google/wiki40b huggingface dataset:
Franz Seldte

Franz Seldte (29. juuni 1882 Magdeburg – 1. aprill 1947 Fürth) oli Saksa poliitik.
Ta oli kemikaale tootva vabriku omaniku poeg. Ta õppis Magdeburgis gümnaasiumis, oli siis müügitööl õpipoiss, seejärel õppis ülikoolis keemiat ning võttis siis üle oma varalahkunud isa äri.
Ta osales Esimeses maailmasõjas, kus kaotas vasaku käe.
Ta oli paramilitaarse organisatsiooni Stahlhelm kaasasutaja.
30. jaanuarist 1933 kuni 23. maini 1945 oli ta Saksa Riigi tööminister.
Teise maailmasõja järel vahistati ta ameeriklaste poolt. Teda taheti kohtu alla anda, kuid ta suri enne kohtuprotsessi algust ameerika sõjaväehaiglas.
Pluviaal

Pluviaal (ld sõnast pluvia 'vihm') ehk pluviaalperiood on geoloogilises minevikus pms palavvöötmes olnud sademerohke ajajärk, mis kestis tuhandeid aastaid.
Peni Barboss ja ebatavaline kross

Filmivõtted

Filmiti Moskva lähistel maalilise Istra jõe ääres. Filmitud materjalist oleks jätkunud ka poole tunni pikkuse filmi jaoks, kuid režissöör Leonid Gaidai otsustas jätta osa ideid ja lahendusi oma järgmise filmi jaoks, milleks osutus "Puskariajajad". Näitleja Juri Nikulinile otsustas Gaidai iseloomuliku detailina kleepida suured ripsmed. Silmi tihedalt pilgutades paistis tema tegelane Balbes eriti koomiline.

Sisu

Film kujutab kolme röövpüüdja – Trusi, Balbesi ja Bõvalõi – seiklust dünamiidiga kala püüdes. Kui mööda jõge sõidab kalakaitseinspektor, istuvad mehed õngede taga kui ausad kalamehed. Hiljem heidavad mehed jõkke kepi, mille külge on seotud dünamiidipakk põleva süütenööriga. Nendega kaasas olev koer Barboss sööstab ustavalt jõkke, et visatu peremeestele kaldale tagasi tuua. Järgneb röövpüüdjate paaniline põgenemine lõhkeainet hambus hoidva koera eest. Viimases hädas ronitakse puu otsa. Koer jätab dünamiidipaki puu alla ning jookseb ära. Järgneb tugev, raputav plahvatus.
Eeltoodud süzeed on varem käsitlenud oma teostes ka kirjanikud Henry Lawson ning Jack London.
Sire varjusamblik

Sire varjusamblik (varem ka sire säärsamblik; ladinakeelne teaduslik nimetus Chaenotheca gracilenta, sünonüüm Cybebe gracilenta) on samblik. 
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Teda leidub salumetsade tüübirühma lodumetsa (soovõha) kasvukohatüübis.
Eduard Ilves

Eduard-Aleksander Ilves (29. jaanuar 1899 – 29. aprill 2003) oli Eesti vabadusvõitleja ja pikaealine.
Saratov

Nimi

Nimi pärineb algselt põhjaturgi sõnadest sarı ('valge, kollane') ja tau ('mägi').

Ajalugu

Saratov asutati 1590. aastal. Esialgu paiknes linn Volga vasakul kaldal, veidi põhja pool tänapäeva Engelsist. 1674. aastal viidi üle tänasesse asupaika. 1780. aastal sai Saratov kubermangulinnaks. 1870. aastal valminud Tambovi-Saratovi raudtee ühendas linna Moskvaga. 1909. aastal asutas Nikolai II Saratovisse ülikooli (nüüdne N. G. Tšernõševski nimeline Saratovi riiklik ülikool).
Linn on sajandeid olnud üks Venemaa tähtsamaid sadamaid – algul kala- ja soolakaubanduse, hiljem teraviljakaubanduse keskus.
Nõukogude ajal oli Saratov kuni 1991. aastani välismaalastele suletud kui lennukitööstuse keskus, mis mängis tähtsat osa ka Nõukogude kosmoseprogrammis.

