google/wiki40b huggingface dataset:
Renault 20/30

Loomine

Luksuslikuma mudeli loomist väikeautode kõrvale alustati Renault' tehases 1960. aastatel. Algul plaaniti konstrueerida V8-mootoriga auto, kuid selle loomise protsess venis, kuni lõpuks 1970. aastate algul alustati projekti P127. Projekti tulemusel valmis märtsis 1975 Renault 30 ja sama aasta novembris Renault 20. Autode loomisel võeti aluseks Renault 12 mehaanikapool ja Renault 16 kerekontseptsioon. Mõlemad nimetatud mudelid olid juba varem saavutanud suure müügiedu ja populaarsuse.

Konstruktsioon

Mootor asetseb kere suhtes pikisuunas, eespool esitelge ja vedavad on esirattad. Nii esi- kui ka tagavedrustus on sõltumatud.
Renault 20 ja Renault 30 erinevad üksteisest peamiselt vaid esiotsa disaini, tagapidurite ja kasutatud mootorite poolest. Renault 20-l kasutati nelinurkseid esitulesid, trummelpidureid tagateljel ja väiksema töömahuga neljasilindrilisi mootoreid. Luksuslikumal Renault 30-l olid aga ümarad topeltesituled, ketaspidurid tagateljel ja kasutati 2,7 l töömahuga V6-bensiinimootorit. Hiljem lisandus turbolaadimisega diiselmootor.
Modifikatsioonid:
Renault 20TL (R1271), Renault 20TS/LS (R1272/R1277), Renault 20TX (R1279), Renault 20 Diesel (R1276), Renault 30TS (R1273 või R1275), Renault 30TX (R1278) ja Renault 30 Turbo Diesel
Pikkus: 4521 mm
Laius: 1727 mm
Kõrgus: 1435 mm
Baas: 2659–2667 mm
Rööbe ees/taga: 1444/1438 mm
Tühikaal: 1172–1320 kg
Mootorid (töömaht liitrites): R4 bensiin 1,6; 2,0; 2,2
V6 bensiin 2,7
R4 diisel 2,1

Muu

Kokku toodeti seda tüüpi autosid eri andmetel Sandouville'is umbes 622 000 – 638 000 Renault 20 ja 145 000 Renault 30 autot. Kogu tootmisperioodi jooksul ei suudetud neil mudelitel kõrvaldada kõiki pisivigu ja puudusi, mistõttu autode töökindlus jättis soovida. Samas oli tegu väga mugavate ja omas klassis luksuslike autodega.
1980. aastate keskel toodeti väike hulk seda tüüpi autosid Dacia 2000 nime all ka Rumeenias.
Välisminister

Välisminister on suveräänse riigi valitsuse liige, kes tegeleb oma riigi välissuhete ja välispoliitika korraldamisega.  
Riigiti on välisministril erinevad ülesanded ja positsioon. Näiteks Uus-Meremaal ei ole ta valitsuse liige ja kuulub opositsiooni. Üldjuhul on parlamentaarses süsteemis välisministri ülesanneteks välispoliitika formuleerimine, kuid tugeva peaministri korral võivad välisministri kohustused limiteeritud olla. Tihtipeale on välisministri ülesanded limiteeritumad presidentaalse süsteemi korral. Pärast teist maailmasõda on levinud ka süsteem, kus kaitseminister ja välisminister koordineerivad koos kaitse- ja diplomaatilist poliitikat. Üldjuhul vastutavad välisministrid riigi diplomaatiliste kohustuste eest. 
USA-s kutsutakse välisministrit riigisekretäriks (Secretary of State) ja alates 1. veebruarist 2013 on selleks John Kerry (Demokraatlik Partei).
Saksamaal on välisministri ametinimetus Bundesminister des Auswärtigen ja praegu on selles ametis Frank-Walter Steinmeier (Saksamaa Sotsiaaldemokraatlik Partei).
Austrias on välisminister Bundesminister für europäische und internationale Angelegenheiten ning ta juhib Euroopa ja rahvusvaheliste suhete ministeeriumi (Bundesministerium für europäische und internationale Angelegenheiten (BMeiA)). Praegu on see minister Sebastian Kurz (ÖVP).
Varangu järvelubjamaardla

