google/wiki40b huggingface dataset:
IPhone XS

iPhone XS ja iPhone XS Max ("X" häälda "kümme"), stiliseeritud kui iPhone Xs ja iPhone Xs Max, on nutitelefonid, mida töötab välja ja müüb Apple Inc.
Telefonid avalikustati 12. septembril 2018 koos iPhone XR-iga Steve Jobsi teatris Apple Parkis Cupertinos Apple'i tegevjuhi Tim Cooki poolt. Eeltellimine algas 14. septembril 2018 ja müügile tuli see 21. septembril 2018. Uuema generatsiooni telefonid iPhone XS ja XS Max on telefoni iPhone X arendused.
21. septembril 2018 jõudsid iPhone XS ja XS Max müüki Ameerika Ühendriikides, Araabia Ühendemiraatides, Austraalias, Austrias, Belgias, Guernseys, Hiinas, Hispaanias, Hollandis, Hongkongis, Iirimaal, Mani saarel, Itaalias, Jaapanis, Jerseys, Kanadas, Mehhikos, Norras, Portugalis, Rootsis, Saksamaal, Saudi Araabias, Singapuris, Soomes, Suurbritannias, Šveitsis, Taanis, Taiwanis ja Uus-Meremaal.
28. septembril 2018 jõudsid iPhone XS ja XS Max müüki Andorras, Armeenias, Bahreinis, Bulgaarias, Eestis, Gruusias, Gröönimaal, Horvaatias, Indias, Islandil, Kataris, Kreekas, Küprosel, Leedus, Liechtensteinis, Lõuna-Koreas, Lätis, Maltal, Monacos, Omaanis, Poolas, Rumeenias, Slovakkias, Sloveenias, Tšehhis, Ungaris ja Venemaal.
Düren

Ajalugu

Düreni ajalugu algab üle 2000 aasta tagasi, kui seal elanud keldid rajasid Durumi kindluse. Pärast kelte elasid seal germaani hõimud, kelle roomlased Julius Caesari juhtimisel alistasid. Pärast Rooma võimu langemist 5. sajandil valitsesid linna frangid. Kuningas Pippin Lühike korraldas linnas sageli oma nõupidamisi ja tegi Villa Duriast oma lossi. Karl Suur külastas linna sageli.
13. sajandi alguses sai Düren linnaõigused. 17. sajandist alates oli linn paberitööstuse keskus. 1812. aastal oli linnas 17 paberivabrikut.
1794–1815 oli Düren Prantsusmaa valduses ja läks seejärel Preisimaa koosseisu.
20. sajandi alguses oli Düren üks Saksamaa rikkamaid linnu.
Andrei Krasnoglazov

Andrei Krasnoglazov (sündinud 13. aprillil 1964 Moskvas) on Tallinnas asuva Puškini Instituudi juhataja.

Isiklikku

Ta on abielus Inga Mangusega. Neil on tütred Katriin ja Annett Mangus.Mõlemad tütred käivad Tallinna 21.Koolis.
Juuli Mäoma

Juuli Mäoma (perekonnanimi ka Meoma; sünninimi Juuli Rõõmusaare 23. jaanuar vkj/5. veebruar 1907 Vana-Vändra vald, Vändra kihelkond, Pärnumaa – 18. märts 1985 Tallinn) oli eesti kirjanik, libretist ja stsenarist. 
Ta lõpetas 1926. aastal Vändra Põllumajandusliku Ühisgümnaasiumi.
Ta on kirjutanud novelle, kuuldemänge, filmistsenaariume ja operetilibreto. Tema looming on üldiselt jäänud käsikirjadesse.
Maksu- ja Tolliamet

Juhtkond ja organisatsioon

Ametit juhatas 2006-2011 Enriko Aav. 2011-2016 oli peadirektor Marek Helm. 1. juunist 2017 on peadirektor Valdur Laid.
‘Alī Ḩasan al-Majīd

