google/wiki40b huggingface dataset:
Jaan Saul (Valgamaa)

Jaan Saul (12. august (31. juuli) 1866 Pringi veski, Pringi mõis, Kuigatsi vald, Tartumaa – 1. november 1954 Tatarski rajoon, Irkutski oblast) oli Eesti poliitik, Riigikogu liige ja Valga maavalitsuse esimees.

Elulugu

Tema vanemad olid mölder, veski ja kõrtsi pidaja Paul Saul ning Henriette Undrits.
Ta õppis Soontaga vallakoolis, 1876–1882 Sangaste kihelkonnakoolis ja 1882–1885 Valga kreiskoolis, mille ta lõpetas.
Ta töötas isa talus ning oli 1893–1924 Kuigaste vallas Ädu mõisa (Hädu mõisa) ja Pringi mõisa ning Ädu mõisa osamaade rentnik.
Vabadussõja ajal töötas ta rahvaväe varustuse komisjonides.
Jaan Saul oli I Riigikogu liige 1920–1923. Ta oli Valga maakomitee (Valga maavolikogu) asutajaliige ja I Tartu maavolikogu liige.
29. juulist 1933 kuni 2. oktoobrini 1936 oli ta Valga maavalitsuse esimees, seejärel Valga maavalitsuse sekretäri kohusetäitja, maanõunik ja põllumajanduse osakonna juhataja.
Ta kuulus Põllumeestekogudesse ning oli Kuigatsi põllumeeste kogu asutajaliige ning esimees 1920. aastast.
Ta oli Eesti Põllumeeste Keskseltsi nõukogu liige.
Ta oli 1895. aastast Sangaste Põllumeeste Seltsi asutajaliige, 1908–1915 selle abiesimees, 1915–1925 esimees, 1925. aastast auliige.
Ta oli Kuigatsi Kaitseliidu üksuse asutajaliige ning Sangaste kirikunõukogu ja juhatuse esimees 1919. aastast. Ta oli Sangaste Laenu-Hoiu Ühisuse asutajaliige ja nõukogu liige 1909–1917. Ta oli Kuigatsi ühispiimatalituse asutajaliige ning nõukogu liige 1909–1917, samuti Kuigatsi karja-kontrollühisuse asutajaliige ning esimees 1924. aastast ja Kuigatsi turbaühisuse asutajaliige ning esimees 1927. aastast.
Aastal 1948 arreteeriti ta NKVD poolt Valgas. Seejärel oli Saul 1950. aastani asumisel Venemaal Novosibirski oblastis ning hiljem kandis karistust Irkutski oblastis.

Isiklikku

Tema abikaasaks sai 1893 Vilhelmine Sild.
Ta elas Hädu asunduses.
Žeimelis

Ajalugu

Sealset mõisa on esimest korda mainitud aastal 1500, alevit aga aastal 1542. Aastal 1540 ehitati sinna esimene luteri kirik. XVIII sajandi lõpus – XIX sajandi alguses valmisid Žeimelise kõrtsid. Nõukogude ajal oli Žeimelis kohaliku kolhoosi keskasula.
Jerõdag

Alpinism

Jerõdag on mägironijate hulgas populaarne koht. Mäe lääneseina kaudu tõustakse tippu paarikümnel erineval marsruudil, erineva raskuskategooriaga (Venemaa süsteemi järgi 4B kuni 6A). 2001. aastal lisandus 6B raskuskategooriaga nn. Voronini marsruut.
2002. aastal peeti sellel mäel Venemaa meistrivõistlused alpinismis kaljuronimise kategoorias.

