google/wiki40b huggingface dataset:
Teatri mõisteid

A

abilava - absurditeater - administraator - ajalooline draama - aksid - antrakt

B

ballett - butafoor - butafooria

D

dekoratsioon - dialoog - dokumentaalteater - draama - dramatiseerimine - dramaturg - dramaturgia - duoloog

E

eepiline teater - eeslava - eesriie - eksperimentaalne muusikateater - epiloog - episooddraama - esitus - etendaja - etendus - etendusasutus - etenduse juht - etenduskunstid

F

farss

G

grimm - grimmeerija

H

Hiina varjuteater

I

improteater - intermeedium - intriigikomöödia

J

jant - julmuse teater

K

karakterdraama - karplava - kehalisus - klaköör - kohaspetsiifiline teater - komöödia - konfiguratsioon - koomiline ajastus - koor (Vana-Kreeka) - kostümeerija - kostüüm - kostüümikunstnik - kunstnik - külglava -

L

lava - lavakujundus - lavameister - lavapoiss - lavastaja - lavastus - lavastusala juhataja - libreto - loož

M

misanstseen - monoetendus - monoloog - must kast - muusikalavastus - muusikaline draama - muusikaline kujundaja - muusikateater - mängukava

N

nukuteater - näidend - näitejuht - näitekirjanik - näitleja

O

olmedraama - ooper - opera buffa - opera seria - orkestra

P

pantomiim - parter - peanäitejuht - piletöör - proloog - prožektor - psühholoogiline draama - publik - pürodraama

R

rahvusvaheline teatripäev - raider - ramp - rekvisiit - rekvisiitor - remark - repertuaar - repliik - retseptsioon - režii - riigiteater - rõdu

S

skenee - sketš - stange - stseen - stsenograaf - subrett - sõnateater - sündmusele seljaga - sünteetiline teater

T

tagalava - tantsulavastus - tantsuteater - teatriajalugu - teatriantropoloogia - teatriharidus - teatriharidus Eestis - teatrikool - teatrikriitika - teatrisemiootika - teatrisündmus - teatriteadus - tetraloogia - theatron - tholu bommalata - tragikomöödia - tragöödia - tummpilt

V

vaatus - valguskujundaja - valguskujundus - valguskunstnik - valgustaja - varjuteater - vastlamängud - visuaaltehnoloogia
Raasiku mõis

Raasiku mõis (saksa k. Rasik) oli rüütlimõis Harju-Jaani kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Raasiku valda Harju maakonnas.

Ajalugu

Raasiku mõis pärineb keskajast, mil see kuulus Padise kloostrile. 17. sajandil kuulus mõis De la Gardie suguvõsa esindajaile.
Põhjasõja järel kuulus mõis nii Taubede, Stackelbergide, Bohnide kui Brevernide omandusse.
1774. aastal omandas mõisa Hermann Ludwig von Löwenstern, kelle järeltulijate kätte jäi mõis 1843. aastani, mil see läks Sieversitele. 1899–1919 kuulus mõis taas Stackelbergidele.

Mõisakompleks

Mõisa peahoone oli 19. sajandi teisel poolel ehitatud kivist ühekorruseline kelpkatusega hoone. Selle ümber paiknes park ja hulk kõrvalhooneid.
1905. aastal mõisahoone põletati ja seda enam ei taastatud.
20. sajandi teisel poolel rajati kunagisse mõisakeskusse Raasiku Elektromehaanikatehas. Püstitati hulk uusi hooneid.
Tänapäeval on peahoonest säilinud vaid vasakpoolne sokliosa, alles on ka mõni ümberehitatud kõrvalhoone.
Jaroslavli oblast

Asustus

Suuremad linnad on Jaroslavl, Rõbinsk, Pereslavl-Zalesski, Tutajev, Uglitš ja Rostov.
Transitiivne hulk

