Jaak Aaviksoo

Elulugu

Jaak Aaviksoo lõpetas 1971 Tartu II Keskkooli (praegu Miina Härma Gümnaasium) ja 1976 cum laude Tartu Riikliku Ülikooli (praegu Tartu Ülikool) füüsika-keemiateaduskonna füüsika osakonna teoreetilise füüsika erialal.
Õpingute ajal saavutas ta edu ka korvpallis tulles kahel korral Eesti meistriks (1972, 1973). Ta on treeninud ja võistelnud August Soku, Arne Laose ja Ernst Ehaveeru juhendamisel.
Aastatel 1976–1992 oli ta nooremteadur, vanemteadur ja juhtteadur Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudis . Ta kaitses 1981 TA Füüsika Instituudi juures füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi (teema: "Antratseeni ja NaNO₂ monokristallide resonantse sekundaarkiirguse uurimus").
Aaviksoo stažeeris või töötas külalisteadurina Novosibirski Soojusfüüsika Instituudis (1981), Max Plancki Tahkiseuuringute Instituudis Stuttgardis (1987, 1989), Ōsaka ülikoolis (1991) ja Pariisi VII ülikoolis (1991, 1994, 2001).
Ta oli Eesti Füüsika Seltsi asutajaliige ja esimene esimees (1989–1992). Aastail 1992-2015 oli Aaviksoo optika ja spektroskoopia professor ning alates 2017. aastast emeriitprofessor Tartu Ülikoolis .
1994. aastal valiti ta Eesti Teaduste Akadeemia akadeemikuks.
Alates 1992. aasta juulist kuni 1995. aasta novembrini oli ta Tartu Ülikooli esimene prorektor. Septembrist kuni 1995. aasta novembrini oli ta Tartu Ülikooli eksperimentaalfüüsika ja tehnoloogia instituudi juhataja kohusetäitja, 1997. aasta septembrist kuni 1998. aasta maini juhataja.
1995. aasta novembrist kuni 1996. aasta jaanuarini oli Jaak Aaviksoo Tiit Vähi kolmandas valitsuses kultuuri- ja haridusminister ning pärast kultuuri- ja haridusministeeriumite lahutamist 1996. aasta jaanuarist kuni 1996. aasta novembrini haridusminister.
1998. aasta kevadel valiti ta Tartu Ülikooli rektoriks, 2003. aastal ka teiseks ametiajaks. 11. septembril 2006 teatas ta, et soovib rektori ametist loobuda ning asuda uuesti poliitikasse Isamaa ja Res Publica Liidus. 1. veebruari 2007 vabastas vabariigi valitsus Aaviksoo rektori ametist tema enda soovil seoses siirdumisega poliitikasse ning astumisega Isamaa ja Res Publica liikmeks. 31. mail valiti tema asemele rektoriks senine Maaülikooli rektor Alar Karis. Jaak Aaviksoo valiti XI Riigikogusse.
Andrus Ansipi teises valitsuses oli ta kaitseminister. Ta pidas oma pakilisimateks ülesanneteks pronkssõduri probleemi lahendamist ja kaitseväge reguleerivate seaduste korrastamist. Olulisteks probleemideks pidas ta Eesti ühiskonna nõrka kaitsetahet, pingeid ohvitseride ja sõjaväe tsiviiljuhtide vahel ning Eesti ebapiisavat usaldusväärsust sõjaliste välispartnerite jaoks. Aaviksoo pooldas pronkssõduri võimalikult kiiret teisaldamist. Sellepärast kirjutasid 12 Eesti ülikoolide professorit talle niinimetatud professorite kirja kaitseministrile, milles juhtisid tähelepanu skulptuuri teisaldamisega seotud ohtudele.
2009. aastast juhib Aaviksoo Eesti Teaduste Akadeemia astronoomia ja füüsika osakonda.
2011. aastal valiti ta Riigikogu XII koosseisu ja 6. aprillil 2011 sai Jaak Aaviksoost haridus- ja teadusminister Andrus Ansipi kolmandas valitsuses. Ministrina toetas ta jõuliselt koolivõrgu reformi, gümnaasiumide lahutamist põhikoolidest, IRLi tõlgendust tasuta kõrgharidusest (sh stipendiumireformi) ning koolide tugispetsialistide (koolipsühholoogid, logopeedid jne) rahastamist täiel määral omavalitsuste eelarvetest.
2015. aasta Riigikogu valimistel kogus Aaviksoo 1405 häält ning sai XIII Riigikogu liikmeks kompensatsioonimandaadiga.
2015. aastal kandideeris Aaviksoo Tallinna Tehnikaülikooli rektoriks. Tema kandidatuur tekitas vastuseisu tudengite ja töötajate seas, kelle sõnul vastanduvat Aaviksoo kandideerimisaegsed väljaütlemised varasematega, näiteks Tartu Ülikool rektorina öeldud väitega, et Eestisse mahub vaid üks ülikool. Samuti on ta kritiseerinud haridusreformi, mille kriitikute hinnangul ise varem haridusministrina läbi surus. Aaviksoo erakonnakaaslane Ene Ergma meenutas seda, kuidas Ergma kandideerimist TÜ rektoriks 2006. aastal kommenteeris Aaviksoo väitega, et ülikooli tuleviku seisukohalt on põhimõttelise tähendusega rektori poliitiline sõltumatus. Ergma hinnangul on Aaviksoo kandideerimine TTÜs selle seisukohaga vastuolus. Protsessi käigus kuratooriumist eemaldatud Heiti Hääl soovitas uutel kuratooriumiliikmetel Jaak Aaviksood rektori ametisse mitte kinnitada ning korraldada uus konkurss, öeldes põhjenduseks: "Meie ülikooli rektori amet ei saa olla läbikäiguhoov poliitiku CV täiendamiseks või avariilennuväli poliitikast väljumisel." Hääle hinnangul põhjustasid segase valimisprotsessi Aaviksood toetav poliitiline surve ning ärihuvid: "Eesmärke on aga rohkem kui üks, kuna TTÜ on lisaks õppe- ja teadustöö kantsile ka Eesti Vabariigis oluline kinnisvaraarendaja ning –haldaja." Päevalehes avaldatud dokumentide kohaselt pälvis Aaviksoo kevadel koostatud dekaanide hinnangute tabelis seitsmest kategooriast neljas hindeks "nõrk" või "väga nõrk" ning teenis kokku 18 punkti, jäädes sellega alla kõigile konkurentidele (Mart Ustav 32 punkti, Jakob Kübarsepp 24 ja Andrus Salupere 19). Ka TTÜ nõukogu hääletusel jäi Aaviksoo viimaseks (Kübarsepp 34, Salupere 30, Ustav 27 ja Aaviksoo 23 poolthäält). Kuratoorium ignoreeris nõukogu hääletustulemust ja tõstis Jaak Aaviksoo pingereas esimeseks. Kandideerimisprotsess leidis laia vastukaja ajakirjanduses, pärast mitme liikme väljavahetamist kinnitas TTÜ kuratoorium Aaviksoo 30. juulil lõpus siiski ametisse. Äripäeva arvamustoimetaja Vilja Kiisleri hinnangul oli endise IRLi poliitiku kinnitamine avalikku, riigi seisukohalt olulisse ametisse (analoogselt samal ajal toimunud Liisa Pakosta valimisega võrdõigusvolinikuks) vägagi kaheldava väärtusega.
Alates 1. septembrist 2015 on ta Tallinna Tehnikaülikooli rektor. Samal kuupäeval astus ta tagasi ka Riigikogust ning tema asemel sai Riigikogu liikmeks Siim-Valmar Kiisler.

