google/wiki40b huggingface dataset:
Stanislav Grof

Stanislav Grof (sündinud 1. juulil 1931 Prahas Tšehhoslovakkia Vabariigis) on tšehhi päritolu Ameerika Ühendriikide psühhiaater, psühholoog ja psühhoanalüütik.
Ta on transpersonaalse psühholoogia rajajaid ja muutunud teadvusseisundi uurimise algatajaid. Ta on jätnud tähelepanuväärse jälje psühholoogia kui teaduse arengusse. Ta on kirjutanud raamatuid (tõlgitud 23 keelde), viinud läbi arvukalt holotroopse hingamise ja transpersonaalse psühholoogia õppeseminare professionaalidele ning pidanud üle maailma loenguid ja seminare.
Ta oli aastatel 1989–2004 Rahvusvahelise Transpersonaalse Assotsiatsiooni president.

Haridustee ja töökäik

Grof lõpetas 1956. aastal Prahas Karli ülikooli meditsiinikooli meditsiinidoktori (MD) kraadiga. 1965. aastal kaitses ta Tšehhoslovakkia Teaduste Akadeemias filosoofiadoktori (Ph.D.) kraadi meditsiinis. Väitekiri käsitles psühhedeelsete ainete kliinilisi kasutusviise. Tegutses seejärel psühhoanalüütikuna. Aastatel 1967–1969 töötas ta külalisarsti ja -teadlasena Johns Hopkinsi Ülikoolis Baltimore'is USA-s. Seejärel töötas Marylandi psühhiaatrilise uurimiskeskuse psühhiaatriauuringute juhina. 
1973. aastast elab ja töötab Grof California osariigis. Aastast 1994 töötab ta San Franciscos asuva California Integraalsete Uuringute Instituudi (CIIS) psühholoogiaprofessorina.

Isiklikku

Tema abikaasa Christina Grof (1941–2014) oli psühholoog, kes on abikaasaga kahasse kirjutanud teadusartikleid ja mitu transpersonaalse psühholoogia alast raamatut.
Clarki maakond (Indiana)

Ajalugu

Maakond moodustati 3. veebruaril 1801.
Lavant

Ajalugu

Pärast 5. sajandit asendas Lavant iidset Rooma asulat Aguntumit. 1948. aastal avastati hilisrooma ja varakristliku ajajärgu arheoloogilised varemed Kirchbichli mäel. Need avastused sisaldasid lossi jäänuseid piiskopi elupaigaga, 2. ja 3. sajandist pärit Rooma templit kalmude ja ohvrialtaritega, kahe torniga kindluseväravat ja 4. sajandist pärit neljas järgus ehitatud varakristlikku kirikut. Kirik purustati 7. sajandil ja asendati hiljem. Kihelkonnakirikut on esmakordselt mainitud aastal 1090.

Maamärgid

Gooti stiilis Peeter-Pauli kirik ehitati aastal 1485 keskaegse kindlusehitise peale. Kirikus on romaani stiilis võlv, gooti tiibaltari jäänused ja tasane puidust gooti lagi 1516. aastast.
St. Ulrichi palverännukirik Lavantis pärineb 17. sajandist ning selles on torn, läänevärav ja gooti ajast säilinud koor. Kirik renoveeriti 1770. aastal ning freskod, rokokoo-maalid ja interjöör lisati hiljem.
August Friedrich Spindler

