google/wiki40b huggingface dataset:
Maurice Sendak

Lapsepõlv

Sendak sündis Brooklynis. Tema vanemad olid Poola juutidest immigrandid Sadie ja Philip Sendak (elukutselt õmbleja). Sendak on oma lapsepõlve meenutanud kohutava ajana, sest sel perioodil mõrvati tema kasupere holokausti raames, mis mõjutas teda terve elu. Raamatute vastu hakkas ta huvi tundma väga noorelt, mil tal tuvastati terviseprobleemid ning pidi nende tõttu pikka aega voodis lebama. 12-aastaselt vaatas ta Walt Disney filmi "Fantasia" ja selle vaatamine ajendas teda tegelema illustreerimisega. Tema esimene töine ülesanne oli mänguasjapoe F.A.O. Schwarz akendele luua ekraanid. 1947. aastal avaldati esimest korda tema illustratsioonid õpikus ''Atomics for the Millions'' (õpiku autor: Dr. Maxwell Leigh Eidinoff). Enne ise lugude kirjutamiseni jõudmist veetis ta suuema osa 1950. aastatest lasteraamatuid illustreerides.
Tema vanem vend Jack Sendak kirjutas ka lasteraamatuid ning kahele neist tegi Maurice 1950. aastatel illustratsioone.

Töö

Pärast raamatu "Seal, kus elavad metsakollid" illustreerimist sai Sendak ülemaailmse tunnustuse osaliseks. Teose peategelane on poiss Max, kes on vihane õhtusöögist ilmajäämise pärast ja varem magamamineku nõude pärast. Esmatrüki ilmumisel panid raamatu esikaanel olevad kihvadega koletised lapsevanemaid muretsema, sest need olid veidra välimusega. Varem tunti Sendakit illustratsioonide kaudu Else Holmelund Minariki raamatusarjas "Little Bear".
Sendak jutustas hiljem oma fänni reaktsioonist:
Mulle saatis kauni kaardi üks väike poiss. Mulle pakkus see suurt rõõmu. Ma vastan kõikidele lastelt saadud kirjadele – mõnikord väga ruttu – aga selle kirja kallal pusisin ma pikalt. Ma saatsin talle kaardi, kuhu olin joonistanud Metsiku Asja. Ma kirjutasin järgmiselt: "Kallis Jim: Mulle meeldis väga Sinu kaart." Hiljem sain ma ta emalt kaardi ja ta kirjutas: "Jim sõi suurest armastusest Teie kirja vastu selle ära." Arvan, et see on kõige parim kompliment, mida ma eales olen saanud. Ta ei hoolinud sellest, et pilt oli Maurice Sendaki originaalteos. Ta nägi seda, kiindus sellesse ja sõi ära.
15 aastat hiljem tegi School Library Journal lugejate seas uuringu, mille tulemusena valiti parimaks pildiraamatuks "Seal, kus elavad metsakollid". Ühel uuringut läbiviival raamatukogutöötajal tekkis kahtlus, milline raamatutest võiks olla parim, ning tõstis esile ühe vastanu märkuse: sissejuhatus tänapäevastesse pildiraamatutesse. Teine vastanutest iseloomustas teost kui "täpselt käsitööd, täpset illustratsiooni... lihtsalt pildiraamatute kokkuvõte" ja kommenteeris, et Sendak "torkab teiste hulgast silma, sest ta on pöördeline".
Kui Sendak nägi toimetaja töölaual Isaac Bashevis Singeri esimest lasteraamatut "Zlateh the Goat and Other Stories", pakkus ta välja, et võiks raamatu illustreerida. Raamat avaldati 1966 ja seda tunnustati Newbory medaliga. Koostöö vaimustas Sendakki ja andis talle uut indu. Ükskord ta lausus irooniliselt, et lõpuks olid vanemad uhked oma esimese poja üle, kui ta tegi koostööd Singeriga. 
Tema 1981. aastal avaldatud raamat "Outside Over There" räägib Ida-nimelisest tüdrukust ja tema kadedast vennast.
Dinibek Izbatõrov

