Friedrich III (Pfalz)

Elu

Ta oli haritud rangelt katoliku usus oma isa õukonnas ja Kölnis, kuid mõjutatuna oma naisest, vagast printsessist Marie von Brandenburgist, kellega ta aastal 1537 abiellus, järgis ta reformatsiooni ja tegi aastal 1546 avaliku tunnistuse oma usust. Ta järgnes 18. mail 1557 oma isale Johann II-le kui Simmerni hertsog ja sai 12. veebruaril 1559, kui Ottheinrich suri, kuurvürstiks. Tema eelkäija ajal leidsid algluterlased nagu Tilemann Hesshus, filipistid ja kalvinistid koha Pfalzis. 1559. aasta suvel tekkis nende vahel vihane vaidlus. Heidelbergi diakoni Wilhelm Klebitzi poolt ettevalmistatud teesid püha õhtusöömaaja kohta tekitasid vihase vaidluse tema ja Hesshuse vahel.
Kui vahenduskavatsused nurjusid, vallandas Friedrich 16. septembril mõlemad. Et saada vaidlusest õigesti aru, veetis Friedrich päevi ja öid teoloogiaõpinguis ja pöördus seega üha enam reformitud kiriku poolele. 1560. aasta juunis peetud debatil Saksi teoloogide Johann Stösseli ja Joachim Mörlini ning Heidelbergi Pierre Bouquini, Thomas Erastuse ja Paul Einhorni vahel kasvas Friedrichi vastumeelsus luterlikele fanaatikutele. Pärast Naumburgi konventsiooni (jaanuar 1561) võttis Friedrich täielikult omaks reformitud dogmad.
1561. aasta märtsis kutsus ta Heidelbergi Immanuel Tremelliuse ja septembris kuulsa Zacharias Ursinuse. Kogu kirik oli nüüd ümber muudetud. Caspar Olevian oli seal 1560. aasta jaanuarist. Pühakute pildid, rõivastus, ristimisanumad ja muud "ebajumalakummardamise teosed", isegi orelid kõrvaldati halastamatult kirikutest. Püha õhtusöömaaja pidustustele viidi sisse leiva murdmine. Kloostrite ja sihtasutuste tulud konfiskeeriti ja anti evangeelsele kirikule või heategevuseks. Heidelbergi katekismus, ettevalmistatud teoloogide ja ministrite komitee poolt tõenäoliselt Ursinuse juhtimisel, oli nüüd normdoktriin ja noorsoo juhendamiseks.
15. novembri 1563. aasta kirikukorraldus ja 1564. aasta konsistooriumikorraldus konsolideerisid muutusi. Luterlusse kalduvate ministrite vastuseis suruti maha nende vallandamisega. Luterlaste seas tekitasid Friedrichi meetmerd suure sensatsiooni. 1564. aasta aprillis Maulbronnis peetud religioosne kõnelus suurendas vaenulikkust. Aastal 1565 käskis keiser Maximilian tehtud muudatused tühistada. Augsburgi Riigipäeva ühehäälne dekreet aastast 1566 nõudis samuti muudatuste kaotamist. Kuid Friedrich kuulutas 14. mail Riigipäeva istungil, et selle asja üle on võimu vaid üksnes jumalal ja kui seda kavatseti tema vastu jätkata, võiks ta leida lohutust oma Päästja lubadustest. Dekreeti ei viidud ellu.
Pärast reformitöö lõpetamist Reini Pfalzis püüdis Friedrich seda jätkata Oberpfalzis; kuid siin seisid talle vastu innukad luterlikud seisused. Ta jätkas oma reformitööd Reinil, viies aastal 1570 sisse range kirikudistsipliini. Friedrich kuulutas 23. detsembril 1572 antitrinitarist Johannes Sylvanusele surmanuhtluse Oleviani, Ursinuse ja Bouquini esitatud arvamuse põhjal.
Aastal 1562 andis ta Frankenthali varjupaigaks Hollandist väljaaetud kalvinistidele. Oma samameelse poja Johann Kasimiri saatis ta aastal 1567 ja taas aastal 1576 Prantsusmaale hugenottidele appi. Aastal 1569 abistas ta ka pfaltskrahv Wolfgangi selle reisil Prantsusmaale. Tema viimaseid aastaid vaevasid kodused kannatused. Kuna tema vanem poeg Ludwig oli range luterlane, ei saanud ta loota, et pärast tema surma tema töö omas vaimus teostub.