google/wiki40b huggingface dataset:
Miro Heiskanen

Miro Heiskanen (sündinud 18. juulil 1999 Espoos) on Soome jäähokimängija. Ta mängib kaitsjana NHL-i klubis Dallas Stars.
Ta alustas karjääri Soome kõrgliiga klubis HIFK. Debüüdi Soome kõrgliigas tegi ta hooajal 2016–17.
2007. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Starsi poolt kolmanda valikuna. Sama aasta juulis sõlmis ta Starsiga kolmeaastase lepingu, kuid jäi hooajaks 2017–18 veel HIFK-isse. Sel hooajal valiti ta Soome liiga parimaks kaitsjaks.
NHL-is tegi ta debüüdi 4. oktoobril 2018 mängus Arizona Coyotesi vastu. NHL-i karjääri esimese värava viskas ta 25. oktoobril mängus Anaheim Ducksi vastu.
2019. aastal valiti ta Starsi ajaloo teise uustulnukana NHL-i tähtede mängule.
Toivo Pilli

Toivo Pilli (sündinud 1. augustil 1962 Pärnus) on eesti baptisti vaimulik, teoloog, filosoofiadoktor. Ta on avaldanud uurimusi ja toimetanud akadeemilisi tekste Eesti vabakirikute ajaloo ja identiteedi teemadel. Samuti on ta tõlkinud filosoofilisi, teoloogilisi ja haridusteaduslikke tekste. Ta on Eesti Kirikuloo Seltsi ja Eesti Akadeemilise Teoloogia Seltsi liige, alates juunist 2017 Eesti Kirikuloo Seltsi esimees.

Haridus

Toivo Pilli lõpetas Pärnu 1. Keskkooli 1980, seejärel õppis inglise filoloogiat Tartu Ülikoolis (1980–1985); kirjutas lõputöö Shakespeare'i retseptsioonist Eestis. Hiljem, 1996. aastal, omandas magistrikraadi teoloogias. Magistritöö käsitles teoloogilise mõtte kajastumist Eesti baptistide häälekandjas Teekäija kuni 1940. Aastal 2007 andis Walesi Ülikool talle filosoofiadoktori kraadi uurimuse eest, mis käsitleb Eesti evangeeliumi kristlaste ja baptistide ajalugu ja arenguid nõukogude perioodil aastatel 1945–1991.

Töökogemus

Ta on töötanud õpetajana Tori-Jõesuus Viira 8-klassilises koolis aastatel 1985–1988. Alates 1988. aastast oli ta pastor EKB Elva koguduses ja aastatel 1993–1998 Tartu Kolgata koguduses. Aastatel 2002–2006 töötas ta Prahas Rahvusvahelise Baptisti Teoloogilise Seminari õppejõuna. Prahas juhatas ta baptismi ja anabaptismi uuringute õppetooli. Aastatel 1998–2002 ja 2006–2009 oli ta Kõrgema Usuteadusliku Seminari rektor. Alates 2009. aastast on ta Tartu Salemi Baptistikoguduse pastor ja Kõrgema Usuteadusliku Seminari õppejõud.
Sven Holm

Sven Holm (sündinud 13. aprillil 1940 Kopenhaagenis) on taani kirjanik.
Taani kirjanduses debüteeris ta 1961. aastal novellikoguga "Den store fjende".
1994. aastal pälvis ta Põhjamaade näitekirjandusauhinna näidendi "Schumanns nat" eest.
2001. aastal sai ta Taani Akadeemia liikmeks.
Einike Soosaar

Elukäik

Einike Soosaar on lõpetanud Tallinna 44. keskkooli 1989. aastal. 1994. aastal õppis ta Heinola Käsitöö- ja Kunstikoolis Soomes. Aastatel 1990–1995 õppis ta Tallinna Kunstiülikoolis tekstiili eriala bakalaureuseõppes, mille lõpetas cum laude. 
Ülikooli ajal läbis ta Tallinna Kultuurirahvaülikoolis Heino Kivihalli kalligraafiakursuse.

