google/wiki40b huggingface dataset:
Liechtensteini lipp

Liechtensteini lipp on Liechtensteini Vürstiriigi riigilipp.
Praegusel kujul on lipp kasutusel 30. juunist 1982.

Kirjeldus

Lipul on kaks võrdset horisontaalset laidu (ülal sinine, all punane). Sinise laiu vardapoolses ääres on kuldne kroonisarnane vürstikübar.
Lipu proportsioonid on 3:5.

Tõlgendus

Ühe tõlgenduse järgi sümboliseerib sinine värv taevast ja punane koidupuna mägedes või õhtutuld (või maa tuld). Teise tõlgenduse järgi meenutab sinine Reini jõge ning punane vürsti kuldset-punast lippu.
Kuldne vürstikübar sümboliseerib rahva, vürstliku perekonna (Fürstenhaus) ja riigi ühtsust.

Ajalugu

Esimene Liechtensteini lipp võeti kasutusele 1719. See koosnes kahest rõhtsast laiust nagu tänapäevanegi, ülemine oli kuldne (kollane) ja alumine punane. Tõenäoliselt tulid need 18. sajandil vürstilossis kasutatud livreede värvidest. Nii selle kui kõigi järgmiste Liechtensteini lippude külgede suhe on 3:5.

Aastal 1852 lippu muudeti. Uuel lipul oli kaks püstist laidu, millest parempoolne oli sinine ja vasakpoolne punane. Värvivahetust on seostatud vürstilossi livreede värvi muutusega. Värvid on tuntud hiljemalt 1764. aastast.
5. oktoobril 1921 tõsteti Liechtensteini põhiseadusega laiud ümber nii, nagu nad tänapäeval on: sinine ülal ja punane all. Esialgu lipul vürstikübarat ei olnud. Vürstikübar lisati 24. juunil 1937. aastal pärast seda, kui 1936. aasta suveolümpiamängudel selgus, et Liechtensteini tollane lipp on identne Haiti lipuga.
30. juunil 1982 anti välja uued lipuseadused, millega muu hulgas muudeti pisut vürstikübara kuju.

Teised lipud

Liechtensteini valitsuse ja Maapäeva standart on võrdse sinise ja punase horisontaalse laiuga, keset lippu on suur Liechtensteini vapp. Proportsioonid on 3:5.
Liechtensteini vürsti standart on sinise ja punase vertikaalse laiuga, keskel on suur Liechtensteini vapp, lipu igas ääres on lai kuldne (kollane) riba. Proportsioonid on 3:5. See lipp kehtestati 30. juunil 1982.
Vürstitruud liechtensteinlased heiskavad siiski sageli vana vürstilipu (praeguse vürstliku perekonna lipu), mis on vürstisuguvõsa värvides (kuldne ja punane). Analoogiliselt riigilipuga on see kasutusel neljal kujul.
Iraagi Kurdistan

'Iraagi Kurdistan (kurdi هه‌رێمی کوردستان Herêma Kurdistan, araabia إقليم كردستان Iqlīm Kurdistān) on Iraagi põhiseaduse järgi on Põhja-Iraagis asuv autonoomne piirkond. See on Iraagis asuv osa Kurdistanist.

2018. aastal elas Iraagi Kurdistani alal umbes 5 895 000 inimest.
Munamadu

Levila

Need maod on levinud Aafrikas, sealhulgas Sambias.

Toitumine

Munamaod toituvad linnumunadest. Kui teistel munasööjatel madudel läbivad munakoored terve seedekulgla, siis munamadudel on selgroolülide alumised ogajätked nii pikad, et läbivad söögitoru seina ning moodustavad munakoorte purustamiseks sobiva kitsuse – mis purustab munakoore ja kust edasi seedekulglasse pääseb üksnes muna sisu –, koored väljutatakse suu kaudu.

