google/wiki40b huggingface dataset:
Dicksoni saar

Dicksoni saar (Dikson, vene остров Диксон) on kaljusaar Kara meres Jenissei lahe kirdeosas 1,5 km kaugusel Aasia rannikust. 
Saare pindala on umbes 25 km², kõrgus kuni 50 m. Aluskord koosneb diabaasist, mis meenutab peeneteralist kihilist graniiti.
Dicksoni saarel kestab polaarpäev 5. maist 10. augustini, seevastu 10. novembrist veebruari alguseni kestab polaaröö.
Kõige madalam temperatuur Dicksonis registreeriti 1916. aastal: -52 °C. Kõige külmem kuu on veebruar, mille keskmine temperatuur on -30 °C. Kõige soojem kuu on august, mille keskmine temperatuur on +3 °C. Nii juunis, juulis kui augustis võib temperatuur tõusta oluliselt üle +20 °C.
Aastas sajab keskmiselt 353 mm sademeid, kõige rohkem augustis ja septembris, kõige vähem aprillis ja mais.
Dicksonil ei kasva puid. Lilled on kõige kõrgemad taimed.

Ajalugu

Arvatavasti avastasid saare 17. sajandi alguses pomoorid, kes sõitsid mööda Jenisseid tema suudmeni ja sealt edasi Pjassina jõeni. 
Arktika meresõitjad teadsid Dicksoni saart alates 18. sajandist. Suure Põhjaekspeditsiooni käigus 1738 nimetas ekspeditsiooni Obi-Jenissei salga juht tüürimees Fjodor Minin selle Bolšoi Severo-Vostotšnõiks (Suureks Kirdesaareks). Hiljem nimetasid vene kaupmehed selle Dolgi (Pikaks) saareks. 19. sajandil nimetati saar legendi järgi kaupmehe ja meremehe Kuzma auks Kuzkini saareks.
Aastal 1875 saabus saarele Adolf Erik Nordenskiöld laevaga "Proven" ja nimetas suure lahe saare idarannikul Dicksoni sadamaks oma ekspeditsiooni rahastaja, rootsi ettevõtja Oskar Dicksoni auks. Aastal 1878 laiendas Nordenskjöld selle nime kogu saarele. 1894 andis Venemaa hüdrograafilise ekspeditsiooni juht Andrei Vilkitski saarele ametlikult selle nime.
1937 rajati mandrile saare vastu sadam. Alates 1957 moodustavad sadama juurde tekkinud ja saarel olev asula halduslikult ühise asula.

Ehitised saarel

7. septembril 1915 rajati saarele üks esimestest Arktika raadiojaamadest. Aastast 1916 tegutseb ilmajaam, mille baasil rajati 1930. aastatel Põhja meretee esimesed Arktika raadiohüdrometeoroloogiakeskus ja geofüüsika observatoorium.
Dicksoni saarel paikneb Dicksoni alevi lääneosa ja Dicksoni lennujaam, aga Venemaa põhjapoolseim sadam, Dicksoni sadam asub alevi idaosas mandril.
Saarel olid ka GULAGi objektid.
Sergei Fatkin

Sergei Fatkin (sündinud 16. juunil 1933 Petserimaal) on Eesti koomik, akrobaat ja tsirkuseartist.
1937. aastal kolis koos vanematega elama Tapa lähedale. Teise maailmasõja aastatel õppis Verhne-Uralskis eesti internaatkoolis. Pärast sõda lõpetas Lehtse 7-klassilise kooli. Armeeteenistuse järel töötas Tallinnas laevaremondiluksepana.
1957. aastast esines ta paaris koos Jüri Druusiga. Töötas Eesti NSV Riiklikus Filharmoonias akrobaadina. Koos esinesid nad paljudes NSV Liidu linnades ja sotsialismimaades, aga ka Soomes, Prantsusmaal, Kanadas, Egiptuses, Etioopias, Jeemenis, Tansaanias, Keenias, Nigeerias, Kongos ja Ladina-Ameerika riikides.
Rääsa mõis

