google/wiki40b huggingface dataset:
Deșteaptă-te, române!

"Deșteaptă-te, române!" [deštjaptö-te romõõne] 'Ärka, rumeenlane!' on Rumeenia riigihümn.
Hümni sõnad on kirjutanud Andrei Mureșanu (1816-1863) ja viisi autor on Anton Pann (1796-1854). Laul kirjutati 1848. aasta revolutsiooni ajal. Selle nimi oli algul "Un răsunet" (Kaja). Esimest korda lauldi seda 29. juunil 1848 Râmnicu Vâlcea linnas. See võeti kohe kasutusele revolutsiooni hümnina ning ta sai nimeks "Deșteaptă-te, române".

Tekst

"DEȘTEAPTĂ-TE ROMÂNE!"
Deșteaptă-te, române, din somnul cel de moarte,

În care te-adânciră barbarii de tirani

Acum ori niciodată croiește-ți altă soarte,

La care să se-nchine și cruzii tăi dușmani.
Acum ori niciodată să dăm dovezi în lume

Că-n aste mâni mai curge un sânge de roman,

Și că-n a noastre piepturi păstrăm cu fală-un nume

Triumfător în lupte, un nume de Traian.
Înalță-ți lata frunte și caută-n giur de tine,

Cum stau ca brazi în munte voinici sute de mii;

Un glas el mai așteaptă și sar ca lupi în stâne,

Bătrâni, bărbați, juni, tineri, din munţi și din câmpii.
Priviți, mărețe umbre, Mihai, Ștefan, Corvine,

Româna națiune, ai voștri strănepoți,

Cu brațele armate, cu focul vostru-n vine,

"Viața-n libertate ori moarte" strigă toți.
Pre voi vă nimiciră a pizmei răutate

Și oarba neunire la Milcov și Carpați

Dar noi, pătrunși la suflet de sfânta libertate,

Jurăm că vom da mâna, să fim pururea frați.
O mamă văduvită de la Mihai cel Mare

Pretinde de la fii-și azi mână d-ajutori,

Și blastămă cu lacrămi în ochi pe orișicare,

În astfel de pericul s-ar face vânzători.
De fulgere să piară, de trăsnet și pucioasă,

Oricare s-ar retrage din gloriosul loc,

Când patria sau mama, cu inima duioasă,

Va cere ca să trecem prin sabie și foc.
N-ajunge iataganul barbarei semilune,

A cărui plăgi fatale și azi le mai simțim;

Acum se vâră cnuta în vetrele străbune,

Dar martor ne de Domnul că vii nu oprimim.
N-ajunge despotismul cu-ntreaga lui orbie,

Al cărui jug de seculi ca vitele-l purtăm;

Acum se-ncearcă cruzii, cu oarba lor trufie,

Să ne răpească limba, dar morți numai o dăm.
Români din patru unghiuri, acum ori niciodată

Uniți-vă în cuget, uniți-vă-n simțiri.

Strigați în lumea largă că Dunărea-i furată

Prin intrigă și silă, viclene uneltiri.
Preoți, cu crucea-n frunte căci oastea e creștină,

Deviza-i libertate și scopul ei preasfânt.

Murim mai bine-n luptă, cu glorie deplină,

Decât să fim sclavi iarăși în vechiul nost'pământ.
Hillar Saha

Hillar Saha (eesnimed kuni 1937 Hilarius Valerius Fernandus; perekonnanimi kuni 1939 Sakaria, ka Sakaria-Sakarius; 29. november 1899 Tallinn – 12. november 1981 Tallinn) oli Eesti muusikateadlane ja helilooja.