Dagestan-2011

Rahvusvahelise alpinismifestivali "Dagestan-2011" raames tõusis 22. juulil 2011 Eesti alpinist Andres Hiiemäe koos kahe Venemaa alpinisti – Ivan Mirošnitšenko (Tšeljabinsk) ja Sergei Zurbulajeviga (Ulan-Ude) Jerõdagi tippu mäe lääneseina kaudu mööda nn. Poljakovi marsruuti (raskuskategooria 5B, esmaläbimine 1980). See tõus tunnistati festivali parimaks tõusuks.
Mokornulk

Mokornulk on üks kaheteistkümnest Setumaa nulgast. Mokornulk piirneb põhjas Piusa jõe, idas Obinitsa oja ja läänes Korsapalo rabaga.
Mokornulga koosseisu on arvatud 19 küla, mis asuvad tänapäeval Eestis, Võru maakonna Setomaa valla territooriumil: Antkruva, Hilana, Härmä, Ignasõ, Juusa, Kiksova, Klistina, Kõõru, Lindsi, Martsina, Miku,  Navikõ, Obinitsa, Rokina, Savioja, Talka, Tedre, Tääglova, Vasla.
Nulga keskuseks on Obinitsa ja suuremateks pühadeks paasapäev ja mihklipäev. Nulga nimi esineb kohaliku lauluansambli Mokornulga leelokoori  nimes.
Oskar Pajusoo

Oskar Pajusoo VR II/3 (4. oktoober 1895 Tallinn – 29. oktoober 1942 Norillag) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).
7. Jalaväerügemendi ja Lääne-Saare Sõjaväeringkonna ülem.
Reichsführer

Reichsführer ehk Reichsführer-SS oli SS-i (Schutzstaffel) kõrgeim sõjaväeline auaste Kolmandas Riigis. Reichsführeri auaste oli Oberstgruppenführerist, mis oli SS-i komandöri kõrgeim auaste, kõrgem ja vastas Wehrmachti kindralfeldmarssalile. 
Reichsführeri auaste kinnitati auastmena 1934. aasta SS-i auastmete reformi käigus ning anti ainult Heinrich Himmlerile ja Karl Hankele.
Meelis Kuris

Meelis Kuris (sündinud 21. detsembril 1973) on eesti alpinist.
Ta on alpinistina tõusnud Tian Shanis asuva seitsmetuhandelise mäe tippu.

Kõrgalpinism

2007. aastal võttis ta osa JKA ekspeditsioonist Pamiiri seitsmetuhandelisele Lenini mäele (7134 m). Meelis Kuris tippu välja ei jõudnud, ta tõusis kõrgusele 7000 m.
2014. aastal tõusis ta koos Priit Joosu, Allan Valge ja Meelis Luukasega Tian Shani seitsmetuhandelise Han-Tengri tippu. Viimase 20 aasta jooksul oli sellega hakkama saanud vaid üks eesti mägironija – (Urmas Peiker).
Arne Lepp

Arne Lepp (28. november 1928 – 23. oktoober 2018) oli eesti arstiteadlane, anatoom. 
Arne Lepp lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna raviosakonna 1953. Aastatel 1959–1962 läbis ta aspirantuuri Moskva I Meditsiini Instituudis, 1971 kaitses kandidaaditöö "Kopsusegmentide ja subsegmentide põhilised tunnused nende variantide põhjal inimesel ja mõningatel loomadel".
Arne Lepp töötas palju aastaid anatoomia kateedris, alates 1989. aastast kateedri juhatajana, 1992. aastast professorina, 1994. aastast oli ta TÜ emeriitprofessor.

Teosed

Arne Lepp on raamatu "Inimese anatoomia" (ilmunud kirjastuse Valgus väljaandel 1974. aastal) üks kaasautoreid. 2013. aastal ilmus tema koostatuna Tartu Ülikooli Kirjastuses õpiku uuendatud versioon.

Isiklikku

Tema abikaasa Ela Kogerman-Lepp oli samuti arstiteadlane ja anatoom.
Seán MacBride

Seán MacBride (26. jaanuar 1904 Pariis – 15. jaanuar 1988 Dublin) oli Iirimaa poliitik.
Ta osales mitme rahvusvahelise organisatsiooni, näiteks ÜRO, Euroopa Nõukogu ja Amnesty Internationali töös. 1974. aastal anti talle Nobeli rahuauhind.

