter on riist vedelike viskoossuse mõõtmiseks.

Analüütilised mikromeetodid

Keemilise ja biokeemilise analüüsi mikrosüsteemide väljaarendamine on pälvinud laialdast huvi alates 20. sajandi lõpust. Need on süsteemid, mis vajavad proovi kogust nanoliitrites. Selles valdkonnas on seni kasutusel sellised ingliskeelsed terminid nagu microelectromechanical systems (MEMS), micro total analysis systems (MTAS), microfluidics, lab-on-a-chip (LOC).
Miniatuursetes spetsiifilise disainiga keemilise analüüsi süsteemides on tavaliselt kasutusel mikrosüsteem-plaat, millele on integreeritud mitmete laboratoorsete funktsioonide, sealhulgas erinevate keemiliste protsesside võimalused. Seejuures rakendatakse üliväikeste vedelikuhulkade manipuleerimise tehnikat, nn mikrofluidikat, ja spetsiaalseid arvutiprogramme nii protsesside juhtimiseks kui ka analüüsi tulemuste väljastamiseks.
Faas (tehnoloogia)

Faas on metallplaadi, puitklotsi, ehituskivi, klaasi vms terava serva eemaldamisel tekkinud kitsas kaldpinnariba. Faasipinna tegemise protsessi nimetatakse faasimiseks. Faasimise eesmärk on vähendada detailide teravate servadega vigastamise riski (tavaline on peegliservade faasimine), samuti kasutatakse faasi ergonoomilistel (monteerimise hõlbustamiseks) ja dekoratiivsetel eesmärkidel.
Alternatiivne servatöötlus faasimisele on ümardamine.

Protsess

Ümardetailide puhul faasitakse silindri kandid maha treipingil, sirgete detailide puhul kasutatakse faasimiseks freesimist või hööveldamist. Käsitsi töötades võidakse faas tekitada ka noa või viili abil, raiddetailide puhul meisliga. Ümarates õõnsustes võib faasi tekitada avardamisega. Valatud betoondetailidele tekitatakse faaspind kolmnurkliistude abil.
Tavaliselt on faas detaili pinna suhtes 45-kraadise nurga all. Ümardetailide sisepindadel on kasutatav ka 60-kraadine nurk.
Aleksander Margiste

Aleksander Margiste (aastani 1935 Margevič; 19. aprill 1908 Tallinn – 10. oktoober 1988 Stockholm) oli eesti majandusteadlane.
Õppis 1927–1933 Tartu Ülikoolis majandusteadust, lõpetas 1933. Oli Eesti Panga pearaamatupidaja ja välisosakonna juhataja. Põgenes 1944 Rootsi, töötas seal Skandinaviska Bankenis ja Skandinaviska Enskilda Bankenis.
Carl Gottfried Gustav Masing

Carl Gottfried Gustav Masing (22. jaanuar 1789 Sangaste – 17. detsember 1859 Vastseliina) oli Eesti vaimulik.
Õppis Valga kreiskoolis ja aastatel 1805–1808 Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1808–1812. Oli koduõpetajaks August Gottlieb Majori juures. Ordineeriti 26. oktoobril 1813 õpetajaks.
Oli 1813–1814 vikaariks Räpina Miikaeli koguduses. Aastatel 1814–1859 (introdutseeriti 14. juunil 1814) oli ta Vastseliina Katariina koguduse õpetaja. Oli esimene järjepidevalt Õ-tähte kasutanud kirjamees. 
Andis koos Räpina Miikaeli koguduse õpetaja Johann Friedrich Helleriga aastal 1835 välja tartukeelse kirikuagenda tõlke pealkirjaga: "Jummala-Orjuse Ramat Evangeliumi päle pohjandetu...". Samuti andis ta õpetaja Johann Friedrich Helleriga koos välja lauluraamatuid. Võttis osa ka Õpetatud Eesti Seltsi tegevusest.

Isiklikku

Tema poeg Friedrich Gustav Heinrich Wilhelm Masing oli Räpina ja Mehikoorma koguduse õpetaja, poeg Gustav Alexander Hermann Masing oli Vastseliina Katariina koguduse õpetaja. Tema abikaasa Sophie isa oli Kanepi Jaani koguduse õpetaja Johann Philipp von Roth.
Kihnu viiulifestival

Kihnu viiulifestival on Kihnus igal aastal toimuv rahvamuusikafestival, kus on pühendatud Kihnu viiulite ja Kihnu muusikaga seotule. 
Festivali korraldab SA Kihnu Kultuuriruum.
2019. aastal toimus juba 9. Kihnu viiulifestival.
Jaak Allik

Haridus

Jaak Allik lõpetas 1965 Tallinna 22. Keskkooli ja 1972 Tartu Ülikooli, kus õppis ajalugu ja sotsioloogiat.