Elulugu

Hillar Saha oli kaupmehe poeg.
Lõpetas 1917 Tallinna Nikolai Gümnaasiumi, õppis 1917–1918 Petrogradi Ülikoolis ja 1918 Tartu Ülikoolis keemiat. 
Õppis iseseisvalt esperanto keelt ning omandas 1922 Helsingis Soome Esperanto Instituudi juures vastava diplomi. 
Lõpetas 1931 Tallinna Konservatooriumi oreli ja kompositsiooni erialal. 
Oli 1917–18 Petrogradis Tentelevi keemiatehase ametnik, 1919 Vabadussõjas, 1919–1923 Tallinnas Kaitseministeeriumi, 1923–1926 Haridusministeeriumi ja aastast 1926 AS Balti Puuvillavabriku ametnik (ühtlasi töötas 1922–1924 ka Tallinna Rahvaülikooli psühholoogialaboris), 1944 Teatri- ja Muusikamuuseumi teadussekretär, 1945–1947 peavarahoidja, 1947–1981 Tallinna Linnamuuseumi teadur.

Looming

Uurinud Eesti muusika ajalugu, koostanud koolilaulikuid (nootidega). Loonud ka kantaate, koorilaule ja kammerteoseid. Kuulus aastast 1932 Eesti Akadeemilisse Helikunstnike Seltsi, sh aastast 1933 seltsi infokeskuse koosseisu ja aastast 1934 ka muusikateaduse sektsiooni, oli seltsi mitme väljaande (Eesti muusikaalmanak I, 1934 jmt) koostanud ja autor. 
Eesti esperantistide ajakirja Informoj de Esperanto-Asocio de Estonia vastutav toimetaja (1922–1931), osales 1925 Eesti Esperanto Instituudi asutamises, aastani 1941 aktiivne esperanto propageerija. Tõlkis eesti ilukirjandust (Mats Traadi "Tants aurukatla ümber", Erni Krusteni "Okupatsioon") esperanto keelde.
Sergei Brin

Sergei Mihhailovitš Brin (vene k Серге́й Миха́йлович Брин; sündinud 21. augustil 1973) on Venemaal sündinud Ameerika arvutiteadlane ja ettevõtja. Ta asutas koos Larry Page'iga Google'i. Brin on Google'i emafirma Alphabet Inc. president. 2018. aasta veebruari seisuga on Brin rikkuselt maailma kolmeteistkümnes inimene, hinnanguliselt on tema varade väärtus 47,5 miljardit USA dollarit.
Brin immigreerus Ameerika Ühendriikidesse koos perega Nõukogude Liidust 6-aastasena. Ta sai bakalaureusekraadi Marylandi ülikoolis, astudes oma isa ja vanaisa jälgedes ja õppides matemaatikat, samuti arvutiteadust. Doktorikraadi arvutiteaduse alal asus ta omandama Stanfordi ülikoolis. Seal kohtas ta Larry Page'i, kellega hiljem sõbrunes. Nende magamistuba oli täis odavaid arvuteid ja nad rakendasid Brini andmekaevandamise süsteemi, et luua veebi otsingumootorit. Programm sai Stanfordis populaarseks ja nad katkestasid oma doktoriõpingud, et luua renditud garaažis Google.
Sergei isa on matemaatikaprofessor Marylandi ülikoolis ja ema on teadur NASA Goddardi kosmoselennukeskuses.
Üks riik, kaks süsteemi

Üks riik, kaks süsteemi (traditsioonilises hiina kirjas 一國兩制, lihtsustatud hiina kirjas  一国两制, pinyinis yī guó liǎng zhì) on põhimõte, mille formuleeris Deng Xiaoping 1981. aasta aprillis. Vastavalt sellele põhimõttele oleksid Hongkong, Macao ja Taiwan Hiina Rahvavabariigiga taasühinemise korral säilitanud oma majandus- ja haldussüsteemi.
Traathari

Traathari on väga levinud tööriist, mida kasutatakse peamiselt pindade puhastamiseks lihvimise teel. Traatharjade kasutusalad, materjalid, tegumoed ning seega ka omadused varieeruvad olenevalt harja otstarbest.

Kasutusalad

Traatharju kasutatakse peamiselt lihvimise eesmärgil, näiteks rooste või vana värvi eemaldamiseks, elektrit juhtivate pindade puhastamiseks kontakti parandamise eesmärgil ning isegi suurte loomade (näiteks hobuste) hammaste ja kapjade puhastamiseks.

