google/wiki40b huggingface dataset:
Kazõmi sõda

Kazõmi sõda oli ühelt poolt Nõukogude võimude ning teiselt poolt hantide ja neenetsite konflikt 1933–1934. See sai alguse Nõukogude Liidu hoolimatust poliitikast põlisrahvaste suhtes.
Juba varem olid tekkinud pinged: rajati koole, kus alates 2. klassist õpetati ainult vene keeles, ning lapsed võeti vanemate käest ära ja pandi elama internaatidesse. Samuti hakati taga kiusama kogukonnaliidreid, nimetades neid "kulaklik-šamaanlikuks rahvavaenulikuks elemendiks". Lõpuks paisusid vastuolud nii suureks, et handid viisid Kazõmi kultuurbaasis asuvast internaatkoolist oma lapsed ära ning keeldusid võimudega suhtlemast. Kuid nõukogulased tegid asja veelgi hullemaks sellega, et otsustasid Num-To järve äärde, mis on nii hantidele kui ka neenetsitele püha, rajada kalastussovhoosi. Seepeale võtsid põliselanikud sovhoosnikud kinni ning kui nende juurde saabus kommunistide läbirääkimisgrupp, kellest üks naine käis pühal saarel, kus võisid käia vaid meessoost šamaanid, siis tapeti läbirääkijad rituaalselt, ohverdades nad jumalatele. See juhtus ilmselt 1933. aasta detsembri lõpus.
Järgmise aasta algul suundusid tundrasse nõukogude karistussalgad, mis valimatult inimesi represseerisid. Paljud pered jäeti ilma meestest ja varast, seega nälga surema. Enamik vangistatuist ei saanud enam kunagi kodukohta naasta. Num-To järvele rajati sovhoos ning šamaanlus sisuliselt hävitati. Kazõmi sõja järel kindlustus Nõukogude võim Põhja-Siberis lõplikult.
Anneli Saro

Anneli Saro (sündinud 5. septembril 1968) on eesti teatriteadlane, Tartu Ülikooli teatriteaduse professor. Aastatel 2017–2018 oli ta Tartu Ülikooli õppeprorektor.

Haridus

Lõpetas Tartu Ülikooli 1992. aastal eesti filoloogia ning eesti keele ja kirjanduse õpetaja erialal. 1997. aastal kaitses samas teadusmagistrikraadi väitekirjaga "Ruum ja vaatajad eesti teatris 1992–1997" ning 2004. aastal doktorikraadi väitekirjaga "Madis Kõivu näidendite teatriretseptsioon" (mõlema töö juhendaja oli Luule Epner).

Erialane tegevus

Anneli Saro on alates 1997. aastast õpetanud Tartu Ülikoolis teatriteaduse aineid – Eesti teatri ajalugu, teatriteaduse alused, etenduse analüüs, maailma draamaklassika, retseptsiooniteooria, publiku-uuringud.
Teadustöö hõlmab järgmisi uurimisteemasid: Eesti teatri ajalugu, retseptsiooniteooria ja teatrisotsioloogia.
Aastail 1993–1995 töötas Tartu Ülikoolis eesti keele (võõrkeelena) assistendina. Aastail 1997–2007 teatriteaduse lektorina ning aastail 2007–2013 teatriteaduse dotsendi ja professorina.
Anneli Saro on end täiendanud välisülikoolides õpetades ja rahvusvahelisi uurimisrühmi juhtides. Aastail 2010–2014 oli ta eesti kultuuri lektor Helsingi Ülikoolis. Lisaks on end teadlase ja õppejõuna täiendanud Stockholmi ja Utrechti ülikoolis.
Aastail 2006–2008 oli ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna prodekaan.
Aastatel 2016–2017 oli ta Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna õppeprodekaan.
Aastail 2017–2018 oli ta Tartu Ülikooli õppeprorektor.
On olnud Eesti teatriuurijate ühenduse esinaine (2005–2008), rahvusvahelise teatriuurimise föderatsiooni täitevkomitee liige (2007–2015), rahvusvahelise teatriuurimise föderatsiooni abirahade komisjoni esimees (2007, 2009–2013) ning Põhjamaade Teatriuurijate Assotsiatsiooni täitevkomitee liige.
Aastail 2013–2015 ajakirja Nordic Theatre Studies peatoimetaja.
Anneli Saro kuulub Tartu Ülikooli senati kolmandasse koosseisu.
Araabia Liiga

