Kaarel Liidak

Kaarel Liidak (kuni 1936 Karl Liidemann, 12. november 1889 Sindi Pärnumaa – 16. jaanuar 1945 Karksi-Nuia Pärnumaa) oli Eesti agronoom ja poliitik, Eesti Vabariigi Rahvuskomitee liige ja esimees 1944. aasta märtsis–augustis.

Elulugu

Karl (Karp) Liidemann sündis Sindis 1889. aastal Sindi kalevivabriku kangru Kaarel (Karp) Liidemanni  ja kangru Juuli Liidemann (sünd. Kuller; 1863 Sindis) pojana. Karl Liidemann õppis Sindi ministeeriumikoolis 1899–1904, aastatel 1904–1906 töötas Sindi kalevivabrikus ja õppis kodus, 1906–1910 õppis Volmari (Valmiera) Õpetajate Seminaris, mille lõpetamisel sai algkooliõpetaja kutse. Õppis kodus keeli ja sooritas gümnaasiumi lõpueksami Pärnu gümnaasiumi juures eksternina 1911. aastal.
Aastatel 1911–1917 õppis Karl Liidemann Moskvas Peetri Põllumajandusakadeemias (hiljem Timirjazevi nim. instituut) ja praktiseeris suviti majapidamistes ja Venemaa katsejaamades, lõpetas I järgu õpetatud agronoomi astmega (mille Tartu Ülikool tunnistas samaväärseks magistrikraadiga 1926. aastal). Esimese maailmasõja ajal läks ta Turkestanis Näljastepi põllumajanduse katsejaama, kus oli praktikal kevadest 1916–1917 ja tööl sooldunud maade (maaparanduse) osakonna juhatajana 1917–1920, mistõttu oli sõjaväeteenistusest vabastatud kui üliõpilane ja siis kui eriteadlane puuvillakasvatuse rajoonis Turkestanis.
Karl Liidemann opteerus Eestisse 1920. aasta detsembris ning oli Põhja-Eesti Põllutöökooli õpetaja 1. jaanuarist 1921 kuni 1924. aastani Tallinnas ja Jänedal  (1923. aasta suvel ka NSV Liidus prof. Prjašnikovi laboratooriumis erialasel tööl, uurides toorfosfaate).
Karl Liidemann oli Riigi Põllutöö-Katsejaama asutaja, juhataja ja programmi koostaja Kuusikul 1. augustist 1924 kuni 1. juulini 1929 (kus muuhulgas aretas "Kuusiku nisu" nisusordi) ning oli ka ühtlasi kohaliku karjakasvatuskooli asutamisest saati selle õpetaja aastatel 1926–1929. Karl Liidemann atesteeriti Eestis põllutöökooli õpetajaks 1926. aastal ja oli hiljem Tartu Ülikooli õppeülesandetäitja põllumajandusteaduskonnas aastatel 1933–1937, õpetades ühiskondlikku agronoomiat; aastatel 1935–1940 Põllutööministeeriumi põllumajandusosakonna direktor, 1936–1940 Agronoomide Koja esimees ja 1936–1937 Rahvuskogu Teise Koja liige (Põllutöökoja, Agronoomide Koja ja Meierite Koja esindajana).
1940. aastal oli Karl Liibak Riigi Viljasalve direktor; Põllumajandussaaduste Kokkuostu Keskuse juhataja 1940–1941, suvel 1941 varjas end Tartumaal. Aastatel 1941–1942 oli Liidak Põllutöödirektooriumi Põllumajandusvalitsuse juhataja ning 1942–1944 Tartu Ülikooli agraarpoliitika ja ühistegevuse professori kohusetäitja.
Aastatel 1944–1945 oli Liidak põllutööminister Otto Tiefi valitsuses. 1944. aasta septembri lõpul kogunesid Otto Tiefi valitsuse liikmed Haapsalust lõunapool Puiserannas, viimasele istungile, kes seejärel pidid mootorpaadiga lahkuma Rootsi, kuid evakueerumine ei õnnestunud ja valitsuse liikmed asusid ennast nõukogude võimu eest varjama. Põllutööminister Kaarel Liidak asus Karl Lepiku nime all end varjama Karksi-Nuias väimehe venna Leeli talus, kus ta aga 1945. aasta jaanuaris haigestus ning 16. jaanuaril suri Karksi-Nuia haiglas ja maeti Nuia Rahumäe kalmistule. Hiljem maeti ta ümber Karksi-Nuia luteriusu Rahumäe kalmistule Sootside hauaplatsile.

Isiklikku

Karl Liidemann abiellus 26. novembril 1915 kooliõpetaja Meeli Liidakuga (Amalie Liidemanniga). Lapsed: tütar kehakultuuriteadlane Leida Leesment (kuni 1935 Liidemann, siis Liidak; (11. juuni 1918 Turkestanis Samarkandi oblastis – 3. juuli 1998 Rootsis Malmös; abielus dr. agr. Ants (Hans Karl) Leesmendiga (1915–1996) , tütar Aino Soots (kuni 1935 Liidemann, siis Liidak; 17. jaanuar 1920 Turkestanis Samarkandi oblastis) ja tütar Evi Leesment (1927–). Karl Liidak saatis oma pere – abikaasa koos kolme tütrega Rootsi 20. augustil 1944, kuid jäi ise Eestisse.

Ühiskondlik tegevus

Kaarel Liidak kuulus Moskva Eesti Üliõpilaste Seltsi aastast 1911 (ka abiesimees), 1925. aastast oli ta Üliõpilasselts Liivika liige ja 1929. aastast ka üliõpilasseltsi juhatuses.
Liidak oli Rapla Põllumeeste Seltsis (esimees 1925–1929), Eesti Agronoomide Seltsis (juhatuses 1927–1936, abiesimees 1932–1934), Eesti Sordiparanduse Seltsis (juhatuses 1927. aastast), Eesti Sooharijate Seltsis (juhatuses 1927. aastast), Kirjastusühisuses "Agronoom" (juhatuse liige 1926–1932, nõukogus 1932. aastast), Maatulunduskapitali Nõukogus (esimees 1935. aastast), Konjunktuuribüroos (juhatuses 1930. aastast), Agronoomide Kojas (esimees 1935–1939 ja II korda 1939–1940), Eesti Kartulikasvatajate Ühingus (1929. aastast), Katseasjanduse Büroos (juhatuses 1927–1930, esimees 1930–1935), Eesti Maapangas (nõukogus 1935. aastast), AS Eesti Fosforiit (juhatuses 1936–1937), PK Eesti Võieksport (nõukogus 1936. aastast), Tõuaretuse Komitees (juhataja), Sordiaretuse- ja Katseinstituudi Jõgeva Sordikasvanduses (kuratooriumis), OÜ Tallinna Külmhoone (nõukogus 1937. aastast), Asundusnõukogus 1938. aastast.