Elulugu

Tema isa oli iirlane ja ema prantslanna. Ta sündis Pariisis ja tema esimeseks keeleks oli prantsuse keel. Ta elas Pariisis kuni 1916. aastani, mil ta saadeti Iirimaale kooli. Ta osales Inglise-Iiri sõjas. 1921. aastal oli ta vastu Inglise-Iiri lepingule ja viibis kuni 1924. aastani vangis. Siis astus ta Dublini ülikooli õigusteadust õppima.
Aastatel 1947–1957 oli ta Iirimaa parlamendi liige. 18. veebruarist 1948 kuni 13. juunini 1951 oli ta välisminister.
Stensele

Stensele on asula Storumani vallas Rootsis.
2010. aastal elas seal 546 inimest.
Rovaniemi lennujaam

Ajalugu

Lennujaam ehitati 1940. aastal kahe rajaga, millel oli rohukate. Jätkusõja ajal oli see Saksa Luftwaffe lennubaasiks ja varustuskeskuseks.

Jõuluvana ametlik lennujaam

2010. aastal teenindas lennujaam üle 309 000 reisija. Tšarterlendude tipphooaeg Suurbritannia ja teiste Euroopa riikide vahel on tavaliselt novembri lõpust jaanuari keskpaigani. Venelased saabuvad tavaliselt jaanuaris, kui nad tähistavad oma jõulupühi.
Lisaks tsiviillendudele kasutavad seda ka Lapi õhujõudude (Lapin lennosto) F-18 hävitajad. Lennujaama lähistel asub ka Soome Piirivalve üksus. 
Rovaniemi lennujaam on üks kolmest Soome lennujaamast, millel on reisijate sild (teised kaks on Helsingi Vantaa lennujaam ja Oulu lennujaam). Lennujaama juhib Finavia. Rovaniemi linna pääseb taksoga ning bussiga pääseb linna keskusse kui ka muudesse Lapimaa paikadesse.
Mälu-T-rakud

Ülesanded

T-mälurakkude populatsioon on väike, kuid nad ringlevad mitte ainult lümfoidkoes, vaid kogu organismis. Nende ülesandeks loetakse antigeeniga kokkupuute kohta käiva informatsiooni säilitamist ja kiiret reageerimist sama antigeeniga kokkupuutel, isegi aastate möödudes.

Toime

T-mälurakke ja B-mälurakke (indutseeritud vaktsiinipõhiseid) seostatakse immuunmäluga. 
T-mälurakkude kohta on vähe andmeid. Kokkupuutel sama antigeeniga aktiveerivad APC-rakud arvatavasti 2 tunni jooksul T-mälurakud. Pärast aktivatsiooni moodustavad T-mälurakud üsna kiiresti hulgaliselt T-abistaja- ja tsütotoksilisi T-rakke. 
Enamik T-lümfotsüüte hävib pärast ägeda nakkuse taandumist, kuid arvatakse, et T-mälurakud jäävad siis ellu.

Kliiniline meditsiin

Arvatakse, et T-mälurakud on need, kes käivitavad siirdatud elundite hülgamise.
Eesti heliloojad III

"Eesti heliloojad III" on Eesti Raadio 2003. aasta album eesti heliloojate muusikaga. Esitab Hortus Musicus.
Rahumäe kalmistu (Tartu)

Rahumäe kalmistu on kalmistu Tartus, osa territooriumist asub Luunja valla Lohkva külas.
Kalmistu asub Jaama tänava ääres.
Kalmistul asub Tartu krematoorium.
Vello Salupere

Vello Salupere (kuni 26.07.1936 Semjonov; sündinud 15. märtsil 1935 Tallinnas) on Eesti arstiteadlane ja gastroenteroloog.

