google/wiki40b huggingface dataset:
Birk Rohelend

Birk Rohelend (pärisnimi Hele-Riin Moon; sündinud 17. aprillil 1981 Viljandis ) on eesti kirjanik.
Ta on üks kirjastuses Tänapäev välja antud noorsooromaani sarjade (2007 ja 2009) autoritest. Alates 2008. aasta sügisest kirjandusrühmituse Purpurmust org liige. Alates 2011. aastast Eesti Kirjanike Liidu liige.
Birk Rohelend on telesarja "Padjaklubi" autor ja stsenarist. Tema sulest pärinevad ka teleseriaal "Nurjatud tüdrukud" ning sarja "Elu keset linna" viimane hooaeg. 
Septembrist 2013 on ta ETV2 kultuurisaate "Jüri Üdi klubi" saatejuht koos Mihkel Kunnuse ja Rain Kooliga.

Tunnustus

Kirjastuse Tänapäev ja Eesti Lastekirjanduse Keskuse korraldatud noorsooromaani konkursil saavutas 2006. aastal 3. koha teosega "Mina, Mortimer" ja 2008. aastal jagas esikohta Kristiine Kurema kõrval kirjatööga "Enesetapjad".
Eesti Romaaniühingu poolt korraldatud 2008. aasta romaanivõistlusel jagas kolmandat kohta Marion Andra kõrval teosega "Mu sõraline sõber".
Tõlinõmme järv

Tõlinõmme järv (ka: Telinõmme järv, Humala järv) on järv Harju maakonnas Harku vallas. Järv jääb Vääna maastikukaitsealale.
Järve pindala on 6,5 ha ja sügavus kuni 2 m.
Tõlinõmme järv asub paeplatoo häilus, mille mõõtmed on ligikaudu 1,7 × 2 km. Järv moodustus Litoriinamere laguunist, mille soostumine algas juba Antsülusjärve eksisteerimise ajal.
Veel 1930. aastate alguses oli Tõlinõmme järve pindala 38 hektarit  ja see kuulus Eesti linnurikkaimate järvede hulka. Veekogu olukord halvenes oluliselt 1937. aastal, mil loodeti järve arvelt uusi heinamaid saada. Ebaõnnestunud maaparanduskatsete (kaevati magistraalkraav Keila jõeni) järel vähenes järve veepeegli pindala ligikaudu ⅔ võrra.
Järve veetaseme alanemine ja kinnikasvamine hakkas uuesti kiirenema 1990. aastate alguses, kui lakkas töötamast järve kuivendussüsteemi truup-regulaator. Rike parandati 2003. aastal Harjumaa keskkonnateenistuse eestvõttel.
Katšanovi üksikpataljon

Väeosa moodustamine

1919. aasta suvel moodustati Pihkva kubermangu Ostrovi maakonna Katšanovi vene rahvusest bolševikevastaselt meelestatud elanikest Katšanovi polk, mis hiljem isikkoosseisu suurenedes (kui väeosaga liideti ka Pankjavitsa maakonna vene rahvusest elanikest moodustatud polk) nimetati 1919. aasta oktoobris ümber Katšanovi üksikpataljoniks.
Pärast 1920. aastal sõlmitud Tartu rahulepingu sõlmimist liideti Katšanovo piirkond Katšanovi vallana Läti Vabariigi Abrene maakonnaga.
Agu Paal

Elulugu

Agu Paal on kooliõpetajate poeg.
Lõpetas 1955 Saku Maakorraldus- ja Maaparandustehnikumi, 1960 Eesti Põllumajandusakadeemia insener-hüdromelioraatori erialal; 1973–79 EMMI aspirant ja nooremteadur, majanduskandidaat (1979, Läti Põllumajanduse Akadeemia), väitekiri käsitles tööviljakuse tõstmist ekskavaatoritöödel maaparandusehituses (Eesti NSV näitel). Oli 1955–73 Võru Maaparandusvalitsuse projekteerija, Eesti Põllumajandustehnika Võru osakonna turbajaosakonna juhataja, Eesti Põllumajandustehnika ning 1980–92 Põllumajandusministeeriumi Tehnoloogia ja Konstrueerimise Büroo maaparandusehituse normeerija, 1992– sama ministeeriumi Maaparanduse Ehitusjärelevalve- ja Ekspertiisibüroo peatehnoloog.

