google/wiki40b huggingface dataset:
Glücksburgi dünastia

Glücksburgi dünastia, täisnimega Schleswigi-Holsteini-Sonderburgi-Glücksburgi dünastia, on Taani-Saksa haru Oldenburgi dünastiast, mille liikmed on valitsenud erinevatel aegadel Taanit, Norrat, Kreekat ja mitut Põhja-Saksa riiki.
Taani kuninganna Margrethe II, Norra kuningas Harald V, Kreeka kuningas Konstantínos II, Hispaania kuninganna Sofia, Walesi prints Charles on isaliini pidi Glücksburgi dünastia liikmed.
Dünastia on nimetatud Glücksburgi linna järgi Schleswigi hertsogkonnas (tänapäeval Saksamaal).
Kirimäe Kabelimägi

Kabelimägi (ka Kirimäe Kabelimägi) on endine matmispaik ja rauaaja leiukoht Kirimäe külas. Muistis on dateeritud ajavahemikku 6.–18. sajand. Kruusavõtmise tõttu pole see tervikuna säilinud.
Kabelimäelt on leitud 6. sajandist pärit Kirimäe aare (Kirimäe põletusmatus).
Tallinna Arte Gümnaasium

Tallinna Arte Gümnaasium (varem Tallinna 49. keskkool) on Tallinnas Mustamäel 1981. aastal asutatud kool. Kooli aadress on Vilde tee 62, Tallinn 13421. 
Alates 2008. aasta septembrist on direktoriks Sirje Ebral.
2014/2015. õppeaastal liideti kooliga Tallinna 37. Keskkool.
Gromee

Andrzej Gromala (esinejanimega Gromee; sündinud 14. detsembril 1978 Krakówis) on Poola DJ ja muusikaprodutsent.
2016. aastal sõlmis ta lepingu Sony Musiciga.
2017. aastal pälvis ta Eska muusikaauhinna parima DJ/produtsendi kategoorias.
Ta on esinenud paljudel muusikafestivalidel.
2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta koos Lukas Meijeriga Poolat lauluga "Light Me Up". Laul poolfinaalist edasi ei pääsenud.
Palade raamatukogu

Palade raamatukogu on raamatukogu Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Palade külas Palade põhikooli ruumides. Raamatukogu juhataja on Ene Vannas.
Ain Kaljurand

Ain Kaljurand (sündinud 2. veebruaril 1965) on eesti ärijuht. 
Ta lõpetas 1990. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia mehaanikainsenerina. 
Kaljurand oli alates 2005. aastast Tallinna Sadama juhatuse esimees. Enne seda töötas ta Eesti Raudtee turundusdirektorina.
26. augustil 2015 pidasid kaitsepolitseiameti töötajad Kaljuranna ja Allan Kiili altkäemaksu võtmises kahtlustatavatena kinni. 27. augustil vabastas Tallinna Sadama nõukogu Kaljuranna juhatuse esimehe ametist. 28. augustil võeti Kaljurand vahi alla.
Kohala mõis

Kohala mõis (saksa keeles Tolks) oli rüütlimõis Rakvere kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne-Viru maakonda Rakvere valda.
Mõisast on esimesed teated 1489. aastast ja tollal olid mõisa omanikud Wrangellid. Hiljem kuulus mõis Lodedele, Tiesenhausenitele, Ungern-Sternbergidele ja Hastferitele ning aastast 1801 jälle Wrangellidele. Mõisa viimane (enne 1919. aasta ülemaalist võõrandamist) omanik oli Sergei von Wrangell.
Struve geodeetiline kaar