August Friedrich Spindler (26. oktoober 1867 Harju-Madise – 7. aprill 1941 Litzmannstadt) oli baltisaksa päritolu Eesti arst.
Ta lõpetas Kuressaares gümnaasiumi. Seejärel astus ta Königsbergi ülikooli, kus alguses õppis usuteadust ja ajalugu, kuid läks üle arstiteaduskonda. Hiljem õppis ta arstiteadust Müncheni ülikoolis ja lõpetades aastal 1894 arsti astme väärilisena Breslau ülikooli.
Aastal 1902 täiendas ta ennast Berliinis ja oli seejärel aastatel 1902–1906 arstiks Rõbinskis, olles aastatel 1904–1905 mobiliseeritud Vene-Jaapani sõtta. Aastatel 1908–1909 töötas ta Preisimaal. Aastal 1909 tuli ta Eestisse tagasi ja ta töötas aastatel 1909–1910 Paides kreisiarstina. Aastal 1910 asus ta eraarstina Tallinna. Aastatel 1914–1918 oli ta taas mobiliseeritud sõjaväearstina ning teenis Peterburi sõjaväehospitalis ja Riia rindel. Erialalt oli ta naha- ja suguhaiguste arst, mis alal töötas ta Tallinnas erapraksises aastani 1939.
Aastal 1939 repatrieerus ta Saksamaale, kus ta aastal 1941 Litzmannstadtis (praegu Łódź) suri.

Isiklikku

Tema isa Nikolaus Friedrich Hermann Spindler oli Harju-Madise ja Harju-Risti koguduse õpetaja, hiljem Kuressaare Laurentiuse koguduse abiõpetaja ja gümnaasiumi usuõpetuse ülemõpetaja ning Tartu gümnaasiumi usuõpetuse ülemõpetaja, Tartu linna vikaarõpetaja ja vangla vaimulik; vanaisa Georg Wilhelm Spindler oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja.
Kaabeltau

Kaabeltau (inglise keeles cable length) on laevajuhtimisel kasutatav pikkusühik.
1 kaabeltau võrdub 1/10 meremiili ehk 185,2 meetriga. 
Algselt tähendas "kaabeltau" pukseerimisotsa pikkust, mis sõltus laevadest, nende lastist ning ilmast.
Jidišikeelne Vikipeedia

Jidišikeelne Vikipeedia (jidiši keeles יידישע וויקיפעדיע) on Vikipeedia jidišikeelne versioon.
Jidišikeelne Vikipeedia sai alguse 3. märtsil 2004, esimene artikkel kirjutati 23. novembril 2004.
Seal on 14836 artiklit, millega see on artiklite arvult 122. keeleversioon.
Margus Grosnõi

Margus Grosnõi (vahepeal Margus Stalte; sündinud 13. märtsil 1978) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 1996. aastal Ahja Keskkooli ja 2001. aastal Viljandi Kultuurikolledži näitekunsti erialal. Alates 2003. aastast töötab ta Rakvere Teatri näitlejana.

Isiklikku

Ta on olnud abielus Julgī Staltega, neil on poeg.
Türkmenistan

Loodus

Üle 80% riigi territooriumist hõlmab Karakumi kõrb.
Kliima on kuiv subtroopiline ja kõrbeline.
Suur osa riigist paikneb Turaani madalikul, lõuna- ja läänepiiril on mäestikud ja kõrgustikud (Köpetdag, Garabili kõrgustik, Köýtendag). Riigi loodeosa hõlmab osa Kaplankõri platoost, idas asub Balkani mäestik.

Rahvastik

Rahvaarv 2011. aasta juulis oli CIA World Factbooki andmetel 4 997 503.
Mediaanvanus on 25,3 aastat. Linnades elab 50% rahvastikust.
Suurim linn on Aşgabat, kus 2009. aastal elas hinnanguliselt 637 000 inimest.
2003. aasta andmetel olid 85% elanikest türkmeenid, 5% usbekid ja 4% venelased.
89% elanikest arvatakse olevat muslimid, 9% õigeusklikud.
72% elanikest räägib esimese keelena türkmeeni keelt, 12% vene keelt, 9% usbeki keelt.

Riik

Türkmenistan on autoritaarse presidendivõimuga riik, mis ise määratleb end ilmaliku demokraatia ja presidentaalse vabariigina.

Sisejulgeolek

Türkmenistani sisejulgeolekuasutuste ühenduse moodustavad: Türkmenistani Rahvusliku Julgeoleku Ministeerium, Türkmenbaşy isiklik kaitseteenistus, Riiklik piiriteenistus, Valitsusside asutus, Riiklik välipostiteenistus, Riiklik välismaalaste registreerimise teenistus.

