2011. aasta terrorirünnakud Norras

Oslo pommiplahvatus

22. juuli pärastlõunal plahvatas Oslo kesklinnas valitsuskvartalis pomm, mis oli paigutatud valgesse Volkswagen Crafterisse. 
Crafteri saabumise olid registreerinud mitmed turvakaamerad ja valves olnud turvamehed nägid politseivormis meest auto juurest lahkumas. Lisaks olid nad saanud telefonikõne ühelt kvartali töötajalt, kes kurtis, et keegi on parkinud auto parkimiskeelualasse. Kuna autojuht kandis kiivrit, ei jäänud ta nägu turvakaamerate salvestistele.
Auto oli pargitud H-hoone ette. H-hoones asusid peaministri büroo ja justiitsministeerium. Autopommiplahvatus toimus kohaliku aja järgi kell 15.25. Pomm tappis kaheksa inimest ja purustas enamiku ümbruskonna valitsushoonete akendest. Plahvatus oli nii võimas, et seda oli kuulda 7 kilomeetri kaugusel.
Politsei sai esimese väljakutse kell 15.26 ja esimene patrull saabus 15.28. Samal ajal laekus meediale info, et peaminister on elus ja terve, ning viidud kindlasse kohta.
Pärast plahvatust tegi politsei tõsise vea sellega, et jättis tähelepanuta ühe tunnistaja teate, et nägi, kuidas relva käes hoidnud politseivormis mees istus sõiduautosse. Tunnistaja oli andnud ka auto registreerimismärgi numbri ja isikukirjelduse, aga see info edastati patrullidele alles kaks tundi hiljem.
Pärast plahvatust evakueeris politsei kogu kvartali ja pommirühm otsis piirkonna läbi. Lisaks andis politsei korralduse võimalusel Oslo kesklinnast lahkuda ja piirkonda vältida.

Oslo

Oslos toimunud autopommiplahvatuses hukkus plahvatuse, lööklaine ja rusude tagajärjel kohe kuus inimest. Varsti surid veel kaks oma vigastustesse. Umbes 325 läheduses asunud hoonetes viibinud inimesest said 209 inimest vigastada. Enamuse vigastused olid kerged, aga 12 inimest said raskelt viga.
Hukkunute ja vigastatute arvu vähendas märkimisväärselt asjaolu, et kvartalit pommitati juulis, kui paljud norrakad on puhkusel, ja kuna oli reede, olid paljud töötajad juba koju läinud.

Utøya

Saarel toimunud tulistamise ümber oli alguses palju segadust ja esimese ametliku info järgi oli saarel hukkunud 10 inimest. Järgmisel päeval toimunud pressikonverentsil teatati, et saarel oli hukkunud vähemalt 80 inimest, ja arvati, et hukkunute arv tõuseb.
25. juulil kinnitas politsei pressiesindaja, et hukkunute arv on siiski varem teatatust väiksem. See oli selgunud siis, kui politsei oli hukkunute surnukehad saarelt ära toonud ja need uuesti üle lugenud. Uueks hukkunute arvuks oli 68 ja see tõusis ühe võrra, kui üks vigastatu haiglas suri. Lõplikuks hukkunute arvuks jäi 69.
Mitmed saarel hukkunute ja vigastatute vanemad olid Norra kõrgete riigiametnike sõbrad. Trond Berntsen, saare turvamees ja tulistamise esimene ohver, oli Norra kroonprintsessi Mette-Mariti kasuvend.

Vastukaja Eestis

Oma kaastundekirjad saatsid Norrale president Toomas Hendrik Ilves ja välisminister Urmas Paet.
Terroriaktide järelekajana on Eesti avalikkuses tõstatatud ka küsimus, kuidas ja mil määral tuleks selliseid sündmusi ajakirjanduses kajastada. Ilmar Raag rõhutas probleemi ambivalentsust: veretööst rääkimine justkui näitaks, et ühiskond aktsepteerib meetodit, kuidas Breivik teema ühiskonna tähelepanu keskmesse tõi, teisalt aga riskitaks teemat maha vaikides ja Breiviki motiive tähelepanuta jättes sellega, et sarnased sündmused toimuvad uuesti. Rain Kooli nimetas Breiviki peamiseks motiiviks tähelepanuvajadust: "Avaldades haige inimese manifesti või videopöördumise, andes talle avalikul kohtuprotsessil võimaluse avalike avaldustega esineda ning käivitades tema teo põhjal diskussiooni teemadel, mida ta on soovinud, õilistame me tema poolt korda saadetud veretöö moel, mis solvab kõiki selle ohvreid."
Samuti kritiseeris Kooli Eesti ajakirjanduse aeglust sündmuste kajastamisel, mistõttu nii Postimees kui ka Eesti Päevaleht nimetasid järgmisel päeval süüdlaseks ens sündmuste eest vastutavaks kuulutanud islamirühmituse Ansar al-Jihad al-Alami ("Ülemaailmse džihaadi abistajad"): "Samal ajal kui Eesti ajalehed rääkisid veel islamistide rünnakust ning kokku kümnestkonnast ohvrist, teadis Helsingin Sanomat juba, et arreteeritud on 32-aastane norralane ning et tema tegudel ei ole mingit pistmist rahvusvahelise terrorismi või Afganistani sõjaga."
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna dekaani Jaan Ginteri hinnangul lisavad Norra sündmused enesekindlust surmanuhtluse pooldajatele. Tema ise seda küll ei poolda, ent tema sõnul õigustab end Breiviki näitel Norra karistusjärgne kinnipidamissüsteem.
Endine turvatöötaja ja nüüdne poliitik Jaanus Rahumägi nimetas Norra politsei reageerimist käpardlikuks: "Kui kiirreageerimine olnuks oma nime vääriline, oleks suudetud päästa palju rohkem inimelusid."
Breiviki tegevuse üldise hukkamõistu taustal eristus Eesti Iseseisvuspartei esimehe Vello Leito sõnavõtt uudisteportaalile Delfi antud intervjuus. Leito väitel pressiti Breivikilt välja alusetu ülestunnistus, et "paremäärmuslaste nime kaudu mustata riigi patrioote". Leito nimetas Norra politseid terroriakti kaasosaliseks ning viitas rahvusvahelisele vandenõule "kõikide Euroopa maade ja riikide patrioootide vastu, seejuures ka Eesti Iseseisvuspartei patriootide vastu".