Varangu järvelubjamaardla on endine üleriigilise tähtsusega järvelubjamaardla, mis asub Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. Maardla pindala on 73 ha.
Tootsa kihi paksus on 1,6 m ja geoloogiliselt on see Kvaternaari ladestu järvelubi. Maardla katendi paksus on 0,4 – 2 m.
Maardlast ei kaevandata
Kaie Parts

Kaie Parts (sündinud 21.septembril 1940 Leevi vallas Koolma külas) on eesti metallikunstnik.
Karoteenid

Karoteenid (varem nimetatud ka karotiinid) on karotenoidide või ka tetraterpeenide klassi kuuluvad ühendid üldvalemiga C₄₀Hₙ (n = 56 jm). Keemiliselt on need konjugeeritud polüeenid.
Karoteenide nimetus tuleb porgandi ladinakeelsest nimest carota. Nimelt sisaldab porgand palju karoteene. Nende ühendite pikad konjugeeritud kaksiksidemete ahelad neelavad valikuliselt valgust ja tänu sellele omadusele on looduslikud värvained ehk pigmendid. Neile ühenditele on iseloomulik kollane kuni punane värvus.
Karoteenid ei lahustu vees, küll aga orgaanilistes lahustites.
Karoteenide biosüntees toimub taimedes, kuid mitte loomsetes rakkudes. Karoteenid võivad ladestuda maksas ja rasvkoes ning konverteeruda retinaaliks olles A-vitamiini provitamiinideks.
Karoteene saab sünteesida ka puhtkeemiliselt, aga praktikas saadakse neid alati looduslikust toorainest: kasutatakse taimi, milles leidub palju karoteene, näiteks porgandeid, baktereid (stafülokokke), vetikaid ja seeni.
Olulisimad karoteenid on α-, β- ja γ-karoteen. α- ja β-karoteen erinevad kõigest ühe kaksiksideme asukoha poolest molekuli ühes otsas olevas tsüklis.

Beetakaroteen

Rusikareegel ütleb, et mida intensiivsem on puu- või juurvilja oranž värvus, seda enam sisaldab see β-karoteeni. Seda sisaldub ka kibuvitsamarjades, kõigis taimelehtedes ning paljudes rohelistes köögiviljades, näiteks spinatis, salatis, tomatis ja bataadis. β-karoteen on antioksüdant.
Karoteenide abil toimub klorofüllis neeldunud päikeseenergia transport. Samas kaitsevad nad ka taime rakke ultraviolettkiirguse destruktiivse toime eest.
Karoteenid on registreeritud toidulisandina E160a. Statistiliselt on näidatud, et suitsetajatel, kes tarvitavad sünteetiliselt toodetud β-karoteeni tablette, esineb sagedamini kopsu- ja emakavähki kui neil, kes selliseid tablette ei kasuta, ning nende suremus on suurem. See seos kehtib ainult toidulisandi tarvitamise, mitte juurviljadega saadava loodusliku β-karoteeni kohta. Ameerika Vähiliit kutsub üles tähistama β-karoteeni sisaldavaid toidulisandeid vähiriski suurendavana.

Lõhn

Paljud taimed, mille lõhna komponentides leidub jonoone, võlgnevad selle eest tänu karoteenidele, sest jonoone sünteesitakse karoteenidest.
Dünaamika (muusika)

Helitugevuse astmete märgid

Vaata täpsemalt Helitugevus (muusika)
Uue-Kaarma mõis

Uue-Kaarma mõis (saksa keeles Neu-Karmel) oli rüütlimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati 1872 Kaarma mõisast eraldatud alast.
Rakvere Teatrimaja

Rakvere Teatrimaja on Rakveres tegutsev Eesti sihtasutus, mis haldab Rakvere Teatrit.
1996–2005 oli sihtasutuse juhataja Indrek Saar. Aastast 2013 on juhataja Velvo Väli.
Prokuliaanid