Volgasakslased

Tänu Jekaterina II manifestile 22. juulist 1763 oli Saratov pikka aega volgasakslaste tõmbekeskus. 1941. aastani oli Saratovist üle jõe asuv Pokrovsk (nüüdne Engels) Volgasakslaste ANSV pealinn. 20. sajandi alguses loendati volgasakslasi üle 800 000. Teise maailmasõja ajal küüditati paljud neist Siberisse ja Kasahstani, mõned on hiljem naasnud. Alates 1980ndatest aastatest on enamik Saratovi volgasakslasi emigreerunud Saksamaale.
Matvei Blanter

Matvei Blanter (vene Матвей Исаакович Блантер; 10. veebruar (vkj 28. jaanuar) 1903 Potšep, Tšernigivi kubermang (tänapäeval Brjanski oblast) – 27. september 1990 Moskva) oli juudi rahvusest Nõukogude Liidu helilooja.

Elulugu

Matvei Blanter sündis kaupmehe Issaak Blanteri ja näitlejanna Tatjana Vovsi perekonnas. Enne Esimese maailmasõja algust kolis perekond Kurskisse. Aastatel 1915–1917 õppis Matvei Blanter Kurski muusikakoolis klaveri- ja viiulimängu. 1917. aasta kevadel kolis ta Moskvasse, kus õppis aastatel 1917–1919 Moskva Filharmooniaühingu draamakooli klaveriklassis. Aastatel 1920–1921 oli Blanter Moskvas estraadistuudio "Mastofor" muusikaosakonna juhataja.
Aastatel 1926–1927 oli Matvei Blanter Leningradi Satiiriteatri muusikaosakonna juhataja. 1928–1929 oli ta muusikajuhataja Ajakirjandusmaja Teatris, 1930–1931 Magnitogorsi Teatris, 1932. aastal ajakirja Krokodill rändteatris ja 1932–1933 Gorki Miniatuurideteatris. 1936. aastal määrati Matvei Blanter Nõukogude Liidu Riikliku Džässorkestri kunstiliseks juhatajaks.

Looming

Matvei Blanter on kirjutanud arvukalt laule, neist kõige tuntum on "Katjuša". Blanter on kirjutanud ka operette ja filmimuusikat.
Tartu Kubermangugümnaasium

Tartu Kubermangugümnaasium (saksa keeles Gouvernements-Gymnasium zu Dorpat) oli 1804. aastal Liivimaa kubermangu Tartus avatud saksakeelne õppeasutus.

Eellugu

1803. aastal kinnitati Venemaa keisri Aleksander I poolt Venemaa Keisririigi "Rahvahariduse esialgsed eeskirjad", mille kohaselt moodustati Venemaa keisririigis kolmeastmeline haridusasutuste süsteem: kihelkonnakoolid ehk elementaarkoolid või rahvakoolid maapiirkondades; maakonna- ehk kreisikoolid maakonnalinnades ja kubermangugümnaasiumid kubermangulinnades. Avalike koolide kõrval olid lubatud ka elementaarkooli-, kreisikooli- või gümnaasiumikursusega eraõppeasutused.

Gümnaasiumi avamine

Tartu Kubermangugümnaasium avati Tartus 15.vkj /27. septembril 1804. aastal, samaaegselt selle ettevalmistuskooli – Tartu kreisikooliga. 
Algul asus kubermangugümnaasium Laial tänaval Schultzi majas, kuid juba 1804. aasta detsembris kolis gümnaasium Tartu Jaani kiriku kõrval asunud paruness Tšerkassova (sünd. printsess Hedvig Elisabeth Biron) (1727—1797) nn. Printsessi majja, kus enne seda asus Liivimaa Aadlipreilide Asutus. 1828. aastal aga ehitati gümnaasiumile oma hoone Rüütli tänava äärde, mis avati 1830. aastal.
Kubermangugümnaasiumi tegevust juhtis algusaastatel Tartu Ülikooli esimene rektor George Frederic Parrot, 1814. aastast aga määrati alaline gümnaasiumi direktor: aastatel 1814–1838, Otto Benjamin Gottfried Rosenberg; 1838–1849, Johann Samuel Eduard Haffner; 1849–1870, Julius von Schröder ja aastatel 1870–1893 Theodor Gööck.

