google/wiki40b huggingface dataset:
Mägilaste Vabariik

Ajalugu

Üks Mägilaste Vabariigi tähtsamaid rajajaid oli imaam Šamili lapselaps Sayd Šamil. Kuna Sayd Šamil oli üks riigitegelastest, siis peeti riiki imaam Šamili riigi järglaseks. Kohe algasid lahingud punaarmeega. 1918. aasta märtsis suutis Tereki Nõukogude Vabariik riigi vallutada ja liita. 11. märtsil 1918 liikus valitsus eksiili Gruusiasse. 11. mail 1918 taastati iseseisvus.
Septembrist novembrini 1918 oli riigis Türgi okupatsioon. Riiki tunnustasid de iure Saksamaa, Türgi ja Gruusia Demokraatlik Vabariik. Mais 1919 okupeerisid riigi Anton Denikini juhitud valgekaartlaste väed, kes viibisid seal kuni novembrini 1920, mil ala vallutas Punaarmee. Seejärel rajati Mägilaste ANSV.
Mägilaste Vabariik likvideeriti tegelikult juba 1919, kuid 1924 rajati Saksamaal Kaukaasia Iseseisvuskomitee, mis pidas end Mägilaste Vabariigi eksiilvalitsuseks. Iseseisvuskomitee juht oli Sayd Šamil.
Ohepalu soo

Ohepalu soo on soo Ohepalu looduskaitseala keskosas. Administratiivselt jäävad Ohepalu soo alad Harjumaa ning Lääne-Virumaa piirialadele. Ohepalu soo jaguneb Maa-ameti kaardiserveri andmetel (seisuga 11.01.2016) nii ida- kui läänepoolseks Ohepalu rabaks, mis on poolitatud Litsemäe rabaga. Kaitsestaatuselt kannab Ohepalu raba läänepoolne osa Pala piiranguvööndi ning idapoolne Ohepalu raba osa Ohepalu sihtkaitsevööndi nimetust. Litsemäe soo on kaitsestaatuselt Ellamaa sihtkaitsevööndi nimetusega. Ohepalu sooala idapoolset raba täpsustatakse vahel "järve" nimetuse (seal paikneb Ohepalu Suurjärv) lisamisega. Ohepalu soost lõunasse jäävad kõdusoometsad ning Rutkamäe lammi- ja madalsood.
Ohepalu soos – Ohepalu sihtkaitsevööndis ja sellest lõuna pool paiknevas Rutkamäe sihtkaitsevööndis – on LIFE MIRES ESTONIA projekti raames LIFE programmi ja KIKi looduskaitseprogrammi toetusel kavas taastada ajavahemikul 2015–2020 Ohepalu (järve) soo ning Rutkamäe lammi- ja madalsoodes looduslik veerežiim. Loodusliku veerežiimi taastamine on vajalik, et luua märgalakoosluste säilimiseks soodsad tingimused ja vähendada inimtegevusest tingitud mõjusid. Taastamistegevuste mõjuala - 1120 ha - jääb kaitseala piiridesse.

Ohepalu soo teke

Sooderikka jääjärvetasandiku pinnamood on vaheldusrikas, millele aitavad kaasa mandrijää servakuhjatised – oosiahelikud. Ohepalu looduskaitseala hõlmab Ohepalu-Viitna ja Tapa-Pikassaare oosistuid, viimane on ühtlasi Ohepalu kaitseala teljeks (KKK). Jää taandumisel ja sulamisel on mandrijää servakuhjatiste vahele jäänud veest tekkinud järved tasapisi kinni kasvanud. Turba all, mille keskmine paksus on 2,4, suurim 7,2 meetrit, on 0,5–1,3 meetrit järvemuda ja -lupja. Kunagisest veeväljast on alles Ohepalu Suurjärv, mis on madalaveeline, kuid Kõrvemaa suurim looduslik veekogu. Ühtlasi on Ohepalu Suurjärv üks suurimaid tüüpilisi rabajärvi Eestis (Kimmel, 2015).