Materjalid

Traatharjadel on tihti kergesti vormitavast materjalist (plast, puit) käepidemed, mille külge on kinnitatud traadid vaigu, liimi või klambriga. On ka variante, kus kinnitatud on üks pikk paika “õmmeldud” traat. On olemas ka pöörlevate elektritööriistadega kasutatavad harjad, mille käepide on asendatud universaalse ühendusega. 
Üldiselt kasutakase traatharja harjaste valmistamisel suure süsinikusisaldusega terast, kuid on harju, mis on valmistatud ka muust materjalist, näiteks alumiiniumist, messingust, pronksist, või on terasharjased kaetud teise metalliga (näiteks brass). Varieeruvad metallide füüsikalised ning mehaanilised omadused defineerivad ka eri materjalist harjaste kasutusalad.

Eriomadused

Eriomaduste hulka kuuluvad harjaste sirgus või sissepressitud mustrid, ümardatud lõiked, lõikamata traat ja palju muud. Traatharjad võivad ka olla kuivlibesti või muu lõikamist hõlbustava ainega, mida pühitavale pinnale lisatakse. Keerlevate traatharjade harjaseid hoidvad rattad on tihti kinnitatud metallist kinnitusvarre külge.

Rakendused

Traatharju kasutatakse peamiselt puhastamiseks. Jäigad harjased võimaldavad agressiivsemat ja sügavamale ulatuvat puhastust kui tavalised harjad ning olenevalt harjase tüübist kattematerjali, oksiidikihi ja materjali pindmise kihi eemaldamist (tavaliselt reageerimata materjali paljastamise ja pinna homogeensuse tagamise eesmärgil).
Norman Angell

Sir Ralph Norman Angell (sünninimi Ralph Norman Angell Lane; 26. detsember 1872 Holbeach, Lincolnshire – 7. oktoober 1967 Croydon, Suur-London) oli inglise ajakirjanik, kirjanik, parlamendi liige ja 1933. aasta Nobeli rahuauhinna laureaat.
Nobeli rahuauhinna laureaat
1901 Dunant, Passy • 1902 Ducommun, Gobat •  1903 Cremer •  1904 IDI •  1905 Suttner •  1906 Roosevelt •  1907 Moneta, Renault •  1908 Arnoldson, Bajer •  1909 Beernaert, d'Estournelles de Constant •  1910 IPB •  
1911 Asser, Fried •  1912 Root •  1913 La Fontaine •  1917 Punane Rist •  1919 Wilson •  1920 Bourgeois •  1921 Branting, Lange • 1922 Nansen •  1925 Chamberlain, Dawes •  1926 Briand, Stresemann •  1927 Buisson, Quidde •  1929 Kellogg •  1930 Söderblom •  1931 Addams, Butler •  1933 Angell •  1934 Henderson •  1935 Ossietzky •  1936 Lamas •  1937 Cecil •  1938 Nanseni Pagulasbüroo •  1944 Punane Rist •  1945 Hull •  1946 Balch, Mott •  1947 FSC ja AFSC (kveekerid) • 1949 Boyd Orr •  1950 Bunche •  1951 Jouhaux •  1952 Schweitzer •  1953 Marshall •  1954 UNHCR •  1957 Pearson •  1958 Pire •  1959 Noel-Baker •  1960 Lutuli •  1961 Hammarskjöld •  1962 Pauling •  1963 Rahvusvaheline Punase Risti Komitee ja Punase Risti Seltside Liiga • 1964 King •  1965 UNICEF •  1968 Cassin •  1969 ILO •  1970 Borlaug •  1971 Brandt •  1973 Kissinger, Lê (keeldus auhinnast) •  1974 MacBride, Satō •  1975 Sahharov •  1976 B. Williams, Corrigan •  1977 AI •  1978 as-Sādāt, Begin •  1979 Ema Teresa •  1980 Esquivel •  1981 UNHCR •  1982 Myrdal, García Robles •  1983 Wałęsa •  1984 Tutu •  1985 IPPNW •  1986 Wiesel •  1987 Arias •  1988 ÜRO Rahuvalvejõud •  1989 XIV dalai-laama •  1990 Gorbatšov •  1991 Suu Kyi •  1992 Menchú •  1993 Mandela, de Klerk •  1994 ‘Arafāt, Peres, Rabin •  1995 Pugwashi konverentsid, Rotblat •  1996 Belo, Ramos Horta •  1997 ICBL, J. Williams •  1998 Hume, Trimble •  1999 MSF • 2000 Kim •  2001 ÜRO, Annan •  2002 Carter •  2003 ‘Ebādī •  2004 Maathai •  2005 IAEA, al-Barāda‘ī • 2006 Grameen Bank, Yunus • 2007 Gore, IPCC • 2008 Ahtisaari • 2009 Obama • 2010 Liu • 2011 Sirleaf, Gbowee, Karmān • 2012 Euroopa Liit • 2013 Keemiarelvade Keelustamise Organisatsioon • 2014 Satyarthi, Yūsafzay • 2015  Tuneesia rahvusliku dialoogi nelik • 2016  Juan Manuel Santos  • 2017  ICAN  • 2018  Murad, Mukwege
Leopold Hansen