Elulugu

Vello Salupere on tööliste poeg ja Riina Salupere isa.
Lõpetas 1954 Tallinna 22. Keskkooli, 1960 TÜ arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1963, TÜ), väitekiri "Resektsioonijärgse maoköndi limaskesta morfoloogilistest muutustest gastrobiopsia andmeil ja nende seosest kliinikuga", meditsiinidoktor (1970, TÜ), väitekiri "Хронический гастрит при язвенной болезни (патогенетические особенности хронического гастрита)". Oli 1960 Viljandis arst, 1960–63 Tartu Linna Kliinilise Haigla siseosakonna röntgenoloog ja ordinaator, 1963–69 TÜ teaduskonnasisehaiguste kateedri assistent, 1969 dotsent, 1970–77 professor, 1977–92 juhataja ja professor, 1992–2000 TÜ sisekliiniku juhataja, professor, aastast 2000 emeriitprofessor. Ühtlasi oli 1975–78 arstiteaduskonna õppeprodekaan, 1989–90 teadusprodekaan, 1987–91 ENSV peagastroenteroloog.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: krooniline gastriit, mao vähieelsed haigused ja maovähk, seedeelundite haiguste immuunmehhanismid, immunoloogiliste näitude diagnostiline, prognostiline ja ravi väärtustav tähendus, esmane biliaarne maksatsirroos, diagnostiliste ja prognostiliste näitude süstematiseerimine; ka ravikvaliteet ning arsti-patsiendi suhe. Organiseeris Tartu Kliinilises Haiglas gastroenteroloogia osakonna, võttis kasutusele mao aspiratsioonibiopsia jt meetodeid. Teinud koostööd Helsingi Ülikooli gastroenteroloogidega, täiendanud end ja pidanud loenguid paljudes Euroopa ja USA ülikoolides. Tartu Terapeutide Seltsi esimees (1968–70), Üleliidulise Gastroenteroloogide Seltsi juhatuse liige (1966), ENSV Gastroenteroloogide Seltsi juhatuse liige (1969), Tartu Ülikooli Kliinikumi juhatuse liige (1992–97) ja esimees (1996). New Yorgi Teaduste Akadeemia liige (1985). Nõukogude Eesti preemia (1980, kollektiivis), Üleliiduline S. Botkini mälestusmedal (1985). Üle 200 teadustrükise, sh üle 30 monograafia.
Vivian Traks

Fiametta-Vivian Traks (13. märts 1931 Tallinn – 10. november 2011 Tallinn) oli eesti koorijuht.
1966. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise eriala Gustav Ernesaksa õpilasena.
1961. aastast oli ta Mihkel Lüdigi nimelise Pärnu Meeskoori peadirigent.
1963. aastast töötas ta Pärnu Muusikakooli klaveriõpetajana. Aastatel 1980–1986 oli ta Pärnu Muusikakooli direktor.
Ta on maetud Tallinna Siselinna kalmistule.
Eesti Abistamise Peatoimkond

Ajalugu

Aasta vanuse iseseiseva Soome Eduskunta ei soovinud riiklikult Eestit sõjaväeliselt abistada, kuid anti luba värvata lepingu alusel vabatahtlikke koos varustuse ja relvadega. Soome lehtedes hakkasid ilmuma juba detsembri algul pastor Kajanderi, toimetaja Yrjö Koskelaineni ja keeleteadlase Lauri Kettuneni ja teiste üleskutsed Eesti abistamiseks, mille tulemusena algatati üleriiklik rahakorjandus ja Soome naised alustasid sanitaarabi organiseerimist. Senaator Oskari Wilho Louhivuori 15. detsembri 1918 "Uusi Suomettar"-i ajalehes avaldatud artikli järelkajana loodi Eduskunna erakondade esindajatest ja ühiskonnategelastest moodustatud vabatahtlike organisatsioon "Eesti Abistamise Peatoimkond".
Paetoimkonna kantselei asus endise keiserliku palee ehk praeguse Presidendilossi ruumides.
Organisatsioon suutis värvata lahingtegevusteks ligi 3700 vabatahtlikku, koos Abistamise Peatoimkonna ja värbamispunktide personaliga osales missioonis ligi 4000 inimest. Soomlastest moodustati kaks väeüksust, Martin Ekströmi juhitav Soome Vabatahtlike Pataljon (soome I Suomalainen Vapaajoukko) ja Hans Kalmi Põhja Poegade rügement (soome Pohjan Pojat). Riigi juhtkond nõudis väeüksustele ka ühist väepealikku, kelleks sai kindralleitnant Martin Wetzer.
Lisaks nendele korraldas komitee ka Rootsi vabatahtlike korpuse moodustamist, mille komandöriks sai Carl Axel Mothander (1886–1965).
Abistamis Toimkond lõpetas aktiivse ja organiseeritud tegevuse 1919. aasta suvel.
Retla-Kabala Kool