Araabia Liiga (araabia keeles الجامعة العربية‎ al-Jāmi'ah al-'Arabīyah; ametliku nimega Araabia Riikide Liiga) on 1945 asutatud araabia maade ühendus.
Araabia liiga asutasid 22. märtsil 1945 kuus araabia maad: Egiptus, Iraak, Jeemen, Liibanon, Saudi Araabia ja Süüria. Nad soovisid luua araabia maade piirkondliku organisatsiooni, mis keskenduks majanduse arendamisele, tülide lahendamisele ja poliitilise tegevuse kooskõlastamisele. Igal riigil on liiga nõukogus 1 hääl.
Araabia Liiga esimene suur tegu oli Iisraeli sõjaline ründamine pärast seda, kui Iisrael 1948 oma iseseisvuse välja kuulutas. Liiga sai sõjas lüüa ja 1950 sõlmisid liigasse kuuluvad riigid vastastikuse kaitse lepingu.
Araabia Liiga peasekretär on alates 2001. aastast Egiptuse poliitik ja diplomaat ‘Amr Mūsá. Organisatsiooni peakorter asub Egiptuse pealinnas Kairos selle asutamisest peale, välja arvatud 1979–1989, mil see asus Tuneesia pealinnas Tunises.
Araabia Liigat ühendab religioon vähemalt sama palju kui keel. Kõik Araabia Liiga maad on põhiliselt muhameedlikud riigid. Mõnes riigis (Mauritaanias, Saudi Araabias ja Somaalias) on koguni 100% elanikest muhameedlased. Kõige väiksem on moslemite osakaal Liibanonis (59,7%) ja Araabia Ühendemiraatides (76%). Kristlaste osakaal on kõige suurem Liibanonis (40%) ja Kataris (11%). Juutide osakaal oli mitmes Araabia Liiga riigis veel Teise maailmasõja ajal suur, ulatudes näiteks Marokos, Iraagis ja Alžeerias üle 100 tuhande, aga tänapäeval ei ole paljudes Araabia Liiga maades ametlikel andmetel ainsatki juuti, kõige rohkem on neid 2006. aasta andmetel Marokos (3000) ja Tuneesias (1100).
Araabia maad on väga erineva arengutasemega. Nende seas on palju naftarikkaid riike, mis kuuluvad OPECisse ja maailma kõige rikkamate riikide hulka, samas kuuluvad Somaalia ja Sudaan maailma kõige vaesemate riikide hulka. Araabia maade hulgas on neid, mis saavad tohutut sissetulekut turismist (Egiptus, Tuneesia), ja neid, kus välisturism praktiliselt puudub (Mauritaania, Liibüa). Enamuse Araabia Liiga pindalast hõlmab viljatu kõrb, samas jäävad sinna ka Viljakas poolkuu ja Niiluse jõe org. Kirjaoskuse tase on Kuveidis ja Palestiinas üle 94%, seevastu Mauritaanias ja Marokos alla 57%.
1965 loodi Araabia Liiga sisene ühisturg. Tihedamalt ei ole Araabia Liiga maad omavahel lõimunud, sest rikkamad maad kardavad, et peavad siis oma jõukust vaesemate maadega jagama hakkama. Sügavamat lõimumist takistavad ka välisriigid, kes kardavad araabia natsionalismi ja panislamismi levikut mujal maailmas.
Vladimir (eesnimi)

Vladimir (vene Владимир) on venepärane mehenimi.
2017. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 2. mehenimi. 1. jaanuari 2017 seisuga oli Eestis eesnimi Vladimir 11508 mehel. Vladimir oli keskmiselt 56 aasta vanune (mediaanvanus oli 59).
Kõige populaarsem oli eesnimi Vladimir vanuserühmas 60–64, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 239,69 ning Ida-Viru maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 216,94.
Vladimiri hellitusnimed on Volodja, Vova, Vlad, Vladik, Vovik jt.
Nime ukrainapärane variant on Володимир (Volodõmõr või Volodymyr) ja valgevenepärane variant Уладзімір (Uladzimir).
Hopkinsi maakond (Texas)

Hopkinsi maakond (Hopkins County) on maakond USA-s Texase osariigis. Geograafilised koordinaadid on 33°15' N, 95°56' W.
Maakonna halduskeskus on Sulphur Springs.
Maakonna pindala on 2054 km², millest 28 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 35 161. Aastal 2000 oli elanike arv 31 960.

