google/wiki40b huggingface dataset:
August Wilhelm Rücker

August Wilhelm Rücker (25. september/7. oktoober 1805 Suure-Jaani – 21. veebruar/5. märts 1881 Unipiha) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1823–1826 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Aastatel 1827–1844 töötas ta koduõpetajana Eestimaal, Liivimaal ja Kuramaal. Ordineeriti 23. aprillil/5. mail 1844 õpetajaks.
Rücker oli aastatel 1844–1851 Kolga-Jaani Johannese koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1851–1879 (introdutseeriti 9. detsembril/21. detsembril 1851) oli ta sama koguduse õpetaja. Jäi oktoobris 1879 emerituuri.

Isiklikku

Tema isa Franz Ludwig Rücker ja vanaisa Ludwig Nikolaus Rücker oli samuti Kolga-Jaani Johannese koguduse õpetajad.
Lähis-Ida ja Vahemeremaade vanade kultuuride uurimiskeskus

Lähis-Ida ja Vahemeremaade vanade kultuuride uurimiskeskus (inglise keeles Research Center of Ancient Near Eastern and Mediterranean Cultures), lühend CAEMC, on rahvusvaheline uurimiskeskus (konsortsium) asukohaga Tartus Tartu Ülikoolis. Halduslikult kuulub uurimiskeskus Tartu Ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituudi koosseisu.
Varem oli keskuse ingliskeelse nimena kasutusel European Research Centre for Ancient East Mediterranean Cultures.
Uurimiskeskus tegeleb Vana-Lähis-Ida ja Vahemere tsivilisatsioonide ajaloo, kultuuri ja religioonide uurimise ning akadeemilise õpetamisega. Keskus korraldab ja koordineerib akadeemilist uurimist, organiseerib rahvusvahelisi konverentse, avaldab akadeemilisi kogumikke ning korraldab loengukursusi ja seminare.

Nõukogu

Uurimiskeskuse nõukogu liikmed on Mait Kõiv (esimees), Thomas R. Kämmerer (auesimees), Urmas Nõmmik, Vladimir Sazonov ja Ivo Volt.

Rahvusvahelised aastakonverentsid

Alates 2017. aastast korraldab CAEMC Tartus iga-aastaseid Lähis-Ida ja Vahemere maade vanade kultuuride rahvusvahelisi aastakonverentse. Järgmine konverents peetakse 2018. aasta juunis.
Pitirim Sorokin

Pitirim Aleksandrovitš Sorokin (Питирим Александрович Сорокин; 21. jaanuar 1889 Arhangelski kubermang, Venemaa – 11. veebruar 1968 Winchester, Massachusetts, USA) oli komi-vene-ameerika sotsioloog, õppejõud ja poliitiline aktivist.
Pitirim Sorokin lõpetas 1914. aastal Peterburi ülikooli õigusteaduskonna. Ta oli tulihingeline kommunismivastane. Veebruarirevolutsiooni ajal kuulus ta esseeride parteisse ning oli Aleksandr Kerenski sekretär. Ta mõistis hukka bolševike riigipöörde ja tegutses aktiivselt selle vastu. Sorokin valiti esseeride nimekirjas Vologda kubermangust Asutava Kogu liikmeks. Bolševikud vahistasid teda korduvalt ja Lenin mõistis ta surma. Pärast kuuenädalast vangistust lasti ta siiski vabaks. 1918. aasta oktoobris teatas ta avalikult oma loobumisest poliitilisest tegevusest, lahkumisest esseeride parteist ja Asutavast Kogust. Seejärel pühendus ta teadus- ja õppetööle.
1920. aastal avaldas ta kaheköitelise teose "Sotsioloogiasüsteem" (Система социологии). Ometigi jätkusid võimude pretensioonid Sorokini vastu. Hävitati tema trükivalmis teos "Nälg kui faktor" (Голод как фактор), tema sotsioloogiaartikleid kritiseeris Lenin. 26. septembril 1922 saadeti ta GPU Kolleegiumi otsusega riigist välja.
Ta elas lühikest aega Berliinis, seejärel Prahas. 1923. aastal emigreerus ta Ameerika Ühendriikidesse. Aastatel 1924–1930 oli ta sotsioloogiaprofessor Minnesota Ülikoolis. 1930. aastal palus Harvardi Ülikooli president teda isiklikult, et ta sinna tööle asuks. Harvardis asutas ta sotsioloogiaosakonna. Ta oli oma kolleegi Talcott Parsonsi häälekas kriitik. Sorokin õpetas Harvardis 1959. aastani ja oli Ameerika Sotsioloogiaassotsiatsiooni 55. president.
Sorokin on tuntud peamiselt oma panusega sotsiaalse ringkäigu teooriasse.
Sõktõvkari Riiklikus Ülikoolis loodi 2009. aastal Pitirim Sorokini Keskus.
Kodru raba matkarada

