google/wiki40b huggingface dataset:
Ärihai

"Ärihai" on kahetasandiline ettevõtlust ja aktsiaturgudel investeerimist matkiv lauamäng, mille leiutas Eestis 2010. aastal Maarius Tiits.
Mängus on osalejad firmaomanikud, kelle ülesandeks on ettevõtte laiendamine ja kasumi tootmine. Oluliseks rolliks on koostöö teiste mängijatega ja osalemine eri ärietappides. Mängu teises osas on mängijate ülesanne investeerida oma raha aktsiatesse ja toorainetesse – valdkondadesse, kus hinnad kõiguvad pidevalt.
Peep Pillak

Elulugu

Peep Pillak on teenistujate poeg.
Ta lõpetas aastal 1975 Tallinna 10. Keskkooli, 1982 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo osakonna, ajaloomagister (2002, TÜ), väitekiri "Otto Greiffenhagen (1871–1938) ja tema tegevus Tallinna linnaarhivaarina (1900–1934)". Läbinud PHARE koolitusprogrammi "Eesti haldusjuhtimise reformi projekt Eesti 1996". Sai 2003 professor Arno Rafael Cederbergi stipendiumi tööks Soome arhiivides. Pidanud arhiivindusalaseid loengukursusi Eesti Humanitaarinstituudis (EHI) ja TPÜ-s. Oli 1982–1983 Mahtra Talurahvamuuseumi peavarahoidja, 1983–1991 Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuva Arhiivide Peavalitsuse inspektor, metoodik ja arheograaf, 1991–1996 Eesti Arhiiviameti peadirektor, 1997–1998 Riigiarhiivi filiaali teadur, 1999–2000 Eesti Rahvusarhiivi isikuarhiivide talituse juhataja, aastast 2001 oli ta Riigiarhiivi nõunik.
Praegu on Peep Pillak Eesti Hoiuraamatukogu vahetusosakonna töötaja.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: Eesti ajalugu ja arhiivindus, kultuuriväärtuste restitutsiooniküsimused. EE kaasautor, avaldanud artikleid kogumikes, ajakirjanduses, samuti Soome, Rootsi, Saksa, Poola, Vene, Ukraina ja USA erialaväljaannetes. Ajakirja Tuna toimetuskolleegiumi liige (1989–). Oli 1989–1990 EV presidendi Konstantin Pätsi matmispaiga väljaselgitamiseks Buraševosse korraldatud ekspeditsiooni liige ja kindral Juhan Laidoneri matmispaiga väljaselgitamiseks Vladimirisse korraldatud ekspeditsiooni juht (1995). Aastast 1993 ekspert Eesti-Vene läbirääkimistel kultuurivarade ja sõjahaudade küsimustes. Noorte Arhivistide Nõukogu asutajaid ja president (1986–1989), Eesti Arhivaaride Ühingu taasasutajaid (1989) ja esimees (1989–1992, 1999–), Arhiivinõukogu liige (2002–), Akadeemilise Sõjaajaloo Seltsi asutajaid (1988) ja juhatuse liige (1998–2000), Eesti rahvusliku sõjaajaloo komisjoni asutajaliige (2004), Eesti Kodu-uurimise Seltsi juhatuse liige (1990–1998), väljaspool Eestit asuvate Eesti kultuurivaradega tegeleva valitsuskomisjoni esimees (1997–2000). Valgetähe IV klassi teenetemärk (2005). Üle 40 teadustrükise, arvukalt aimeartikleid.
Hernehirmutis (film 1983)

"Hernehirmutis" (vene keeles «Чучело») on Rolan Bõkovi kunstiline film kuuenda klassi õpilasest, kes suudab vastu seista alatusele ja reeturlusele. 
Film tehti 1983. aastal Vladimir Železnikovi samanimelise jutustuse põhjal, mis oli kirjutatud 1981. aastal autori lähisugulase  juhtumi põhjal, kes võttis endale võõra süü, mille järel kogu klass kuulutas talle boikoti. Nõukogude Liidu kinovaatajatele oli film uudne, sest see oli üks esimesi, kus nõukogude kooliõpilasi kujutati antikangelastena. Film kutsus esile laialdase ühiskondliku resonantsi ja arutelud ajakirjanduses. 
1986. aastal anti filmile NSV Liidu riiklik preemia, samuti peaauhind rahvusvahelisel filmifestivalil Laonis.
Uusrenessanss