Kasvukoha- ja elupaigatüübid

Ka kasvukoha- kui elupaigatüüpide poolest on Ohepalu soo mitmekesine. Ohepalu soo kasvukohatüübid on inventeeritud Eestimaa Looduse Fondi poolt 2009. aastal (vaatlejad Eerik Leibak, Vallo Valdmann). Inventuuri käigus on määratletud mättaraba (3221), laukaraba (3223), rohu-siirdesoo (3121), liigivaene madalsoo (3111) ja rabamets (1431). Natura 2000 elupaigatüüpidest on Ohepalu soos looduslikus seisundis rabasid (7110); siirdesoo ja rabametsi (91D0), looduslikke huumustoitelisi järvi ja järvikuid (3160). Metsakooslustest leidub Ohepalu soos vanu loodusmetsi (9010), hariliku kuusega (Picea abies) rohunditerikkaid Fennoskandia metsi (9050), okasmetsi oosidel või glatsiofluviaalsetel mõhnadel (9060) ning Fennoskandia soostunud- ja soolehtmetsi (9080). Koosluste eestikeelne klassifikatsioon toetub Jaanus Paali (2007)  koostatud jaotusele. Sulgudes olevad kaldkirjas numbrid tähistavad rahvusvahelisi koosluste koode, mis on ära toodud Euroopa loodusdirektiivis. Rabad on looduskaitseliselt Natura 2000 kõrge tähtsusastmega kooslused ning Eesti vastutuskooslused.
Koleerik

Koleerik on üks neljast temperamenditüübist teadusliku psühholoogia eelses isiksuseteoorias. Koleerilised inimesed on iseseisvad, otsustavad ning eesmärgile orienteeritud. Nende liidriomadused ja ambitsioonikus toetavad neid teiste juhtimisel. Lisaks on neil loogiline maailmavaade ning otsustes faktidele tuginemine.
Artistry

Artistry on nahahooldustoodete ja kosmeetika kaubamärk, mille alla kuuluvaid tooteid toodab Access Business Group ja turustab Amway.
Kaubamärki turustatakse 108 riigis üle maailma, muu hulgas Koreas, Jaapanis, Itaalias, Hiinas, Kanadas, Soomes, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Saksamaal, Norras ja Eestis.
2000. aastal oli Artistry toodete nimistus üle 400 toote.
Aastal 2005 võttis Amway kasutusele kaks Artistry sõsarkaubamärki: NAO Cosmetics ja E. Funkhouser. Need olid suunatud noorematele ostjatele. Esimene neist oli kasutusel Põhja-Ameerika turul ja teine ülejäänud turgudel. 2010. aastal lõpetati nende brändide turustamine.
Kuni aastani 2005 oli Artistry reklaamnäoks belglanna Ingrid Vandebosch. Peale teda sai selleks Kanada modell Kim Tyo. 2008. aastal teatas Alticor, et Artistry Crème LuXury näoks sai näitlejanna Sandra Bullock. Aastal 2015 oli kaubamärgi näoks näitlejanna Teresa Palmer.
Bluusivennad

Süžee

Film on "bluusivendadest" Jake ja Elwood Bluesist, kes pärast Jake'i vanglast vabanemist saavad püha missiooni aidata rahahädast välja katoliku orbudekodu. Nad panevad kokku oma kunagise bändi The Blues Brothers, et esinemistega raha teenida, kuid koguvad oma tegemiste käigus juhuslikult liiga palju vaenlasi.
Peeter Saan

Peeter Saan (sündinud 16. aprillil 1959) on Eesti dirigent, klarneti- ja saksofonimängija ning arranžeerija. 
Alates 1996. aastast on ta Kaitseväe orkestri peadirigent.
Saan oli XXIV üldlaulupeol (2004) kutseliste puhkpilliorkestrite üldjuht ja XXV üldlaulupeol (2009) puhkpilliorkestrite liigijuht.
Tal on kolonelleitnandi auaste.
Ulrich Holstein-Holsteinborg

Krahv Ulrich Holstein-Holsteinborg (sündinud 13. mail 1949) on Holstein-Holsteinborgi aadlisuguvõssa kuuluv taani aadlik, Taani ja Eesti suhete edendaja.
Talle kuuluvad muu hulgas kunagiste mõisate Holsteinborgi, Fuirendali ja Snedingi valdused Sjællandil Skælskøri lähedal.
Ulrich Holstein-Holsteinborg oli 1990. aastal Taani-Eesti Seltsi asutaja ja on siiani seltsi esimees.
Ta on Eesti aukonsul Holsteinborgis; tema konsulaarpiirkonda kuulub riigi idaosa.
Temalt on ilmunud muu hulgas koduloo- ja sõjaajalooteemalisi teoseid.
Ulrich Holstein-Holsteinborg sai 2001. aastal Maarjamaa Risti III klassi teenetemärgi. Aastal 2006 sai ta kammerhärra tiitli.
Alaska Pannivars