Majandus

Riigis paiknevad ulatuslikud maagaasi- ja nimetamisväärsed naftavarud.
Haritavat maad on 4,51%.
Albertopolis

Ajalugu

Järgides prints Alberti nõuandeid, ostis Royal Commission for the Exhibition of 1851 selle maa tuludega, mis saadi kirdes asuvas Hyde Parkis korraldatud Great Exhibitionlt. Selle auks on peamine kirdesuunaline tänav, mis asub sellel maal, nimetatud Exhibition Roadiks.
Prints Albert oli Great Exhibitioni peaalgataja ning Royal Commissioni president, seega nimi "Albertopolis" olevat tulnud 1850-ndatel  soovist tähistada ning mõneti tögada tema rolli viktoriaanliku ajastu kultuurielus. Pärast tema surma vähenes selle termini kasutus ning seda ala hakati paremini tundma Lõuna-Kensingtonina. Arhitektuuri ajaloolased taasavastasid 1960-ndatel selle nime, ent muinsuskaitse liikumine populariseeris selle nime. Nende liikumine juhtis tähelepanu avalike viktoriaanliku ajastu hoonete ning teiste ümbritsevate majade arhitektuuri säilitamise vajadusele, sest neid ähvardas Imperial College'i laienemise tõttu lammutamine. Nende hoonete hulgas oli ka Imperial Institute, mis oli disainitud T. E. Collcutt poolt.

Ülevaade

Albertopolis on huvitava geomeetrilise sümmeetriaga. Albert Memorial ja Natural History Museumi lõunafassaadil olev keskne portaal moodustavad selle ala kesktelje. The Royal Albert Hall, Royal College of Music, lammutatud Imperial Institute'i endine torn (nüüd Imperial College Londoni Queen's Tower) ja 1950.ndatel ehitatud Science Museumi tagumise külje laiendus on kõik joondatud sellele teljele. Albertopolise regulaarset geomeetrilist joondumist ei ole võimalik nähe maa pealt, seda võib vaadelda ainult Kuninganna Torni rõdudelt (väga harva on külastajatele avatud), kuigi põhjaosa võib näha ka Science Museumi viimaselt korruselt.
Lähim metroojaam on South Kensington, mis on ühendatud muuseumitega Lõuna-Kensingtoni metroo (kaldus tunnel Exhibition Roadi all, mis ehitati 1885. aastal) kaudu. Metroo oli esialgu plaanitud minema Royal Albert Hallini, aga Imperial Institute'i ehitus tähendanuks tunneli lõppemist Science Museumi juures, kus see väljuks Exhibition Roadile. Alguses avatud ainult välinäituste ajaks Lõuna-Kensingtonis, avati see tasuta kõigile 1908. aastal. Metroo on märgitud Grade II tüüpi muinsuskaitse ehitiseks.
Cederhilmi suvemõis

Cederhilmi mõis (ka Cederhelmi suvemõis; saksa keeles Cederhilm Höfchen) oli suvemõis kunagises Tallinna linnasarases. Tänapäeval asub suvemõisa peahoone Kristiine linnaosas Lilleküla asumis aadressil Endla tänav 61. Peahoone taga on säilinud osa endisest mõisapargist – Cederhelmi park, mis on kasutusel avaliku haljasalana. Mõisa peahoone ja park on arvele võetud kultuurimälestistena.
Mõisast on vähe teada. Arvatavasti kuulus see 1865 Luise Cederhelmile.
Soome Valge Roosi Rüütliordu

Soome Valge Roosi Rüütliordu (ka Soome Valge Roosi Rüütelkond; soome keeles Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunta; rootsi keeles Finlands Vita Ros' orden) on ühendus Soome Vabariigis, mille liikmeks võtmisega autasustatakse silmapaistvate teenetega tsiviilisikuid ja sõjaväelasi.
Valge Roosi Rüütliordu asutas Soome riigihoidja Carl Gustaf Emil Mannerheim 1919. aastal. 
Nimetus tuleb Soome vapil olevast üheksast valgest roosist.
Kurgaan