Liikmesus

Einike Soosaar kuulub Eesti Tekstiilikunstnike Liitu aastast 2004.
Koonu vald

Koonu vald (saksa keeles Kono) oli vald Virumaal Väike-Maarja kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Koonu vald Vao vallaga.
Valla alal asus Koonu mõis.
Johann Christoph Henckel

Johann Christoph Henckel (28. august/8. september 1736 Järva-Jaani – 1800) oli Eesti vaimulik.
Ta sündis Järva-Jaanis. Usuteadusliku hariduse sai ta (immatrikuleeriti aastal 1755) Halle Ülikoolis. Ordineeriti 14. juunil/25. juunil 1760 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1760–1776 Risti ja Harju-Madise koguduse õpetaja. Lahkus 5. veebruaril/16. veebruaril 1776 pastoriametist, kuna ettevõtja major Lauw Põltsamaalt kindlustas talle sissetuleku (Lauw arvetes on teda märgitud aastatel 1783 ja 1785 nimeliselt). Enne surma oli Tartu lähedal väikese mõisa rentnik.
Henckel tõlkis piiblilood eesti keelde pealkirja all Jummala surest Teggudest Mailma peal, raamatud trükiti Tallinnas (I jagu aastal 1774, 152 lk.; II jagu aastal 1779, 153–328 lk.; III jagu aastal 1789, 329–495 lk.), milles võib veenduda autori heas keeletundmises. Samuti ka Eesti-Ma Rahwa Kalendri (1776–1785) lisas. Andis välja eestikeelsed trööstilaulud.

Isiklikku

Tema isa Johann Heinrich Henckel oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, vanaisa Johann Christoph Schwabe oli Ambla Maarja koguduse õpetaja, onu Johann Heinrich Schwabe oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja, vanaonu Peter Schwabe oli Paide ja Türi Püha Martini koguduse õpetaja.
Aleksandr Vassiljev (moeajaloolane)

Aleksandr Vassiljev (sündinud 8. detsembril 1958) on vene moeajaloolane.
Kärkna mõis

Kärkna mõis (varem Vanamõisa) (saksa keeles Falkenau, varem Wannamoisa) oli riigimõis Tartumaal Äksi kihelkonnas. Nüüdisajal jääb mõisa asukoht Tartu maakonda Tartu valda.

Mõisa varasem ajalugu

Kärkna kloostrimõis (Abtei-Gut) rajati XIII sajandi lõpul. See asutati ilmselt samaaegselt kloostriga, mida on mainitud 1304. aastal. Pärast Liivi sõda sai Vanamõisa nime all tuntud mõisast Raadi riigimõisa osa; viimase koosseisus on mõisa nimetatud 1586. aastal. 1592. aastal oli Raadi folvarki (folwark Zaieszierze) valitsejaks poolakas Jan Łesczyński; Vanamõisas elas siis üheksa talupoega.

Gertenid ja Kärkna mõis XVII sajandil

1602. aastal läänistas Södermanlandi hertsog Karl Vanamõisa Tartu bürgermeister Berend von Gertenile (maeti 1627), kelle valdusõigust kinnitas 1626. aastal Rootsi kuningas Gustav II Adolf. Talle läänistati lisaks sellele mitmeid ümberkaudseid külasid. 1638. aastal oli mõis tema lese Margaretha von Gerteni (sündinud Rees) ja pärijate valduses. Järgmine mõisnik oli Berendi poeg ooberst Conrad von Gerten (suri 1670). Rootsi-Vene sõja ajal doneeris Venemaa tsaar Aleksei Mihhailovitš mõisa 1658. aastal Tartu Jaani kirikule. Gertenid sai mõisa siiski tagasi ja 1668. aastal kuulus see Conradi vennapojale ooberst Berend Johann von Gertenile (suri 1677). Ta pantis mõisa 1675. aastal Tartu õuekohtu viitsepresidendile Johan Stiernstrålele (1607−1686), kes oli pandivaldaja veel 1682. aastal. 1688. aastal olid pandivaldajateks tema pärijad. 1687. aastal reduktseeriti mõis pärusvaldajatelt Gertenitelt.

Kärkna riigimõis 1687−1712

Gerteni pärijad said mõisa soodsatel tingimustel rendile: nendega sõlmiti alaline (Perpetuelle) leping. Mõisa valdasid nad 1688. aastal. 1699. aastal esineb mõis tertsiaalmõisate loetelus. 1712. aastal jäeti pandimõis tsaar Peeter I resolutsiooniga Sternstrahledele kasutada.