Alaska Pannivars (inglise keeles Alaska Panhandle) on Ameerika Ühendriikide Alaska osariigi suhteliselt kitsa kujuga kaguosa, mis paikneb ookeaniranniku ja Kanada Briti Columbia provintsi vahel. 
Piirkonnas on jahe vihmane kliima ja kaunis loodus. Suurim linn on Juneau (17 000 elanikku). Peamised majandusharud on kalandus ja turism.
Vidruka mõis

Vidruka mõis (saksa keeles Widdruck) oli Tagavere mõisa kõrvalmõis Lääne-Nigula kihelkonnas Läänemaal.
Mõis rajati 1760 Palivere mõisast eraldatud alast.
Jupiter (saade)

"Jupiter" oli Eesti Televisiooni saatesari aastatel 1970–1991, milles tutvustati Eesti kinodes linastuvaid filme.
Esimene "Jupiteri" saade oli eetris 6. detsembril 1970, viimane 15. septembril 1991. Seda juhtis algul Valdo Pant ja hiljem Ahto Vesmes, saate toimetajad on olnud Toomas Sootna ning Enn Eesmaa.
Sarja eelkäijaks oli 4. septembril 1968 alustanud "Kuu kinoekraan", mille saatejuht oli Aivo Barbo.
Tallinna Inglise Kolledž

Õppekorraldus

Koolis on 12 klassi, pea igas klassis on kolm paralleeli. Klassis on keskmiselt 30 õpilast, algklassides 26 õpilast. Kokku õpib koolis umbes 782 õpilast ning seal töötab 50 õpetajat ja 20 muud koolitöötajat. Kool töötab ainult hommikuses vahetuses. 
Lisaks kohustuslikele ainetele õpetatakse alates gümnaasiumist briti ja ameerika kirjandust, kodulugu, filosoofiat ja majandusõpetust  Kohustuslikud on kolm võõrkeelt: inglise, vene ja prantsuse või saksa keel. 
Tallinna Inglise Kolledži direktor on Toomas Kruusimägi, kes on olnud kooli direktor alates 1999. aastast.

Ajalugu

Kuni 1996. aastani oli kooli nimi Tallinna 7. Keskkool, mis asutati septembris 1940, kui liideti likvideeritud Tallinna Prantsuse Lütseumi ja Jakob Westholmi Gümnaasiumi gümnaasiumiosad ja progümnaasiumi vanemad klassid. Saksa okupatsiooni ajal aastatel 1941–1944 kandis kool nime Jakob Westholmi Gümnaasium. Alates 1996. aastast on kooli nimi Tallinna Inglise Kolledž. Tegu on vanima Eestis tegutseva inglise keele süvaõppega kooliga.

Hooned

Esimene koolimaja oli hoone aadressil Hariduse tänav 3. Praegu asub seal Tallinna Prantsuse Lütseum.
1939. aastal valmis arhitektide Alar Kotli ja Erika Nõva koostöös Tallinna Inglise Kolledžile mõeldud hoone aadressil Narva mnt 25, kuid 1940. aastal kolis sinna hoopis Tallinna Õpetajate Seminar, mis on nüüd Tallinna Ülikool. Hoone on praegu tuntud TLÜ Terra hoonena.
Tallinna Inglise Kolledž kolis 1996. aastal aadressil Estonia puiestee 10 asuvasse koolihoonesse, mis oli ehitatud Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumile ja milles asus sõjajärgseil aastail Tallinna Merekool.
2007. aasta aprilli lõpus valmis Tallinna Inglise Kolledži suur spordihoone. Selles on ujula koos saunaga, aeroobikasaal ja spordisaal, kus saab mängida nii korvpalli, jalgpalli kui ka tennist. Pool hoonet on kulude katteks renditud Circle K töötajatele. Hoonel on uudne arhitektuur ja kujundus.
Kurbus