Ajalugu

Hopkinsi maakond moodustati 1846. aastal Lamari ja Nacogdochesi maakonna osadest. Maakond sai nime David Hopkinsi järgi, kes oli üks esimesi asunikke selles piirkonnas.
Osmino

Osmino (vene keeles Осьмино) on alevik Venemaal Leningradi oblastis Luga rajoonis, Osmino külaasunduse halduskeskus. Alevit läbib Saba jõgi. Esmakordselt on asulat mainitud kirjalikes allikates 1498. aastal.  1961. aastani oli Osmino rajoonikeskuseks. Alevikus asub haigla, kultuurimaja ja keskkool. Suurimaks kohapealseks ettevõtteks on aktsiaselts Partisan (ОАО "Партизан"). 2006. aastal elas alevikus 1644 elanikku.

Etümoloogia

Osmino nime päritolu kohta on erinevaid tõlgendusi. Kord murdunud siin Peeter I tõlla telg ('telg' on vene keeles ось). Telg vahetati välja ja Vene tsaar andis kohale nime "telje" venekeelse vaste järgi. Teise tõlgenduse kohaselt on Osmino nimi seotud mõistega восьмино, mis on vana vene pindalaühik (u 1/4 aakrit). Ent Osmino nimi võis pärineda ka sõnast осма, mis tähendab vene keeles elamut.

Ajalugu

XVIII sajandi alguses oli Saba jõe kallastel paiknev Osmino üheks strateegilise tähtsusega punktiks Venemaa ja Rootsi piiril. 1700. aastal, mil Peeter I ründas esimest korda Narvat, läbis Osminot "Šeremetjevi tee" – tee, mida mööda liikusid feldmarssal B. P. Šeremetjevi väed, teiste hulgas ka tsaar ise.
1941. aasta juulist 1944. aasta veebruarini oli Osmino okupeeritud Saksa vägede poolt.
Samaaegselt Leningradi oblastiga moodustati 1. augustil 1927 Osmino rajoon. Rajoon likvideeriti 1961. aasta augustis ja selle territoorium jagati Luga ja Volossovo rajooni vahel.

Hariduselu

1861. aastast tegutseb külas kool. Täna kannab see nime Osmino Üldhariduslik Keskkool. Koolis õpib 180 õpilast ja töötab 21 õpetajat.
Ajaveeb

Ettevõtteblogid

Ettevõtetes on ajaveebid muutunud väga populaarseks ja arvestavaks töövahendiks. Blogimist peetakse internetiturunduse üheks osaks, mis hõlmab lisaks blogile veel ka veebilehte, e-posti, otsimootori optimeerimist (search engine optimization), klõpsumaksumust (pay per click) jne. Blogi kaudu saab laiendada ettevõtte toodet/brändi. Iga blogis avaldatud sõna on otsimootorite kaudu leitav, mis tähendab võimet jõuda ükskõik kelleni ükskõik millal.

Uuringud ettevõtteblogide kohta

Sise- ja välisblogid ei ole ärimaailmas uued asjad. 2009. aasta 17. detsembri seisuga pidas blogi 15,8% edetabelisse Fortune 500 kuulunud ettevõtetest.
2006. aasta juunis läbi viidud turu-uuring JupiterResearch näitas, et 34% suurtest äriühingutest on loonud blogid. 35% küsitlenutest vastasid, et plaanivad peatselt blogi luua. Seega'JupiterReasearchi arvates pidi 2006. aasta lõpuks blogi omama ligi 70% äriühingutest.
Vastavalt 2007. aasta jaanuaris läbi viidud Forrester Researchi uuringule kasutab 31% turundajaist ettevõtteblogisid oma mõtete teadvustamiseks, 19% kasutab blogisid teadetetahvlina, 14% sisemise arengu või sidepidamise jaoks ning 12% peab välisblogi kommenteerimiseks (tagasiside saamiseks).
Vizu Answers and Advertising Age'i hiljutine uuring näitab, et 65,7% küsitlustele vastanuist loeb blogisid meelelahutuslikul eesmärgil, 42,5% soovib rohkem teada saada oma hobide ja huvide kohta, 32,5% loeb hariduse ning 12,3% töö eesmärgil.

