google/wiki40b huggingface dataset:
Nelitis

Nelitis on kirikuarhitektuuris ristikujulise kiriku pikihoone ja transepti kesklöövide ristumiskohas moodustuv ruudukujuline ala. Nelitist võib katta lame lagi, võlv või kuppel, nelitise kohale võib olla ehitatud nelitistorn.
Nelitiseks nimetatakse mõnikord ka ristkuppelkiriku või muu nelinurkse tsentraalehitise keskset võlvikut.
Traditsiooniliselt ilmakaarte suunas orienteeritud kiriku puhul jääb kooriruum nelitisest ida poole, pikihoone läände. Transepti harud on suunatud vastavalt põhja ja lõunasse.

Lagi

Romaani kirikutes kattis nelitist lame puitlagi, ümmargune kuppellagi, vahel tambuuriga, või akendega varustatud nelinurkne latern. Gooti arhitektuuris oli nelitis enamasti võlvitud, sageli rikkalikuma roidestikuga kui löövid. Kupliga kaetud nelitise puhul kaasnesid taas nelitist valgustavad aknad ja kuppellagi oli kaetud illusionistlike maalingutega.

Eelromaani ja romaani arhitektuuris

Nelitist tähistas hoone välisarhitektuuris eriti eelromaani ja romaani kirikutel selle kohal kõrguv nelitistorn või kuppel. Hispaanias ja Itaalias oli kuppel romaanikas enam levinud, mujal Euroopas oli tavaline mitmekorruseline nelinurkse või hulknurkse põhiplaaniga torn. Et nelitist ümbritsevad sambad või piilarid pidid kandma ka torni raskust, tehti need sageli muudest jämedamad. Ottode stiilis kahe põikhoonega kirikutel Saksamaal, nagu Hildesheimi Miikaeli kirikul, on kaks nelitist, idapoolne ja läänepoolne, ja kaks nelitistorni. Auvergne'i romaanikas esineb nelitise erikuju massif barlong, mis kõrgendab transepti nelitise poolsed võlvikud nelitise kõrguseks.

Gooti arhitektuuris

Inglismaa ja Normandia gooti kirikutel säilib massiivne nelitistorn ka gooti arhitektuuris, Prantsusmaa gootikas ja mujal Euroopas nelitise kohale torni ei ehitata, nagu Chartresi katedraalil, või püstitatakse nelitise keskkohta väike elegantne haritorn, nagu on Amiensi katedraalil või La Flèche Pariisi Jumalaema kirikul.

Renessansis ja hilisematel perioodidel

Alates renessansist eelistatakse nelitist kroonida, kui üldse, kergema ja elegantsema kupliga. Esimesed nelitiskuplid kerkivad Itaalias 16. sajandi algul, mujal alates 17. sajandist. Näiteid: renessansiaegsed Peetri kirik Roomas ja Firenze toomkirik (Firenzes katab küll kuppel kogu hoone laiuse, mitte vaid ristuvad kesklöövid), barokne St-Paul-St-Louis Pariisis, klassitsistlikud Urbino toomkirik ja St. Paul Londonis.
Tallin (suur allveelaevahävitaja)

Ajalugu

Tegemist oli viimase oma klassi laevaga 7-laevalisest seeriast. Laeva ehitamist alustati 1975. aastal Nikolajevis ja vette lasti 1976. aastal. Merekatsetused algasid 1979. aasta novembris ja kestsid detsembrini. Laevastiku nimekirja arvati 31. detsembril 1979 ja mereväe lipp heisati 23. veebruaril 1980. Tallin arvati Vaikse ookeani laevastiku 175. brigaadi koosseisu. Laeval oli esmakordselt selles laevaklassis kasutusel uus allveelaevatõrje raketisüsteem "Rastrub".
Tallin tegi teenistuse ajal järgmisi välisvisiite: 1981 - Mosambiik, 1982 - Šeišellid Viktoria, 1984 - Etioopia, 1985 - Hawaii, 1985 - Põhja-Korea Wonsan, 1986 - Džibuuti, Dahlaki saar, Socotra, 1987 - Põhja Korea Najin.
1990. aastal oli kapitaalremondis ja sai septembris 1992 uue nime Vladivostok (ilmselt ei sobinud enam isepäise riigi pealinna nimi). Edasi teenis 48. allveelaevahävitajate laevadiviisis.
5. juulil 1994 kustutati laevastiku nimekirjast ja 1997. aastal lõigati Indias vanarauaks.
Jussi Pajunen