Struve geodeetiline kaar on  Friedrich Georg Wilhelm Struve eestvõtmisel aastatel 1816–1855 Maa kuju ja suuruse mõõtmiseks rajatud triangulatsiooniahel, mis ulatub Põhja-Jäämere äärest Musta mere äärde.
Kaare ulatus põhjast lõunasse on 2821.833 km (= 25"20'08"). Loomise ajal ja veel rohkem kui sajand hiljem oli see pikim mõõdetud meridiaanikaar. See läbib praeguse Norra, Rootsi, Soome, Venemaa, Eesti, Läti, Leedu, Valgevene, Moldova ja Ukraina territooriumi.
Kaare moodustanud võrgustik koosnes 258 põhikolmnurgast ja 265 peamisest mõõdupunktist, kasutati kümmet baasijoont. Katko (Simuna) - Võivere baasijoone merepinnale taandatud pikkuseks sai Struve 4512.280 m, GPS-mõõtmised 2002. aastal 4512.293 m, erinevus oli 14 mm. Mõõtmistulemusi avaldas Struve "Arc du Méridien de 25° 20’ entre le Danube et la Mer Glaciale mésure depuis 1816 jusqu’en 1855" (Struve, 1860) kahes köites, tulemusi kokkuvõttev kolmas köide jäi Struve haigestumise tõttu avaldamata.
Kogu kaar on jaotatav 12 segmendiks, igaüht neist saab kasutada ühe meridiaanikraadi pikkuse määramiseks. Need 12 kaarelõiku näitasid, et Maa ei ole sfäär. Struve sai lapikuse parameetri väärtuseks 1:294.73. Tänapäevaste tulemustega võrdlus annab kogu mõõdetud kaare veaks 1/200000, ehk 5 mm kilomeetri kohta.
Algsetest triangulatsioonipunktidest on teadaolevalt säilinud 34; neist neli on Norras, neli Rootsis, kuus Soomes, kaks Venemaal, kolm Eestis, kaks Lätis, kolm Leedus, viis Valgevenes, üks Moldovas ja neli Ukrainas.
Alates 2005. aastast kuulub Struve geodeetiline kaar UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Kuksema vald

Kuksema vald (saksa keeles Jürgensberg) oli vald Järvamaal Järva-Jaani kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1939.
1892 liideti Kuksema vallaga Metstaguse, Pähu ja Roosna-Alliku vald.
Hanno Möttölä

Hanno Möttölä (sündinud 9. septembril 1976 Helsingis) on esimene soome korvpallur, kes mängis NBA-s. Ta lõpetas korvpallurikarjääri 2014. aastal.
Möttölä on võitnud karjääri jooksul ULEB karika ja tulnud Leedu meistriks Kaunase Žalgirise ridades. Lisaks on ta tulnud mitmel korral Soome noortemeistriks. Ta on valitud kaheksa korda parimaks Soome korvpalluriks.
Ta mängis Soome koondises 165 mängu ja viskas neis 1901 punkti.
Drakadeemia

MTÜ Drakadeemia on Tallinnas aadressil Vene tänav 6 asuv erakool, kus õpetatakse teatrialast loovkirjutamist ja muud teatriga seonduvat. Kooli õppetöö toimub Tallinna Rahvaülikooli Teatrikeskuses.
Kooli asutas 2008 Siret Campbell (Paju), kes on ühtlasi ka kooli juhataja. Juhendajatena töötavad koolis Mihkel Seeder, Piret Jaaks, Margit Keerdo-Dawson ja Marite H. Butkaite.
Ta Néa

Ta Néa (Τα Νέα) on Ateenas välja antav üleriigilise levikuga päevaleht.
Ajalehe esimene number ilmus 28. mail 1931.
See on suurima tiraažiga ajaleht Kreekas.
Poliitiliselt suunitluselt on Ta Néa vasaktsentristlik. Diktatuuri ajal üritati julgustada vastupanu nt karikatuuridel kujutatu kaudu.
Ta Néa kuulub Dimítrios Lamprákise meediagrupile, mis annab välja ka nädalalehte To Víma.
Ernst I (Braunschweig-Lüneburg)

Ernst I (1497–1546), sageli kutsutud ka Ernst Usutunnistajaks (saksa keeles Ernst der Bekenner), oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Lüneburgi vürst ning valitses aastast 1520 kuni oma surmani. Ta oli protestantismi eestvõitleja reformatsiooni algaastatel.
Ta oli Heinrich I ja Saksimaa kuurvürsti Ernsti tütre Margarete poeg.
Vetelkõndija

"Vetelkõndija" on dokumentaalfilm naiseks olemisest, jutustatuna rahvusvaheliselt tuntuima kaasaegse Eesti poetessi Kristiina Ehini kogemuste ja loomingu kaudu.