Mimikri

Arvatakse, et munamadude soomused (ja värvus) sarnaneb hariliku eefa ja Causus rhombeatuse omaga. 
Neil saab vahet teha silmaava abil, munamadudel on pupill vertikaalne ja perekonda Causus liigitatud madudel ümmargune.
Važa-Phšavela

Luka Razikašvili (gruusia keeles ლუკა რაზიკაშვილი; pseudonüüm Važa-Phšavela, gruusia keeles: ვაჟა-ფშაველა; 26. juuli 1861 Tšargali, Ida-Gruusia – 10. juuli 1915 Tiflis) oli gruusia kirjanik.

Elukäik

Ta sündis preestri perekonnas. Ta õppis Thelavi vaimulikus seminaris, hiljem Gori õpetajate seminaris ja vabakuulajana Peterburi ülikooli õigusteaduskonnas.
Ta on töötanud koduõpetajana ja külakooli õpetajana Gruusias.

Looming

Ta on kirjutanud 36 poeemi (sealhulgas "Külaline ja tema meister", "Dändi pulmad"), umbes 400 luuletust, 3 jutustustekogu ning mitu näidendit ja olukirjeldust.
Tema loomingus on kesksel kohal mägilaste elu kujutamine.

Isiklikku

Tema vennad Nikoloz Razikašvili ja Thedo Razikašvili olid kirjanikud.

Mälestuse jäädvustamine

Tema järgi nimetati Džengiši läänetipp Važa-Phšavela.
Vaitkuškise mõis

Vaitkuškise mõis ehk Pašilė mõis (leedu Vaitkuškio dvaras või Pašilės dvaras) on endine mõis Leedus Ukmergė rajoonis Pabaiskase vallas Vaitkuškises. Peahoone asub aadressil Parko g. 2, muinsuskaitse all on nii mõisa park kui ka peahoone varemed.

Ajalugu

XVI sajandi alguses olid mõisa kohal mitmed väikemaavaldused, mille kohale Vaitkused mõisa rajasid. Aastast 1550 läks mõis Skorulskiste valdusse.
Aastal 1764 müüs Mykolas Skorulskis mõisa 160 000 kuldmündi eest Kossakowskitele. Aastal 1862 valmis sealne uusgooti stiili peahoone, toona oli mõisa omanikuks fotograaf Stanislovas Kosakovskis. Tema tädi Ewelina Hańska oli kirjavahetuses Honoré de Balzaciga, nii säilis mõisas asunud Kossakowskite suguvõsa arhiivis osa kirjaniku kirjavahetusest. Mõisas asus ka 12 000 teosega raamatukogu. Stanislovase surma järel jagati tema vanavara kollektsioon laiali, uus omanik annetas sealjuures 2277 raamatut ka kohaliku raamatukogu tarbeks. Suur osa mõisa varadest sattus sealjuures Lyduokiai mõisa, sealhulgas 1347 raamatut. Vaitkuškise mõisa jäi alles 8032 raamatut. Tänapäeval on Vilniuses Leedu rahvusraamatukogus hoiul üle 5000 mõisast pärineva raamatu; tegemist on suurima ühest mõisast pärineva raamatukollektsiooniga, mis seal hoiul on.
Mõisa paigutati aastal 1939 Teise maailmasõja tõttu Leedus interneeritud poola sõdurid. Mõis ise võõrandati aastal 1940. Teise maailmasõja ajal rajasid saksa okupatsiooniväed mõisa territooriumile juutide geto.

Mõisakompleks

Mõisa peahoone oli pikk ja oli kokku ehitatud kontorihoonega, kus asusid mitmed ametiruumid. Peahoone paraadosas asusid kaks suurt nelinurkset saali. Peahoone vastas asus administratiivhoone, kus paiknesid ka tõllakuur, pesuköök ja piimaladu. Kokku moodustasid mõisakompleksi 22 erinevat ehitist.
Vaitkuškise mõisa peahoone põles II maailmasõja ajal maha ja säilinud on vaid selle varemed (mõisa torn on siiski taastatud). Varemeis on ka mõisa laut ja tallid. Osaliselt on säilinud mõisakompleksi ümbritsenud betoonist müür ja väravad, samuti on säilinud mõisa kuur.
Ervin Abel