Rääsa mõis (saksa keeles Räsa) oli eramõis Lüganuse kihelkonnas Virumaal.
Mõis rajati 1737 Mäetaguse mõisast eraldatud alast.
Artist (film)

Tunnustused

2012. aastal kandideeris film kuuele Kuldgloobusele ning võitis kolmes kategoorias: parim muusika- või komöödiafilm, parim muusika- või komöödiafilmi meesnäitleja (Jean Dujardin) ja parim muusika (Ludovic Bource).
Samal aastal kandideeris linateos 10 Oscarile, nende seas parima filmi, lavastaja, meesnäitleja (Jean Dujardin), naiskõrvalosatäitja (Bérénice Bejo) ja algupärase käsikirja Oscarile.
Jack Russelli terjerile Uggiele anti 2011. aasta Cannes'i filmifestivalil loomnäitlejate eripreemia Palm Dog Award.
Kultuuriväärtuste konserveerimine

Kultuuriväärtuste konserveerimine on pärandi säilimise tagamine järeltulevatele põlvedele. Konserveerimisega proovitakse tõkestada pärandi edasist hävimist, kindlustades tehniliselt selle konstruktiivseid, dekoratiivseid elemente, jättes need muutmata ning säilitades ajaloolise kihistuse. Professionaalne konserveerimine eeldab kõrge kvalifikatsiooniga erialaspetsialiste ja alusteadmisi konserveerimisfilosoofiast, teooriast ja ajaloost ning kultuuri, kunsti ja arhitektuuri ajaloost. Eriala lähtub kaasaegse keskkonnakäsitluse filosoofiast ja säästva arengu põhimõtetest. Konservaator tunneb kunsti- ja arhitektuuriväärtuste säilitamise, konserveerimise ja restaureerimise põhimõtted ning praktikat. Ta oskab koguda, selekteerida, analüüsida, sünteesida ja kriitiliselt hinnata erialast informatsiooni, uurida arhitektuuri-, kunsti- või muud pärandit, mõõdistada ja dokumenteerida ning hinnata objektide tehnilist seisukorda, nende ajaloolist ja esteetilist väärtust. Cesare Brandi kirjeldab oma raamatus „Theory of Restoration“ restaureerimist kui "meetodit, milles kunstiteose väärtus seisneb selle materiaalses vormis ning ajaloolises ja esteetilises kvaliteedis mõttega säilitada see tulevikuks“.

Praktiline töö

Kultuuriväärtuste konservaatori peamine eesmärk on vähendada objekti lagunemist ja vananemist. Praktilises töös kasutatakse nii sekkuvat kui mittesekkuvat lähenemist, tulenevalt objekti materjalist, kahjustustest ja konserveerimiseesmärgist. Sekkuv konserveerimine on otsene tegevus, mis mõjutab objekti materjali, struktuuri, konstruktsiooni. Sekkuvaid meetodeid võib läbi viia nii esteetilistel kaalutlustel, struktuuri terviklikkuse ja stabiilsuse eesmärgil. Sekkuvad meetodid on näiteks: köidete märgpuhastus, tumenenud lakikihi eemaldamine maali pinnalt, seinamaalingute retušeerimine, tekstiilide toestamine jne. Sageli luuakse kompromisse esteetilise väljanägemise, originaal kujunduse säilitamise ja materjali omaduste vahel. Meetoditest olenemata on konserveerimise eesmärgiks aeglustada lagunemisprotsessi, säilitada võimalikult suurel määral objektiga kaasa käivat informatsiooni ja leida uusi eseme ajalugu või legendi täiendavaid ning toetavaid fakte. Praktilise konserveerimisega paralleelselt toimub võimalikult põhjalik materjaliuuring ning teostele sobivate säilitamis- ja eksponeerimistingimuste kujundamine. Materjaliuuringuteks ja analüüsimiseks tehakse koostööd keemialaborite ja keemikutega. Kellega koos viiakse läbi erinevaid kvantitatiivseid instrumentaalanalüüse. Levinumad analüüsimeetodid konserveerimises on valgus- ja stereomikroskoopia, röntgenfluorestents (XRF), skaneeriv elektronmikroskoopia (SEM) , ATR-FT-IR spektroskoopia. Tänapäeva tagasipööratavuse printsiip võiks seisneda väheses sekkumises- piirates objekti kasutust, parandades säilitustingimusi ning pannes rohkem rõhku objekti uuringutele selleks, et tulevikus oleks võimalik teostada paremaid töötluseid. Sobiva konserveerimisstrateegia valik jääb konservaatori otsustada tulenevalt tema professionaalsest asjatundlikkusest arvestades objekti väärtuste, tähenduste, materjalide seisukorra ning objekti omanike huvidega.
Viktor Kulikov