‘Alī Ḩasan ‘Abd al-Majīd at-Tikrītī (30. november 1941 Tikrīt – 25. jaanuar 2010 Al-Kāz̧imīyah) oli Iraagi poliitik Araabia Taassünni Sotsialistlikust Parteist.
Ta oli Iraagi kaitseminister, siseminister, sõjaväejuht ja Iraagi Luureteenistuse ülem ning Lahesõja ajal okupeeritud Kuveidi kuberner.
Ta oli Şaddām Ḩusayni nõbu.
Ta ettendas 1980. ja 1990. aastatel juhtivat osa Iraagi võimude kampaaniates kurdi mässuliste vastu põhjas ja šiiitide vastu lõunas. Abinõudena kasutati küüditamisi ja massimõrvu. Kurdid nimetasid teda Keemia-‘Alīks, sest ta kasutas nende vastu keemiarelva.
Pärast Iraagi sõda võeti ta kinni. Teda süüdistati sõjakuritegudes, inimsusvastastes kuritegudes ja genotsiidis. Juunis 2007 mõisteti ta süüdi ning mõisteti surma kuritegude eest, mis ta pani toime 1980. aastatel Al-Anfāli kampaania käigus. 4. septembril lükati tema apellatsioonikaebus tagasi. 17. jaanuaril mõisteti ta neljandat korda surma. 25. jaanuaril hukati ta poomise läbi.
Masi Oka

Masi Oka (õieti Masayori Oka; sündinud 27. detsembril 1974 Tōkyōs Jaapanis) on Kuldgloobusele nomineeritud Jaapani-USA näitleja ja digitaalefektide looja.
Tema tuntuimaks telerolliks on Hiro Nakamura osatäitmine USA draamasarjas "Kangelased" ja Franklini roll komöödiasarjas "Kollanokad". Lisaks on ta loonud digitaalefekte filmidele "Star Wars: Osa II - Kloonide rünnak", "Star Wars: Osa III - Sithi kättemaks", "Maailmade sõda" ja "Kariibi mere piraadid: Surnud mehe aardekirst".
Läänemere tee

Läänemere tee on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Kuristiku ja Priisle asumis. Asub Mustakivi tee ja Priisle tee vahel.
Läänemere tee ristub Vormsi ja Kihnu tänavaga.
Tee pikkus on 1,8 km.
Läänemere tee ääres asuva Lasnamäe Üldgümnaasium ja Tallinna Läänemere Lasteaed.
Läänemere tee sai nime 25. aprillil 1986.
Oranjestad (Aruba)

Transport

Linnas on rahvusvaheline lennujaam Queen Beatrix International Airport, mille kaudu toimub lennuühendus Kariibi mere maade, USA ja Euroopaga.
Oranjestadi sadamat külastavad paljud kruiisilaevad.

Ajalugu

Enne 1790. aastat oli Aruba keskuseks lõuna pool asuv Savaneta, kuid Oranjestad osutus laevadele paremini ligipääsetavaks. 
Aastal 1796 rajasid hollandlased fordi (Fort Zoutman). Varsti pärast seda kerkisid lähedusse esimesed majad. Sellest ajast ongi Oranjestad Aruba halduskeskus. 
Aastal 1986 Oranjestadi tähtsus kasvas, sest Aruba sai üheks kolmest Madalmade Kuningriigi maast Hollandi ja Hollandi Antillide kõrval.

Vaatamisväärsused

Turiste tõmbavad ligi Fort Zoutman, Willem III torn, kuunarisadam paljude tax-free-poodidega ja mitmesuguste sportimisvõimalustega ja väga vaheldusrikas kaubatänav Wilhelminastraat. Kaubatänav on ka Caya G. F. Betico Croes.