Kodru raba matkarada (ka Tammsaare–Järva-Madise loodusrada) on Järva vallas Järvamaal asuv matkarada.

Raja tutvustus

Kodru raba matkarada on 5,2 kilomeetri pikkune laudrada ja selle läbimisaeg on umbes 2 tundi. Laukarikka Kodru raba keskel asub 1,7 hektari suurune Vibujärv. Raba ümbritsevad salumetsalised soosaared ehk väljamäed ja nendevahelised soosillad. Matk algab Tammsaare muuseumi juurest, kust teekond kulgeb üle endiste heina- ning karjamaade ja üle Kodru raba Järva-Madise kiriku juurde. Rada on läbitav ainult jalgsi või suuskadel.
Laudteed on 4,4 km. Rajal on kaks suurt infotahvlit raja skeemi ja üldinfoga ning 11 huvipunkti-infoalust.

Vaatamisväärsused

Rabas ja selle ümbruses on romaani "Tõde ja õigus" tegevuspaigad.
Maailma Kuubikuassotsiatsioon

Maailma Kuubikuassotsiatsioon ehk World Cube Association ehk WCA on organisatsioon, mis reguleerib ja korraldab Rubiku kuubiku lahendamise võistlusi. WCA asutasid Ron van Bruchem Hollandist ja Tyson Mao USA-st.
WCA praegused juhatuse liikmed on Alberto Pérez de Rada Fiol (Hispaania), Bob Burton (USA), Chris Wright (Suurbritannia) ja Olivér Perge (Ungari).
Organisatsiooni juures tegutsevad mitmed üksused, nende seas näiteks distsiplinaarkomitee, regulatsioonide komitee, tulemuste meeskond ja tarkvarameeskond. Lisaks tunnustab WCA delegaate, kes vastutavad võistlustel reeglite jälgimise eest ja ilma kelle osavõtuta ei ole võimalik korraldada rahvusvaheliselt tunnustatud võistlusi. Eestis on WCA delegaadid Ivo Kruusamägi (alates 2011) ja Andreas Pung (alates 2018).
2015. aasta seisuga registreeris WCA 18 ala tulemusi: 2x2x2, 3x3x3 (Rubiku kuubik), 3x3x3 ühe käega, 3x3x3 vähimate käikudega, 3x3x3 jalgadega, 3x3x3 kinnisilmi, 3x3x3 multiple blindfolded, 4x4x4, 4x4x4 kinnisilmi, 5x5x5, 5x5x5 kinnisilmi, 6x6x6, 7x7x7, püraminks, megaminks, Square-1, Skewb ja Rubik's Clock. Kõigil neist on püstitatud ka ametlikud Eesti rekordid. Kuni 2012. aasta lõpuni olid ametlikud võistlusalad ka magic ja master magic.
Seisuga 23. juuni 2011 oli ametlikel võistlustel tavalise Rubiku kuubiku lahendamisel tulemuse kirja saanud 13 497 inimest. Seisuga 13. juuni 2012 oli neid 17 526. 2019. aasta veebruaris on see arv tõusnud 114 233-ni.
2015. aastal toimus WCA all 572 võistlust 64 eri riigis. Nende käigus sooritati 929 356 lahendamise katset ja seda kokku 19 431 eri inimese poolt. 2018. aastal toimus WCA all 1154 võistlust.
Thomas-Andreas Põder

Thomas-Andreas Põder (sündinud 3. jaanuaril 1976) on eesti teoloog (süstemaatilise teoloogia eriteadlane) ja religioonifilosoof.