Jussi Pajunen (sündinud 5. septembril 1954) on Soome poliitik, Helsingi linnapea alates 2005. aastast. Kuulub Rahvuslikku Koonderakonda.
Ta on lõpetanud Helsingi Kaubanduskõrgkooli.
Ugandi lavamaa

Ugandi lavamaa ehk Kagu-Eesti lavamaa on Eesti maastikurajoon. Selle pindala on 2630 km² ning üle kümnendiku (11,3% ) sellest on soostunud. Ugandi lavamaa piirneb idas Peipsiga, läänes Võrtsjärve idakaldaga.
Üldreljeefilt on lavamaa tasane. Üks esilekerkivaimaid vorme on Emajõe ürgorg. Lavamaa servaaladel leidub ka oose, voore, mõhnastikke.
Ugandi lavamaal paikneb neli linna, neist suurim on Tartu, teised Kallaste, Põlva ja Elva.
Lavamaa territooriumile jääb mitu suhteliselt väikest kaitseala, neist tähtsaimad on Ahja jõe ürgoru looduskaitseala ja Elva-Vitipalu looduskaitseala.
San Marino vapp

San Marino vapp on San Marino riigivapp.
Vapp hakkas arvatavasti kujunema juba 14. sajandil. Ametlikult kinnitati see 6. aprillil 1862, mil lisati vapile ka kroon.

Uus vapp

2011. aastal lihtsustati veidi vapi kujundust. Uue vapi ümber olevad oksad ei harune, tornid on nelinurkse põhiplaaniga ümmarguse asemel ning torniaknad on suunatud paremale poole.
Eduard Theodor Hoffmann

Eduard Theodor Hoffmann (15. september 1857 Koeru – 26. oktoober 1943 Schwetz) oli baltisaksa päritolu Eesti arst.
Ta sai koduõpetust ja lõpetas siis Tartus kroonugümnaasiumi. Aastal 1878 astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1883 arsti astme väärilisena. Aastal 1884 sooritas ta kreisiarsti eksamid. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Estonia.
Aastal 1885 alustas ta tööd arstina Rakveres vabapraktikuna. Aastatel 1905–1910 oli ta Virumaa sanitaarpiirkonna sanitaararst. Aastani 1939 töötas ta Rakveres eraarstina.
Aastal 1939 repatrieerus ta abikaasaga Saksamaale, Schwetzi (praegu Świecie, Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas, Poolas), kus ta aastal 1943 suri.

Isiklikku

Nii tema isa Heinrich Ferdinand Hoffmann kui ka vanaisa Dietrich Georg Mickwitz oli Koeru koguduse õpetajad, vend Heinrich Richard Hoffmann oli misjonärina Indias, aastatel 1920–1934 oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja; vend Arthur Friedrich Wilhelm Hoffmann oli 1904–1933 Viru-Jaakobi koguduse õpetaja. Vennad Ferdinand Hoffmann (1853–1912), August Nikolai Christfried Hoffmann (1862–1928) ja Hugo Daniel Ernst Hoffmann (1873–1943) olid arstid, vend Otto Konrad Ernst Hoffmann (1866–1919) oli arhitekt. Ta oli kaks korda abielus: abielust Aleksandra Paulinega (neiuna Schulmann) sündis kolm poega, neist Kurt Ferdinand Hoffmann oli arst; teisest abielust Lisbeth Benrath iga oli kaks last (poeg ja tütar).
Ain Prosa

Ain Prosa (sündinud 7. oktoobril 1967 Räpinas) on eesti teatrilavastaja ja filmirežissöör. 
Ta lõpetas 1986. aastal Räpina Keskkooli ja 1996. aastal EMA Kõrgema Lavakunstikooli 17. lennu lavastajana. Lühikest aega õppis ta Tartu Ülikoolis ja Eesti Humanitaarinstituudis. 
Alates aastast 1990 töötas Eesti Televisiooni Teleteatris režissööri assistendina, alates 1996. aastast režissöör, 1999 pearežissöör
ja 2000. aastast Eesti Draamateatri lavastaja. Alates aastast 2000 filmi- ja televisioonitöö õppejõud EMTA Lavakunstikoolis. 
Aastal 1999 pälvis ta Ants Lauteri nimelise preemia.
Ekenäsi loss

Ekenäsi loss asub Rootsis Östergötlandi läänis Linköpingi vallas kaljul Tedeni järve põhjasopi kaldal. Geograafilised koordinaadid on 58°22'56" N, 15°56'46" E.