Prokuliaanid oli 1. sajandil tekkinud koolkond, mille rajas Rooma jurist Marcus Antistius Labeo ja mis sai nime jurist Proculuse järgi.
Prokuliaanidele vastandus sabiniaanide koolkond. Mõlemad koolkonnad tekkisid printsipaadi (27 eKr – 284) ajal ning sellega suures osas kattuva kõrg- ja hilisklassikalise õigusteaduse ajajärgul. 
Rooma juristi Pomponiuse väitel seisnes koolkondade erinevus selles, et prokuliaanid olid uuenduste pooldajad ja arendasid edasi vabariigiaegsete juristide traditsiooni. Sabiniaanid seevastu kaitsesid õiguse alal vanu instituute ning püüdsid õigustada valitsevat korda.
Koolkondadevahelise erimeelsuse täpsed asjaolud ei ole teada. Tegu võis olla õiguse progressiivse ja konservatiivse käsitluse erinevusega: progressiivsed prokuliaanid ja konservatiivsed sabiniaanid.
Prokuliaane peeti uuendusmeelsemateks ka seetõttu, et nad võtsid omaks ja tõid Rooma õigusteadusesse Serviuse süstemaatilise mõtlemise instituutides ning grammatilise tõlgendamisviisi, mis lähtus seaduse tekstist.

Prokuliaanide koolkonda kuulunud juristid

Marcus Antistius Labeo – teda peetakse prokuliaanide koolkonna rajajaks. Tegu oli kuulsa juristiga, kelle töid on ka palju tsiteeritud. Labeo olevat kirjutanud ligi 400 raamatut, millest suurem osa on hävinenud.
Marcus Cocceius Nerva – Labeo õpilane, keda tsiteeritakse Labeoga sageli koos.
Pegasus – koolkonna juht peale Proculust.
Lucius Neratius Priscus – jurist, kes kuulus keisrite Hadrianuse ja Traianuse nõukokku.
Celsus – kuulus jurist, kes kirjutas teose "Digesta" ja kes ütles kuulsa lause "Ius est ars boni et aequi" 'Õigus on headuse ja õigluse kunst'.
Aelius Marcanius – üks viimaseid klassikalise ajajärgu juriste, keda peetakse prokuliaaniks. Tegeles pigem õiguse õpetamisega.
Vassili Filippov

Vassili Vassiljevitš Filippov (jakuudi keeles Василий Васильевич Филиппов;  sündinud 1. aprillil 1951 Gornõi rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi rahvusest Sahha tehnikateadlane ja poliitik, Venemaa Teaduste Akadeemia korrespondentliige.
Ta on eriteadlane ekstreemsetes tingimustes ekspluateeritavate konstruktsioonide ja ehitiste püsivuse alal. 
Ta oli Sahha (Jakuutia) Vabariigi Teaduste Akadeemia president (1994–2001 ja 2003–2008) ning Jakutski Riikliku Ülikooli rektor (1991–1998). Aastatel 1998–2003 oli ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riigikogu (Il Tümene) Vabariigi Koja esimees. Il Tümene II ja III koosseisu rahvasaadik (1998–2008).

Haridus ja töökäik

Filippov lõpetas 1973. aastal Kuibõševi-nimelise Moskva Ehitusinseneride Instituudi tööstus- ja tsiviilehituse teaduskonna ehitusinseneri kutsega. 1977. aastal lõpetas ta samas aspirantuuri. 1978. aastal kaitses ta kandidaadiväitekirja "Сопротивляемость сталей хрупкому разрушению в строительных конструкциях, эксплуатирующихся в агрессивных среда".
1991. aastal kaitses ta tehnikadoktori kraadi väitekirjaga "Работоспособность металлических конструкций производственных зданий с геометрическими несовершенствами и коррозионными повреждениями (на примере объектов, эксплуатирующихся в Якутской АССР)".
1992. aastal anti talle professori kutse.
Ta töötas aastatel 1973–1998 Jakutski Riikliku Ülikoolis (rektorina 1991–1998), aastatel 1998–2003 Sahha parlamendis vabariigi koja esimehena, 2003–2008 Sahha teaduste akadeemias presidendina ja 2008–2011 Širšovi-nimelises Venemaa Teaduste Akadeemia Okeanoloogia Instituudis teadusdirektorina. 2012. aastast on ta energeetikakompanii Federalnaja Setevaja Kompanija juhatuse esimehe nõunik.
Orissaare valla lipp

Orissaare valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Orissaare valla lipp.
Lipp kinnitati 29. augustil 1995.

Lipu kirjeldus

Orissaare valla lipuks on ruudukujuline vapilipp. Kangas on jagatud horisontaalselt kaheks võrdseks väljaks, ülemine väli on valge ning sellel on kolm rootsupidi ühendatud sinist tammelehte, mis tõusevad kanga poolitusjoonelt. Alumine väli on sinine ning sellel on samasugused valged lehed allpööratud kujul.
Lipu normaalsuurus on 105×105 cm.