Haridus

Ta lõpetas aastal 1994 Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi. Samal aastal alustas ta teoloogiaõpinguid Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, mille ta lõpetas 2000. aastal cum laude. Samal aastal anti talle lõputöö "Usu keel ja metafoor. Fundamentaalteoloogiline traktaat" (juhendaja prof dr Alar Laats) eest Eesti Teaduste Akadeemia üliõpilastööde konkursi I preemia. Tartu Ülikoolis õppimise perioodi jooksul õppis ta 1997. aastal Sydney Katoliku Instituudis ning 1997–1999 Tübingeni Ülikooli evangeelses usuteaduskonnas. Aastatel 2001–2005 jätkas Põder teoloogia- ja filosoofiaõpinguid Tübingeni Ülikoolis. 2001. aastal peale EELK Usuteaduse Instituudi pastoraalseminari lõpetamist ordineeriti Põder õpetajaks.
Põder alustas doktorantuuri süstemaatilises teoloogias 2001. aastal Tübingeni Ülikoolis Eberhard Jüngeli juures. 2012. aastal liikus Põder Greifswaldi Ülikooli, kus tema juhendajaks oli Heinrich Assel. Doktorikraadi sai ta 2015. aastal. Tema doktoritöö on kirjutatud saksa keeles teemal "Solidarische Toleranz. Systematische Erstgestalt einer Kreuzestheologie und Sozialethik in der Postaufklärung – das Werk Alexander von Oettingens" ("Solidaarne tolerantsus. Valgustusjärgne ristiteoloogia ja sotsiaaleetika süstemaatiline esmakuju – Alexander von Oettingeni teoloogiline pärand"). Väitekiri ilmus raamatuna 2016. aastal Saksamaa kirjastuse Vandenhoeck & Ruprecht sarjas "Forschungen zur systematischen und ökumenischen Theologie".

Tegevus

Põder on 2017. aastast süstemaatilise teoloogia professor ja õppetooli juhataja EELK Usuteaduse Instituudi usuteaduskonnas Tallinnas ja 2016. aasta sügisest religioonifilosoofia lektor Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ta Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku vikaarõpetaja. Ta on aktiivselt tegelenud oikumeenilise tööga nii Eestis (luterlaste ja õigeusklike vaheline dialoog) kui ka Euroopas. Alates 2006. aastast on ta Evangeelsete Kirikute Osaduse Euroopas ehk EKOE (Leuenbergi kirikuosadus) nõukogu liige ning 2015–2018 kirikuosaduse üle toimuva EKOE õpetuskõneluse redaktsioonitoimkonna liige. Lisaks on Põder üks kultuuriajakirja Kirik & Teoloogia kaasasutajatest ning ajakirja kontseptsiooni sõnastaja.
Alates 2015. aastast on Põder Akadeemilise Teoloogia Seltsi, Eesti Semiootika Seltsi ning Rahvusvahelise Semiootikauuringute Assotsiatsiooni liige. Samast aastast on ta ka kõrghariduse ja teaduse toimkonna esimees EELK hariduskomisjonis.
Teemavaldkonnad, millega Põder põhiliselt oma teadustöös tegeleb, on järgmised: fundamentaalteoloogia, dogmaatika, oikumeenika, eetika, religioonifilosoofia, valgustusjärgne süstemaatiline teoloogia ja vaimulugu, teoloogia ja semiootika dialoog. Tema tähtsaimad õpetajad on olnud Eestis teoloog Elmar Salumaa ning filosoof Madis Kõiv, Tübingenis teoloogid Eberhard Jüngel, Eilert Herms, Otfried Hofius ja filosoof Anton-Friedrich Koch ning Greifswaldis doktoritöö juhendaja Heinrich Assel.