Teadustöö

Tegevusvaldkond: maaparandusehituse ökonoomika, sh töönormide analüüs ja koostamine, eri tehnoloogiate majanduslik analüüs ja ehitajatele soovituste koostamine, uue tehnika efektiivsuse uurimine, tööde omahinna analüüs ja hinna prognoosimine, normatiivide väljatöötamine eelarvehinnete koostamiseks.
Ivo Pill

Ivo Pill (sündinud 6. aprillil 1955 Tallinnas) on eesti vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1974 Tallinna 2. Keskkooli ja aastal 1978 Kaarepere Sovhoostehnikumi. 1989–1993 õppis Usuteaduste Instituudis. 1997 omandas bakalaureusekraadi usuteaduses ja 2008 bakalaureusekraadi ajaloos. Töötanud metsatehniku, metsavahi, treiali ja keevitajana. Oli Eesti Kongressi saadik. Töötanud Lüllemäe põhikooli ja Tsirguliina keskkooli ajaloo-, filosoofia- ja religiooniõpetajana.

Teenistuskäik

Ordineeritud diakoniks 5. detsember 1989, aseõpetajaks 6. juuni 1990, antud õpetaja õigused 10. juuni 1993. Ta oli aastal 1990 Vastseliina Katariina koguduse õpetaja, 1. oktoobrist 1990 on ta EELK Sangaste koguduse õpetaja ning 1991. aastast Laatre koguduse hooldusõpetaja. Olnud Võru vikaardiakon 1990, Elva hooldusõpetaja 1997–2001, Karula hooldusõpetaja 1997–1999, Nõo hooldusõpetaja 1997–2002, Helme ja Taagepera hooldusõpetaja 1998–1999. EELK Kirikukogu liige 1992–1997, 2009–.
Ellen Liiger

Ellen Liiger (26. juuni 1918 Tallinn – 4. august 1987 Tallinn) oli eesti näitleja.
Ellen Liiger lõpetas aastal 1937 Tallinna I Tütarlaste Gümnaasiumi ja aastal 1941 Tallinna Konservatooriumi Lavakunsti Kooli.
Ta alustas aastal 1924 lasteosade mängimisega teatris Estonia. Ta töötas aastatel 1941–1960 ja 1967–1987 Eesti Draamateatris ning aastatel 1960–1966 teatris Vanemuine. Lisaks oli ta Tartu Ülikoolis, Tallinna Pedagoogilises Instituudis ja Draamateatri õppestuudios lavapedagoog.

Isiklikku

Tema poolvend Arnold Liiger (1902–1944) ja vend Eduard Liiger (1907–1977) olid näitlejateks teatri Estonia abikoosseisus. Ta oli abielus Ilmar Tammuriga. Nende tütar on kiirabiarst Mare Liiger.
Oleksandr Turtšõnov