Dinibek Izbatõrov (sündinud Kasahstanis) on Eesti õpetaja ja treener. Ta töötab Keila Ühisgümnaasiumis ja Keila Koolis riigikaitse, poiste tööõpetuse ja kehalise kasvatuse õpetajana.
Izbatõrov tuli Eestisse 1983. aastal.
Tema isa on kasahh ja ema jaapanlane.
Tal on kaks last.
Kondensatsioonireaktsioon

Kondensatsioonireaktsioon on keemiline reaktsioon, milles kaks orgaanilise aine molekuli ühinevad produktiks, kusjuures reaktsiooni kõrvalsaaduseks on mingi väike molekul, näiteks vesi, vesinikkloriid, metanool või äädikhape. Kui see väike molekul on vesi, nimetatakse seda dehüdratsioonireaktsiooniks.
Kondensatsioonireaktsioon on suur rühm mitmesuguseid orgaanilisi reaktsioone. Näiteks proteiinidele iseloomuliku peptiidsideme moodustumine kahe aminohappe molekuli kondensatsioonireaktsioonis (võrrand paremal), kus eraldub vee molekul. Estrid saadakse karboksüülhapete reaktsioonil alkoholidega – see on samuti kondensatsioonireaktsioon:
CH₃COOH + CH₃CH₂OH = CH₃COOCH₂CH₃ + H₂O
Kondensatsioonireaktsioon samas molekulis olevate aatomite või funktsionaalrühmade vahel viib reeglina tsüklilise molekuli moodustumisele: see on intramolekulaarne kondensatsioon. Näiteks Dieckmanni kondensatsioonis (võrrand paremal) annab kahe estri rühma sisemolekulaarne reaktsioon tsüklilise β-ketoestri ja eraldub alkoholi molekul.
Polükondensatsioon ehk kondensatsioonipolümerisatsioon on oluline meetod paljude polümeeride saamisel. Siin toimub üksteise järel hulk monomeeri molekuli kasvava ahelaga ühinemise reaktsioone. Nii toodetakse näiteks nailonit, polüestrit ja muid kondensatsioonipolümeere.
Ka paljud bioloogilised protsessid on kondensatsioonireaktsioonid. Nende hulka kuuluvad polüpeptiidi, polüketiidi ja terpeeni süntees, fosforüülimine ja glükosüülimine.
Albert Paltser

Albert Paltser (17. jaanuar 1931 Tartu – 29. jaanuar 2007 Tartu) oli Eesti õigusteadlane.

Elulugu

Lõpetas 1950 Tartu 1. Keskkooli, 1955 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna, õiguskandidaat (1966, TÜ), väitekiri "Kriminaalvastutusest vabastamine nõukogude kriminaalõiguse järgi". 1963–1967 TÜ kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri vanemõpetaja, 1967–1985 dotsent, 1970–1985 juhataja; seejärel oli MI vanemteadur, Eesti Majandusjuhtide Instituudi õppetooli juhataja ja professor ning ühtlasi ka Concordia Ülikooli ja Mainori Kõrgkooli professor. Õpetanud kriminoloogiat, kriminaalõigust ja kohtustatistikat.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: seadusandluse areng ja tõlgendamine, kriminoloogia, kuritegelik käitumine, tsiviilõigus. Mitme õigusakti (asjaõigusseadus, äriseadustik, pankrotiseadus jmt) kommenteeritud väljaande autor. Üks Eesti kriminoloogia rajajaid. Üle 30 teadustrükise.
Brandon Carter

Brandon Carter (sündinud 26. mail 1942 Sydneys Austraalias) on austraalia pärtolu füüsik ja astrofüüsik, Londoni Kuningliku Seltsi liige.
Ta on tuntud oma töödega üldrelatiivsusteooria ja astrofüüsika alalt.