Hulk x on transitiivne hulk definitsiooni kohaselt parajasti siis, kui mis tahes z ja y korral kehtib z\in y\in x\Rightarrow z\in x.
Näiteks ordinaalarvud on transitiivsed hulgad.
Talibid

Talibid (ka kujul: TALIBID; akronüüm ingliskeelsetest sõnadest Tallinn Interbank Bid Rate) oli Eesti Panga Eesti krooni kohta arvutatav Eestis tegutsevate pankade vaheline hoiuste intressimäär.
Aap Uspenski

Maadlus

Ta on kümnekordne Eesti meister (1988, 1991–1995, 1997 ja 1998, lisaks 1994 ja 1997 absoluutkaalus). Eesti meistrivõistlustelt on tal kuus hõbemedalit: Kreeka-Rooma stiilis 1998 ning absoluutkaalus 1987, 1989, 1992, 1993 ja 1995. Pronksmedaleid on tal kolm: Eesti meistrivõistlustelt 1983, 1984 ja 1990. Lisaks tuli ta 1987. aasta Eesti NSV suvespartakiaadil kolmandaks.
1995. aasta MM-il Prahas saavutas ta 26. koha kuni 90 kg kaalus.
1995. aasta EM-il Prantsusmaal Besançonis saavutas ta 9. koha.
Põhjamaade meistrivõistlustel saavutas ta 1993 Taanis Herningis 2. ja 1994 Tallinnas 1. koha. Läänemere mängudel saavutas ta 1993. aastal Tallinnas 7. koha.
Saksamaa Grand Prix'l Dortmundis tuli ta 1993. aastal 10. kohale.
Kristjan Palusalu mälestusvõistlused võitis Uspenski 1991. ja 1995. aastal ning tuli 1990. ja 1996. aastal teiseks.
Georg Lurichi mälestusvõistlused võitis ta 1997.
Ivan Poddubnõi mälestusvõistlustel tuli ta 1987 7. kohale.

Sumo

Maailmameistrivõistlustel sumos tuli Uspenski 1997 ja 2000 pronksmedalile ning 1999 ja 2001 hõbemedalile.
Euroopa meistrivõistlustel saavutas ta kolm pronksmedalit: individuaalselt 2000 ja 2001 ning meeskondlikult 1998.
Aap Uspenski on kuuekordne Eesti meister sumos (1997, 1998, 1999, 2001, 2002 ja absoluutkaalus 2001).

Rammumees

Aap Uspenski oli Eestimaa rammumees aastail 1990–1992.
Märt Tänava

Märt Tänava (sündinud 8. augustil 1934) on eesti ajaloolane.
Ta lõpetas 1953. aastal Tartu 1. Keskkooli hõbemedaliga.
Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo erialal 1958. aastal. Ajalookandidaadi kraadi kaitses ta samas 1974. aastal tööga "Военная организация Римской республики (до реформы Мария)".
Ta oli 1958–1976 TRÜ-s ja Tartu Ülikoolis õpetaja ja vanemõpetaja, 1976–1999 dotsent.

Töid

Ta on Eesti parimaid Vana-Rooma ajaloo tundjaid.
Ta on olnud mitme ajalooõpiku kaasautor, toimetaja ja tõlkija.
Sauga Põhikool

Sauga Põhikool on põhikool Pärnu maakonnas Tori vallas Sauga alevikus.
Kooli ajalugu ulatub aastasse 1820, kui Sauga rendimõisa maal Eametsa külas avati Sauga kirjutuskool. 1929. aastal ehitati uus koolimaja, mis 1936. aasta tulekahjus hävis. Seal koolimajas tegutses Sauga algkool. 1938. aastal ehitati uus koolimaja, mida kasutab ka praegune kool.
Isabella de Valois