Lapsepõlv

Kurbus on lapsepõlves tavaline tunne. Mõnes peres on kas teadlik või alateadlik reegel, et kurbus ei ole "lubatud", kuid Robin Skynner leidis, et see võib põhjustada probleeme, kuna kurbuse "välja jätmine" võib inimesed muuta pealiskaudseks ja maniakaalseks. Lastearst T. Berry Brazelton leidis, et kurbuse tunnetamine teeb perekonnas tõsiste probleemide lahendamise lihtsamaks.
Kurbus on osa lapse arengu protsessist, mil ta eraldub algsest sümbioosist emaga ja saab iseseisvamaks. Iga kord kui laps emast natuke rohkem eraldub, peab ta õppima kuidas väikese kaotusega hakkama saada. Kui ema ei luba seda väikest stressi, mis sellega kaasneb, ei õpi laps kunagi enda kurbusega hakkamasaamist. Brazelton väidab, et liiga palju lapse lõbustamist vähendab lapse jaoks kurbuse emotsiooni;Selma Fraiberg soovitas, et on oluline austada lapse õigust kogeda kaotust täielikult ja sügavalt.
Margaret Mahler nägi samuti kurbuse tundmise võimes emotsionaalset saavutust, mis kaitseb inimest näiteks rahutu hüperaktiivsuse eest. D. W. Winnicott nägi kurbuse nutus psühholoogilist põhjust hilisematele väärtuslike muusikakogemuste tundmisele.
Nikolai Žukovski nimeline Aerohüdrodünaamika Keskinstituut

Nikolai Žukovski nimeline Aerohüdrodünaamika Keskinstituut (vene keeles Центральный аэрогидродинамический институт имени профессора Н. Е. Жуковского, lühend ЦАГИ, latiniseeritult TsAGI) on lennundusele keskendunud riiklik uurimiskeskus Venemaal Žukovskis. TsAGI direktor on Kirill Sõpalo.
TsAGI asutati 1918.
TsAGIs töötab 4490 inimest.
Silmaalune kilbis

Silmaalune kilbis (ladina scutum suboculare, sün suboculare, mitm scuta subocularia) on paljudel soomuselistel pead katva naha soomus.
Silmaalused kilbised on liigiti erineva kuju ning laiuse ja kõrgusega, seetõttu kasutatakse neid ka soomuseliste teaduslikul süstematiseerimisel.

Madudel

Madudel paiknevad silmaalused kilbised külgvaates vaadatuna otse silmakilbise all. Silmaalune kilbis võib olla nii paaritu aga koosneda ka mitmetest kilbise fragmentidest. Paljudel madudel puutuvad need kokku ülamokakilbistega.
Neid kasutatakse maoliste klassifikatsioonil.
Aleksandra Juozapėnaitė-Eesmaa

Aleksandra Juozapėnaitė-Eesmaa (3. juuni 1943 Graužiniai, Molėtai vald, Utena maakond, Leedu – 22. november 2012 Tallinn) oli Leedu ja Eesti pianist ning klaveripedagoog, rahvuselt leedulane.
Ta lõpetas Vilniuses kunstidekooli Olga Steinbergaite klassis. Seejärel õppis ta aastatel 1960–1962 Vilniuse Konservatooriumis ning Moskva konservatooriumis Jakov Zaki klassis, mille lõpetas aastal 1966; aastal 1968 lõpetas samas assistentuuri. Aastatel 1976–1977 täiendas ta end Pariisi Konservatooriumis Yvonne Loriod', Claude Helfferi ja Pierre Sancani juhendamisel ning Artur Rubinsteini eratundides. 
Aastatel 1968–1977 oli ta Vilniuse Konservatooriumi õppejõud.
Pärast abiellumist 1977. aastal elas ta Eestis ja töötas Tallinna Riiklikus Konservatooriumis/Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias klaveriõppejõuna. Ta oli aastast 1987 dotsent ja aastast 2002 professor.
Aleksandra Juozapėnaitė-Eesmaa suri 22. novembril 2012 Tallinnas ja maeti 27. novembril 2012 Tallinna Metsakalmistule.

Isiklikku

Ta oli aastast 1977 abielus poliitiku ja endise teleajakirjaniku Enn Eesmaaga; neil on ühine poeg.
Savikodu

Savikodu on 2007. aastal valminud Eesti dokumentaalfilm.

Sisu

Knut ja Riina on tõelised ökoinimesed. Nad sõidavad tööle jalgrattaga, shoppavad taaskasutuskesuses ja sorteerivad oma prügi viide erinevasse nõusse. Isegi oma maakodu plaanivad nad ehitada loodussõbralikult savist ja põhust. Nii mõnedki lähedased on selle ettevõtmise suhtes skeptilised. Knutil tuleb tõestada põlisest ehitusmehest isale, et savimaja, mida ta oma vanemate maalapile püsti panna kavatseb, pole mitte ümberpuhutav „kolme põrsakese maja" vaid peab vastu ka tuulele, vihmale ja rottidele.