Ukraina poliitikas

Juba Nõukogude aja lõpul oli Turtšõnov lähedalt seotud Ukraina tulevase presidendi Leonid Kutšmaga, kelle lähikonda ta kuulus ka pärast Kutšma määramist peaministriks 1992. aastal. Samuti on tal tihedad sidemed kaaslinlase Julija Tõmošenkoga, kelle erakonnas kandideeris Turtšõnov 2008. aastal Kiievi linnapeaks. 1994. aastal asutas ta koos Pavlo Lazarenkoga partei Hromada, mille nimekirjas ta 1998. aastal esmakordselt parlamenti valiti.
Oleksandr Turtšõnov oli erakonna Batkivštšõna esimene aseesimees. Kui Julija Tõmošenko teine valitsus 3. märtsil 2010 lagunes, oli Turtšõnov kui esimene asepeaminister ex officio peaministri kohusetäitja, kuni Ülemraada määras 11. märtsil 2010 peaministriks Mõkola Azarovi.
2014. aasta veebruarist kuni 7. juunini Ukraina presidendi kohusetäitja, alates 16. detsembrist 2014 Ukraina Rahvusliku Julgeoleku ja Kaitse Nõukogu sekretär.
Turtšõnov oli 22. veebruarist 2014 kuni 27. novembrini 2014 Ukraina Ülemraada esimees ning oli presidendi kohusetäitja pärast Viktor Janukovõtši tagandamist ametist 21. veebruaril 2014. Ta määrati ka Ukraina valitsuse koordinaatoriks, ehkki Sergi Arbuzov jätkab peaministrina (teda pole tagandatud). Turtšõnovi tunnistasid legitiimseks presidendiks Euroopa Liit ja USA. Venemaa on avaldanud kahtlust Ukraina parlamendi ja uue võimu otsuste seaduspärasuses.

2014. aasta septembris asutas ta koos Arseni Jatsenjukiga uue poliitilise partei Rahvarinne, mis osales edukalt 2014. aasta Ukraina parlamendivalimistel ja sai 82 kohta.

Teosed

2004. aastal avaldas raamatu "Hirmu illusioon", mille ainetel tehtud samanimeline Ukraina film esilinastus 2008. aastal; ta kirjutas ka filmi stsenaariumi.

Isiklikku

Ta on majandusteaduse doktor. Ta on abielus Ganna Turtšõnovaga ja tal on üks poeg. Usutunnistuselt on ta baptist.
Liudsamblik

Liudsamblik (Lecanora Ach.) on liigirikas samblike perekond.
Varem oli liudsamblike perekond veelgi suurem. Hiljem on sellest eraldatud perekonnad Aspicilia, Rhizoplaca ja Squamarina.
Liudsamblikud jagatakse kahte alamperekonda: Eulecanora, millel on rohkem kooriku kuju, ja Placodium, mille servad on enam või vähem selgete hõlmadega.
Eestis on leitud 50 liiki liudsamblikke.
Liudsambliku tallus on valge kuni hallikasroheline, mõnikord helekollane. Eosed on värvita.
Põhiliselt leitakse liudsamblikke müüridel, majaseintel ja kõnniteedel, aga mõnedki liigid kasvavad ka puukoorel ja puidul. Nad kasvavad radiaalselt, keskkohast kaugemale, ja väga aeglaselt, mitu millimeetrit aastas. Mõnikord juhtub, et keskkoht sureb ära, ja siis moodustavad lehtsamblikud rõnga. See-eest elavad lehtsamblikud vanaks: mitmekümneaastaseks, mõned liigid isegi mitmesaja-aastaseks.
Liudsamblikud kasvavad kõikjal maailmas. Neid leidub isegi Arktikas ja Antarktikas.
José Dolores Estrada