Ervin Abel (8. november 1929 Narva – 16. märts 1984 Tallinn) oli eesti näitleja.
Aastal 1953 lõpetas ta GITISe eesti stuudio. Temaga samal kursusel õppisid teiste seas ka Ita Ever, Kaljo Kiisk, Jaanus Orgulas ja Grigori Kromanov.
Pärast teatrikooli lõpetamist asus Ervin Abel tööle Viktor Kingissepa nimelises Tallinna Riiklikus Akadeemilises Draamateatris. Aastatel 1966–1984 kuulus ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia koosseisu.
Aastal 1964 sai ta Eesti NSV teenelise kunstniku aunimetuse.
Ervin Abel sai tuntuks osatäitmistega kirjanik Oskar Lutsu teostel põhinevates lavastustes ja filmides. Eesti filmi ajalukku on ta jäänud aga eelkõige osatäitmistega komöödiafilmides "Viini postmark" (1967), "Mehed ei nuta" (1968), "Noor pensionär" (1972) ja "Siin me oleme!" (1979).
Ervin Abel suri vähki.

Isiklikku

Ervin Abel oli aastail 1951–1966 abielus Asta Lotiga. Tütar Tiina Abel on kunstiteadlane.
Aastast 1966 oli Ervin Abel abielus Tamara Gaenko-Abeliga. Nende poeg Margus Abel on näitleja. 
Tütar Kersti Engeli Abel on õpetaja.
Uusna vald

Uusna vald (ka Uue-Tänassilma vald; saksa keeles Neu-Tennasilm) oli vald Viljandimaal Viljandi kihelkonnas.
Vald eksisteeris 1866–1939.
Valla alal asus Uusna mõis.
Liis Viira

Liis Viira (sünninimi Jürgens; sündinud 7. aprillil 1983) on eesti helilooja, harfimängija ja interpreet. Ta on kasutanud ka pseudonüümi Liz Wirestring.
Emma McClarkin

Emma McClarkin (sündinud 9. oktoobril 1978 Stroudis Gloucestershire'i krahvkonnas) on Suurbritannia Konservatiivse Partei euroskeptitsistlik poliitik. 
Ta on aastast 2009 Euroopa Parlamendi liige.
Ta sündis aastal 1978 Stroudis Gloucestershire'i krahvkonnas. Stroudis kasvas ta üles ja ta lõpetas seal tütarlaste gümnaasiumi (Stroud Girls High School). Seejärel lõpetas ta Bournemouthi ülikooli õigusteadlasena.
Ta on töötanud advokaadibüroos ja ragbiunioonis. Kuna ta oli väga varasest noorusest olnud konservatiivse partei liige, asus ta parteitööle. Ta oli Konservatiivse Partei East Midlandsi piirkonna pressisekretär ja Euroopa Parlamendi liikme, Suurbritannia Iseseisvuspartei liikme Roger Helmeri nõunik. Aastal 2009 valiti ta Konservatiivse Partei esindajana Euroopa Parlamendi liikmeks, ta oli toona noorim Suurbritanniast valitud europarlamendi liige. Euroopa Parlamenti valiti ta ka aastal 2014.
Krediidiasutus

Krediidiasutus (ka: laenuasutus) on pank või ühistupank.
Pank ja ühistupank erinevad omandivormi poolest. Pank on aktsiaselts, millel on krediidiasutuse tegevusluba. Ühistupank on hoiu-laenuühistu, millel on krediidiasutuse tegevusluba.
Max Brod