Tegijad

Režissöör: Anu Aun
Produtsent: Anu Aun
Operaator: Heiko Sikka
Helioperaatorid: Jevgeni Berezovski, Antti Mäss
Helilooja: Silver Sepp 
Tootja: Luxfilm
Rahastajad: Eesti Filmi Instituut, Eesti Kultuurkapital, VEMU
Salvius Iulianus

Elukäik

Salvius Iulianus pärines Itaaliast pärit kaupmehe perekonnast. Ta oli imperaator Hadrianuse kvestor, preetor (arvatavasti 135–138), riigi- ja sõjakassa prefekt, konsul (aastal 148) ning seejärel kuberner Alam-Germaanias, Põhja-Hispaanias ja Aafrikas. Salvius Iulianus oli imperaatori nõukogu liige nii Hadrianuse, Antoninus Piusi, Marcus Aureliuse kui Veruse ajal. Iulianus oli ka viimane teadaolev sabiniaanide koolkonna juht.

Teosed

Salvius Iulianuse põhilised tööd on peamiselt esitatud "Digesta" 90 raamatus, mis arvatavasti Antoninus Piuse ajal lõpetati. Salvius Iulianus on kirjutanud töid mitmel teemal, peamiselt eraõiguse kohta. Paljud Iulianuse tekstid on kirja pannud tema õpilane Africanus. Salvius Iulianus on palju mõjutanud hilisemat pretsedendiõigust. Iulianus on kirjutanud kommentaare juristide Minciuse ja Urseius Feroxi tööde kohta. 
Imperaator Hadrianuse korraldusel koostas Iulianus edictum perpetuum’i ehk igavese edikti. Iulianus andis lõpliku, õiguskorrale vastava redaktsiooni ediktile, mida seni olid ametisse astumisel koostanud ja kuulutanud linnapreetorid. 
Iulianust on palju tsiteerinud hilisemad juristid (nt Ulpianus). Tema seisukohti on omaks võtnud paljud hilisemad juristid. Ka imperaator Justinianus pidas Iulianusest lugu ning nimetas teda summae auctoritatis hominem (kõrgeima autoriteediga inimene) (Cod. lust. 4,5,10,1).
Arvi Siig