José Dolores Estrada Morales (1869 – 6. aprill 1939) oli Nicaragua poliitik ja sõjaväelane, 1910. aastal Nicaragua president. 
José Dolores Estrada sündis aastal 1869 Managuas. Tema vend oli Juan José Estrada, kes oli hiljem presidendi kohusetäitja, ka oli tal veel kaks venda, Aurelio ja Irineo. Poliitilistelt vaadetelt oli José Dolores Estrada liberaal.
Aastal 1903 lõpetas ta sõjaväelise karjääri. Seejärel sai temast Irineo ja Aurelio järel Managua linnapea. Tema alustas linna haljastamist, ühtlasi rajas Estrada pere Managua Parque Centrali.
Riigi üle-eelmise presidendi José Santos Zelaya poliitika ohustas USA huvisid piirkonnas ja see asus koos Guatemala valitsusega toetama Nicaragua konservatiivseid jõude. Aastal 1907 alustas USA laevastik Nicaragua sadamate hõivamist. Aastal 1909 hukati mitmed tabatud USA sõdurid. See tõi kaasa suurema USA interventsiooni, mille tagajärjel loobus Zelaya aasta lõpus võimust ja otsis varjupaika Mehhikost, andes võimu üle José Madriz Rodriguezele. 
Zelaya võimult lahkumine aga konflikti muutusi ei toonud. Moskiitorannikul alguse saanud Revolución de la Costa Atlántica haaras üha suuremat osa riigist. 19. augustil 1910 hõivasid ülestõusnute väed Managua ja Rodriguez loobus võimust. Ka tema põgenes Mehhikosse, kus ta järgmise aasta 14. mail suri.
Pärast Rodrigueze pagemist määras liberaalne partei presidendi kohusetäitjaks José Dolores Estrada, kes oli selles ametis seitse päeva.
José Dolores Estrada suri 6. aprillil 1939, külastades New Yorki.
Wikimedia Commons

Wikimedia Commons on Wikimedia andmebaas tasuta ja vabalitsentsiga piltide, helifailide, videoklippide ja muu meedia jaoks, mida saab kasutada kõigis Wikimedia projektides. 
Erinevalt piltidest, mis on laaditud näiteks eestikeelse Vikipeedia andmebaasi ja mida saab seega kasutada ainult eestikeelse viki illustreerimisel, on Commonsi failid kasutatavad kõigis Vikipeedia keeleversioonides ja teistes Wikimedia projektides (Vikitekstid, Vikiraamatukogu, Vikisõnastik jne). 
Wikimedia Commons sai alguse 7. septembril 2004. 1. juunil 2010 sisaldas Commons enam kui 6,7 miljonit meediafaili ja 1. veebruar 2013 seisuga enam kui 16 miljonit meediafaili.

Parimad pildid

Parimad pildid valitakse Commonsis kvaliteetseks (quality images) või eeskujulikuks (featured pictures). 13. märtsi 2011 seisuga oli kvaliteetseks hinnatud üle 15 600 pildi ja eeskujulikke oli 3360. Viimaste seast valitakse ka aasta pilte ja Commonsi esilehe pilte.

Eesti pildid Commonsis

Eestist pärit meediafailid, mis on jõudnud välja Commonsi aasta pildi finaali:
Vaigatš (jäämurdja, 1909)

Vaigatš oli auru jõul töötav jäämurdja. Laev ehitati Vene keisriväele aastal 1909 Peterburis. Vaigatš sai nime Vaigatši saare järgi.
Vaigatš ja tema sõsarlaev Taimõr ehitati, et kaardistada siiani kaardistamata alasid Põhja-Jäämeres. See ettevõtmine sai tuntuks kui Põhja-Jäämere hüdrograafiline ekspeditsioon.
Vaigatš sõitis 1918. aastal Jenissei lahes, Kara meres vastu veealust kivi ja uppus.
Heiterwang

Geograafia

Heiterwang asub Reuttest lõunas Heiterwanger See ääres, mis on kanali kaudu ühendatud Planseega.
Vihula vald (1939)

Vihula vald oli vald Virumaal aastail 1939–1950.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Annikvere külanõukogu, Karula külanõukogu ja Vihula külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Loksa rajooni koosseisu.