Õppetegevus

Algselt oli TKG kolmeklassiline, 1821. aastal lisati kaks nooremat klassi ja 1861. aastal veel kaks vanemat klassi ning kool muutus seitseklassiliseks. Klasse nimetati alates madalamatest klassidest septima, sexta, quinta, quarta, tertia, secunda ja prima. 1855. aastal loodi veel ettevalmistusklass gümnaasiumi madalamasse klassi sisseastumiseks. Venestamisaja alguses 1879. aastal loodi veelgi täiendusklass vene keele paremaks omandamiseks selecta.
Õppetegevus oli jaotatud kaheks semestriks jaanuar–juuni ja august–detsember. Õppeainetest omandati: usuõpetus, ladina keel, kreeka keel, saksa keel, vene keel, matemaatika, füüsika, ajalugu, geograafia, loodusõpetus ja ilukiri ning fakultatiivselt prantsuse keel, heebrea keel, joonistamine, laulmine ja võimlemine. Õpiedukust hinnati viiepallisüsteemis, parim hinne I madalaim hinne V. Küpsuseksameid sooritati juunis ja detsembris.

Tartu kubermangugümnaasiumi likvideerimine

1880. aastail Venemaa keisri Aleksander III poolt algatatud venestamispoliitika käigus kinnitas keiser 10. aprillil 1887 "Vene õppekeele tarvituselevõtmisest Tartu õpperingkonna riiklikes keskõppeasutustes", mille kohaselt pidid ka kõik Läänemere kubermangude riiklikud õppeasutused järk-järgult üle minema saksakeelselt õppetöölt venekeelsele õppetööle.
1890. aastal muudeti Tartu kubermangugümnaasium Tartu gümnaasiumiks, alates 1904. aastast kandis kool Tartu Aleksandri gümnaasiumi nime, 1920. aastast Hugo Treffneri gümnaasiumi nime, 1944. aastast oli see Tartu 1. keskkool ja alates 1958 A. H. Tammsaare nimeline Tartu 1. keskkool ning 1990. aastast uuesti Hugo Treffneri Gümnaasium.
Siiri Jüris

Siiri Jüris (sündinud 1992 Jõgeval) on Tartus elav ja töötav Eesti maalikunstnik. 
Ta on lõpetanud Tartu Kunstikooli ning omandanud nii bakalaureuse kui ka magistrikraadi Tartu Ülikooli maaliosakonnas. 
Aastast 2018 on ta Tartu Kunstnike Liidu liige. 
Alates oma bakalaureusetööst on Jüris korduvalt pöördunud portreemaali juurde, tundes huvi indiviidi ja tema seisundite kujutamise võimaluste ning võimalikkuse vastu, seades sealjuures järjepidevalt kahtluse alla selle maaližanri konventsioone ja traditsioone. Jürise töid on mitmetes erakollektsioonides.
Skjånes

Skjånes (põhjasaami keeles Skeavvonjárga) on küla Norra põhjaosas Finnmargis Gamviki vallas Nordkinni poolsaare lõunakaldal Barentsi mere Tanafjordeni ääres. Geograafilised koordinaadid on 70°48', N 28°06' E.
Elanike arv on umbes 60–70 (2007).
Põhiline elatusallikas on kalandus.
Internaatkooli ja vanadekodu sulgemine tõid kaasa töökohtade nappuse. Valitsus keelas Tanafjordeni piirkonnas kalakasvatuse, mistõttu lõhekasvandus tuli sulgeda ning 2007. aasta suvest tegeldakse selle asemel kalapüügiturismiga.
Skjånesis asub Hopi kabel.
Karaoke

