Pioneer 11

Seadmed ja teadusseadmed

Pioneer 11 kere oli 36 cm sügav ja moodustas kuue 76 cm pikkuse paneeliga kuusnurga. Sondi keres asusid kütus ning kaheksa teadusseadet kaheteistkümnest. Sond kaalus 259 kg.

Käitursüsteem ja asendikontroll

Sondi asendit juhiti kuue tõukuriga, mis olid jagatud paaridesse ja millest igaüks tekitas 4,5 N tõukejõudu. Esimese tõukuritepaariga säilitati konstantset pöörlemist, teine paar kiirendas sondi ja kolmas paar muutis sondi asendit. Informatsiooni sondi asendi kohta, kogusid tähesensor, kaks Päikesesensorit ja lisaks jälgis sond teatud manöövrite abil Maa liikumist.

Side

Sond oli sidepidamiseks varustatud transiiveritega, millest igaühe võimsus oli 8 watti. Sidepidamiseks kasutati S-riba ja sond kasutas andmeedastusel sagedust 2292 MHz ja vastuvõtmisel 2110 MHz. Sondiga peeti ühendust Süvakosmose sidevõrgu kaudu ning sond kasutas enne andmete edastamist konvolutsioonkoodi, et võimaldada vigaste andmete korrigeerimist.

Elekter

Pioneer 11 pardal oli neli SNAP-19 radioisotoopgeneraatorit (RTG-d), mis olid paigutatud kahe masti külge. Mastid olid 3 meetri pikkused ja üksteise suhtes 120-kraadise nurga all. RTG-d paigutati selliselt, et hoida need ohutul kaugusel tundlikest teadusseadmetest. RTG-d tootsid stardil 165 watti ja Jupiterile saabumise ajaks oli energiatootlikus kahanenud 144 wattini. Pioneer 11 vajas kõigi oma seadmete käigus hoidmiseks 100 watti energiat.

Start

Pioneer 11 startis 6. aprillil 1973, Cape Canaveralilt ning selle viis orbiidile kanderakett Atlas-Centaur. Pioneer 11 startis aasta pärast Pioneer 10-t, mis oli startinud 3. märtsil 1972. Pioneer 11 asus teele Jupiteri suunas ja enne Jupiterile jõudmist, ei olnud plaanis ühegi teise planeedi juures kiirust koguda.

Möödumine Jupiterist

Pioneer 11 möödus Jupiterist novembris, detsembris 1974 ja lähenes planeedile kuni 42 828 km kaugusele. Sond pildistas Suurt Punast Laiku, esmakordselt polaaralasid ning määras kindlaks Jupiteri kuu, Callisto, massi. Sond korrigeeris Jupiteri gravitatsiooni abil oma kiirust ja kurssi ning suundus seejärel Saturnile.

Möödumine Saturnist

Pioneer 11 möödus Saturnist 1. septembril 1979 ja lähenes planeedile kuni 21 000 km kaugusele. Kuna vahepeal olid startinud ka mõlemad Voyageri sondid, siis otsustati, et Pioneer 11 läbib Saturni rõngad samamoodi nagu Voyagerid, et testida rõngaste läbimise ohutust. Voyagerid olid möödunud Jupiterist, ning mõlemad sondid pidid mööduma ka Saturnist ja missiooni planeerijad otsustasid, et kui rõngaste ja planeedi vahel on veel avastamata rõngaid, siis on parem kui võimalik kokkupõrge kahjustab või hävitab Pioneeri, mitte Voyageri. Kui Pioneer oleks kahjustada saanud või sellega ühendus katkenud, siis oleksid Voyagerid Saturni rõngastest möödunud kaugemalt ning sellisel juhul oleksid ära jäänud Voyageride möödalennud Uraanist ja Neptuunist.
Pioneer 11 pildistas ja põrkas äärepealt kokku ühe Saturni kuuga, Epimetheusega, millest sond möödus kuni 4000 km kauguselt. Epimetheuse olemasolu oli avastatud eelmise päeva pilte vaadates ning selle olemasolu oli kahtlustatud juba varasematel teleskoopidega tehtud vaatlustel. Pärast Voyageride möödalende selgus, et Epimetheus on samal orbiidil teise Saturni kuuga, Janusega, ning seetõttu pole täiesti kindel, kumb kuu sondi ohustas.
Lisaks Epimetheuse avastamisele, leidis sond veel ühe kuu ja rõnga, mõõtis Saturni magnetvälja ning avastas, et Titani temperatuur on elu jaoks liiga madal. Pioneer 11 pildistas ka Saturni rõngaid, mis erinevalt Maalt tehtud piltidest, olid Pioneeri piltidel tumedad ja ainult rõngaste vahel olevad pilud olid Pioneeri piltidel heledad.

Missiooni lõpp

29. septembril 1995 teatas NASA, et Pioneer 11 missioon on lõpetatud, kuid Süvakosmose sidevõrk ootab veel kuni 1996. aastani Pioneerilt signaale. Pärast 1995. aastat pole sondist enam midagi kuuldud ja sond on teel Kilbi tähtkuju poole.