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)

32. Vihula vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Vihula valla maa-alast, välja arvatud Jorika, Pihlaspea ja Vergi külade, Paju nr. A-20, Mägede-Pikapõllu nr. 10 ja Mägede-Everk nr. 11 talude, Loobu metskonna Viitna metsandiku kvartaalide nr. 14–18 ning nende vahel asuvate heinamaatükkide maa-alad; b) senise Varangu valla Eisma, Andi, Kiva, Matsu ja Kandle külade maa-aladest; c) senise Palmse valla Sagadi metsandiku kvartaalide nr. 54–57 ja 65–67 maa-aladest.
Gottfried Wilhelm Striedter

Gottfried Wilhelm Striedter (27. jaanuar/7. veebruar 1773 Tallinn – 4. november/16. november 1844 Kose) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1783–1791 Tallinna toomkoolis. Edasi õppis ta (immatrikuleeriti 27. septembril 1791, oli kohal veel aastal 1794) Jena ülikoolis. Ordineeriti 16. veebruaril/28. veebruaril 1802 õpetajaks.
Ta oli pärast ordineerimist Kose Püha Nikolause koguduse adjunktõpetaja, sai 17. oktoobril/29. oktoobril 1802 sama koguduse õpetajaks (olles aastatel 1802–1844 Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja). Eestimaa konsistooriumi assessoriks sai 3. juulil/15. juulil 1824, valiti uuesti aastal 1833. Sai 27. jaanuaril/8. veebruaril 1832 Ida-Harju praostkonna abipraostiks ja 23. märtsil/4. aprillil 1835 praostiks. 3. novembril/15. novembril 1836 sai konsistoriaalnõunikuks.

Isiklikku

Tema poeg Thomas Ferdinand Striedter oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja.
Biełaaziorsk

Ajalugu

Biełaaziorsk rajati energeetikute töölisasulana aastal 1958 ehitatud soojuselektrijaama juurde. Algselt kandis asula Biarozaŭski nime, tänapäevase nime sai see aastal 1960. Elektrijaam valmis aastal 1961. Aastal 1970 sai Biełaaziorskist linn.
Anton Aunma

Anton Aunma (sündinud 19. jaanuaril 1972 Tallinnas) on eesti maalikunstnik.
Tartu Kunstikooli lõpetas Aunma 1993. aastal kunstilise kujundamise erialal. Lõputööks oli maaliseeria "Tartu vaated". 1997. aastal sai ta Tartu Ülikooli sisse eripedagoogika erialal. Ta töötab Tartu Vanglas kriminaalhooldusametnikuna.
Kunstnik on tegutsenud vabakutselisena maalides maastikke, linna- ja merevaateid, vaikelusid ning akte. Kunstniku põhiliseks tehnikaks on olnud õlimaal, kuid vähesel määral on Aunma loonud ka akvarelle, tempera- ja akrüülmaale.
Nikolai Pankratov

Nikolai Pankratov (sündinud 23. detsembril 1982 Jekaterinburgis) on vene murdmaasuusataja.

Maailma karikavõistlustel

Nikolai Pankratov on osalenud 113 maailma karika etapil (seisuga 23. veebruar 2015) ja jõudnud poodiumile 4 korral, millest ühel korral kõige kõrgemale astmele.
Art Spiegelman

Art Spiegelman (kodanikunimega Itzhak Avraham ben Zeev; sündinud 15. veebruaril 1948 Stockholmis Rootsis) on USA koomiksikunstnik ja toimetaja.
Tema tuntuim teos on kaheköiteline holokaustiteemaline koomiks "Maus".
Ta on töötanud toimetajana koomiksiajakirjades Arcade ja Raw, 1992. aastast joonistas ta kümmekond aastat karikatuure ajakirjale The New Yorker, kus tema sulest pärines mitu tähelepanu pälvinud ja vahel ka skandaalset esikaant.
Tuntuks sai Spiegelman 1970. aastatel alternatiivse koomiksikunstnikuna. Tema toonased teosed oli lühikesed ja eksperimentaalsed ning sageli autobiograafilised. Valik neist ilmus kogumikus "Breakdowns" 1977. aastal. Järgmiseks joonistas ta "väga mahuka koomiksiraamatu" oma isa holokaustikogemustest. Koomiksus "Maus" (saksa keeles 'hiir') on natse kujutatud kassidena, juute hiirtena ja poolakaid sigadena. Selle joonistamine võttis 13 aastat ja lõppes 1991. 1992. aastal anti sellele Pulitzeri preemia eriauhind ning seda peetakse üheks koomiksiajaloo tähtsamaks teoseks, mis tõmbas žanrile ka tõsiste uurijate tähelepanu.
Spiegelman ja Mouly toimetasid üksteist väljaannet koomiksi- ja graafikaajakirja Raw 1980–1991. Ajakiri tutvustas selliseid uusi talente nagu Charles Burns, Chris Ware ja Ben Katchor ning esitles ingliskeelsele publikule võõrkeelseid autoreid. 1990. aastate algusest töötasid nad ajakirjas The New Yorker, kust Spiegelman lahkus 2004. aastal, et töötada raamatuga "In the Shadow of No Towers" (2004), mis kujutab tema isiklikku vaadet 11. septembril 2001 New Yorgis toime pandud terrorirünnakutele.
Art Spiegelmani abikaasa on kujundaja ja toimetaja Françoise Mouly, lapsed kirjanik Nadja Spiegelman ja Dashiell Spiegelman.
Viljandi Meditsiiniline Keskkool