Isiklikku

Tema isa on emeriitpeapiiskop Andres Põder, vend Johann-Christian Põder on vaimulik, teoloog ja eetik.
Põhjamaade Nõukogu muusikaauhind

Põhjamaade Nõukogu muusikaauhind ehk Põhjamaade Nõukogu muusikapreemia on iga-aastane muusikaauhind, mida annab välja Põhjamaade muusikakomitee (NOMUS). Auhinda hakati välja andma 1965. aastal.
Esialgu anti seda kord kolme aasta jooksul, kuid peatselt hakati seda jagama üle aasta. Alates 1990. aastast on auhind iga-aastane ning seda antakse välja vaheldumisi – ühel aastal tunnustatakse heliloojaid ning teisel artiste või muusikalisi kollektiive.
Põhjamaade Nõukogu muusikaauhinna võidusumma on 350 000 Taani krooni.
Sagedushüplemine

Sagedushüplemine, ka sagedushüpitamine (inglise keeles Frequency hopping, ka Frequency-hopping spread spectrum 'sagedushüplemisega spektrilaotus') on raadiosignaali edastamise viis, kus kasutatakse fikseeritud ribalaiusega signaali saatesageduse kiiret muutmist. Sageduse muutmine toimub pseudojuhusliku algoritmi alusel. Sageduse muutmise järjekord on teada nii saatjale kui vastuvõtjale. Eristatakse kiiret ja aeglast sagedushüplemist. Aeglase sagedushüplemise korral edastatakse ühel sagedusel mitu bitti. Kiire sagedushüplemise korral muudetakse ühe biti edastamisel sagedust mitu korda.

Ajalugu

Sagedushüplemise kontseptsiooni mainiti esmakordselt 1903 Nikola Teslale välja antud USA patentides 723 188 ja 725 605. Idee ise pärines tema 1898 sooritatud katsetustest raadio teel juhitava allveelaevaga. Vähendamaks häirete mõju, kasutas Tesla koodketast, mille pöörlemine muutis kindlaksmääratud järjekorras saatja sagedust. 
Esmakordselt mainiti sagedushüplemist kirjanduses Saksa raadioinseneri Johannes Zennecki 1908 ilmunud raamatus "Traadita telegraaf". Esimeses maailmasõjas kasutasid Saksa keisririigi relvajõud sagedushüplemist pealtkuulamiskindlaks sidepidamiseks paiksete juhtimispunktide vahel. 
1942 anti näitlejanna Hedy Lamarrile ja helilooja George Antheilile välja USA patent 2 292 387 "Salajase sidesüsteemi" peale. Tegemist oli raadio teel juhitavate torpeedode tarbeks välja töötatud sagedushüplemise süsteemiga, kus sagedust muudeti sünkroonselt pöörlevate nukkvõllide abil. Süsteem kasutas 88 sagedust.

Kasutamine

Tuntuim rakendus, kus kasutatakse sagedushüplemist, on Bluetooth. Seal kasutatakse adaptiivset sagedushüplemist, mille eripäraks on vältida neid sagedusi, millel asuvad tugev müra või häiring. Samuti välditakse sagedusi, millel signaali levi on mõnel muul põhjusel, näiteks feedingu tõttu, halb. Sagedushüplemist kasutatakse laialdaselt sõjaväes, näiteks USA sõjaväe süsteemides HAVE QUICK ja SINCGARS.
Peeter Lond