Max Brod (27. mai 1884 Praha – 20. detsember 1968 Tel Aviv) oli saksakeelne Austria juudi kirjanik, tõlkija ja helilooja.
Max Brod on tuntud kui Franz Kafka käsikirjalise pärandi toimetaja ja avalikustaja. Franz Kafka palus Brodil oma järelejäänud käsikirjad hävitada, kuid Brod võttis endale vastutuse seda palvet ignoreerida. 1937. aastal avaldas ta Kafka biograafia. Tänu Brodile saavutas laiema tuntuse tšehhi helilooja Leoš Janáček, kelle ooperite libretod ta saksa keelde tõlkis.
Ta sündis Prahas pangaametniku pojana. Lapsepõlve mõjutasid tema halb tervis ja ema psüühilised häired. Tema vanemad olid suured ooperihuvilised. See pani aluse ka Maxi muusikahuvile.
Brod astus Praha Karl-Ferdinandi ülikooli õigusteadust õppima. 23. oktoobril 1902 tutvus ta Franz Kafkaga, kellega ta sai lähedaseks sõbraks. 
Pärast ülikooli lõpetamist 1907. aastal asus Brod tööle Praha Postivalitsusse, kuna sealne suhteliselt lühike tööpäev jättis talle aega kirjandusliku loominguga tegelemiseks.
Brodi esimest romaani, 1908. aastal ilmunud "Nornepygge lossi", peeti ekspressionismi meistriteoseks.
Martin Buberi mõjul hakkas ta 1912. aastal sionistiks ja põgenes 1939. aastal Palestiinasse. Tel-Avivis elades töötas teatri Habimah dramaturgina.

Looming

Heliloojana on ta kirjutanud kammermuusikat, sealhulgas 14 laulutsüklit.
Romek Kosenkranius

Romek Kosenkranius (sündinud 7. veebruaril 1969 Pärnus) on eesti ettevõtja, riigiametnik ja omavalitsusjuht, alates 16. aprillist 2015 Pärnu linnapea.
Kosenkranius lõpetas 1987 Tallinna 17. Keskkooli, juristi eriala omandas 1993–1996 Tallinna Majanduskoolis. 2003. aastal lõpetas ta Tartu ülikooli ajakirjanduse ja suhtekorralduse eriala ja 2005 kaitses magistrikraadi suhtekorralduse erialal (Master of Public Relations) Tartu Ülikoolis. 
Ta on 2004 läbinud erialaohvitseride kursused Tartus KVÜÕA juures. Pärast lõpetamist andis Eesti Vabariigi President talle nooremleitnandi (2005), leitnandi (2011) ja 2016 kapteni sõjaväelise auastme.

Töökäik

Aastatel 1990–1994 tegutses eraettevõtluses. Alates 1995 oli Pärnu politseiprefektuuri pressiesindaja ning mõni aasta hiljem edutati prefektuuri analüüsi- ja teabeteenistuse juhiks. 2000–2004 töötas Pärnu Linnavalitsuses avalike suhete nõunikuna. 2005 siirdus tagasi eraettevõtlusse ja oli Pärnus Port Arturi kaubanduskeskuse ning Port Artur Grupile kuuluvate kinnisvarade haldamist korraldava ettevõtte juht. 
2009. aasta suvel lõi ta koos tollase maavanema Toomas Kivimäega valimisliidu Toomas Kivimägi Valimisliit (TKVL). 2009. aasta novembris, pärast kohalike omavalitsuste valimisi, asus ta Pärnu abilinnapea kohale. Tema vastutusalad olid linnamajandus, linna arengutegevus, planeerimine, avalik kord ja julgeolek. 2013. aasta sügisel toimunud valimistel valiti Romek Kosenkranius TKVL nimekirjas Pärnu Linnavolikogu liikmeks, kuid tema volitused peatusid seoses jätkamisega Pärnu abilinnapea ametikohal ja 2015. aprillist linnapea ametikohal.

Ühiskondlik tegevus

Romek Kosenkranius ei kuulu ühtegi erakonda, kuid on valimisliidu Toomas Kivimägi Valimisliit asutajaliige. Alates 2003. aastast on ta heategevusliikumise Lions Club Pärnu liige, oli 2008–2009 klubi president. 
Kosenkranius on Kaitseliidu liige 2003. aastast. 2005–2008 oli ta Kaitseliidu Pärnumaa maleva rühmaülem, 2010. aastast malevapealiku abi. 2013. aasta suvel valiti ta Kaitseliidu vanematekogu liikmeks ja vanematekogu aseesimeheks. Ta on ka Eesti Reservohvitseride Kogu liige. Vabatahtlikuna töötab Pärnu politseijaoskonna juures abipolitseinikuna.
2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta valimisliidus Pärnu Ühendab.