Viktor Georgijevitš Kulikov (5. juuli 1921 – 28. mai 2013) oli NSV Liidu sõjaväelane ja Venemaa Föderatsiooni sõjaline nõunik.

Biograafia

Viktor Kulikov sündis Orjoli oblastis Suur-Ljubovša külas kehviktalupoja perekonnas.
1938. aastaks oli Kulikovil 10 klassi haridust. 21. detsembril 1939 astus Punaarmeesse ning asus õppima Groznõi sõjakooli, mille lõpetas 1941. aastal.
Sõjas NSV Liidu ja Saksamaa vahel võitles Kulikov Edelarindel, Kalinini rindel, 1. Balti rindel ning 2. Valgevene rindel. Kulikov oli tankibrigaadi ülema asetäitja ja ülem.
Pärast sõda oktoobrist 1945 kuni novembrini 1957 oli erinevatel ametikohtadel armees: pataljonikomandör, polgukomandöri asetäitja, hiljem ka polgukomandör, staabiülem ja diviisikomandör. 1953. aastal lõpetas Frunze-nimelise sõjakooli.
Seejärel asus õppima K. E. Vorošilovi nimelisse Kõrgemasse Sõjalisse Akadeemiasse (kaasajal Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi Militaarakadeemia), mille lõpetas 1959. aasta novembris, misjärel suunati täitma erinevaid ülesandeid armee juures, kuni viimaks määrati armeed ennast juhtima.
1967. aasta maist sai Kulikovist Kiievi sõjaväeringkonna ülem. Oktoobrist 1969 juhtis ta NSV Liidu relvajõude Saksamaal. Septembrist 1971 kuni 1977. aastani oli NSV Liidu Relvajõudude ülemjuhataja ning aastatel 1977–1989 oli Kulikov Varssavi Lepingu Organisatsiooni relvajõudude ülemjuhataja, muu hulgas täitis ta 1971. aastast kuni 1989. aastani NSV Liidu kaitseministri 1. asetäitja ülesandeid.
Viktor Kulikov oli kommunistliku partei liige 1942. aastast, NLKP Keskkomitee liige 1971. aastast, NSV Liidu Ülemnõukogu saadik selle seitsmendast üheteistkümnenda koosseisuni (12. juuni 1966 – 4. märts 1984), NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressi saadik 1989. aastast, kuni selle laialisaatmiseni ning Riigiduuma saadik 1999–2003.
John Milton

John Milton (9. detsember 1608 London – 8. november 1674 London) oli inglise luuletaja. Ta on kõige enam tuntud oma teose "Kaotatud paradiis" poolest.