Viljandi Meditsiiniline Keskkool (ka Viljandi Meditsiinikool, täisnimega Eesti NSV Tervishoiuministeeriumi Vabariiklik Viljandi Meditsiiniline Keskkool) oli meditsiiniline kutseõppeasutus Viljandis.
Kool avati 1945. aasta novembris. Koolis sai õppida velskriks või meditsiiniõeks. Õppetöö kestis kaks aastat.
Õe erialale võeti vastu vähemalt 7 klassi haridusega 14-30-aastaseid naisi sisseastumiseksamitega. Eksamitest olid vabastatud 7.–9. klassi põhiliselt viitega lõpetanud ning 10. ja 11. klassi lõpetanud. 
Koolil oli kolmest talust koosnev abimajand, mis 1958. aastal liideti Jämejala haiglaga.
Kool lõpetas tegevuse 1960. aasta augustis. Pooleliolevate õpingutega õppurid jagati Tallinna ja Tartu meditsiiniliste keskkoolide vahel.
Tegevusaja vältel lõpetas Viljandi Meditsiinilise Keskkooli 720 meditsiiniõde ja 457 velskrit.
Lee De Forest

Lee De Forest (26. august 1873 Council Bluffs, Iowa – 30. juuni 1961 Hollywood, California) oli Ameerika Ühendriikide raadioinsener ja leiutaja.
Liv Grete Poirée

Maailma karikavõistlused

Maailma karikavõistlustel osales Liv Grete aastatel 1993–2006 192 korda ja sai 22 individuaalset MK-etapivõitu. Lisaks võitis ta 9 MK-etappi Norra naiskonnaga. Teisi kohti saavutas ta individuaalselt 15 ja naiskonnaga 5, kolmandaid kohti individuaalselt 9 ja naiskonnaga 5. Üldse jõudis ta poodiumile 46 korda individuaalselt ja 19 korda Norra naiskonnaga.
Maailma karikaid võitis ta karjääri jooksul neli. Maailma üldkarika võitis ta 2004, lisaks oli 2001 ja 2002 2. Sprindi karika võitis ta 2004, lisaks oli ta 2001 ja 2002 2. ning 1999 3. Jälitussõidu karika võitis ta 2004. lisaks oli ta 2001 ja 2002 2. ning 2004 ja 2006 3. Ühisstardiga sõidu karika võitis ta 2004, lisaks oli ta 2001 2. Eraldistardiga sõidu karika arvestuses oli ta 2002 2. ja 2001 3.
Silicon Valley (seriaal)