Kirjeldus

Kõrgete valgete müüride ja järsu katusega kõrgub loss alanenud veetasemega järve kohal, mis on jätnud loodusliku vallikraavi kuivaks. Teise versiooni järgi kuivendati seda 19. sajandil, et saada põllumaad. Varasema tõstesilla kohal olev kinniehitatud sild viib üles sissesõiduvõlvi juurde, mida kummastki küljest valvab raske nurgatorn. Lossi tagaküljel on lossiõuele avanev trepikoda, mille kohal on samuti torn. 
Legendi järgi tabab lossi ränk õnnetus, kui peaks lõhutama kinnimüüritud toa müür merele kõige lähemal paikneva torni all. Tegemist ongi kandeseintega.

Ajalugu

Juba 1330 asus praeguse lossi kohal kindlus. 
15. sajandi lõpus kuulus Ekenäs Natt och Dagi suguvõsale. 16. sajandi alguses kuulus see Ulvätteni suguvõsale. Gustav Vasa ajal oli ühel Banéri suguvõsa foogtidest praeguse lossi kohal talu. Ekenäsi loss rajati pärast seda, kui Svante Sture noorem 1562 likvideeris seal asunud asula Vrå by. 
Loss sai praeguse renessanss-stiilis ilme 1630.–1640. aastatel riiginõunik Peder Banéri omanduses. Praegu on see üks Rootsi esinduslikumaid 17. sajandi losse. Loss kuulus enam-vähem kogu aeg Banéride suguvõsale. 1687–1727 kuulus ta küll krahv Mauritz Vellingkile, kuid läks siis tagasi Banéridele, kes elasid seal 1934. aastani. Praegune omanik on Wilhelm Bergengren Bergengreni aadlisuguvõsast. 
Ekenäsi omanik asendas pikka aega ka kirikhärrat Örtomta pastoraadi kaplanina (komminister).

Turism

Lossis praegu ei elata. Seal korraldatakse ekskursioone ja kummitusrännakuid. Legendi järgi olevat lossi ühte keldrisse – Nisse koopasse (Nisses håla) – üks poiss sisse müüritud. 
Igal aastal peetakse Ekenäsis rüütliturniir, mis kogub palju vaatajaid. 
Aastal 1974 kuulutati Ekenäsi loss arhitektuurimälestiseks.
Priit Võigemast

Elulugu

Lapsepõlve veetis Priit Raplamaal Alus, kus tema vanemad praegugi elavad. Rapla Ühisgümnaasiumis tegi ta muusikaõpetaja Thea Paluoja juhendamisel Vaiko Eplikuga bändi Segased, koos võideti näiteks Saaremaal noorte solistide konkurss. Rapla Lastemuusikakoolis õppis poiss löökpille ja mängis kitarri. Priit Võigemast tegi kaasa ka bändis Claire's Birthday (hiljem Ruffus), mis hiljem Priiduta jätkas.
12. klassis osales noormees oma kooli näiteringis, kus tema enda sõnade kohaselt lasti neil "lihtsalt hullata". 1998. aastal pärast keskkooli lõppu astus Võigemast Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli.
1998. aastal alustanud lend oli järjekorras kahekümnes, kursust juhendas Elmo Nüganen. Priidu rollid diplomilavastustes olid: 2000. aastal "Buratinos" nimitegelane, 2001. aastal "Seitsmes vennas" Eero ja "Tabamata imes" advokaat Kurg. 2001. aastal debüteeris ta ka lavastajana, juhendades "Bastieni ja Bastienne'i". Samas lavastuses mängis ta kammerteenrit.
Kooli lõppedes pakuti Võigemastile kohta nii Linnateatrisse kui Ugalasse. Viljandisse suundusid ka tema kursusekaaslased Ott Aardam, Karol Kuntsel, Kadri Lepp, Maria Soomets ja Carita Vaikjärv.
Priit Võigemast on kuulunud ansamblisse Püffel

