google/wiki40b huggingface dataset:
1962. aasta Eesti meistrivõistlused suusatamises

1962. aasta  Eesti meistrivõistlused suusatamises peeti 7.–13. veebruarini Otepääl, teatesõidud talispartakiaadi raames samas 31. märtsil.
Basiiliku ürt

Maitsetaimena

Värskeid ja kuivatatud rohelisi taimeosi kasutatakse vürtsika maitseainena liha- ja kalatoitude juurde, jookide, magustoitude, kastmete ja marinaadide maitsestamiseks. Kombinatsioon rosmariinist, salveist ja basiilikust on hea valik salatite, köögiviljasuppide ja pastakastmete jaoks. 
Vürtsbasiilikut säilitatakse kuivatatult või külmutatult, lisaks saab värskete lehtedega maitsestada toiduõli ja veiniäädikat.

Rahvameditsiinis

Kuivatatud lehtedest teed on sajandite jooksul kasutatud vereloome tugevdamiseks, seedeprobleemide ja maokrampide puhul. Kurguvalu korral kasutatakse basiiliku teed kuristamiseks. Vahemere-äärsetes maades on basiilikut kasutatud peamiselt seedimise edendamiseks, spasmide leevendamiseks ja vannivette lisatult ergutamiseks. Basiilikut võib tänapäeval leida hingamisteede haiguste ravimiseks mõeldud mikstuuride ja siirupite koostises, kosmeetika ja parfüümide tootmisel asendab basiiliku eeterlik õli populaarset reseedalõhna.
Droogil on mikroobi- ja põletikuvastane toime. Droog toimib rahustavalt, kõhupuhitustevastaselt ja spasme lõõgastavalt.
Vesitõmmist (basiilikutee) kasutatakse seespidiselt eritus- ja seedeelundite põletiku leevendamiseks ja on soovitatud ka külmetushaigusest tulenevate nähtude, nagu palaviku, nohu ja köha leevendamiseks.
Kuivatatud droogi veeauruga destilleerides saadakse basiiliku eeterlik õli (Basilici aetherolum, Ocimi aetherolum).

Toime

Basiilik sisaldab nii vähki inhibeerivaid kui ka põhjustavaid aineid, näiteks basiiliku eeterlikus õlis sisalduv estragool on loomkatsetes keha sees muutunud mürgiseks ja pärilikkust muutvaks aineks, põhjustades eriti maksavähki.
Raseduse ja lapse rinnaga toitmise ajal ei tohiks basiiliku saadusi suurtes kogustes tarbida. Väikelastele basiilikut ei soovitata manustada.

Biokeemiline koostis

Kuivatatud basiilik sisaldab vitamiine: C-, B₆-, B₁₂-, A-, E- ja D-vitamiini.
Michael Sata

Michael Chilufya Sata (hüüdnimi King Cobra; 6. juuli 1937 – 28. oktoober 2014) oli Sambia poliitik, 23. septembrist 2011 kuni surmani Sambia president.
Michael Sata oli Patriootliku Rinde esimees. Ta alustas oma poliitilist karjääri 1960. aastatel tollal valitsenud Ühendatud Rahvusliku Sõltumatuse Parteis, oli muu hulgas 1980. aastatel Lusaka kuberner ja parlamendi liige, kuid president Kenneth Kaunda autoritaarses stiilis pettununa astus 1991. aastal erakonda Liikumine Mitmeparteilise Demokraatia eest. Pärast Frederick Chiluba võitu 1991. aasta presidendivalimistel oli Sata mitmes ministriametis. Nii kuberneri kui ka ministri ametist jäi ta rahvale meelde tegude inimesena.
Pärast seda, kui teda 2001. aastal partei presidendikandidaadiks ei valitud, lahkus Sata erakonnast ja asutas uue partei, Patriootliku Rinde. Samal aastal peetud presidendivalimistel sai Sata umbes kolm protsenti häältest. 2006. aasta presidendivalimistel sai Sata Levy Mwanawasa järel teise häältesaagi, 2008. aastal jäi teiseks pärast Rupiah Bandat.
20. septembril 2011 peetud presidendivalimistel valiti Michael Sata 43 protsendiga häältest presidendiks. Tema peamine vastaskandidaat oli ametisolev president Rupiah Banda, kes sai 36 protsenti häältest.

