google/wiki40b huggingface dataset:
Toomas Kuusing

Toomas Kuusing (sündinud 15. märtsil 1976 Puuril) on eesti graafik ja maalikunstnik.

Eluloolist

Sündinud Põlva vallas Puuri külas. 1991. aastal lõpetas Põlva Ühisgümnaasiumi, 1991–1994 õppis Tartu Ehitus- ja Kergetööstuskoolis laia profiiliga ehitajaks. Graafikaga hakkas tegelema õpingute ajal Academia Non Gratas (2001–2002), pärastises Eesti Kunstiakadeemia Pärnu Kolledži Academia Gratas, Peeter Alliku juhendajakäe all. Lõpetas Eesti Kunstiakadeemia 2005. aastal bakalaureusekraadiga. Alates 2001. aastal esinenud näitustel, esimene isikunäitus oli 2002. aastal Pärnus Endla teatris.

Looming

Kuusingu töid iseloomustab teatav kõverpeegelsus ja allegoorilised olukorrad. Oma ühe eeskujuna nimetab kunstnik Madalmaade renessansi meistrit Hieronymus Boschi. Kunstikriitikas on pandud tähele tema loomingu seoseid sürrealismi ja neopopiga, samuti Ameerika Ühendriikide 1980. aastate transavangardismiga. Naivistlikus kunstis paelub Kuusingut selle ausus. Maali ja graafika kõrval on Kuusingu loomingus olulisel kohal ka tegevuskunst.
Peamine inspiratsiooniallikas tema loomingus on inimesed. Kuusing loob ühtaegu nii realistlikke kui ka sürrealistlikke, mütoloogilise sisu ning väljanägemisega situatsioonipilte, mis osutavad sõrmega kirjule inimloomaaiale. Autori käsitletud teemad jäädvustavad siiralt ühtmoodi nii justkui teolt tabatuna mõjuvaid ärihaisid ja poliitikuid, allpool vaesuspiiri elavaid kodutuid, kunstnikku ennast, tema naabreid, tuttavaid ja inimesi tänavalt.
Toomas Kuusing on teinud illustratsioonid 2012. aastal Setomaa Valdade Liidu välja antud "Seto aabitsale" ja Lauri Sommeri jutukogule "Lugusid lõunast". Tegi Setomaast ja oma lapsepõlvest inspireeritud vitraažikavandi Eesti Vabariigi sajandale aastapäevale pühendatud näituse jaoks (kuraator ja teostaja Ain Roost).
Eugen Kapp

Eugen Kapp (26. mai 1908 Astrahan – 29. oktoober 1996 Tallinn) oli eesti helilooja ja pedagoog.
Eugen Kapp oli Artur Kapi poeg.
Suure-Jaanis – majas, mille ehitas Hans Kapp ja mis oli koduks Villem Kapile – on Heliloojate Kappide majamuuseum, kus eksponaatide hulgas on ka Eugen Kapile kuulunud tiibklaver.
Aastast 1998 toimub Suure-Jaanis jaanipäeva eel Suure-Jaani Muusikafestival, mis on pühendatud heliloojatele Kappidele.
Alevi tänav (Tallinn)

Alevi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kitseküla asumis. Alevi tänav algab Pärnu maanteelt ja lõpeb Tondi tänaval.
Alevi tänav on kagu-loodesuunaline ja ligi 150 meetri pikkune.
Alevi tänav sai nime 1912. aastal. Tänav rajati linna agulis asunud maa-ala tükeldamisel. Tänava saksakeelne nimi oli Vorstadtstrasse ja venekeelne Форштатская улица.
Aastatel 1927 kuni 1936 läbis tänavat trammitee, kuni ringteed pikendati Tondi raudteejaamani.
Põhja Prefektuur

Kriminaalbüroo jagunemine

Põhja kriminaalbüroo jaguneb talitusteks ja gruppideks.
•Raskete kuritegude talitus
•Kelmuste ja küberkuritegude talitus
•Varavastaste kuritegude talitus
•Isikuvastaste kuritegude talitus
•Narko- ja organiseeritud kuritegude talitus

Jaoskondade jagunemine

Põhja prefektuur jaguneb kolmeks Tallinnas asuvaks jaoskonnaks ja neljaks konstaablijaoskonnaks.