Uusrenessanss ehk neorenessanss (inglise keeles Neo-Renaissance või Renaissance Revival) on historitsistlik määratlus, mis hõlmab paljusid 19. sajandi taastekkelisi arhitektuuristiile, kuid mis ei olnud seotud ei Vana-Kreeka arhitektuuri taassünni ega gootikaga (vt uusgooti stiil). Selle asemel sai see laialdaselt inspiratsiooni klassitseeruvatest Firenze ja Kesk-Itaalia kunstilaadidest.
Renessanssarhitektuuri nime all süübisid XIX sajandi arhitektid ja kriitikud stiili, mis väljendus 15. sajandi alguse humanismist ning jätkus samuti manerismi ja baroki määrangutest. Euroopa eri osades ja selle suurlinnades, kuid eriti Prantsusmaal ja Itaalias, lahknevad uusrenessanslikud vormid on lisanud selle määratlemisele ja ära tundmisele keerukust. Vaatamata sellele mida kaasaegsed kutsusid itaaliapärasuseks, võisid selle kõrval valdavalt ilmneda ka prantsuse uusbaroksed tunnusjooned (vt Teise keisririigi arhitektuur).
Tuntumad hooned mitmekülgselt varieeruvate stiilinäidetena on inglise Wollaton Hall, itaalia Palazzo Pitti, prantsuse Château de Chambord, vene Granovitaya Palata ja ameerika Met Life Tower. Muuhulgas leiab palju näiteid Ameerika Ühendriikide idaranniku suuremate juhtlinnade ehitusest, eriti Manhattanilt, kus stiili kasutati enamasti ka alumiste korruste ilmestamiseks kõrghoonete jalamitel.

Uusrenessanslik stiil Eestis

Eestis on uusrenessanslikult ehitatud Haapsalu jaamahoone frontoon ning järgmised mõisad: Arkna, Inju, Puurmani, Avanduse, Raadi (varemeis), Muraste (varemeis), Saka,  Muuga,  Käru (säilinud veidi lihtsustatult), Viljandi, Laimetsa (varemeis), Ulvi (juurdeehituse osas), Harku (fassaadikujunduse osas), Kaagjärve (algkujul alles vaid osa hoonest, sealhulgas torniosa). Uusrenessanslikuks võib pidada ka Ülikooli Kohviku hoonet Tartus.
Alar Maarend

Alar Maarend (sündinud 26. septembril 1960 Amblas) on eesti poliitik, pedagoog ja Eesti NSV parteitöötaja.
Ta lõpetas aastal 1978 Ambla Keskkooli ja aastal 1983 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikuna.
Ta töötas aastatel 1983–1984 õpetajana Paide Keskkoolis, aastatel 1984–1987 üldainete õpetajana Paide Kutsekeskkoolis ja aastatel 1987–1990 EKP Paide Rajoonikomitees parteifunktsionäärina.
Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, kus ta oli väliskomisjoni sekretär ning ajakirjanduskomisjoni ja eetikakomisjoni liige.
Aastatel 1992–1993 oli ta Mainor Eko asedirektor; aastal 1994 AS Marel direktor ja Eesti Hoiupanga Järve regiooni direktor; aastal 1995 AS A.M.O. Fond direktor. Aastatel 1995–1999 oli ta AEG kodumasinate müügi- ja turundusdirektor ning müügidirektor Baltikumis. Aastast 1999 on ta Electrolux Eesti AS juhataja ja peadirektor.
Ta oli aastatel 1983–1990 NLKP liige. 8. jaanuarist 1995 kuulub Reformierakonda. Ta kandideeris aastal 1992 Riigikokku (valimisliidu Kindel Kodu nimekirjas) ning aastatel 1999 ja 2005 (mõlemal korral Reformierakonna nimekirjas) Paide linnavolikokku, kuid ta ei osutunud valituks.
Montecassino