Leopold-Ottomar Hansen (27. november 1879 Laiuse – 15. veebruar 1964 Elva) oli Eesti näitleja ja lavastaja.
Teatriteed alustas Hansen 1899 koorilauljana August Wiera teatritrupis. Aastail 1903–1905 oli Riias Eesti seltsi näitleja ja lavastaja.
Alates 1906. aastast tegutses Hansen Tartus Vanemuise teatris. Tuntumate rollidena võib nimetada Pliuhkamit Oskar Lutsu "Kapsapeas", Piibelehte Eduard Vilde "Pisuhännas" jm.
1920. aastail tegutses ta ka lavastajana, alates 1933. aastast töötas Tallinnas Draamastuudios ning 1944–1961 taas Vanemuises.
Suri Elvas 1964, kümme aastat hiljem asutati tema ehitatud majas Leopold Hanseni majamuuseum. Hanseni hauda Elva kalmistul tähistab mälestusmärk.
Leopold Hansen avaldas luuletusi (pseudonüümid Nõmmelill, L. H.), jutte, kirjutas näidendeid, kupleesid, naljapalasid pidudeks ja memuaare.
Hansen oli esimene Elva linna aukodanik.
Andrei Birov

Andrei Birov (sündinud 3. detsembril 1958 Tallinnas) on Eesti majandustegelane, poliitik ning endine riigiametnik ja diplomaat.
Birov on lõpetanud Moskva Riikliku Ülikooli ning kaitsnud samas filosoofia teaduste kandidaadi kraadi.
1989. aastast töötas ta Eesti valitsuse alalise Moskva-esinduse pressiatašeena. Eesti Moskva saatkonnas töötas ta kuni 1993. aastani. 1993–1995 oli ta minister-nõunik Eesti saatkonnas Ukrainas. 1997–2001 oli Birov Eesti ajutine asjur Hiinas. 2001–2002 oli ta välisministeeriumi protokolliosakonna tseremooniate ja visiitide büroo direktor. 2002–2006 oli ta Presidendi kantselei protokolliülem.
Ta on 2006. aastast Keskerakonna liige. 2013. aastast on ta Tallinna linnavolikogu liige asendusliikmena. Birov on Sillamäe linnavalitsuse ühiskondlik liige.
Birov on 2007. aastast AS Sillamäe Sadam turundusjuht.

Tunnustused

2006 anti talle Valgetähe IV klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd riigiametnikuna ja diplomaadina.
Mäesaare mõis

Mäesaare mõis (saksa keeles Almenau) oli Pindi mõisa kõrvalmõis Rõuge kihelkonnas Võrumaal.
Ekvatoriaalne vastuhoovus (India ookean)

India ookeani Ekvatoriaalne vastuhoovus on hoovus India ookeanis ekvaatorist lõunas. Hoovab itta, kui lõunapoolkeral on suvi.
Skorpionilised