Isabella de Valois (9. november 1389 Pariis – 13. september 1409 Blois, Loir-et-Cher) oli Inglismaa kuninganna, Richard II teine abikaasa.
Ta oli Prantsuse kuninga Charles VI tütar. Isabella õde Catherine oli Inglismaa kuninganna aastatel 1420-1422 Henry V abikaasana.
31. oktoobril 1396 abiellus kuueaastane Isabella Inglismaa kuninga Richard II-ga. See oli poliitilistel põhjustel sõlmitud abielu. Kui Richard II 1400. aastal suri, otsustas uus kuningas Henry IV, et Isabella peab abielluma tema poja, tulevase kuninga Henry V-ga, kuid Isabella ei tahtnud sellest kuuldagi. Lõpuks lubas Henry IV minna tal tagasi Prantsusmaale.
29. juunil 1406 abiellus Isabella uuesti, kuid suri 19-aastaselt sünnitusel.
Järveküla–Jüri tee

Järveküla–Jüri tee (registrinumbriga 11330) on kõrvalmaantee Tallinna linnas ja Rae vallas. Tee pikkus on 9,6 km, sellest Tallinna linnas 0,6 km (Vana-Tartu maantee).
Tee saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee viiendal kilomeetril Tallinna linnas ning lõpeb Tallinna ringtee üheteistkümnendal kilomeetril Pildiküla küla ja Jüri aleviku piiril. Samas algab ka Jüri–Aruküla tee.
Tee kulgeb läbi Tallinna linna, Peetri aleviku, Järveküla, Rae, Lehmja ja Pildiküla küla ning Assaku aleviku.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 11 truupi. Teele jääb 4 bussipeatust: Järvesuu, Veski, Järveküla, Hundisepa, Assaku.
Teega ristuvad kuuendal kilomeetril Veski tee ja 2 Assaku liiklussõlme ühendusteed, seitsmendal kilomeetril Assaku–Jüri tee ja 1 Assaku liiklussõlme ühendustee, üheksandal kilomeetril Jüri bensiinijaama tee.
Tee esimesed 2 kilomeetrit on mustkattega, edasi kuni Assaku liiklussõlmeni (kaasaarvatud) on tee asfaltkattega. Tee lõpuosa katte kohta andmed puuduvad. Tee klass on V. Liiklussagedus on tee esimesel 2 kilomeetril 3000–6000 autot ööpäevas, edasi kuni Assaku liiklussõlmeni on liiklussagedus 1000–3000 autot ööpäevas, edasi kuni Assaku–Jüri teeni on liiklussagedus 200–500 autot ööpäevas ning tee lõpuni on liiklussagedus 1000–3000 autot ööpäevas. Teel on kiiruspiirangud (50, 60, 70 km/h). Teevalgustus on Assaku liiklussõlme ja Tallinna ringtee piirkondades.
Sleipniri stipendium

Sleipnir oli aastatel 1999–2008 Põhjamaade Ministrite Nõukogu poolt välja antav reisistipendium Põhjamaadesse.
Stipendiumi said taotleda kuni 36-aastased professionaalsed loomeinimesed enda erialaseks täiendamiseks Põhjamaades.
Sarnase reisistipendiumi saavad 2009. aastast loovisikud taotleda Põhjamaade Ministrite Nõukogu poolt aastateks 2009–2011 väljatöötatud kultuuri mobiilsusprogrammi kaudu.
Stipendium sai nime vanapõhja jumala Odini kuuejalgse hobuse Sleipniri järgi.
Pruuna mõis

Pruuna mõis (saksa keeles Tois, ka Corbenorm) oli mõis Ambla kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagise mõisa territoorium Tapa valda Lääne-Viru maakonnas.
Pruuna mõisast on esmateateid 1478. aastast, siis kandis see Kõrvenurme (Corbenorm) nime. Tollastelt omanikelt Tois'idelt sai mõis ka oma saksakeelse nime.