Arhitektuur

Eriti vanalinnas on väga ainulaadne arhitektuur. Värvilised, rikkalikult kaunistatud, õhulised ja kõrged hooned on hollandipärased. Kogu vanalinnas valitseb hollandi-kariibi õhustik, mis tõenäoliselt eksisteeris juba koloniaalajal.
Anatoli Papanov

Anatoli Papanov (vene Анатолий Дмитриевич Папанов ; 31. oktoober 1922 Vjazma – 7. august 1987 Moskva) oli Nõukogude Liidu ja Venemaa teatri- ja filminäitleja ning teatrilavastaja.
Automaatne platvormi värav

Automaatne platvormi värav (en  Automatic platform gate) –süsteem, mis koosneb erinevatest kõrgustest koosnevast tõkkest, millel on libisuksed, kõige sagedamini klaasist, mis ei jõua laeni ja ei eralda jaama täielikult rööbastelt, see on tavaliselt ainult pool platvormi liuguksed süsteemi kõrgusest (näiteks Shin-Nakano jaam), kuid mõnikord jõuab see rongi kõrguseni (näiteks Ang Mo Kio MRT jaam). Asub raudteeplatvormide serval, et vältida reisijate juhuslikku kukkumist raudteel. Sarnaselt platvormi liuguste süsteemiga avanevad ja sulgevad ukse uksed samaaegselt rongi ustega.
Selle süsteemi paigaldamine on odavam kui platvormi liuguksesüsteem, mistõttu mõned raudtee-ettevõtjad eelistavad seda süsteemi vanade jaamade uuendamisel ja uute paigaldamisel, et suurendada ohutust raudteeplatvormidel ja samal ajal ilma kliimaseadet kasutamata loomuliku ventilatsiooni kasuks. Samas on see süsteem vähem efektiivne kui platvorm-lükanduste süsteem, kuna see ei eralda jaama täielikult rööbasteedest ja ei aita, kui inimesed tahtlikult raudteedele pääsevad.
See süsteem paigaldati esmakordselt Hongkongi metroosse Disneylandi kuurordis.

Bulgaaria

Sofia metroos kõikides jaamades on kolmas ehitatav rida varustatud automaatse platvormväravaga.

Jaapan

Jaapanis oli automaatse platvormi uste süsteem laialdasemalt levinud kui platvorm-lükanduste süsteem, tänu oma väiksematele kuludele olemasolevate jaamade moderniseerimisel ja uute paigaldamisel. Enamikus vanadest, suurtest ja enamjaolt 20. sajandil ehitatud metroosüsteemidest, nagu näiteks Jaapanis ja Euroopas, maksab jaamade moderniseerimine, mis esialgu ei pakkunud horisontaalsete liftide süsteemi, rohkem kui suhteliselt uute seadmete paigaldamine, mis on juba mõeldud uutele jaamadele. kasvavad metrood nagu Singapuri metroo, Seouli metroo, Hongkongi metroo jne. Üldiselt on selle süsteemi Jaapani sordi uste kõrgus madalam kui teistes riikides. Jaapani platvormi liuguksesüsteemi kasutatakse ainult suhteliselt noortel ja uutel metroosüsteemidel ja liinidel: Hiroshima metroojaam, Namboku liin Tokyo metroos (esimene Jaapani metroos ja ainus Tokyo metroos) ja Tozai liin Kyoto metroos. Alates 2017 aastast Jaapanis on horisontaalse lifti tehnoloogiaga varustatud jaamades kokku 725.
Horvaatia jalgpallikoondis 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel

Horvaatia jalgpallikoondis 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel
Horvaatia jõudis teist korda järjest MM finaalturniirile.

Peatreener

Mirko Jozić
Virtsu–Kuivastu laevatee

Virtsu–Kuivastu laevatee on 3,7 meremiili pikkune laevatee mandril asuva Virtsu ja Muhu Kuivastu sadama vahel. Tegemist on kõige tihedama liiklusega laevateega Väinameres.
Laevatee ühendab omavahel Pärnu maakonna ja Saare maakonna, täpsemalt Lääneranna valla ning Muhu valla.
Laevatee ei ole suuremas ulatuses poidega tähistatud; Virtsu sadamas on 4 toodrit. Kaldal moodustavad liitsihi Kuivastu ülemine ja alumine tulepaak ning Virtsu ülemine ja alumine tulepaak.
Laevatee on rohkem kui kolm korda lühem, samas laiem ja sügavam kui Rohuküla–Heltermaa laevatee Hiiumaa ja mandri vahel.
Laevatee vahetus läheduses (põhja pool) mõlemast kaldast umbes sama kaugel asub miiniveeskja Suurop vrakk. Laev uppus 11. augustil 1941, kui sattus Saksa miinile.
Umbes poolel teel, Suuropi vrakist läänes ristub peamise Muhu väina laevateega.
Laevateed kasutatakse aasta ringi, sellest põhja poole jääv veeala (kuni Rohuküla–Heltermaa laevateeni) suletakse talvel sageli laevaliikluseks, et võimaldada tekkida jääteede jaoks piisavalt paksul merejääl.
Baggehufwudt

