google/wiki40b huggingface dataset:
Thiago Silva

Klubikarjäär

Paris Saint-Germainis mängib ta alates 2012. aastast. Ta on tulnud klubiga viiel korral Prantsusmaa meistriks, neljal korral karikavõitjaks, viiel korral liigakarika võitjaks ja kolmel korral superkarika võitjaks. Kõigi hooaegadel alates hooajast 2012–2013, mil ta on Paris Saint-Germainis mänginud, on ta valitud Prantsusmaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

Koondisekarjäär

Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi Silva 20. novembril 2008 mängus Portugali vastu. Esimese värava lõi ta Brasiilia rahvuskoondises 30. mail 2012 sõprusmängus USA vastu.
2014. aasta maailmameistrivõistluste lõi ta veerandfinaalis 4. juulil värava Colombia vastu.
2015. aasta Copa América viimases alagrupimängus 21. juunil lõi ta värava Venezuela vastu.
2018. aasta maailmameistrivõistluste viimases alagrupimängus lõi ta värava Serbia vastu.
Ta võitis Brasiilia koondisega 2019. aasta Copa América ja valiti samuti turniiri sümboolsesse koosseisu.
Ta kuulus Brasiilia koondisse veel 2010. aasta maailmameistrivõistlustel, 2011. aasta Copa Américal ja 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistlustel.
Ta kuulus Brasiilia olümpiakoondisse 2008. ja 2012. aasta suveolümpiamängudel. 2012. aastal võitis ta hõbemedali.
Mark Rudan

Mark Rudan (sündinud 27. augustil 1975 Sydneys) on Austraalia jalgpallitreener ja endine mängija. Ta on Austraalia kõrgliiga klubis Wellington Phoenix peatreener.
Jalgpallurikarjääri alustas Rudan 1993. aastal Sydney Unitedis. Ta mängis karjääri jooksul Austraalia klubides, sh Sydney FC-s ja Adelaide United, ning mitmes välisriigis: Saksamaal Aacheni Alemanniais, Hiinas Nanjing Yoyos, Malaisias Public Bankis, Jaapanis Avispa Fukuokas ja Šveitsis FC Vaduzis. Ta lõpetas mängijakarjääri 2010. aastal Adelaide Unitedis. Kuigi Rudan mängis Austraalia noortekoondistes, ei õnnestunud tal Austraalia rahvuskoondises kordagi mängida. Tema positsioon oli mängijana keskkaitsja.
2011. aastal alustas Rudan treenerikarjääri. Esmalt oli ta Austraalia madalamate liigade peatreener. 2018. aasta mais sai ta Wellington Phoenixi peatreeneriks.
August Kitzbergi monument

August Kitzbergi monument on August Kitzbergile pühendatud mälestusmärk Viljandi maakonnas Karksi-Nuias.
Monument püstitati 1990. aastal. Selle autor on skulptor Jaak Soans.
Eesti Fotokunstiühing

Eesti Fotokunstiühing (kirjutatud ka Eesti FotokunstiÜhing; lühend: EFÜ) on aastal 1987 asutatud ühing, mis koondab enda alla kutselisi ja amatöörfotograafe ning fotograafiaga tegelevaid ühendusi.
EFÜ peamised tegevusalad on näituste korraldamine ja vahendamine ning fotograafiaühenduste ühistegevuse tugevdamine.
Võstermäe rändrahn

Võstermäe rändrahn on rändrahn Järva maakonnas, Türi vallas, Laupa külas. See asub Laupa mõisast umbes 2 km läänes, metsas sees. Tegemist on ümarja, massiivse, keskmiseteralise, halli graniitrahnuga: pikkusega 6,4 m, laiusega 5,3 m, kõrgusega 2,3 m. Ümbermõõt on 18,5 m. Rahnu ülaosa läänepoolne osa on pikselöögist purustatud, tükid lebavad siiani kivi kõrval maas. Selles esineb ka pragusid, üks pragu ulatub rahnu laelt kuni maani välja. Rändrahn on suhteliselt vähe sammaldunud.
Rändrahn on võetud kaitse alla ürglooduse objektina.
Viimsi vald

Asustus

Viimsi vallas on 2 alevikku ja 20 küla.