Kurgaan (vene курган) on peamiselt sküütide ja lõunaslaavi rahvaste kalmetüüp, matuseküngas. Kurgaan kuhjati üliku või muul viisil väljapaistva isiku põletus- või laibamatuse peale.
Leitud ja arheoloogide poolt avatud kurgaanid on sageli rikkalike hauapanustega. Esemete kõrval on leitud ka loom- ja inimohvreid.
Paljud kurgaanid on varasematel sajanditel tühjaks röövitud, kuna neis oli kullast ja hõbedast esemeid ning muud väärtuslikku.
Kurgaanide püstitamise tava on osad uurijad seostanud ka lõunaslaavlaste alasid regulaarselt külastanud ja hiljem seal elanud varjaagide ehk Skandinaaviast pärit viikingite mõjuga kohalikule kombestikule ja usutavadele. Skandinaavias oli ülikute paadimatus, millele kuhjati pinnas, samuti levinud matmisvormiks.
Kurgaanidesse matmist on esinenud ka teistes paikades, näiteks soomeugrilaste asualadel Kesk-Vene kõrgustiku kaguosas ja Volhovi jõe ümbruses Loode-Venemaal. Volhovi jõe ääres, Staraja Ladoga lähistel asuvad kolm kurgaani loetakse ka vene ajaloolaste poolt suure tõenäosusega varjaagide omadeks.
Kurgaanide püstitamise komme hääbus koos ristiusu vastuvõtmisega Kiievi-Vene riigis 10. sajandil.
Turismiatraktsioonina eksponeeritaksetänapäeval näiteks Kertši lähedal asuvat 4. sajandist eKr pärinevat keiserlikku kurgaani.
Kurgaane on kasutatud ka propagandavahenditena. Volgogradi linna püstitati II maailmasõjas pöördelise Stalingradi lahingu auks Mamai kurgaan koos selle kohal kõrguva 102 meetri kõrguse kujuga "Emake kodumaa kutsub!" (vene "Родина Мать зовет!") kujuga. Kogu kompleksi ehitamine kestis kaheksa aastat.
Kasahstani pealinnas Astanas kõrgub keskpargi lähedal obeliskiga kurgaan, mis püstitati sellesse piirkonda küüditatud Nõukogude liidu totalitaarrežiimi ohvrite mälestuseks.
Mordvamaal on taastatud Kshekuravai kurgaan, mida peetakse ersade pühapaigaks.

Varia

Eestis on rahvasuus "Sillamäe kurgaani" nime saanud linna lääneservas asuv Sillamäe radioaktiivsete jäätmete hoidla.
Kosrae

Kosrae (varem ka Kusaie) on saar Mikroneesias, üks Karoliinidest. 
Saare pindala on 109 ruutkilomeetrit.
Saar on mägine, kõrgus kuni 628 meetrit. 
Kuulub Mikroneesia Liiduriikidele.
Männilised

Kirjeldus

Männilised on harilikult puud ja kasvavad 2–100 meetrit kõrgeks. Karmis kliimas võivad nad harva kasvada ka põõsastena.
Männilistel on lehed muundunud okasteks. Okkad on rohelised, pikad ja peenikesed, nõeljad või mõõkjad. Okkad on tavaliselt teravad, mõnel liigil ka pehmed. Paljudel liikidel kasvavad okkad kahe-kolmekaupa. Enamik männilistest (kõik peale lehiste ja ebalehise) on igihaljad. Kuna okaste pindala on lehtpuude lehtede pindalaga võrreldes väiksem, ei auru nende kaudu nii palju vett ja neid pole vaja ebasoodsaks aastaajaks langetada.