Peeter Lond (sündinud 17. aprillil 1942 Tallinnas) on eesti bridžimängija.
Turniiribridži hakkas ta mängima 1968. aastal. Samal aastal lõpetas Lond metsamajanduse insenerina EPA. Alates 1982. aastast on ta saanud rahvusvahelistel bridžifestivalidel 12 esikohta.
Võitnud Nõukogude Liidu võistkondlikel meistrivõistlustel 1979 ja 1981 kulla, 1982 hõbeda ning 1980 pronksi.
Tulnud 1997 Eesti paaride karika võitjaks.
Katy lade

Katy lade on ordoviitsiumi ladestu ülemordoviitsiumi ladestiku  globaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Seda hakkas esimesena eristama Stig Bergströmi juhitud töörühm aastal 2006. Lade on nime saanud Oklahomas Atoka maakonnas asuva Katy järve järgi. Lademe alumist piiri määratleb  graptoliit Diplacanthograptus caudatus '​e esmakordne ilmumine Black Knobi mägedes Atokas Oklahomas, lademe ülempiiri märgib   graptoliit Metabolograptus extraordinarius '​e esmakordne ilmumine Wangjiawani piirpaljandi põhjalõigus Yichangi linna lähistel Hubeis. 
Katy lade lasub Sandby lademel ja see lamab Hirnanti lademe all. Lademe vanus on 455,8...445,6 miljonit aastat. Eestis vastavad sellele Pirgu, Vormsi, Nabala, Rakvere ja Oandu lade, osaliselt ka Keila lade.
Lademes eristatakse Narotši kihistut.
Suurbritannia regionaalses stratigraafias vastavad Katy lademele Cheney, Streffordi, Pusgilli, Cautley ja Rawthey lade, Põhja-Ameerikas Chatfieldi Edeni Maysville'i lade ja Richmondi lade. Austraalias vastab sellele Bolinda lademe alumine osa, Chewtoni lade ja Eastoni lade, Siberis Dolbori lade, Nirunda lade ja Buri lade, Vahemere&Põhja-Gondwana piirkonnas Kralodvori lademe ülemine osa ja Berouni lademe ülemine osa. Hiinas vastavad sellele Chientangkiangi lade ja Neichiashani lademe ülemine osa.
Cadillac

Cadillac on Ameerika autotootjale General Motors kuuluv luksusautomark. Selle peamisteks turgudeks on USA, Kanada ja Hiina, kuid sõidukeid müüakse neile lisaks veel 34 riigis. 2014. aastal müüs Cadillac USA-s 170 750 sõidukit.
Cadillac on üks maailma vanemaid automarke, millest veel vanem on USA-s vaid samuti GM-ile kuuluv Buick. Ettevõte loodi 1902. aastal endise Henry Ford Company põhjal ning Cadillaci esimesed autod, 1902. aasta oktoobris valminud Runabout ja Tonneau, olid sisuliselt identsed Fordi mudel A-ga.  Ettevõte sai nime Detroiti linna rajaja Antoine de la Mothe Cadillaci järgi ning autofirma logo kujutab tema vappi.
Karukell

Mürgisus ja kasutamine

Karukellad on väga mürgised. Nad sisaldavad kardiogeenseid mürke ja oksütoksiine, mis aeglustavad inimese südame tööd. Karukellade ülemäärane söömine võib tekitada kõhulahtisust, oksendamist, krampe, madalat vererõhku ja koomat. Eriti keelatud on karukella söömine raseduse ja lapse rinnapiimaga toitmise perioodil, see võib põhjustada aborti ja enneaegset sünnitust.
Kuid karukellaekstrakte on kasutatud sigimisprobleemide, näiteks menstruatsioonieelse sündroomi ja munandimanusepõletiku raviks. Seda on tarvitud ka rahustina ja köha vastu, samuti valuvaigistina. Ta stimuleerib maksa tööd. Aas-karukell sisaldab ka baktereid ja seeni tapvaid aineid.
Karel Čapek