Haridus ja elukäik

Carteri pere kolis 1954. aastal Austraaliast Šotimaale. 1964. aastal lõpetas ta Cambridge'i Ülikooli bakalaureusekraadiga. Sai Cambridge'ist 1968. aastal filosoofiadoktori (PhD) ja 1976. aastal teadusdoktori (Doctor of Science) kraadi.
Carter töötas Cambridge'i Ülikoolis kuni 1975. aastani (1968–1972 järeldoktorina astronoomia instituudis ning 1973–1975 lektorina rakendusmatemaatika ja teoreetilise füüsika osakonnas), seejärel siirdus Pariisi observatooriumi, kus töötas teadurina astrofüüsika osakonnas ning aastatel 2002–2009 observatooriumi uurimisasutuse Laboratoire de l'Univers Théorique'i uurimisdirektorina. 2009. aastal ta emeriteerus.

Teadus

Koos Stephen Hawkingi ja James Bardeeniga sõnastas Carter 1973. aastal mustade aukude mehaanika neli reeglit. Need reeglid kujutavad endast füüsikalisi tingimusi, millele mustad augud eeldatavasti vastama peavad ja mis on analoogsed termodünaamika seadustele.

Antroopsusprintsiip

Carter sõnastas 1973. aastal nn. antroopsusprintsiibi, mille kohaselt on Universumi ehitus ja areng täpselt sellised, et seal saaks eksisteerida inimene (vaatleja).

Publikatsioone

Bardeen, J. M.; Carter, B.; Hawking, S. W. The four laws of black hole mechanics. Comm. Math. Phys. 31 (1973), no. 2, 161–170.
Abiks Agitaatorile

Abiks Agitaatorile oli Tallinnas 1945. aasta aprillist kuni 1961. aasta veebruarini ilmunud väikeseformaadiline ajakiri, EKP Keskkomitee Propaganda ja Agitatsiooniosakonna väljaanne.
1945–1946 ilmus ajakiri ebaregulaarselt, 1947 3 korda kuus, 1948–1959 2 korda kuus, 1960–1961 1 kord kuus.
Abiks Agitaatorile lõpetas ilmumise seoses ühenemisega ajakirjaga Küsimused ja Vastused.
Aastatel 1948–1959 ilmus ajakirjal ka venekeelne paralleelväljaanne В помощь агитатору.
Boris Vilde

Boris Vilde (vene Борис Владимирович Вильде, prantsuse Boris Vildé; 8. juuli 1908 Peterburi, Venemaa Keisririik – 23. veebruar 1942 Mont-Valérien, Suresnes, Prantsusmaa) oli Eesti ja Prantsusmaa etnograaf ja keeleteadlane.
Boris Vilde sündis Peterburis 1908. aastal. Ta kasvas üles Jastrebino külas. Aastal 1919 emigreerus ta koos vanematega Eestisse.
Ta lõpetas aastal 1926 Tartu Vene Eraühisgümnaasiumi; aastatel 1926–1927 õppis Tartu Ülikoolis keemiat (ei lõpetanud).
Töötas Inimese Muuseumis Pariisis (prantsuse Musée de l'Homme).
Ta osales Teise maailmasõja ajal Prantsuse vastupanuliikumises, sattus vangi ja lasti Gestaapo poolt maha 23. veebruaril 1942.
Vahetus (film)

"Vahetus" on 2010. aastal valminud Eesti lühimängufilm.

Sisu

Kui ilmselgelt heal majanduslikul järjel olev Miina pisivargusega vahele jääb, ei jäta teda üle kuulav naispolitseinik Mare oma põlgust välja näitamata. Ta tajub Miinas rivaali ning otsustab naisele koha kätte näidata. Endalegi ootamatult kohtuvad naised mõned tunnid hiljem situatsioonis, kus rivaalidest saavad kaasosalised kuritöös ja neil tuleb oma saatus üksteise kätesse usaldada.