Kärkna mõis XVIII sajandi algul

1712. aastal oli viitsepresident Stiernstråle poegadest elus veel vaid ooberst Magnus Stiernstråle (suri 1734), kes aga viibis Venemaal sõjavangis. Kohapeal viibis tema vennanaine Anna Sophie von Sternstrahl (sündinud von Löwenwolde). Magnuse tütar Sophie Elisabeth oli abielus ooberst Gotthard Johann von Plateriga, kelle valduses oli mõis 1721. aastal. 1738. ja 1744. aasta vahel võeti mõis aga tagasi riigile. Edaspidi oli Kärkna kroonumõis.

Maramaa karjamõis

Maramaa karjamõisa on mainitud 1758. aastal. 1783. aastal eraldati see Kärknast ja sellest sai iseseisev rüütlimõis.

Mõisa suurus

1909. aastal oli mõis 1810 tiinu (1977 hekatrit), millega see liigitus keskmiste mõisate hulka.

Mõisa nimest

1277. aastal on Kärkna kohta kasutatud nime Valkana, 1417. aastal sarnast nimekuju Valkena. Mõisa tunti ka Vanamõisa (Wanna-moisa) nime all. Praegune eestikeelne nimi Kärkna tuleneb mõisa XVII sajandi omanike Gertenite järgi.

Mõisaansambel

Häärber on jäljetult kadunud; 1960. aastate lõpul rajati mõisasüdame kohale karjäär. Peahoone oli ilmselt tagasihoidlik hoone, millest 1960. aastatel oli säilinud veel keldriosa. Kõrvalhooneid oli vähe. Ka park on tänaseks hävinud.
Nõmme-Väike

Ajalugu

Vahetult enne II MS ja sõja ajal ehitati Hiiule Peeter Suure Merekindluse kitsarõõpmelise raudteevõrgu peajaam, mille juures asus ka 25-kohaline depoo, mis tänapäeval on tuntud kui Hiiu vedurite ringdepoo.
Peeter Suure Merekindluse kitsarõõpmelise raudteevõrgu peajaama hoone asus Vääna poole suunduva raudtee ääres (praeguse aadressiga Vääna 17).
Pärast Vabadussõda osutus kogu tohutu suure Peeter Suure Merekindluse kitsarõõpmelise raudteevõrgu täielik säilitamine Eesti riigi jaoks majanduslikult võimatuks ja sõjanduslikult suhteliselt mõttetuks (kuigi äsja lõppenud Vabadussõjas oli soomusrongide, sh kitsarööpmeliste osa olnud hindamatu). Nii otsustatigi suurem osa tegelikult vähe kasutatud ja seega praktiliselt uuest kindlusraudteest üles võtta ja kasutada ära mujal. Ainsana säilitati kindlusraudtee osadest selle peaharu ehk Liiva–Vääna raudtee, millest arvati olema kasu ka tsiviilkasutuses.
Nõmme-Väike raudteejaam moodustati ümbernimetamise järel Nõmme-Kindluse nime saanud kindlusraudtee peajaama tsiviilkasutusse andmisega 1920. aastal.
Nõmme-Väikse jaamahooneks ei jäänud siiski endine kindluseraudtee peajaama hoone, vaid sellest sobivamalt lähemal paiknenud endine kasarmuhoone.
Mitmetel põhjustel ei osutunud Liiva–Vääna raudtee väga tasuvaks. 1959. aastal lõpetati reisirongide liiklus Nõmme-Väikse ja Vääna jaamade vahel. Seejärel võeti põhiline osa Vääna raudtee rööbasteest 1962. aastaks üles.
Kuni 1971. aastani jäi kasutusse ainult Liiva – Nõmme-Väikse raudteelõik, kuid ainult kaubaveo jaoks.

Nimi

Nõmme-Väikse jaama nimi on olnud ka Nõmme-Ida, Nõmme-Kindluse ja Nõmme-2.