Evolutsioon

Skorpionid on maismaalülijalgsete kõige ürgsem selts. Nad põlvnevad vanaaegkonnas elanud erüpteriididest. Esialgu olid nad veeloomad, kuid kohastusid pikapeale eluga maismaal. Tänapäeval on nad üksnes maismaaloomad.
Skorpionilised on kivististes suhteliselt hästi säilinud. Kivististe abil on täielikult jälgitav skorpioniliste üleminek vee-elult maismaaelule. Juba silurist on leitud skorpione, kes meenutasid tänapäeva liike, kuid hingasid tagakeha lõpusjalakestega. Viimased muutusid maismaaskorpionidel kopsudeks. Samuti muutus jalgade ehitus. Veevormidel lõppesid need terava otsaga lüliga ja need eraldatakse teravjalaliste rühma (Apoxipodes), aga maismaavormidel jalad pikenesid ja nende lõpuosad muutusid käppadeks, mis kohastusid maismaal käimiseks. Nemad eraldatakse kaheküüniseliste rühma (Dionychopodes). Tänapäeva skorpione meenutavate maismaaloomade jäänuseid on leitud juba kivisöeajastu lademetes.

Toitumine

Skorpionid toituvad elavatest loomadest. Nende menüüsse kuuluvad ämblikud, koibikud, hulkjalgsed, putukad ja nende vastsed. Teatakse juhtumeid, kus skorpionid on söönud väikeseid sisalikke ja hiirepoegi. Kui väikeses terraariumis peetakse koos palju skorpione, on täheldatud kannibalismi.
Skorpion läheb jahile öösel. Eriti aktiivne on ta palaval ajal. Ta liigub aeglaselt, saba üles tõstetud, sõrad ettepoole suunatud ja pisut avatud. Ümbruskonda tajub ta peamiselt lõugkobijate püstsete karvade trihhobotriumide abil. Skorpion reageerib elava objekti puudutusele. Kui saak on suuruselt sobiv, siis ta haarab selle ja sööb ära, kui mitte, siis võtab sisse ähvarduspoosi: käänab saba pearindmiku kohale ja vibutab seda küljelt käljele. Kui saak on väike, siis muljub skorpion selle pehmeks ja neelab alla. Kui saak osutab vastupanu, siis skorpion salvab seda, sageli mitu korda.
Skorpionid võivad söömata olla mitu kuud. On juhtunud, et isegi poolteist aastat. Enamik liike saab arvatavasti kogu elu läbi ilma veeta, aga mõned niiskete troopikametsade liigid joovad vett.
Kersti Vaks

Kersti Vaks (sündinud 27. veebruar 1940 Tallinn) on eesti klaasikunstnik.
Ta lõpetas 1959. aastal Tallinna 4. keskkooli ning õppis aastatel 1960–1966 ERKI-s, mille lõpetas klaasikunsti erialal.
Ta töötas aastatel 1967-1972 Biarozaŭka klaasitehase "Nioman" (Valgevene NSV) kunstnikuna. 1972. aastast oli ta õppejõud praeguses Eesti Kunstiakadeemias, jätkates koostööd "Niomani" klaasitehasega.
Ta on Eesti Kunstnike Liidu liige 1970. aastast.
Angela Arraste

Angela Arraste (sündinud 11. augustil 1953 Tallinnas) on eesti rahvatantsujuht.
Lõpetas 1971 Karksi-Nuia Keskkooli, 1977–1979 õppis Viljandi Kultuurikoolis tantsuerialal. 1979–1983 õppis Angela Arraste Tallinna Pedagoogilises Instituudis kultuurhariduse osakonnas tantsujuhi erialal. Alates 2004. aastast õppis ta magistriõppes Tallinna Ülikoolis kunstide teaduskonnas.