Elukäik

Miltoni isa John Milton vanem (1562–1647) asus Londonisse umbes 1583 pärast seda, kui tema isa Richard Milton oli oma poja pärandusest ilma jätnud selle eest, et too katoliiklusest lahti ütles ja protestandiks hakkas. Isa abiellus Sarah Jeffreyga (1572–1647) ja hakkas tööle kirjutajana, saades ühena vähestest tolle aja kirjaoskajatest inimestest üsna jõukaks. Tänapäeval on isa tuntud peamiselt heliloojana.
John Milton oli oma isa vanim laps ja isa palkas koduõpetaja Thomas Youngi, kes õpetas talle ladina ja kreeka keele selgeks. Johnil oli noorem vend Christopher.
John Milton õppis alates 1625 Cambridge'i ülikoolis, kus sai bakalaureusekraadi 1629 ja magistrikraadi 1632.
Vaadetelt oli Milton vabariiklane. Inglismaa kodusõja ajal toetas ta parlamenti ning avaldas alates 1649 mitu teost, milles õigustas Charles I hukkamist ja kaitses parlamenti. Sama aasta märtsis määrati ta riiginõukogu võõrkeelte sekretäriks, kus tema korraldada oli kogu Inglismaa vabariigi väliskirjavahetus, mis toimus peamiselt ladina keeles. Lisaks oli ta vabariigi propagandaülem ja tsensor. 1654 jäi Milton täielikult pimedaks, tõenäoliselt glaukoomi tõttu, kuid jätkas tööd, dikteerides oma abidele teksti.
Kui lordprotektor Oliver Cromwell 1658 suri, varises vabariik kokku ja 1660. aasta mais taastati kuningriik. Otsekohe anti välja Miltoni vahistamiskäsk ja tema teoseid põletati avalikult. Milton pidi peitu minema senikauaks, kuni kuningas kuulutas välja üldise amnestia. Sellegipoolest vahistati Milton ja ta oli lühikest aega vangis, kust pääses oma mõjukate sõprade abil.

Looming

Miltoni peateos on eepiline poeem "Kaotatud paradiis" ("Paradise Lost"), mille ta kirjutas 1658–1664. Sel ajal oli ta vaesunud ja täielikult pime ning dikteeris teksti oma abidele. See teos kajastab Miltoni isiklikku pettumust revolutsiooni ebaõnnestumises, kuid sisaldab ometi usku inimkonna võimetesse. Kuigi teose esikaanele oli kirjutatud "Poeem kümnes raamatus", ilmus see tegelikult 12 raamatuna. Ta on kümme tuhat rida ehk värssi pikk.
1671 avaldas Milton sellele teosele järje "Taasleitud paradiis" ("Paradise Regained"), milles väljendas oma kohanemist restauratsioonijärgse poliitilise olukorraga. See teos on "Kaotatud paradiisist" märksa lühem: ta ilmus 4 raamatuna.

Isiklikku

John Miltoni esimene naine Mary Powell (sündinud 1625) suri 5. mail 1652 3 päeva pärast viimase lapse sündi. Neil oli neli last. Kolmandana sündis poeg John, kes 15 kuu vanuselt suri. Kõik tütred said täiskasvanuks, aga Milton ei saanud nendega hästi läbi.
12. novembril 1656 abiellus Milton teist korda. Tema naine Katherine Woodcock suri 3. veebruaril 1658 vähem kui neli kuud pärast tütre Katherine sündi, kes samuti suri.
John Milton abiellus 24. veebruaril 1662 uuesti Elizabeth Mynshulliga (1638–1728).
Turba peakraav

Turba peakraav on kraav Harjumaal Saue vallas Lehetu külas ning Raplamaal Märjamaa vallas Kohatu külas.
Peakraavi pikkus on 6 km ning see suubub vasakult Ellamaa ojja (8,2 km suudmest). Peakraavi valgala on 20,5 km². Lähe: (59° 1′ 27″ N, 24° 15′ 49″ E), suue: (59° 4′ 5″ N, 24° 12′ 40″ E).
Peakraav on tugevasti muudetud mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Peakraavi lähe on Keila–Haapsalu raudtee lähedal. Peakraav möödub Elliste rabast ida poolt.
Turba peakraavi keskkonnaregistri kood on VEE1108400.
1. kuusjoon

Kommentaare

VI joon. Karl Popperi sõnastatud falsifikatsioon aitab leida piire, milles juba olemasolevale tunnetusele antud vorm (V joonel) enam ei kehti. Just selle vana vormiga nende piiride ületamine toob kahetust. (Aeg on loobuda valitsemisest (V positsioon) ja tõmbuda tagasi puhtasse loomingusse (VI joon).)
Vana-Kuuste Põllumajanduse Instituut