Karel Čapek  kuula  (9. jaanuar 1890 Malé Svatoňovice – 25. detsember 1938 Praha) oli tšehhi kirjanik.
Karel oli maakonnaarsti poeg. Keskhariduse sai ta Hradec Králové, Brno ja Praha gümnaasiumides. Aastatel 1909–1915 õppis ta Praha ülikoolis filosoofiat ja sai doktorikraadi. Seejärel töötas ta raamatukogudes ja eraõpetajana. 1917–1920 töötas ta ajakirjanikuna ajalehes Národní listy ning seejärel 1921–1938 Lidové noviny toimetajana.
Kirjanikuna oli tal lai ampluaa: realistlikud jutustused, näidendid, muinasjutud, kriminaaljutud, religioosse taustaga jutud ja ulme. Oma teostes käsitleb ta 20. sajandi alguse tehnika ja teaduse saavutustega (masstootmine, massihävitusrelvad) kaasnenud eetilisi probleeme ning hoiatab katastroofide eest.
Erilisel kohal tema loomingus oli küsimus, missugune karistus mingi teo eest on õiglane. Sel põhjusel kirjutas ta terve hulga kriminaalse süžeega jutte, kus reeglina saab süüdlane karistuse, kuid üldjuhul mitte surmanuhtluse ja sageli mitte sellise kui seadus ette näeb.
Čapek polnud usklik, kuid kirjutas hulga religioosse taustaga lugusid, sest see võimaldas käsitleda eetilise elu ja eetilise käitumise probleeme keerulistes olukordades.
Karel Čapek suri vähem kui aasta enne Teise maailmasõja algust. Kui talle sai selgeks, et liitlasriigid (Prantsusmaa, Suurbritannia) ei võta midagi ette Tšehhi päästmiseks, loobus ta söömisest ja suri kopsupõletikku.
Tema vend oli kunstnik ja kirjanik Josef Čapek, kes leiutas sõna "robot", mida Karel kasutas näidendis "R.U.R."
2003. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused

Põhja suusaalade 2003. aasta maailmameistrivõistlused olid 44. suusaalade maailmameistrivõistlused, mis toimusid 18. veebruarist 1. märtsini Itaalias Val di Fiemmes. Esimest korda oli kavas uut moodi jälitussõit, kus distantsi keskel seoses suusastiili muutusega sai selleks ette nähtud boksis suuski vahetada.
Rändraamatukogu

Rändraamatukogu ehk mobiilne raamatukogu (inglise travelling library, mobile library, bookmobile; eesti keeles ebatäpselt ka: raamatukogubuss, raamatubuss) on sisuliselt erivarustusega sõiduk lugejate teenindamiseks piirkondades, kus raamatukogu puudub või on kasutajatel sellele ligipääs mingil põhjusel raskendatud (nt äärealade, hooldekodude vms elanikud). Peale teavikute laenutamise saab mõnes rändraamatukogus kasutada ka WiFi-t, vahel korraldatakse seal isegi väiksemaid üritusi.

Ajalugu

Esimene rändraamatukogu alustas Suurbritannias 19. sajandi teisel poolel. Ajaleht The British Workman teatas 1857. aastal "kõndivast" raamatukogust, mis tegutses Cumbria krahvkonnas. Viktoriaanlik kaupmees ja filantroop George Moore algatas selle projekti, et "levitada maaelanike hulgas head kirjandust".
19. sajandi lõpul hakati rändraamatukoguteenust osutama ka Ameerika Ühendriikides.
Kahe maailmasõja vahel võeti mitmel pool maailmas järjest uusi raamatubusse kasutusele, pärast II maailmasõda algas rändraamatukogude kiire areng. Mobiilsed raamatukogud saavutasid populaarsuse tipu 20. sajandi keskpaigas.
Saksamaal käitas esimest regulaarset raamatubussi Wormsi linnaraamatukogu aastatel 1925–1928.
Soomes alustas rändraamatukogu sõitmist vahetult enne I maailmasõda Vantaa piirkonnas.
Venemaal alustas esimene raamatubuss ringsõite 2003. aastal Volgogradis.
Eestis alustas esimene raamatukogubuss Katarina Jee sõite Tallinna Keskraamatukogu rändraamatukoguna 2008. aastal.