Kesklinna politseijaoskond

Haldusterritoorium Kesklinna linnaosa (v.a see osa haldusterritooriumist, mis kuulus Ida politseiosakonna tööpiirkonda) ja Põhja-Tallinna linnaosa, samuti Tallinna lennujaama territoorium. Politseiosakond asub aadressil Kolde puiestee 65.
Konstaablijaoskonnad: Vanalinna, Kadrioru-Tõnismäe, Sitsi ja Pelgulinna (Kolde puiestee 65).

Ida-Harju politseijaoskond

Haldusterritoorium Viimsi vald ning Lasnamäe ja Pirita linnaosa. Kesklinna linnaosa Mõigu asumi territoorium ning osa Kadrioru ja Lauluväljaku piirkonnast.
Politseiosakond asub aadressil Vikerlase tänav 14.
Konstaablijaoskonnad: Lasnamäe I (Killustiku 16), Lasnamäe II ja III (Vikerlase 14), ja Pirita-Viimsi (Nelgi 1, Viimsi).

Lääne-Harju politseijaoskond

Haldusterritoorium Kristiine, Nõmme, Mustamäe linnaosa ja Haabersti. Politseiosakond asub aadressil Rahumäe tee 6.
Konstaablijaoskonnad: Mustamäe, Nõmme ja Kristiine (Rahumäe tee 6) ning Haabersti (Ehitajate tee 109a).

Lääne-Harju konstaablijaoskond

Lääne-Harju konstaablijaoskond asub Keilas Keskväljak 8a ning on avatud argipäeviti kell 9-17.

Ida-Harju konstaablijaoskond

Haldusterritoorium Loksa, Maardu, Anija vald, Jõelähtme vald, Kose vald, Kuusalu vald, Kõue vald, Loksa vald, Raasiku vald ja Rae vald. Politseiosakond asub aadressil Maardu, Karjääri 11.
Konstaablijaoskonnad: Maardu (Karjääri 11, Maardu), Anija (Kreutzwaldi 6, Kehra) ja Rae (Aruküla tee 9, Jüri).
Paralepa ülemine tuletorn

Paralepa sihi ülemine tuletorn on tuletorn Lääne maakonnas Haapsalu linnas Kiltsi külas, Haapsalu lahe lõunakaldal.
Tuletorni geograafilised koordinaadid on 58° 55′ 39″ N, 23° 29′ 21″ E.
Musta-valgetriibulise raudbetoontorni kõrgus jalamist on 34 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 38 meetrit.
Tuletorn moodustab sihi Paralepa alumise tuletorniga. Märkide vahekaugus on 802 meetrit ja sihi asimuut on 152,7°.
Valge tuli põleb pimedal ajal aastaringselt, see on näha 8 meremiili kaugusele. Tuli põleb sektori 150,7°–154,7° poole 2 sekundiks ja kustub seejärel on 2 sekundiks.
Tuletorn ehitati 1934. aastal.
Pantelís Prevelákis

Pantelís Prevelákis (kreeka keeles Παντελής Πρεβελάκης; 18. veebruar 1909 Réthymno, Kreeta, Kreeka – 15. märts 1986 Ateena) oli kreeka romaanikirjanik, poeet, esseist ja dramaturg.
Ta sündis aastal 1909 Kreeta saarel Réthymnos. Ta on õppinud arheoloogiat ja kunstiajalugu.
1930. aastatel oli ta kreeka romaanikirjaniku ja poeedi Níkos Kazantzákise agent (ja ka sõber) ning kirjutas Níkos Kazantzákise eluloo.
Aastal 1938 kirjutas ta oma esimese raamatu ("Το χρονικό μιας Πολιτείας"), mille pühendas Réthymnole, oma kodulinnale. Aastal 1991 ilmus see raamat pealkirja "Ühe linna kroonika" all (Kalle Kasemaa tõlkes), sarjas "Loomingu Raamatukogu" eesti keeles.
Kreeka jalgpallikoondis