Vana-Kuuste Põllumajanduse Instituut (saksa keeles Landwirtschaftliches Lehr-Anstalt zu Alt-Kusthof) oli aastail 1834–1839 Vana-Kuuste mõisas tegutsenud põllumajanduslik õppeasutus.
1833. aastal rentis Tartu ülikooli põllumajanduse ja tehnoloogia professor Friedrich Schmalz Liivimaa maamarssalilt Carl von Liphartilt Tartu lähedal asuva Vana-Kuuste mõisa koos nelja karjamõisaga, kogupindalaga 7000 hektarit.
Õppeasutus avati Albrecht Thaeri sünnipäeval, 2/14. mail 1834. Riigi toetus oli 5000, hiljem 7500 rubla aastas. Instituudi ja õppemajandi  üldjuht oli professor Schmalz, kes pidi 2. maist kuni 30. septembrini elama Vana-Kuustes ja käima seal 1. oktoobrist 1. maini vähemalt kord nädalas. 
Eksamiteta võeti vastu neid, kes olid juba 2–3 aastat Tartu ülikoolis põllumajanduslikke loenguid kuulanud, teisi eksamite alusel. Õppemaks oli 200 rubla aastas. Õppetöö kestis aasta või ka rohkem. Lõpetajatel oli õigus töötada riigiasutustes kõrgematel põllumajanduslikel kohtadel, pedagoogidena vastavates koolides, mõisavalitsejatena jne.
Instituudil oli köögi- ja puuviljaaed ning mesila.
1839. aastal lõpetas uus Vana-Kuuste mõisnik August von Sivers rendilepingu ja instituut pidi alates 1/13. maist 1839 tegevuse lõpetama.
Viie aasta jooksul lõpetas Vana-Kuuste instituudi üle 50 üliõpilase.
Lou Dobbs

Louis Dobbs (sündinud 24. septembril 1945) on Ameerika Ühendriikide raadio- ja telesaatejuht, kes juhtis CNN-i saadet "Lou Dobbs Tonight". Novembris 2009 teatas ta otse-eetris, et lahkub saatejuhi kohalt.
Veere tänav

Veere tänav on tänav Rakveres. 
Tänav on ida–läänesuunaline pikkusega 150 meetrit ja asub Rakvere Vallimäe linnaosas, Rakvere Vallimäe oosi lääneküljel. See ühendab Kevade ja Vallikraavi tänavat.  
Rakvere Vallimäe linnaosa on kujunenud välja 20. sajandi teises pooles, linnaosas paiknevad põhiliselt ühepereelamud.
Ülle Pärl

Elulugu

Ülle Pärl on õpetajate tütar.
Lõpetas 1981 Nõo Keskkooli, 1987 EPMÜ põllumajanduse ökonomist-organisaatori erialal, magistrikraad majandusteaduses (2004, TÜ), väitekiri "Arvestusinformatsiooni kasutamine ettevõtte juhtimisprotsessis" (Tartu, 2004). Täiendas end finants- ja ärialal 2002 Eestis, Soomes ja Rootsis, 1998–1991 TÜ-s sotsiaalpsühholoogias, kõrgkooliõppes ja õpetamises, 2000–2001 TÜ-s ja 2001 Turu Ülikoolis, aastast 2004 TÜ doktorant. 
Oli 1987–1988 Eesti NSV TA Loomakasvatuseatuse ja Veterinaaria Instituudi nooremteadur, 1988–1990 Kambja sovhoosi peaökonomist, 1991–1996 AS Sirma finantsjuht ja juhatuse esimees, 1996 AS Tapila finantsjuht, 1997–1998 TÜ Üliõpilasküla finantsdirektor, 1998–2003 TÜ, Audentese Ülikooli ja Mainori Kõrgkooli lepinguline lektor, 2002–2003 AS Elektriteenused juhtimisarvestuse peaspetsialist, 2003– Mainori Kõrgkooli lektor ja majandusarvestuse ning finantsjuhtimise moodulijuht, aastast 2006 ärijuhtimise instituudi finantsjuhtimise osakonna juhataja, ühtlasi aastast 2006 TÜ majandusalase doktorikooli erakorraline teadur (osalise koormusega). 2006–2007 ka Tampere Ülikooli erakorraline teadur. Õpetanud juhtimisarvestust, controlling'ut , finantsanalüüsi, majandusarvestuse aluseid, finantsarvestust, arvestuse infosüsteeme jm.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: üleminekumajandus; ettevõtlus; juhtimisarvestus; juhtimise ja arvestuse infosüsteemid; juhtimine. Eesti Majandusteadlaste Seltsi (2004–), European Accounting Associationi (EEA) ja European Institute for Advanced Studies in Managementi (EIASM) (2005–) liige.
Ektoopiline kilpnääre