Ajalugu

Pruuna mõisast on esmateateid 1478. aastast, mõis kuulus tollal Tois'idele, järgmiselt omanikult Brun von Drolszhagen/Drolzhagenilt on pärit mõisa uus eestikeelne nimi Pruuna.
17.-18. sajandil vahetas mõis tihti omanikke: see oli Scheidingite, Staalide, Fersenite, Taubede, von Tollide, Hastferite, Scharenbergide omanduses.
17. sajandi lõpus eraldus Pruunast Põriki mõis, 16. sajandil rajati Rägavere mõis.
1793. aastal müüs Ewald von Scharenberg mõisa Dellingshausenitele, 10. veebruar 1860 müüs vabahärra Friedrich Alexis von Dellingshausen Pruuna ja Põriki mõisad oma venna Karl Thomas von Dellingshauseni pojale jalaväekindral Eduard von Dellingshausenile. Hind 56 000 hõberubla. 19. mail 1860 ostis osa Pruuna-Sicka metsast (Sickametsa) Eduard von Dellingshausenilt tema vend Friedrich Ewald Thomas von Dellingshausen, ostetud metsad ühendati Undla mõisaga.
10. märtsil 1889, pärast poja, jalaväekindral Karl Eduard von Dellingshauseni surma 14. november 1888 pärisid mõisa tema lesk Helene Christine von Dellingshausen (sünd vabapreili von Wrangell) ja lapsed. Lesk loobus oma osast Põriki ja Pruuna mõisates poja Karli kasuks. Hind oli 127 280 rubla.
4. jaanuarist 1916, pärast Karl Paul Friedrich von Dellingshauseni surma 24. juulil 1915, olid tema seaduslikud pärijad tema lesk Helene Luise Josephine (sündinud von Behr (1872–)), pooles mõttelises osas ja Karl Paul Friedrichi õed Helene (Hella), Alma von Löwis of Menar (sündinud von Dellingshausen) ja Julie Dellingshausen jagamatult pooles mõttelises osas Pruuna mõisast.
25. oktoobril 1919 riigistas mõisa Eesti Vabariik.
03. okroobril 2017 müüs Tapa vald mõisa Pruuna Mõis OÜ-le.
Mõisas olid viinavabrik, lubjaahi, saeveski ning kasvatati friisi veiseid.

Mõisahooned

Mõisa peahoone on ühekorruseline ja historitsistlikus stiilis. Ehitatud 19. sajandi teisel poolel Kuru lubjakivist. Hoonet piirab 4,2 ha suurune segastiilis mõisapark. Hoone fassaadi keskosas paikneb üheksa kaaravaga altaan (sissepääsuesine varikatus). Veidi eenduvaid kahe akna laiuseid külgrisaliite kroonivad kolmnurkviilud. Maja tagakülg sarnaneb paljus esiküljega, kuid altaani asemel on seal eenduval keskrisaliidil kolm kaarakent.
Pärast 1919. aasta riigistamist kolis mõisa peahoonesse Lehtse Kool ja oli seal 2017.aasta juunikuuni. Hoone vasakpoolsesse otsa on 1960ndail aastail tehtud juurdeehitis. Mõisast on säilinud ka mitu kõrvalhoonet, mis asetsevad peahoonest lõuna ja lääne pool. Tagasihoidlik poolkelpkatusega valitsejamaja avaneb fassaadiga peahoone esise auringi küljele.
Mõisa peahoone on alates 2017. aastast Pruuna Mõis OÜ omanduses, mille omanikud Indrek Saluvee ja Priit Keskla planeerivad sinna rajada hooldekodu.
Reaktsioonidestillatsioon

Reaktsioonidestillatsioon (Reactive distillation) on protsess, kus reaktsiooninõu on ühtlasi ka destillatsiooni kolviks. Siin reaktsiooni produkti eraldamine ei nõua eraldi destillatsiooni etappi. Eriti kasulik on see meetod tasakaaluliste reaktsioonide korral, kuna võimaldab produkti välja viia reaktsioonitsoonist.
Lümanda raamatukogu