Ajalugu

MM-võistluste finaalturniirile on jõutud vaid korra (1994), kuigi osaletud on kõigil turniiridel, välja arvatud aastatel 1930 ja 1950. EM-võistluste finaalturniirile 2004. aastal jõudsid kreeklased pärast 24-aastast vaheaega teist korda.
Koondise ajaloo suurima kaotuse 1:11 said kreeklased 1938. aasta MM-i valikmängus Budapestis Ungarilt. 1970. aastatel oldi MM finaalturniiridele jõudmisele kaks korda väga lähedal. 1970. aasta MM-i valikturniiril jäädi grupi võitjast Rumeeniast maha vaid ühe punktiga, 1976. aasta EM-i valikturniiril saadi Saksamaa LV järel grupis teine koht.
1980. aasta EM-i valikturniiril edestati nii Ungarit, Soomet kui ka NSV Liitu ning Itaalias mängiti kaheksa finalisti seas. Tulemuseks jäi kaks kaotust ja väravateta viik hilisema meistri Saksamaa LV-ga.
1994. aastal jõuti MM-i finaalturniirile. USA-s kreeklased edu ei saavutanud, kaotati Bulgaariale, Argentinale kui ka Nigeeriale ning väravad jäid löömata.
2004. aasta EM-i valiktsüklit alustas Kreeka kahe kaotusega, kuid seejärel tunnistasid sakslase Otto Rehhageli hoolealused ainult võite ning edestasid valikgrupi favoriiti Hispaaniat. "Me ei taha Portugali minna ainult Kreekat esindama, tahame seal ka midagi saavutada," oli Rehhagel öelnud.
Ja Rehhagel pidas sõna, sest üheksanda riigina krooniti Euroopa meistriks Kreeka meeskond. 12. EM-i finaalis võitsid kreeklased turniiril juba teist korda Portugali. Kui turniiri avakohtumises 12. juunil saadi vastasest jagu 2:1, siis finaalis oldi kodumeeskonnast üle 1:0.
Kreeklastel oli kogu mängu jooksul kasutada ainult üks nurgalöök portugallaste kümne vastu ja selle teenis teise poolaja 12. minutil kaitsja Gioúrkas Seitarídis. Angelos Basinas saatis palli paremast nurgast värava ette, Angelos Charisteas sai sellele viie meetri kaugusel väravajoonest peaga pihta ja oligi meister selgunud. Portugali meeleheitlikud üritused viik jalule seada jooksid kõik liiva. Kreeka võitis pärast õnnega pooleks alagrupist edasipääsemist kõik kolm mängu järjest tulemusega 1:0 – esmalt valitseva meistri Prantsusmaa, siis poolfinaalis enne seda kõik neli vastast võitnud Tšehhi ja finaalis ka korraldava maa meeskonna. Vaid Venemaal õnnestus alagrupis Kreeka üle mängida.
"Kreeklased kirjutasid jalgpalliajalugu. See on sensatsioon ja harjumatu tulemus pole olulised mitte ainult Kreeka, vaid kogu Euroopa jalgpalli jaoks," sõnas Rehhagel. "Meeskond mängis suurepäraselt ja kasutas ära oma võimalused. Tunnistan, et tehniliselt olid vastased meist ju paremad."
Sakslasest Otto Rehhagelist sai esimene võõramaalasest treener, kes koondise Euroopa meistriks viinud.
Maarja kabel (Viru-Nigula)

Maarja kabel on varemetes kabel Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Viru-Nigula alevikus. See on Virumaa vanim kivist sakraalehitis. Kabeli varemed on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Kabel on pühitsetud neitsi Maarjale.
Tänaseni pole selge, miks kabel ehitati. Arvatakse, et kabel võib olla mälestustähis 1268. aastal Viru-Nigula lähedal toimunud Liivi ordu ja Vene vägede lahingule. Pärast reformatsiooni 16. sajandil kabelit enam ei hooldatud. Kuna kabelit hakati hiljem seostama rahvaliku ebausuga, siis 17. sajandil lammutati kabel osaliselt ja see jäigi lagunema.
Tai