Poliitiline tegevus ja töökohad

Aastatel 1971–1991 kuulus ta NLKP-sse, 1994–2002 Eesti Koonderakonda ja 2003–2010 Eestimaa Rahvaliitu. 2010. aasta kevadel astus ta Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda.
Aastatel 1990–1992 kuulus ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogusse. Ta kuulus Riigikogu VIII ja X koosseisu. X Riigikogusse valiti ta Järva- ja Viljandimaa valimisringkonnast.
Aastatel 1991–1995 töötas ta Viljandi Draamateatri Ugala kunstilise juhina ning 2001–2003 teatri juhina. Vahepealsetel aastatel oli ta 1995–1999 kultuuriminister ja 1999–2000 Viljandi abilinnapea.
Riigikogu liikmena oli ta ainus, kes 14. oktoobril 2006 hääletas vastu Toomas-Hendrik Ilvese algatusele vabastada Tarmo Kõuts kaitseväe juhataja ametist.
Allik kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel Ida-Virumaal ja sai 1518 häält. Ta osutus valituks XII Riigikogu liikmeks.

Isiklikku

Jaak Alliku vanemad olid kommunistlikud poliitikud Hendrik Allik ja Olga Lauristin. Tema emapoolne poolõde on sotsioloog ja poliitik Marju Lauristin, poeg Mihkel Allik on olnud õiguskantsleri nõunik. Tema onupoeg on arhitekt Vilen Künnapu.
2012. aasta 15. juulil jäi Allik politseile vahele piirkiiruse ületamisega Jõhvi–Tartu maantee 16. kilomeetril. Politsei määras talle 200 eurot trahvi ja võttis kaheks kuuks ära juhiloa.
Laniakea superparv

Laniakea superparv (inglise keeles Laniakea Supercluster) on hiiglaslik galaktikate superparv.
2014. aasta uuringud näitasid, et Kohalik Superparv (kuhu kuulub meie Linnutee tähesüsteem) on osa Laniakea  superparvest.
Laniakea superparve läbimõõt on umbes 160 megaparsekit (520 miljonit valgusaastat). Superparve kuulub üle 100 000 galaktika.
Laniakea superparve raskuskeskmes asub Suur Tõmbaja.
Mitu suurt superparve – Shapley, Perseuse-Kalade, Coma ja Herkulese superparv – asuvad Laniakea naabruses. Kõik nad, nagu ka Laniakea superparv ise, kuuluvad galaktilise filamendi Kalade-Vaala superparvede kompleksi koosseisu.
"Laniakea" on tuletatud havai keelest, kus lani tähendab "taevast" ja ākea tähendab "mõõtmatut".
Puurkaev

Puurkaev on suhteliselt väikese läbimõõduga (10–15 cm) toruga kindlustatud puurauk, mis on puuritud vee võtmiseks sügavamatest põhjaveekihtidest.
Tänapäeval kasutatakse kaevude puurimiseks enamjaolt puurmasinat. Tänu puurmasinale suudetakse luua sügavam puurkaev, mis tagab stabiilse ligipääsu puhtale veele.
Puurkaev kindlustatakse kas mantel- ja/või filtertoruga, mis takistab kaevu kokku kukkumist, samas isoleerib kaevuvee muudest maapinnalähedastest veekihtidest.
Alphonse Bertillon

Alphonse Bertillon (23. aprill 1853 Pariis – 13. veebruar 1914 Münsterlingen) oli prantsuse kriminalist ja antropoloog. 
Ta töötas välja inimeste identifitseerimise antropomeetrilise süsteemi – bertiljonaaži.
Ambivalentsus

Ambivalentsus ehk ambivalents (ld ambos 'mõlemad' + valentia 'jõud') ehk mitmetähenduslikkus on võimalus informatsioonis, sõnades, piltides, meedias või mujal antud tähendusi mitmeti mõista, selgitada, esitada. Ambivalentsuse mõistet kasutatakse erinevates teadusharudes.
Mitmetähenduslikkuse lahendus sõltub tihtipeale olukorrast, kus seda esitatakse.