Ettevõtteblogid Eestis

Bloginduse alguseks Eestis võib kindlalt lugeda 2001. aasta lõppu, mil tele- ja raadiosaate "Tehnokratt" autorid Peeter Marvet ja Henn Sarv hakkasid oma saateid pöördkronoloogilisel kujul arhiveerima.
Hea ülevaate äriblogide rohkusest saab Blog.Stationi jaotisest "Organisatsioonide blogid", kust leiab erinevaid suhtlusmeedia väljundeid nii ettevõtete, organisatsioonide kui ka riigiasutuste kohta. Blogs.Station on blogide jälgimise süsteem, mis koondab nii veebipäevikute sissekandeid kui ka muudatusi blogimaastikul tervikuna. Süsteem hoiab silma peal olemasolevatel blogidel, uutel alustajatel ja kasutajate aktiivsusel. Täna on jälgimisel rohkem kui 10 000 eesti veebipäevikut.
Andres Pajula

Andres Pajula (sündinud 22. veebruaril 1963 Rakveres) on eesti haridustegelane, endine poliitik.
Ta lõpetas aastal 1981 Rakvere 3. Keskkooli. Aastal 1987 lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi tööõpetuse ja üldtehniliste distsipliinide erialal ning aastal 2006 Tallinna Ülikooli, sotsiaalteaduskonna erialal juhtimise sotsiaalsed strateegiad, magistrina.
Ta töötas aastatel 1987–1988 Nissi Põhikoolis tööõpetuse ja füüsika õpetajana, aastatel 1988–1997 oli ta Nissi Põhikooli direktor. Aastatel 1997–1999 oli ta Saue abilinnapea ja aastatel 1999–2002 Saue linnapea. 17. märtsist 2003 on ta Tallinna Haridusameti juhataja.
Sisendseade

Klaviatuur

Klaviatuurid on kasutajaliidese seadmed, mis on kujutatud nuppude paigutusena. Igat nuppu saab kasutada, kas selleks, et sisestada lingvistiline sümbol või et kutsuda esile kindel funktsioon arvutis. Klaviatuur on peamine viis teksti sistemiseks teksti sisestamisliidesse paljudele kasutajatele. Traditsioonilised klaviatuurid kasutavad vedru põhjal töötavaid nuppe, kuid on ka uusimaid variante, kus klaviatuur kujutatakse virtuaalsete nuppudene või koguni projekteeritud nuppudena.

Osutusseade

Osutusseadmed on kõige tavalisemalt kasutatavad sisestusseadmed tänapäeval. Osutusseade on kasutajaliidese seade, mis annab kasutajale võimaluse sisestada ruumilisi andmeid arvutisse. Hiirte ja puuteplaatide puhul on see saavutatud tuvastades liikumist terve füüsilise pinna peale. Analoogseadmed nagu 3D-hiired, juhtkangid või näpuhiired töötavad tuvastades enda kõrvalekande kraadi. Liigutused osutusseadmel on kujutatud ekraanil, luues lihtsa viisi kuidas kontrollida arvuti graafikaliidest.

Videosisestusseadmed

Videosisestusseadmeid kasutatakse, et digiteerida pilte või videoid välismaailmast arvutisse. Informatsiooni saab talletada erinevates formaatides olenevalt kasutaja vajadustest. Kõige tavalisem videosisestusseade on digitaalkaamera.
Ka kasutatakse seda meditsiinis nii väikestes skaaladel, kus inimsilm ei suudaks vahet teha.