Ektoopilise kilpnäärme asend

Ektoopiline kilpnäärme paikneb sagedasti keeles, prelarüngeaalses või sublingvaalses piirkonnas ja harvemini keskseinandis, südames, söögitorus, diafragmas aga võib paikneda ka aordis, neerupealistes, kõhunäärmes, sapipõies, nahas, lümfisõlmedes jm.

Ektoopilise kilpnäärme patoloogia

Ektoopiline kilpnääre allub samadele patoloogilistele muutustele nagu kilpnääre, esineda võib nii põletikku, hüperplaasiat kui ka tumorigeneesi (ektoopiline kilpnäärme vähk).
Ektoopiline kilpnääre on osade allikate kohaselt kilpnäärme düsgeneesi sünonüüm ning moodustab 48–61% kilpnäärme düsgeneesi juhtumitest. Selle häire esinemissageduseks on teatatud 1 juhtum 100 000 – 300 000 inimese kohta ja see esineb ühel 4000–8000 kilpnäärme haigusega inimesest, 65–80%-l juhtumitest oli tegu naispatsientidega. Ektoopiline kilpnääre võib esineda koos struumaga ja seda võidakse seostada kliiniliselt oluliste kilpnäärme haigusseisunditega, kas kaasasündinud kilpnäärme hüpotüreoosi või hüpertüreoosiga.
Ektoopilise kilpnäärme kliiniline pilt on varieeruv ja sõltub kilpnäärmekoe paikmest, tuleks alati teha eristusdiagnoos, välistamaks kilpnäärmevähi metastaase.
Ektoopilise kilpnäärme kahtluse korral võidakse teha kilpnäärme stsintigraafia näiteks veenisisese steriilse naatrium[99mTc]pertehnetaadi lahusega, et mõõta kilpnäärme sidumisvõimet või asendit (asukohta, kuhu märkaine koguneb) ja funktsiooni (enamikul hüpotüreoos).
Campbelli käpikhamstrik

Campbelli käpikhamstrik (Phodopus campbelli) on liik käpikhamstriku perekonnast.
Liigi avastas W. C. Campbell 1902. aastal Tuvas.
Hiina suursaatkond Tallinnas

Hiina suursaatkond Tallinnas on Hiina diplomaatiline esindus (suursaatkond)  Tallinnas. Suursaatkond avati 1992. 
Tegutseb ka Eesti suursaatkond Pekingis.
Toomas Toome

Toomas Toome (7. september 1941 – 25. detsember 1996) oli eesti mootorrattasportlane, kelle alade hulka kuulusid nii ringrajasõit, jäärajasõit kui motokross.
Tallinna Armeenia Kultuuri Ühing

Tallinna Armeenia Kultuuri Ühing (ka H. Abovjani nimeline Armeenia Kultuuri Selts) on Tallinnas tegutsev Eesti armeenlaste organisatsioon.
Ühing registreeriti 23. aprillil 1989 Tallinnas Eesti Muinsuskaitse Seltsi osakonnana. Muinsuskaitse Seltsist eraldus ühing 1991. aasta II poolel. Ühingu esimees on pikka aega olnud Artem Davidjants.
Makedooniaalbaanlased