Soome raamatuautopäevad

Alates 1992. aastast korraldatakse Soomes iga kahe aasta tagant eri paigas raamatuautopäevi.
Kati Wilhelm

Isiklikku

Kati Wilhelm oli tippsportlasena 173 cm pikk ja kaalus 60 kg.
Hiite Maja

Hiite Maja Sihtasutus on sihtasutus, mille asutas Maavalla Koda 2008. aastal eesmärgiga tutvustada, uurida ja toetada Eesti looduslikke pühapaiku – hiisi, pühi puid, ohvrikive, pühi allikaid.
Zenos Frudakis

Zenos Frudakis (sündinud 1951 San Franciscos) on kreeka päritolu Ameerika Ühendriikide skulptor.

Elulugu

Zenose isa Vasilis Frudakis sündis Kreekas ja emigreerus lapsena Ameerika Ühendriikidesse. Temast sai muusik ja luuletaja. Tema ja Kassiani Alexise abielust sündis viis last. Zenos kasvas üles Lääne-Virginias Wheelingis ja Indianas Garys. Ta töötas muu hulgas terasetööstusettevõttes.
Zenos hakkas skulptuuriga tegelema juba nooruses. Aastal 1972 suundus ta Philadelphiasse, et õppida Pennsylvania kunstiakadeemias. Ta õppis teiste seas oma skulptorist venna Evangelos Frudakise ja maalikunstnik James Hanesi käe all. Hiljem kaitses ta Pennsylvania Ülikoolis magistrikraadi kaunite kunstide alal.

Looming

Zenos Frudakis viljeleb eelkõige monumentaalskulptuuri. Tema teoseid on muu hulgas Lõuna-Carolina skulptuuripargis Brookgreen Gardens, New Yorgi klubis Lotos Club, Jaapanis Utsukushi ga-hara vabaõhumuuseumis, New Yorgi riiklikus disainiakadeemias ja USA Lõuna-Aafrika Vabariigi saatkonnas Pretorias.
Zenos Frudakis on kõige rohkem mõjutusi saanud kreeka skulptuurist; talle on eeskujuks olnud ka Michelangelo, Gian Lorenzo Bernini, Jean-Baptiste Carpeaux ja Auguste Rodin.

Teoseid

Frudakise tuntumate teoste seas on Ameerika Ühendriikide õhujõudude memoriaali auvahtkond, skulptuur "Vabadus" Philadelphias GlaxoSmithKline'i peakorteris, Philadelphia linnapea Frank Rizzo kuju, Mark Twaini kuju New Yorgi Lotos Clubis. Ta on palju kujutanud sportlasi.
Otto Wilhelm Ludwig Kettler

Otto Wilhelm Ludwig Kettler (8. juuli/20. juuli 1809 Juuru – 8. veebruar/20. veebruar 1852 Lihula) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis Tallinna toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1827–1830. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta koduõpetajana. Ordineeriti 29. mail/10. juunil 1838 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1838–1852 Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja. Lisaks oli ta aastal 1845 toimunud usupuhastuse ja Augsburgi usutunnistusele pühendatud pidustuste ajal asutatud abipiibliseltsi eestseisja.