Elu

Arvi Siig on 1950.–1960. aastate põlvkonna suurte nimede seast paljude arvates esimene. E. K. L.: "Samas on ta sellest plejaadist enam kui keegi teine rockerite põlvkonna keskne poeet. Ta tuli 1958. aastal kirjandusse kui nooruk õhtuselt tänavalt, vihmast ja neoontulede peegelduste vahelt. Mõnedki tema esimestesse poeesiakogudesse ("Trompetisoolo", 1962; "Reporter värsikaameraga", 1966 jt) koondatud värsid said kultuslikeks. Nende selge sõnastus ja meeldesööbiv värsivorm oli mõistetav väga laiale lugejaskonnale." 
Andres Langemets: "Arvi Siig debüteeris esimeses luulekassetis 1962, aga 1966 ilmunud "Reporter värsikaameraga" oli raamat, mis pani tema rolli ja asendi luules pikaks ajaks paika. Seal oli ajakirjanduslikku luulet mitmetel teemadel, aga silma torkasid tolleaegse tänava- ja kõrtsielu pildid. Tollal öeldi selle kohta "töölisnoorte elu". Arvi Siiast võinuks kõigi eelduste kohaselt saada biitnik, kui ta tegutsenuks teises ühiskonnas. Kadunud Arvi Siia luuletusi teadsid peast poisid ja tüdrukud, kes muidu luulet üldse ei lugenud." Ilmselt märgistavad tulevikus selle taandunud rockerite ajastu värve ja lõhnu kindlasti ka mõned tema kirkamad värsiread. 
Rein Veidemann: "Siig oli autoriteet. Tal oli luulenärvi. Aga selle kõrval oli tal ka sotsiaalset tundlikkust. Mis tegi temast sõjajärgse eesti luule ühe publitsistlikuma ja väljakutsuvama luuletaja. Ja mõneski mõttes selle põlvkonna lauliku, kelle noorus möödus 1950.–60. aastate Eesti linnades." 
Ajakirjas Noorus töötades tegi Siig palju uute annete avastamiseks ja toetamiseks. Ilmselt on see panus palju suurem kui praeguses pealiskaudses ajas välja võib paista. Langemets: "1961. aastast kuni 1976. aastani töötas Arvi Siig noorteajakirjas Noorus luuletoimetajana ning tal oli väga oluline positsioon tolleaegsete noorte kirjandushuviliste mõjutajana. Avaldamisvõimalusi oli noorte jaoks napilt ning Noorusest ei pääsenud keegi mööda. Ning Noorus oligi väga sõbralik toimetus. Olime Arvi Siiaga pikka aega tuttavad. Nimetasin teda ühes arvustuses nooruse veteraniks, kelle jaoks noorus muutus lahingumemuaarideks. Tundmatuks jäi Arvi Siig aga paljudele, tuli leppida värssidega." 
1970. aastate keskel käis Arvi Siig Majakovski jälgedes USA-s ja kirjutas sellest poeesiatsükli. E. K. L.: "Hilisem Siig jääb kirjanduslukku aga ennekõike oma rõhutatult sotsiaalse ja maailma asjade pärast mureliku hoiakuga." Arvi Siia sotsiaalne aktiivsus säilitas kogu aeg aga tõrksa tänavapoisi ilme. E. K. L.: "Viimaseks jäänud kogu "Valguse nimi" (1993) on aga täidetud juba eksistentsiaalsetest puhasnukratest toonidest. Siig eestindas mitmeid tähelepanuväärseid poeete Majakovskist Jevtušenkoni. Viimasega näis teda siduvat tõsine hingesugulus." Arvi Siia poeesiat on helindanud ulatuslikult Vennaskond (ansambel). Hüvastijätt Arvi Siiaga toimus 27. novembril 1999 Aleksander Nevski katedraalis, matused Tallinna Aleksander Nevski kalmistul.
Jacques Chirac

Isiklikku

1956 abiellus ta Bernadette Chodron de Courceliga. Neil on kaks tütart: Laurence (sündis 1958) ja Claude (sündis 1962). Neil on ka Lõuna-Vietnamis sündinud kasutütar Anh Dao Traxel (sündis 1958). Claude on kaua aega töötanud isa suhtekorraldusassistendi ja nõunikuna. Laurence, kes kannatas nooruses anoreksia all, ei ole poliitikas osalenud. Jacques Chiracil on neli lapselast: Claude'il on Moskva olümpiavõitjaga judos Thierry Reyga poeg ning Anh Daol on kolm poega.
Richard Õunap

Richard Õunap (26. veebruar 1892 Tartu – 1945 Tartu?) oli eesti arst.
Õppis Tartu Ülikoolis 1913–1917 ja 1920–1922 arstiteadust (lõpetas 1922) ja 1923–1927 õigusteadust (lõpetas 1927), korporatsiooni Sakala vilistlane.
1922–1923 oli Õunap Tallinna Linna Keskhaigla arst, 1923–1928 Hargla jaoskonnaarst, alates 1928 Tartu linna kutsevaliku büroo juhataja, 1936–1944 Tartu Ülikooli kriminalistika õppejõud. Tema teadustöö põhisuund oli jälgede uurimine kuriteopaigal. 1942-1944 Rahvakasvatuse Büroo Tartu osakonna juhataja.
1944 põgenes Richard Õunap Saksamaale. Ta sattus Saksamaal Nõukogude Liidu okupatsioonitsooni, tagasi Eestis. Arreteeriti NKVD poolt 1945 Tartus, suri vangistuses.
Alaniin