Tegijad

Režissöör ja stsenarist: Anu Aun 
Produtsendid: Margo Siimon, Laura Talvet 
Operaator: Mart Taniel 
Kunstnik: Jaagup Roomet 
Kostüümikunstnik: Piret Sootla 
Helilooja: Erki Pärnoja, Angelina Lundh (Rootsi) 
Helirežissöör: Horret Kuus 
Monteerija: Margo Siimon 
Osades: Mari Abel, Katariina Lauk, Mait Malmsten, Aleksander Eelmaa, Indrek Sammul, Helena Meržin, Andres Puustusmaa, Hilje Murel, Juhan Ulfsak ja Mona Pääsuke 
Tootja: Luxfilm 
Levitaja: Shorts International 
Filmi valmimist toetasid: Eesti Filmi Sihtasutus, Eesti Kultuurkapital, Hasartmängumaksu Nõukogu ja Nisi Masa Estonia

Auhinnad

Thessaloniki International Short Film Festival, Kreeka - CINEMATIC ACHIEVEMENT AWARD
First Step Film Fest, Albaania - BEST DIRECTOR AWARD
Eesti Rahvuskultuuri Fond - KULTUURIAASTA PARIM DEBÜÜT
Eesti Kinoliit - XIII EESTI FILMI PÄEVADE AASTAPREEMIA
10th Rome Independent Film Festival - THE BEST FOREIGN SHORT FILM PRIZE 
ONE SHOT International Short Film Festival - SPECIAL MENTION
34th Norwegian Short Film Festival, Norra - HONORARY MENTION 
V SHORTini Film Festival – BEST SHORT FILM
Cinefiesta International Film Festival - FIRST RRIZE
7th Paris Courts Devant Film Festival - THE BEST FOREIGN SHORT FILM PRIZE
6th International Short Film Festival Žubroffka - 2nd AWARD IN INTERNATIONAL COMPETITION 
5th Speak Out Against Domestic Violence Short Film Contest - FIRST PRIZE
20th Euroshorts 2011 - GRAND PRIX
17th Aye-Aye Film Festival - SPECIAL PRIZE
28th European Film festival of Lille - PRESS AWARD
4th Malta Short Film Festival - BEST EDITING AWARD
4th Malta Short Film Festival - FOREIGN JURY AWARD
Otepää energiasammas

Otepää Energiasammas on skulptuur Otepääl Apteekrimäe kõrval Mäe tänaval.
Sammas avati 1. oktoobril 1992. Skulptuur kujutab endast palgist sammast, millele on kinnitatud 12 karuteemalist sepist, mis valmistati Otepääl 3. juulil 1993 toimunud seppade konkursiks. Samba ja selle lähedusse mäenõlvale paigutatud istepinkide asukoht on sensitiivide valitud.
Energiavälja tähistamise algatas tolleaegne Otepää linnapea Jaanus Raidal. Energiasammas sümboliseerib väidetavate positiivsete energiaväljade olemasolu Otepääl.
Ma Yuan

Ma Yuan (馬遠; Mǎ Yuǎn; umbes 1160–1165 – 1225) oli Songi dünastia aegne hiina maalikunstnik.
Et lahendada pinge meditatiivsesse rahusse, kasutas ta "ühe nurga kompositsiooni" (邊角之景 biānjiǎo zhī jǐng).
Ma Yuani ja Xia Gui töödest sai alguse Ma-Xia koolkond. Ma Yuani tööd mõjutasid Zhe koolkonda ning Shūbuni ja Sesshūd.
Luke kirikumõis

Luke kirikumõis ehk Lugaži kirikumõis (saksa keeles Luhde Pastorat, läti keeles Lugažu mācītājmuiža) oli kirikumõis Liivimaal Valga kreisis Luke kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisa asukoht Valka piirkonda Valka linna maadele.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 1 ja 3/4 adramaad, sellele allus 31 mees- ja 26 naishinge.
Švaabi kiri