Montecassino (ka Monte Cassino) on koht ja mägi Itaalias Cassino linnas, umbes 120 km Roomast kagus.
529. aastal rajas Benedictus Nursiast mäele kloostri (Montecassino klooster, ka Monte Cassino klooster). See on vanemaid ja suuremaid kloostreid Euroopas. Klooster tegutseb tänapäevani. Teise maailmasõja ajal klooster peaaegu hävis õhurünnakute tagajärjel, kuid otsustati taastada ja avati taas 1964. aastal.
Balti Raudtee Eesti Raudteekond

Balti Raudtee Eesti Raudteekond (lühend: BRER; ka: Eesti Raudteekond) oli Balti Raudteele allunud Eesti NSV transpordiorganisatsioon. BRER loodi 1963. aastal, kui Eesti Raudtee läks Balti Raudtee alla.
BRERi eesotsas oli ülem, kes samal ajal on ka Balti Raudtee ülema asetäitja.
BRERi pikaaegne ülem oli Aleksei Kotov.
The Unattractive Revolution

"The Unattractive Revolution" on Rootsi glam metal'i bändi Crashdïet teine stuudioalbum. Album ilmus 3. oktoobril 2007. Erikülalisena teeb plaadil kaasa Mötley Crüe kitarrist Mick Mars.
Parkett

Materjal

Parketi materjalina kasutatakse enamasti puitu, erineva värvi ja tekstuuriga, näiteks tamm, pähklipuu, kirsipuu, mänd, vaher ja paljud teised. Kallima puidu materjalina kasutatakse ka rikkaliku tooniga mahagoni või muud välismaist puitu. Ka bambus parkett on tänapäeval väga populaarne, olguni et see pole otseselt puit. Parkett põrandaid liimiti vanasti kuuma bituumeniga, kuid tänapäeval kasutatakse tavapärast liimi.

Puhastamine

Puidust põrandaid võib pühkida harjaga või vajadusel pesta vee ja lapiga. Mõningad tolmuimejad võivad parketti kriimustada või kulutada kui puidu osakesed jäävad tolmuimeja harjakeste vahele.

Parandamine

Parkett põrandad on väga kauapüsivad ja ei vaja suurt hoolitsust. Põrandalauad mis on lahti tulnud või kulunud, saab lihtsasti välja vahetada uuesti liimides või kasutades bituumenit.

Kasutamine majapidamises

Peamiselt kasutatakse parkett põrandaid magamistubades, eluruumides ja koridorides. Puidust põrandaid peetakse paremaks, sest need on jala all soojemad kui tavalised keraamilised plaadid. Samas on puidust põrandad vähem helikindlad ja need võivad tekitada probleeme korterelamutes.
Alltuulekülg

Alltuulekülg ehk tuulealune külg ehk leikülg (inglise downwind side; lee, leeward side) tähistab alltuule külge, nt leiparras, leirand, leihalss.
Tagamõisa mõis

Ajalugu

Mõis rajati 16. sajandi II poolel.
Matsalu rahvuspargi külastuskeskus

Matsalu rahvuspargi külastuskeskus on külastus- ja loodushariduskeskus Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Penijõe külas Penijõe mõisa peahoones. Keskuses saab infot Matsalu rahvuspargi kohta.
Lõtk

Lõtkuks nimetatakse ava ja võlli läbimõõtude (tegelike mõõtmete) vahet, ehk pilu suurust, mis jääb liitesse ava ja võlli vahele. Lõtku suurus valitakse lähtuvalt ekspluatatsioonitingimustest (Mida suurem kiirus või kõrgem töötemperatuur, seda suurem lõtk; mida rohkem on võllil tugesid, seda suurem lõtk, sest kinnikiilumise vältimiseks tuleb kompenseerida laagrite mittesamateljelisus).
Hugo Huimerind