Arhitektuur

Endine jaamahoone, mille praegune aadress Tallinnas on Vääna 5, oli kindlusraudtee ühekorruseline puidust sõjaväekasarmu (ehitatud 1914). Jaamahoone anti tsiviilkasutusse aastal 1920 ja oli jaamahoonena kasutusel kuni kitsarööpmelise raudtee võrgu sulgemiseni 1971. aastal. 2018. augustiks oli hoone põlenud ja varemetes. Lammutati septembris 2019.

Täiendavad faktid

1926. aastal avati lisaks senisele Nõmme-Väiksele laiarööpmelise raudteel samanimeline elektrirongide peatus, mis segaduste vältimiseks nimetati peagi ümber Hiiuks.
Jaama territooriumile ulatusid paralleelselt kitsarööpmeliste kõrvalteedega ka Nõmme jaama laiarööpmelise kõrvaltee harud. See võimaldas siin teostada kauba ümberlaadimist kitsa- ja lairööpaliste vagunite vahel.
Samast Nõmme jaama laiarööpmelise kõrvaltee jätkudena ehitati peamiselt pärast II MS veel teisigi raudteeharusid, nagu näiteks see, mis teenindas Hiiu teraviljaelevaatorit. Hiljem ehitati ühe Nõmme-Väikese juurde ulatunud kõrvaltee pikendusena laiarööpmeline raudteeharu, mis ulatus mitme kilomeetri kaugusele Kalda tänava taga asuvate kaubaladudeni ja vanametalli laoni. 
Sellest harust lähtus veelgi hiljem ehitatud Hiiu – Harku karjääri raudtee, mis omakorda moodustas osa raudteeharust, mis viis läbi Merimetsa Kopli kaubajaamani (moodustades nii kaubaveo ringraudtee). Üks selle raudteeharu kõrvalteedest viis ka Mustamäe Katlamaja juurde (mistõttu kogu raudteeharu nimetati vahel ka kütuseveoraudteeks).
Kõikide nende laiarööpmelise raudtee harude rööpad võeti üles aastatel 2007–2008.
Eesti Hümnoloogia Selts

Eesti Hümnoloogia Selts (lühend: EHS) on aastal 2001 asutatud selts.
EHS kutsuti ellu, et ühendada inimesi, kes huvituvad kirikulaulu praktikast, teooriast ja ajaloost.
EHS on Rahvusvahelise Hümnoloogia Ühingu (IAH) kollektiivliige.
Dūkštas

Kliima

Linnas on mandriline kliima. Jaanuaris 1987 registreeriti linnas Leedu madalaim kuu keskmine õhutemperatuur: -16,4 °C.

Ajalugu

Asulat on esmakordselt mainitud 1737. aastal. 1920–1939 kuulus asula Poolale. Sai linnaõigused 1956. aastal.
Dūkštases on sündinud Helena Stankiewicz ja Tomasz Zan.
Leiki Loone

Leiki Loone (neiuna Leiki Sikk; sündinud 29. veebruaril 1944) on eesti matemaatik.
Lõpetas aastal 1962 Antsla Keskkooli. Samal aastal astus ta Tartu Riiklikku Ülikooli matemaatikat õppima, ülikooli lõpetas aastal 1967. Füüsika-matemaatikakandidaadi kraad anti Loonele 1972. aastal, kui ta kaitses Gunnar Kangro juhendamisel väitekirja "Tuumad lokaalselt kumeras vektorruumis".

Isiklikku

Tema abikaasa on filosoof Eero Loone, neil on tütred Piret Loone ja Oudekki Loone. Vend on matemaatik Jaak Sikk, isa oli Antsla Keskkooli matemaatikaõpetaja Rudolf Sikk.
Leiki Loonele meeldib tennist mängida.
Dogribi keel

Lühikesed

a /a/ e /e/ ı /i/ o /o/ ą /ã/ ę /ẽ/ ı̨ /ĩ/ ǫ /õ/

Pikad

aa /aː/ ee /eː/ ıı /iː/ oo /oː/ ąą /ãː/ ęę /ẽː/ ı̨ı̨ /ĩː/ ǫǫ /õː/
Ninahäälikud märgitakse ogonekiga "sabaga". nt: ą - wįghǫą - 'selle väike nina' Madalaid häälikuid märgitakse graavisega. nt: à - wets'aà - 'selle müts' Kõrgeid häälikuid ei märgita.