Sotsiaalteadused ja meditsiin

Ambivalentsust sotsiaalteadustes tõlgendatakse kui ebakindlust.
Tautiška giesmė

"Lietuva, tėvyne mūsų" ('Leedu, meie isamaa') ehk "Tautiška giesmė" ('Rahvuslaul') on Leedu riigihümn.
Laulu sõnad ja viisi kirjutas 1898 Vincas Kudirka ja avaldas selle septembril 1898 oma ajakirja Varpas 6. numbris. Ta ei mõelnud seda riigihümniks ega elanud Leedu iseseisvuse väljakuulutamiseni.
Laul kanti esimest korda ette koorilauluna helilooja Česlovas Sasnauskase juhatusel kontserdil Peterburis 13. novembril 1899. Peterburis elas palju leedulasi. Kudirka oli äsja surnud. Juba siis hakkasid mitmed intellektuaalid, sealhulgas hilisem Leedu president Kazys Grinius, nimetama seda laulu Leedu rahvushümniks.
Vilniuses kanti see esimest avalikult korda ette 3. detsembril 1905 linnateatris. Kontsert toimus Leedu Suure Nõukogu eelõhtul. Hiljem levis laul kogu Leedus ja seda kanti ette pidulikel puhkudel.
1919 sai see Leedu riigihümniks. Selle pealkirjaks said esimese rea kolm esimest sõna: Lietuva, tėvyne mūsų ('Leedu, meie isamaa').
Pärast Nõukogude okupatsiooni 1940 hümn keelati, kuid 1944 tunnistati "Tautiška giesmė" tänu Justas Paleckise jõupingutustele Leedu NSV ametlikuks hümniks ja jäi selleks 1950. aasta juulini.
1988 sai "Tautiška giesmė" jälle hümniks.
Hümni asemel lauldakse sageli Maironise laulu "Lietuva brangi, mano tėvyne" ('Kallis Leedu, mu isamaa').

Tõlge

Leedu, meie isamaa,

sa kangelaste maa!

Minevikust sinu pojad

ammutagu jõudu!
Käigu sinu lapsed

ainult vooruse teedel!

Töötagu sinu kasuks

ja inimeste heaks!
Päike kõrvaldagu

Leedus tumedused

ja valgus, ja tõde

juhtigu me samme!
Põlegu Leedu-armastus

me südametes.

Selle Leedu nimel

õitsegu ühtsus.
Võrtsjärve Limnoloogiakeskus

Võrtsjärve Limnoloogiakeskus (endise nimega Limnoloogiajaam) asub Vehendi külas Tartu maakonnas ning kuulub Eesti Maaülikooli koosseisu. Limnoloogiajaam tegeleb Eesti järvede, eriti Võrtsjärve ja Peipsi järve komplekssete uurimistöödega, osaleb rahvusvahelistes teadusprojektides ja konverentsidel ning tegeleb tulevaste veeteadlaste õpetamisega.

Ajalugu

1950ndatel, kui moodustati ZBI (Zooloogia ja Botaanika Instituut), algasid komplekssed veekogude uuringud Eestis. Võrtsjärve suurust arvestades ei olnud kompleksseid uurimistöid võimalik lühiajaliste tööde käigus läbi viia ning Neeme-Õnneleid Mikelsaarel, kes oli ka tulevase Limnoloogiajaama esimene juhataja, tekkis mõte ehitada Võrtsjärve äärde välibaas. Jaama esimeseks hooneks sai lagunenud Petseri talu, mis 14. septembril 1954 Rannu külanõukogu ja ZBI sõlmitud leppe kohaselt anti ZBI-le välitööde jaoks kasutada. Petseri talu, kus puudusid elekter ja veesüsteem ning kus samuti ei saanud seal läbi viia eksperimentaalseid tegevusi, ei rahuldanud teadlaste vajadusi. Hiljem töötas Petseri talu hoones palju aastaid kohalik kauplus.
Aastal 1958 otsustas Eesti NSV Teaduste Akadeemia ehitada olemasolevast välibaasist umbes 1 km põhja poole Limnoloogiajaama. Aasta hiljem algasid ehitustööd ning 1961. aastal valmis esimene 4-korteriline elamu, 1962 teine elamu. 6. mail 1961 avati Limnoloogiajaama peahoone nurgakivi tahvel. Jaama projekteeris Harri Kingo ning lõplikult sai see valmis 1962. aasta lõpus. Hiljem ehitati veel 8-korteriline elamu ja teadusuuringuteks hädavajalikud akvaariumipaviljon, katsebasseinid ja sadamarajatised. 
Limnoloogiajaama kõrgperiood elanike ja töötajate arvu poolest (üle 80 inimese) jäi 1980. aastate keskpaika, mil juhatajaks oli Henn Haberman.
Eesti taasiseseisvumisega toimusid suured muutused ka limnoloogias ja hüdroloogias, mis tugevasti mõjutasid ka Limnoloogiajaama käekäiku. Aastal 1991 asus jaama juhtima Ingmar Ott. Riigi vähene finantseerimine viis töötajate ja jaamaga seotud elanike vähenemisele, samuti katkesid lühiajalised järvede komplekssed uurimistööd. 1990ndate keskpaiku taastus Limnoloogiajaama normaalne tegevus ning see tõi kaasa seal töötavate teadlaste publikatsioonide arvu ja kvaliteedi tõusu. 
Aastast 2005 sai Võrtsjärve Limnoloogiajaama nimeks Eesti Maaülikooli Põllumajandus- ja keskkonnainstituudi Limnoloogiakeskus.
Aastast 2001 juhatab Limnoloogiajaama Ain Järvalt.
Harri Paris

