Kristi Paap

Kristi Paap (sündinud 30. oktoobril 1973 Tallinnas) on eesti ehtekunstnik.

Elulugu

Kristi Paap lülitus kunstiellu 1990. aastate keskpaigas. Tema kujunemine kunstnikuks jäi rühmituse F.F.F.F. (1996–2005) aega, mil rühmituse noorte naiskunstnike tegevus muutis ehtekäsitlust nii ideoloogilises, esteetilises kui ka tehnilises mõttes. Kunstirühmitus F.F.F.F on aastal 1996 viie Eesti Kunstiakadeemia metallikunsti osakonna lõpetanu (Kristi Paap, Ketli Tiitsar, Berit Teeäär, Kaire Rannik ja Maria Valdma) asutatud rühmitus. Rühmituse lennukad ja originaalsed kunstiprojektid, teostatuna erinevates meediumides – ehted, objektid, fotod, installatsioonid – avaldasid samavõrra mõju nii ehtekunstile kui ka kaasaegsele kunstile, Kristi Paabi jõudmine ehtekunsti esiridadesse toimus vaikselt, ent sellegipoolest võib tagasivaatavalt öelda: eeldus tõusuks oli olemas juba algusest peale.

Looming

Kristi Paap on keskendunud oma loomingus looduse kordustele ja korrale. Vorminud ehteks seda, mis looduses tekib ja kaob, näiteks kirsikivid. Need ehted kannavad endas tuntavat lapsepõlve nostalgiat – lapsepõlve kirsipuid ja nende iga-aastast turvalist rutiini.
Kristi Paap: "Aeg-ajalt, juba kümmekond aastat, on mind võlunud igasuvise moositegemise tavast üle jäänud kirsikivid, nende kuju ja hõng, nad muutuvad mu käe kaudu kaelaeheteks ja rinnanõelteks. Ikka tulen ma selle veetleva materjali juurde tagasi, ikka ta meelitab mind ja sosistab vaikselt kõrva oma lugusid, nagu tuulepuhang okstes, mis raputab maha õielehti. Mind huvitab seisund, kuidas aeg muutub – üksik hetk, kõla, mis teeb end nähtavaks ja äratab meeled – putukate sumin, lehtede sahin – märkamatu heli või vali vaikus. Sellest olustikust ajendatuna valmivad ehted, mis teevad tasast häält, kui nad liikvele lükata. Kandes annavad nad endast märku tasase klopsu või kõlinaga." 
Aastail 1999–2001 valmisid kunstnikul kaelaehted "Tekla" (1999, pleksiklaas, lehtkuld) ja "Tejo" (2001, puit, lehtkuld, hõbe, merevaik, värv). Kui pleksist kiirgab jäikust ja jäisust on puit tundlik ja diskreetne. Need kaks omadussõna – tundlik ja diskreetne – iseloomustavad Kristi Paabi loomingut kõige üldisemalt.
Seni on Kristi Paap töötanud peamiselt sarjadega, millest mahukamad on "Rohulibled on ainult üks hetk", "Vaatega tuba" ja "ristiK", mida ta eksponeerib seejärel üksiknäitustel. Sarjal "Rohulibled on ainult üks hetk" on kõige vahetum side mälestustega. Vaatamata sellele, et otsesed vasted tema loomingule looduses puuduvad, on kunstnik ise nimetanud seda sarja herbaariumiks kaelaehetes ja rinnanõeltes. Teda ei huvita taimekujuliste vormide loomine, ta vahendab oma käsitlust aja kulgemisest terviku või üksikute hetkedena. Ta jälgib ja järgib korda ja kordust, manipuleerides orgaaniliste vormide ja elutute materjalidega, saab ta iga kord uue tulemuse. Kuid mitte ainult tulemus, vaid ka valmistamisprotsess pakub talle palju võimalusi.
Kandja roll on Kristi Paabi loomingus üsna oluline, sest ehte struktuuri ja kõla muutumine keha liikumise ja peatumise võngete kaudu on etteaimamatult ootamatu. "ristiKu" sarja ehete tähtsaim uuendus seisneb nende helis, mis oli tõusnud kunstniku huvisfääri. Rääkides ehte helist, tunnistab ka Kristi Paap: "Neid ehteid tehes ma otsisingi heli või kõla, mingit häält, või kui soovid, siis vaikust. Need sosistavad kandjale vaikselt kõrva, tehes kas kolks, klõps või sahisedes shhhh. Mida need täpselt ütlevad või meenutavad, on juba ehte ja kandja vaheline asi." Kristi Paabi ehetes on ühekorraga tajutav nii meeleline kui ka intellektuaalne pool, tema "materialiseerunud kujutlusvõime" laseb luua isikupäraseid, kandja kõiki tundemeeli puudutavaid ehteid.