Alaniin (lühend Ala või A) on üks kahekümnest α-aminohappest. Alaniini keemiline valem on CH₃CH(NH₂)COOH.
Alaniini koodoniteks on GCU, GCC, GCA ja GCG.
Alaniini molekul on mittepolaarne.
The Resistance

"The Resistance" on Muse´i viies stuudioalbum. Album avaldati septembris 2009.
Kumiai keel

Fonoloogia

Kumiai keeles on 9 vokaalfoneemi ning 26 konsonantfoneemi.
Marimetsa

Marimetsa oli küla Läänemaal, ajalooliselt Liivi mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Ubasalu küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Kullamaa kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Ubasalu külaga.
Külast on teateid alates 1795 (Dorf Merja oder Marrimetz).
Haltoni linnus

Haltoni linnus asub endises Haltoni külas, mis praegu on osa Runcorni linnast Cheshire'i krahvkonnas Inglismaal. Linnus asub liivakivist kõrgendiku (Haltoni künka) otsas. See on I kategooria inglise pärandkultuuri objektide nimekirjas ning kaitsealune ehitis.
See oli 11.–14. sajandil Haltoni parunite asukoht ning läks pärast seda Lancasteri hertsogkonna valdusesse. Seda piirati kaks korda Inglismaa kodusõjas, pärast mida ehitise olukord halvenes. 18. sajandil ehitati endise väravaehitise asemele kohtuhoone. Tänapäeval on linnus varemetes, endises kohtuhoones tegutseb hotell.

Ajalugu

Kuigi tõendeid pole, on tõenäoline, et Haltoni küngas oli asustatud juba esiajal. Pärast normannide vallutusi 11. sajandil lõi esimene Chesteri krahv Haltoni paruni tiitli. Esimene parun oli Nigel Cotentinist ning üsna kindlalt lasi ta künkale ehitada puust linnuse. Tõenäoliselt asendati puitehitis 12. sajandil kohalikust liivakivist linnusega. 
Usutakse, et 1207. aastal külastas linnust kuningas John Maata ja annetas kabeli ülalpidamiseks 5 naela. Kindlasti külastas linnust Edward II kolme päeva vältel 1323. aasta novembris.
Kui 15. parun Henry Bolingbroke sai Inglismaa kuningaks (Henry IV), läks linnus Lancasteri hertsogkonna valdusesse.
Varaseimad ehitustegevust kirjeldavad dokumendid näitavad, et 15.-16. sajandil täiustati ehitist pidevalt. 15. sajandi keskel ehitati uus väravatorn. Ei ole tõendeid linnuse osalemisest Rooside sõjas, kuid 1609. aastal märgitakse, et ehitis oli umbes sellal hakanud lagunema.Tudorite võimu ajal kasutati ehitist rohkem vangla, haldus- ja kohtuhoonena kui kindlusehitisena. 1580–1581 määrati see vanglaks neile, kes keeldusid katoliikluse asemel anglikaani kirikusse astumast, kuid ei ole tõendeid selle otsuse täideviimisest.
Inglismaa kodusõja puhkedes piirati linnust kahel korral (1643 ja 1644). 1646. aastal otsustati, et Haltoni linnusel ei ole tulevikus enam sõjalist funktsiooni. 1650. aastaks oli linnus varemetes.
Ehitise seisukord halves, kuigi väravaehitist kasutati kohtuhoonena. 1728. aastal rentis linnuse George Cholmondeley, teine Cholmondeley krahv. 1737. aastal ehitati keskaegse väravaehitise asemele uus kohtuhoone. 1792. aastaks oli hoone halvas seisukorras ning oli leitud raha selle remontimiseks, kuigi raha allikas on teadmata. Kohus tegutses hoones kuni 1908. aastani.
1800. aasta paiku lisati linnuse idakülje varemetele kolm dekoratiivseina, et muuta ehitist muljetavaldavamaks. Üks nendest seintest lammutati 1906. 1977. aastal rentis linnuse Haltoni borough nõukogu. 1986–1987 teostati seal väljakaevamisi.
Tänapäeval on linnus jätkuvalt Lancasteri hertsogkonna omand, seda haldab Norton Priory Museum. Linnus avatakse mõnikord külastajatele ning tulevikus on plaanis seda sagedamini teha.  Müürid on varemetes, kuid ümbritsevad veel täielikult linnuseõue. Linnuse juurest avaneb kaugvaade igas suunas.
Elektrivool