Isiklikku

Michael Sata oli katoliiklane.
Ta oli abielus arstiga. Neil on kaheksa last.
Esimene Kuriili väin

Esimene Kuriili väin ehk Kuriili väin (vene keeles Первый Курильский пролив, jaapani keel€s 占守海峡) on väin, mis eraldab Kuriile (Šumšu saart) Kamtšatka poolsaarest (Lopatka neemest) ja ühendab kõige põhjapoolsema väinana Ohhoota merd Vaikse ookeani põhiosaga. Väina geograafilised koordinaadid on 50° 51′ N, 156° 34′ E.
Väina pikkus on umbes 15 km, minimaalne laius 12 km. Rand on järsk. Saarest algavad liivaseljakud vähendavad väina laiust 12,4 kilomeetrilt 6,5 kilomeetrini. Väina keskmine sügavus on 25–40 m, keskosas liivaseljakute tõttu ainult 5,5 m . Väinast läände jääb Atlassovi saar, millel asub 2339 m kõrgune vulkaan Alaid.
Väinas on Odinetsi kalju (kekur), Vostotšnõi kari, Lopatka kari ja Kurbatovskaja leede. Väina põhjaosas Lopatka kari ja Kamtšatka vahel on Kamtšatka väin. Väina suubuvad Koškini jõgi, Ozernaja jõgi ja Bolotinka jõgi. Lõunarannikul on palju veealuseid ja -pealseid kive.
Tõusu keskmine kõrgus väina ääres on 1,0 m.
Aastatel 1875–1945 kulges mööda väina Venemaa, hiljem Nõukogude Liidu piir Jaapaniga.
Väina nimi tuleb sellest, et ta on põhja poolt lugedes esimene väin Suur-Kuriilides.
Šumšu saarel on väina ääres Kurbatovo asula, Kamtšatka poolsaarel Semjonovka küla.
Piki väina kulgeb Sahhalini oblasti ja Kamtšatka krai piir.
Cheb Bilal

Bilal Mouffok (sündinud 23. juulil 1966 Cherchellis Alžeerias), lavanimega Cheb Bilal, on Alžeeria raï laulja.

Karjäär

Bilal veetis palju aega oma noorusest Oranis, kus ta õppis konservatooriumis muusikat. Teda kasvatas vanaisa. 
Esialgu esines Cheb Bilal pulmades ja festivalidel, mis toimusid Oranis ja selle ümbruses. Aastal 1980 hakkas Bilal esinema bändiga El Ahouar. 1989 läks ta elama Marseillesse Prantsusmaale, mida ta on nimetanud oma karjääri pöördepunktiks.
Külmkatoodhuumlamp

Külmkatoodhuumlamp on torukujuline lahenduslamp, milles elektroodidele kõrge pingeimpulsi andmisel süttib püsiv huumlahendus. Huumlahendusega gaasneb helendus, mille värvus oleneb täitegaasist, kolvi klaasi värvusest või toru sisepinda katva  luminofoori koostisest (luminofoorhuumlampides).
Hõrendatud gaasi ja elavhõbedaauru sisaldava peene klaastoru otstes on elektroodid, mis mõlemad toimivad vaheldumisi katoodina vastavalt rakendatava pinge polaarsusele. Külmkatoodtoru ei vaja süütamiseks elektroodidel hõõgniite (nagu nt kaarlahendusel põhinevas luminofoorlambis), vaid elektronide emissiooni negatiivselt elektroodilt (katoodilt) kutsub esile järsk pingelang katoodi vahetus läheduses. Külmkatood siiski ei tähenda, et katoodid töötamisel külmaks jääksid, vaid seda, et elektronide emissioon ei toimu mitte termoemissiooni, vaid sekundaaremissiooni tulemusena huumlahenduses. Seejuures ei toimu elektroodimaterjali olulist aurustumist, mille tulemusena toru eluiga võib ulatuda 50 000 tunnini.
Sekundaaremissiooni kutsub esile tugev elektriväli vahetult katoodi juures. Sellises väljas toimub intensiivne gaasi ioonide ja aatomite omavaheline põrkumine, mille tulemusena vabanenud elektronid löövad katoodist eemaldudes aatomitest välja uusi elektrone – sekundaarelektrone. Kiirguse põhiosa eraldub positiivses lahendussambas.
Süütamiseks vajaliku kõrge pinge  ja püsivaks tööks vajaliku toitepinge  sagedusega umbes 50 kHz tekitab impulsstoiteallikaga elektrooniline liiteseadis. Lamp süttib kiiresti.
Värvilise valgusega külmkatoodtorusid kasutatakse laialdaselt reklaamvalgustuses.
Luminofoorhuumlambid ehk CCFL-lambid (lühend ingl k sõnadest Cold Cathode Fluorescent Lamp) olid pikka aega kasutusel kuvarite ja telerite LCD-ekraanide tagantvalgustuses, kuni asendati valgusdioodidega (LED/LCD-ekraanid).
Külmkatoodiga luminofoorhuumlampide valgusviljakus on väiksem kui kaarlahendusel põhinevatel luminofoorlampidel, seepärast neid töövalgustuseks ei kasutata.
Johannes Piiper (füsioloog)