Isiklikku

Priit abiellus 2005. aasta augustis kursuseõe ja Linnateatri näitleja Evelin Võigemastiga (varasem nimi Pang). 12. märtsil 2007 sündis neil tütar Loviise ja 26. juulil 2009 poeg Lennart. 29. detsembril 2016 kinnitas Priit Võigemast, et nad on Evelin Võigemastiga otsustanud abielu lahutada.
Priidu isa on poliitik Jüri Võigemast (Eesti Keskerakond, kuulunud Riigikogu IX koosseisu).
TUI Airways

TUI Airways on maailma suurim tšarterlennufirma, mis pakub Ühendkuningriigist ja Iirimaalt regulaarseid ja tšarterlende sihtkohtadesse Euroopas, Aafrikas, Aasias ja Põhja-Ameerikas. Lennufirma teenindas 2016. aastal 10,9 miljonit reisijat, mistõttu on see reisijate arvu poolest Suurbritannia suuruselt kolmas lennufirma pärast EasyJeti ja British Airwaysi.
TUI Airways muutis nime Thomson Airwaysilt TUI Airwaysile 2. oktoobril 2017. Nimi on kooskõlas tütarettevõtetega TUI fly Belgium, TUI fly Deutschland, TUI fly Netherlands ja TUI fly Nordicuga.
Harakas

Levila

Haraka levila on üsna laialdane, hõlmates suurt osa Euraasiat ja Loode-Aafrikat.
Harakas on üsna tavaline ka Eestis. Harakas on paigalind, teda võib meil kohata ka talvel. Haraka pesitsusaegset arvukust hinnatakse
15 000 – 30 000 paarile, talvist arvukust 40 000 – 80 000 isendile .

Välimus

Täiskasvanud harakad on 40–51 cm pikkused, must-valge sulestiku, pika saba ja kädistava häälega linnud.

Elupaik

Haraka meelispaikadeks on kultuurmaastikud, metsaservad, aedlinnad ja pargid, ta üldiselt väldib paksu metsa ja rannikualasid.

Toitumine

Harakate toidu hulka kuuluvad selgrootud, väikesed selgroogsed loomad ning igasugune taimne toit. Samuti on nad tuntud munavargana, sest söövad teiste lindude pesadest mune ning isegi teisi linnupoegi. Linnas elavad harakad ei ütle ära ka prügikastides leiduvatest jäätmetest.

Pesitsemine

Harakad elutsevad paaridena ja on suhteliselt paikse eluviisiga. Üksnes noorlinnud hulguvad talveperioodil siin-seal ringi. 
Pesa ehitatakse tihedasse puu- või põõsavõrasse 1–10 meetri kõrgusele maapinnast. Haraka pesa on üsna toekas ehitis, mis on valmistatud oksaraagudest ning kaetud ka pealtpoolt. Seest on pesa mätsitud saviga ja vooderdatud sulgede, sambla ja rohuga. Harakas muneb 5–8 muna tavaliselt mai alguseks.
Poegi haub ainult emaslind, kuid ka isane viibib samal ajal läheduses, kaitstes ja valvates pesa. Pojad kooruvad 17–18 päeva pärast munemist. Poegadele tassivad toitu mõlemad vanemad. Harakapojad hakkavad lendama 22–27 päeva vanustena ja juba järgmisel kevadel asuvad noored harakad omaette pesitsema.

Käitumine

Rahvasuus on harakas tuntud oma vargaloomuse poolest, kes näppab inimeste järelt säravaid asju ja tassib need oma pessa. Seda lähemalt uurides on aga jõutud järeldusele, et tundmatud läikivad esemed muudavad harakad hoopis närviliseks ja kartlikuks. Samuti ei ole harakate pesadest midagi väärtuslikku leitud.