Alevikud

Viimsi, Haabneeme.

Külad

Idaotsa, Kelnase, Kelvingi, Laiaküla, Leppneeme, Lubja, Lõunaküla (Storbyn), Lääneotsa, Metsakasti, Miiduranna, Muuga, Pringi, Pärnamäe, Püünsi, Randvere, Rohuneeme, Tagaküla (Bakbyn), Tammneeme, Väikeheinamaa (Lillängin), Äigrumäe.

Loodus

Maismaa osa on 47 km², poolsaare pikkus 15 km, laius 6 km, kõrgeim punkt on Lubjamägi (51,4 m), merepiir 43,7 km. 
Maastiku kaitsealad: Mäealuse maastikukaitseala, Haabneeme ja Lubja klindiastangu maastikukaitsealad, Krillimäe maastikukaitseala, Leppneeme-Tammneeme maastikukaitseala, Rohuneeme maastikukaitseala, Naissaar on alates 1995. aasta märtsist looduspargi staatuses ning Prangli ja Aksi saared on maastikukaitsealad.

Ajalugu

Viimsi poolsaare vanimad arheoloogilised leiud pärinevad 3. ja 4. sajandist. Need tulid päevavalgele 1990 muinaskalmete väljakaevamistel Pärnamäel, kus avastati üle 200 muinasleiu.
Vanimad kirjalikud teated Viimsi kohta on "Taani hindamisraamatus" 1241. Esmakordselt märgitakse seal nn Suures Eestimaa nimistus Revala kihelkonna Jõelähtme kirikuringkonnas seitsmeadramaalist küla – Uainra (hääldus: Vianra, Viama).
1219 ristiti külaelanikud Taani vallutajate poolt.
Haabneemet on esimest korda mainitud 1271 (Apones), Miidurannat 1588 (Mitorannes). Haabneeme asutati rootslaste vallutusretkede ja sisserände tulemusel. Keskajal asustasid Haabneemet rootslased, kellel oli seal väike mõis (Habbinem) ja kindlus.
Viimsi mõisa rajas Pirita klooster 1471. Liivimaa Ordu eraldas (müüs) Pirita kloostrile oma Tallinna linnuse peamised valdused Viimsi poolsaarel ning klooster rajas Viimsi põlisküla maadele mõisa. Pärast kloostri hävitamist 1577 kuulus mõis Rootsi kroonule, alates 1629 Tallinna bürgermeistrile Otto Derenhtalile. 1882 ostis Felix Schottländer Viimsi mõisa ühes Aegna saarega parun Maydellilt.
Viimsi vald asutati Viimsi rahva tahtel Viimsi valla asutamiskoosolekul 26. jaanuaril 1919 ja EV Ajutise Valitsuse loal. Valla koosseisu arvati ka Leppneeme, Tammneeme ja Pirita küla. Valla piires elas 1258 elanikku.
Viimsi vald eraldati 1919 Nehatu vallast ja kaotati 1939 seoses Iru valla moodustamisega. Hilisem Viimsi külanõukogu sai omavalitsusliku valla staatuse 1990. aasta detsembris. 20. detsembril 1990 taastati valla omavalitsuslikud õigused.
Pirita küla (211 ha ja 170 elanikuga) liideti 7. jaanuaril 1923 Tallinnaga.
Viimsi külanõukogu sai 20. detsembril 1990 esimesena Harjumaal taas valla õigused ja staatuse.
Viimsi valla sõprusvallad on Ylivieska Soomes ja Täby vald Rootsis.
Viimsi mõisas tegutseb tänapäeval Eesti Sõjamuuseum–kindral Laidoneri Muuseum, Rannarahva muuseum.
Tuumakaitse

