PlayStation (konsool)

Varajane arendustöö

Esimesed kavandid PlayStationist ulatuvad tagasi aastasse 1986.
Sony oli kavatsenud toota Super Famicomiga ühilduva, Sony kaubamärgiga konsooli, mis oleks toetanud nii Super Nintendo kassette kui ka uut CD standardit, mille Sony oleks kavandanud. See oleks ühtlasi olnud ka kasutatav vorming SNES-CD-le.
SNES-CD oli plaanitud esitleda 1991. aasta mais Consumer Electronics Show (CES) raames. Kuid kui Hiroshi Yamauchi luges algset 1988. aasta lepingut Sony ja Nitendo vahel, sai ta aru, et see leping andis sisuliselt Sonyle täieliku kontrolli kõigi mängude üle, mis oleks olnud toodetud SNES CD-ROM vormingus. Yamauchi otsustas, et leping oli täiesti vastuvõetamatu ja katkestas salaja kõik plaanid ühise Nintendo-Sony SNES CD vormingu väljalaskmiseks. Selle asemel, et kuulutada välja partnerlus Sony ja Nintendo vahel, astus Nintendo president Howard Lincoln kell 9 hommikul CES-i toimumispäeval lavale ja avaldas, et Nintendo oli nüüd seotud Philipsiga ja kavatses hüljata kogu töö, mis oli saavutatud koos Sonyga. Lincoln ja Minoru Arakawa olid Sony teadmata lennanud Philipsi peakorterisse Euroopas ja sõlminud teist laadi lepingu. Lepinguga anti Nintendole täielik kontrolli oma litsentsidele seoses Philipsi masinatega.
Pärast ühise projekti läbikukkumist plaanis Sony peatada oma uurimustöö, kuid lõpuks otsustas siiski luua tervikliku, uue konsooli. Tagajärjeks kaebas Nintendo Sony kohtusse lepingu rikkumise tõttu ja üritas Ameerika Ühendriikide föderaalkohtus saavutada kohtulikku keeldu PlayStationi müügile laskmiseks põhjendusel, et nimi, millega toodet esindati kuulus Nintendole. Kohus lükkas avalduse tagasi ja 1991. aasta oktoobris avaldati esimesed prototüübid.
1992. aasta lõpuks jõudsid Sony ja Nintendo leppeni, millega Play Stationile lisatakse juurde SNES mängude port ja kõik õigused ja suurem osa kasumist kuuluks Nintendole. Samas pidi SNES jätkakama Sony poolt väljatoodetud helikiibi kasutamist. Sony otsustas 1993. aastal Play Stationi idee ümber töödelda. Kaotati SNES kasseti port ja tühik "Play Station" nimes. Sellega lõppes Nitendo osalus projektis.

Müügiletulek

PlayStation tuli müügile Jaapanis 3. detsembril 1994, Põhja-Ameerikas 9. septembril 1995, Euroopas 29. septembril 1995 ja Okeaanias 15. novembril 1995. Müügihind USAs oli 299 USA dollarit (hind, millega hiljem lasti müüki PlayStation 2). Konsool oli väga edukas müügiartikkel.

Lisavõimalused

Lisaks mängude mängimisele, omab PlayStation audio-CD tuge. CD-mängija võimaldab segada lugude esitusjärjekorda ja korrata ühte lugu või tervet plaati. Seda võimalust ja ka mälukaardi haldamist saab teha, kui käivitada konsool ilma mängu sisestamata. Nii saab juurdepääsu süsteemi menüüsse.

Mängud

Kuni 30. septembrini 2007 oli PlayStationile loodud 7918 mängu üle maailma. Kuni 31. märtsini 2007 oli müüdud 962 miljonit PlayStationi mängu.