Uuringud

Testi, millega kontrollitakse katsealuse eneseteadlikkust uuritava ette peeglit asetades ja tema käitumist oma peegelpildile uurides, on lisaks inimestele, osadele ahvidele, elevantidele, delfiinidele läbinud ka harakas.
Assam

Ajalugu

Assami kuningriiki valitses 1228. aastast alates Ahomi dünastia. 1821 haarasid võimu birmalased. Pärast Esimest Inglise-Birma sõda läks Assam 1826. aastal Briti impeeriumi koosseisu. Pärast India iseseisvumist eraldati Assamist Sylheti ala ja liideti Ida-Pakistaniga (praegu Bangladesh). 1960ndatel ja 1970ndatel eraldati Assamist Nagaland, Meghalaya ja Mizoram, millest said India osariigid.
Osariigis tegutsevad mitmed sissirühmitused, mis taotlevad Assami iseseisvust. Mõjukamad neist on Asomi Ühendatud Vabastusrinne (ULFA) ja Bodolandi Rahvusdemokraatlik Rinne (NDFB).

Haldusjaotus

Assam jaguneb 27 ringkonnaks.
Püha Markuse kampaniil

Püha Markuse kampaniil (itaalia keeles Campanile di San Marco ning veneetsia keeles Canpanièl de San Marco) on Püha Markuse katedraalist eraldi asetsev 98,6-meetri kõrgune kellatorn, mis asub Veneetsia peaväljakul.

Ajalugu

Kampaniil saavutas praeguse kuju aastal 1514. Praegune kellatorn tarindati uuesti 1912. aastal, kuna 1902. aastal oli see kokku kukkunud.
Johannes Nittim

Johannes Nittim (4. jaanuar 1918 Tallinn – 21. mai 2006) oli Eesti sporditegelane, kauaaegne spordiseltsi Kalev esimees.
Balvi raudteejaam

Balvi raudteejaam on endine raudteejaam Ieriķi–Gulbene–Abrene raudteel Balvi piirkonna Kubuli vallas Balvu stacija külas.
Jaam asus Riia jaamast 127,1 km kaugusel. 
Jaam avati aastal 1902, mil avati Põtalovost Sita jõeni viiv juurdeveoraudtee. Algselt kandis see nime Bolovsk, seejärel aastast 1919 Bolvi. Tänapäevase nime sai jaam aastal 1934.
Aastal 1920 avati jaamale alluv metsaveoks mõeldud Kublova harutee, mis algas Balvilt üks kilomeeter Sita pool ja viis Sita jõeni. Aastal 1963 ehitati vana jaamahoone asemele praegune. Reisijate vedu lõpetati aastal 2001, jaam suleti kaubaveoks seoses raudtee sulgemisega 1. augustil 2002.
Kiyohiko Azuma

Kiyohiko Azuma (東清彦 või あずまきよひこ; sündinud 27. mail 1968 Takasagos) on Jaapani koomiksikunstnik.
Tema tuntuimad koomiksid (ehk mangad) on "Azumanga Daioh", mis ilmus aastatel 1999–2002 ja millest on tehtud ka 26-osaline anime, ning "Yotsuba", mis ilmub alates 2003. aastast tänapäevani. Yotsubast animet ei tehta, sest on sellest Azuma keeldunud.
Schwaz

Asukoht

Schwaz asub Unterinntali keskosas Kellerjochi ja Eiblschrofeni mägede jalamil. Linn paikneb umbes 30 km Innsbruckist idas, 545 m kõrgusel merepinnast. Linna pindala on 20,17 km². 1. jaanuaril 2016 elas seal 13 444 inimest.
Naabervallad on: Buch bei Jenbach, Fügenberg, Gallzein, Pill, Stans ja Vomp.

Ajalugu

Tirooli krahvid valvasid Schwazi lähedalasuvast Freundsbergi lossist. Linna õitseajal 15. ja 16. sajandil oli see tähtis hõbedakaevandamise keskus, pakkudes mineraalset rikkust nii Fuggeritest pankurite perekonnale kui ka nende kaudu Austria keisritele. Sel ajal oli see, rahvaarvuga umbes 20 000, suuruselt teine linn Austria keisririigis, Viini järel.
Schwaz sai linnaõigused 1898. aastal keiser Franz Joseph I käest.