Baggehufwudt (Baggehuffwudt) oli Norra päritolu aadlisuguvõsa. 
Suguvõsa esiisa oli aadlik Hans Behrsson Bagge, kes aastal 1565 läks Rootsi. Tema järeltulijad tulid 17. sajandil Rootsist Eestisse.
Suguvõsale kuulusid eri aegadel Eesti alal Saku ja Käravete mõis.
Spordi Arbitraažikohus

Spordi Arbitraažikohus (prantsuse keeles Tribunal arbitral du sport; lühend TAS; inglise keeles Court of Arbitration for Sport; lühend CAS) on rahvusvaheline arbitraažikohus vaidluste lahendamiseks spordi valdkonnas. Peakorter asub Lausanne'is.
Spordiarbitraažikohtu loomise eestvedaja oli Rahvusvahelise Olümpiakomitee president Juan Antonio Samaranch. 1984. aastal kinnitas ROK loodava kohtu põhikirja.
Finnairi lend 405

Finnairi lend 405 oli Soome lennukompanii Finnairi lend Oulust Helsingisse, mis kaaperdati 30. septembril 1978. See oli Soome esimene lennukikaaperdamine.

Sündmuste käik

37-aastane Soome ärimees Aarno Lamminparras kaaperdas Finnairi Super Caravelle'i lennuki, mis oli teel Oulu lennujaamast Helsingisse Vantaa lennujaama. Seal laskis ta vabaks kõik lennuki pardal olnud 44 reisijat. Pärast seda lendas lennuk tagasi Oulusse, kus talle maksti 675 000 Soome marka, mida ta varem oli nõudnud. Siis lendas lennuk tagasi Helsingisse, kus Lamminparras laskis vabaks ülejäänud reisijad ja käskis lennata Amsterdami. Pärast seda lendas lennuk tagasi Oulusse.
Seejärel läks Lamminparras koju, kuid järgmine päev ta vahistati. Talle mõisteti 7 aasta ja 1 kuu pikkune vanglakaristus.
Aivar Kriiska

Aivar Kriiska (sündinud 15. augustil 1965 Mustvees) on Eesti arheoloog. Ta on laboratoorse arheoloogia professor. 
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajaloo erialal kaugõppes 1992. aastal. Magistrikraadi sai ta samas 1994. aastal ja doktorikraadi 2001. aastal.
Kriiska on uurinud Eesti kiviaega. Alates 1994. aastast on tema juhtimisel tehtud välitöid peamiselt Eesti rannikupiirkondades ja Lääne-Eesti saartel. Aivar Kriiska on avaldanud uurimusi üksikmuististest, üksikute piirkondade kiviajast, kiviaja alaperioodidest, kronoloogiast, asustusest, majandusest, arhitektuurist ja keraamikast.
2000. aasta oktoobris avastas ta Pärnumaal Reiu jõe suudmes Sindi-Lodjal umbes 11 000 aastat vana Reiu asulakoha.
Hyrynsalmi

Kirik

Puukirik on ehitatud 1786. aastal, selle põhiplaan on ristikujuline, keskel asub kaheksanurkne kellatorn. Kuna kiriku ehituskonstruktsioonid ei kannatanud välja kellade kaalu nende helistamisel, ehitati kiriku kõrvale 1840. aastal eraldi kellatorn. Kirik mahutab 700 inimest. See on üks vähestest Hyrynsalmi ehitistest, mis pääses tervena sakslaste hävitustööst Lapi sõja lahingutes.
Eduard Bornhöhe tee