Paljunemine

Männilised on ühekojalised. Paljunemisorganitena esinevad neil käbid. Emaskäbi on 2–60 cm pikk ja tavaliselt puitunud. See koosneb käbiteljest ja arvukatest spiraalselt paiknevatest soomustest. Igal soomusel paikneb kaks lendtiibadega varustatud seemet. Isaskäbid on väikesed (0,5–6 cm pikad) ja varisevad varsti pärast tolmlemist. Männilised on tuultolmlejad.
Väiksed seemned (alla 90 mg) levivad harilikult tuule abil, kuid mõnel liigil on suured (üle 100 mg) taandarenenud lendtiibadega seemned, mis on kohastunud levimiseks loomade ja lindude abil. Piirkondades, kus elab palju oravaid, ei ole männilised üldiselt kohastunud lindude abil levimiseks.
Ameerika Džässimuuseum

Ameerika Džässimuuseum (American Jazz Museum) on džässiteemaline muuseum Missouri osariigis Kansas Citys.
Muuseumi eksponaatide hulka kuuluvad üle saja lindistuse, fotod, kuulsate džässmuusikute isiklikud asjad, näiteks Charlie Parkeri saksofon, filmid jpm.
Muuseumis on džässiklubi Blue Room ja üle tänava asub džässiteater The Gem Theatre.
Samas majas asub neegriliiga pesapallimuuseum.
Oslo tunnel

Oslo tunnel (norra keeles Oslotunnelen) on 3635 m pikkune raudteetunnel Oslos Oslo Keskraudteejaama ja Lääne-Oslos asuva Skøyeni raudteejaama vahel, mis ühendab ida- ja läänesuunalisi raudteeliine. Tunnelit läbib kaks rööpapaari.
Tunnel otsustati rajada 1968 ja see valmis 1980. See võimaldas ühendada idapoolsed ja läänepoolsed raudteeliinid, millel oli enne raudteega ühendamata lõpp-punktid Oslo Østbanestasjon (Oslo Ø, praegune Keskraudteejaam) ja Oslo Vestbanestasjon (Oslo V). Tunneli omanik on Jernbaneverket.
Tunnelis asub Rahvusteatri raudteejaam (Nationaltheatret stasjon). Algselt oli plaanis avada tunnelis kaks jaama, kuid teine, Elisenbergi jaam, jäi lõpuni ehitamata. Elisenbergi jaamas on platvorm olemas, aga seda pole kunagi kasutatud.
Esialgu oli kummaski jaamas üks platvorm, kummalgi pool raudtee, ja üks väljapääs ida suunas. 1999 ehitati Rahvusteatri jaama üks platvorm ja kaks rööpapaari lisaks, mis kasvatas jaama läbilaskevõime 16 rongilt 24-le tunnis. Ümberehitatud jaama avas 6. detsembril 1999 Norra kuningas Harald V.
Betty Kuuskemaa

Betty Kuuskemaa (sünninimi Marie Elisabeth Jõggis; 28. jaanuar 1879 Hageri – 19. detsember 1966 Tallinn) oli eesti näitleja.
Rahvusooperis Estonia töötanud Kuuskemaa on tänapäeval tuntud eeskätt koduperenaise Anna rolli järgi Eesti NSV esimeses mängufilmis "Elu tsitadellis" (1947).
Viibis aastast 1944 Rootsis, repatrieerus Nõukogude Liidu poolt okupeeritud Eestisse aastal 1946.
Betty Kuuskemaa oli näitleja August Kuuskemaa abikaasa ja kunstiteadlase Jüri Kuuskemaa isapoolne vanaema.
Kärdla ülemine päevamärk

Kärdla sihi ülemine päevamärk on endine päevamärk Hiiu maakonnas Kärdla idapiiril.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on 59° 0′ 9″ N, 22° 45′ 31″ E.
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 14 meetrit.
Torn oli navigatsioonimärgina kasutusel 2014. aastani. Ta moodustas sihi Kärdla alumise päevamärgiga. Märkide vahekaugus on 401 meetrit ja sihi asimuut oli 161,3°.
Ívi Adámou