Grammatika

Dogribi keeles on kasutusel SOV sõnajärg. Selle puhul on ebatavaline, et sõna moodustamisel kasutakase dogribi keeles eesliiteid (keeltes mis on SOV sõnajärgedega esinevad tavaliselt järelliited).
Dogribi keeles on kaks võimalust olemise määramuseks. NT: Nàzèe-dǫǫ̀ ts’įįlį ja Nàzèe-dǫǫ̀ ats’įįt’e tähendavad mõlemad "me oleme küttijad". esimene variant näitab et nad on mõlemad kütid (ajutiselt), teine variant aga näitab, et nad on kütid elukutseliselt.
Peale tegusõnade ja nimsõnade esineb dogribi keeles asesõnu, numeraale, postpositsioone, määrsõnu, sidesõnu ja demonstratiive. Omadussõnu on väga vähe. Enamik kirjeldavaid sõnu on pigem tegusõnad.

arvsõnad

1 ı̨łè
2 nàke
3 taı
4 dı̨
5 sı̨làı
6 ek'ètaı
7 łǫ̀hdı
8 ek'èdı̨
9 łǫǫ̀tǫ
10 Hoònǫ
11 Hoònǫ daats'ǫ̀ ıłè
12 Hoònǫ daats'ǫ̀ nàke
13 Hoònǫ daats'ǫ̀ taı
14 Hoòno daats'ǫ̀ dı̨
15 Hoòno daats'ǫ̀ sı̨làı
16 Hoòno daats'ǫ̀ ek'ètaı
17 Hoòno daats'ǫ̀ łǫ̀hdı
18 Hoòno daats'ǫ̀ ek'èdı̨
19 Hoòno daats'ǫ̀ łǫǫ̀tǫ
20 naènǫ
Alexander von Uexküll

Pere

Tema poeg oli Jakob von Uexküll.
Hans Tiismann

Hans Tiismann (15 (vkj)/27. jaanuar 1829 Tuisu talu, Alu vald, Rapla kihelkond – 5. jaanuar 1886) oli misjonär ja koolmeister.
Ta töötas misjonärina Palestiinas, Ida-Aafrikas ja misjonikooli õpetajana Lõuna-Ameerikas.
Kristjan Krevald

Kristjan Krevald (sündinud 22. märts 1966 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Ta lõpetas 1984. aastal Tallinna 4. Keskkooli ning õppis aastatel 1984–1989 ERKI-s, mille lõpetas arhitektina.
Aastatel 1989-1992 töötas ta projekteerimisinstituut EKE Projekti Tartu osakonnas ning aastast 1992 arhitektuuribüroos Liivimaa Arhitektid. Ta on Eesti Arhitektide Liidu liige.
Massu mõisa park

Massu mõisa park on kaitsealune park Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Massu külas. Pargi pindala on 5,6 ha. Pargi geograafilised koordinaadid on 58° 39′ 4″ N, 23° 37′ 9″ E. Park jääb Kõmsi–Mõisaküla–Salevere tee ja Massu tee ristmikust vahetult itta.
Massu mõisa pargi keskkonnaregistri kood on KLO1200520.
Alates 1998. aastast on park muinsuskaitse all.
EasyJet

Ajalugu

EasyJeti asutas 9. märtsil 1992 Stelios Haji-Ioannou. EasyJet alustas kahe liisitud Boeing 737-ga. Need teenindasid kahte liini: Lutonist Glasgow'sse ja Edinburghi.
Maria Mang

Maria Mang (sündinud 9. jaanuaril 1983) on eesti filmiteadlane. 
Ta lõpetas Tallinna Ülikooli filmi ja video eriala. 2007. aasta aprillist töötab Eesti Ajaloomuuseumi aasta varem osakonnana loodud Filmimuuseumi juhatajana.

