google/wiki40b huggingface dataset:
Anton Drexler

Anton Drexler (13. juuni 1884 München, Baieri – 24. veebruar 1942 München, Saksamaa) oli Natsionaalsotsialistliku Saksa Töölispartei asutaja ja esimees aastatel 1919–1921.
Drexler oli hariduselt lukksepp. Peale kutseõppe lõpetamist 1902 töötas ta masinalukksepana Berliini veduritehases ja Müncheni raudteetöökodades.
Esimeses maailmasõjas ta ei osalenud, kuna ei olnud väeteenistuseks kõlblik. See ei kahandanud tema rahvusmeelsust, mis leidis väljundi sarnaselt mõtlevate tehasetööliste ühendamisel poliitilistesse ühendustesse. 1917 liitus Drexler Saksa Isamaaparteiga (Deutsche Vaterlandspartei, DVP); juba märtsis 1918 asutas ta uue organisatsiooni "Vaba Tööliskomitee Hea Rahu Eest" (Freier Arbeiterausschuss für einen guten Frieden). Sama aasta oktoobris aitas ta asutada Poliitilist Töölisringi (Politische Arbeitszirkel)
15. jaanuaril 1919 asutas Drexler koos Karl Harreri, Gottfried Federi ja Dietrich Eckartiga Saksa Töölispartei (Deutsche Arbeiterpartei, DAP). Partei programm oli segu sotsialistlikest, rahvuslikest ja antisemiitlikest põhimõtetest. Ühenduse liikmeskond erilist kasvutendentsi ei näidanud, sest Adolf Hitleri liitumise ajaks septembris 1919 oli see kasvanud vaid 54 liikmeni. Drexler oli üks partei võrdsete õigustega kaasesimeestest.
Oma vaadete tutvustamiseks avaldas Drexler 1919 raamatu "Minu poliitiline ärkamine. Saksa sotsialistliku töölise päevaraamatust" (Mein politisches Erwachen. Aus dem Tagebuch eines deutschen sozialistischen Arbeiter).
24. veebruaril 1920 nimetati Saksa Töölispartei ümber Natsionaalsotsialistlikuks Saksa Töölisparteiks (Nationalsozialistische Deutsche Arebeiterpartei, NSDAP). Drexler valiti tagasi partei esimeheks. Ta oli ka uue parteiprogrammi, niinimetatud 25 teesi kaasautor. Selle programmi rakendas Hitler võimuletuleku järel 1933 valikuliselt ellu, jättes tähelepanuta sotsialistlikud teesid.
29. juulil 1921 valiti partei uueks esimeheks Adolf Hitler. Anton Drexler nimetati auesimeheks, kuid ta kaotas reaalse võimu erakonnas.
Novembris 1923 peale õlleputši ebaõnnestumist oli ka Drexler lühiajaliselt vahi all, kuigi ta putšis ei osalenud. Kui selle riigipöördekatse tulemusel NSDAP 1924 keelustati, liitus Drexler Baieri Rahva Blokiga (Völkische Block) ja valiti selle partei nimekirjas Baieri liidumaa parlamenti. Sellest rahutule töölisele ei piisanud ja juba veebruaris 1925 asutas ta Natsionaalsotsiaalse Rahvaliidu (Nationalsozialer Volksbund) ning võttis osa NSDAP taasasutamisest.
Peale oma mandaadi lõppu Baieri liidupäevas 1928 kaotas Drexler viimasegi poliitilise mõju. 1933 liitus ta uuesti NSDAP-ga, kuid avalikkus kuulis temast veel vaid paaril korral: 1934 autasustati teda teenete eest partei ülesehitamisel Vereordeniga ja 1937 anti välja tema raamatu kordustrükk. 1942 suri Anton Drexler tagasitõmbunult oma sünnilinnas Münchenis.
Hitler iseloomustas teda "Mein Kampf"-is: "Herr Drexler war einfacher Arbeiter, als Redner ebenfalls wenig bedeutend, im übrigen aber kein Soldat." (Härra Drexler oli lihtne tööline, oraatorina ebaoluline ja üldsegi mitte sõdur.)
Chiara Pierobon

Chiara Pierobon (21. jaanuar 1993 Mirano, Veneetsia provints – 1. august 2015 Ingolstadt) oli itaalia (nais)jalgrattur.
Ta oli profijalgrattur võistkonnas Top Girls Fassa Bortolo.
1. augustil 2015 suri Chiara Pierobon äkitselt Saksamaale Bochumisse Sparkassen Giro velotuurile sõites.
Eesti Kultuurkapitali Kujutava Kunsti Sihtkapital

Eesti Kultuurkapitali Kujutava(te) Kunsti(de) Sihtkapital (lühend KKSK) oli aastatel 1923–1940 tegutsenud Eesti Kultuurkapitali üks kuuest osakonnast (sihtkapitalist). KKSK tegevust juhtis Kujutava(te) Kunsti(de) Sihtkapitali Valitsus (lühend KKSKV). KKSKV eestvõttel korraldati mitmeid kunstinäitusi Eestis ja välismaal. KKSKV toetas ka mitmeid eriti silmapaistvaid kunstnikke toetuste, täiendus- ja õppestipendiumitega.
KKSKV juurde moodustati ka KKSKV esinduskogu.
Euroalast väljaastumine

Euroalast väljaastumine on protsess, mille käigus euroala liikmesriik, olgu siis vabatahtlikult või sunniviisiliselt, lõpetab euro kasutamise oma riigi valuutana ja lahkub euroalast.