Helisisestusseadmed

Helisisestusseadmeid kasutatakse, et heli salvestada. Mõnes olukorras saab heliväljastusseadmeid kasutada kui sisestusseadmetena, et salvestada tehtud heli. Helisisestusseadmed võimaldavad saata helisignaale arvutisse, et neid saaks salvestada, muuta või käske edastada. Seadmed nagu mikrofonid võimaldavad kasutajatel rääkida arvutiga selleks, et salvestada heliteade või tarkvara kasutada. Peale salvestamise saab helisisestusseadmeid kasutada kõnetuvastustarkvaras.
Roman Romanenko

Roman Romanenko (sündinud 9. augustil 1971 Štšolkovos) on Venemaa kosmonaut.
Tema isa on kosmonaut Juri Romanenko.
Roman Romanenko on olnud õhujõudude lendur ja viibinud Rahvusvahelises kosmosejaamas kahe ekspeditsiooni koosseisus (2009 ja 2012–2013). Ta on kokku kosmoses viibinud üle 333 päeva.
Jõukaabel

Jõukaabel on kaabel elektrienergia edastamiseks kõrge- ja madalpingevõrgu kaudu. Kõige levinumad on kolmefaasilised kaablid. Paigalduskoha järgi liigitatakse jõukaablid maa- vee- ja õhukaabliteks.
Kaabli vask- või alumiiniumsooned on polümeermaterjalist (näiteks polüvinüülkloriidist) isolatsooniga. Kohtkindlatel jõukaablitel on soone metallosa enamasti massiivne või jämedakiuline, teisaldatavate painduvate jõukaablite puhul peenekiuline. Jõukaabli sooned on ümbritsetud välismõjude eest kaitsvate katetega, milleks võib lisaks mantlile olla soomuskate ja korrosioonivastane kate.
Laidunina (Salme vald)

Laidunina on neem (maanina) Saare maakonnas Sõrve poolsaarel.
Nina koordinaadid on 58° 8′ N, 22° 16′ E.
Neptuuni-tagused objektid

Neptuuni-tagused objektid on kääbusplaneedid, Kuiperi vöö asteroidid ja komeedid. Kääbusplaneedid on: Pluuto, Eris, Makemake, Haumea ja Sedna.

Pluuto

Pluuto asub päikesest 30-49 aü (4,4-7,4 miljardi km) kaugusel. Pluuto tiirlemisperiood on 248,09 aastat. Pluuto diameeter on 2390 km. Pluutol on viis kaaslast: Charon,
Nix, Hydra, Kerberos ja Styx.

Eris

Erise afeel on 97,65 aü ehk 14,60 miljardit kilomeetrit. Erise periheel on 5,72 miljardit 
kilomeetrit. Erise tiiremisperiood on 558 Maa aastat. Erisel on kaaslane Dysnomia.

Makemake

Makemake pinnatemperatuur on umbes -243 celsiuse skaalal. Makemakel ei ole kaaslasi.

Haumea

Haumea on munakujuline taevakeha. Haumeal on kaks kaaslast: Hi,iaka ja Namaka.
Alt-Laari linnamägi

Kirjeldus

Muinaslinnus asub omaette 9–10 m kõrguse künkana esiletõusval neemikul. Tasase pinnaga kolmnurkse kujuga õueala pindala on 1200 ruutmeetrit. Linnuse ülaäärt on kunstlikult üles tõstetud ning nõlvu järsumaks kaevatud. Vall küll puudub kuid sellele vaatamata asusid ülestõstetud ülaäärtel puust kaitserajatised. Seda tõestab kultuurikihist leitud sütt ja tukke, põlenud kive.
Selle kõrval on muinasasula, mida arvatakse olevat pärit 1. sajandi teisest poolest. Harri Moora poolt 1927 tehtud proovikaevamised näitavad, et seal elati pikemat aega. Leitud on sütt, kive, loomaluid ja savinõukilde.
Sellest umbes 300 meetri kaugusel asub veel üks linnamägi: Erumäe linnamägi.
Disainiaasta

Disainiaasta oli 2006. aasta 14. septembrist kuni 2007. aasta 6. novembrini toimunud disaini tutvustavate ürituste sari, mida korraldas Eesti Kunstiakadeemia Disaini Innovatsioonikeskus koostöös Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumi ning Eesti Disainerite Liiduga, et tähistada 40 aasta möödumist Eestis disainihariduse andmise algusest, tähtsustada disaini ettevõtjate silmis ning tutvustada antud tegevusala laiemale üldsusele.