Johannes Piiper (11. november 1924 – 2. jaanuar 2012 Göttingen) oli füsioloog, Eesti Teaduste Akadeemia välisliige.
1942. aastal lõpetas ta Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1952. aastal Göttingeni Ülikooli arstiteaduskonna. Ta kaitses samas 1954. aastal meditsiinidoktori kraadi ning pärast enesetäiendamist Ameerika Ühendriikides Buffalo ülikoolis toimus 1960. aastal seal ka tema habilitatsioon füsioloogia alal. 1966. aastal nimetati Johannes Piiper Göttingeni Ülikooli erakorraliseks professoriks. Ta oli Fribourgi Ülikooli (Šveits) ja Tartu Ülikooli audoktor.
Enam kui poolsajandi vältel oli Johannes Piiperi teadustegevus olnud seotud Max Plancki Eksperimentaalmeditsiini Instituudiga Göttingenis. 1953. aastast töötas ta seal eri ametikohtadel assistendist peadirektorini. Ta oli kauaaegne füsioloogiaosakonna juhataja (1973–1992) ning oli korduvalt instituudi tegevdirektor (1975–1977, 1987–1989). Alates 1992. aastast oli Johannes Piiper emeriitprofessor.
1991. aastal valiti ta Eesti Teaduste Akadeemia välisliikmeks füsioloogia alal.
Johannes Piiperi peamised uurimissuunad olid hingamisfüsioloogia ja võrdlev füsioloogia ning nendes valdkondades saavutas ta rahvusvahelise tunnustuse. Tema sulest ilmus üle 570 publikatsiooni. Ta tegutses arvukates erialaühingutes, nagu Kopsu- ja Hingamisuuringute Ühing, Rahvusvaheline Kudede Hapnikuvahetusuuringute Ühing, Euroopa Võrdleva Füsioloogia ja Biokeemia Ühing jpt.

Isiklikku

Tema isa oli Tartu Ülikooli zooloogiaprofessor Johannes Piiper. Tema õde oli günekoloog Hilja Jalviste.
Konstantin Simonov

Elulugu

Simonov oli päritolult armeenlane. Oma isa ei näinud ta kunagi. Isa oli sõjaväelane, tsaariarmee ohvitser, kes nädal pärast poja sündi sai 6. detsembril 1915 kindralmajoriks. Simonov rääkis elu jooksul, et isa jäi rindel teadmata kadunuks, kuid siiski on säilinud Simonovi ema 1920. aastate algusest pärit kiri oma meheõdedele Pariisi, milles teatab, et Mihhail asus elama Poola ja kutsus teda pojaga enda juurde elama. Kuid emal oli tekkinud suhe tsaariarmee erupolkovniku Aleksandr Ivaniševiga ja ta oli temaga juba 1919 abiellunud, niisiis ei sõitnud ta välismaale. Ivanišev lapsendas poisi, kuid vanemad jätsid talle endise perekonnanime.
Kasuisa töötas sõjakoolides taktika õpetajana ja hiljem sai Punaarmee komissariks. Lapsepõlve veetis Simonov sõjaväelinnakutes ja sõjaväelaste ühiselamutes. Pärast 7. klassi lõpetamist astus ta kutsekooli ning töötas treialina algul Saraatovis ja hiljem Moskvas, kuhu pere 1931 kolis. Seal astus ta Gorki-nimelisse kirjandusinstituuti, aga töötas selle kõrvalt veel kaks aastat treialina.
1938 lõpetas Simonov instituudi. Selleks ajaks oli ta juba avaldanud oma esimesed luuletused ajakirjades Molodaja Gvardija ja Oktjabr. Samal aastal võeti ta vastu NSV Liidu Kirjanike Liitu ning astus Moskva filosoofia, kirjanduse ja ajaloo instituuti aspirantuuri.
1939 saadeti Simonov Halhõn-Goli lahingut kajastama ja instituuti ta enam tagasi ei tulnud.
Sõjaväekorrespondendina võttis Simonov endale varjunimeks Konstantin Simonov. Nimelt oli tal kõnehäire: ta ei suutnud r- ega kõva l-häälikut välja öelda. Uues eesnimes neid ei olnud.
Simonov töötas algul sõjakorrespondendina ja pärast Teise maailmasõja lõppu sõjakirjanikuna. Enamik tema loomingust käsitleb ise läbielatut, olles sageli poolautobiograafiline.