Švaabi kiri on gooti kirja variant. See kujunes välja 15. sajandil ja oli Saksamaal levinuim kirjastiil, kuni asendus alates 16. sajandist fraktuuriga. Vähesel määral kasutati švaabi kirja kuni 20. sajandi keskpaigani.
Kirja saksakeelne nimi Schwabacher tuleneb Schwabachi linna nimest.
Vanim säilinud švaabi kirjas inkunaabel on pärit 1472. aastast.
Denis Mukwege

Denis Mukwege (sündinud 1. märtsil 1955) on Kongo Demokraatliku Vabariigi günekoloog ja nelipühilaste pastor.
Ta asutas Bukavus haigla, kus ta on spetsialiseerunud naiste aitamisele, keda on vägistanud relvastatud mässulised. Ta on opereerinud tuhandeid vägistamise tõttu vigastatud naisi.
2018. aastal anti talle ja Nadia Muradile Nobeli rahuauhind nende jõupingutuste eest relvastatud konfliktides seksuaalvägivalla kasutamise vastu.
Nobeli rahuauhinna laureaat
1901 Dunant, Passy • 1902 Ducommun, Gobat •  1903 Cremer •  1904 IDI •  1905 Suttner •  1906 Roosevelt •  1907 Moneta, Renault •  1908 Arnoldson, Bajer •  1909 Beernaert, d'Estournelles de Constant •  1910 IPB •  
1911 Asser, Fried •  1912 Root •  1913 La Fontaine •  1917 Punane Rist •  1919 Wilson •  1920 Bourgeois •  1921 Branting, Lange • 1922 Nansen •  1925 Chamberlain, Dawes •  1926 Briand, Stresemann •  1927 Buisson, Quidde •  1929 Kellogg •  1930 Söderblom •  1931 Addams, Butler •  1933 Angell •  1934 Henderson •  1935 Ossietzky •  1936 Lamas •  1937 Cecil •  1938 Nanseni Pagulasbüroo •  1944 Punane Rist •  1945 Hull •  1946 Balch, Mott •  1947 FSC ja AFSC (kveekerid) • 1949 Boyd Orr •  1950 Bunche •  1951 Jouhaux •  1952 Schweitzer •  1953 Marshall •  1954 UNHCR •  1957 Pearson •  1958 Pire •  1959 Noel-Baker •  1960 Lutuli •  1961 Hammarskjöld •  1962 Pauling •  1963 Rahvusvaheline Punase Risti Komitee ja Punase Risti Seltside Liiga • 1964 King •  1965 UNICEF •  1968 Cassin •  1969 ILO •  1970 Borlaug •  1971 Brandt •  1973 Kissinger, Lê (keeldus auhinnast) •  1974 MacBride, Satō •  1975 Sahharov •  1976 B. Williams, Corrigan •  1977 AI •  1978 as-Sādāt, Begin •  1979 Ema Teresa •  1980 Esquivel •  1981 UNHCR •  1982 Myrdal, García Robles •  1983 Wałęsa •  1984 Tutu •  1985 IPPNW •  1986 Wiesel •  1987 Arias •  1988 ÜRO Rahuvalvejõud •  1989 XIV dalai-laama •  1990 Gorbatšov •  1991 Suu Kyi •  1992 Menchú •  1993 Mandela, de Klerk •  1994 ‘Arafāt, Peres, Rabin •  1995 Pugwashi konverentsid, Rotblat •  1996 Belo, Ramos Horta •  1997 ICBL, J. Williams •  1998 Hume, Trimble •  1999 MSF • 2000 Kim •  2001 ÜRO, Annan •  2002 Carter •  2003 ‘Ebādī •  2004 Maathai •  2005 IAEA, al-Barāda‘ī • 2006 Grameen Bank, Yunus • 2007 Gore, IPCC • 2008 Ahtisaari • 2009 Obama • 2010 Liu • 2011 Sirleaf, Gbowee, Karmān • 2012 Euroopa Liit • 2013 Keemiarelvade Keelustamise Organisatsioon • 2014 Satyarthi, Yūsafzay • 2015  Tuneesia rahvusliku dialoogi nelik • 2016  Juan Manuel Santos  • 2017  ICAN  • 2018  Murad, Mukwege
Aidu mõis (Paistu)