Varasem elu

Ívi Adámou sündis 24. novembril 1993 Ayia Napas, Famagustas, Küprosel. Hea hääle, lauluoskuse ja klaverimänguga kogus ta auhindu paljudelt festivalidelt ja täitis diplomitega oma toaseinu. Üheksaaastaselt osales ta kohalikul võistlusel Larnacal, Küprosel ja võitis lauluga "Κακά παιδία" ("Kaka Paidia"; originaalesitaja Anna Vissi) esikoha. 2009–2010 osales ta Kreeka versioonis saatest "The X Factor" teisel hooajal, saades kuuenda koha. Ta peab oma suurimaks eeskujuks Beyoncéd, samuti ka Christina Aguilerat ja Whitney Houstonit.

Pärast saadet "The X Factor"

Kuigi Adámou ei olnud saates "The X Factor" finalist, õnnestus tal siiki saada plaadileping firmaga Sony Music Greece, saate toetajaga. Tema väljahääletamine oli avaliku tüli põhjuseks – nii saates "The X Factor" kui ka meedias- firma Sony Music Greece ja Theofanouse vahel.
Adámou esimene extended play, "Καλοκαίρι Στην Καρδιά" ("Kalokairi Stin Kardia"), anti välja 2010. aasta juunis ning sealt ilmusid sellised singlid nagu "Α*Γ*Α*Π*Η" ("A*G*A*P*I* (Crashing Down)", "Σώσε Με" ("Sose Me") ja "Το μυστικό μου να βρεις" ("To mistiko mou na vreis"). See sai kullasertifikatsiooni kuue tuhande eksemplari müümise eest. Ta tegi kaasa hiphopi bändi Stavento singlil "Σαν έρθει η μέρα" ("San erthei i mera"), mis oli tolle suve kõige edukam laul, jäädes Kreeka muusikaedetabelisse 20 nädalaks, ning müües rohkem kui 60 000 digitaalset eksemplari. Ta tuuritas suvel koos Staventoga mööda Kreekat. Samuti tegi ta koostööd ka Spiros Lambrou kooriga ning andis välja jõuludel EP "Christougenna Me Tin Ivi Adamou", välismaal välja antud nimega "Christmas with Ivi Adamou". Vastavalt Tralalale müüdi seda 50 000 eksemplari Portugalis.

Eurovisioon

Küprose telekanal CyBC valis Ívi Adámou Küprost esindama 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, mis toimus Bakuus Aserbaidžaanis.
Ta sai 65 punktiga 16. koha.
Elektribörs

Põhjamaade elektrienergiabörs

Põhjamaade energiabörsil Nord Pool tehti juba 2005 aastal tehinguid 55,2 miljardi euro väärtuses. Börsil kaubeldakse füüsilise elektrienergiaga tulevikutehingute vormis. Börsil on 336 liiget, kes teevad börsil tehinguid või vahendavad sinna klientide tehinguid. Liikmete arvu järgi on enim Norra ja Rootsi ettevõtteid (vastavalt 44 ja 29 protsenti liikmete arvust), kuid on ka kaugemaid maid nagu Bermuda, Kaimanisaared ja Malta. Balti riikidest oli 2006 börsil vaid Leedust üks liige. Lisaks tehingute tegemisele ka arveldatakse börsi kaudu. Õheks tooteks börsil oli Euroopa Liidu CO2 saastekvoodid, selle toote osas oli 2006 aastal börsil 64 osalist 11 riigist. Nord Pooli osalised on elektritootjad, suurtööstused, jaotusvõrgud, elektri jaemüüjad, maaklerid ja investorid. Elektri hinda saab tehingute vormis kokku leppida ka viis aastat ette. 16. novembril 2007 allkirjastati Tallinnas lepe Põhjamaade ning Baltimaade ühtse energiaturu loomise alustamiseks.
Ääremeri

Ääremeri on ookeanilisel maakoorel asuv maailmamere osa, mis on avaookeanist eraldatud saarkaarega; teise tähenduse kohaselt on tegemist maailmamere osaga, mis külgneb mandriga.
Esimeses tähenduses kasutatakse terminit "ääremeri" geoloogias, teises tähenduses aga geograafias.