Asend ja kuju

Tai asub Kagu-Aasia mandriosa keskel. Riik ulatub põhjast lõunasse 1585 kilomeetri ja idast läände 821 kilomeetri ulatuses.
Tai piirneb põhjas ja läänes piki Salweeni jõge Birmaga, põhjas ja idas piki Mekongi jõge Laosega, kagus Kambodžaga ning lõunas Kra maakitsuse kaudu Malaisiaga.
1900 kilomeetri ulatuses on Tail rannajoont Tai lahe (Lõuna-Hiina mere osa) ääres. Malaka poolsaare läänekülg on Andamani mere ääres.
Audru sovhoosi söökla-haldushoone

Audru sovhoosi söökla-haldushoone on hoone Audrus aadressil Pärna allee 7. 
Hoone on projekteerinud Valve Pormeister 1973. aastal, valmis 1977. aastal. Hoone tähistab uut etappi Pormeistri loomingus ning on hea neofunktsionalismimõjuline näide maa-arhitektuuris. Praegu kasutab hoonet Audru vallavalitsus.

Arhitektuur

Kolm ebakorrapärast murdnurkset tahukat on liidetud nii, et kesksesse osasse jääb vestibüül ja söökla. Kahepoolne katuselatern annab hajutatud valgust üheaegselt nii söögisaali (50 kohta) kui kööki. Vasakule jääb koosolekute saal (175 kohta) suurte klaaspindadega, paremale kahekorruselisse mahtu võõrastetoad ja külaliskorterid. Mitmel tasapinnal komponeeritud mahud on plaanistruktuurilt kompaktsed. Neofunktsionalismi mõju avaldub skulpturaalses ja monumentaalses vormis. Fassaadidel vahelduvad massiivsed tummseinad koosolekusaali ja peasissepääsu suurte klaaspindadega, mujal üksikakendega. Samaaegselt seovad klaasseinad ja vestibüüli klaaspiirded hoonet ka orgaanilise arhitektuuri traditsioonidega.
2008. aastal vahetati aknad ning hoone soojustati.
Tallinn Pride

Tallinn Pride oli 2004-2007 Tallinnas toimunud LGBT kultuurinädal, mis oli suunatud homoseksuaalsete inimeste võrdsete õiguste edendamisele. Ürituse järglane on aastast 2009 toimuv Baltic Pride.
12.–15. augustil 2004 toimus LGBT kultuuriürituste sari Baltic Pride Tallinn. Eesti esimese LGBT kultuurinädala raames toimus Tallinna kesklinnas Eesti ja kogu Baltikumi esimene geiparaad Moonbow Pride. Rahumeelselt kulgenud rongkäigust võttis osa hinnanguliselt 200 inimest. Kui 2005. aasta paraad kulges ilma eriliste vahejuhtumiteta, siis 2006. aastal hilines rongkäigu algus pommiähvarduste tõttu ning umbes 5 inimest said paraadil osalemisel tõsisemaid vigastusi. LGBT kultuurinädalad koos paraadiga toimusid 2004–2007. Eelkõige turvakaalutlustel katkes paraadide traditsioon 2007. aastal.
Kaarli (Koeru)

Kaarli ka Kaarliküla oli endise Puhmu küla osa mis liideti Ramma külaga.
Kaarlikülas asus Kapu mõisa karjamõis, mida kutsuti Kaarlimõisaks (Karlshof). 1913 aastal oli Kapu valla koosseisus.

Muistendid

Teepervel on säilinud vana kivirist. Varem oli seal ka teine kivist rist. Rahvapärimuste järgi olevat nende alla maetud Vene-Rootsi sõja ajal talvel surnud sõdurid. Karl XII peatunud siin Põhjasõja ajal, sellest tulnud ka Kaarli karjamõisa nimi.
Mustla

Ajalugu

Mustla tekkis 19. sajandi lõpul, kui Tarvastu mõis ja kirikumõis hakkasid Mustla kõrtsi juurde krunte müüma.
19. ja 20. sajandi vahetusel sai Mustlast Tarvastu kihelkonna keskus.
Aleviõigused sai Mustla 18. juunil 1926, seoses asula eraldamisega Tarvastu vallast; kehtima hakkasid need 1. jaanuarist 1927. Mustla sai linnastaatuse 1938. aastal ning kaotas selle 1979. aastal, kui Mustla liideti tollase Tarvastu külanõukoguga.