Poliitilisi seisukohavõtte

Aaviksoo hinnangul jääb Euroopa tsivilisatsioon elujõuliseks ainult siis, "kui me ei jätka sinisilmselt ohumärkide eiramist ega alluta end vägisi pealesunnitud piiritu tolerantsuse, printsiibitu paljukultuurilisuse ja läänekristlike (usu)traditsioonide mahasalgamise nõudele. [...] Meie tsivilisatsioon saab kesta vaid siis, kui meil jätkub eneseusku ja meelekindlust oma traditsioone edasi kanda ning oma väärtusi kaitsta. Kui vaja, siis lõpuni."

Hinnangud tegevusele ja isikule

Jaak Aaviksoole omistatakse autoritaarset juhtimisstiili. Ta on öelnud: "Ma olen kõikidel ametipostidel püüdnud ajada läbipaistvat, argumentidele tuginevat ja ausat poliitikat." "Tehnikaülikool vajab tänasel päeval otsusekindlat juhti, kes saaks aru tehnikaülikooli toimimisest ja kohast tänases Eesti ühiskonnas ning suudaks ellu viia vajadusel radikaalseid muudatusi. Ma olen täiesti kindel, et Jaak Aaviksoo on kindla käega juht, kes saab ülikooli juhtimisega hästi hakkama," iseloomustas Aaviksoo TTÜ kuratooriumi uus juht Gunnar Okk.

Isiklikku

Jaak Aaviksoo on abielus Tiina Kaalepiga. Tal on kolm last, neist kaks abielust geograaf Kiira Aaviksooga (1955–2011), seitse lapselast ja üks lapselapselaps.
Tema vend Peep Aaviksoo on samuti tegutsenud poliitiku ja korvpallurina.
Aaviksoo kuulub Kaitseliidu Tartu maleva Akadeemilisse malevkonda.
Ta on maailma pikakasvulisemaid kõrgkoolirektoreid (198 cm).
Aaviksoo on olnud edukas korvpallur. Ta on treeninud ja võistelnud August Soku, Arne Laose ja Ernst Ehaveeru juhendamisel. Ta on tulnud kahel korral Eesti meistriks (1972, 1973).