Tuumakaitse (ka aatomikaitse) on vägede kaitsmine tuumarelva eest.
Tõnis Saadoja

Tõnis Saadoja (sündinud 5. detsembril 1981) on eesti maalikunstnik.
Ta lõpetas aastal 2004 Eesti Kunstiakadeemia maali erialal bakalaureuseõppes ja aastal 2006 Ida-Londoni Ülikooli vabade kunstide erialal MA kraadiga.
Vappu Tuomioja

Vappu Illike Tuomioja (neiuna Wuolijoki; 20. märts 1911 Helsingi – 12. aprill 1998 Helsingi) oli soome-eesti päritolu soome kirjanik.

Isiklikku

Tema ema oli eesti rahvusest eesti-soome kirjanik Hella Wuolijoki, isa oli ajakirjanik ja poliitik Sulo Wuolijoki. Tema abikaasa oli diplomaat ja poliitik Sakari Tuomioja; abielust sündis kaks last: tütar Tuuli ja poeg Erkki. Poeg Erkki oli aastatel 2000–2007 ja 2011–2015 Soome välisminister.
Priit Karm

Priit Karm (sündinud 10. juunil 1967) on eesti näitleja.
Pēteris Radziņš

Pēteris Radziņš (2. mai 1880 – 8. oktoober 1930 Riia) oli Läti sõjaväelane (kindral), õppejõud. 1924-1928 oli ta Läti sõjaväe ülemjuhataja.
1925 otsustati talle anda Vabadusristi I liigi 2. järgu teenetemärk.
Maarjamõisa mõis

Maarjamõisa mõis, ka Maarjamõis (saksa keeles Marienhof) oli riigimõis Tartumaal Tartu-Maarja kihelkonnas. Nimi Maarjamõisa tuli sellest, et keskajal varustas mõis Püha Maarja kiriku personali. Tänapäeval asub mõisasüda Tartu linnas Nikolai Lunini ja Kullerkupu tänava vahelisel alal.

Ajalugu

Kuigi mitmete allikate järgi rajati Maarjamõisa mõis 1730. aastatel Tähtvere mõisa maadest eraldamise teel, esineb selle kohta vastukäivaid andmeid. Teistel andmetel on teada mõisa ühte omanikku juba Poola ajast ning veel kahte omanikku Rootsi ajast – näiteks 1649. aastal omandas mõisa Jacob von Tiesenhausen, 1662–1732 oli mõis Stierstrahlide perekonna käes ja seejärel riigistati. Teistel andmetel riigistati mõis 17. sajandi lõpus toimunud mõisate reduktsiooni käigus.
1816. aastal koosnes mõisakeskus kaheksast hoonest, mida ümbritsesid tiigid ja kraavid. Maarjamõis oli tüüpiline riigi majandusmõis, mille planeeringus ei domineerinud mõisa peahoone – selle asemel oli tavaliselt domineerivaks hooneks hoopis majandusüksuse haldushoone.
Alates aastast 1905 oli mõis renditud välja Wilhelm von Rothile ning 1909. aasta seisuga kuulus mõis riigile, olles samal ajal Riia ja Miitavi kreeka-katoliku piiskopi käsutuses. 1911. aastal kingiti mõis Tartu Ülikoolile. Aastatel 1912–1915 ehitati Tartu Ülikooli arhitekti P. Nikitini projekti järgi mõisast põhja poole mõisa põllule kaks haiglahoonet. Mõisas oli ka meierei, mis varustas haiglat piima-, põllu- ja aiasaadustega. Maarjamõisalt nime saanud Tartu Ülikooli Kliinikumi kompleksi on hiljem korduvalt laiendatud.
Maarjamõisa mõisa maad liideti Tartu linnaga 1923. aastal.