Isiklikku

Tema ema on rahvatantsujuht Lille-Astra Arraste.
Kalmetu külanõukogu

Kalmetu külanõukogu oli külanõukogu Viljandi rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1960. Külanõukogu halduskeskus asus Kalmetu külas.
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 3. septembri 1960. aasta seadlusega liideti Kalmetu ja Valma külanõukogu Tänassilma külanõukoguks.
Liivimaa kindralkuberner

Liivimaa kindralkuberner oli Rootsi kuninga asehaldur Liivimaal, aastatel 1629–1710.  Liivimaa kindralkubernerile allusid algselt Liivimaa ja Ingerimaa kubernerid ja 6 asehalduskonda eesotsas Riia, Koknese, Tartu, Narva, Nöteborg, Käkisalmi asehalduritega. Liivimaa kindralkuberneri haldusalast eraldati 1642. aastal Rootsi Ingeri.
1626–1629 aastate Rootsi-Poola sõja, Rootsile edukalt lõpetanud 26. oktoobril 1629 sõlmitud Altmargi vaherahuga, loovutas Poola Rootsile suure osa Liivimaast, sealhulgas Riia ning Rootsi kuningriigi võimu alla läks lisaks 1561. aastal Rootsi kuninga võimu tunnustanud Eestile, ka seni Rzeczpospolita võimu all olnud Liivimaa hertsogkonna Pärnu vojevoodkond, Tartu vojevoodkond  ja osa Võnnu vojevoodkonnast.
13. novembril 1629. aastal moodustati Liivi-, Ingerimaa ja Käkisalmi provintsidest kindralkubermang, 10. detsembril 1629. aastal  nimetati Rootsi kuninga Gustav II Adolfi poolt ametisse ka Liivimaa kindralkuberner.  
Kindralkuberneri residents oli aastatel 1629-1632 Tartus, seejärel algselt ajutiselt Riias ning 1643. aastast alaliselt, Riia lossis. 
Kindralkubernerid olid oma haldusalal sõjaväe kõrgemad juhid (v.a välivägedesse puutuvates küsimustes); nad korraldasid ja jälgisid piirkonna sõjaliste kaitserajatiste ehitamise ja seisukorra üle; piirkonnas asuvate sõjaväeosade moonaga varustamise üle; korraldasid piirkonnas sõjaväeosade liikumist ja transporti; nimetasid ametisse ja kontrollisid riigiametnikke, jälgisid raha laekumist ja kulutamist kubermangus, kandes hoolt ka postiteenuse, teede ja sildade korrashoiu ning avaliku korra eest, sisse- ja väljareisivate isikute kontrolli (nn passide alusel), maksude laekumise, reduktsiooni läbiviimise, linnade käsitöö ja kaubanduse edendamise ning kiriku- ja kooliasjade eest. 
Kindralkuberneri juures tegutses nõuandva organina kohaliku rüütelkonna maanõunike kolleegium ja harilikult kohalikest aadlikest valitud asekuberner.
Eestkoste (Rooma õigus)

Eestkoste (ld tutela) Rooma õiguses oli instituut eelkõige vabadele iseseisvatele isikutele (ld persona sui iuris) varahooldusõiguse andmiseks, alaealiste üle anti teatud juhul ka isikuhooldusõigus. Eestkostet sai seada alaealiste laste (ld impuberes) ja naiste üle. Rooma õiguses tunti ka terminit hooldus (ld cura), mis andis samuti õiguse isiku vara puudutavate tehingute järelevalveks ja seetõttu oli sarnane eestkostega. Hooldaja määrati pillajatele ja hullumeelsetele, samuti alla 25-aastastele täisealistele.
Isa enneaegse surma tõttu võis poeg saada vabaks iseseisvaks isikuks, kuid ta oli siiski liiga noor otsuste tegemiseks. Järelevalve vajamise tõttu määrati noorele eestkostja.
Paljud roomlased püüdsid vältida eestkostjaks olemist, vabandades end välja. Vabandusteks toodi näiteks seda, et ollakse liiga noor või vana, ka füüsilist nõrkust. Eestkostjaks olemisest vabastati ka isikud, kes olid näiteks turu kõrged ametnikud või need, kes olid juba kolmele isikule eestkostjaks.
Eestkoste oli vajalik näiteks mõlemapoolsete kehtivate tehingute tegemiseks. "Digesta". 19.1.13.29: "Kui keegi ostab [midagi] lapseealiselt ilma tema eestkostja nõusolekuta, on leping kehtiv vaid ühepoolselt: sest ostja on lapseealise suhtes kohustatud, aga lapseealine endale kohustust ei võta."