Retla-Kabala Kool on põhikool-lasteaed Järva maakonnas Türi vallas Oisu alevikus ja Kabala külas. Kooli direktor on Jaanus Roosileht.
Kool tegutseb kolmes kohas: Oisu alevikus aadressil Retla tee 1 (põhikooli I, II ja III kooliastme tegevuskoht) ja Lasteaia tänav 7 (koolieelse lasteasutuse tegevuskoht) ja Kabala külas (koolieelse lasteasutuse ja põhikooli I ja II kooliastme tegevuskoht).
Ekvivalentsiseos

Tähistused

Asjaolu, et elemendid a ja b on omavahel ekvivalentsusseoses R, tähistatakse kirjanduses mitmel moel. Kõige tavalisemad tähistused on "a~b" ja "a≡b", mida kasutatakse juhul, kui kontekstist on selge, millist ekvivalentsiseost R silmas peetakse.
Kui on tarvis viidata sellele, millisest ekvivalentsiseosest R on jutt, siis kõige tavalisemad tähistused on "a~Rb", "a≡Rb" ja "aRb".

Suhted aksioomide vahel

Kui iga elemendi a korral hulgast A on olemas teine element b, mis kuulub hulka A ja millega a on seoses, siis sümmeetrilisusest ja transitiivsusest järeldub refleksiivsus. Tõepoolest, tähistame selle seose R. Kui aRb, siis seose R sümmeetrilisuse tõttu ka bRa; sellest aga, et aRb ja bRa, järeldub seose R transitiivsuse tõttu, et aRa. Et sellise järelduse saab teha iga elemendi a korral, siis seos R on refleksiivne.
Sümmeetrilisusest ja transitiivsusest üldjuhul siiski refleksiivsus ei järeldu. Võtame näiteks kõigi täisarvude hulga. Defineerime seose R nii: täisarvud a ja b on seoses R parajasti siis, kui mõlemad on paarisarvud. See seos on ilmselt sümmeetriline ja transitiivne, kuid pole refleksiivne, sest paaritud arvud ei ole iseendaga selles seoses.
Aivar Jürgenson

Aivar Jürgenson (sündinud 27. oktoobril 1969) on eesti etnoloog ja folklorist
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajaloo erialal 1993. aastal, magistrikraadi eesti ja võrdleva rahvaluule alal omandas ta samas 1996. aastal. Doktorikraadi kaitses 2003.a Tallinna Pedagoogikaülikoolis teemal „Siberi eestlaste territoriaalsus ja identiteet”
Aivar Jürgenson on uurinud  Eesti jväliskogukondade ajalugu, migratsiooni- ja kolonisatsiooniajalugu, rände- ja integratsiooniprotsesse minevikus ja tänapäeval, argiajalugu, etnobotaanikat. Välitöid on ta teinud eesti diasporaakogukondades Siberis, Kaukaasias ja Lõuna-Ameerikas.
Tunnustused
Aivar Jürgenson pälvis 2011  Eesti ajalookirjanduse aastapreemia.
Teosed
"Ladina rahva seas. Argentina ja sealsed eestlased" / Argo, 2011
"Seened kultuuriloos" / Argo, c2005
"Siber - vabaduse ja vangiahelate vahel" / Argo, 2008
"Siberi eestlaste territoriaalsus ja identiteet" / Tallinna Pedagoogikaülikooli kirjastus, 2002
" Siberiga seotud : eestlased teisel pool Uuraleid "/  Argo, 2006
Årøya (Alta)