Hugo Huimerind (aastani 1938 Viltman; 20. märts 1916 Lähtru vald, Läänemaa – 25. juuli 2006 Tallinn) oli Eesti võrkpallitrener.
1950–1960 oli ta Tartu Laste ja Noorte Spordikooli ja 1961-1976 TPedI-s võrkpallitreener.
Elisabetta Sirani

Elisabetta Sirani (8. jaanuar 1638 Bologna – 25. august 1665 Bologna) oli Itaalia maalikunstnik.
17-aastaselt oli Elisabetta väljakujunenud graveerija ja kunstnik ning tal oli valminud üle üheksakümne teose. Noorena surnud kunstnikust on meie päevini säilinud üle 300 teose.
Erwin Klausner

Erwin Johannes Klausner (eesnimi ka Ervin; Brasiilias Erwin Juan K. Tomason, 7. aprill 1907 Tallinn – 17. detsember 1979 Rio de Janeiro) oli eesti ja Brasiilia poksija.
Ta alustas poksimist 1921. aastal Tallinna Kalevis.
Ta osales ühe korra Eesti ja Läti maavõistlusel poksis. Et 1924. aasta maavõistlus toimus turniirisüsteemis ja mõlemal riigil oli eri kaalukategooriates mitu esindajat, sattusid võistluse absoluutkaalu kohtumises vastamisi Klausner ja Ernst Tamberg. Klausner kaotas selle kohtumise nokaudiga.
Ta sai 3. Eesti meistrivõistlustel poksis (Tallinnas, 13-14. veebruaril 1925) poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 3. koha.
Ta võttis osa aprillis 1925 Helsingis toimunud võistlusest (lisaks Soome poksijatele olid seal ka Eesti ja Norra poksijad) ning võitis seal poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) esikoha.

Minek Lõuna-Ameerikasse

Klausner kolis oktoobris 1925 Brasiiliasse. Ta elas aastatel 1925–1931 ja 1934–1979 Brasiilias, aastatel 1931–1933 Argentinas ja aastatel 1933–1934 Tšiilis).
Klausner lõpetas 1951. aastal Brasiilias Niteróis kõrgkooli arstina.

Elukutselisena

Ta poksis märtsist 1926 kuni augustini 1938 elukutselisena. Ta pidas kokku 33 kohtumist, võitis neist 20 (neist 13 nokaudiga) ja kaotas 8 (neist 5 nokaudiga) kohtumist ning 5 kohtumist jäi viiki.
Harald-Peter Siiak

Harald-Peter Siiak (23. aprill 1923 Rakvere – 11. juuni 2007 Tallinn) oli eesti laulja (bariton) ja koorijuht.
Lõpetas 1941. aastal Rakvere I Gümnaasiumi. II maailmasõja ajal teenis algul Saksa sõjaväes, 1943. aastast Soome armee 200. jalaväerügemendis. Naasis Eestisse 1944. Pärast sõda varjas end. Lõpetas 1951. aastal Tallinna Muusikakooli koorijuhtimise eriala ja 1956. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise eriala Gustav Ernesaksa klassi.
Harald Siiak oli aastatel 1947–1967 Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja ja koormeister. Lisaks juhatas ta mitmeid taidluskoore, sealhulgas 1951–1961 Järvakandi Tehaste meeskoori, 1961 naiskoori Baltika, 1964. aastast segakoori Helitron. 1990. aastate algusest oli ta Soomepoiste Meeskoori dirigent.
Aastatel 1967–1975 oli ta Jaan Kreuksi nimelise Noorsoo Kultuuripalee direktor ja kunstiline juht.
Ta on teinud seadeid mitmetele koorilauludele.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Kiideva mõis