Eduard Bornhöhe tee (varem ka Eduard Bornhöhe tänav) on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Pirita asumis. Tänav on nimetatud eesti kirjaniku Eduard Bornhöhe järgi.
Tänav sai nime arvatavasti 14. veebruaril 1958.
Rojā Chamankār

Elulugu

Rojā Chamankār õppis filmindust Teherani ülikoolis enne magistrikraadi saamist draamakirjanduses. 2010. aastal jätkas ta oma õpinguid Prantsusmaal Strasbourgis, kaitstes filosoofiadoktorikraadi kaasaegses pärsia kirjanduses ja magistrikraadi filminduses.
Tema esimesed luuletused, mis avaldati Shīrāzis, olid kirjutatud üheteistkümne aastaselt. Ta kirjutab ka stsenaariume ja näidendeid. Tema esimene luulekogu "Tu es allée m'apporter un peu de Sud" ilmus 2001. aastal. 2014. aastal ilmus samanimelise luuletuse järgi pealkirjastatud luulekogu "J'étais toujours une porte ouverte à l'errance".
Aastal 2011 autasustas Iraani kultuuriministeerium teda Qaysar Aminpouri auhinnaga (noore poeedi kategoorias). Valikut kritiseeris avalik meedia, eriti Fars News. Samal aastal andsid ühing Minuscule ja ajakirja Cyclocosmia toimetaja Prantsusmaal välja tema tõlgitud luuletustest kogu "Mes souffles coupés par le milieu". 2014. aastal avaldas ta Henri Meschonnici luulekogu "De Silence en Silence" pärsia keeles, mille avaldas kirjastus Cheshmeh. 2015. aastal ilmus pärsia-prantsuse kakskeelne kogumik "Je ressemble à une noire", mille avaldas Bruno Doucey.
Ta on osalenud paljudel luulefestivalidel Göteborgis, Viinis, Pariisis, Strasbourgis ja Nantes'is. Teda on kutsutud festivalidele alates sellest ajast, kui ta osales 2005. aastal rahvusvahelisel prantsuse luule festivalil Pariisis ja Nantes'is. Samal aastal osales ta kord kahe aasta tagant toimuval Val-de-Marne'i festivalil. 2013. aastal osales ta Voix vives de Méditerranée en Méditerranée festivalil Sète'i linnas.
Tema luuletusi on ilmunud Iraani ajalehtedes ja ajakirjades. Ta on teinud ka ühe filmi ning tutvustanud Iraanis laste telesaateid.
Mootor (ettevõte)

OÜ Mootor oli Tallinnas 1926–1940 tegutsenud transpordiettevõte.
Ettevõte registreeriti 19. jaanuaril 1926. 1926 sai ettevõte oma kätte kõik Tallinna linnasisesed ja linnast väljuvad bussiliinid. 
1930. aastatel oli see ettevõtte Eesti suurim transpordiettevõte. Ettevõttes töötas üle 300 töötaja.
Hans Magnus Enzensberger

Tõlked

Enzensberger on tõlkinud saksa keelde Jean de la Varende'i, William Carlos Williamsi, César Vallejo, Franco Fortini, Lars Gustafssoni, Molière'i, György Dalosi, Charles Simici, Federico García Lorca, Denis Diderot', Stanley Mossi ja Antoine de Saint-Exupéry teoseid.
Eesti keeles on ilmunud veel Hans Magnus Enzensbergeri luulevalimik "Luulet neile, kes luulet ei loe" (tõlkinud Peeter Tulviste, Tallinn: Eesti Raamat, 1974).
Pilguse vald

Pilguse vald (saksa keeles Hoheneichen) oli vald Saaremaal Kihelkonna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Lümanda vallaga.
Olena Petrova

Olümpiamängud

1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris oli ta teatesõidus 5.
1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos oli ta 7,5 kilomeetris 11., teatesõidus 5. ja 15 kilomeetris 2.
2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys oli ta 10 kilomeetris 48., ei startinud jälitussõidus ja oli 15 kilomeetris 22.