Karaoke (jaapani keeles tuletis sõnadest kara 'tühi' ja ōkesutora 'orkester') on meelelahutusvorm, milles inimesed laulavad seltskonna ees mikrofoni tuntud laule, taustaks ilma vokaalita salvestatud fonogramm ja tavaliselt ekraanil nähtavad laulusõnad.
Kalinini rajoon (Tallinn)

Kalinini rajoon oli Tallinna linnarajoon, mis eksisteeris aastatel 1945–1991. Aastatel 1991–1993 oli sama linnarajooni nimi Põhjarajoon.
Kalinini rajoon hõlmas Kopli, Kalamaja, Pelgulinna, Pelguranna, Väike-Õismäe, Kakumäe poolsaare, Tiskre, Rocca al Mare ja Harku järve ümbruse. Piiriks Oktoobri rajooniga olid Harku paemurru raudteeharu, Paldiski maantee, Toompuiestee (siis J. Gagarini puiestee) ja Põhja puiestee.
Rajoon moodustati 18. mail 1945 ja kandis kuni 1. juulini 1946 Kopli rajooni nime. Lõplikud piirid sai Kalinini rajoon 1975. aastal.
Kalinini rajooni pindala oli 32,3 km².
1989. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kalinini rajoonis 118 654 elanikku. Neist oli eestlasi 45 544 (38,38%), venelasi 56 689 (47,78%), ukrainlasi 7065 (5,95%), valgevenelasi 3853 (3,24%), juute 801 (0,68%) ja soomlasi 785 (0,66%).
Rand & Tuulberg

Rand & Tuulberg on Eesti ehitusettevõte, mille põhitegevus on ehitusprojektide teostamine peatöövõtu meetodil. Ettevõtte peakontor asub Tartus aadressil Sõbra tänav 54.
Ettevõtte ajalugu aastase 1993, kui Raivo Rand ja Aivar Tuulberg asutasid ettevõtte OÜ RT Invest (ettevõtte Rand & Tuulberg eelkäija). 1994 valmis ettevõtte esimene objekt: Columbia Kivi tehas. 1994 nimetati RT Invest ümber aktsiaseltsiks Ehitusﬁrma Rand ja Tuulberg.
Ettevõtte juhatuse esimees on Taivo Täht.
Looduslikud kiudained

Looduslikud kiudained on kiudained, mis esinevad looduses.
Taimedes esinevad tselluloosist ja muudest sarnastest ühenditest koosnevad kiudained, loomades valkudest koosnevad kiudained.
Mõnda looduslikku tekstiilkiudude hulka kuuluvat kiudainet kasutatakse tekstiiltoodete valmistamiseks.
Nii inimeste toit kui ka loomasööt sisaldavad kiudaineid. Toidu puhul nimetatakse neid kiudaineteks, sööda puhul kiudaineteks ehk toorkiududeks.
Kalmetu

Kalmetu on paik ja endine küla Viljandimaal Viljandi vallas.
1923. aastal on mainitud Kalmetu veskit, mille järgi taheti 1939. aastal ümber nimetada senist Kiviküla küla. Nime aluseks on sõna kalmet 'muistne kalmistu'.
Kalmetu küla kujunes 20. sajandi alguses Vana-Tännassilma mõisa maadele.
Aastatel 1945–1960 oli Kalmetu küla Kalmetu külanõukogu keskus, 1960–1973 Tänassilma külanõukogu keskus.
Kalmetu küla oli tuntud ka Tänassilma asulana. 1977. aastal ühendati Kalmetu ja Tamme küla Tänassilma külaks.
Kvisling