Üritused

Disainiaasta raames korraldati seminarid "ABCDisain", linnaruuminäitused "Disain on kõikjal", rändnäitus "Disain tuleb külla" ja 32 disaini töötuba lastele ja noortele üle Eesti, koostati Tallinna disainikaart, pandi kokku disaini tutvustavaid lõike Eesti Televisiooni saatesarjas "OP!", korraldati "Elu paremaks muutmise konkurss" ning ulatuslik meediakampaania, mille käigus avaldati disainiteemalisi trükiseid ja artikleid, esineti raadios ja televisioonis.
Disainiaasta lõpetamise üritusel Eesti Kunstiakadeemias allkirjastati ka heade kavatsuste protokoll Eesti Disainikeskuse loomiseks.

Eelarve

Disainiaasta eelarve oli umbes 5 miljonit krooni, millele lisandusid eri organisatsioonide kulutused.

Tunnustus

Disainiaasta projekt pälvis oma tegevuse ajal 2006. aastal Eesti Suhtekorraldajate Liidu poolt väljaantava Suhtekorraldusteo auhinna. Tallinna linn arvas selle 2007. aasta kultuuriteo nimetusei vääriliseks.
Samuti tunnustas ettevõtmist ja selle teostajaid Eesti Kultuurkapital. Eesti Kunstiakadeemia valis selle oma parimaks projektiks aastal 2006.
Vello Helk

Vello Helk (sünninimi Voldemar Hintervald; 23. september 1923 Varstu – 14. märts 2014 Birkerød, Taani) oli eesti päritolu Taani ajaloolane ja arhivaar.

Elukäik

Vello Helk sündis Võrumaal talupidaja perekonnas, esialgu käis ta Tsooru valla Lepistu algkoolis, seejärel läks Võru gümnaasiumisse, mille lõpetas 1943. aastal. Ta kavatses minna edasi õppima ülikooli, kuid mobiliseeriti Saksa sõjaväkke ning nii sattus ta 1945. aastaks Saksamaale. Sealt õnnestus tal samal aastal jõuda Taani, kus esialgu tegeles põllutööga. 1947. aastal õnnestus Helgil aga astuda Århusi ülikooli, kus õppis peaainetena ajalugu ning saksa keelt. Eriti keskendus ta arhiivindusele. Juba 1952. aastal, veel üliõpilasena, õnnestus tal käia Vatikani arhiivides tutvumas jesuiitide materjaliga. 1954. aastal lõpetas ta ülikooli ajaloo ning 1955. aastal saksa keele alal.
Juba 1956. aastal tegi ta doktoritöö Norra jesuiidist Laurentius Nicolaist, kes oli üks vastureformatsiooni peamisi läbiviijaid Skandinaavia maades. 1955. aastal oli ta tööle asunud Taani Majandusarhiivis Århusis, 1958. aastal õnnestus tal saada aga Taani Riigiarhiivi palgale. Seal töötas ta kuni pensionile minekuni 1990. aastal, tõustes lihtsast arhiivitöölisest osakonnajuhtajaks (1970. aastaks) ning aastatel 1977–1978 oli ta Taani riigiarhivaari kohusetäitja. 1996. aastal sai Vello Helgist Tartu Ülikooli audoktor.
Helgi peamised uurimisalad oli Skandinaavia tudengite õppereisid kesk- ja varauusajal, jesuiitide tegevus, eriti Eesti alal (Tartus), samuti Eesti ja Taani omavahelised suhted, eriti 16.–17. sajandil ning Vabadussõja ajal. 1993. aastal avaldas Helk taanikeelse Eesti ajaloo lühikäsitluse, mis osutus Taanis äärmiselt populaarseks ning avaldati teises trükis juba järgmisel aastal. Helk tegutses aktiivselt ka publitsistina, avaldades väliseesti ajalehtedes tihti rahvuspoliitilisi ja ajalooteemalisi artikleid, kus enamasti muretseb Eesti ajalooteaduse oleviku ja tuleviku pärast.
Pärast Eesti iseseisvuse taastamist käis Helk Eestis kahel korral: 1992. ja 1993. aastal. 2006. aastal kinkis ta Tartu Ülikoolile oma raamatukollektsiooni.