Aidu mõis (saksa keeles Aidenhof) oli riigimõis Paistu kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis Viljandi maakonda Viljandi valda.
Piiratud vastutusega äriühing

Piiratud vastutusega äriühing (inglise keeles limited company) on majandusühenduse vorm, kus omanikud oma isikliku varaga äriühingu kohustuste eest ei vastuta, vaid ettevõte vastutab oma kohustuste täitmise eest äriühingu varaga.
Mailis Reps

Isiklikku

Mailis Repsil on abielust lätlase Agris Repšsiga, kes töötab Riias vandeadvokaadina, 6 last: poeg Richard (sündinud 2004), tütar Elizabeth (sündinud 2006), poeg Karl Robert (sündinud 2007), poeg Henry Roger (sündinud 2011), poeg Frederick (sündinud 2014) ja tütar Charlotte (sündinud 2017).
Thranduil

Thranduil on tegelane J. R. R. Tolkieni loomingus. Ta on Sünklaane haldjakuningas ja Legolase isa.

Biograafia

Esimene ja Teine Ajastu
Thranduil on Oropheri ainukene poeg. Ta sündis Esimese Ajastu alguses ja elas Doriath'is enne selle langust. Teise Ajastu alguses elas ta Lindon'is koos Gil-Galad'iga. Pärast tema isa surma sai temast Sünklaane kuningas.
Kolmas Ajastu
Kui Thorin Tammiskilp ja teised päkapikud sisenesid Sünklaande, Thranduili valvurid vahistasid nad. Tranduil käskis nad vangistada, sest nad keeldusid ütlemast kuhu nad lähevad. Pärast Smaugi surma Thranduil toetas Bard Vibukütti selles, et päkapikud jagaksid Erebori varandust. Sõrmuse Sõja ajal saatis ta Legolase Kaljulõhesse, et teatada Guglunki põgenemisest. Sellega sai alguse Legolase ja päkapikk gimli sõprus, mis aitas Thranduilil taastada vaherahu päkapikkudega.
Neljas Ajastu
Pole teada kas ta jäi Sünklaane kuningaks või lahkus Kesk-Maalt.
Puiga Põhikool

Koolimajast

Puiga Põhikool on välja kasvanud Puiga lasteaiast. 1995. aastal kolis kool sisse praegusesse koolimajja. Koolimaja kõrval on park, kuhu õpilased on ise puid istutanud. 14. oktoobril 2005 täitus Puiga põhikoolil 10. aastat. 21. jaanuaril 2008 alustati Puiga kooli spordihalli, uue arvutiklassi ja jõusaali ehitamist, mis valmisid 2008. aasta lõpus.

Õppeained

Põhikoolile omaselt on tähtsamateks õppeaineteks eesti keel, matemaatika ja inglise keel. Teiseks võõrkeeleks on vene keel. Võru kultuuri säilitamiseks on Puiga Põhikooli tunniplaanis ka võru keele tund.
Heikki Ojansuu

Heikki August Ojansuu (26. juuli 1873 Tyrvää, Soome – 18. jaanuar 1923 Helsingi) oli soome keeleteadlane.