Harri Paris (18. aprill 1891 Viljandi – 7. oktoober 1941 Tallinn) oli Eesti näitleja ja lavastaja.
Ta lõpetas Pärnus gümnaasiumi, õppis seejärel Kiievi ülikoolis rohuteadust ja Peterburis Nikolai Smolitši teatrikoolis, käis õppereisidel Saksamaal, Austrias ja Prantsusmaal.
Ta alustas lavategevust aastal 1910 Pärnu seltsides, mängis aastatel 1912–1921 Peterburi ja Venemaa provintsilinnade teatreis. Aastatel 1921–1941 oli ta Estonia teatri näitleja ja lavastaja.
NBC

National Broadcasting Company, mida tuntakse lühendi NBC järgi, on Ameerika Ühendriikide uudistekanal, mis asutati 19. juuni 1926. NBC peakorter asub New Yorgis. NBC logol on kujutatud paabulindu.
Haapsalu Tagalaht

Tagalaht (ka Haapsalu Tagalaht) on Haapsalu lahe osa, mis asub linnast kirdes. Tagalahega on seotud Haapsalu lahe kaugeimad sopid Saunja laht ja Tahu laht.
Tagalahte suubuvad Randsalu oja, Uuemõisa oja ja Österby oja, idapoolsesse Saunja lahte Taebla jõgi ja Võnnu oja
Tagalahe suurim sügavus on 2 m.
Madalasse lahte koguneb muda, lämmastik ja fosfor. 2010. ja 2012. aastal võetud proovide võrdlus näitas, et lahe seisund järjest halveneb ning seda peetakse Eesti rannikumere lahtedest kõige halvemaks. Lahe kinnikasvamine on ohuks laevadele, millega juhtuvad õnnetused võivad omakorda ohustada lahte hõlmavat Silma looduskaitseala.
Tagalahes asub Tagalahe ravimuda leiuala. Lahe kaldal on 15 m kõrgune linnuvaatlustorn, Haapsalu kuursaal, Tšaikovski pink, Baltic Hotel Promenaadi, Rannarootsi Muuseum, Suur-Holmi sadam, Westmeri sadam.
Kindralleitnant (Leedu)

Kindralleitnant (leedu k Generolas leitenantas) on Leedu maaväe kindraliauaste. Sellest madalam on kindralmajori (Generolas majoras) auaste. Leedu mereväes vastab sellele viitseadmirali aukraad.
Keith Johnstone

Elu

Johnstone on sündinud Inglismaal Devoni krahvkonnas. Ta kasvas üles, vihates kooli. Johnstone leidis, et kool pärssis tema kujutlusvõimet ning see muutis ta kinniseks ja tagasihoidlikuks. Pärast seda, kui ta oli lõpetanud töölisklassi õpetamise Londonis Batterseas 1950ndate alguses, anti talle ülesanne kirjutada näidend Royal Court Theatre'le 1956. Kohe sai temast näidendilugeja, lavastaja ning draamaõpetaja, kus ta püüdis teha kõike vastupidi, mida talle endale oli kunagi koolis õpetatud. Ta lootis sellega õpetada rohkem spontaansemaid näitlejaid. 1970 kolis Johnstone Albertasse Calgarysse, kus ta sai õpetaja koha Calgary Ülikoolis. Olles selles koolis, jätkas ta oma töö arendamist. Sellest sündis välja väike grupp nimega Secret Impro Theatre. See grupp mängis impromänge lõunapausil, et püüda publiku tagasisidet nende tööle. Lõpuks arenes sellest välja juba tuttav Loose Moose Theatre. Hetkel on ta sama kooli emeriitprofessor. Teda mainitakse ka raamatus: „Blink: The Power of Thinking Without Thinking“ (Malcolm Gladwell).