Nõuded eestkostjale

Eestkostja võis olla isik, kes oli vähemalt 25 aastat vana Rooma kodanik, kes ei olnud sõdur. Eestkostjaks olemine oli üldjuhul meeste kohustus. Naisi ei saanud eestkostjaks määrata, välja arvatud printsipaadi perioodil ja seda juhul, kui nad spetsiaalselt taotlesid keisrilt oma laste eestkostjaks olemist.

Eestkostest vabanemine

Minimaalse õigusvõime kaotamisel (ld capitis deminutio minima) vabanes isik ka eestkostest. "Institutionese". 1.22.4 järgi lõppes peremuutuse korral isiku üle eestkoste (nt onu ei olnud enam onupoja eestkostja) agnaatilise sideme tõttu. Seda kinnitab ka Gaius 1.163: "Kui isal on kaks poega ja ta laseb ühe emancipatio'ga vabaks, ei saa see enam olla teisele seadusjärgseks eestkostjaks, sest agnaatiline side nende vahel on katkenud."
Alaealised poisid vabanesid eestkoste alt, kui nad jõudsid puberteediikka ehk 14-aastasena said neist täiskasvanud. "Digesta" 34.3.28.3 järgi oli Titius [täiskasvanuks saades] teinud testamendi, kus oli muuhulgas välja toodud lause: "Ma tahan, et minu isa Seius oleks vabastatud eestkostja kohustustest".

Eestkoste alaealiste ja naiste üle

Noored ei saanud kuni seitsmeaastaseks saamiseni tsiviilkäibest iseseisvalt osa võtta (nt sõlmida lepinguid), neid asendas eestkostja (ld tutor).
Rooma vanimal ajal oli ka täisealiseks saanud naine teovõimetu ja lähima meesliinis oleva võimusugulase ehk agnaadi (ld tutela legitima) eestkoste all. Kui noor naine jõudis puberteediikka, ei lõppenud eestkoste tema üle. Eestkostetavad naissoost isikud, kes polnud ei isa ega abikaasa võimu all, olid alati igavese eestkoste all. Hiljem olukord muutus ja naissoost isikud vajasid eestkostjat ainult teatud tsiviilkäibega seotud tehingute tegemiseks.
Aleksandr Šeps

Haridustee ja töökäik

Šeps õppis Samara Riikliku Kultuuri- ja Kunstiakadeemia teatriteaduskonnas näitekunsti eriala. Akadeemia jäi tal lõpetamata. Ta on töötanud kodulinnas õhtujuhina, pidude korraldajana, modellina, teatrinäitlejana, Samara televisioonis tõsielusarjade saatejuhina ja Samara ööklubides diskorina (kasutas pseudonüümi DJ Alex Energy). Ta on tegutsenud ettevõtjana – olnud meelelahutusvaldkonnas mitme väikefirma juht.
Ta on tegelenud professionaalsel tasemel fotograafiaga. Üheksa aastaga valminud ulmeromaan "Izbrannõje nebom" ("Избранные небом", 'Taeva poolt väljavalitud') avaldati 2014. aastal.

Isiklikku

Šeps elab Moskvas. Tal on olnud suhe Marilyn Kerroga.
Leisi raamatukogu

Leisi raamatukogu on raamatukogu Saare maakonnas Saaremaa vallas Leisi asulas. Raamatukogu eesotsas on Tiiu Kullamäe ja Inge Kask.
Aeroflot