Kiideva mõis (saksa keeles Kiwidepäh) oli rüütlimõis Ridala kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne maakonda Haapsalu linna territooriumile.
Mõis asutati 17. sajandi algul. Mõisa kahekorruseline puust peahoone ehitati arvatavasti 19. sajandil. Peahoone on pikka aega seisnud tühjana.
Kõiguste mõis

Kõiguste mõis (saksa keeles Koigust) oli riigimõis Pöide kihelkonnas Saaremaal.
IPad 3

Tehnilised andmed

iPad 3 on 241 mm kõrge, 185,7 mm lai ja 9,4 mm paks ja kaalub kas 652 g (ainult WiFi) või 662 g (WiFi+4G).
Selle kuvar on 9,7-tolline ja selle lahutusvõime on 2048x1536 pikselit, mis teeb pilditiheduseks 264 pikselit tolli kohta. Tema WiFi on 802.11a/b/g/n, protsessor on ASX ja operatsioonisüsteem on iOS 5. Mälu on seadmel 16, 32 või 64 GB. Seadmel on 42,5-vatt-tunnine USB kaudu laetav liitiumpolümeeraku ja 5 megapikseli suurust pilti teha võimaldav iSight, mis võimaldab salvestada 1080p 30 kaadrit sekundis.
Voor (keeleteadus)

Voor ehk kõnevoor on keeleteaduse mõiste, mis tähistab suulises vestluses ühe kõneleja jätkuvat häälesolekut. 
Vestlus kahe või rohkema inimese vahel jaguneb kõnevoorudeks ja tüüpiliselt on teineteisele järgnevatel kõnevoorudel erinevad autorid, kuid ühele kõnelejale võivad kuuluda ka kaks või enam üksteisele järgnevat kõnevooru (näiteks kui teine kõneleja ei võta vastu talle pakutud kõnevooru, võib esimene kõneleja alustada taas oma kõnevooruga). Kõnevooru vorm, sisu ning pikkus võivad varieeruda.
Kõnevoorud liigenduvad lausungiteks.

Kõnevoorud eri kultuurides

On leitud, et Eesti ja Soome kultuuris on aja kasutus vestluses erinev. Soomlaste kõne on rahulikum, nii kõnevoorud kui ka pausid nende vahel on pikemad. Tavaline on vaikiv kuulamine. Kõnevooru katkestamisi on vähe, seda peetakse kas ebaviisakuseks või kuulaja erimeelsuse märgiks. Eestlaste kõnetempo on kiirem ja kõnevoorud vahetuvad kiiremini. Suhteliselt sagedasti esineb korraga rääkimist. Eestlased ei kuula vaikides, vaid pigem reageerivad hüüatuste, kommentaaride, küsimustega jms. Eestlased taluvad kõnevooru katkestamist paremini kui pikki kõnevoore.
Vello Pihelgas

Elulugu

Vello Pihelgas oli tisleri poeg.
Lõpetas 1953 Viljandi Pedagoogikakooli, 1960 Tartu Ülikooli füüsika osakonna, 1963–1966 Eesti NSV TA Eksperimentaalbioloogia Instituudi (EBI) aspirant Moskvas NSV Liidu TA Biofüüsika Instituudis, bioloogiakandidaat (1968, samas). Lõpetas 1981 ka Juhtivate Töötajate ja Rahvamajanduse Spetsialistide Keskinstituudi patenditöö erialal. Oli 1966–1978 EBI noorem-, 1978–1981 vanemteadur, 1981–1991 teadusinfo- ja patendiosakonna juhataja, 1991–1995 patentoloog, 1995–2003 insener.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: molekulaarne biofüüsika; uurinud lihase fosforülaaside füüsikalis-keemilisi omadusi ja kvaternaarstruktuuri, molekulide dissotsiatsiooni keskkonnafaktorite mõjul ja selle seost bioloogilise aktiivsusega. Määras kindlaks fosforülaas B molekuli põhilised füüsikalis-keemilised parameetrid, täpsustas ja täiendas fosforülaasi B kvaternaarstruktuuri. 15 teadustrükist, aimeartikleid.