Årøya (saami keeles Ladnesuolu) saar asub Alta vallas Finnmargi maakonnas Norras. Saare geograafilised koordinaadid on 70° 8′ N, 23° 12′ E. Saar asub Altafjordeni fjordi idaosas.
Saare pindala on 5 km² ja kõrgeim punkt üle merepinna 133m asub Ørnsaksa's (paikkond saare kirdeosas).
1694. aastal rajati saarele kirk, mida võib lugeda Talviki kiriku eelkäijaks. Kirik viidi üle Talvikisse 1705. aastal.
Kuningas Christian IV ehitas saarele kaitseks Rootsi riigi vastu aastatel 1610 - 1611 väikese kaitserajatise, mille asemel ehitatigi sama sajandi lõpus kirik.
Felix Aasma

Felix Aasma (30. august 1920 Tahkuranna – 20. oktoober 2016 Göteborg) oli eesti päritolu Rootsi tehnikateadlane, tehnikadoktor 1963. aastast Chalmersi Tehnikaülikoolist Göteborgis.

Elulugu

Sündinud Tahkurannas Pärnumaal kooliõpetaja perekonnas. Õppis Tahkuranna algkoolis 1928–1934 ja Pärnu Poeglaste Gümnaasiumis, mille lõpetas 1940. aastal. Edasised õpingud Tallinna Tehnikaülikoolis katkestas sõda. 1943. aasta lõpul emigreerus Soome, kus töötas lühikest aega raadioremondi töökojas. 1944. aastal siirdus põgenikuna Rootsi, kus pärast põgenikelaagrist väljumist töötas juhutöödel metsas, turbarabas ja taludes. Kui tal õnnestus saada õppelaenu, jätkas 1947–1951 õpinguid Göteborgis Chalmersi Tehnikaülikoolis. Hiljem töötas samas koolis õppejõuna (alates 1963 dotsent) ja tegeles automatiseerimise uuringutega. 1960–1962 täiendas Aasma end erialaselt Norras Trondheimis, valmistades ette doktoriväitekirja, mille kaitses 1963 ja sai tehnikadoktori kraadi. Töötas Chalmersi Tehnikaülikoolis kuni pensionile jäämiseni. Uurimusi peamiselt automaatika alalt: "Design and analysis of optimal multivariable control systems", "Evaluating the performance of optimal and suboptimal control systems".
Tema abikaasa oli 1950. aastast Helju-Karin Isak (Aasma) (suri 2012). Perekonnas oli poeg ja kaks tütart.

Huvitavat

Felix Aasma kinkis Eesti Vabariigi taasiseseisvumise päevil Rahvarindele esimese personaalarvuti ning automatiseeris Pärnus asunud tehase Viisnurk.
Mattieseni trükikoda

Mattieseni trükikoda (allikates ka K. Mattieseni trükikoda, Mathieseni trükikoda) oli trükikoda Tartus, mis asus praeguse Ülikooli ja Vallikraavi tänava ristmikul.
Trükikoja asutas trükkal Carl Gottlieb Mattiesen, kes 1848 omandas endale Ülikooli ja Vallikraavi tänava ristmikul oleva kinnistu, kuhu ta tõi trükkal Johann Christian Schünmanni leselt renditud Tartu ülikooli trükikoja. 1864 sai trükikoja omanikuks Mattieseni poeg Carl Emil Johann Mattiesen. 1878 muudeti trükikoja fassaadi (arhitekt Maximilian Rötscher).
1929 sai trükikoja omanikuks OÜ K. Mattieseni trükikoda. 1939 sai trükikoja omanikuks kirjastus OÜ Loodus. 1940 trükikoda natsionaliseeriti ja selle nimeks sai H. Heidemanni nimeline trükikoda. 1954 tehti trükikojas kapitaalremont.
1997 ehitati endine trükikoda ümber kohvik-muuseumiks, raamatupoeks ja pubiks.
Patronuse loits