Mõisaansambel

Mõisa ühekorruseline lameda katusega laudvooderdusega puidust peahoone ehitati arvatavasti 19. sajandi alguses ja selle lõunaküljel on hilisem juurdeehitis. Säilinud on mõisasüdames hoone ees asuv väike park ja mõned kõrvalhooned, sealhulgas sepikoda. Mõisa juurde kuulub ka üks väheseid säilinud tiike Tartus. Kõrvalhoonetest on hävinenud peahoone tagaküljel asunud ait-kuivati ja mõisa karjakastelli kohale rajatud küünid ja kuurid.
Peahoonet kasutatakse praegu nii elamispinna kui ka kliinikumi arhiivina. Peahoone algne ruumilahendus ja välisilme on valdavalt säilinud. Hoone on ümbritsetud hoonestatud kvartalitega – kolmest küljest ümbritsevad seda Tartu Ülikooli Kliinikumi hooned ja Biomeedikum ning neljandasse külge jääb eramukvartal.
Oktant (tähtkuju)

Oktant (ladina Octans, lühend Oct) on lõunataeva tähtkuju. 
Oktandi suurus on 291 ruutkraadi ja see on pindalalt 88 tähtkuju seas 50. kohal. Heledaim täht on Nu Octantis tähesuurusega 3,76 ᵐ. Oktandi tähtkujusse jääb taeva lõunapoolus. Sellele lähim täht on Sigma Octantis (5,45 ᵐ), mis on veidi üle 1° kaugusel poolusest.
Tähtkuju autoriks on prantsuse astronoom Nicolas-Louis de Lacaille, kes andis tähtkujule nimeks l’Octans de Reflexion, mis sai hiljem tuntuks kui Octans Hadleianus oktandi leiutaja John Hadley järgi.
Katleri

Ajalugu

Katleri suvemõisa rajas 19. sajandi algul Tallinna ülemkämmerei Carl Koch. Sajandi teisel poolel oli mõisa ametlik nimi Karlova (Carlowa) mõis, kuid Tondi raba läheduse tõttu kutsus rahvas seda Tondi mõisaks. Tondi nimi tuli kasutusele 17. sajandil ning pärineb arvatavasti Tallinna bürgermeistri Jobst Dunte nimest.
Katleri ühekorruselist mõisahoonet ümbritses väike allee ja metallist piirdega iluaed. Suvemõisa ümbrust kasutati 19. sajandi lõpul sõjaväelaste laskeharjutuste kohana. II maailmasõja järel kasutasid suvemõisa rajatisi nõukogude sõdurid.
Katlerile hakati ehitama 5- ja 9-korruseliseid korterelamuid peamiselt 1990. aastate alguses.

Katleri asumi tänavad

Katleri asumis asuvad Katleri tänav, Martsa tänav, Mustakivi tee, Narva maantee, Paasiku tänav, Rahu tee ja Tondiraba tänav.

Haridus, kultuur ja sport

Katleri asumis asub Tallinna Täiskasvanute Gümnaasium ja Tondiraba tennisekeskus.
Töötuba

Töötuba (ka õpituba, õpikoda; ei soovitata termineid tööpaja, tööpada) (ingl workshop) on hariduses üks õppetöö vorme, kus asjatundja juhendab kokku tulnud huvilisi. 
Töötuba toimub tavaliselt lühikese intensiivkursusena väikses rühmas moderaatori juhendamisel. Eesmärk on konkreetse probleemi teoreetiline ja praktiline lahendamine.
Töötuba võimaldab osavõtjatevahelist intensiivset kogemustevahetust, uute lahenduste väljatöötamist ja annab impulsi osavõtjate edasiseks arenguks.
Töötoad on tavaliselt ajaliselt piiratud ja võivad toimuda suuremate ettevõtmiste – messide, festivalide, koolitusprogrammide – osana.