Kvisling (Quisling) on nimetus, millega kutsutakse rahvareetureid ja kollaborante. Seda nimetust on kasutatud peamiselt fašistlike poliitiliste erakondade ning sõjaliste ja poolsõjaliste organisatsioonide liikmete kohta, kes Teise maailmasõja ajal tegid okupeeritud riikides koostööd teljeriikidega.
Nimetust "kvisling" kasutati esmakordselt inglise ajalehe The Times 15. aprill 1940 artiklis "Quislings everywhere" (Kvislingeid on igal pool) pärast seda, kui Norra päritolu Vidkun Quisling tegi koostööd Natsi-Saksamaaga selleks, et aidata Norras võimule kollaborantlik valitsus eesotsas iseendaga. Ajalehes öeldi: "To writers, the word Quisling is a gift from the gods. If they had been ordered to invent a new word for traitor...they could hardly have hit upon a more brilliant combination of letters. Actually it contrives to suggest something at once slippery and tortuous." (Kirjanikele on sõna "kvisling" jumala kingitus. Kui tuleks leiutada uus väljend sõnale "reetur", ... oleks raske leida paremat tähtede kombinatsiooni. Sõnas sisaldub korraga midagi libedat ja ülekohtust.)
Nimetust "kvisling" hakati laiemalt kasutama siis, kui Inglise peaminister Winston Churchill 26. detsembril 1941 kommenteeris võite teljeriikide vastu ja USA ühinemist sõjaga, öeldes: "Paljude meeste ja naiste südames on löönud lõkkele lootus ja sellega põletame vihaleegid brutaalse korrumpeerunud okupandi vastu. Kui veel raevukamalt leegitsevad tuled vihatud ja põlatud räpaste Quislingite vastu, kelle nad on hankinud ..."  Pärast seda kõnet levis nimetus "kvisling" kõnekeelde ja poliitilistesse karikatuuridesse.
Sõna "kvisling" on kasutusel ka tänapäeval; seda võib sagedamini kohata New York Timesi 2008. ja 2009. aasta artiklites ning ajalehtedes Die Zeit ja The Times.
Max Brooks kasutas nimetust "kvisling" oma zombiteemalises romaanis "World War Z", et kirjeldada ellujäänuid zombisõjas, kus nad kaotasid mõistuse ja käitusid sarnaselt elavate surnutega.
Somaali ulukeesel

Praegune levik ja elupaigad

Tõenäoliselt on metsikus looduses vähem kui 1000 (või isegi 700) isendit ja liik on Rahvusvahelise Looduskaitseliidu (IUCN) punases raamatus märgitud kui "äärmiselt ohustatud". See tähendab, et somaali ulukeeslitel on väga suur oht välja surra.
Paarsada isendit elab Somaalias, Eritreas ja Etioopias. Nende jalgadel on horisontaalsed mustad triibud, mis meenutavad sebra triipe.
Somaali ulukeesel elab kivikõrbetes ja poolkõrbetes. Toitub rohttaimedest, lehtedest ja puukoorest. Somaali ulukeeslid elavad 10–15 looma suurustes karjades.
Kuni 275 kg raskust ja 1,25 m kõrgust somaali ulukeeslit ohustavad inimesed ja kiskjad.

Vangistuses

2011. aasta seisuga elas umbes 200 isendit maailma 34 loomaaias. Samuti elas 2009. aastal kolm looma Iisraelis Yotvata Hay-Bari looduskaitsealal. Rahvusvahelist tõuraamatut haldab üks Berliini loomaaedu – Tierpark Berlin.

Baseli Loomaaed

Somaali ulukeeslite aretuse juhtiv loomaaed on Šveitsi Baseli loomaaed. Baseli loomaaed haldab somaali ulukeeslite Euroopa tõuraamatut. 
Baseli loomaaed alustas somaali ulukeeslite pidamist 1970. aastal ja esimene somaali ulukeesel sündis 1972. aastal. Alates sellest ajast on sündinud ja jäänud ellu 11 täkku ja 24 mära (2009. aasta seisuga). Täna on kõik vangistuses elavad somaali ulukeeslid geneetiliselt seotud algse Baseli loomaaia rühmaga.
18. jaanuari 2012 seisuga oli Baseli loomaaias neli somaali ulukeeslit: täkk "Gigolo" (3-aastane) ja kolm emast (nende hulgas "Yogala"-14).