Lümanda raamatukogu on raamatukogu Saaremaal Lümanda vallas Lümandas.
Sirp

Eesti alad

Pronksiajal Eestis kasutusel olnud sirp oli väike ja suhteliselt sirge teraga. Vanem rauast sirbitüüp, mis võeti kasutusele 1. sajandil pKr, oli 3,5 kuni 4,5 cm laiuse kaarja teraga, mille külge oli needitud kõver vars. Seda kasutati veel 19. sajandil Lääne-Eestis ja saartel. Praegu tuntud vormi omandasid eesti sirbid keskajal. Eestis ja Baltikumis kasutati Vene aladelt siia levinud sirbitüüpi, millel 2,5 kuni 3 cm laiune tugevasti kaardus peenehambuline tera ning lühike sirge, sirbirootsu otsa kinnitatud vars. Sirp oli põhiliselt naiste tööriist, 19. sajandi keskpaigani lõigati sirbiga kõiki vilju, hiljem peamiselt rukist. Sajandi lõpus hakkas vikat sirpi viljalõikusel kõrvale tõrjuma.
Võru murdes nimetatakse seda lõikeriista tsirp, sirbiga viljalõikus oli saarte murdes õsuma, lõunaeesti murretes põimima.
Järvepera mõis

Järvepera mõis (saksa keeles Jerweperra) oli Kaarepere mõisa karjamõis Palamuse kihelkonnas Tartumaal.
Spýros Samáras

Spyrídon Filískos Samáras; ka Spýros Samáras (Σπυρίδων Φιλίσκος Σαμάρας; ka Σπύρος Σαμάρας; 29. november(17. november vkj) 1861 Korfu – 7. aprill 1917 Ateena) oli kreeka helilooja, olümpiahümni muusika autor.
Spýros Samáras sündis 29. novembril 1861 Korfu saarel. Muusikaõpinguid alustas helilooja Spyrídon Xýndase juhendamisel. Aastail 1875–1882 õppis ta Ateena konservatooriumis itaalia helilooja Federico Bolognini, Angelo Mascheroni ja Enrico Stancampiano käe all. Aastail 1882–1885 jätkas õpinguid Pariisi konservatooriumis, kus tema juhendajaks oli Jules Massenet, Léo Delibes, Charles Gounod ja Théodore Dubois.
Tema esimene 1882. aastal valminud ooper pole säilinud.
Aastail 1885–1911 elas ja töötas Itaalias. 1886. aastal debüteeris Milano ooperiteatris La Scala ooperiga "Flora Mirabilis". Aastal 1888 tuli Costanzi teatris Roomas esmaesitlusele ooper "Medgé". Peaosas oli Emma Calvé. Suurema tuntuse saavutas Samáras 1894. aastal Luigi Illica libretole kirjutatud ooperiga "La martire".
Kui tuli otsus taaselustada olümpiamängud ja pidada esimesed nüüdisaja olümpiamängud 1896. aastal Ateenas, siis Samáras kirjutas Kostís Palamáse sõnadele muusika ja esmakordselt kanti see ette olümpiahümnina 1896. aasta Ateena mängudel. 1958. aastal Roomas toimunud Rahvusvahelise Olümpiakomitee 55. istungjärgul kinnitati see ametlikuks olümpiahümniks .
Aastast 1911 elas ja töötas Kreekas. Spýros Samáras suri 55-aastasena 7. aprillil 1917 Ateenas.
Kasvajaga seotud põletik