Sporditegevus

Meistersportlane kabes (1969). Võitis 1969–1971 ja 1973–1974 Eesti võistkonnas NSV Liidu meistrivõistlustel kirikabes esikoha. Eesti meistrivõistlustel vene kabes võitis ta 2 hõbe- ja 2 pronksmedalit.
Vello Pihelgas tegeles mälumänguga ja võitis medaleid mälumängu Eesti meistrivõistlustelt.

Isiklikku

Tema tütar on luuletaja Carolina Pihelgas.
Marija Kljonova

Marija Vassiljevna Kljonova (Мария Васильевна Клёнова; 1898–1976) oli Venemaa meregeoloogia rajaja. Peamiselt on ta tuntud ookeanipõhja kaardistajana.
Kljonova omandas professori kutse ning temast sai NSV Liidu Teaduste Akadeemia Antarktika uurimise nõukogu liige. Kljonova veetis peaaegu 30 aastat polaaraladel, uurides varemtundmatuid alasid. Ta oli esimene Antarktikas uurimistööd teinud naisteadlane.
Oivi Aakre

Oivi Aakre (5. september 1941 – 30. mai 2016) oli eesti naisarst-reumatoloog. 
Ta on töötanud Tõnismäe haigla reumatoloogiaosakonnas. 
Ta oli Ida-Tallinna Keskhaigla reumatoloogiaosakonna rajaja ning selle juhataja 2003. aastast, mil see avati. Ta töötas ka Läänemaa Haiglas ja osaühingus Reumed. 
Ta juhatas Eesti Reumaliitu ning oli Eesti Reumatoloogide Seltsi juhatuse liige.  Ta oli ka Eesti Arstide Liidu liige.  
Ta on olnud ka Sotsiaalministeeriumi reumanõunik. 
Oivi Aakre tegeles reumaatiliste haiguste ja osteoporoosi ennetustööga. 
Ta osales Eestis kehtiva reumatoidartriidi ravijuhendi koostamisel.
Ellu Saar

Ellu Saar (sündinud 8. oktoobril 1955 Tallinnas) on Eesti sotsioloog.

Elulugu

Ellu Saar on apteekri tütar.
Lõpetas 1973 Loksa Keskkooli, 1978 TÜ rakendusmatemaatika erialal, filosoofiakandidaat (rakendussotsioloogia, 1983, Valgevene Riiklik Ülikool), väitekiri "Социалные перемещения молодежи со среднем образованием". Oli 1978–83 Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi sotsioloogia osakonna nooremteadur, 1984–87 vanemteadur, 1989–94 Eesti TA Filosoofia, Sotsioloogia ja Õiguse Instituudi juhtivteadur, 1994–97 Eesti TA Rahvusvaheliste ja Sotsiaaluuringute Instituudi (RASI) vanemteadur, 1998– TPÜ (aastast 2005 TLÜ) RASI vanemteadur ja 2005– TLÜ sotsioloogia osakonna professor, 1991–92 ka Berliinis Max Plancki Haridusuuringute Instituudi külalisteadlane. Peamised loengukursused: sotsiaalne stratifikatsioon, haridussotsioloogia, andmeanalüüsi meetodite kasutamine sotsioloogias, longituuduuringud.
Ta osales 2001 Eesti sotsiaalteadlaste avalikus pöördumises "Kaks Eestit," milles tunti muret Eesti ühiskondlike arengute pärast.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: sotsiaalne stratifikatsioon, haridussotsioloogia, eluteed, tööalane liikumine, elukestev õpe. Osales 1982–98 longituuduuringus "Ühe põlvkonna eluteed" (uuring hõlmas 16 endise NSVL regiooni) ja aastast 1995 kümnes rahvusvahelises projektis, olles viies Eesti-poolne projektijuht ja EL 6. raamprogrammi integreeritud projekti Towards of Lifelong Learning Society in Europe: The Contribution of the Education System (2005–10) projektijuht. Olnud aastast 1996 mitme Eesti Teadusfondi ja rahvusvahelise grandi projektijuht või täitja. Aastast 2000 ajakirja European Sociological Review toimetuskolleegiumi liige. Eesti Akadeemilise Sotsioloogide Liidu liige (aastast 1997), 2001–04 juhatuse liige, 2001–05 Euroopa Sotsioloogia Assotsiatsiooni liige ja aastast 2003 Rahvusvahelise Sotsioloogia Assotsiatsiooni uurimisgrupi RC28 liige. 125 teadustrükist, sh 5 monograafiat.
Ornitoloogiline kogumik