Isiklikku

Tema isa Samuel Christian Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, vanaisa Kaspar Anton Kettler oli Karuse ja Hanila koguduse õpetaja, teine vanaisa Anton Friedrich Bornwasser oli Rõuge Maarja koguduse õpetaja, vanavanaisa Christian Anton Kettler oli Karuse, Hanila ja Varbla koguduse õpetaja, teine vanavanaisa Johann Friedrich Gernet oli Vigala Maarja koguduse õpetaja. Tema onu Johann Theophilus Gottlieb Kettler oli Hargla ja Lääne-Nigula koguduse õpetaja, vanaonu Adam Johann Kettler oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja. Tema vend August Anton Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, tema õde Sophie Juliane Emilie oli abielus alguses Ambla Maarja koguduse õpetaja Paul August Ferdinand Glanströmi, hiljem tema venna Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja Theodor Friedrich Glanströmiga. Tema abikaasa isa oli Christoph Friedrich Mickwitz (1773–1851) oli Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa Christoph Friedrich Mickwitz oli Koeru koguduse õpetaja.
Algirdas Brazauskas

Algirdas Mykolas Brazauskas (22. september 1932 Rokiškis – 26. juuni 2010 Vilnius) oli Leedu poliitik, kes aastatel 1993–1998 oli Leedu president ja 2001–2006 Leedu peaminister.
Nõukogude perioodil töötas Brazauskas juhtivatel kohtadel Leedu Kommunistlikus Parteis, olles 1977–1987 partei keskkomitee sekretär ja 1988–1990 partei keskkomitee esimene sekretär.
1990 asutas ta rahvuslikult meelestatud Leedu Kommunistliku Partei liikmete baasil Leedu Demokraatliku Tööpartei ja sai selle esimeseks juhiks. Partei ühinedes Leedu Sotsiaaldemokraatliku Parteiga 27. jaanuaril 2001 valiti ta ka uue erakonna juhiks.
25. novembril 1992 sai Brazauskasest presidendi kohusetäitja ja 25. veebruaril 1993 vannutati ta presidendi ametisse. 1998. aastal ei osalenud ta uutel presidendivalimistel ja andis 25. veebruaril 1998 ameti üle Valdas Adamkusele.
Brazauskas põdes peaministrina töötamise ajast lümfogranulomatoosi. Ta suri 77-aastasena vähki oma kodus. Brazauskas maeti Vilniuse Antakalnise kalmistule.
Mati Jostov

Mati Jostov (14. september 1958 Põlva – 25. juuli 2006 Saare vald, Jõgevamaa) oli Eesti majandustegelane ja poliitik.

Haridus

Mati Jostov lõpetas Põlva Keskkooli (praegune Põlva Ühisgümnaasium) 1976 ning Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsamajanduse erialal 1983.

Töökäik ja tegevus ühingutes

Jostov on töötanud keskkonnakaitse ja maakorralduse ametnikuna Põlva rajooni täitevkomitees ja agrotööstuskoondises 1983–1986, Põlva rajooni komsomolijuhina 1987–1989, Hoiukassade Peavalitsuse Põlva kontori juhatajana 1990–1992, Rahvapanga juhatuse esimehena 1992–1993, Eesti Hoiupanga Lõuna regiooni direktorina, juhatuse aseesimehena ning peadirektorina 1993–1998, Hansapanga peadirektori asetäitjana 1998–1999 ja peadirektori kohusetäitjana 1999, Eesti Energia administratsioonidirektorina ning Eesti Põlevkivi juhatuse esimehena 1999–2006.
Ta oli Eesti Energia juhatuse liige ja Narva Elektrijaamade nõukogu liige 2002–2006. Jostov oli Eesti Jahimeeste Seltsi liige 1982–2006 ja juhatuse liige 2002–2006, Eesti Looduskaitse Seltsi liige 1984–2006, Eesti Laskurliidu juhatuse liige 2000–2006, Eesti Jalgratturite Liidu president 2004–2006 ning Eesti Põllumajandusülikooli kuratooriumi liige 2004–2006. 
Jostov oli Lennart Meri Euroopa Sihtasutuse üks asutajaid 2002. aastal ning Riigikaitse Edendamise Sihtasutuse juhatuse liige 2004–2006.

Poliitiline tegevus

Mati Jostov oli Eesti Keskerakonna liige 2002–2004. Ta valiti 2003 X Riigikogu liikmeks, kuid ta astus sellelt kohalt kohe tagasi.