Versioonid

PlayStationil oli palju erinevaid seeria tooteid. Iga toote puhul muutus osa seerianumbrist. Kõige rohkem kahanes seadmes olevate välisühenduspistikute arv.
Varajaste versioonidega oli suureks probleemiks "plõksuv heli". Probleem seisnes halvasti paigaldatud ventilaatorites, mille tagajärjel konsooli osad kuumenesid üle ja deformeerusid. Ülekuumenenud osad puutusid vastu laseri detaili, mille tagajärjel tekkis nn "plõksuv heli". Lahenduseks oli konsooli asetamine pinnale, mis hajutas hästi soojust või konsooli tõstmine tasapinnast kõrgemale.
Hiljem tõi Sony müüki "Dual Shock" variandi, mis sisaldas pulti kahe analoogkangiga ja sisseehitatud vibratsiooniga.

"Chipped" konsoolid

"Modchipi" (piirangute muutmise, eemaldamise kiip) lisamine mängukonsoolile võimaldas PlayStationi võimekust suurendada ja samuti muudeti kättesaadavaks erinevad konsooli võimalused. Süsteemi elutsükli lõpuks suutis peaaegu igaüks, kes omas vähemalgi määral jootmisoskusi, modifitseerida konsooli. Sellised modifikatsioonid võimaldasid mängida teiste regioonide mänge nagu PAL (Phase Alternation Line) mängud NTSC (US National Television System Committee) konsoolil, või mängida originaalmängude koopiaid ilma piiranguteta. "Modchip" lubas mängida mänge, mis olid kirjutatud tavalisele CD-R toorikule. Selline võimalus konsooli juures lõi mitteametlike, tasuta mängude levimise laine. Selline kiip PlayStationi konsoolis muutus väga ahvatlevaks programmeerijatele ja illegaalsete koopiate tegijatele, võimaldades nii piraatlusel laieneda.

Net Yaroze

Toodeti ka PlayStationi versioon nimega Net Yaroze. See oli palju kallim kui tavaline PlayStation. Tavalise halli värvi asemel oli konsool musta värvi ja sisaldas varustust ja juhendeid, mis võimaldasid kasutajal koostada PlayStationi mänge ja programme ilma, et oleks vaja täielikku arendajakomplekti, mille maksumus oli mitmeid kordi suurem kui tavalisel PlayStationil ja mis oli saadaval ainult valitud konsoolimängude tootjatele. Net Yarozel oli vähem võimalusi. Programmeerijatel oli kasutada ainult 2 MB ruumi mängude jaoks, aga sellega sai mängida mänge sõltumata mängude regioonist. Veel ei toetanud Net Yaroze CD-R kettaid.

PS one

2000. aastal tuli välja PS one (ka PSone), konsool, mis on Sony väiksem versioon PlayStationist. PS one on palju väiksem kui esimene PlayStation (mõõtmed 38 × 193 × 144 mm ja 45 × 260 × 185 mm). See tuli müügile 7. juulil 2000 ja oli sel aastal populaarsem kui kõik teised konsoolid; kaasa arvatud ka Sony enda uus PlayStation 2. PS one on täielikult ühilduv PlayStationi tarkvaraga. PS One'i ja originaali vahel oli neli erinevust. Esmalt visuaalne muutus. Teiseks peamenüü graafiline kasutajaliides oli erinev. Kolmandaks oli rakendatud turvameetodeid modifitseeritud kiipide vastu. Neljandaks puudusid originaalse PlayStationi paralleel- ja jadaport.

Pärand

Üpris populaarne on seisukoht, et PlayStationi müügiletulek viis kassetipõhiste konsoolide hääbumiseni. Kuigi see ei olnud esimene konsool, mis kasutas optilist kettaseadet, oli see esimene populaarseks saanud süsteem.
Mängude kasvav keerukus suurendas mängude suurust nii palju, et kassettidele tulid mahupiirangud vastu. Lisaks oli laserkettaid võimalik toota palju odavamalt ja paindlikumalt. 2007. aastal nimetas GameTrailers.com PlayStationi enim videomängude ajalugu mõjutanud konsooliks.

Kvaliteet

Esimene partii PlayStatione kasutas KSM-440AAM laserit, mille kest ja liikuvad osad olid tehtud plastmassist. Aja jooksul põhjustas hõõrdumine plastiku kulumist, mille tõttu laser ei sihtinud enam otse CD peale ja mängud ei läinud enam käima. Sony parandas lõpuks vea sellega, et tegi kesta valatud metallist ja paigutas laseri toitest eemale.