Maailmameistrivõistlused

1993 Bulgaarias Borovečis oli ta teatesõidus 6.
1995 Itaalias Anterselvas oli ta 15 kilomeetris 36.
1996 Saksamaal Ruhpoldingis oli ta naiskondlikult 2., 7,5 kilomeetris 13. ning teatesõidus ja 15 kilomeetris 3.
1997 Osrblies oli ta 15 kilomeetris 10.
1999 Kontiolahtis oli ta 7,5 kilomeetris 10., teatesõidus 5. ja 15 kilomeetris 6.
2000 Holmenkollenis oli ta 7,5 kilomeetris 20., teatesõidus 3., jälitussõidus 20., ühisstardis 12. ja 15 kilomeetris 7.
2001 Pokljukas oli ta 7,5 kilomeetris 28., jälitussõidus ei startinud ja 15 kilomeetris 4.

Maailma karikas

Maailma karikasarja etappidel on ta 17. märtsi 2002 seisuga olnud 74 korda 25 parema seas. Ta on 3 etappi võitnud (neist 2 individuaalselt), olnud 5 korda teine (neist 3 individuaalselt) ja 14 korda kolmas (neist 9 individuaalselt).
Tabavus lamades 86% ja püsti 87%.

Isiklikku

Kasv 162 cm, kaal 54 kg (2002). Haridus: kõrgem. Töötab spordiinstruktorina. Elab Sumõs. Vallaline. Hobideks nimetab muusikat ja kirjandust. Räägib inglise keelt. Laskesuusatab alates 1989.
Alagir

Ajalugu

Asula rajati 1850. aastal endise hõbeda- ja pliikaevanduse juurde, 1938 sai linnaõigused.
Euroopa mõrukas

Euroopa mõrukas (Rhodeus amarus) on mõruka perekonda karplaste sugukonda kuuluv kalaliik. 
Täiskasvanuna on ta kuni 10 cm pikkune. Elab madalaveelistes mageveekogudes. 
Mõrukate pulmamäng vajab tingimusena järvekarbi hingamisvett (mille kalad ära tunnevad). Emane viib marjaterad karbi mantliõõnde, seejärel isane kasutab järvekarbi hingamisvett ära marja viljastamiseks. Nimelt isase seemnevedelik siseneb järvekarbi hingamisel koos veega järvekarpi, mille järel mantliõõndes olevad marjaterad viljastatakse.
Euroopa mõrukas on levinud Kesk- ja Ida-Euroopas ning Väike-Aasias. 
Eestist leiti esmakordselt juunis 2018 Pärnu jõest, varem eeldati kala esinemist Koiva jõe vesikonnas.
Plii

Füüsikalised omadused

Puhas plii on sinaka läikega hõbevalge, pehme raskmetall. Tihedus normaaltingimustel on 11,34 g/cm³, kõvadus Mohsi järgi 1,5.
Sulamistemperatuur 327,46 °C ja keemistemperatuur 1751 °C.
Plii on halb soojus- ja elektrijuht.
Plii pakub väga head kaitset radioaktiivse kiirguse ja röntgenikiirguse vastu.

Keemilised omadused

Plii oksüdatsiooniastmed ühendites on 2 ja 4.
Plii on vastupidav hapniku, vee ja hapete suhtes; mõnel juhul tekib pinnale oksiidikiht, mis ei lase edasistel reaktsioonidel toimuda. Näiteks õhu käes tuhmub plii väga kiiresti (kattub oksiidikihiga).

Leidumine

Plii on tuntud metall, kuigi maakoores on teda vähe (14 osakest miljoni kohta ehk 14 ppm).
Plii on üks sellistest elementidest, mille mass maakeral pidevalt suureneb. See on tingitud uraani ja tooriumi lagunemisest, viimaste radioaktiivridadesse kuuluvate elementide (teiste seas raadiumi, radooni, plutooniumi) lõppsaadus ongi plii.
Loodusliku päritoluga vees on plii sisaldus väga väike (ookeanis keskmiselt 0,03 mg/l ja jõgedes 0,2–8,7 mg/l).
Sademed sisaldavad samuti pliid, paikkonniti on see erinev, varieerudes 0,0008–69 μg/l vahel. Sademete pliisisaldus Eestis on 1–8 μg/l.