Prantsusmaa

Alates 1987. aastast on Prantsusmaal Réserve Africaine de Sigeanis on olnud 11 somaali ulukeesli sündi, sealhulgas 30. juunil ja 14. augustil 2010 ning 29. märtsil 2013.

Ameerika Ühendriigid

Ameerika Ühendriikides aretavad somaali ulukeeslit ainult kolm organisatsiooni: Saint Louise loomaaed Missouri osariigis, San Diego loomaaed California osariigis ja White Oaki looduskaitseala Florida osariigis. White Oak sai karja 2008. aastal, osana rahvusvahelisest jõupingutusest päästa somaali ulukeesel väljasuremisest. Sellest saati on sündinud 18 varssa.

Kodustamine

Itaalias leitud kodustatud eeslid on tavaliselt somaali ulukeeslite järeltulijad. Samal ajal põlvnevad teiste Euroopa riikide kodustatud eeslid nuubia eeslist.
Enn Haare

Enn Haare (kuni 1939. aastani Karl August Hauser; 1. detsember 1905 – 6. märts 1979 Rakvere) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
1926. aasta augustis ülendati ta Sõjakooli õppekursuse lõpetamise järel nooremleitnandiks ning määrati teenistusse 5. Jalaväerügementi. 1932. aasta veebruaris ülendati ta leitnandiks, teenistuskoht oli siis 1. Soomusrongirügement. 1940. aasta veebruaris sai ta kapteni auastme.
Teenis Soomusrongirügemendis.
Hancavičy

Ajalugu

Hancavičy nime kandis XVII sajandi asutatud mõis, mis alates aastast 1733 kandis Hancavičy nime. Selle juurde rajati aastal 1884 samanimeline raudteejaam, mille ümber hakkasid tekkima ettevõtted. Selles piirkonnas asunud asulat, tänapäeva linna eelkäijat, hakati Hancavičyks nimetama aastal 1898. 
Aastast 1921 oli Hancavičy Poola koosseisus, toona hävitas suur tulekahju aastal 1934 suure osa asulast. 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga, aastal 1940 sai asulast rajoonikeskus ja alev. Linnaõigused sai asula aastal 1973. Nõukogude ajal asus linna juures raketihoiatussüsteem, seetõttu oli see kinnine linn.
Iļģuciems

Iļģuciems (saksa keeles Ilgezeem) on asum Lätis, Riia linna Kurzeme rajooni osa pindalaga 2,442 km². Asub Dzirciemsist põhjas, Imantast idas ja Spilvest lõunas. 24 893 elanikku (2010).

Ajalugu

Iļģuciemsi aladel asusid aastast 1226 Püha Mäe konvendi maad, need eraldas kloostrile Wilhelm Modenast. Neil maadel asus võõrastemaja, mida teati kui Heiligen Geist Hof, alamsaksa keeles hiligen geest hove. Hiljem muutus see nimetus lätipärasemaks Hiligzeemiks, seejärel Ilgezeemiks ja lõpuks sai piirkond tänapäevase nime.
17. sajandist kuulusid need maad Baltā mõisale, lisaks ehitati sinna veel Nordecki mõisa peahoone. Aastast 1786 arvati need maad Riia linna koosseisu.
18. sajandil rajati asumi maadele mitmeid vabrikuid ja Iļģuciems hakkas kujunema tööstuspiirkonnaks. Esimene neist oli Loderi manufaktuur, mis rajati juba aastal 1794. Järgnesid Schmidti masinatehas aastal 1845 ja aktsiaselts "Tekstiil". Hiljem lisandus veel Iļģuciemsi klaasivabrik ja mitmed teised ettevõtted. Aastal 1892 sai alguse Iļģuciemsi turg. Teine Riias Daugavat ületav sild raudteesilla järel ühendas asumi ülejäänud linnaga.
20. sajandi alguses hakkas asumisse käima tramm. Aastal 1926 valmis sealse tsemendivabriku teenindamiseks mõeldud raudtee, millel avati Iļģuciemsi raudteejaam, nõukogude ajal ehitati selle ümbrusesse veel teisigi tööstusettevõtteid. Juba XX sajandi kolmekümnendatel aastatel ehitasid ettevõtjad Iļģuciemsi aladele tüüpprojekti põhjal valminud tööliselamuid, aga 20. sajandi viiekümnendatel aastatel hakkasid sinna kerkima paneelelamud. Asumi tähtsaimaks pargiks on Nordecki mõisa park.
Iļģuciemsis on elanud Raimonds Pauls.
Nikolai kettsild