Tegijad

Režissöör: Anu Aun
Produtsent: Priit Pääsuke
Operaator: Ergo Kuld
Tootja: Luxfilm
Iris (kohvik)

Kohvik Iris oli toitlustusasutus Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme asumis, aadressil Vabaduse puiestee 39. Kohvik asutati 1995. aastal endise raamatukaupluse ruumidesse.
Aastaid oli kohviku operaatorfirmaks osaühing Sinestar. Alates 2009. aastast kuulus kohvik osaühingule Villems Kaubandus. Kohvik suleti 2014. aasta alguses ning Diner Food OÜ avas seal sama aasta aprillis kohviku Diner.
Viljar Pihl

Elulugu

Viljar Pihl on talupidaja poeg ja Aino-Koidula Pihli abikaasa.
Lõpetas 1956 Kingissepa (Kuressaare) Keskkooli, 1961 TÜ keemia osakonna, Ph.D. (keemia, 2001, TÜ), väitekiri "The study of the substituent and solvent effects on the acidity of OH and CH acids". Oli 1961–78 TÜ keemiline kineetika ja katalüüsi labori vanemlaborant ja vaneminsener, 1978–92 juhataja kohusetäitja, juhtivinsener, vanem- ja nooremteadur, 1993– keemilise füüsika instituudi teadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: orgaaniliste ühendite reaktsioonivõime, gaasikromatograafia. Üle 60 teadustrükise.
Fiat 500

Fiat 500 on Fiati väikauto. Seda on toodetud 2 põlvkonda.
2. põlvkonna mootorivalikus on 0,9liitrine turbobensiinimootor (105 hj, kütusekulu 4,2 l/100 km). 2014. aastal lisandus uus tippversioon Fiat 500 Cult.
Bad Nenndorf

Ajalugu

Küla, mis pärineb arvatavasti 9. sajandi algusest, on esmakordselt mainitud kui Nyanthorpe Corvey kloostri 936. aasta ürikus.
Esimene kirik püstitati 1136. aastal. Küla oli Schaumburgi krahvide valdus 1311. aastast. Pärast väikese asula rajamist külast edelasse need eristati: Gross Nenndorf ja Klein Nenndorf. Veel üks asula nimega Densinghausen praeguse linna alal purustati Kolmekümneaastases sõjas. Pärast Schaumburgi krahvkonna jaotamist 1647. aastal kuulus Nenndorf Hessen-Kasselile.
Gross Nenndorfi ja Klein Nenndorfi vahel asuvate, esmakordselt 1546. aastal registreeritud väävliallikate tervendavat jõudu tunnustati kõigepealt 18. sajandi keskpaigas. Hessen-Kasseli maakrahvi Wilhelm IX eestvedamisel algatati 1787. aastal Nenndorfi 'Kinnisvarapiirkond', kus olid suplusrajatised ja spaapark. Väävliallikad, mis seni olid nende terava lõhna tõttu põlatud saatana väljaheideteks, arvati kõige võimsamate hulka Euroopas, ja nüüd saab neid lõpuks edukalt kasutada reuma, artriidi ja naha kaebuste puhul. Varsti oli Nenndorf üks juhtivaid Saksa spaasid. 1866. aastal sai Bad Nenndorfist kuninglik Preisi riigispaa ning rahaline toetus Berliinist võimaldas sel laieneda.
Bad Nenndorfi geograafiline asukoht oli peamine tegur selle arengus. See asub Mittelgebirge (keskkõrgustiku) põhjaserval Hellwegi ääres, mis on sajandeid kasutatud marsruut Reini ja Elbe vahel. Seega omandas linn ühendused raudteevõrguga (1847. aastal Hastes ja 1872. aastal Nenndorfis), Mittellandkanaliga (1916. aastal Hastes) ja kiirteega (1939. aastal).
Bad Nenndorfi kogukond moodustati 1929. aastal, kui liideti Gross Nenndorf, Klein Nenndorf ja Kinnisvarapiirkond.
Teise maailmasõja lõpupäevil oli linnas Ameerika Ühendriikide 84. jalaväediviisi peakorter kindralmajor Alexander R. Bollingi juhtimisel. Peagi sai sellest Briti okupatsioonitsooni osa ja oli (1945–1947) Briti ülekuulamislaagri asukoht.
Luuletaja Agnes Miegel elas Bad Nenndorfis aastatel 1948 kuni 1964. Majas, kus ta elas ('Agnes-Miegel-Haus'), on nüüd muuseum tema elust ja tööst.
Bad Nenndorfi sõpruslinn on Doudeville Normandias.
Aserbaidžaani lipp