Tunnustus

Autasustatud Kaitseliidu teenetemedali II ja III klassi, eriteenete klassi medaliga, Soontagana malevkonna teenetemärgiga ja Soome Vabariigi Varsinais-Suomi reservväelaste kuldse teenetemedaliga.
Feministlik Partei (Soome)

Feministlik Partei (soome keeles Feministinen puolue) on Soomes tegutsev feministlik erakond.
Erakonna programmi keskmes on sooline võrdõiguslikkus, inimõigused ja inimeste turvalisus.
Erakond asutati 2016. aastal. Seda juhivad Katju Aro, Warda Ahmed ja Katriina Rosavaara.
2017. aasta kohalikel valimistel sai erakond Helsingis 1,5% häältest ja ühe koha volikogus.
Walter Nowotny

Walter Nowotny (7. detsember 1920 Gmünd (Austria) – 8. november 1944 Epe (Saksamaa)) oli Saksa hävituslendur.
Walter Nowotny sündis raudteeametniku peres. Napilt kuu aega pärast Teise maailmasõja puhkemist astus ta Saksa lennuväkke (Luftwaffe).
Esimesed lahinguülesanded täitis ta läänerindel, kuid esimesed 3 (ametliku statistika järgi 2) lahinguvõitu saavutas ta 19. juulil 1941 õhulahingus Saaremaa kohal.
Nowotny allatulistamine Saaremaa ranniku lähedal juhtus 1941. aasta 19. juulil tema esimeses õhulahingus Nõukogude lennuväe lennukitega. Ta sai lahinguülesandeks lennuüksuse koos-seisus rünnata lennukil Messerschmitt Bf 109 E-7 Kuressaare lähedal avastatud Nõukogude hävituslennukite baasi. Osa lennukeid hävitati maapinnal ning Nowotny laskis õhulahingus veel alla kaks vaenlase lennukit. Võimalik, et üks tema alla tulistatud vastastest oli hilisem Nõukogude Liidu kangelane Vladimir Avdejev.
Tagsilennul Kuramaal asuvale lennuväljale kaotas Nowotny silmist oma lahingupaarilise. Märgates talle lähenevat lennukit, pidaski Nowotny seda oma paariliseks. Eksitus tuli ilmsiks alles siis, kui Nowotny lennuki mootor seiskus läheneva Nõukogude hävituslennuki kuulipilduja valangust. Nowotny tulistas vaenlase lennuki küll alla, nüüd juba kolmanda, kuid oli sunnitud maanduma rannavette. Kummipaadil kätega sõudes kulus Nowotnyl poolelusana Kuramaale jõudmiseks kaks ööpäeva.
Ametliku statistika järgi tulistas Walter Nowotny 15. juunil 1942 alla 100. vaenlase lennuki, sama aasta 18. augustil 150. ja 24. septembril 200. ning saavutas 14. oktoobril 1943 Leedu kohal esimesena 250. ametlikult kinnitatud lahinguvõidu.
Saksa Riigi kõrgeima autasuna pälvis ta esimese lenduri ja 8. sõjaväelasena kõrgeima autasu: Raudristi Rüütliristi tammelehtede, mõõkade ja briljantidega. Walter Nowotny eeskuju etendas tähtsat osa Saksa relvajõudude võitlusmoraali ülevalhoidmisel.
1944. aastal määrati Nowotny esimese Saksa reaktiivhävituslennukite Messerschmitt Me 262 üksuse etteotsa. Tema juhiomadused said aga ülemuste ränga kriitika osaliseks. Püüdes end taas sõjamehena tõestada, suundus ta 8. novembril 1944 reaktiivhävituslennukil Me-262 eskadrilli koosseisus oma viimaseks osutunud võitlusse Saksamaa kohal lendavate USA pommituslennukitega. Naastes lahinguülesandelt ründas Nowotny reaktiivlennukit maandumisel Achmeri lennuväljale USAAF-i hävituslennukite P-51 Mustang eskadrill. Walteril ei vedanud teist korda, avanenud langevari vedas ta üle langeva Me-262 kiilu, mis lõikas lenduri surnuks.
Walter Nowotny on allatulistatud lennukite hulga poolest tänini 5. kohal püsinud hävituslendur. Tema ametlikuks lõppskooriks jäi 258, koos kinnitamata võitudega koguni 281 allatulistatud vastast. Teise maailmasõja ja kõigi aegade edukaim hävituslendur Erich Hartmann tulistas alla 352 vastast.
Igor Taro