Albaanlased (albaania keeles Shqiptarët në Maqedonisë) on lõunaslaavi rahva makedoonlaste järel suurim etniline vähemuselanikkond (25,2% kogurahvastikust) tänase Põhja-Makedoonia Vabariigi piirides. Riigis elas 2002. aasta seisuga 509 083 albaanlast. Makedooniaalbaanlaste asualad paiknevad enamasti riigi loodeosas, suuresti Kosovo piiri ja vähem Albaania piiri lähistel, ning pealinna Skopje (endine Osmanite riigi basaar ja Kosovo vilajeti pealinn Üsküb) ümbruses.

Kosovo sõda

Makedoonia pakkus aastatel 1998–1999 toimunud sõja eest põgenevatele tuhandetele kosovoalbaanlastele varjupaiga.
Oltrepò Pavese

Oltrepò Pavese [oltrep'oo pav'eeze] on Itaalia veinipiirkond Lombardias Pavia provintsis Po jõe lõunakalda küngastel, Lombardia suurim viinamarjakasvatusala. Nimi tähendabki "teispool Po'd Pavias".
Kõige enam kasvatatakse piirkonnas Pinot Noiri. Suur osa marjadest müüakse Piemonte maakonna spumantetootjatele.
Oltrepò Paveses endas valmistatud veinid kannavad DOC kvaliteeditähist. Valmistatakse 20 veini. Mainimisväärseim on Barbera marjadel põhinev punane seguvein Oltrepò Rosso, millele Croatina marjad lisavad vürtsi ja täidlust ning Uva Rara magusust ja aroomi.
Oltrepò Pavese veine hinnatakse Itaalia veinide seas hinna ja kvaliteedi suhte poolest.
Urmas Rooba

Klubikarjäär

Rooba koduklubi on FC Flora, kuid laenulepingu alusel mängib Soome meeskonnas FF Jaros.
Suurimat edu saavutas aastail 2000–2002 FC Midtjyllandis mängides, kui peeti Taani kõrgliiga üheks parimaks vasakkaitsjaks. Tuli FC Københavni ridades kolm korda Taani meistriks (2003, 2004, 2006), kuid klubikarjääri pärssisid sagenevad vigastused.
On mänginud veel klubides FC Lelle, Lelle SK, JK Pärnu Tervis, Vejle BK ja Turu Palloseura.

Koondisekarjäär

Rooba on aastatel 1996–2008 Eesti koondises mänginud 70 kohtumist ja löönud ühe värava.

Isiklikku

Tema vend Meelis Rooba on samuti jalgpallur.
Valga põllumeeste konvent

Valga põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Valga linnas.
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Kaagjärve, Karula ja Taheva vald.
17. mail 1936 valiti konvendi liikmeteks Johan Ispert, Ernst Tuvikene, Karl Pantalon, Alfred Viilup, Hendrik Tonts, Konstantin Kõgel, Kaarel Moorus, August Altin, Alfred Holts, Jaan Palvadre, Richard Saretok, Julius Pähn ja Andres Holts.
20. aprillil 1940 avaldati konvendi täiskogul soovi, et põllutöölised jagataks kolme palgajärku ja ühtlasi määärataks nende maksimaalpalgad (esimese järgu karjastel kuni 25, tüdrukutel kuni 35 ja sulastel kuni 40 krooni kuus).
José Eduardo Agualusa

José Eduardo Agualusa (sündinud 13. detsembril 1960 Huambos) on Angola kirjanik ja ajakirjanik.
Ta sündis Huambos valgete portugali asunike peres ja on elanud pikka aega Lissabonis ja seejärel Rio de Janeiros.
Ta on avaldanud ajaloolisi romaane, jutukogusid ja ühe luulekogu.
2006. aastal asutas ta Brasiilias kirjastuse Língua Geral.
Draamafilm

Draamafilm (ka draama) on mängufilmižanr, mille põhitunnusteks on jõulised emotsioonid ja tõsine konflikt.
Hamiltoni maakond (Iowa)