Kultuur

Mustlas asub Tarvastu muuseum ja Viljandimaa päästeteenistuse Mustla komando muuseum.
Lunavara

Lunavara, tuntud ka kui krüptoviirus või krüptouss, on pahavara, mis krüpteerib kasutaja arvutis kas teatud olulised andmed või terve kõvaketta, mille järel kurjategijad nõuavad andmete lahtikrüptimisvõtme eest lunaraha. 
Veebilehe või faili ohutuses saab veenduda kui kontrollida seda enne Cuckoos, mis on CERT-EE avalik keskkond failide analüüsimiseks.

Bad Rabbit

24. oktoobril märgati 2017. aasta kolmandat suuremahulist lunavara levikut. Tegemist oli lunavaraga Bad Rabbit, mis nõuab ohvrilt krüpteeritud failide taasavamise eest 0,05 bitcoini (240 eurot) ning nõutav lunaraha suureneb aja jooksul. Mitmed küberturvalisusega tegelevad ettevõtted, nagu Kaspersky ja ESET, on märkinud, et pahavara jõuab kasutajate seadmetesse võltsitud Adobe Flashi uuenduse abil. Siiani on rünnak tabanud teiste seas Odessa lennujaama, Ukraina taristuministeeriumit ja Kiievi metrood. Rünnaku alla on langenud ka Vene meediaagentuur Interfax.
Johannes Heil

Johannes Heil (15. september 1895 Jäärja vald – 24. juuli 1991 Tallinn) oli eesti elektrotehnikateadlane, tehnikakandidaat ja Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige.
Ta lõpetas aastal 1924 Leningradis sõjaväe elektrotehnikaakadeemia. Ta töötas aastatel 1925–1944 Moskvas, olles 1938–1944 NSV Liidu Elektritööstuse Ministeeriumi kesklaboratooriumi juhataja. 
Aastatel 1944–1951 töötas ta tehases Volta alguses peainsenerina, hiljem direktorina. 1951–1954 oli ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika-, Matemaatika- ja Tehnikateaduste Osakonna akadeemiksekretär, 1954–1968 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Presiidiumi teaduslik peasekretär.
Tema uurimused käsitlevad elektrienergiavarustust ja elektrimootoreid.
Ta kaitses aastal 1952 tehnikakandidaadi väitekirja, aastal 1951 sai ta Eesti NSV TA korrespondentliikmeks, aastal 1954 Eesti NSV TA akadeemikuks. NLKP ridadesse kuulus ta aastast 1919.
Taaskasutusühiskond

Taaskasutusühiskond (inglise recycling society) on jäätmete vältimisele ja nende käsitlemisele kasutatava toormena suunatud ühiskonnakorraldus.
Kehtna segakoor

Kehtna segakoor on Rapla maakonnas Kehtna vallas Kehtnas tegutsev segakoor. Koori dirigent on aastast 2015 Monica Arme. Aastast 2015 tegutseb Kehtnas ka teine segakoor: Corvus.
Koori asutas 1961 Villem Tomingas. Tomingas oli ka koori esimene dirigent.
Koor on osalenud kõikidel üldlaulupidudel, samuti välismaal, näiteks Põhja- ja Baltimaade koorifestivalil.
Harrisoni maakond (Iowa)

Ajalugu

Maakond moodustati 15. jaanuaril 1851.
Alatskivi Vabadussõja mälestussammas

Alatskivi Vabadussõja mälestussammas on mälestussammas Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Alatskivi alevikus Alatskivi kalmistul. Mälestussammas on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Samba kavandi tegi skulptor Voldemar Mellik. Sammas avati 26. augustil 1928. Novembris 1940 sammast lõhuti, ent Saksa okupatsiooni ajal toodi sammas tagasi ja 26. juulil 1942 taasavati. 1948 mälestussammas kadus. Sammas taasavati 24. juunil 1991. Sambale tegi uue sõduri skulptor Endel Taniloo.
Maare Kümnik