1. hooaeg

Richard Hendricks loob rakenduse Pied Piper, mis sisaldab revolutsioonilist andmete pakkimise algoritmi. Peter Gregory omandab osaluse Pied Piperis ja Richard palkab Erlich Bachmani äriinkubaatori elanikud, kaasa arvatud Bertram Gilfoyle ja Dinesh Chugtai, koos Jared Dunniga, kes lahkus Hoolist. Vahepeal aksepteerib Nelson "Big Head" Bighetti edutamise Hoolis, hoolimata sellest, et ta ei ole seda ära teeninud.
Gavin Belson annab oma Hooli töötajatele korralduse Pied Piperi algoritmi pöördprojekteerimiseks ja arendab kopeeritud toote Nucleus. Mõlemal firmal on kavas toode esitada TechCrunchil. Pied Piper tormab, et toota oma kompressioonitehnoloogial põhinevat funktsionaalset pilvandmebaasi. TechCrunchi üritusel tutvustab Belson Nucleust, mis on integreeritud kõigi Hooli teenustega ja millel on võrdne jõudlus Piper Piperiga. Siiski on Richardil uus idee ja ta veedab terve öö kodeerides. Järgmisel hommikul teeb Richard Pied Piperi lõpliku ettekande ja näitab toodet, mis on tugevam kui Nucleus.
Välisringhääling

Eesti ja välisringhääling

Eestikeelse välisringhäälingu tähtsamad tegijad on olnud Ameerika Hääle, Vabadusraadio–Raadio Vaba Euroopa, Eesti Vabaduse Hääle ja Rootsi Raadio eesti toimetused. Tallinna raadio on teinud eestikeelseid raadiosaateid pagulaskonnale vaid sovetliku okupatsiooni ajal 1944-1991.
Noore arsti märkmed

"Noore arsti märkmed" (novellikogumik)

Nagu eelnevalt mainitud, on sari kirjutatud Bulgakovi samanimelise autobiograafiliste mõjutustega jutukogumiku põhjal. Esimese maailmasõja puhkedes astus noor Bulgakov vabatahtlikuna Punase Risti ridadesse ja sai vähemalt kahel korral raskelt haavata. Kroonilise valu käes vaevlev Bulgakov hakkas leevenduseks endale morfiini süstima. Kirjanik sai siiski 1918. aastaks sõltuvusest jagu ning võitlus narkootikumisõltuvusega on üheks peateemaks 1926. aastal avaldatud "Noore arsti märkmetes".
1916. aastal lõpetas Bulgakov Kiievi ülikooli meditsiiniosakonna ning suunati seejärel maakonnaarstiks Smolenski kubermangu haiglasse. Novellikogumik keskendubki peamiselt autori maakonnahaiglas veedetud aastatele, tema karjääri algusaega iseloomustavatele probleemidele ja valudele.
Karl Adelbert

Karl Adelbert (eesnimi ka Kaarel; 31. mai 1877 Särevere vald, Türi kihelkond, Järvamaa – september 1939 Tallinn) oli Eesti ametnik ja vanglaülem.
Ta lõpetas 1899. aastal Paide linnakooli.
Ta alustas 1898. aastal tööd vanglate alal Tallinna eeluurimisvangla kantseleiametnikuna, oli 1905. aastal Lasnamäe vangla ülem ja hiljem Eestimaa kubermanguvangla ülema abi. 
1908. aastal rändas Venemaale ning oli Tveri kubermangus ja linnas vanglaametnik, alates 1923. aastast ka Tveri vangla ülem. Ta opteerus 1920. aastal Eesti kodakondsusse ning naasis samal aastal Eestisse. 
Veebruaris 1921 määrati ta Keskvangla ülemaks. Ta kõrvaldati kaebuse peale novembris 1922 ametist ja alustati tema kohta kriminaaluurimist. 1923. aastal lõpetati uurimine kuriteokoosseisu puudumise tõttu. 
Ta oli hiljem eeluurimisvangla ja Harku vangimaja ülem ning vangimajade inspektor.
Haigus

Haigus teaduses

Humaanmeditsiinis tegelevad haigustega seotuga paljud teadusharud: patoloogia, nosoloogia jpt.
Mandariinpart