Terminid

Olenevalt tekstist võib töötoa, õpitoa või õpikoja asemel sobida ka seminar, õppus, ideeturg, meistriklass või meistrikursus.
Eestikeelses tekstis ei ole tarvidust kasutada ingliskeelset tsitaatsõna workshop.
Espressif Systems

Espressif Systems on Hiina firma, mis asub Shanghais. Laialdasemalt tuntud ESP8266 loomise tõttu.
Holma poolsaar

Holma poolsaar (rootsi keeles Holma) on poolsaar Saare maakonnas Ruhnu valla lääneosas. Poolsaare tipus on Holma nina.
Poolsaare koordinaadid on 57° 47′ N, 23° 13′ E.
Aivo Blum

Aivo Blum (sündinud 13. veebruaril 1966 Tartus) on eesti maalikunstnik ja arvutigraafik.
Ta on lõpetanud Tartu kunstikooli skulptorina ning töötanud restauraatorina (sealhulgas kaks aastat Soomes). Seejärel oli ta autojuht Eesti Suursaatkonnas (1992–1999) ja Läti Suursaatkonnas Helsingis (1999–2003). Blum elabki 1989. aastast Helsingis.
Maalimisega hakkas Blum tegelema töö kõrvalt. Blumide neljatoalise korteri üks ruum oli esialgu sisustatud töötoaks. 1997. aastal asutas ta kunstiteenuseid (arvutigraafikat, maalimist, restaureerimist) pakkuva väikefirma Blum Artworks.
Plungė

Ajalugu

Asulat on esmakordselt mainitud 1567. aastal, toona oli see juba alev. Linnaõigused sai 1792. Aastal 1806 läks linn Platon Zubovi valdusse; Zubovitele kuulus see aastani 1873. Hiljem kuulus linn Ogińskite valdusse, nemad ehitasid välja ka Plungė mõisa keskuse. Aastal 1932 valmis linna läbiv raudtee.
Linnas asus suur juutide kogukond. Aastal 1928 elas seal 1815 juuti, neid oli Plungė elanikest 44%. Esimene sünagoog valmis aastal 1719. Kokku ehitati linna viis sünagoogi. Sealne juutide kogukond hävis Teise maailmasõja ajal.
Nõukogude ajal muudeti Plungė tööstuslinnaks. Hakati valmistama kunstnahka, jõusööta, linast riiet.
Linn oli aastal 2009 Leedu kultuuripealinnaks.
Kudruküla vald

Kudruküla vald (saksa keeles Kutterküll) oli vald Virumaal Vaivara kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Kudruküla vald Peetri vallaga.
Valla alal asus Kudruküla mõis.
Emma Petersen

Emma Petersen (kuni 1921 Emma Asson, 1921–1938 Emma Peterson; 13. juuli 1889 Vaabina vald, Võrumaa – 1. jaanuar 1965 Tallinn) oli Eesti pedagoog, haridustegelane ja poliitik. Kuuludes Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Parteisse, valiti ta nende esindajana Asutavasse Kogusse ja I Riigikogusse. Ta aitas kaasa Eesti iseseisvuse akti ja esimese põhiseaduse väljatöötamisele ning tegeles eelkõige haridus- ja naisküsimustega.
Ta koostas Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Keskkooli jaoks vanaaja õpiku, mis ilmus 1912. aastal. Kokku ilmus tema sulest aga üle 30 ajalooõpiku (koos kordustrükkidega) ning need olid ühed esimestest Eesti algupärastest ajalooõpikutest.