Ajalugu

Maakond moodustati 22. detsembril 1856.
Olli Olesk

Olli Olesk (16. aprill 1906 Tartu – 26. veebruar 1988 Tartu) oli eesti advokaat ja tõlkija; vanim Minni Kurs-Oleski ja Lui Oleski neljast tütrest.
Õppis 1924–1928 (lõpetas cum laude) Tartu Ülikoolis õigusteadust, Eesti Naisüliõpilaste Seltsi vilistlane.
1936–1939 vandeadvokaat Tartus, alates 1939 Tallinnas.
Karl August Hindrey lähedase tuttavana aitas sügisel 1944 peita kirjaniku Hans Kuuse nime all Iru vanadekodusse ja säilitas tema käsikirju.
Agu Lüüdik

Agu Lüüdik (ka Agathon Lüüdik; aastani 1937 perekonnanimi: Lüdig; 30. märts 1897 Pärnu – 28. märts 1949 Tallinn) oli eesti näitleja ja lavastaja.
Aastatel 1919–1927 ja 1946–1949 oli ta Estonia teatris näitleja.
Aasta spordihetk

Aasta spordihetk on Eesti Rahvusringhäälingu korraldatav rahvahääletuse tulemusena valitav spordiaasta kõige erilisem hetk.
Julius Reubke

Julius Reubke (23. märts 1834 Hausneindorf – 3. juuni 1858 Pillnitz) oli saksa organist, pianist ja helilooja.

Elu

Julius Reubke sündis 23. märtsil 1834 Hausneindorfis. Tema isa Adolf Reubke valmistas klavereid ja ehitas oreleid. Tema vennad Emil (1836–1875) ja Karl (1840–1860) valmistasid koos isaga nii klavereid kui ka oreleid. Otto Reubke (1842–1913) oli nagu Julius organist ja pianist.
1851. aasta aprillis kolis Julius Reubke Berliini, kus astus oktoobris Berliini Konservatooriumi, mis oli avatud 1850. aastal Theodor Kullaki poolt, kelle juures Julius Reubke õppis klaverit. Adolf Bernhard Marxi ja Julius Sterni juures õppis ta kompositsiooni. Berliinis kohtus Julius Hans von Bülowiga, kes oli tuntud pianist-virtuoos ja dirigent. Hans von Bülow soovitas Julius Reubkel Ferenc Liszti juurde edasi õppima minna.
1856. aasta veebruarist õppis Julius Reubke Weimaris Ferenc Liszti juures kompositsiooni ja klaverit. Liszti mõjutusel kirjutas Julius Reubke 1857. aastal oma kuulsa Sonaadi 94 Psalmile orelile, mille lõpetas aprillis 1857. Selle teose pühendas ta Carl Riedelile ja esiettekanne toimus Merseburgi Toomkirikus tookord uuel Friedrich Ladegasti ehitatud orelil 17. juunil 1857.
1857. aasta detsembris kolis Julius Dresdenisse. Samal ajal ta haigestus ta raskelt tuberkuloosi. 1858. aasta 3. juunil, olles Pillnitzis ravil, suri Julius Reubke 24-aastaselt tuberkuloosi. Ta maeti 7. juunil 1858 Maria am Wasser kiriku lähedasse surnuaeda Pillnitz-Hosterwitzis.
Tallinna Halduskohus

Tallinna Halduskohus on üks kahest Eesti halduskohtust (teine on Tartu Halduskohus).
Halduskohtul on kaks kohtumaja: Tallinna kohtumaja (Tallinnas Pärnu mnt 7), Pärnu kohtumaja (Pärnus Rüütli 19).
Tallinna kohtumaja tööpiirkonda jääb Harju, Hiiu, Järva, Lääne ja Rapla maakond ning Pärnu kohtumaja tööpiirkonda jääb Pärnu ja Saarde maakond.
Halduskohtu esimees on Kristjan Siigur ja kohtudirektor Hans Moks. Halduskohtus on 18 kohtunikukohta.