Elulugu

Heikki August Ojansuu oli soomlane. Ta oli talupidaja poeg.
Õppis 1894–99 Helsingi Ülikoolis, dr. phil. (1901, Helsingi Ülikool), väitekiri "Suomen lounaismurteiden äännehistoria". Oli 1903–13 Helsingi Ülikooli soome keele ja kirjanduse dotsent, 1914–20 filoloogia adjunkt, 1921–23 Turu Ülikooli soome ja sugulaskeelte professor. Täiendas end Ungaris, Saksamaal ja Rootsis. Käinud Eestis uurimisreisidel 1905, 1908 ja pikemalt 1910–11.
Tema on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

Teadustöö

Uurinud Lõuna-Eesti murdeid, samuti Läti alal Leivu ja Lutsi keelesaarte murrakut; tegelenud ka eesti keele ajalooga. Oli rahvusvaheliselt tuntumaid läänemeresoome keelte uurijaid, kuulus ka Eesti-Soome sõprussuhete arendajate hulka.
Poka mõis

Poka mõis (saksa keeles Heidohof, varem Buckenhof ja Nachtel) oli rüütlimõis (fideikomiss) Võnnu kihelkonnas Tartumaal.

Ajalugu

1550 pantis Hans Beckmann mõisa Tartu raehärrale Paul Bockile (Bucker). Tema järgi sai mõis ka oma eestikeelse nime.
Mõisa omanikud olid kuni 1919. aasta mõisate võõrandamiseni Essenid.
Kubschütz

Kubschütz (ülemsorbi keeles Kubšicy) on küla Saksamaal Saksimaa liidumaal Bautzeni kreisis Kubschützi vallas.
Trilepida pastusa

Levila

Neid võib kohata Carchi provintsis Ecuadoris.
Meistrivõistlused

Meistrivõistlused ehk tšempionaat (sisult samatähenduslik sõna on ka esivõistlused) on eeskätt spordis korraldatavad võistlused, kus selgitatakse individuaalselt või võistkondlikult mingi ala parim, keda nimetatakse meistriks. 
Korraldatakse ka mingi riigi mingi ala meistrivõistlusi, näiteks Eesti meistrivõistlused males.
Helmi Kurrik

Helmi Kurrik (1883–1960) oli eesti etnograaf.
Aastast 1928 töötas ta Eesti Rahva Muuseumis. Aastal 1944 läks Saksamaale, kust aastal 1951 läks USAsse.
Tema uurimisvaldkonnad olid tekstiilitehnika ja söögimajandus.
Harklohisti

Harklohisti, ka kiviveohark oli tugevast kaheharulisest puust valmistatud algeline, kuni 1,5 meetri pikkune lohisti.

Eesti

Talu majapidamises kasutati seda põhiliselt kivide, aga ka heina, viljavihkude, sõnniku ja mitmesuguste anumate vedamiseks. 
Harklohisti hark oli paralleelsete harudega, mis sarnanesid jalastega. Lohisti esiots tõsteti vankriteljele ja kinnitati sinna köitega. Mõnel pool kinnitati lohisti esiots raudkonksuga kolgi külge. Lohistit vedas hobune .
Lõuna-Eestis kasutati harklohistit kuni 20. sajandi alguseni.

Euroopa

Oli tuntud ka mitmel pool Kesk- ja Lääne-Euroopas, samuti teistes Baltimaades .
Juno

Ikonograafia

Ikonograafia võeti üle Hera ikonograafiast.
Juno atribuudiks on sageli paabulind, eriti barokk-kunstis.
Nelja elemendi rühmas sümboliseerib Juno sageli õhku.
Ngoma ringkond

Ngoma ringkond on 2. järgu haldusüksus (akarere) Rwandas Idaprovintsi lõunaosas.
Ngoma piirneb lõunas Burundiga.
Ngoma ala katab valdavalt savann, lääneosas on soid ja järvi, sealhulgas Mugesera ja Sake järv.
Ringkonna halduskeskus on Kibungo. Ringkond jaguneb 14 sektoriks (imirenge): Gashanda, Jarama, Karembo, Kazo, Kibungo, Mugesera, Murama, Mutenderi, Remera, Rukira, Rukumberi, Rurenge, Sake ja Zaza.
Tegeldakse peamiselt põllumajandusega; peetakse karja ja kasvatatakse muu hulgas banaani, jahumaniokki ja ube. Ainukesed tööstusettevõtted on mõned väikesed meiereid.
Kibungos on põllumajandus- ja tehnikaülikool.
Ulila