Tunnustused

Simonov pälvis kuus Stalini preemiat: 1942 näidendiga "Noormees meie linnast" (I järk), 1943 näidendiga "Vene inimesed" (II järk), 1946 romaaniga "Päevad ja ööd" (II järk), 1947 näidendiga "Vene küsimus" (I järk), 1949 luulekogumikuga "Sõbrad ja vaenlased" (I järk) ja 1950 näidendiga "Võõras vari" (II järk). 1966 pälvis ta filmi "Elavad ja surnud" stsenaariumi eest vendade Vassiljevite nimelise VNFSV riikliku preemia ja see oli esimene kord, mil seda preemiat üldse välja anti. 1974 pälvis ta Lenini preemia triloogia "Elavad ja surnud", "Sõduriks ei sünnita" ning "Viimane suvi" eest.
31. jaanuaril 1939 pälvis Simonov ordeni "Austuse märk". 3. mail 1942 pälvis ta Punatähe ordeni. Ta pälvis kaks Isamaasõja ordenit: 30. mail 1945 ja 23. septembril 1945. Lenini ordeneid pälvis ta kolm: 27. novembril 1965, 2. juulil 1971 ja 27. septembril 1974. Neist viimasega samal päeval anti talle sotsialistliku töö kangelase aunimetus.
Simonovi autasustati medalitega "Odessa kaitsmise eest", "Stalingradi kaitsmise eest", "Võidu eest Saksamaa üle Suures Isamaasõjas 1941–1945", "20 aastat võidust Suures Isamaasõjas 1941–1945", "30 aastat võidust Suures Isamaasõjas 1941–1945" ning "Ennastsalgava töö eest V. I. Lenini 100. sünniaastapäeva tähistamiseks".
Teda on autasustatud Suhbaatari ordeniga (Mongoolia), Valge lõvi ordeniristiga "Võidu eest" (Tšehhoslovakkia) ja Tšehhoslovakkia sõjaristiga.
Ameerika Ühendriikide riigiasutused

Ameerika Ühendriikide riigiasutused loetleb Ameerika Ühendriikide riigiasutused ning riiklikud organisatsioonid.
USA-s on tavaks, et ministeeriumides kasutatakse ametlike kirjade päistes täispikkuses nimetust ehk siis kujul United States of America Department of Energy. Igapäevases kasutuses ja vappidel kasutatakse üldjuhul lühinimetust ehk siis Department of Energy. Vahel lisatakse lühikujule ka ette tähed US (United States).
Riiklikel organisatsioonide puhul kehtib sama reegel ning üldjuhul on riiklikud organisatsioonid tuntud oma lühendite poolest nagu FEMA, NASA, CIA, FBI ning nende täiskuju siseriiklikus kõnepruugis peaaegu ei kasutata. Tavakõnepruugis kutsutakse neid asutusi veel nimega Alphabet Agencies ehk "Tähestiku agentuurid".
Dino Bardot