Patronuse loits on J. K. Rowlingu romaanisarjas "Harry Potter" keeruline loits. 
Paljud täiskasvanud võlurid ja nõiad ei suuda seda loitsu sooritada. Kui aga loits õigesti sooritada, tekib Patronus. Patronus võtab teatud kuju ning kaitseb dementorite eest. Selleks, et Patronust esile kutsuda, on vaja mõelda õnnelike sündmuste peale või midagi toredat ette kujutada. Seejärel tuleb lausuda loits: Expecto patronum. Patronusega saab saata ka sõnumeid (nagu näiteks Kingsley Shacklebolt 7. osas saatis). Severus Snape vihjas 5. osas "usaldusväärsematele suhtlemisvahenditele" kui patronuste abil sõnumite saatmisele.
Rheingau veinipiirkond

Rheingau on üks kolmeteistkümnest Saksamaal asuvast veinipiirkonnast. Enim kasvatatavad viinamarjasordid on seal Riesling ja Spätburgunder. Ligikaudu 80% kasvatatakse seal Rieslingut, 10% jagu Spätburgunder'it ehk Pinot noir'i, ülejäänud viinamarjasortide kasvatamine on suhteliselt marginaalne.
Rheingau puhul on tegemist ka Rieslingu sünnikohaga.
Edvin Reinvaldt

Edvin Leopold Rudolph Reinvaldt (üks eesnimede rööpvorm: Rudolf) VR II/3 (20. september 1890 Haapsalu – 10. märts 1979 Stockholm) oli eesti zooloog (terioloog, ihtüoloog), Eesti zooloogia rajajaid; bioloogiadoktor (1927, Budapesti ülikool).

Elukäik

Ta osales Esimeses maailmasõjas ja Eesti Vabadussõjas. Ta oli Soomusrongi nr 2 dessantpataljoni ülem.
Aastal 1925 lõpetas Tartu Ülikooli, seejärel täiendas end võõrsil: Londonis ja 1927–1928 Budapestis.
Aastatel 1921–1928 oli Loodusuurijate Seltsi zooloogiakogude, hiljem ka seltsi raamatukogu hooldaja.
Ta oli 1933. aastal loodusajakirja Kalandus asutajaid, aastail 1933–1944 viimase toimetaja. Aastast 1938 oli ta Loodusvarade Instituudi liige.
Aastast 1931 töötas Tallinnas Põllutööministeeriumis. Alates 1935. aastast Tartu ülikooli õppejõud (ihtüoloogia).
Aastal 1944 emigreerus Rootsi. Aastast 1953 töötas Stockholmi Riiklikus Loodusmuuseumis.
Oma teadustöös on ta põhjalikult uurinud Eesti pisiimetajaid, villkäppkrabi, jõevähki (Astacus astacus) jmt.
Ta toetas mitme bioloogiajaama ehitamist (näiteks Kuusnõmme bioloogiajaam).
Uuejärve

Uuejärve oli küla Järvamaal. Küla jääb tänapäeval Pillapalu küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Ambla kihelkonda.
Nime esmamaining on 1798, kui mainitakse kõrtsi nimega Uusjerwe.
Sileesia hertsogkonnad

Kaardid

Järgmised kaardid illustreerivad Sileesia hertsogkonna jätkuvat killustumist ja üksikute väikeste hertsogkondade piiride muutusi.
Kajaruum

Kajaruum või kõlaruum, ka reverberatsioonikamber on ruum, mis on kavandatud selliseks, et temas olev heliväli oleks võimalikult difuusne. Kajakambreid kasutatakse akustikas ja elektrotehnikas näiteks mõõtemikrofonide kalibreerimiseks, heliallikate helivõimsuse mõõtmiseks, aga ka materjalide helineeldetegurite määramiseks.
Eestis on kajaruum näiteks Tallinna Tehnikaülikooli akustikalaboris.