Elektrivoolu suund

Elektrivoolu suund on kokkuleppeliselt positiivsete laengute liikumise suund (vooluallika välisahelas plusselektroodilt miinuselektroodile). Elektronid liiguvad tegelikult vastupidises suunas (miinuselt plussile).

Elektrivoolu liigid

Voolu ajalise muutumise laadi järgi eristatakse kestvalt ühesuunalist alalisvoolu ja perioodiliselt muutuva suunaga vahelduvvoolu. Alalisvoolu, mille hetkväärtus perioodiliselt muutub, nimetatakse pulseervooluks; niisugune on näiteks alaldi väljundvool. Vahelduvvoolu tähtsaim liik on siinusvool, mille hetkväärtus muutub siinusfunktsiooni järgi.
Laengukandjate korrapärast liikumist elektrijuhis nimetatakse juhtivusvooluks. Elektrilaenguga makroosakeste liikumist vaakumis või keskkonnas, millel puudub elektrijuhtivus, nimetatakse konvektsioonvooluks.
Elektrivoolu iseloomustavateks ja mõõdetavateks füüsikalisteks suurusteks on voolutugevus ja voolutihedus.

Elektrivool füüsikalise suurusena

Termin "elektrivool" on ülalkirjeldatud füüsikalise nähtuse kõrval kasutusel ka amprites mõõdetava elektrilise suuruse tähenduses, näiteks Euroopa standardis IEC 60027-7 (2010-05) electric current, samuti vastavas Eesti standardis.
Elektrivoolu ja ühtlasi voolutugevuse tähise I (prantsuskeelse nimetuse intensité de courant esitäht) võttis kasutusele prantsuse füüsik André-Marie Ampère (1775 ‒1836), kelle järgi hiljem nimetati elektrivoolu tugevuse ühik ‒ amper.
Standardhälve

Standardhälve on ruutjuur dispersioonist. Mõõdetava suuruse standardhälbe ühikuks on selle sama mõõdetava suuruse ühik.
2012 (film)

Sisu

2012. aastal muutub olukord Maal seoses maiade ennustatud maailmalõpuga katastroofiliseks. Maad räsivad tsunamid, ülitugevate maavärinate ja muude loodusõnnetustega. Samal ajal, kui katastroofides hukkub sadu miljoneid inimesi, üritavad ellujäänute rühmad jõuda Tiibetisse, et pääseda "Noa laevade" pardale, mis on üks vähestest võimalustest ellu jääda.
Seniit

Seniit ehk lagipunkt ehk lagitäpp (araabia k. semt) on kujuteldav punkt taevasfääril otse maapealse vaatleja kohal.
Seniidi vastandpunkt on nadiir.

Päike seniidis

Kui Päike on seniidis, siis maapealsed objektid heidavad varju ainult otse alla.
Päike võib olla seniidis ainult põhjapöörijoone ja lõunapöörijoone vahel. Pöörijoonel on Päike seniidis üks kord aastas – talvisel või suvisel pööripäeval, ekvaatoril on päike seniidis kaks korda aastas – kevadisel ja sügisesel pööripäeval.