Töö

Johnstone alustas oma tööd 1956. aastal Inglismaal Londonis Royal Court Theatre's, kui George Devine ja Tony Richardson tellisid temalt näidendi. Aastatel 1956–1966 oli Keith pea-näidendilugeja, vastutav haridusliku töö eest, juhtis Royal Court Theatre´i stuudiot, kirjutas ja lavastas näidendeid, töötas välja kirjutajate grupi ja temast sai teatri kaasdirektor. Samuti asutas ta ka Theatre Machine'i, kus Keith ja trupp rändasid mööda euroopat, esitades improvisatsioonilisi harjutusi, mida Keith mõtles kohapeal välja. Tihti esitati neid publikule, kes oskas vähe või üldse mitte inglise keelt. Johnstone kaasasutas Loose Moose Theatre'i, ja lõi oma treeningsüsteemi, mis on mõjutanud traditsioonilise teatri praktiseerimist enam kui 50 aastat. Tema süsteem sisaldab selliseid formaate nagu „Gorilla Theatre“, „Micetro“ või „Maestro“ ning „Life Game“. 
Johnstone on kirjutanud kaks raamatut oma süsteemist: 1979 „Improvisatsion and the Theatre“ ja 1999 „Impro for Storytellers“. Ka on kuulsad tema sloganid, mis võtavad kokku tema improvisatsioonifilosoofia.
„Sa ei saa midagi õppida, kui sa ei eksi“
„Ära ürita teha oma parimat. Proovides teha oma parimat, proovid sa olla parem, kui sa tegelikult oled“
„Mine lavale, et luua suhteid. Vähemalt ei ole sa üksi“
„Asi ei ole midagi pakkuda, vaid see ,mida sa sellega peale hakkad“

Õppemeetod

Kuna Johnstone, tagasi vaadates oma kooliaastatele, tunnetas, et õppimine on tema spontaansust ja kujutlusvõimet pärssinud, alustas ta näitlejatega otsinguid, kuidas muuta näitlejad spontaansemaks ning elusaks ja vastutavaks oma töös. Eeldades, et lapsed on kui lapsikud täiskasvanud, täiskasvanud omakorda kõhetunud lapsed, seadis ta kahtluse alla enda lapsepõlve kogemused. Johnstone mäletab, et koolisüsteem süvendas temas uskumust, et see nüristab tema loomingulisust. Keith kirjutas üles reeglid: “Asjad, mida õpetajad takistasid mind tegemast”. Siis julgustas ta oma õpilasi tegema täpselt vastupidi. Tema ebatavaline meetod oli edukas. See eksperiment tähistab ka alguspunkti Johnstone'i jaoks spontaanses improvisatsioonis.
Ohvitser

Eesti ohvitserid

Ohvitser on sõjaväejuht, kes on omandanud vastava ettevalmistuse ja kellele peamiselt tugineb Vabariigi iseseisvuse, sõltumatuse ja julgeoleku ning Vabariigi kehtiva seadusliku korra kaitse teostamine, milleks tema on kohustatud igal silmapilgul valmis olema oma elu ohverdama.
Ohvitseride ametikohad on sõjaväelist kõrgharidust või kõrgharidust ja sõjalist väljaõpet nõudvad sõjaväelise auastmega ametikohad. Ohvitseride ametikohad jagunevad vastavalt haridusele ja ülesannetele:
1) riviohvitserid – juhivad allüksusi ja üksusi või teenivad staapides; omavad ohvitseri sõjaväelist kõrgharidust.
2) erialaohvitserid – konkreetse valdkonna spetsialist (näiteks arst, tehnik); vastaval erialal tsiviilkõrgharidus ja kursustel omandatud ohvitseri baasteadmised.