Igor Taro (sündinud 1. augustil 1981) on Eesti ajakirjanik ja poliitik ning endine riigiametnik.
1999. aastal lõpetas ta Võru Kreutzwaldi Gümnaasiumi. Ta on lõpetanud Lomonossovi nimelise Moskva Riikliku Ülikooli ajakirjanduse eriala, tema lõputöö teemaks oli "Eesti ja Venemaa: üksteise mõistmise teabefaktor".
Ajakirjanikuna on ta töötanud SL Õhtulehe Moskva korrespondendi, ajalehe Postimees välisuudiste toimetajana ja ajalehe Setomaa toimetajana.
2010. aastast töötas ta Eesti Rahvusringhäälingu Võru- ja Põlvamaa korrespondendina.
2015. aasta jaanuaris lahkus ta töölt Eesti Rahvusringhäälingus ja kandideeris IRL-i nimekirjas Riigikokku. Valimisringkonnas nr 11 (Võru-, Valga- ja Põlvamaa) kandideerides kogus ta 1202 häält, kuid ei osutunud valituks.
2015. aastast töötas ta Võrumaa Arenguagentuuri turismikoordinaatorina ja AS-i Värska Sanatoorium turundus- ja kommunikatsioonijuhina.
1. juulist 2016 25. oktoobrini 2017 oli ta Põlva maakonna maavanem. 2017. aasta oktoobris valiti ta Põlva vallavolikogu liikmeks. Sellega seoses astus ta Põlva maavanema ametist tagasi.
Gregor Podlogar

Gregor Podlogar (sündinud 1974) on sloveeni luuletaja.
Ta juhib kultuurisaateid Sloveenia rahvusringhäälingus.
2007. aasta Poola parlamendivalimised

2007. aasta Poola parlamendivalimised olid erakorralised valimised Poolas, mis olid tingitud Jarosław Kaczyński valitsuse lagunemisest. Valimised toimusid 21. oktoobril.

Muudatused enne valimisi

2007. aasta juulis proovisid ühineda natsionalistlikud Poola Vabariigi Enesekaitsepartei ja Poola Perede Liiga. Pärast selle ebaõnnestumist moodustas Poola Perede Liiga väiksemate parempoolsete parteidega valimisliidu Parema Vabariigi Liiga. Poola vasaktsentristlikud parteid: Demokraatlik Vasakliit, Poola Sotsiaaldemokraatia, Töölisliit ja Demokraatlik Partei moodustasid ühise sotsiaaldemokraatliku ja sotsiaalliberaalse valimisliidu Vasakpoolsed ja Demokraadid.

Pärast valimisi

16. novembril astus ametisse Kodanikuplatvormi ja Talurahva Partei enamusvalitsus.
Aafrika-Mauritiuse Ühisorganisatsioon