Maare Kümnik (15. märts 1936 – 13. november 2015) oli eesti bibliograaf.
Ta sündis Tartus kirikuõpetaja Alfred Toominga peres esimese lapsena. Elukoha muutuste tõttu õppis ta erinevates algkoolides, keskkooli lõpetas 1954. aastal Viljandis. Huvi humanitaarteaduste ja raamatute vastu tõi Maare Kümniku Tartu Ülikooli, mille ta 1959. aastal lõpetas raamatukogunduse ja bibliograafia erialal.
Lõpetamise järel töötas ta Sirgalas ja Kallastel ning tuli 1961. aastal taas Tartusse, asudes tööle ülikooli raamatukokku. Aastate jooksul töötas ta siin bibliograafina, toimetajana, sektori- ja osakonnajuhatajana.
Lisaks tavapärasele väljaannete bibliografeerimisele, toimetamisele ja teatmeteenindusele kulus suur osa ajast raamatukogu kirjastuskolleegiumile, erinevatele nõukogudele ja komisjonidele. Lisaks bibliograafiaõppuste läbiviimine üliõpilastele, raamatukogu ja kolleege tutvustavad artiklid perioodikas, ettekanded konverentsidel. Oma täpsuse, korrektsuse ja asjatundlikkuse tõttu tuli tal sageli nõustada bibliograafiate ja näituste koostajaid, nii õppejõude, üliõpilasi kui ka kolleege.
Enamik Tartu ülikooli bibliograafia aastaraamatutest ilmusid Maare Kümniku toimetamisel. Tema juhtimisel valmis Tartu ülikooli biobibliograafilise kartoteegi süsteem ja sadadesse kastidesse ulatuv kartoteek.
Toimetatud töid: "Tartu ülikooli toimetiste sisuregistrid 1893–1944", "Professor Juhan Aul". Kirjanduse nimestik 1919–1989, "Viktor Kalnin: bibliograafia 1957–2000".
1998. aastal ilmus Kümniku ja Kaja Noodla koostatud artiklikogumik "Meie õppisime raamatukogundust Tartu ülikoolis", kus erinevate lendude esindajad oma õpinguaastaid meenutavad. Pensionieaski osales ta Eesti raamatukogunduse biograafilise andmebaasi koostamisel.
Soe front

Soe front on atmosfäärifront, mis tekib, kui soe õhumass liigub külma õhumassi suunas ja tõuseb üles. Sajab vihma, sageli on see hoovihm. Soe front liigub keskmise kiirusega 10 km tunnis. Selle järel tuleb soe õhumass.
Ilmakaardil kujutatakse sooja fronti punase värvusega või frondi liikumise suunas osutavate mustade poolringidega.
Booraks (mineraal)

Booraks on mineraal, mis keemiliselt kujutab endast kristalset booraksit (naatriumtetraboraat-10-vesi; Na₂[B₄O₅(OH)₄] · 8 H₂O).
See on värvitu kuni valge monokliinse süngooniaga mineraal.
Kõvadus on 2–2½. Tihedus on 1,8 g/cm³.
Booraksit leidub suures koguses Californias kõrbes soolajärvedes (Searles Lake, Kerni maakond), Tiibetis, Kashmiris jm.
Kaiu valla lipp

Kaiu valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Kaiu valla lipp.
Lipp kinnitati 26. veebruaril 1996.

Lipu kirjeldus

Ristkülikukujuline roheline kangas on diagonaalselt poolitatult lipu lehviva otsa ülemisest nurgast vardapoolse otsa alanurgani ulatuva valge triibuga, mille laius 1,5 ühikut. Ülemisel ja alumisel rohelisel väljal on valge heraldiline okaspuutaim.
Lipu normaalmõõtmed on 150x100 cm ning pikkuse ja laiuse suhe on 9:6 (3:2) ühikut.