Ääremered geoloogias

Geoloogilises tähenduses on ääremered näiteks Jaapani meri, Beringi meri, Kariibi meri jms. Mitte ükski nn värvimeri (Punane, Kollane, Must ja Valge meri) ei ole ääremeri. Ääremered ei ole ka Pärsia laht, Araabia meri, Hudsoni laht, Vahemeri jne.
Ääremerest erineb šelfimeri, mis tähendab merd, mis asub šelfil ehk mandrilaval, mis omakorda on osa mandrilisest maakoorest ja on seetõttu ääremerest palju madalam.

Ääremered geograafias

Geograafias on ääremere mõiste vabamalt defineeritud. Šelfimerd ei eristata ääremerest, näiteks Kollane meri on nii šelfimeri kui ka ääremeri. Enamasti eristatakse ääremerest sisemeresid (näiteks Läänemeri). Samuti ei peeta ääremeredeks merena tuntud järvi (Kaspia meri, Surnumeri).
Zvārtava mõis

Zvārtava mõis (saksa keeles Adsel-Schwartzhoff, läti keeles Zvārtavas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Koivaliina kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Ape piirkonnas Koivaliina vallas Zvārtavas.

Ajalugu

Esimesed teated mõisast pärinevad 1627. aastast. Algul oli Zvārtava mõis Koivaliina mõisa alluvuses. Varaseimad asukad olid Rödingerid ja Banérid. Edasised omanikud olid Delwigid, kelle käes sai Zvārtava mõisast iseseisev haldusüksus. Seejärel kuulus mõis Skotustele ja viimaks von Zoekellidele.

Mõisaansambel

Peahoone pärineb 1881. aastast ja on uusgooti stiilis. Praegu kuulub mõis Läti Kunstnike Liidule.
Pargi planeerimist alustati 18. sajandil. 19. sajandiks oli pargi suurus 9,7 hektarit. 1803. aastal püstitati mõisa juurde hollandi tuulik. Vanemad kõrvalhooned on klassitsistlikus stiilis, ent uuemad on uusgooti stiilis nagu peahoonegi.
Zvārtava mõisa peahoone on riikliku kaitse all olev arhitektuurimälestis. Kohaliku kaitse all on Zvārtava tuulik, Zvārtava mõisa park, tallid, ait ja aedniku maja.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 9 ja 3/8 adramaad, sellele allus 336 mees- ja 379 naishinge.
Alo Vanatoa

Alo Vanatoa (sündinud 3. novembril 1970 Tallinnas) on eesti entomoloog.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli 1993. aastal bioloogina.
Ta on tegelenud putukate ökofüsioloogiaga.
Ta töötas pikka aega Zooloogia ja Botaanika Instituudis.
Praegu töötab ta Eesti Maaülikooli Põllumajandus- ja keskkonnainstituudi zooloogia osakonnas.
Eduard Fraenkel

Eduard David Mortier Fraenkel (17. märts 1888 Berliin – 5. veebruar 1970 Oxford) oli Saksa-Briti klassikaline filoloog.

Elukäik ja haridus

Eduard Fraenkel sündis Berliinis juudi peres. Tema isa oli veinikaupmees, ema tuntud kirjastaja tütar.
1897–1906 käis Fraenkel Berliinis Askanisches Gymnasium'is, kus õpetati ka vanakreeka ja ladina keelt.
Pärast gümnaasiumi lõpetamist õppis ta klassikalist filoloogiat esmalt Berliini ja seejärel Göttingeni ülikoolis. Berliinis kuulus tema õpetajate hulka Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff, Göttingenis Friedrich Leo.
1912. aastal kaitses Fraenkel Göttingenis doktorikraadi. Seejärel oli ta mõnda aega Münchenis Thesaurus Linguae Latinae kaastööline. 1917. aastal habiliteerus ta Berliinis tööga Plautusest.