Aafrika-Maurituse Ühisorganisatsioon (Organization Commune Africaine et Mauritienne; lühend OCAM) oli aastatel 1965–1985 eksisteerinud mitme Aafrika riigi majandus-, sotsiaalse, tehnilise ja kultuurikoostöö organisatsioon, mille eesmärgiks oli tugevdada riikidevahelist solidaarsust ning nendevahelisi sidemeid, tõsta elatustaset ja koordineerida majanduspoliitikat. Neil oli ühine lennukompanii Air Afrique (aastast 1979 organisatsioonist lahus), kaubalaevastik ning sidesüsteem.
Organisatsiooni peakorter oli algul Yaoundés (Kamerun), hiljem Banguis (Kesk-Aafrika Vabariik).
Organisatsiooni juhtorganid olid riigipeade ja valitsusjuhtide konverents, ministrite nõukogu ja sekretariaat, mida juhtis peasekretär.
Organisatsioon loodi veebruaris 1965 Nouakchottis (Mauritaania) alates 1961. aastast tegutsenud Aafrika-Malgaši Liidu baasil. 27. juunil 1965 kirjutasid 14 riiki Antananarivos alla organisatsiooni hartale.
Organisatsiooni nimi oli 1969. aastani Aafrika-Malagassi Ühisorganisatsioon (Organization Commune Africaine et Malegache), seejärel kuni 1974. aastani Aafrika-Malagassi ja Mauritiuse Ühisorganisatsioon (Organization Commune Africaine Malegache et Mauritienne). Alates 1974. aastast oli tal lõplik nimi.
Aastal 1982 toimus Abidjanis organisatsiooni tippkohtumine.
23. märtsil 1985 saadeti organisatsioon laiali.
Viirekare

Viirekare on Hiiu maakonda Hiiumaa valda Taguküla küla alale Kassari lahte jääv 0,98 hektari suurune saar (kare). Saare rannajoone pikkus on 1,3 kilomeetrit.
Saare koordinaadid on 58° 47′ N, 22° 54′ E. Saar asub 5 km Kassarist kagus. Saarel kasvavad lehtpuud.
Saar kuulub Käina lahe-Kassari maastikukaitseala koosseisu ja on looduskaitse all.
Roger Martin du Gard

Roger Martin du Gard (23. märts 1881 – 22. august 1958) oli prantsuse kirjanik. Aastal 1937 sai ta Nobeli kirjandusauhinna.
Lori Loughlin

Lori Anne Loughlin (sündinud 28. juulil 1964) on Ameerika näitleja.
Tema rollide hulgas on Rebecca Donaldson-Katsopolis telesarjas "Lastega kodus" ning 2008. aastal Debbie Wilson sarjas "90210".
Merle Karusoo

Merle Karusoo (sündinud 1. juulil 1944 Rae vallas) on eesti lavastaja. 
Ta lõpetas 1976. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri 7. lennus. Enne lavakooli õppis Karusoo Tartu Ülikooli kaugõppes eesti keelt ja kirjandust ning osales sotsioloogialabori töös. 1999. aastal kaitses ta magristrikraadi (M.A.) Tallinna Pedagoogikaülikoolis.
Karusoo lavastused lavakunstikooli kursusetöödena olid E. Vilde "Tabamata ime" (peaosaldes Jüri Krjukov, Anne Paluver, Külliki Saldre jt) ja F. Tuglase novelli ainetel valminud "Popi ja Huhuu" (osades Lembit Peterson, Urmas Kibuspuu ja Kalju Orro).
Karusoo elutöö on nn mäluteater, mille tekstid sünnivad algallikaid intervjueerides või kogudes dokumentaalset algmaterjali muul moel (arhiivid jne). 
Koosseisulise lavastajana on Karusoo töötanud Noorsooteatris ja Eesti Draamateatris. Lühikest aega (1998–1999) oli ta Eesti Draamateatri juht. 
Erialaõppejõuna on Karusoo juhtinud lavakunstikooli 9. lendu ning on osalenud mitmete hilisemate kursuste töös (lavastades diplomitöid) ka hiljem (9., 14., 20. lend jm). Õppejõuna on Karusoo juhendanud teatriüliõpilasi ka Viljandi Kultuuriakadeemias ning sageli osalenud harrastusteatrite festivalide žüriides. Ta on avaldanud arikleid ajakirjanduses. 
Karusoo algatas Keskvangla vangide meenutuste kogumise.
Küsilause

Valikküsilaused

Valikküsilauseteks ehk alternatiivküsilauseteks nimetatakse küsilauseid, milles vastus on küsimusega ette antud.
Kas sul on punane pinal? - Võimalik on vaid jaatav või eitav vastus.
Valikküsilaused jagatakse kolmeks alaliigiks.