Inimesed

Schwazis on sündinud 16. sajandi kantslioraator Georg Scherer ja 20. sajandi filosoof Hans Köchler.
Poluvertsikud

Poluvertsikud (ka: poluvernikud, harvem: poluverstsikud) olid Iisaku kihelkonnas elanud vadja-vene rahvarühm. Nad olid omaks võtnud luteri usu, ent käitusid vene tavade kohaselt; nad rääkisid vene-eesti segakeelt. Tänapäevaks on nad eestistunud.
Poluvertsikute kultuuri saab näha Iisaku muuseumis.
Jaak Toomas Järve

Isiklikku

Jaak Toomas Järve ema on kunstnik Mai Reet Järve-Vomm ja onu oli maalikunstnik Ants Erik Vomm. Emapoolne vanaisa August Vomm oli tuntud skulptor, kes jäi ka sõja järel Eestisse. Vanaema, maalikunstnik Benita Vomm põgenes 1944. aastal koos lastega Saksamaale.
Morgani maakond (Missouri)

Ajalugu

Maakond moodustati 1833. aastal.
Lode mõis

Ajalugu

Liivi ordu ajal kuulus mõis Lodee suguvõsale. Aastal 1629 andsid Rootsi võimud Rootsi sõjaväe viljaga varustamise eest mõisa Riia kaupmehe Hans Bolte valdusse. Boltede suguvõsa kätte jäi mõis aastani 1799. Hiljem vaheldusid omanikud kiirelt. Aastast 1875 kuulus mõis Schmidtide perele, olles nende valduses kuni võõrandamiseni 1920. aastal. Mõisa süda jäi Schmidtide valdusse ja nad elasid seal kuni aastani 1939, mil nad Saksamaale lahkusid.

Mõisaansambel

Mõisa peahoone ehitati aastal 1815 klassitsistlikus stiilis. Samal ajal rajati ka suurem osa mõisakompleksist, teine osa rajati XIX sajandi kuuekümnendatel ja seitsmekümnendatel aastatel. Häärberil lasti pärast Teist maailmasõda laguneda, kõrvalhooned kuuluvad aga Läti Ülikoolile ja neid kasutatakse baasina välipraktikumide korraldamisel. 
Mõisakompleksi juurde kuuluvad veel tall ja ait. Mõisale kuulusid veel eemal asunud pruulikoda, vesiveski ja kolm kõrtsi.
18th Street

18th Street on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänavajoonestikus rõhtsirge tee.
Valentin Rasputin

Valentin Rasputin (vene Валентин Григорьевич Распутин; 15. märts 1937 Atalanka küla, Ust-Udinski rajoon, Irkutski oblast – 14. märts 2015 Moskva) oli vene kirjanik.
Ta lõpetas Irkutski Riikliku Ülikooli 1959. aastal. Ülikooli lõpetamise järel töötas Rasputin Irkutskis ja Krasnojarskis ajalehtede toimetuses. Alates 1966. aastast oli ta kutseline kirjanik. Nõukogude Liidu Kirjanike Liitu võeti ta vastu 1967. aastal.
Rasputini esikraamat ilmus 1966. aastal. Temast kujunes nn vene külaproosa silmapaistvamaid esindajaid. Valentin Rasputin elas ja töötas Irkutskis ja Moskvas. Alates perestroika ajast oli Rasputin ühiskondlikult aktiivne ning väljendas antiliberaalseid ja natsionalistlikke seisukohti. 
Vene kirjandusklassikutest pidas ta oma õpetajateks Fjodor Dostojevskit ja Ivan Buninit.
Kirjutas 1991 alla pöördumisele "Slovo k narodu" (Sõna rahvale).
Aastal 2010 esitas Vene Kirjanike Liit Rasputini Nobeli kirjandusauhinna kandidaadiks, mida ta siiski ei saanud.
1989–1990 oli ta NSV Liidu rahvasaadik. 1989. aasta suvel esines ta NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressil ettepanekuga Venemaa väljaastumiseks NSV Liidust.
1990–1991 oli ta NSV Liidu Presidendinõukogu liige.
2007. aastal astus ta välja tollase presidendikandidaadi Gennadi Zjuganovi toetuseks.
Alates 2010. aastast oli ta Vene Õigeusu Kiriku patriarhinõukogu liige.
Laurent-Désiré Kabila