Isiklikku

Tema isa on Igor Mang.
Elva algkool

Elva algkool oli algkool Tartu maakonnas Elvas. 2002 liideti Elva algkool, Elva gümnaasium ja Peedu algkool Elva gümnaasiumiks.
Kool asutati 1995. Kooli direktor oli Kai Kivipõld.
Keskkonnaõigus

Ajalugu

Õigusvaldkonnana on keskkonnaõigus suhteliselt noor, tänapäevase keskkonnaõiguse sündi seostatakse 1960. aastatega. Kuigi ka enne seda eksisteerisid teatud keskkonnaõiguse valdkonda kuuluvad normid (näiteks looduskaitsealased), muutus valdkonna ulatuslikum reguleerimine 20. sajandi teisel poolel üha ilmsemaks saavate keskkonnaprobleemide taustal hädavajalikuks .

Eesti keskkonnaõigus

Eesti keskkonnaõigus on viimase kümnendi jooksul teinud läbi märkimisväärse arengu. Aastatel 1992–1996 töötati välja ja kehtestati esimesed seadused. Aastaid 1997–2002 iseloomustab eelkõige Euroopa Ühenduse keskkonnaõiguse ülevõtmine ja sellega seotud aktiivne õigusloome. Praeguseks on kehtestatud kümned keskkonnaalased õigusaktid. Paraku on massiliselt ja kiirkorras loodud keskkonnaõigusest kujunenud küllaltki fragmentaarne ja vastuoluline õiguslik distsipliin. Eesti keskkonnaõiguses domineerib sektoriviisiline, partikulaarne ja tehniline regulatsioon. Puudus on suurema abstraktsiooniastmega normidest. Eesti keskkonnaõiguses puudub üldosa, mis oleks rajatud keskkonnaõiguse rahvusvaheliselt üldtunnustatud printsiipidele. Meie keskkonnaõigus ei ole õiguse adressaatidele piisavalt selge ja arusaadav. Seetõttu valmistab justiitsministeerium ette keskkonnaseadustiku kodifitseerimist, mille tulemusena erinevad keskkonda puudutavad seadused moodustaksid ühtse terviku.
16.02.2011 võeti vastu keskkonnaseadustiku üldosa seadus, mis jõustub koos keskkonnaseadustiku eriosa seaduse jõustumisega, milline seadus on veel eelnõu tasemel.
Sacré-Cœuri kirik

Geograafia

Kirik asub linna kõrgeimas paigas Montmartre'il ja paistab juba kaugelt üle Pariisi.
Kiriku juurde saab sõita metrooga. Kirikust pisut loodes asub peatus Montmartre'i muuseum (Muse de Montmartre) ja läänes peatus Salvador Dali väljak (Espace Salvador Dali). Kirikut ennast ümbritseb põhjast Chevalier de la Barre'i tänav, idast Lamarcki tänav ja läänest Mont Cenis' tänav.

Ajalugu

Kiriku ehitamiseks kuulutati välja konkurss, kus osales 78 arhitekti. Konkursi võitjaks kuulutati Paul Abadie, kes juhtis kiriku ehitust kuni oma surmani 1884. Pärast teda juhtisid kiriku ehitust Honoré Daumet (kuni 1886), Jean-Charles Laisné (kuni 1891), Henri-Pierre-Marie Rauline (kuni 1904), Lucien Magne (kuni 1916) ja Jean-Louis Hulot (kuni 1924).
Ehitamiseks eraldatud 7 miljonit franki lõppesid veel enne maapealsete struktuuride valmimist. Ülejäänud ehituseks koguti raha annetuste abil. Selleks võimaldati kiriku detaile nii-öelda osta: alates sammastest ja lõpetades üksikute tellistega.
Kiriku nurgakivi pandi 16. juunil 1875. Kirik valmis 1914 ja on pühendatud Jeesuse südamele (Sacré-Cœur otsetõlkes prantsuse keelest "Püha Süda"). Vastu tulles Prantsusmaa piiskoppide taotlustele, kuulutas paavst Pius IX juba 1856 välja Jeesuse südame mälestuspidustused. Basiilika ise õnnistati sisse 16. oktoobril 1919.
Alates 1885, see tähendab, et juba tükk aega enne valmimist, on kirikus lakkamatult olnud välja pandud armulaud altari kohal. Sellepärast palutakse turistidel ja kõigil teistel külastajatel kirikus sündsalt riietuda ja võimalikult vaikselt olla, et mitte häirida palvetajaid.