Donald 'Dino Bardot' Barr (sündinud 8. mai 1971) on šoti muusik. 
Alates 2017. aastast on ta ansambli Franz Ferdinand kitarrist. Ta on teinud kaasa ka ansamblites V-Twin, Stinky Munchkins ja 1990s.
Aastal 2002 tuli bändil V-Twin välja esimene album "The Blues Is A Minefield", kus Bardot mängis kitarri. Bändis oli ka trummar Michael McGaughrin, kes hiljem mängis koos temaga bändis 1990s.
Ansambel Stinky Munchkins on välja andnud singli "Release The Lions", mille A-poolel on nimilugu ja B-poolel "Bad Timing". YouTube'is on kaks muusikavideot: "Release The Lions" ja "No 2 Everything".
Bardot liitus bändiga 1990s aastal 2007, kui eelmine basskitarrist lahkus bändist paar päeva enne nende maailmaturneed. 2009. aastal tuli neil välja teine album "Kicks", kus laulis ja mängis bassi Dino. Albumile kirjutas ta lood "Local Science" ja "Sparks". Koos bändiga kirjutas ta lood "I Don't Even Know What That Is", "59" ja "Balthazar". Dino laulis enamasti tausta, kuid laulus "Local Science" on tal põhilaulja roll, pluss veel enamus laulust "I Don't Even Know What That Is". Muusikavideo on laulul "59".
2017. aastal kuulutati välja bändi Franz Ferdinand uus koosseis, kus pärast Nick McCarthy lahkumist on kitarrist Dino Bardot ning klahvpillimängija ja ka kitarrist Julian Corrie. Uue koosseisuga on välja antud kolm muusikavideot: "Always Ascending", "Feel The Love Go" ja ''Glimpse Of Love (Version)''. Ansambli viies album ilmus 2018. aasta veebruaris. Bänd esines 2018. aastal Õllesummeril.
Strobe Talbott

Nelson Strobridge "Strobe" Talbott III (sündinud 25. aprillil 1946) on USA diplomaat ja politoloog. Aastatel 1993 kuni 2000 oli ta aseriigisekretär, vastutades Venemaad ning teisi endise Nõukogude Liidu riike puudutava USA välispoliitika kujundamise eest.
Aastal 2000 anti talle Eesti Vabariigi Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk.
Emmaste–Luidja maantee

Emmaste–Luidja maantee (registrinumbriga 84) on üks Eesti tugimaanteedest. 
See saab alguse Emmaste külas Hiiumaal. Samas lõpeb Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee. Tee pikkus on 29,9 km. Tee lõpeb Luidja külas. Samas lõpeb ka Heltermaa–Kärdla–Luidja maantee.

Asulad Emmaste–Luidja maanteel

Emmaste küla, Riidaküla küla, Metsalauka küla, Viiri küla, Kabuna küla, Külama küla, Vanamõisa küla, Sinima küla, Selja küla, Ole küla, Prähnu küla, Leisu küla, Nurste küla, Kitsa küla, Metsapere küla, Laartsa küla, Kaderna küla, Haldi küla, Mänspe küla, Õngu küla, Jõesuu küla, Mardihansu küla, Nõmme küla, Puski küla, Villamaa küla, Luidja küla.
Greinert

Greinert (varem ka Grünert) on Volmarist pärit käsitöölise ja literaadisuguvõsa.

Ajalugu

Greinertite suguvõsaliin algab XIX sajandi algul Volmaris elanud Günther Greinertiga, kes oli ametilt sadulsepp. Tema poeg mölder Nikolaus Greinert (1825−1906) siirdus elama Tarvastusse. Suguvõsast võrsus mitu vaimulikku.
Estravel

Estravel on Eesti ja Baltimaade suurim reisiagentuur, mis on turismiturul tegutsenud alates 1988. aastast. 
Estraveli peakontor asub Tallinnas ja ettevõttel on kokku 16 bürood kuues riigis (Eestis, Lätis, Soomes, Austraalias, USA-s).
Eestis on Estravelil kaheksa esindust kuues Eesti linnas (Tallinn, Tartu, Pärnu, Haapsalu, Kärdla, Kuressaare), 24/7 töötav Tellimiskeskus, esindus Lätis ning tütarfirmad Leedus, Austraalias (Aero Travel Pty Ltd), Soomes (Helin Matkatoimisto OY) ja USAs (Preferred Travel Services LLC). Estravelis töötab kokku üle 200 inimese – Estravel on suurim turismiteenuste vahendamisega tegelev tööandja Eestis. Estravel kuulub sajaprotsendiliselt Eesti kapitalile.
Estravel pakub reisilahendusi nii era- kui ka äriklientidele. Estravel pakub oma klientidele igakülgset tuge alates reisi planeerimisest kuni koju tagasi jõudmiseni. Estraveli reisikonsultandid on klientidele nõu ja jõuga abiks ööpäevaringselt.
Estravel müüb või vahendab lennupileteid, reisipakette ja hotellimajutust, aga ka laeva- ja rongipileteid, reisikindlustust ning bussi- ja autorendi teenust. Lisaks Eestist väljuvatele reisidele tegeleb Estravel sissetuleva turismi ja sisereiside vahendamisega, pakkudes nii kohalikele inimestele kui ka väliskülalistele võimalusi ilusa Eestimaa avastamiseks ja siin puhkamiseks. Estravel tegeleb ka konverentside, seminaride ja ürituste korraldamisega.
Estravelil on Eesti Olümpiakomiteega koostööleping, mille alusel on Estravel ainus olümpiamängude piletite ametlik edasimüüja Eestis.
Estravel on aastaid kuulunud Eesti töötaja- ja peresõbralike ettevõtete paremikku ajalehe Äripäev ning ajakirja Pere ja Kodu konkursi tulemusel. Lisaks on Estravel mitmel korral kuulunud Eesti ihaldusväärseimate tööandjate hulka.
Uudisväärtus