Difuusne heliväli kajaruumis

Standardikohases kajaruumis on nõutud, et heliväli oleks difuusne. Difuusne heliväli tähendab, et ruumi kõigis punktides on helirõhutase ühesugune. Difuusses heliväljas on energia tihedus kogu ruumis ühesugune ja kõik heli levimise suunad esinevad võrdse tõenäosusega. See on võimalik, kui ruum on jäikade pindadega, teatud kindlate mõõtmetega ja need mõõtmed on märgatavalt suuremad vaadeldava heli lainepikkusest.
Minski rahvusvaheline filmifestival Listapad

Minski rahvusvaheline filmifestival Listapad (valgevene keeles Мінскі міжнародны кінафестываль "Лістапад"; kuni 2002. aastani SRÜ riikide ja Baltimaade rahvusvaheline filmifestival) on Valgevenes Minskis igal aastal novembri kuus toimuv filmifestival.
Valgevene keeles лістапад tähendab nii novembrit kui ka lehesadu.
Esimest korda toimus festival 1994. aastal. 2003. aastast toimib ametlikult rahvusvahelise filmifestivalina. Festivali eesmärke on säilitada ühtne filmiruum ja esitada igal aastal kõige täielikum ülevaade endise idabloki riikide filmikunsti kohta.
Festival sai 2011. aastal Rahvusvahelise Filmiprodutsentide Liitude Föderatsiooni ajutise akrediteeringu ja 2013. aastast kuulub FIAPF-i otsusega rahvusvaheliselt sertifitseeritud spetsialiseeritud võistlusprogrammiga festivalide hulka.
Festivali avatseremooniaid on peetud Minski esinduslikemais saalides. 2001. aastal avati Minskis esindusliku kontserdisaaliga Vabariigi Palee. Sestsaadik on korduvalt sellest saanud Listapadi  avatseremoonia toimumise koht. Viimastel aastatel (2017 –2018) toimus Listapadi  avatseremoonia Minskis asuvas kinos Moskva.

Eesti filmid festivalil

2002. aastal osales Peeter Simmi mängufilm "Head käed" festivali põhivõistlusprogrammis. Film pälvis diplomi.
2016. aastal osales festivali põhivõistlusprogrammis Triin Ruumeti debüütfilm "Päevad, mis ajasid segadusse". Põhikonkursil jagati 10 auhinda, ühe neist (diplomi) sai Ruumeti film (Grand prix Zoloto Listapada sai ungari lavastaja Fliegauf Benedeki film "Lily Lane"). Festivali raames leidis aset ka Eesti filmide retrospektiiv, kus linastus kaheksa Eesti filmi – viis mängufilmi ning kolm dokumentaalfilmi. Mängufilmidest linastusid "1944", "Mandariinid", "Sügisball", "Seenelkäik" ja "Risttuules". Dokumentaalfilmidest toodi vaatajateni "Karmil pinnal", "Kristus elab Siberis" ja "Arvo Pärt – isegi kui ma kõik kaotan".
2018. aastal konkureeris festivalil laste- ja noortefilmide võistlusprogrammis Eesti mängufilm "Seltsimees laps" (lavastaja Moonika Siimets, operaator Rein Kotov). Žürii, mida juhtis Ameerika Ühendriikide filmitegija Eric Bilodeau, määras viie auhinna saajad, seejuures ühe neist auhindadest – diplom parima operaatoritöö eest – läks Siimetsa filmile (auhind Zolotoi Listapadzik anti Keenia filmile).
Nova Publishers

Nova Publishers on USA kirjastus, mis annab välja peamiselt teaduslikke raamatuid ja ajakirju.
Kirjastus asutati 1985. aastal.