Taevakeha seniidis

Mõnikord kasutatakse terminit seniidis ka taevakeha kõrgeimas positsioonis olemise tähenduses tema ööpäevases näivas liikumises antud vaatluskohalt nähtuna.
Kersten Kievel

Kersten Kievel (ka Kivell, Kyvel, Kyvell) oli Liivimaa aadlimees 16. sajandil.
Kersten Kievelit mainitakse esimest korda allikates 1517. aasta 18. veebruaril, kui ta ostis Hans Rademannilt Suur- ja Väike-Aakaru külad (Grote und Kleene Ayakaer, ka Oldckaer või Adekaer), mis asusid vastavalt Kambja ja Nõo kihelkonnas. Ühtekokku oli neil küladel 15 adramaad, millest 9 paiknes Suur- ja 6 Väike-Aakarus; kahes külas oli kokku 8 talumajapidamist. Lisaks sai Kersten ka õiguse nõuda ühte Hinrich Langenile kuuluvat talumajapidamist, ehkki müüa ei soovinud selle eest vastutada. Müügitehingu hind oli 1300 vana riia marka ning selle kinnitas Tartu piiskop Christian Bomhower.
Aastatel 1542–1545 on Kersten Kievelit mitmel korral nimetatud Tartu mees- ehk vasallikohtu kaasistujana.
Isabella Olga von Ungern-Sternberg

Isabella (Isa) Olga von Ungern-Sternberg (sündinud von der Pahlen, 22. september/4. oktoober 1846 Tallinn – 19. august/1. september 1915 Tallinn) oli grafoloog.
Ta oli teadusliku grafoloogia algatajaid, Pariisi Grafoloogia Ühingu asepresident.
Aastal 1876 tutvus ta Itaalias Friedrich Nietzschega. Aastal 1902 avaldas ta grafoloogilise uurimuse "Nietzsche im Spiegelbilde seiner Schrift".

Pere

Tema isa oli Estimaa rüütelkonna peamees Alexander Johann von der Pahlen (1820–1895) ja ema Olga Fredrika von Grote (1826–1888). Tema abikaasa oli Rudolf Robert Wilhelm von Ungern-Sternberg (1837–1897).
Tõnu Maarand

Tõnu Maarand (sündinud 16. aprillil 1940 Tartus) on eesti skulptor.
Ants Laikmaa tänav

Ants Laikmaa tänav on tänav Tallinnas Kesklinnas Südalinna ja Kompassi asumis.
Tänav algab Narva maantee ja Hobujaama tänava ristmikult, lõunasse suundudes ristub Gonsiori tänavaga ja jätkub kuni Rävala puiesteeni, kus tänav lõpeb. Enne Rävala puiestee pikenduse väljaehitamist lõppes tänav Tartu maantee alguses. Ka trammiliinide 2 ja 4 trammitee kulges 1970. aastani Narva maanteelt Tartu maanteele mööda Ants Laikmaa tänavat.
Tänav on nimetatud maalikunstnik Ants Laikmaa järgi. 
Laikmaa ja Gonsiori tänava nurgal asuv stalinistlik 5-korruseline hoone ehitati 1950. aastail. 1974. aastast tegutses aadressil Laikmaa 5 Tallinna Teenindusmaja, mis kuulus Eesti NSV Teenindusministeeriumi haldusalasse. Hoone projekti autor oli RPI Eesti Tööstusprojekti arhitekt Maimu Kaarnaväli. Teenindusmajas tegutsesid individuaalõmblusvabrik Lembitu, iluteenuseid pakkuv teeninduskombinaat Junor, puhastusteenuseid (pesumaja ja keemiline puhastus) osutav Kiir, fotograafid ja linna suurim kübarasalong. Laenutusteenusest oli võimalik laenutada majatarbeid, lauanõusid ja valmisriideid.
Lea (eesnimi)

Lea on naisenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 73. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Lea 2284 naisel.
Vanemuise väike maja