Elulugu

Emma Asson sündis Võrumaal vallakooliõpetaja peres ning kodust sai ta kaasa ka algõpetuse.
1899–1904 õppis ta Võru linna-tütarlastekoolis ning 1904–1907 Tartu A. S. Puškini Tütarlastegümnaasiumis, mille lõpetas kuldaurahaga. Pärast gümnaasiumi lõpetamist asus ta õppima Peterburi, kus lõpetas 1910. aastal O. Bestuževi kõrgemad naiskursused üldajaloo alal.
1910. aastal kutsuti ta Tartusse Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Keskkooli ajalooõpetajaks, kuhu ta jäi 1919. aastani. Ta valiti kooli kuratooriumisse (1912–1916) ning ta kuulus ka laste koduse lugemise korralduse põhimõtete väljatöötamise komisjoni. Töö kõrvalt õppis ta Tartu Ülikoolis aastatel 1912–1913 keskkooliõpetajate kursustel ja 1916. aastal sooritas samas eksamid ning sai 1917 ajaloo-keeleteaduskonnast ajalooõpetaja kutse. 1917 valiti Emma Asson kirjatoimetajana Tartu Rahvaülikoolide Seltsi ajutisse juhatusse, aga seltsi tegevus katkes peatselt.
Ta valiti ESDTP ühe esindajana Asutavasse Kogusse ja I Riigikogusse. Samaaegselt oli ta tegev Eesti Naisorganisatsioonide Liidus ja mitmesugustes komisjonides, kus arutati haridus- ja sotsiaalküsimusi. Lisaks valiti ta Tallinna Linnavolikogusse. I Riigikogus esitas ta koos Alma Ostra-Oinasega perekonnaseaduse eelnõu, millest küll seadust ei saanud aga üks selle paragrahv liideti Vabariigi Valitsuse eelnõuga.
1919. aasta jaanuarist aprillini töötas Emma Asson Tartu Õpetajate Seminaris ajalooõpetajana, 1919–1921 Haridusministeeriumi rahvahariduse osakonna juhatajana.
1926–1935 oli ta Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi õpetaja. 1925. aastal valiti ta Eesti Naisorganisatsioonide Liidu (1930. aastast Eesti Naisliit) juhatusse, 1925–1940 oli ta selle organisatsiooni sekretär ja kasvatus-hariduskomitee juhataja. 1940–1948 oli ta Tallinna 2. Keskkoolis ja 2. Poeglaste Kommertskoolis ajalooõpetaja, 1948–1950 Tallinna 1. Keskkoolis vene keele õpetaja.

Isiklikku

1921. aastal abiellus Emma Asson töösturi ja poliitiku Ferdinand Petersoniga, kes oli Ajutises Valitsuses teedeminister. Neil sündis kolm poega, esimene surnult, üles kasvatati Hillar-Ferdinand ja Ivar-Heldur. Ferdinand Petersoni esimesest abielust pärinenud kahe tütre kasvatamine jäi samuti Emma õlule. Abielu lahutati 1941. aastal.
Võsalill

Eesti liigid

Eestis on levikult tavaline harilik võsalill (Moehringia trinervia). Haruldane on ida-võsalill (Moehringia lateriflora), mida seni on leitud vaid Narva jõe piirkonnas.
58th Street

58ᵗʰ Street on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänavajoonestikus rõhtsirge tee.
Zeitschrift für Ostmitteleuropa-Forschung

Zeitschrift für Ostmitteleuropa-Forschung ehk Journal of East Central European Studies (lühend ZfO/JECES) on kord kvartalis ilmuv teadusajakiri, mis sisaldab Kesk- ja Ida-Euroopa (sh Eesti) ajalugu ja kultuuri puudutavaid artikleid. Ajakiri ilmub saksa ja inglise keeles. Ajakirja toimetus asub Saksamaal Herderi Instituudis.
Ajakirja esimene number ilmus aastal 1952 ja kuni 1994. aastani kandis ajakiri nime Zeitschrift für Ostforschung.
Nagaoka-kyō

Nagaoka-kyō (長岡京) oli Jaapani pealinn aastatel 784–794.
Varasem pealinn oli Heijō-kyō, kust keiser Kammu selle ära kolis, sest Nagaoka-kyō oli veetranspordi suhtes paremas asukohas.
Montgomery maakond (Kentucky)