Ajalugu

Plii on esimesi metalle, mida inimene tundma õppis. Looduslikud pliiühendid lagunevad kergesti lõkkes ning pärast kustumist võis sealt metalli tükke leida.
Indias ja Hiinas tunti pliid juba 2000 eKr, Mesopotaamias ja Egiptuses 4000–3000 eKr.
Kõige vanemad plii kasutuskohad on leitud Türgist (pliist helme, umbes 6500 eKr).

Kasutamine

Toodangult on plii metallide seas kõrgel viiendal kohal (raua, alumiiniumi, vase ja tsingi järel).
Pliid kasutatakse muuhulgas autode akudes koos väävelhappega (vaata pliiaku).
Kasutatakse ka kaablikatete, haavlite, konteinerite ja soolade tootmisel ning ka klaasi- ja emailitööstuses.
Plii ja tina sulamit (jootetina) kasutatakse elektriliste kontaktide ja muude metalldetailide jootmiseks. Kui pliid on 37% ja tina 63%, siis on sulamistemperatuur kõige madalam (183 °C). Jootetinas püütakse tänapäeval kasutada ohutumaid metalle, näiteks hõbedat ja vaske. Viimased toovad kaasa suurema hinna ja kõrgema sulamistemperatuuri (pliivaba jootetina).
Plii suure tiheduse tõttu kasutatakse teda sageli ka erinevate kiirgusallikate (radioaktiivne isotoop, röntgenitoru, lineaarkiirendi) varjestusel. Näiteks fluoroskoopias kasutatakse pliid sisaldavaid põllesid. Ruumide varjestamisel kasutatakse pliid eelkõige juhtudel, kus muude materjalide kasutamine nõuaks liiga palju ruumi.
Ingvil Aarbakke

Ingvil Hareide Aarbakke (26. juuli 1970 Bergen – 23. november 2005) oli norra naiskunstnik.
Ta asutas 1996 koos oma abikaasa Ion Sørviniga Kopenhaagenis kunstirühmituse N55.
Kiirlaskekahur

Kuulipilduja (ka automaatkahur) on automaatlaadimisega kahur, mis on valmistatud laskmiseks põhiliselt valangutega.
Ants Piibu valitsus

Ants Piibu valitsus tegutses 26. oktoobrist 1920 kuni 25. jaanuarini 1921. See oli viimane Asutava Kogu valitsus Eestis. Asutavas Kogus hääletasid Tööerakonna valitsuse poolt ka sotsiaaldemokraadid. Isesseisvad sotsialistid ja Kristlik Rahvaerakond olid vastu. Rahvaerakond ei hääletanud ja Maaliit oli erapooletu ("Kaja" 27. oktoober 1920).
27.–29. novembrini toimusid I Riigikogu valimised ja 20. detsembril 1920 lõpetas Asutav Kogu tegevuse. 4. jaanuaril tuli esmakordselt I Riigikogu kokku Tallinnas Toompea lossi Valges saalis. Riigikogu oli sajaliikmeline ja ühekojaline. Riigikogu esimeheks valiti Otto Strandman. 25. jaanuaril 1921 kinnitas Riigikogu ametisse Konstantin Pätsi juhitud valitsuse.
Tiit Saare

Tiit Saare (1. september 1956 Jõhvi rajooni Pagari külanõukogu Väike-Pungerja küla – 24. september 2017) oli eesti ajaloolane, heraldik ja ajalooõpetaja.
Aastatel 1963-1972 õppis ta Pagari 8-klassilises koolis ja 1972–1975 Iisaku Keskkoolis. 1991. aastal lõpetas ta kaugõppes Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna.
Ta oli Avinurme Eesti Kodanike Komitee esimees ja Eesti Kongressi liige. Aastatel 1991–1994 oli ta Iisaku muuseumi juhataja. 1994–1999 Mäetaguse Põhikooli direktor ning 1999. aastast sama kooli ajaloo-, ühiskonnaõpetuse- ja füüsikaõpetaja.