Arhitektuur

Kirikus on mosaiigid ja reljeefid. Kiriku kellatorn on 83 m kõrge. Alates 1895 on selles üks maailma raskeimaid töötavaid kirikukelli, mis kaalub 18,5 tonni.
Taalamus

Taalamus ehk talamus (kreeka keeles θάλαμος – kamber, ruum, ladina keeles thalamus) on selgroogsete, kaasa arvatud inimeste ajus asuv paariline närvirakkude kogum. 
Vananenud nimetused: nägemiskühm, tundekühm.

Klassifikatsioon

Talamused kuuluvad vaheaju koosseisus peaaju juurde.

Inimestel

Talamused asuvad ajukoore ja vaheaju vahel ning on hallainest moodustised.  
Talamuse sees paikneb ligi 40 tuuma ja sagitaalne õõs - kolmas ajuvatsake (ventriculus tertius). Talamuse kummagi külje juures asub metatalamus.

Ülesanded

Taalamus saadab sensoorset infot ja motoorseid signaale suurajukoorele, samuti reguleerib ärkvelolekut, und ja aktiivsust. Taalamus ümbritseb kolmandat vatsakest. Inimestel on taalamus umbes 5.7 cm pikkune. Selle kahjustus võib põhjustada püsiva kooma.
Arvatakse, et taalamus on "ülekanne", mis ainult edastab signaale suurajukoorele, suuraju poolkerade tuumadesse (basaaltuumadesse) ja hüpotalamusse. Uuemad uuringutulemused vihjavad, et taalamuse funktsioon on siiski rohkem selektiivne.
Kavilda Püha Neeva-Aleksandri kirik

Kavilda Püha Neeva-Aleksandri kirik

Kavilda õigeusu kirik ehitati maakividest 1873. aastal Kavilda mõisa territooriumile. Pühakoda valmis Riia arhitekti Heinrich Scheeli tüüpprojekti järgi siseministeeriumi rahastusel ja 1873. aastal pühitses Riia ja Miitavi ülempiiskop Veniamin selle püha Neeva-Aleksandri auks. 1944. aastal sai kirikuhoone sõjas kannatada. Järelevalveta pühakotta murti mitmel korral sisse. 1973. aastal varastati 15 ikooni, 30. juulil 1977 varastati taas ikoone ja muid väärtuslikke esemeid. Kavilda kiriku umbes 90 kunstiteosest jäid järele vaid pooled. Aastatel 1978–1979 koostatud aktide alusel viidi järelejäänud varad Uderna, Vasknarva ja teistesse kirikutesse. Kavilda Püha Neeva-Aleksandri kiriku altarimaal "Kristuse ülestõusmine" asub Antsla-Kraavi Prohvet Eelija kirikus.
1997. aastal kanti Kavilda õigeusu kirik Kultuurimälestiste riiklikku registrisse.
Tänapäeval kasutab Kavilda Püha Neeva-Aleksandri kirikut Kavilda Püha Neeva-Aleksandri kogudus.

Õigeusu koolid

Juba üsna usuvahetusliikumise algusjärgul, 25. aprillil 1845 kinnitas Venemaa keiser instruktsiooni, mis nägi ette õigeusu kirikute juures õigeusu kihelkonnakoolide loomist. Konfessionaalne koolikorraldus kinnitati 1849. aasta talurahvaseadusega. Kavilda õigeusu kihelkonnakool avati 1873. aastal kiriku lähedal olevas majas ja see tegutses koos õigeusu abikooliga 1918. aastani.

Kalmistu

Kavilda õigeusu kalmistu rajati 1873. aastal Kavilda riigimõisa poolt eraldatud maale.
Sten Teino

Sten Teino (sündinud 2. aprillil 1991) on Eesti jalgpallur ja saalijalgpallur.
Samuel Chatto

Samuel Chatto (Samuel David Benedict Chatto) (sündinud 29. juulil 1996) on Daniel Chatto ja Leedi Sarah Chatto (neiupõlvenimega Armstrong-Jones) vanim poeg.
Ta on printsess Margareti lapselaps ning George VI ja Elizabeth II lapselapselaps.
Samuel sündis Londonis ja on 2015. aasta seisuga Briti troonipärimisjärjekorras 22. kohal. Tema ema on printsess Margareti ainus tütar.
Eristusdiagnoos