Põhjendus

Lipuvärvid viitavad maale ja merele ning Saaremaa vapile. Tammelehed tähistavad tugevust, väärikust ja põlisust. Samuti viitavad ka Orissaare valla harukordsele tammederohkusele.
Karl Einbundi esimene valitsus

Karl Einbundi valitsus oli ametis (19. juulist kuni 1. novembrini 1932). Hiljem sai Karl August Einbundi nimeks Kaarel Eenpalu.

Valitsuse lubadused

Deklaratsioonikõnes lubas riigivanem võidelda majanduslike raskustega ja koalitsioonirühmad jätavad erakonnapoliitilised lahkhelid kõrvale. Valitsuse tegevuskava peajooned olid: krooni püsiva kursi hoidmine, väliskabanduse tasakaalus hoidmine, tootmises tootmiskulu ja saaduste hindade vahekorra reguleerimine, siseturu korralduse jätkamine, põllumajanduslike laenuprotsentide alandamine, tööstusele edasitöötamisevõimaluste muretsemine, kohtu asjaajamise hõlbustamine ja kiirustamine jpm. 
Läbirääimiste puhul Riigikogus ütles rkl. Priidik Kroos V Riigikogu 8. koosolekul 27. juulil 1932: Ainukene väljapääsutee majanduslikust kriisist on otsekohene sotsialiseerimine, on tarvis üle võtta maa tema senistelt eraomanikkudelt, luua seltskondlikud asutused, kolhoosid, vabrikud üle võtta, ühtlasi tehes kogu inimkonda riigitöölisteks ja ka riigiperemeesteks. ... Aga et praeguselt valitsuselt seda loota ei ole, siis on kõik see deklaratsioon ainult tühi tuuletallamine. ... Meie, pahempoolsete tööliste ja kehvikute Riigikogu rühm, praeguselt valitsuselt ei oota muud midagi, kui ainult majandusliku olukorra halvendamist, tööliste palkade allaviimist ja suuremat vallandamist, töötaolekut, tööliste hulkade vangimajja toppimist ja tinaube – see on kõik, mis töölisklass praeguselt valitsuselt üldse oodata võib.
Hans Benjamin Einberg

Haridus

Lõpetas Tallinna Linna I Reaalkooli 1909 ja Riia Polütehnilise Instituudi masinaehituse erialal 1916 (cum laude).

Teenistuskäik

Pärast Reaalkooli lõpetamist praktikant F. Wiegandi masinavabriku töökojas (Masinatehase "Ilmarine" eelkäija); töötas Vene-Balti Laevaehitus- ja Mehaanikatehase Konstrueerimisbüroos allveelaevade projekteerimise alal 1916–1918, Peetri Laevatehases 1918–1923; Krulli masinatehases insener-konstruktorina 1923–1924; Veeteede Valitsuse laevade inspektorina 1926–1937.

Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus

Oli masinaehituse insener-konstruktorite koolitamise rajaja Eestis; Mereasjade Peavalitsuse, Veeteede Valitsuse ja Eesti Kaubandus-Tööstuskoja ekspert laevade vigastuste hindamise ja remondi alal 1926–1940; Insenerikoja mehaanikasektsiooni liige 1935–1940.
Avaldanud raamatuid ja artikleid puidu- ning metallide tehnoloogia alal.
Lasering

Lasering on Eesti kaubandusettevõtte, mis turustab kaubamärgi Lasering all. Laseringi poed on keskendunud CD- ja DVD-plaatide müügile.
Esimene Laseringi pood avati märtsis 1994 Tallinnas, poes oli kaubavalikus 300 CD-d.
Laseringi veebipood avati 22. veebruaril 2002.
Peterburi Jaani kogudus

Peterburi Jaani kogudus on Peterburis Jaani kirikus tegutsev eesti kogudus.
Eestikeelseid jumalateenistusi hakati Peterburis pidama juba 1787. aastal. Iseseisev Jaani kogudus loodi 1842. aastal. Aastal 1930 kogudus suleti. 1909. aastal oli kogudusel 24 000 liiget.
Kogudus alustas taas tegevust 1994. aastal ja 2010. aasta seisuga on kogudusel 50 liiget.
Koguduse väljaanne on Peterburi Teataja.
Iki saar