Kasvajaga seotud põletik (inglise keeles cancer-related inflammation; lüh CRI) on koondnimetus kudedes ja elundites hea- ning pahaloomuliste kasvajate mikrokeskkonnas erinevate tegurite toime tulemina esineva, harilikult krooniliste ja maliigsete põletikukollete ja protsesside kohta, mis võivad levida kas hematogeenselt või lümfogeenselt ka teistesse kudedesse ja elunditesse.
Kasvaja seotud põletiku ja vähi kujunemismehhanismide osas aga puudub käesoleval ajal üksmeel.
Mõnede pahaloomuliste kasvajavormide korral on põletikulised muutused kestnud juba aastaid ( sh paraneoplastilised sündroomid) enne kui see pahaloomuliselt käituma hakkab (nii arvatakse, et Crohni tõbi soodustab soolevähi teket ja Helicobacter pylori infektsioon maovähi teket jne). Teiste kasvajavormide puhul oletatakse aga, et onkogeeniliste muutustega seonduvalt loovad lümfoid(-immuun)süsteemi immuunrakud põletikulise miljöö- põletikulise kasvaja mikrokeskkonna (inglise inflammatory tumor microenvironment), mis samuti aitab kaasa vähirakkude levikule ja invasioonile aktiveerides neovaskularisatsiooni ja metastaseerumist.
Kasvajaga seotud põletikuga seotakse leukotsüütide infiltratsiooni, kasvajaga seotud makrofaagide (ingl tumor-associated macrophages) ja mediaatoraineid tsütokiine (tuumorinekroosifaktor alfa, IL-1, IL-17, IL-10, IL-6 jpt ja kemokiine (CCL2 ja CXCL8).
Paljude uurijate arvates on kasvajaga seotud põletiku tekke mehhanismide uurimine ja kirjeldamine tähtis, selleks et aru saada kuidas kasvajakolded reageerivad onkoteraapiale ja kiiritusravile, püüdmaks välja töötada tõhusamaid ravimeetodeid, mille suhtes kasvajarakud ei kujundaks välja resistentsust.
Claudius Galenos kirjeldas põletiku ja vähi vahelisi seoseid, arvates et vähk on paistetus (ingl swelling). 1863. aastal kirjeldas Rudolf Virchow kroonilise põletiku ja kasvajaliste muutuste võimalikke seoseid inimesel.
Laiaküla kalmistu

Laiaküla kalmistu on kalmistu Jõelähtme kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Pirita linnaosas Tallinnas aadressil Muuga tee 2. Praegu on Laiaküla kalmistu Pärnamäe kalmistu osa.
Nehatu valla Iru ja Muuga küla jaoks võeti 1930. aastatel Laiakülas (tänapäevase Laiaküla asumi alal) kalmistuna kasutusele maatükk Käära talu aladelt, mis ametlikult nimetati "Kalmistu 132" kinnistuks. Selle algne pindala oli 2,07 ha.
1959. aastaks oli kalmistu suurenenud ja selle pindala oli 2,75 ha. 1950. aastatel rajati kalmistust põhja poole liivakarjäär, mistõttu kalmistu põhjaosa on olulisel määral hävinenud. Praeguseks on sealsed hauad olulisel määral maetud üle.
Seoses uue suurkalmistu (praeguse Pärnamäe kalmistu) asutamisega eraldati kalmistu idaküljel maa-ala Iru vanadekodule uue kalmistu jaoks. Esimene matus toimus seal 11. mail 1962. Tänapäeval on mõlemad kalmistud kasvanud kokku Pärnamäe suurkalmistuga ning need kolm ei ole omavahel eraldatud mingite piiretega.
Mikko Mantere

Mikko Mantere (sündinud 1974) on Soome endine poksija.
Mantere oli kolmekordne Soome meister helveskaalus (kuni 48 kg) aastatel 1992–1993 ja 1995.
Mantere sai helveskaalus (kuni 48 kg) pronksmedali 30. Euroopa meistrivõistlustel 1993. aastal Bursas.
Venemaa eestlased

Esimene maailmasõda

1918. aasta veebruaris-märtsis kogunesid Saksa keisririigi vägede pealetungi eest taganenud ja evakueerunud eestlased Loode-Venemaale. Petrogadi, koondusid nii bolševistlikult meelestatud eesti kommunistid, kui ka osa rahvuslikult meelestatud eesti sõjaväelasi (Johan Laidoner), kes koostöös Antante sõjaliste missioonidega organiseerisid kaitset Murmanski piirkonnas asuva ekspeditsioonikorpuse abil.