Nikolai kettsild (ukraina Миколaївський ланцюгoвий міст) oli esimene alaline sild üle Dnepri jõe Kiievis. Tarinduselt mitmeavaline rippsild.
Sild eksisteeris aastatel 1853–1920 Kiievi territooriumil Dnepri lisajõe Tšortoroi suudmealas.

Silla projekteerimine ja rajamine

Silla projekteeris ja ehitas Briti insener Charles Blacker Vignoles. Projekteerimine algas 1846. aastal. Teda konsulteeris William Tierney Clark, Budapesti kettsilla projekteerija. 1847. aasta jaanuaris kinnitas projekti keiser Nikolai I, kelle järgi sai sild valmimisel oma nime. 1848. aastal algasid silla ehitustööd.
Silla pikkus oli 780 m ja laius 16 m. Neli keskmist ava olid pikkusega 134 m. Kuueavaline kettsild olid raudtarinduses, mille detailid valmistati Birminghamis. Venemaale toodi need Liverpoolist 16 laevaga Odessasse, kust edasi veeti härgrakenditel Kiievisse.
Sillal oli kaldapoolses otsas avatav sektsioon laevade läbilaskmiseks kevadise suurvee ajal (muul ajal pääsesid tolleaegsed laevad kettsilla alt läbi).
Nikolai sild avati vkj 28. septembril 1853. Sild ületas pikkuselt mõni aasta varem Budapestis üle Doonau jõe rajatud kettsilda ja sai tolle aja üheks suuremaks sillaks Euroopas. Sild oli esimene paljuavaline rippsild Euroopas.

Rekonstrueerimine ja hävimine

19. sajandi lõpul sild rekonstrueeriti. 1898. aastal silla avatav sektsioon ehitati ringi kinniseks, sildeehitis tõsteti 3,4 meetri võrra ja jõe laevateed süvendati.
1912. avati sillal bensiinitrammi liiklus.
Nõukogude-Poola sõjas 1920. aasta juunis õhiti kettsild poola vägede taganemisel kindral Edward Rydz-Śmigły käsul. Mitme järgneva aasta jooksul asendas hävinud silda ajutine puusild.

Teised sillad samas asukohas

Aastatel 1925–1941 asus kettsilla asukohas teine sild – kettsilla sammastele rajatud Jevgenija Boschi nimeline sild, tarinduselt tala-sõrestiksild. Selle silla lasksid õhku Punaarmee väed taganemisel 1941. aasta septembris. Peale sõda seda enam ei taastatud.
1950. aastate esimesel poolel rajati endise kettsilla kõrvale Metroosild, tarinduselt mitmeavaline raudbetoonist kaarsild.
Maolävis