Iki (jaapani 壱岐島 Ikinoshima) on saar Jaapani meres Kyūshū ja Tsushima saare vahel. Kuulub halduslikult Jaapani Nagasaki prefektuuri. Geograafilised koordinaadid on 129°42'N、33°45'E.
Saare pindala on 138,45 km² ja seal elab 33 200 inimest.
1970ndatel aastatel püüdsid saare kalurid massiliselt vaalasid ja delfiine. 1977. aastal kutsusid kalurid televisiooni saarele filmima, kuidas nad delfiine tapavad. Filmitud kaadrid tekitasid rahvusvahelise üldsuse ulatusliku protesti. 1982. aastal keelustati suuremahuline tööstuslik delfiinipüük.
2004. aastal moodustati nelja saarel asunud linna Gōnōra, Katsumoto, Ashibe ja Ishida liitmise teel kogu saart hõlmav Iki linn.
Christian Eduard Pabst

Christian Eduard Pabst (28. november 1815 Bremen – 12. jaanuar 1882 Tallinn) oli Saksa päritolu Eesti ajaloolane.

Elulugu

Õppis aastatel 1834–1836 Jena ja 1836–1837 Göttingeni Ülikoolis teoloogiat ja ajalugu. Elas aastast 1837 Tallinnas. Oli aastatel 1837–1847 Tallinna Toomkooli inspektor, 1842–1865 filoloogia ülemõpetaja, aastast 1865 pensionil. Ühtlasi oli 1844–1873 Eestimaa Kirjanduse Ühingu liige ja raamatukoguhoidja, 1857–1871 ka ühingu kodumaauurimise sektsiooni juhataja. Pärast pensionile jäämist töötas Eestimaa Rüütelkonna arhiivis.

Teadustöö

Töid Eesti- ja Liivimaa ajaloost ja kultuuriloost. Tõlkis alamsaksa keelest Balthasar Russowi "Liivimaa kroonika" (Reval, 1845) ja Läti Henriku kroonika (Reval, 1867). Publitseeris Eesti- ja Liivimaa ajalooallikaid, alustas 1868 Beiträge zur Kunde Ehst-, Liv- und Kurlands väljaandmist (ilmus aastani 1939).
Ülo Bergmann

Ülo Bergmann (14. juuli 1927 – 13. mai 2011) oli eesti muusik, viiuli-, vioola- ja dirigeerimise pedagoog, kooride ja orkestrite dirigent.
1952 lõpetas ta koorijuhina Tartu Muusikakooli.
1957 lõpetas Tallinna Konservatooriumi koorijuhtimise erialal ning 1962 vioola erialal.
Bergmann on asutanud mitu koori ja orkestrit, mänginud ERSO-s ning olnud Tallinna Muusikakeskkooli õppealajuhataja.
1974 emigreerus ta Saksamaale, kuid naasis Eestisse 1990. aastatel.
Limnophis bangweolicus

Levila

Neid madusid võib kohata roomamas Angolas, Botswanas, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Sambias ja Namiibias.
Chelsea Hotel

Chelsea Hotel on ajalooliselt üks tuntumaid majutusasutusi asukohaga Chelsea paikkonnas New Yorgi jõesaarel Manhattanil. Hotelli aadress on 222 West 23ʳᵈ Street, asudes puiesteede Seventh Avenue ja Eighth Avenue vahel.
Aastatel 1883–1885 valminud ja 250-toaline hotell on üldtuntud kõikvõimalike kuulsate ja vähekuulsate loomeinimeste peatumis- ja elukohana. Hotelli hüüdnimeks on olnud “Kultuuridünamo”.
12-korruselise kuninganna Anne'i stiilis punastest tellistest hoone projekteeris arhitektuuribüroo Hubert, Pirrson & Company. Ehitise tellis kinnisvaraarendaja George M. Smith ja see läks maksma tollases vääringus 300 000 USA dollarit. 1966. aastal määras New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjon ehitise kaitsealuseks mälestusmärgiks (New York City Landmark). 1977. aastal kanti hoone Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikusse Registrisse (National Register of Historic Places). 
2011. aasta mais müüdi hotell 80 miljoni USA dollari eest. Sama aasta 1. augustil suleti selle uksed ning 2019. aastal avatakse hoone uuesti renoveerituna.

Märkimisväärsed elanikud

Ääremärkusena tuleb mainida, et New Yorgi boheemluse kantsiks peetava hotelli numbritubades on surnud või sooritanud enesetapu nii mitmedki selle elanikud.