Töökäik

1920. aastal nimetati Fraenkel Berliini ülikooli erakorraliseks professoriks. 1923. aastal sai ta klassikalise filoloogia korraliseks professoriks Kieli ülikoolis, 1928. aastal Göttingeni ülikoolis, 1931. aastal Freiburgi ülikoolis.
Pärast natsionaalsotsialistlikku riigipööret ja juudivastaste seaduste vastuvõtmist Saksamaal 1933. aastal vallandati Fraenkel ametist ning 1934. aastal emigreerus ta Suurbritanniasse. 1935–1953 oli ta ladina filoloogia professor Oxfordi ülikooli Corpus Christi College'is.
1951. aastal valiti ta Baieri Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks. Pärast emeriteerumist oli ta külalisprofessor mitmes Itaalia ja Saksamaa ülikoolis. 1963. aastal sai ta Berliini Vaba Ülikooli audoktoriks.

Teadustöö

Eduard Fraenkeli teaduslike huvide hulka kuulusid vanakreeka draamakirjanikud Aristophanes, Euripides ja Aischylos, rooma luuletaja Horatius, Cicero, ladina prosoodia ja meetrika ning Rooma õigus.

Isiklikku

1918. aastal abiellus Fraenkel Berliinis Ruth von Velseniga (1892–1970), kes oli kirjaniku ja naisõiguslase Dorothee von Velseni (1883–1970) noorem õde. Pärast naise surma sooritas ta enesetapu.
Orienteerumisklubi West

Orienteerumisklubi West (OK West) on Pärnumaal tegutsev orienteerumisklubi.
Klubi on asutatud 6. jaanuaril 1988. aastal Pärnu linnas. Klubi ühendab spordi vastu huvi tundvaid ja orienteerumisega tegelevaid või selle spordiala arendamisest ning toetamisest huvitatud isikuid.  
OK West korraldab iga aastaselt Pärnumaa orienteerumisneljapäevakuid, pargituuri, Pärnu linna- ja maakoolide orienteerumise MV-d, OK West AV ja Pärnumaa MV orienteerumises. 
OK West on Eesti Orienteerumisliidu liige.

Klubi liikmete kõrgeimad saavutused

Klubi liikmete kõrgeimad tulemused Eesti ja rahvusvahelistelt võistlustelt

Treeningud

Orienteerumise treeningud Pärnumaal toimuvad Pärnu Spordikoolis ja Saarde Spordiklubis

Klubi tunnused ja sümboolika

Klubi asutamisest alates on mõeldud sümboolika peale, mis iseloomustaks klubi ja selle tegemisi. Aastate jooksul on klubil välja kujunenud oma logo, lipp ning klubi värvides (kollane, punane ja sinine) jooksudress. Klubi esimene logo (kajakaga) valmis 80-te aastate lõpus klubi asutamise järgselt. Sajandivahetusel said klubi üheks peamiseks sümboliks vahtralehed. Aja jooksul on sümboolikat uuendatud, kuid vahtralehed on jäänud püsima. Neid on kujutatud ka klubi uusimatel logodel, mis kinnitati 25. aprill 2013. OK West logo ilutseb ka klubi lipul, mis valmis 2007 aastal.
Orienteerumisklubidel on olemas klubi värvides ja logodega jooksuvormid ning esindusdressid. Need on olemas ka OK Westil. Esimeste jooksuvormide hankimise kohta täpsed andmed puuduvad kuid teada on, et esimene klubivärvides jooksuvorm tuli kasutusele 2000-te aastate alguses. Aastate jooksul on vormi väljanägemist uuendatud ning 2006 aastal lisandus valikusse ka klubi esindusdress. Klubi jooksuvorm sai uusima kujunduse 2013 aastal.