"Ornitoloogiline kogumik" oli aastatel 1958–1985 aperioodiliselt ilmunud väljaanne, mida andis välja Eesti Loodusuurijate Seltsi ornitoloogiasektsioon.
Kokku ilmus 10 kogumikku, mille trükiarv jäi 800–8000 vahele.
Alates teisest köitest ilmus kogumik temaatilisena, nt 10. köite (ilmus 1985) pealkiri oli "Linnud ja inimtegevus".
Vassili Võrk

Elulugu

Vassili Võrk sündis Ivan ja Juliana Võrgu perekonnas. Tsaariajal rändas perekond Venemaale.
Enne Punaarmeesse mobiliseerimist elas Stalingradi oblastis Venemaal, omandas lukksepa elukutse.

Teenistus Punaarmees

1944. aastal oli Võrk 8. Eesti Laskurkorpuse 7. Eesti Laskurdiviisi 354. Laskurpolgu ülem. 
354. Laskurpolgu eelsalk eesotsas polguülema Vassili Võrguga jõudis esimeste hulgas 22. septembril 1944 sakslastest maha jäetud Tallinna. Kohe pärast Tallinna vallutamist Punaarmee poolt oli ta kolm päeva Tallinna komandant.
Vassili Võrk maeti 5. mail 1977 Tallinna Metsakalmistule.
The King of Rome

Lind

The King of Rome'i jalarõngal oli number NU1907DY168. Tema omanik oli Derby elanik Charlie Hudson), kes hakkas aretama kirjatuvisid 1904. aastal. Võistluse ajal oli Hudson Derby linna lennuklubi president ja laekur, samuti kirjutas ta kirjatuvidest ajalehte Derby Evening Telegraph. Linnu surma järel annetas ta tema keha Derby muuseumile.

Laul ja raamat

Derbyst pärit helilooja Dave Sudbury kirjutas The King of Rome'ist ja tema omanikust laulu ja raamatu.). Laulu tuntuim esitaja oli folklaulja June Tabor, kes salvestas selle oma 1988. aasta plaadil "Aqaba". Samuti on seda oma plaatidel esitanud USA folklaulja Vance Gilbert (1994. aasta plaat "Edgewise") ja Kanada folkmuusik Garnet Rogers ("Summer Lightning", 2004). BBC raadio tarbeks lindistas selle ansambel Half Man Half Biscuit.
Sudbury laulusõnad avaldati 32-leheküljelise raamatuna, mille illustreeris Hans Saefkow.
Leioheterodon

Levila

Neid madusid võib kohata Madagaskaril ja  Komoori saartel.
Laine tänav

Laine tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Järve asumis.
Laine tänav sai nime 27. veebruaril 1924. Tänav on saanud nime Ülemiste järve läheduse mõjul.
Kivimurru tänav (Rakvere)

Kivimurru tänav on tänav Rakvere linna kaguosas, Paemurru linnaosas .
Ida-läänesuunaline Kivimurru tänav on lühike tupiktänav ja 66 m pikkune. See saab alguse Paemurru tänavalt ja on paralleelne Kivi tänavaga. Kaugus Rakvere keskväljakust – Turu platsist on linnulennul mõõdetuna ligikaudu 1,7 km. 
Tänaval paikneb kaks pereelamut: Kivimurru 4 ja 6, mis on ehitatud 20. sajandi teises pooles.
Kati Lindström

Kati Lindström (sündinud 1. augustil 1977) on eesti semiootik ja keskkonnaajaloolane. 
Ta on tõlkinud eesti keelde John Deely "Semiootika alused", teinud tõlkeid ka jaapani keelest (Haruki Murakami, Banana Yoshimoto, Ryūnosuke Akutagawa). Tegelenud maastikusemiootikaga. Ta on koostanud ülevaatliku uurimuse eesti keeles kirjutatud haikudest.