Mandariinpart (Aix galericulata) on partlaste hulka kuuluv linnuliik.
Pärineb Ida-Aasiast. 
Euroopas elab võõrliigina, esmalt Inglismaal (20. sajandi algusest), hiljem ka Iirimaal (alates aastast 1978), Prantsusmaal, Šveitsis. Nähtud ka Eestis.
Kurista mõisa kalmistu (Laiuse)

Kurista mõisa kalmistu on kalmistu Laiuse kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kurista külas Jõgeva vallas Jõgeva maakonnas. Kalmistu jääb Kurista mõisa südamest linnulennult umbes 1,2 km kaugusele edelasse.
Kalmistu rajasid Kurista mõisa tollased omanikud Samson-Himmelstjernad millalgi pärast 1820. aastat ning selle lõunaossa rajati arvatavasti 19. sajandi teisel poolel väravaehitis-kabel, mis praegu on varemetes.  
Kalmistule maetute arv pole teada. Kalmistut on oluliselt lõhkunud selle põhjaossa rajatud kruusakarjäär ja sellesse hiljem rajatud motokrossirada.
Ühekroonine meenemünt (1999)

Kujundus

Mündi ja selle pakendi on kujundanud skulptor Mati Karmin. Münt on kuldkollast värvi ning kaalub 5 grammi, läbimõõt on 2,325 sentimeetrit  ning selle serv on katkendlikult rihveldatud.

Avers

Mündi esiküljel on pääsuke mille kohal on legend "EESTI VABARIIK" ning mille all on vermimise aasta "1999".

Revers

Mündi tagaküljel on Tallinna laululava kujutis mille all nimiväärtus "1 kroon".

Pakend

Pakendi ühel küljel on kaasaegse laulupeo ajal tehtud Tallinna laululava pilt, teisel küljel on Tõstamaa laulukoori pilt aastast 1865, Eesti Panga presidendi Vahur Krafti pühendus eesti ja inglise keeles ning mündi vermimise andmed. Pühenduse eestikeelne teks on: 
130 aastat on Eesti laulupidudel lauldud - nii murest kui rõõmust, vabaks saamisest ja vabadusest. Olgem koos, vabadena ja lauldes.
Elise Priks

Elise Priks (ka Eliise Priks; 9. jaanuar 1890 Laeva vald, Tartumaa – 14. november 1943 Moskva) oli Eesti tööline, kommunistlik poliitik ja ametiühingutegelane.
1924. aasta 26. juunist kuni 22. novembrini oli Priks Eesti Riigikogu II koosseisu liige, esindades erakonda Töörahva Ühine Väerind (TÜV). Kuna TÜV oli Eestis keelustatud kommunistlike organisatsioonide legaalne variorganisatsioon, kujunes ka Priksi poliitiline karjäär Riigikogus lühikeseks. Riigikogu liikmeks sai ta 26. juunil tagandatud Gustav Lange asendajana (kes omakorda oli juba mitmes asendaja sama aasta 10. märtsil tagasi astunud Hans Heidemanni kohal), Priks ise aga tagandati 22. novembril 1924 ning tema kohale astus Kristjan Raudsepp.
Priks oli üks kahtlusalustest Eesti ajaloo ühes suuremas poliitilises kohtuprotsessis, nn 149 protsessis, mis kestis terve 1924. aasta. Protsessi tulemusel kuulutati Töörahva Ühine Väerind riigivastaseks relvastatud organisatsiooniks ning erakonna liikmed karistati parteisse kuuluvuse ja riigipöörde kavandamise eest. Priksile mõistis kohus karistuseks 15 aastat sunnitööd. Elise Priks vabastati 1938. aasta amnestiaseaduse põhjal.
Pärast Nõukogude okupatsiooni algust Eestis 1940. aastal töötas Priks ametiühingutes ja parteitööl, evakueerimise järel Venemaal ning 1943. aasta algusest Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu juures.