Laurent-Désiré Kabila (27. november 1939 – 18. jaanuar 2001) oli Kongo Demokraatliku Vabariigi president 17. maist 1997 kuni 16. jaanuarini 2001.
Kabila juhtis mässajate vägesid esimeses Kongo sõjas, mille käigus kukutati Kongo DV-d 32 aastat valitsenud diktaator Mobutu Sese Seko.
16. jaanuari 2001 pärastlõunal tulistas teda üks ihukaitsjatest. Kabila jäi ellu ning toimetati ravile Zimbabwesse, kus paari päeva pärast, 18. jaanuaril suri.
Meneni hotell

Meneni hotell on üks kahest hotellist Naurus. Ehitatud 1969. aastal. Hotellis on 119 tuba ja konverentsikeskus 200 inimesele. Igas toas on konditsioneer, televiisor, videomakk ning tee- ja kohviaparaadid. Hotellis asuv restoran pakub tai, hiina ja teiste rahvusköökide toite.
Hotelli taga asub kaunis liivarand Anibare Bay.
Roman Mugur

Roman Mugur (sündinud 23. jaanuaril 1950 Suure-Jaanis) on Eesti poliitik, endine Tartu linnapea.
Esimesest kooliaastast kasvas Mugur Viiratsi lastekodus. Seejärel õppis ta Kaagvere Tehnilises Kutsekoolis nr 1 ja Tallinna Spordiinternaatkoolis. 1973. aastal lõpetas Mugur Tallinna Polütehnilise Instituudi peenmehaanikainsenerina.
1986. aastani töötas ta mitmel ametikohal TA Füüsika Instituudis, kus pälvis 1980. aastal Nõukogude Eesti teaduspreemia  vaakumspektraalaparatuuri väljatöötamise eest.
1990. aastal sai Mugurist Tartu linnavalitsuse ehitusnõunik, 1993. aastal Riigikogu aseesimehe ning 1995. aastal Riigikogu esimehe nõunik.
24. aprillist 1997 kuni 10. septembrini 1998 oli Roman Mugur Tartu linnapea.
Seejärel töötas ta kümmekond aastat aktsiaseltsis Tarkon. 2009. aasta kevadest on ta Tartu Teaduspargi täppismehaanika pooltööstusliku labori Protolab juhataja.
Roman Muguri fotodega on illustreeritud muusikateadlase Johannes Jürissoni postuumne artiklikogumik "Metsateel" (Tartu: Ilmamaa, 2009).

Poliitiline tegevus

Mugur on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige. Varem on ta kuulunud Reformierakonda ja Eestimaa Rahvaliitu (07.12.2002 kuni 27.12.2010).

Isiklikku

Roman Mugur on EMÜ meeskoori Gaudeamus president. Ta tegeleb ka purjetamise, suusatamise ja võrkpalliga. 1997. aastast kuulub ta Tartu Rotary klubisse.
Ta on abielus ja tal on kolm last.
Brooke Shields

Brooke Christa Shields (sündinud 31. mail 1965) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja modell. 
Tema tuntumate filmide seas on "Kena tüdruk" ja "Helesinine laguun", teleseriaalidest "Siin Susan", "Kuumad 70ndad" ja "Huulepulgadžungel".
Wendeculla

Wendeculla oli liivlaste küla Lätis Koiva jõe ääres Turaidas.
Küla mainitakse Henriku Liivimaa kroonikas seoses sellega, et 1211 toimus seal kokkupõrge eestlaste ja nende vastu võidelnud liivlaste ja ristisõdijatega.
Küla nime esimest poolt (wende-) on seostatud võndlaste nimega ja teine pool on liivi sõnast tähendusega 'küla' (Kuramaa liivi kilā).
Puuboa

Levila

Need kägistajamaod elavad Kesk - ja Lõuna-Ameerikas ning Antillidel.
Priit Pihlap

Priit Pihlap (sündinud 14. mail 1958) on eesti helilooja, laulja, trummar ja kitarrist. 
Ta on mänginud ansamblites Fix, Armaada, Nemo.

Isiklikku

Lauri Pihlap on tema poeg ja Tarmo Pihlap oli tema vend.
Hannah Montana

Osad

Esimesel hooajal (24. märts 2006 – 30. märts 2007) läks eetrisse 26 telesarja osa. Teisel hooajal (23. aprill 2007 – 2009) oli 29/30 osa. Kolmandal hooajal oli 30 osa, neljandal ja viimasel hooajal oli 13 osa.