Ohvitseride põhiametikohad Eesti kaitseväes

1) kindrali auastmega ametikoht – kaitseväe ülemjuhataja ametikoht; 
2) kindralleitnandi auastmega ametikoht – kaitseväe juhataja ametikoht; 
3) kindralmajori auastmega ametikoht – Kaitsejõudude Peastaabi ülema ametikoht ja maaväe ülema ametikoht; 
4) brigaadikindrali auastmega ametikoht – õhuväe ülema ametikoht ja mereväe ja Kaitsevae Uhendatud Oppeasutuste ülema ametikoht   ; 
5) koloneli auastmega ametikoht – brigaadi (varem rahuaja kaitseringkonna) ülema ametikoht; 
6) kolonelleitnandi auastmega ametikoht – pataljoniülema ametikoht; 
7) majori auastmega ametikoht – staabiohvitseri ametikoht; 
8) kapteni auastmega ametikoht – kompaniiülema ametikoht;
9) leitnandi auastmega ametikoht – rühmaülema ametikoht.
Ohvitseride auastmed jagunevad noorem-, vanem- ja kõrgemate ohvitseride auastmeteks. 
Nooremohvitseride auastmed on ülenevas järjestuses: 
1) maa- ja õhuväes – lipnik, nooremleitnant, leitnant, kapten; 
2) mereväes – lipnik, nooremleitnant, leitnant, vanemleitnant.
Vanemohvitseride auastmed on ülenevas järjestuses: 
1) maa- ja õhuväes – major, kolonelleitnant, kolonel; 
2) mereväes – kaptenmajor, kaptenleitnant, mereväekapten.
Kõrgemate ohvitseride auastmed on ülenevas järjestuses: 
1) maa- ja õhuväes – brigaadikindral, kindralmajor, kindralleitnant, kindral; 
2) mereväes – kommodoor, kontradmiral, viitseadmiral, admiral.

Kaitseväeteenistuse seadus § 22.§ 30.
Milán Václavík

Milán Václavík (28. märts 1928 Predmier – 2. jaanuar 2007 Tábor) oli slovaki rahvusest Tšehhoslovakkia sõjaväelane ja riigitegelane.
Milán Václavík oli Tšehhoslovakkia armee teenistuses alates 1949. aastast. Ohvitser alates 1951. aastast. Lõpetas Moskvas Frunze-nimelise Sõjaväeakadeemia. Tšehhoslovakkia armees oli ta mitmetel erinevatel ametikohtadel. 1969–1971 oli ta 2. motoriseeritud laskurdiviisi ülem. 1971–1972 oli ta 1. armeegrupi staabiülem, 1972–1973 ülema asetäitja. 1973–1983 oli Václavík Lääne sõjaväeringkonna juhataja. 1983. aastal sai ta Tšehhoslovakkia armee peastaabi ülema asetäitjaks.
Milán Václavík oli 11. jaanuarist 1985 kuni 3. detsembrini 1989 Tšehhoslovakkia kaitseminister.
Munsterroll

Munsterroll on nimestik, kuhu on sisse kirjutatud laevapere.

Eesti

Laeva sissesõidul sadamasse ja enne väljasõitu sadamast on laevaagendil, laeva kaptenil või reederil kohustus lisaks muudele dokumentidele esitada munsterroll Politsei- ja Piirivalveametile, Maksu- ja Tolliametile, sadamakaptenile ja Terviseameti piirkondlikule talitusele. Munsterrolli dateerib ja allkirjastab kapten või tema kirjaliku volitusega laeva juhtkonna liige. Laeva lahkumisel sadamast võib esitada sadamasse sisenemisel esitatud munsterrolli koopia, mis on uuesti alla kirjutatud ning milles on näidatud laevapere liikmete arvu või isikkoosseisu muudatused või kinnitatud, et muutusi ei ole toimunud.
Sõlmlennujaam

Sõlmlennujaam on lennujaam, mida lennuettevõtted kasutavad reisijate sihtpunkti toimetamisel ümberistumiseks. Sõlmlennujaam koondab lennuliine oma tõmbepiirkonna väiksematest lennujaamadest, võimaldades sealt saabuvatel reisijatel ümber istuda kaugemaid sihtkohti teenindavatele lennuliinidele ja vastupidi.
Ühel lennufirmal võib olla mitu sõlmlennujaama. Näiteks Scandinavian Airlinesi peamised sõlmlennujaamad on Kopenhaageni, Oslo ja Stockholmi lennujaam.
Sama lennujaama võivad sõlmlennujaamana kasutada ka mitmed lennufirmad.
Jõgeva alevivolinike loend 1934

14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Jõgeva alevivolinikeks järgmised isikud (RTL 1934, 18):