Pere

Keeleteadlane Liina Lindström on tema õde.
Fablioo

Fablioo oli keskajal levinud koomiline värssjutužanr, mida viljeldi eriti Prantsusmaal 12.–14. sajandil. 
Säilinud on umbes 150 teost, mille autorid on enamasti teadmata. Teosed on satiirilised ja kriitilised kiriku ja aadlite suhtes, mis on ka üks fablioodele iseloomulikke tunnuseid.
Lisaks leidub neis ka moraal või õpetlik osa, mis enamasti antakse teada lõpusalmides. Nad on segunenud folklooriga ja neis esineb mitmeid klassikalisi keskaja kirjandusele omaseid jooni.

Ajalugu

Paljude tänapäeva kirjandusteadlaste arvates pärinevad fabliood Lähis-Idast, kust need levisid ristisõdijatega Euroopasse. Vanim teadaolev fablioo on "Richeu", mis on kirjutatud 12. sajandil.
Teadaolevalt oli esimene fablioosid kirjutanud isik 13. sajandi Prantsuse trubaduur Rutebeuf. On teada, et Rutebeuf oli sel alal professionaal. Fablioode loomine vähenes Prantsusmaal 14. sajandil, mil nende hiilgeaeg oli Inglismaal.
Fabliood olid populaarsed linnarahva seas, ehkki nende toon ja olustik oli talupoeglik. Tavaliselt olid fabliood 200–400-realised ja kaheksasilbilise värsiga. Esines lihtsa sisu ja rohmaka vormiga fablioosid, kuid ka kirjanduslikult väga keerukaid teoseid.
Ehkki enamik fablioosid pakatasid satiirist ja õpetlikust komöödiast, esineb ka ümbertöötlusi ballaadidest: näiteks ballaadi "Queen Eleanor's confession" fabliooversioon on "Le Chevalier qui fist sa jame confesse". Peenekoelised ballaadid muutusid fabliooversioonides labasemaks ja omandasid satiirilise alatooni.
Tuntuimad fabliood on tsükkel "Le Roman de Renart" ('Rebaseromaan'), "Gombert et les deus clers", "L'enfant de neige" ja "Bérangier au lonc cul"
Fabliood on olnud paljude teoste inspiratsiooniks või aluseks, usutakse, et Geoffrey Chauceri "Reeve's tale" on otseselt seotud selle žanri luuletustega)
Teadaolevalt töötas Chaucer mitmeid Prantsusmaal levinud fablioosid ümber (näiteks "Miller's tale") ning tema kuulsaimat teost "The Cantenbury Tales" on võimalik liigitada fablioode alla.
Fablioode mõju ulatub ka hilisematesse sajanditesse: fablioo elemente võib leida Prantsuse kirjanik Jean de La Fontaine'i, Saksa autori Christian Fürchtegott Gellerti ja Venemaal Ivan Krõlovi teostest.

Fablioode mõju

Ehkki žanri populaarsus vaibus aja jooksul, said nii mõnedki kuulsad kirjanikud fablioodest inspiratsiooni ja kirjutasid sarnase stiiliga luuletusi.
Muudest tuntumad on Jean de La Fontaine'i manitsevad luuletused. Peale selle kogus kirjanik valme, mis olid rahva seas levinud ning tihti saanud alguse fablioodest.
Võib öelda, et 18. sajandi Prantsusmaal fabliood taaselustusid, kui rahva seas levisid satiirilised ja kõrgkihte solvavad luuletused.
Fablioode mõju on tegelikult palju laiem, sest neis oli esimesi realismi sugemeid. Aja möödudes arenesid žanrist välja valmid.