Isiklikku

Vello Helk oli abielus muusikaõpetaja Annemarie Helgiga.
2000. aastal jäi ta kurdiks.
Georg Karl Christian Hoffmeister

Georg Karl Christian Hoffmeister (23. mai/4. juuni 1836 Lazdona – 22. august/3. september 1887 Narva) oli eesti vaimulik.
Hoffmeister õppis aastatel 1852–1855 Tartus gümnaasiumis. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1856–1860. Töötas seejärel koduõpetajana. Oli aastatel 1863–1864 prooviaastal Kanepi Jaani koguduses. Ordineeriti 24. juunil/6. juulil 1864 Tartus õpetajaks.
Oli aastal 1864 Tartu Maarja koguduse adjunktõpetaja. Sai 23. juunil/5. juulil 1868 Narva Johannese koguduse õpetajaks. Oli ka Peterburi kubermangu Jamburgi ja Oudova pastor ning aastast 1876 Narva vene reaalprogümnaasiumi ja tütarlaste kirikukooli usuõpetaja.

Isiklikku

Tema äi oli Tartu Maarja koguduse õpetaja Adalbert Hugo Willigerode.
Tiiu Ivanova

Tiiu Ivanova (sünninimi Tiiu Sinipalu; sündinud 1. oktoobril 1986) on Eesti koorijuht.
Tiiu Ivanova ja Ülle Tuisk algatasid 2011. aastal kammernaiskoori Sireen. Tiiu Ivanova oli XII noorte laulu- ja tantsupeo neidudekoori dirigent.
Tiiu Ivanova õppis dirigeerimist Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis, Vaike Uibopuu dirigeerimisklassis, 2007. aastast jätkas Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias Ants Sootsi käe all. Tiiu Ivanova juhatab ka Tartu Ülikooli Akadeemilise Naiskoori vilistlaskoori. Alates 2017/2018 hooajast on ta Sireeni peadirigent.

Isiklikku

Tiiu Ivanova abikaasa on Vadim Ivanov, ansambli Junk Riot liige.
Adela Cortina

Adela Cortina Orts (sündinud 1947. aastal Valencias) on Hispaania filosoof, esimene naisõpetlane, kes on valitud Kuningliku Moraali- ja Poliitikateaduste Akadeemia liikmeks selle loomisest saadik 1857. aastal.
Ta töötab 1987. aastast Valencia Ülikoolis eetika- ja filosoofiaprofessorina. Ta on tuntud  peamiselt eetikaalaste töödega.
Ta lõpetas 1968. aastal Valencia Ülikooli ja kaitses samas 1976. aastal doktorikraadi transtsendentaalfilosoofiat käsitleva väitekirjaga. Ta sai teadusgrandi töötamaks külalisteadurina Müncheni ülikoolis, hiljem on ta töötanud külalisprofessorina Louvaini Katoliiklikus Ülikoolis (Belgias), Notre Dame'i ülikooli Mendoza kolledžis (Indianas) ja Nanovici Euroopa-uuringute Instituudis (Indianas).
Alide-Johanna Pajoma

Alide-Johanna Pajoma (aastani 1936 Must; 27. veebruar 1911 Helme, Valgamaa – 25. jaanuar 1985 Tartu) oli Eesti agronoom ja sordiaretaja.

Elulugu

Lõpetas 1935 Kehtna Kõrgema Kodumajanduskooli, 1954 Eesti Põllumajandusakadeemia agronoomiateaduskonna, põllumajanduskandidaat (1968, EPA), väitekiri "Kurgi avamaal kasvatamise võimalusi Eesti NSV tingimustes". Oli 1945–1953 Polli katsejaama ja 1953–1957 EMMI Kuusiku katsejaama nooremteadur, 1959–1979 Sakus EMMI vanemteadur köögiviljanduse alal.

Teadustöö

Uurinud mitmeid köögiviljasorte, täiustanud nende, eeskätt kurgi agrotehnikat, oli esimesi kurgi kasvatajaid kiletunnelite või kilemultši all, kaasautor valge peakapsa 'Kuusiku varajane' aretamisel. Avaldanud köögiviljade (peamiselt kurgi, tomati, peakapsa) agrotehnika, väetamise, paljundamise ja sordivaliku kohta u 50 artiklit ja mitu raamatut (osa kaasautorina).