Looming

Kujundas Kohtla valla vapi ning osales Maidla ja Mäetaguse valla vapi loomises.
Ta on korrastanud eesti vapikeelt. Lõi Eesti vapi ajaloo allikapõhise käsitluse.
Avaldas artikleid vapi- ja lipuajaloost ajakirjades Horisont, Akadeemia, Tuna, Keel ja Kirjandus ja Heraldisk Tidsskrift.
Novosibirsk

Ajavöönd

Alates 24. juulist 2016 on Novosibirskis kasutusel Krasnojarski aeg (UTC+7 ehk Venemaal MSK+4).
Kuni 1958. aastani oli linn kahes eri ajavööndis. Obi parem- ja vasakkaldal oli tunniajaline kellavahe. Pärast on linn olnud nii Krasnojarski kui ka Omski ajavööndis (UTC+6).

Ajalugu

Linn asutati 1893. aastal kohta, kus Siberi raudtee ületas Obi jõge. 
Aastatel 1895–1926 kandis asula keiser Nikolai II järgi ametlikult nime Novo-Nikolajevsk (sidekriipsu aga enamasti ei kasutatud). 1926. aastal sai linna nimeks ametlikult Novo-Sibirsk, kuid samuti on sidekriips aja jooksul kaotsi läinud.
Aastal 1903. aastal sai ta linnaõigused.

Rahvastik

Novosibirsk on elanike arvult Venemaa kolmas linn. 2010. aasta rahvaloenduse esialgsetel andmetel elab linnas 1 473 730 inimest, mis on 4,6% võrra rohkem kui rahvastikuregistris.
Novosibirskis elab üle 80 rahvuse esindajat. Enamik on venelased (93,8%), rahvusvähemustest paistavad silma sakslased, ukrainlased, siberi tatarlased, juudid ja valgevenelased. Linnas elavad ka poolakad, korealased, soomlased, burjaadid, armeenlased, aserbaidžaanid, tadžikid ja muud.

Teadus ja haridus

Novosibirski linnaosas Akademgorodokis asub Novosibirski Riiklik Ülikool ja kümneid teaduslikke instituute. Kokku on linnas 47 kõrgemat õppeasutust.

Tööstus

Linnas asub Novosibirski HEJ. Linnas on palju masinatööstuse ja metallurgiaettevõtteid.

Transport

Linn on tähtis raudteesõlm. Novosibirski pearaudteejaam on üks suuremaid Venemaal. Linnas on kaks lennujaama: Tolmatšovo rahvusvaheline lennujaam ja Severnõi lennujaam, lisaks on olemas Jeltsovka lennuväli.
Novosibirsk oli Moskva ja Peterburi järel kolmas linn Venemaal, kus avati metroo (1985). Lisaks bussiliinidele töötab 20 trolli- ja 18 trammiliini.
Jett

Kirjeldus

Jett on lihtne, aga kiire veesõiduk, mis võtab tavaliselt peale 1-3 inimest.
Jetijuhi tunnistust saab taotleda isik, kes on sooritanud sellekohase teooriaeksami ja on vähemalt 15 aastat vana. Jetijuhi tunnistuse taotlemiseks vajaliku ettevalmistuse, sealhulgas praktilised oskused võib omandada iseseisvalt, aga ka Veeteede Ameti tunnustatud kursustel. Jetijuhi tunnistuse taotlemiseks on vaja sooritada teooriaeksam, mille viib läbi koolituskursuste korraldaja.
Jetiga sõitjad on sõidu ajal kohustatud kandma kehakaalule vastava kandevõimega päästevesti või ohutusvesti.
Jetiga võisteldake rajasõidus, kestvussõidus, vigursõidus, slaalomis ja teistes erinevates võistlusvormides.