Üldküsilaused

Üldküsilause eeldab jaatavat või eitavat vastust, küsimuse mõjualaks on terve lause.
Kas sa nägid seda õnnetust pealt?

Ülderiküsilaused

Ülderiküsilause eeldab jaatavat või eitavat vastust, aga küsimuse mõjualaks on vaid osa lausest.
Kas Enn käis Hollandis?

Loetlevad valikküsilaused

Valikküsilause kitsamas tähenduses ei eelda eitavat või jaatavat vastust ega mõju tervele lausele.
Kes kukkus pikali, sina või Mari?

Eriküsilaused

Kui võimalikke vastusevariante kindlalt ette ei teata, on tegemist eriküsilausega.
Kes nägi neid ufosid?

Eelistusküsilaused

Kui mis tahes küsilauses väljenduvad oletused või kahtlused vastuse tõenäosuse suhtes, nimetatakse seda eelistusküsilauseks.
Kas ta sind enam armastabki?
Pantokraator I

"Pantokraator I" on Eesti ansambli Pantokraator album, mis ilmus 1990. aastal vinüülplaadina.

A-pool

1. Pastoraal
2. Tuul
3. Sõjalaul
4. Itk

B-pool

5. Aas
6. Sundimatu jutustus tõelisest kevadest
7. Püha Mägi
8. Jäi Servi Seisma
9. Kelle?
Puʻu ʻŌʻō

Puʻu ʻŌʻō on  šlaki- ja tuhakoonus Kīlauea vulkaanil, Hawaii saarel. 
Koonus ulatub 698 m kõrguseni merepinnast. 1983. aastast on vulkaan lühikeste vahedega pidevalt pursanud. Laava voolab mereni osaliselt mööda laavatunneleid.
3,1 miljardit kuupmeetrit magmat, mis jaanuarini 2007 oli välja voolanud, kattis üle 117 km² suuruse ala ja lisas Kīlauea lõunarannikule 230 hektarit maad. Seejuures oli kuni 35 m paksuse laavakihi alla jäänud 189 ehitist ja 14 kilomeetrit maanteed.
Psammophis angolensis

Levila

Neid madusid võib kohata Botswanas, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Namiibias, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Angolas, Mosambiigis, Malawis, Tansaanias, Sambias, Zimbabwes ja Etioopias.
Šacak

Ajalugu

Alevit mainitakse esimest korda aastal 1492. Algselt Sudivojus Valimantaitis ja seejärel Stankus Sudijovaitisele kuulunud asula läks sel aastal Petras Jonaitis Mantigirdaitise valdusesse. Hiljem kuulus asula Kiszkadele ja Radziwillidele. Seoses territoriaal-administratiivse reformiga hakkas see kuuluma Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda, ühtlasi sai asulast alev.
Aastal 1582 ostsid Šacaki Hołowczyńskid. Asula omanikud vahetusid kiiresti, nende seas olid Winkod (Andzej Winko sai tuntuks sellega, et tungis selle naabri valdustesse, kellega tal oli piiritüli, ja lõi teda seal rusikaga näkku), Piekarskid, Krzyszkowskid, Mozolewskid, Chreptowiczid, Wołodkowiczid, Czyżid, Bychowiecid, Denhoffid, Tiesenhausenid, Orańskid. Viimaks, aastal 1732, ostsid alevi Oskierkod.  
Aastal 1793 läks alev teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Šacak hakkas kuuluma Minski kubermangu. Aastal 1879 ostsid alevi Homuliczkid, viimased omanikud olid aga Puciatad.
Aastal 1919 läks alev Valgevene NSV koosseisu, kus sellest sai 1924. aastal rajoonikeskus. Aastal 1935 muudeti alev külaks. Aastast 1960 on asula Puchavičy rajooni koosseisus.
Bugikeelne Vikipeedia

Bugikeelne Vikipeedia (bugi keeles Wikipedia Basa Ugi) on Vikipeedia bugikeelne versioon.
Bugikeelne Vikipeedia sai alguse 24. juunil 2005.
Seal on 14128 artiklit, millega see on artiklite arvult 126. keeleversioon.