Opteerumine Venemaalt

Pärast Eesti Vabadussõda Nõukogude Venemaa ja Eesti Vabariigi vahel sõlmitud Tartu rahulepingu sõlmimist ning kodakondsuse valikut puudutava kokkuleppe alusel said Eestisse opteerumise ehk Eesti kodakondsuse valimise võimaluse varem Venemaa Keisririiki rännanud ning Esimese maailmasõja ning Vene kodusõja ajal Venemaale sattunud eestimaa päritoluga elanikud. Aastatel 1920–1923 opteerus Eestisse ligi 40 000 inimest (37 578 : 1920. aastal 14 909, 1921. aastal 15 866, 1922. aastal 5380 ja 1923. aastal 1423 inimest).
Kontrolli-opteerimiskomisjoni osakond töötas Petrogradis 1922. aasta sügiseni.
Valik opteerunuid ja nende järglasi: Georg Ots (sünd 1920 Petrogradis);
Blombergi-Fritschi afäär

Blombergi abielu

Skandaal sai alguse pärast sõjaministri Werner von Blombergi abielu sõlmimist 12. jaanuaril 1938. Ilmnes, et Blombergi noor pruut oli olnud prostituut ja peale selle oli ta poseerinud pornograafilise sisuga piltide jaoks.
Hitleri jaoks oli see täielik šokk, sest ta oli olnud abielu tunnistajaks ja Luftwaffe ülem Hermann Göring isamees. Hitler nõudis Blombergilt abielu tühistamist, et ära hoida skandaali ja säilitada sõjaväe maine. Blomberg keeldus abielu tühistamast ning taganes kõikidest ametitest 27. jaanuaril 1938.

Fritsch

1937. aasta novembris läks sõjaväe ülemjuhataja Werner von Fritsch omal initsiatiivil Hitleri jutule, et hoiatada poliitika eest, mis võib provotseerida sõja puhkemise.
Blombergi ümber aset leidnud sündmustest said innustust Hermann Göring ja Heinrich Himmler. Göring ei soovinud Fritschi näha Blombergi järeltulijana sõjaministeeriumi ametipositsioonil ning Himmler tahtis nõrgendada Wehrmachti autoriteeti, et suurendada SS-i ja Relva-SSi osatähtsust ning mõjuvõimu.
Peagi süüdistas Himmler ja SS Fritschi homoseksuaalsuses ning viimasel ei jäänud muud üle kui 4. veebruaril 1938 tagasi astuda.

Tulemus

Blomberg-Fritschi skandaali tulemusena asutas Hitler sõjaministeeriumi asemele uue kõrgema ametkonna Oberkommando der Wehrmachti (OKW), mille juhiks määras Hitler iseenda ja mis pidi vastutama kõige kõrgema taseme strateegia planeerimise eest.
Veriora vald (1939)

Veriora vald oli Võrumaa vald aastail 1939–1950.
Esimene vallavanem oli Jaan Viia, kes valiti 17. aprillil 1939 Võru maavolikogu liikmeks.
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega moodustati Veriora valla koosseisus Ruuna külanõukogu, Viluste külanõukogu ja Väike-Veerksu külanõukogu. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega vald likvideeriti ja selle territoorium arvati Räpina rajooni koosseisu.

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)

25. Veriora vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Veriora valla maa-alast, välja arvatud osa endise Palu mõisa piirkonnast; b) senise Kahkva valla Väike-Veerksu, Männisalu ja Kirmsi külade ning Võika ja Kahkva asunduste piirkondadest; c) senise Toolamaa valla Võuküla ning Võiardi ja Ruusa asunduste piirkondadest.
Eevi Astel

Eevi Astel (sündinud 6. detsembril 1938) on eesti museoloog.
1962. aastal lõpetas Tartu Ülikooli ajaloolase-etnograafina. 1963. aastast töötas Eesti Rahva Muuseumis, algul teadusosakonna tehnikuna, aastast 1971 peavarahoidjana.
Christoph Melchior Alexander Richter

Christoph Melchior Alexander Richter (27. veebruar (vkj 16. veebruar) 1803, Riia – 30. märts 1864, Riia) oli Eesti õigusteadlane ja ajaloolane.