Põhjendus

Okaspuutaimed sümboliseerivad valla metsarohkus (Kõrvemaa). Roheline on looduse sümbol, kuid tähistab ka lootust ja igavesti korduvat eluringlust. Valge aga on puhtuse ja valguse sümbol.
Mussurana

Levila

Need maod elavad Lõuna-Ameerikas.
Feliks Randel

Isiklikku

Tema isa oli karikaturist ja maalikunstnik Felix Randel.
David P. Clark

David P. Clark (sündinud 1952. aastal Croydonis) on Briti päritolu USA geneetik, ülikooliprofessor ja õpikute autor.
Ta on Southern Illinois University mikrobioloogia osakonna emeriitprofessor Tema peamised uurimisvaldkonnad on geneetika, biokeemia, molekulaarbioloogia ja mikrobioloogia. Ta on uurinud bakterite geneetikat ja fermentatsiooni.
Ta on raamatu "Germs, Genes, & Civilization: How Epidemics Shaped Who We Are Today" autor (2010).

Haridustee ja töökäik

Ta lõpetas 1973. aastal Cambridge'i Ülikooli bakalaureusekraadiga ja kaitses 1977. aastal Bristoli Ülikoolis doktorikraadi antibiootikumiresistentsust käsitleva väitekirjaga. Edasi suundus ta Ameerika Ühendriikidesse, kus töötas esialgu järeldoktorina Yale'i Ülikoolis. 1981. aastast töötab ta Southern Illinois Universitys. Praegu on ta samas mikrobioloogia osakonna emeriitprofessor.
Salatsi kihelkond

Ajalugu

Kiheloknna eelkäijaks võib pidada  Metsepole kihelkonda, kuhu aastal 1205 esimene kirik ehitati. Aastal 1226 rajati selle juurde Salatsi piiskopilinnus. Salatsi kihelkonda mainitakse siiski alles aastal 1512 ja kihelkondade ametlikku loetellu lisandus Salatsi kihelkond aastal 1555. Patronaadiõigus kuulus Uue-Salatsi ja Vana-Salatsi rüütlimõisate omanikele, kaaspatrooniks oli Ķirbiži mõisa omanik.
Kreenholmi Manufaktuur

Nimelugu

Asutamisel kandis ettevõte nimetust Kreenholmi Manufaktuuri Ühisus (vene keeles Товарищество Кренгольмской мануфактуры).
Eesti esimese iseseisvusperioodi ajal oli ettevõtte nimetus Kreenholmi Puuvilla Manufaktuuri OÜ.
Nõukogude okupatsiooni ajal kandis vabrik nimetust V. I. Lenini nimeline "Kreenholmi Manufaktuur".
Pärast Eesti iseseisvuse taastamist tegutses ettevõte Kreenholmi Valduse Aktsiaseltsi (Krenholm Holding LTD) nime all.

21. sajand ja tegevuse lõpp

Rootslaste omanduses olev Narva Gate OÜ ostis Kreenholmi kinnisvara 2007. aastal. Sel hetkel oli kogu 65 hektaril paikneva hoonestuse kogupind 470 000 m², millest väärtuslikes ajaloolistes hoonetes asus u 200 000 m², mis paiknes ligi 35 hektaril.
2007. aastal avati rulookardinatsehh, mis tootis rulookardinaid Kreenholmi kangastest.
3. oktoobril 2010 sai teatavaks, et ettevõtte omanikfirma Borås Wäfveri esitas Göteborgis kohtule pankrotiavalduse.
30. novembril 2010 kuulutas Viru maakohus välja AS Kreenholmi Valdus pankroti.
Tänapäeval asuvad manufaktuuri hooned Ida-Viru maakonnas Narva linnas aadressil Joala tänav 20.
Praegu tegutseb Narvas Kreenholmi Мanufaktuur OÜ nime all uus tekstiiliettevõte, kus oli 2016. aastal 52 töötajat. Ettevõte asub aadressil Kadastiku 57 ja firmakauplus aadressil Tallinna mnt 52. Ettevõte ostis endise tekstiilihiiu kaubamärgi ja mõned masinad.
Margus Punab