Uudisväärtus on tunnus, mis teeb uudise inimestele huvitavaks ja uudislikuks. Uudis, millel esineb rohkem uudisväärtusi, saab tõenäolisemalt kajastust ja on inimeste jaoks huvitavam. Uudisväärtused aitavad toimetajatel ja ajakirjanikel otsustada, mis on uudis ja mis ei ole. 
Läbi ajaloo on uudisväärtusi defineeritud mitmeid kordi. Ühe levinuma – Denis McQuaili teooria järgi on lääne meedias esinevad peamised uudisväärtuse kriteeriumid sündmuse ulatus, lähedus, selgus, värskus, relevantsus, kooskõla, personifitseeritus, negatiivsus, dramaatilisus ja aktiivne köide.

Uudisväärtused Eestis

Eestis on uudisväärtuste sõnastamise ja uurimisega peamiselt tegelenud Tiit Hennoste. Oma teoses "Uudise käsiraamat" tõi ta välja seitse peamist uudisväärtust: mõjukus, ebatavalisus, prominentsus, konfliktsus, lähedus (nii füüsiline kui ka psüühiline), värskus, päevakajalisus.
Home Insurance Building

Ajalugu

Hoone valmis 1885. aastal ja sel oli unikaalne arhitektuur ning konstruktsioon. See oli esimene kõrghoone (10 korrust), mille kandekonstruktsioonis oli kasutatud terast ja malmi. 1881. aastal lisati kaks korrust, mis kergitas hoone 55 m kõrgusele.
Kõige esimene hoone, mille kandekonstruktsioonis oli kasutatud rauda, oli küll 1797. aastal valminud Ditherington Flax veski Inglismaal, kuid see oli ainult viiekorruselise hoone kõrgune. Kuna veski puhul on tulekahju puhkemise risk suur, siis aitasid puittalade asemel hoone raskust kandev raudraam ning tellistest fassaad tagada tuleohutust. Samuti oli neli aastat varem Philadelphias valminud Broad Streeti jaamahoone, mis kasutas kandekonstruktsioonis terast, kuid sel hoonel oli ainult kuus korrust.
Hoone arhitekt oli William Le Baron Jenney. Tänu terasraamile kaalus hoone ainult kolmandiku vastava kiviehitisega võrreldes. Ehituse ajal peatas Chicago linnavalitsus hoone ehituse ning tellis ekspertiisi, uurimaks hoone ohutust. Kodukindlustuse hoone on näide Chicago koolkonna arhitektuurist.
Hoone lammutati 1931. aastal ning selle asemele ehitati Field Building, mis on 45-korruseline kontorihoone.
Oosemägi

Oosemägi ehk Oonega mägi ehk Vanakivi mägi ehk Rebasemägi on paljand Ahja jõe paremkaldal Saesaare paisjärve ääres.
Oosemägi paikneb Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal. Oosemäe paljand on umbes 10 meetrit kõrge ja kuni 120 meetrit pikk Burtnieki lademe Härma kihistiku põimkihiline liivakivipaljand. Paljand on sälkorgudega lõhestatud ja laskub järsu seinana vette.
Oosemäe paljandis on veepiiril ümar koopaava (oos, oone – võru murdekeeles 'koobas'). Eerik Kumari järgi oli Oosemäe koobas enne Saesaare paisjärve rajamist jõetasemest 4 meetri kõrgusel, suudme läbimõõduga 2,5 meetrit ja 15 meetrit sügav, kuid veetaseme tõus paisjärve rajamisel jättis koopa peaaegu kogu ulatuses vee alla. Arvatakse, et just Oosemäe koobast mainis juba Christian Kelch oma 1702. aasta kroonikas. Kelchi kroonika järgi olevat see koobas kaevatud või laiendatud Ivan Julma valitsusajal 16. sajandil. 
Oosemäe koobas oli tõenäoliselt algselt loodusliku tekkega, kuid erinevatel aegadel inimkäte poolt laiendatud ja kasutatud sõjaaegadel varjupaigana. Väidetavalt laskis Oosemäe koobast süvendada Kiidjärve mõisnik.  
Koopaga on seotud mitmeid rahvajutte. On räägitud peidetud varandustest, maa-alustest käikudega ühendatud kambritest ja sadade kilomeetrite pikkustest käikudest, mis ulatunud Petserisse, Riiga ja isegi Kiievisse.
Oosemäe ees jões asus aastakümneid tagasi (enne paisjärve rajamist) suur kivi, mis aga lõhuti, sest takistas palgiparvetamist Ahja jõel.
Lääneprovints (Paapua Uus-Guinea)