Elulugu

Christoph Melchior Alexander Richter oli baltisakslane ja kindrali poeg.
Õppis 1819–21 Peterburi Ülikoolis kameralistikat, lõpetas 1823 TÜ õigusteaduskonna, täiendas end Göttingenis; cand. jur. (1823, TÜ), mag. phil. (1825, TÜ), väitekiri "Essai sur le commilce maritime des neutres" (Dorpat, 1825). Töötas 1825–40 Peterburis Venemaa välisministeeriumis. 1840–53 Riias Liivimaa kubermanguvalitsuse nõunik, 1853–58 Liivi-, Eesti- ja Kuramaa kindralkuberneri eriülesannete täitja. Lahkus riigiteenistusest riiginõunikuna 1858.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: Baltimaade ajalugu 1158–1721.
Annika Laats

Annika Laats (sünninimi Annika Lõhmus; aastani 2004 Annika Sipos; sündinud 1. mail 1970 Tallinnas) on eesti vaimulik ja hingehoidja.
1988. aastal lõpetas ta Tallinna 2. Keskkooli hõbemedaliga. Aastatel 1988–1990 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonnas pediaatria erialal. Õpingute kõrval töötas ta aastatel 1986–1988 Tallinna I Sünnitusmajas, seejärel Tartu Lastehaiglas hooldusõe ja õena. Lõpetas kiitusega Tartu Meditsiinikooli. 
1994. aastal lõpetas ta cum laude Ungari Reformeeritud Kiriku diakooniakooli diakonissi eriala. Aastatel 1995–2001 õppis ta EELK Usuteaduse Instituudis, 2000–2001 paralleelselt Tartu Ülikooli usuteaduskonna avatud ülikoolis. 2001. aastal lõpetas ta cum laude Tartu Ülikooli usuteaduskonna usuteaduse avatud ülikooli bakalaureuseõppe. 
Aastatel 2001–2004 oli ta EELK Tartu Pauluse koguduse abiõpetaja. Aastatel 2010–2018 oli Annika Laats EELK Lääne-Harju praostkonna abipraost. 
2005. aastast on ta EELK Risti koguduse õpetaja. Lisaks töötab ta Tallinna Lastehaigla hingehoidjana.
Ta on SA EELK Tallinna Diakooniahaigla nõukogu liige, SA Tallinna Lastehaigla eetikakomitee liige, MTÜ Pallium liige.

Isiklikku

Tema abikaasa on teoloog Alar Laats.
Wennigsen

Geograafia

Wennigsen külgneb (põhjast ja päripäeva) Gehrdeni, Ronnenbergi, Springe ja Barsinghauseniga. Kõrgeim koht on 405 m kõrge Bröhn, Deisteri küngasteaheliku kõrgeim tipp.

Ajalugu

Wennigseni asutamisaeg on teadmata. See võib pärineda 5.–8. sajandist. Esimene täheldatud esinemine (1199–1206) on Hildesheimi piiskop Hartberti tunnistuse koopia. Sel ajal oli Wennigsenis Poppenburgi krahvi Bernhardi asula.
Kolmekümneaastases sõjas oli Wennigsen peaaegu täieliku hävinemise äärel.
Hannoveri (Braunschweig-Lüneburgi) hertsog Georg Wilhelm tükeldas Großvogtei Calenbergi ja asutas uue Amt Calenbergi, kus Wennigsenist sai kohtu asukoht. Wennigseni magistraadikohus on siiani alles.