Ajalugu

Maakond moodustati 1796. aastal.
Queen Victoria

Ajalugu

Laev telliti 2004. Kiil pandi 19. mail 2006. Vettelaskmistseremoonia toimus 15. jaanuaril 2007 ja 24. augustil lahkus reisilaev Veneetsiast.
Laev ristiti Southamptonis 10. detsembril 2007, aga šampusepudel, mis vastu laeva nina löödi, ei purunenud. Teisel katsel löödi pudel Veuve Clicquot käsitsi katki. Juba järgmisel päeval, 11. detsembril, tegi Queen Victoria esmareisi Põhja-Euroopa linnade advenditurgudele ja hiljem jõuluks Lissaboni. 6. jaanuaril startis Queen Victoria oma esimesele ümbermaailmareisile. 
Queen Victoria sõsarlaev on 2010. aastal ehitatud Queen Elizabeth.
Anton Starkopfi stipendium

Anton Starkopfi stipendium on 2002. aastast Tartu Kultuurkapitali ja Tartu linna poolt väljaantav stipendium skulptorile või skulptuuriprojekti meeskonnale, kelle looming on rikastanud oluliselt Eesti kunstipilti, eelistades võimalusel Tartuga seotud loomingulisi projekte.
Haapsalu Võllamägi

Haapsalu Võllamägi on Haapsalus Sireli tänaval majadevahelisel platsil asuv u 2 meetri kõrgune ja 16 meetri laiune küngas, kus kesk- ja varauusajal asus hukkamiskoht.
Haapsalu Võllamägi paiknes linna karjamaal, mis oli linlaste, Saare-Lääne piiskopi ja toomkapiitli ühiskasutuses; linnamüürist väljaspool ning toonaste Lihula ja Tallinna maanteede vahel, olles tõenäoliselt hästi kaugele nähtav. Võllamäe rajamise aeg pole teada, kuid arheoloogiliste väljakaevamiste tulemusel võib öelda, et see oli kasutuses hiljemalt 16. sajandi esimesest poolest. 1566. aastal on esimest mainitud Haapsalu endist timukat Hans Steeni, kellele Haapsalu linnusest palka maksti. Võllamäest endast on esimene kirjalik teada aga 1648. aastast, mil Haapsalu kodanikud kaebasid kuninganna Kristiinale, kuidas Haapsalu krahvi Jakob De la Gardie ametnik Wilhelm Cornelisen viis võlla 1642 ära oma seniselt asukohalt Ridala maantee äärest ära linnusele lähemal asuvale Lustimäele ehk Freudenbergile, mida varem peeti pühaks ja kus kodanikud suvel lustida ja mängida armastasid. Kaebuse tulemusena viidi see endisesse kohta tagasi. Võllamäe kasutamisest eriti teavet pole, kuid on teada, et 1798. aastal maeti sinna enesetapjast vabakslastud talupoeg Buxhövedeni Rein. 1801. aastal otsustas Haapsalu raad võllase lammutada, sest sel aastal lõpetati Vene impeeriumis avalikud hukkamised.
Võllamäge on kujutatud mitmel 18. ja 19. sajandi linnaplaanil ning selle järgi sai nime ka selle lähedusse kujunenud linnaosa (saksa Galgenberg, eesti Võllaste). Ka võllamäest mööda minev tänav kandis pikka aega Võllaste nime. Rahvapärimuse kohaselt oli mäel veel 20. sajandi alguses märgata võllaste jäänuseid. 1932. aastal toimusid võllamäel esimesed kaevamised, kui kohalikud "kullaotsijad" lootsid sealt leida varandust. Selle asemel avastasid nad ühe luustiku, misjärel võttis kaevamised üle Haapsalu Muuseumi Ühing ning neid asus juhatama kunstnik Roman Haavamägi. Kaevamiste tulemusel avastati ka teine luustik ning luudelt avastati lahkamise jäljed, mida toona tõlgendati ka piinamisjälgedena. Lisaks luustikele leiti ka jälgi võllamäge ümbritsenud ringmüürilaadsest konstruktsioonist ning üksikuid uusaegseid esemeid.
Uued arheoloogilised uuringud toimusid võllamäel 2013. ja 2014. aastal, neid juhatas osteoarheoloog Martin Malve. Nende tulemusena tehti kindlaks, et ringmüür ümbritses kogu võllamäge ning avastati üksikuid luid, kuid mitte uusi luustikke. Lisaks leiti ka mitmeid münte, mille tulemusena sai Võllamäe kasutusaja alguse dateerida 16. sajandi I poolde. Samuti tuvastati, et võllamäel oli esialgu tõenäoliselt puuvõllas, mis hiljem asendati kapitaalsema kivikonstruktsiooniga.
Abner Chipu