Riigi- ja rahvuslipp

Riigi- ja rahvuslipp oma praegusel kujul võeti kasutusele 5. veebruaril 1991. Plagu on horisontaalsete laidudega trikoloor, sini-puna-roheline. Punase välja keskele on paigutatud kuusirp ja kaheksaharuline täht. Laiud viitavad rahvuslikule loosungile "Türklane, muhameedlane ja eurooplane".
Helesinine (PMS ?C) on igavene Türgi, sealhulgas tatarlaste väepealiku Timurlengi värv.
Roheline (PMS 1795C) on traditsiooniline islamitunnus.
Punane (PMS 355C) tähendab aga euroopalikku arengut.
Kuusirp ja täht on Türgi muhameedlik sümbol. Tähe kaheksa haru tähistavad kaheksat türgi rahvast, aserid, osmanid, tatarlased, kasahhid, kiptšakid, seldžukid, jagataisid ja türkmeenid.

Aserbaidžaani ajaloolised lipud

Aastal 1918, esimese iseseisvusperjoodi algul oli kasutusel "Mussavati partei" lipp.
Aastatel 1918–1920 kasutati praegust lippu, kuid kuusirp oli suurem ning oli koos tähega nihutatud veidi varda poole.
Aastatel 1920–1991 oli Aserbaidžaani territooriumil Aserbaidžaani NSV ning kasutati Aserbaidžaani NSV lippu.
Alalisvoolu mikrovoltmeeter

Alalispinge mikrovoltmeeter on mõõteriist mikrovoltide suurusjärgus olevate alalispingete mõõtmiseks.
Mikrovoltide suurusjärgus olevate elektripingete mõõtmiseks kasutatavad seadmed on peaaegu eranditena elektroonsed mõõteriistad, mis põhinevad mõõdetava pinge võimendamisel voldi suurusjärku. Probleemiks ei ole selle juures mitte niivõrd suure võimendusteguriga võimendi vajadus, kuivõrd termoelektriliste parasiitsete pingete tekkimine erinevast metallist detailide ja juhtmete vahel (Seebecki efekti tõttu). 
Spetsiaalsete konstruktiivsete võtetega (nn. termošuntide kasutamine jms.) saavutatakse nanovoltide suurusjärku ulatuv tekkivate parasiitsete nihkepingete ja/või nende muutuste (triivi) madal tase.
Eestis tootis alalispinge mikrovoltmeetrid Tallinna Tootmiskoondis RET.
Algselt põhinesid nendes kasutatud tehnilised lahendused vibraatormuundiga MDM-võimendi kasutamisel. Vibraatormuundi tootjaks oli Kuusalu kolhoosi ettevõte "Estron".
Hilisemates mudelites asendati vibraatormuundi MDM-võimendis transitorlülititega. Kasutatud lahendused põhinesid suuresti Rein Kipperi kandidaaditööle.
Tere, ma armastan sind

Tere, ma armastan sind on ‎INBoileri album.
Pierre Audi

Pierre Raymond Audi (sündinud 1957 Beirutis) on prantsuse lavastaja, Hollandi Rahvusooperi kunstiline juht.
Audi alustas teatriõpingutega Oxfordi ülikoolis. Aastal 1979 asutas ta Põhja-Londonis Islingtonis eksperimentaalteatri Almeida Theatre. Seal 1980. aastatel lavastatud tööd tõid lavastajale üleeuroopalise tuntuse. Aastast 1988 on Audi Hollandi Rahvusooperi kunstiline juht ning Madalmaade juhtiva etenduskunstide festivali Holland Festivali kunstiline juht. 2010. aastal tegi Pierre Audi oma lavastajadebüüdi New Yorgis Metropolitan Operas.
Henry Norris Russelli auhind