Margus Punab (sündinud 19. septembril 1966) on eesti arst (androloog) ja arstiteadlane.
Margus Punab lõpetas aastal 1984 Tallinna 10. Keskkooli ja 1992 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna; aastal 2007 kaitses doktorikraadi (teema: meeste viljakus ja selle riskitegurid Eestis).
Alates 1996. aastast töötab ta Tartu Ülikooli Kliinikumis, alates 2005. aastast juhib Tartu Ülikooli meestekliinikut.
Alates 1998. aastast on ta Balti Androloogide Seltsi president.
Kängämäe sulg

Kängämäe sulg on järv Võru maakonnas Võru vallas Külaoru külas. Veekogu pindala on 1,4 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1012 m. Veekogus on 1 saar.
Ago Pajur

Ago Pajur (sündinud 24. märtsil 1962 Türil) on Eesti ajaloolane ja Tartu Ülikooli õppejõud, alates 1999. aastast ajaloodoktor.
Pajur tegeleb põhiliselt kahe maailmasõja vahelise Eesti Vabariigi ajaloo uurimisega. Ta on ka mitme kooliõpiku ja ajalooülevaate kaasautor.
Sri Lanka saar

Sri Lanka on saar India ookeanis. Saar oli 15. sajandini Aadama Silla kaudu ühenduses Hindustani poolsaarega. Hindustani ja Sri Lankat eraldab Palki väin.
Pindala 65 600 km².
Saare lõunaosas on mägesid; kõrgeim mägi on 2524 meetri kõrgune Pidurutalagala.
Saart hõlmab Sri Lanka riik.
Henn Mikkin

Henn Mikkin (20. jaanuar 1947 – 6. veebruar 2004) oli eesti psühholoog.
Ta lõpetas 1970. aastal Leningradi Riikliku Ülikooli. Aastal 1977 kaitses ta Moskva Riiklikus Ülikoolis kandidaadiväitekirja.
Alates 1970. aastast töötas ta õppejõuna Tartu Ülikoolis (kuni 1989. aastani Tartu Riiklik Ülikool), hiljem ka Tartu Ülikooli Pärnu Kolledžis ja Tallinna Pedagoogikaülikoolis.
1990. aastate esimesel poolel arendas Henn Mikkin Tartu Ülikoolis välja sotsiaaltöö eriala õppekava, pöörates erilist tähelepanu kliendikesksele sotsiaaltööle.
1990ndate algupoolel osales Henn Mikkin Eesti Vabariigi sotsiaalpoliitika aluste väljatöötamises.
Ta tegutses ka suhtlusoskuste koolitaja, nõustaja ja psühhoterapeudina nii asutustes kui ka üksikklientide tellimusel. Suhtlusoskuste koolituseks töötas ta juba 1970ndatel välja videotagasisidega suhtlustreeningu meetodi, olles selle meetodi rajajaks Nõukogude Liidus. Tema algatusel kinnitati 2003. aasta lõpul suhtlustreeneri riiklik kutsestandard ja loodi Eesti Suhtlemistreenerite Ühing.
Alates 2000. aastast tegutses Henn Mikkin vabakutselise õppejõu ja konsultandina.
Kolleegid on esile tõstnud Henn Mikkini loovust ja tundlikkust ümbritsevate probleemide suhtes ning inimestega suhtlemisel ja eetilisust.
Ökodukt

Ökodukt on sild või tunnel, mis võimaldab metsloomadel ületada teid, kanaleid või muid kunstlikke tõkkeid.
Ökoduktid võimaldavad ära hoida ülemäärast elupaikade fragmenteerumist, mis viiks elustiku vaesumiseni (elurikkuse vähenemise, liikide väljasuremiseni). Ökoduktid moodustavad osa rohetaristust. Õnnestunult rajatud ökoduktid töötavad ökoloogiliste koridoridena.
Ameerika Ühendriikide Colorado osariigi transpordiameti loodusprogrammi juhi Jeff Petersoni sõnul on ökodukti puhul ülitähtis õige koha valimine. Ökoduktid vähendavad loomade põhjustatud liiklusõnnetusi ligi 90%.