Loodus

Peamine jõgi on Fly jõgi. Selle lisajõgede seas on Stricklandi jõgi ja Ok Tedi jõgi.
Murray järv on Paapua Uus-Guinea suurim järv.

Rahvastik

Provintsis elas 2000. aasta rahvaloenduse järgi 153 304 inimest. See on Paapua Uus-Guinea provintside seas kõige hõredama asustusega. Suurim linn provintsis on Tabubil.

Liiklus

Maanteid on vähe ja liiklus kulgeb peamiselt mööda veeteid või lennukiga.
Taavi Rõivas

Töökäik

Taavi Rõivas on töötanud justiitsminister Märt Raski nõunikuna 1999–2002, ASi IT Grupp suurklientide haldurina 2002–2003, rahvastikuminister Paul-Eerik Rummo nõuniku-büroojuhatajana 2003–2004, Tallinna Haabersti linnaosa vanemana 2004–2005 ning peaministri nõunikuna 2005–2007.

Poliitiline tegevus

Taavi Rõivas on Eesti Reformierakonna liige alates 1998. aastast. Ta oli Tallinna Linnavolikogu liige 2005–2007 ja XI Riigikogu liige 2007–2011. Alates 2009. aastast Riigikogu rahanduskomisjoni esimees. 2011–2012 kuulus Rõivas XII Riigikogu koosseisu.

Sotsiaalminister

Alates 11. detsembrist 2012 oli Rõivas Eesti Vabariigi sotsiaalminister. Ta määrati sellele ametipostile pärast Kristen Michali tagasiastumist justiitsministri kohalt, kui uueks justiitsministriks sai senine sotsiaalminister Hanno Pevkur. Oma ametiajal algatas Rõivas töövõimereformi.

Peaminister

Pärast Siim Kallase loobumist peaministrikandidaadiks pürgimast, sai 12. märtsil 2014 Reformierakonna uueks peaministrikandidaadiks Taavi Rõivas. 14. märtsil määraski president Toomas H. Ilves Taavi Rõivase ametlikult peaministrikandidaadiks . 24. märtsil sai Rõivas 55 poolt ja 36 vastuhäälega Riigikogult volituse moodustada valitsus.
9. aprillil 2015 astus ametisse Taavi Rõivase teine valitsus. 9. novembril 2016 avaldas Riigikogu Taavi Rõivase valitsusele umbusaldust häältega 63:28.

Riigikogu aseesimees

5. detsembril 2016 valiti Taavi Rõivas 43 poolthäälega Riigikogu teiseks aseesimeheks. 12. oktoobril 2017 lahvatanud ahistamisskandaali tõttu teatas Taavi Rõivas samal päeval tagasiastumisest Riigikogu aseesimehe kohalt.

Isiklikku

23. veebruaril 2009 sündis Taavi Rõivase ja tema elukaaslase Luisa Värgi tütar Miina Rihanna. 29. detsembril 2016 sündis poeg, kes sai nimeks Herman. 19. augustil 2017 nad abiellusid. 
Taavi Rõivas on harrastusjooksja ning on maratonidel osalenud kolm korda, viimati SEB Tallinna Sügisjooksu 42 km maratonil 2014. aasta 14. septembril ajaga 4:03:25. Rõivase parim maratoniaeg on 3:46 (Valencia, 2013).
2007. aastal määras politsei Rõivasele 3000 krooni trahvi, kuna Rõivas põhjustas Võrus avarii, milles sai kannatada alaealine.