Abner Chipu (sündinud 2. jaanuaril 1972) on endine Lõuna-Aafrika Vabariigi pikamaajooksja.
Juhkentali tänav (Narva)

Juhkentali tänav on tänav Narvas Joaoru linnaosas. Algab Aleksander Puškini tänavast jätkuna, ristub 1. Mai tänavaga ja lõpeb tupiktänavaga. Tänava pikkus on umbes 455 m.
1912. aasta linnaplaanil on tänava nimi Juhkentali uulits. 1927. aasta linnaplaanil on selle tänava nimi Joaoru tänav.
1952.–1995. aastatel kandis tänav nime Oktoobri tänav (vene keeles улица Октообри). 27. detsembril 1952 nimetati Narva linna RSN TK otsusega nr 482 tänav ümber Oktoobri tänavaks oletatavasti Oktoobrirevolutsiooni auks. 27. septembril 1995 ennistati Narva Linnavolikogu määrusega nr 70/30 tänavale Juhkentali tänava nimi.
Tänav sai oma nime Narva lõunaosas asuva linnaosa Juhkentali ehk Joaoru järgi.
Leverkuseni Bayer

Jalgpall

Kõige tuntum on jalgpallosakond, mille värvid on must-punane. Meeskond mängib alates 1979. aastast katkematult esimeses Bundesligas.  
Meeskond pidi kaua võitlema vabrikumeeskonna imidžiga, kuid viimastel aastatel on ta pidevalt kuulunud Bundesliga tugevamate hulka ning tuli aastatel 1997, 1999, 2000 ja 2002 Saksamaa meistrivõistlustel teiseks. 
Aastal 1988 võideti Espanyol Barcelonaga mängides UEFA karikas, 1993 DFB karikas ja 1994 Saksamaa sisemeistrivõistlused. Aastal 2002 mängis Bayer Leverkusen UEFA meistrite karika finaalis ja kaotas Real Madridile 1:2.
Margo Teder

Margo Teder (sündinud 3. jaanuaril 1973) on eesti näitleja ja lavastaja.
Ta on Eesti Lavastajate Liidu liige alates 2. juulist 2015.
Alfred Kütt (loomaarst)

Alfred Friedrich Kütt (20. juuni 1900 Uue-Põltsamaa vald – 30. mai 1942) oli eesti loomaarst.
Ta lõpetas 1922. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi. Ta võttis osa Vabadussõjast. Aastatel 1922–1924 õppis ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas (ajalugu), aastatel 1924–1929 veterinaariat. Ta oli Korporatsiooni Fraternitas Tartuensis vilistlane.
1930. aastatel oli ta Sangaste jaoskonna loomaarst.
Pakistani vapp

Pakistani vapp on Pakistani Islamivabariigi riigivapp.
Vapp võeti kasutusele 1954. aastal. Keskel oleval vapikilbil on kujutatud 4 vapi vastuvõtmise ajal tähtsaimat põllukultuuri: puuvill, džuut, teepõõsas ja nisu.
Vapi all oleval ribal on urdukeelne kiri "Iman, Ittehad, Nazm" ('Usk, Ühtsus, Kord').