Maolävis ehk kardia ehk mao kardia ehk alumine söögitorusfinkter (kõnekeeles maolukk; ladina keeles cardia ventriculi, cardia, pars cardiaca) on see mao osa, kus kahekihiline söögitorulihastik läheb üle kolmekihiliseks maolihastikuks. Ta kujutab endast mao sissekäiku.
Maolävise avanemisega ning sulgumisega pärast suutäie läbiminekut on neelamine lõppenud.
Ebapiisav sulgumine (kardiapuudulikkus) võimaldab toidupudrul maost tagasi voolata või (sagedamini) maohappel söögitorru sattuda (gastroösofageaalne refluks). Võimalik tagajärg on reflukshaigus, mis umbes 10 protsendil haigetel võib viia refluksösofagiidi tekkeni. Osalise tervenemise korral võib tekkida Barretti sündroom (Barretti söögitoru).
Teiselt poolt võimaldab maolävise lühiajamine avanemine röhitsemist ja oksendamist.
Maolävise toonus võib välis- ja sisemõjude toimel tõusta või alaneda. Toonust tõstavad maosisu kõrgenenud pH (vähem maohapet), toidu kõrgenenud valgusisaldus, ning gastrointestinaalsed peptiidhormoonid gastriin, motiliin ja substants P. Toonust vähendavad rasvased toidud, piparmündiõli, mõnuained šokolaad ja kohv ning alkohol ja nikotiin. Ülekaalu korral võib sulgurlihase iseenesest piisava toonuse korral kõhusisese rõhu tõttu maolävis avaneda.
Erinevalt maolävise kui funktsionaalse üksuse lihasbaasist ei ole üleminek söögitoru lameepiteelilt mao silinderepiteelile kindlalt piiritletud. Nii ei ole ka maolävisenäärmed (teata maonäärmete rühm) paljudel imetajatel seotud maolävisega.
James Webbi kosmoseteleskoop

Instrumendid

Webb on Hubble'i teleskoobist täiuslikum ja tundlikum. Webb on umbes kaks korda kergem kui Hubble (6200 kg vs 11 100 kg), kuid selle peamine peegel (diameeter 6,5 m) on umbes viis korda suurema pindalaga kui Hubble'i oma (25 m² vs 4,5 m²). Webbi peegel koosneb 18 osast, mis on valmistatud berülliumist ja kaetud kullaga.
Infrapunakiirgust hakkab uurima kolm mõõteriista. Üks vaatleb taevakehi lainepikkustel alla viie mikromeetri, teine registreerib samas lainealas spektreid. Kolmas analüüsib infrapunakiirgust lainepikkustel 5 kuni 28 mikromeetrit.
Tundlike mõõteriistade kaitseks peab teleskoobi temperatuur olema alati alla 50° K. Kuna Webb on orbiidil ümber L₂ punkti, siis asub Päike sellelt vaadates alati ühes suunas ehk päikesevari peab katma ainult osa teleskoobist. Kuigi Webbi asukoht on Maast 1,5 miljoni kilomeetri kaugusel ehk kaugemal, kui ükski inimene siiani käinud on, paigaldati sellele igaks juhuks hooldusdokk. 
Lagrange'i punkti L₂ eripärast tingituna on teleskoobi tiirlemisperiood 1 aasta.
Webbi teleskoop on liiga suur, et see ühes tükis Ariane 5 lastiruumi ära mahuks. Seetõttu saadetakse teleskoop orbiidile kokku pakituna ning alles sihtkohta jõudnuna võtab see oma tõelise kuju.
Verbaalne notatsioon

Verbaalne notatsioon on muusika noodikiri, milles muusikateose üleskirjutamiseks kasutatakse ainult sõnalist teksti.
Tali vald (1939)

Tali vald oli vald Pärnumaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Talli valla maa-alast; senise Pati valla Raba küla talude nr. I–XI maa-aladest; senise Jäärja valla Veelikse piirkonnast; senise Kilingi valla Rae küla piirkonnast kuni taludeni nr. A-198, A-199, 17-c, A-201 ja A-203, Lodja metskonna Lodja metsandiku kvartaalideni nr. 70, 71, 79, 80, 83–100 ja Laiksaare metskonna Laiksaare metsandiku kvartaalideni nr. 92 ja 94, kõik kaasa arvatud.
1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Jaan Kivilaan.
1945 augustis moodustati Tali vallas Tali külanõukogu keskusega Tali külas ja Veelikse külanõukogu keskusega Veelikse külas. 1950. aastal Tali vald likvideeriti ja selle alad arvati Kilingi-Nõmme rajooni koosseisu.