Andy Warholi klikk

Chelsea hotelli seostatakse Warholi superstaaridega, kuna Andy Warholi ja Paul Morrissey film "Chelsea Girls" (1966) kujutas Factory koosseisu ja nende elu selles hotellis.

Varia

Mitmed ookeaniauriku Titanic uppumisel ellujäänud peatusid mõnda aega selles hotellis, kuna see asus White Star Line'ile kuuluva kai Pier 54 lähedal, kus laev oleks pidanud silduma. Hotell oli lühiajaliselt koduks ka paljudele meremeestele, kes naasid oma kohustuste täitmistelt I maailmasõjas.
Loodus- ja täppisteadused ning tehnoloogia

Loodus- ja täppisteadused ning tehnoloogia (LTT; inglise Science, technology, engineering, and mathematics ehk STEM) on lühend kirjeldamaks rühmitatud akadeemilist valdkonda.
Akronüümi LTT kasutatakse tavaliselt hariduspoliitikas ning õppekavade ja teadusvaldkondade kirjeldamiseks.
LTT valdkond ehk loodus- ja täppisteaduste ja tehnoloogia valdkond hõlmab matemaatika, füüsika, keemia, bioloogia, geograafia, geoloogia, töö- ja tehnoloogiaõpetuse, info- ja kommunikatsioonitehnoloogia, tehnikaalad ning nende valdkondadega seotud interdistsiplinaarsed erialad.
Veeaur

Veeaur on vesi gaasilises olekus. 
Vesi aurab nii tahkes kui ka vedelas olekus sõltumata temperatuurist. Viimasest sõltub vaid vee auramise intensiivsus.
Kuigi kõnekeeles kasutatakse sõna veeaur tihti nähtava udu kirjeldamiseks, on veeaur ehk gaasiline vesi nähtamatu. Nähtav udu koosneb pisikestest tahke vee kristallidest või vedela vee piiskadest.
Kaarel Orviku

Kaarel Orviku (sündinud 15. juulil 1935 Tartus) on Eesti meregeoloog ja loodusfotograaf.

Elulugu

Kaarel Orviku on Karl ja Leonidia Orviku poeg.
Lõpetas 1954 Tartu 1. Keskkooli, 1959 Tartu Riikliku Ülikooli geoloogiaosakonna, geoloogia-mineraloogiakandidaat (1967, Eesti TA), väitekiri "Геологическое развитие и днамика современного морского берега Эстонского района Балтики", geoloogiadoktor (1992, TÜ), väitekiri "Eesti mererandade ehitus ja arengutendentsid". Täiendas end 1985 ja 1987 Soome Geoloogia Uurimiskeskuses ja 1988 Turu Ülikoolis. Oli 1959–93 GI teadur, sh 1977–90 meregeoloogia sektori juhataja, 1990–93 juhtivteadur, aastast 1993 AS-i MERIN projektijuht.
Osalenud Eesti noorteadlaste kompleksekspeditsioonis Kamtšatkale 1960, NSV Liidu TA Okeanoloogia Instituudi korraldatud Vaikse ookeani uurimisekspeditsioonil 1971 ning veealuse maja/labori "Tšernomor" katsetustel Mustal merel 1968. Osalenud rahvusvahelistes rannageoloogia uuringutes Poolas 1976 ja Bulgaarias 1978. Töötanud Eesti rannikumeres TA GI uurimislaeval "Yoldia" (1973–91) ning rahvusvahelise meregeoloogia töörühma juhina Läänemerel Eesti TA uurimislaevadel "Aju-Dag" (1984) ja "A. Veimer" (1986). Korraldanud mitmeid rahvusvahelisi teadusüritusi, juhendanud noorte teadusringe ja aineõpetajate täiendusseminare.