Nimi

Ulilat esmamainiti 1582 kujul Ulilla. 1627 nimetati seda Pullila Kuella, 1638. aastast on teada nimekujud Vl(l)ila ja Vllyla.
Kohanime päritolu pole selge. E. Päss seostas seda lõunaeesti sõnaga ull(ike), mis tähendab rumalat. Lauri Kettunen tuletas isikunime oletatavast isikunimest Ul(j)i, arvestades 1507 üles tähendatud isikunime Uly ja seda, et Ulila (tollal Uuli) oja nimetati 1627 Uhlische Beche. Sarnase päritoluga võivad olla Uljaste ja Uulu.

Ajalugu

Küla kuulus esialgu Teilma mõisa alla. 17. sajandil tekkis Ulila mõis, mis 1762 eraldati ametlikult Kavilda mõisast. Mõis kuulus Puhja kihelkonda. Suure-Ulilast eraldus vahemikus 1723–1731 Väike-Ulila mõis.
1866–1939 eksisteeris Ulila vald. 1897 liideti sellega Väike-Ulila vald. Küla ja valda kutsuti ka Suure-Ulilaks, nende saksakeelne nimi oli Ullila.
Väike-Ulila riigimõisa maa-alale rajati 19. sajandil Ridaküla, 1908 jagati kruntideks ülejäänudki mõisamaa. Suure-Ulila maad jagati kruntideks 1921 ja niimoodi tekkis Ulila asundus, mida 1945 nimetati Asunduse külaks.
Ulila elektrijaam valmis 1923 ja see kasutas kütusena turvast. Esialgu oli jaam eraettevõte, ent 1926 sai omanikuks Tartu linn. Peale Tartu varustas jaam elektriga ka Elvat ja Otepääd. Jaam lasti õhku 1944.
1970. aastaks kujunes mõisasüda Ulila alevikuks, aga asunduse hajali osa ühendati 1977 Teilmaga.
Ulila kultuurimaja juures olid 1970-ndate algul laululava ja liigirikas suveaed, mille eest hoolitses aleviku elanik Sulev Nigul. Samal kümnendil põles kultuurimaja maha.
Seal asus Ulila turbatööstuse administratsioon, mis haldas ka enamikku aleviku infrastruktuurist.
Ulila suveaed on inspireerinud Jüri Rosenfeldi ja Peeter Väljakut laulu "Ulila" loomiseks.
Michael Kelch

Michael Kelch (1714 – 23. detsember 1772/3. jaanuar 1773 Türi) oli Eesti vaimulik.
Michael Kelchi sünnikoht arvatakse olevat Tallinn; isa oli Johann Gottfried Kelch (1685–1728), arvatavasti kroonik Christian Kelchi poeg. Ta oli 27. juunist 1733 Tallinna Toomorbudekodu kasvandik, läks aastal 1734 Rannu kihelkonna köstri ametisse. Edasi õppis ta (immatrikuleeriti 7. augustil 1741, oli kohal veel aastal 1744) Halle ülikoolis. Aastal 1744 sai ta Tallinna Toomorbudekodu rektoriks (Rector Scholae ab urb), oli aastast 1745 Tallinna toomkooli subkonrektor, aastast 1750 subrektor ja aastast 1752 konrektor; lisaks oli ta aastast 1750 Tallinna toomkiriku organist. Ordineeriti 4. mail/15. mail 1754 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1754–1757 Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja ja aastatel 1757–1772 Türi Püha Martini koguduse õpetaja.

Isiklikku

Tema vend Marcus Kelch oli enne teda Türi Püha Martini koguduse õpetaja. Nende vanaisa Christian Kelch oli kroonik, Järva-Jaani ja Viru-Jaakobi koguduse õpetaja.