Mecha

Ajalugu

1880. aastal ilmunud Jules Verne'i romaanis "La Maison à vapeur" ("Aurumaja") figureeris aurumootoriga mehitatud mehaaniline elevant. Veel üks varaseim taoliste masinate kujutustest oli tripod H. G. Wells'i kuulsas "Maailmade sõjas". Romaanis pole tripod'ite – võitlusmasinate, nagu neid raamatus nimetatakse – liikumisviisi detailselt kirjeldatud, ent me saame mingi ettekujutuse tsitaadist: "Kas suudate kujutleda lüpsmistooli ägedalt maad mööda pillutatuna? Selline mulje jäi nendest välgatustest. Kuid lüpsmistooli asemel kujutlege vägevat masinavärki kolmjalal."

Manga ja anime

Jaapanis on "robot-anime" (nn mecha anime väljaspool Jaapanit) üks vanimaid animežanreid. Roboti anime on tihti seotud mänguasjatootjatega. Suurtel frantsiisidel nagu Zoids ja Gundam on sadu erinevaid mudelikomplekte.
Mecha suurus võib varieeruda sõltuvalt juttust ja/või seotud kontseptidest. Mõned neist ei pruugi olla tunduvalt kõrgemad kui tank (ehkki Armored Trooper Votoms, Megazone 23, Code Geass), mõned võivad olla paar korrust pikad (ehkki Gundam, Escaflowne, Bismark, Gurren Lagann,Neon Genisis Evangelion) teised võivad olla nii kõrgel kui pilvelõhkuja ( Mõned on küllalt suured, et need sisaldaksid kogu linna (Macross), mõned on galaktika suurused(Getter Robo, Tengen Toppa Gurren Lagann) ja mõned isegi universum(Tengen Toppa Gurren Lagann: Lagann-kana, Demonbane).

Esimene mecha oli näha Mitsuteru Yokoyama’s  olevas mangas Tetsujin 28-go(1956). Aga see polnud žanri algus, žanri alguseks võib lugeda Go Nagai Mazinger Z. Mazinger Z tõi uuendused nagu tuleviku relvad ja piloodikabiini[2].(Tetsujini oli kaugjuhtitav puldi abil.) Go Nagai sõnul:
Ma tahtsin luua midagi muud, ja ma arvasin, et oleks huvitav robot, millega saaks sõita, nagu autoga.[2]
Mazinger Z oli peaosas hiiglaslikud robotid, mida "juhiti väikse lendava auto ja käskkeskus abil, mis olid dokitud pea sisse."[2] Seeria oli ka          teerajaja survevalu metallist mänguasjad jaoks, nagu näiteks Chogokin seeria jaoks Jaapanis ja Shougun Warriors mängu asjade jaoks USA’s, need olid(ja on) väga populaarsed laste ja kollektsionääridega.
Robot/mecha Anime ja manga’d erinvaed teineteistest väga palju, eriti jutustamise ja animatsiooni kvaliteet erineb seeriate vahel. Sisu erineb väiksete laste saatetest kuni saatetest, mis on mõeldud vanematele teismelistele või täiskasvanutele.
Mõned robotuid/mecha’d on võimelised transformeerima (Macross, Zeta Gundam, Transformers ja Nintendo-Monolith'S XenoX Doll / Skell'i kujul) või ühendades mitmeid kokku(Beast King GoLion ja Tengen Toppa Gurren Lagann). Go Nagai on tavaliselt krediteeritud selle sub-žanri leiutamine au, sest ta oli seotud 1974 "Getter Robo"’ga.
Mitte kõik mecha peavad olema täiesti mehaanilised. Mõnedel on bioloogilised komponendid, mille abil saab nende pilootidega ühineda, ja mõned neist on osaliselt bioloogilised, näiteks Neon Genesis Evangelion, Eureka Seven ja Zoids.
Anime’d mis põhinevad Mecha ’dest on maailmas näinud suurt kultuurilist vastuvõttu. Selle populaarsuse personifikatsiooni võib vaadelda 1:1 täpsied koopia kujusi seerijatest nagu Mazinger Z, Tetsujin ja Gundam.

Mechad filmis

Arvatavasti kõige tuntum näide mechast läänemaailma kultuuris on "Tähtede sõja" sarjas esinevad sammujad AT-AT ja AT-ST.
Hollywoodi filmis "Tulnukad" ("Aliens") esinev kargolaadur on sedasorti seade, mille puhul on raske öelda, kas tegemist on mecha või eksoskeletiga.
Filmis "Matrix Revolutions" juhib Kapten Mifune Zioni kaitsvaid vägesid lahtise kokpitiga mecha-laadses masinas nimega APU.
"Tähesõdalaste" ("Starship Troopers") kolmanda osa lõpupoole juhib peategelane Johnny Rico salka mecha'dest, millel on kuulipildujast ja leegiheitjast jäsemed.
James Cameroni filmis "Avatar" kasutatakse AMPi-nimelisi võitlusmasinaid.

Olemasolevad kõndivad sõidukid

Kõndiv sõiduk on masin, mis kõnnib jalgadel ega liigu ratastel või rööbastel. Kõndivaid sõidukeid on konstrueeritud ühe kuni kaheksa jalaga. Neid klassifitseeritakse jalgade arvu järgi.
Kuigi kõndiva sõiduki liikuvus on väidetavalt suurem kui ratastega sõidukitel, piirab nende kasutust masinate keerukus. Mehitatud kõndiva sõiduki näidete hulgas on General Electricu kõndiv veok ja Duisburg-Esseni Ülikooli ALDURO.
1990-ndatel töötas John Deere'i teadus- ja arendusosakond Soomes välja kõndiva harvesteri. 1994 toodeti üks kahest prototüübist, mis olid maailma esimesed omataolised. Masina jalgade küljes olid sensorid, mis võimaldasid reageerida vastavalt pehmele, kaldus või ebatasasele pinnale, sealjuures jaotas pardakompuuter raskuse võrdselt kuue jala vahel. Masin kõndis üle teele sattunud takistuste ning masinajuht sai reguleerida sammu kõrgust.
Teine prototüüp nimega PlusJack töötati välja 1999. aastal Timberjacki teadus- ja arendusrühma Plustechi poolt. Keskkonnasõbralik harvester suutis töötada väga järskudel nõlvadel ja ebatasasel pinnal, liikuda igas suunas ja kohapeal ringi pöörata. Selle jalajäljed jäid peaaegu märkamatuks.
Masstootmisse kõndivad harvesterid ei jõudnud.