Teadustöö

Uurinud randade ehituse ja arengu seaduspärasusi, rannaprotsesside aktiveerumise ja rannajoone muutuste seoseid viimase 100 aasta jooksul, süvenevate tormipurustuste põhjuseid, seoseid loodusprotsesside, kliimamuutuste ja inimtegevuse aktiveerumise vahel rannikul, prognoosinud randade arengutendentse lähitulevikus ning hinnanud hüdrotehniliste rajatiste ja rannikukeskkonna omavahelist mõju. Juurutas Eestis georadari kasutamise rakendusgeoloogilistel, arheoloogilistel jt uuringutel. Mitmete teaduslike seltside ja ühenduste, sh Euroopa Randade Kaitse Ühingu (EUCC), Eesti Geoloogia Seltsi, Eesti Geograafia Seltsi jt liige. Umbes 120 teadustrükist ja aimeartiklit.
Kuus sigmat

Ajalugu

Kuue sigma kui mõõtmisstandardi juured pärinevad 19. sajandist, kui Carl Friedrich Gauss tutvustas normaaljaotust. 1920-ndatel tuli Walter Shewhart välja tootmiskvaliteedi kontrolli ideega. Selle tarvis loodi tööriist – ohjekaart, mille abil oli võimalik visualiseerida protsessi variatsiooni ja tutvustas statistilise protsessi kontrolli mõistet. Mitmeid mõõtmisstandardeid sündis sellest sündmusest, aga termin “kuus sigmat” sai alguse Motorola inseneri Bill Smithi kaudu. 
1980-ndatel otsustasid Motorola insenerid, et traditsioonilised kvaliteedi mõõtmise meetodid, mis mõõdavad defekte tuhandetest võimalustest, pole piisavalt detailsed. Selle asemel soovisid nad luua meetodi, mis mõõdaks defekte miljonitest võimalustest. Läbi selle lõi Motorola uue standardi kvaliteedijuhtimises, mis on toonud nende organisatsioonile edukaid lõpptulemusi. Kuue sigma kasutamine on aidanud Motorolal säästa 2005. aastaks 11 miljardi dollarit tootmiskuludest. Samuti on ka 6σ ametlikult registreeritud Motorola kaubamärk. 1995. aastal otsustas Jack Welch teha kuuest sigmast General Electricu keskse äristrateegia.

Meetodid

Kuue sigma kasutamine töötab läbi kahe alameetodi: DMAIC ja DMADV.
Redneck Rampage

Redneck Rampage on Eesti ansambel.
Ansambel asutati 2007.
Norman Mailer

Norman Kingsley Mailer (31. jaanuar 1923 – 10. november 2007) oli ameerika kirjanik ja ajakirjanik. Tema vastuolulised vaated ameerika elulaadile on tekitanud tuliseid diskussioone.
Mailer lõpetas maineka Harvardi ülikooli. Teises maailmasõjas osales ta seersandi ja ajakirjanikuna.
Ta on kirjutanud Marilyn Monroe, Pablo Picasso ja Lee Harvey Oswaldi biograafiad.
Juba 25-aastaselt avaldati tema teos "Alasti ja surnud" ("Naked and the dead") (1948), mis tegi ta maailmakuulsaks. Eesti keeles ilmus see teos kirjastuses Olion 1996 (tõlkis Janika Karemäe, saatesõna Enn Soosaar; 2. trükk – "Eesti Päevalehe raamat" 2006). Selles raamatus kajastuvad autori sõjakogemused Filipiinidelt. Lugu räägib rühmast Ameerika sõdureist, kes saadeti üht Vaikse ookeani saart üle võtma. Romaan, mida on peetud üheks paremaks Teist maailmasõda kajastavaks teoseks üldse, kirjeldab realistlikult sõjakeerisesse sattunud meeste tundeid. Iga tegelase olemus avatakse ükshaaval ja sügavuti. Raamatu lõpuks on lugeja kohtunud hulga huvitavate kangelastega, kes tegutsevad tõepärases õhkkonnas.
Maileri enam kui veerandsajast nimetusest koosneva loomingu viimaseks lüliks on 1997 ilmunud "Poja evangeelium" ("The Gospel According to the Son") ja see kujutab autorit Jeesus Kristusena. Teose viimase peatüki tegevus toimub taevas, kus autor istub "Isa" paremal käel, nii nagu kristlik usutunnistus seda ette näeb. "Isa" temaga palju ei räägi, kurdab Mailer, kuid see-eest pühendab "Poeg" end seda usinamalt vaeste ja viletsate hooldamisele. "Ma mõtlen tihti lootusele, mis peitub vaeste nägudes," kuulutab "Poeg" Mailer, sest "üha käib võitlus Jumala ja Mammona vahel kõigi meeste ja naiste südamete pärast".
Norman Mailer on pälvinud kaks mainekat Pulitzeri auhinda.