Eristusdiagnoos multimeedia kaudu

Teleseriaali "Dr House" vaatajatele pakutakse kliinilises meditsiinis läbiviidava eristusdiagnoosi protseduuri nn"karikatuurset" vormi "Dr House`i kaasarstide tiimi tööelu presenteerimise kaudu.
Liffart von Ooj

Liffart von Ooj (surnud 1573) oli Liivi ordu rüütelvend 16. sajandi esimesel kolmandikul.
Liffartivanemad olid Gerhaard von Ooj ja Anna von Steprode. Ta pärines Nijmegeni lähedal asunud Ooj linnust valitsenud samanimelisest suguvõsast, mis 11. sajandil oli olnud Saksa kuninga otsealluvuses. 13. sajandiks liideti Ooj maad aga Gelderni (Geldre) krahvkonnaga, mille vastu Ooj isandad mõistagi protestisid. Siiski osutus see tegevus edutuks ning 14. sajandil leppisid nad Gelderni valitsejate vasallide staatusega, tõustes seal mitmetele kõrgetele kohtadele.
Liffart von Ooj on ainus teadaolev suguvõsa esindaja nii Liivi kui ka Saksa ordus. Ta sai orduvennaks millalgi enne 1531. aastat ning asus kusagil Liivimaal, kuid sel aastal astus ta ordust välja ning naasis kodumaale, kus abiellus. Hiljem sai temast Ooj linnuse valitseja ning ta suri kõrges vanuses 1573. aastal.
Püha kirikumõis

Püha kirikumõis (saksa keeles Pastorat Pyha) oli kirikumõis Püha kihelkonnas Saaremaal.
European Energy Manager

EUREM ja Eesti

1. märtsil 2018 alustati uue Euroopa Liidu poolt toetatava Horisont 2020 projektiga EUREMnext, mis vältab kolm aastat. Selle projektiga kaasatakse võrgustiku töösse järgmised kuus riiki: Eesti, Läti, Serbia, Prantsusmaa, Bosnia ja Hertsegoviina ning Albaania. EUREMnext eesmärk on muuta see programm laiemalt kättesaadavaks, võimaldamaks rohkematel inimestel saada kvalifitseeritud/akrediteeritud eksperdiks või uuendada oma teadmisi ja oskusi. See ja täiendavad toetusmeetmed aitavad suurendada energiaauditi tulemuste kvaliteeti ja lõppkokkuvõttes ettevõtete energiatõhusust ning konkurentsivõimet. Eestist osaleb projektis partnerina Eesti Kaubandus-Tööstuskoda, kes vastutab koolitusmaterjalide ettevalmistamise ja koolituste korraldamise eest. 
EUREM edu võti seisneb osalejate vahetul kogemuste jagamisel ja vastastikusel õppimisprotsessil. Lisaks aitab kaasa suurepärane võimaluse leida kontakte iga-aastasel Euroopa Energiasektori Juhtide Rahvusvahelisel Konverentsil (International Conference for European Energy Managers), kus esineb ligi 200 energiasektori juhti, et arutada päevakajalisi energia efektiivust käsitlevaid teemasid ja osaleda temaatilistes töötubades. Lisaks EUREM võrgustiku liikmetele on konverents avatud ka teistel osalejatele, kes töötavad igapäevaselt energiateemadega.
Ventspilsi Kõrgkool

Ventspilsi Kõrgkool (läti Ventspils Augstskola) on 1997. aastal Ventspilsis asutatud kõrgem õppeasutus. Ülikoolil on kolm teaduskonda. Peahoone asub Ventspilsis aadressil Inženieru 101a.
Aastail 2000–2010 oli rektoriks Jānis Vucāns, tema järel oli rektoriks Jānis Eglītis. Ülikooli praegune rektor on Gita Rēvalde.

Koostööpartnerid

Ventspilsi Kõrgkool teeb programmi "Erasmus" raames koostööd 69 ülikooliga, nende seas Ålborgi Ülikooli, Oulu Ülikooli, Tartu Ülikooli, Euroakadeemia ja Tallinna Tehnikaülikooli Kuressaare Kolledžiga.