Ajalugu

9. veebruaril 1923 võttis Nõukogude Venemaa valitsus vastu otsused "Tsiviillennunduse nõukogu organiseerimisest" ja "Õhuliinide tehnilise järelevalve andmisest õhulaevastiku keskvalitsuse pädevusse", millele kirjutas alla Vladimir Lenin. Seda sündmust peabki Aeroflot oma asutamiseks.
1. mail 1922 algasid lennud liinil Moskva–Königsberg–Berliin. 15. juulil 1923 avati esimene sisemaine regulaarlennuliin Moskva – Nižni Novgorod.
17. märtsil 1923 asutati Venemaal vabatahtlik lennundusühing Dobroljot, mille eesmärk oli reisijate, posti ja muu kauba vedu sise- ja välisliinidel. Esimene lennukipark koosnes Fokkeritest. Dobroljot oli aktsiaselts, mille aktsiate müügist saadud rahast käivitati reisilennukite masstootmine NSV Liidus. Alates 1935 kuni 1990. aastate alguseni kasutas Aeroflot eranditult kodumaiseid lennukeid.
25. veebruaril 1932 moodustati Dobroljoti põhjal Tsiviillennunduse Peavalitsus ja ühtlasi loodi riigi tsiviillennundusettevõttele ametlik lühinimi Aeroflot.
Aerofloti logol oli kujutatud tiivuline sirp ja vasar. Kuigi vahepeal on logo muudetud, asub tiivuline sirp ja vasar logol tänapäevalgi, kuigi ta pole enam logo keskne element.
1938 sai Aeroflot maailma suurimaks lennundusettevõtteks ja selleks jäi ta kuni NSV Liidu lagunemiseni.
1976 sai Aeroflot maailma esimeseks lenndusettevõtteks, mis vedas aasta jooksul üle 100 miljoni reisija. Põhiliselt jäid tema lennud NSV Liidu piiresse, aga siiski ulatus tema regulaarliinide võrk viiele kontinendile.
Alates 1970. aastatest oli paljudel üle Atlandi ookeani kulgevatel Aerofloti lendudel vahemaandumine Iirimaal Shannoni lennujaamas, sest see oli ainus Lääne-Euroopas asuv lennujaam, mis suutis NSV Liidu kaugliinilennukeid teenindada ega asunud NATO maades.
15. septembril 1983 keelas USA president Ronald Reagan Korean Airi Boeing 747 allatulistamise tõttu NSV Liidu õhuvägede poolt Aerofloti lennud NSV Liidu ja USA vahel. Nõukogude Liidust USA-sse sai seejärel lennata Kanada või Mehhiko kaudu. 29. aprillil 1986 keeld tühistati.
1992 korraldati maailma kõigi aegade suurima lennundusettevõtte Aeroflot tegevus ümber. Sellest eraldus üle 300 ettevõtte, millest mõned olid nii väikesed, et nende lennukiparki kuulus kõigest mõni üksik lennuk. Hiljem on osa Aeroflotist eraldunud ettevõtetest tegevuse lõpetanud ning nende vara ja/või turuosa on tagasi Aeroflotile läinud. 1994 reorganiseeriti Aeroflot aktsiaseltsiks ja erastati osaliselt.
Cubophis

Levila

Neid võib kohata Antillidel.
Christian Friedrich Dingelstädt

Christian Friedrich Dingelstädt (8. veebruar/19. veebruar 1772 Kuressaare – 10. detsember/22. detsember 1808 Pärnu) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis aastast 1781 Riia lütseumis. Aastatel 1789–1793 õppis ta (immatrikuleeriti 15. oktoobril 1789) Jena ülikoolis.
Aastatel 1796–1801 oli ta Cēsises kooli rektor. Aastatel 1801–1802 oli ta Kuressaare Laurentiuse koguduse abiõpetaja ja ühtlasi kooli õppealajuhataja (zugl. Subrektor d. Schule); lisaks oli ta aastatel 1801–1808 Saaremaa Konsistooriumi notar. Aastatel 1802–1808 oli ta Anseküla Maarja koguduse õpetaja. Aastal 1808 oli ta Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja.

Isiklikku

Tema abikaasa Amalie (1784–1847) vend Johann Heinrich Rosenplänter oli aastatel 1809–1846 Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja. Tema isa Christian Adolf Ludwig Dingelstädt oli Kuressaare Laurentiuse koguduse abiõpetaja ja Riia Jakobi koguduse õpetaja, vend Johann Ernst Dingelstädt oli Valmiera Siimona ja Juuda koguduse abiõpetaja ja Dole koguduse õpetaja.