Vanemuise väike maja on Tartu teatrile Vanemuine kuuluv teatrihoone Tartus Vanemuise tänaval majas 45a, Tiigi tänava pargi ääres. Algselt rajati juugendstiilis (klassitsismi ja heimatstiili mõjudega) teatrimaja Tartu Saksa Käsitööliste Seltsi teatri tarbeks.
Hoone ehitati pärast seda, kui Tartu Saksa Käsitööliste Seltsi aias asunud puust suveteater 1904. aastal tulekahjus hävis, samale kohale. Ehkki Riia Arhitektide Seltsi abiga korraldatud rahvusvahelisele arhitektuurikonkursile laekus 52 projekti, ei oldud ühegagi neist täielikult rahul. Nii koostas toonane Tartu linnaarhitekt Arved Eichhorn uue projekti esimese (arhitektid E. Hoffmann ja F. Schultze Berliinist) ja teise koha (Peterburi arhitektid Nikolai Vassiljev ja Aleksei Bubõr) pälvinud tööde põhjal.
Eesti Vabariigi ajal Saksa Teatril oma truppi polnud, seda üüriti Vanemuise, Vene Teatrile ja mitmesugustele rändartistidele. Ka Vanemuise teatri remondi ajal 1930. aastatel tarvitas teater ajutiselt nüüdset väikest maja. Umsiedlungi järel müüs selts 1939. aastal hoone 100 000 krooni eest Tartu linnale.
Kui Vanemuise teatri oma hoone Teises maailmasõjas purustati, kolis eesti teater 1945. aastal püsivalt pargiäärsesse majja. Taastatud hoone avaetenduseks 21. detsembril 1944 sai Kaarel Irdi lavastatud August Kitzbergi "Enne kukke ja koitu". 1946. aastal rajati juurdeehitis linnaarhitekt Arnold Matteuse plaani alusel. Kapitaalremonti tehti 1945. aastal, 1950. ja 1970. aastail. Ööl vastu 26. septembrit 1978 hoone põles, misjärel Vanemuine tegutses pikalt ainult 1967. aastal valminud suures majas. Hoone seisis kaua tühjalt ja taastati alles 1990. aastaks. Maja avati 5. oktoobril 1990 Ilmar Külveti näidendiga “Menning”. 2012–2014 oli maja taas remondis, uue, rahvuslikes värvides sise- ja väliskujunduse tegid arhitektid Raul ja Kristo Vaiksoo.
3. kromosoom

Inimese 3. kromosoom ehk kromosoom 3 on inimese suuruselt kolmas kromosoom. Nagu kõiki teisi autosoome ehk mittesugukromosoome, on inimesel ka seda kaks koopiat.
Inimese 3. kromosoom sisaldab umbes 198 miljonit aluspaari ehk ligikaudu 6,5% kogu inimese DNA-st. Geene on leitud 2570, mille hulgast 1070 kodeerivad valke ja 763 on pseudogeenid.
On leitud seoseid 3. kromosoomis paiknevate geenide ja selliste haiguste vahel nagu alkaptonuuria, autism, atransferrineemia, biotinidaasi puudulikkus, Brugada sündroom, diabeet, dystrophia myotonica, essentsiaalne treemor, Hailey–Hailey haigus, katarakt, kurtus, lühikasv, lümfoom, Moyamoya haigus, munasarja vähk, Möbiuse sündroom, nüktaloopia, pika QT sündroom, porüüria, proteiin S puudulikkus, pärilik motoorne ja sensoorne neuropaatia, Romano-Wardi sündroom, sahharoosi talumatus, septo-optiline düsplaasia, spinotserebellaarataksia, Usheri sündroom, von Hippel-Lindau sündroom, vastuvõtlikkus/vastupanu HIV-ile ja Waardenburgi sündroom.
Miilang

Miilang on Hugo Treffneri Gümnaasiumi koolileht. Leht ilmus 1926-1940 ja uuesti aastast 1992. Leht ei ilmunud 1994. Leht ilmub ebaregulaarselt.
Aprillis 2007 valis MTÜ Noorte Meediaklubi selle ajalehe aasta koolileheks.