Henry Norris Russeli loeng (inglise keeles Henry Norris Russell Lectureship) on Ameerika Astronoomiaseltsi teadusauhind väljapaistvate saavutuste eest astronoomias. Astronoomiaseltsi elutööauhind on nimetatud astronoom Henry Norris Russelli (1877–1957) järgi.
Idee Russelli loengu pidamisest kui tunnustusavaldusest kuulub toonasele seltsi presidendile Harlow Shapleyle.
Auhinda, mida jagatakse igal aastal,  antakse välja alates 1946. aastast. Esimene, kellele anti au pidada Russeli loeng, oli Henry Norris Russell ise. Tema loeng pealkirjaga "The Royal Road of Eclipses" käsitles kaksiktähtede varjutusi.
Boriss Akunin

Elulugu

Grigol Tšhartišvili sündis 1956. aastal Gruusia NSVs Zestaphonis (teistel andmetel Thbilisis) suurtükiväe ohvitseri Šalva Tšhartišvili ning vene keele ja kirjanduse õpetaja Berta Brazinskaja pojana. 1958. aastal kolis perekond Moskvasse elama, kus noormees lõpetas inglise keele kallakuga kooli (tänane Средняя общеобразовательная школа №1208). Pärast jätkas Grigol oma haridusteed  Moskva Riiklikus Ülikoolis Aasia ja Aafrika maade instituudis ajalugu ja filoloogiat, tema erialaks sai japanoloogia.
Aastatel 1994—2000 töötas kirjanik ajakirja Inostrannaja Literatura peatoimetaja asetäitjana. Siis aga pühendus vabakutselisena täielikult kirjutamisele.

Looming

Grigol Tšhartišvili tegutses peatoimetajana 20-köitelise "Jaapani kirjanduse antoloogia" (Антологии японской литературы) koostamisel. Kirjutanud suure hulga kirjanduskriitikat ja tõlkinud jaapani, ameerika ning inglise kirjandust. Sorosi fondiga seotud projekti "Puškini raamatukogu" (Пушкинская библиотека) nõukogu esimees.
Pseudonüümi Boriss Akunin all ilmuvad ilukirjanduslikud tööd, peamiselt kriminaalromaanid. Tema kuulsaim tegelaskuju on Erast Fandorin, 19. sajandi lõpu ja 20. sajandi alguse Venemaal (ja vahel ka mujal) keeruliste juhtumitega tegelev uurija. Hilisemad sarjad on "Nunn Pelagia juhtumid", mille peategelane on Venemaa kolkakloostris tegutsev nunn, ja "Magistri seiklused", kus juhtumeid lahendab tänapäeva Venemaal Erast Fandorini kauge sugulane.

Tulevased raamatud

Boriss Akunin on andnud mõista, et Pelagia seiklustest rohkem raamatuid ei ilmu, teised sarjad aga jätkuvad. Fandorini lugudest ilmub veel kolm raamatut, millest kaks on romaanid. Ühe tegevus toimub umbes aastatel 1913–1914, teine aga Vene kodusõja ajal. Sarja lõpetab lühijuttude ja novellide kogu, mis sarnaneb raamatuga "Nefriithelmed" ja mille kõigi lugude tegevusaeg on 20. sajand.
Nicholas Fandorini sarjas ilmub veel vähemalt üks raamat.
Žanrisarjas ilmub vähemalt üks uus romaan, järgmise raamatu nimi on "Kinoromaan" ja selle tegevus toimub Teise maailmasõja ajal, Samuti ilmub "Lasteraamat 2", mille peategelane on Nicholas Fandorini väike tütar.

Teoste ekraniseeringud

Fandorini juhtumitest on kinolinale jõudnud "Türgi gambiit" ning "Riiginõunik" . Paul Verhoeven on juba aastaid teinud ettevalmistusi "Azazeli" filmiversiooniks.
Nicolaes Tulp

Elu

Sünnijärgse nimega Claes Pieterszoon oli jõuka Amsterdami kaupmehe poeg. Aastatel 1611–1614 õppis ta Leidenis meditsiini. Pärast õpinguid naasis ta Amsterdami ja sai austatud arstiks, ta abiellus Aagfe Van der Voeghiga aastal 1617. Noore mehena võttis ta tulbi oma vapimärgiks ja muutis oma nime Nicolaes Tulpiks (Nicolaes oli väärikam versioon nimest Claes). Ta alustas tööd rahanduses ning sai linna varahoidjaks. Aastal 1622 sai ta Amsterdami magistraadiks.