Taust

Eurotsoonist lahkumise võimalus tekkis esmakordselt pärast Kreeka valitsuse võlakriisi algust. Mõistet "Grexit" kasutati väidetavalt kõigepealt Citigroupi majandusteadlaste Willem Buiteri ja Ebrahim Rahbari poolt 2012. aasta aruandes, mis puudutas Kreeka võimalust euroalast lahkuda. 2015. aastal lisati termin "Grexit" Oxfordi sõnastikku, mis on määratletud kui Kreeka potentsiaalne lahkumine euroalast.
2018. aasta juuli seisuga ei ole ükski riik euroalast välja astunud.
Maailmamudel

Maailmamudel (inglise global model) on kompleksne imitatsioonmudel, mis kujutab mõne globaalprobleemi valdkonnas toimuvaid protsesse ja seoseid ning võimaldab hinnata nende edasist kulgu.
Esimeste maailmamudelite loomise algatas Rooma Klubi; nende tulemusi on kasutatud ka üldsuse teavitamiseks kujunevatest ohtudest (rahvastikuplahvatus, toitluskriis, taastumatute ressursside ärakasutamine, reostus, tuumasõja võimalikud tagajärjed jm).
Ilma Saarepera

Ilma Saarepera (23. detsember 1912 Viljandi – september 1944) oli eesti notar.
Ta õppis Viljandi gümnaasiumis, 1930–1934 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Korporatsioon Filiae Patriae liige.
Ta oli notar Võhmas, Mõisakülas ja Põltsamaal, Eesti esimene ja ainus naisnotar.
Ta maeti Viljandi Jaani koguduse kalmistule.

Isiklikku

Peet Sarepera oli tema isa. Ilma Saarepera asendas 1936. aastal oma isa notaritöös, kui too oma elu viimastel kuudel haigevoodis oli.
1961. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis

1961. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis toimus 23. novembril Tallinnas, Kadrioru tennisehallis (praeguse aadressiga L. Koidula 38). Eesti NSV võitis 7:3.
Kärbeskaal (kuni 51 kg): Rein Pajur (Eesti NSV) - Ossi Palvalin (Soome) 2 - 1
Kukk-kaal (kuni 54 kg): Jüri Repin (Eesti NSV) - Börje Karvonen (Soome) 2 - 1
Sulgkaal (kuni 57 kg): Jorma Limmonen (Soome) - Toivo Laitamm (Eesti NSV) 3 - 0
Kergekaal (kuni 60 kg): Boriss Andrejev (Eesti NSV) - Seppo Kolkka (Soome) 3 - 0
I kergekeskkaal (kuni 63,5 kg): Pertti Purhonen (Soome) - Viktor Petšenkov (Eesti NSV) 2 - 1
II kergekeskkaal (kuni 67 kg): Gennadi Tšeburanov (Eesti NSV) - Jarmo Berglöf (Soome) 3 - 0
I keskkaal (kuni 71 kg): Pekka Lauhakari (Soome) - Arvo Lukner (Eesti NSV) 2 - 1
II keskkaal (kuni 75 kg): Enn Kaarma (Eesti NSV) - Kurt Mattsson (Soome) 3 - 0
Poolraskekaal (kuni 81 kg): Peeter Lõuk (Eesti NSV) - Kalevi Åhlgren (Soome) RSC 2
Raskekaal (üle 81 kg): Rego Varsamaa (Eesti NSV) - Matti Hohkuri (Soome) KO 1
49 (Tallinna bussiliin)

Veerem

Liini teenindavad talvisel ajal lühikesed MAN gaasi- ja diiselbussid, suvisel ajal lõõtsaga MAN gaasi- ja diiselbussid. 01.02.2018 seisuga teenindab tööpäeviti liini 5 bussi ja nädalavahetusel 3 bussi.
Tule simmanile

Tule simmanile on laulu- ja kandlekapell Simmaniduo 2011. aastal ilmunud CD (album)
Don Diablo

Don Pepijn Schipper (sündinud 27. veebruaril 1980), esinejanimega Don Diablona, on Hollandi DJ, produtsent, muusik, laulja ja laulukirjutaja Coevordenist. 
Ta on ka plaadifirma Hexagon asutaja.
Näljastepp

Näljastepp ehk Lõuna-Näljastepp (kasahhi Мырзашөл (Mõrzašöl), usbeki Mirzacho‘l) on kõrb Aasias. Piirneb lõunas Turkestani ahelikuga, idas Sõrdarja oruga ja loodes Kõzõlkumi kõrbega. Valdavalt lössikõrb.
Stereokeemia

Stereokeemia on keemia haru, mis tegeleb aatomite ruumilise paigutusega molekulis ja vastavate manipulatsioonidega. Stereokeemia on keemia kolmes mõõtmes (ka 3D-keemia), mille fookuses on stereoisomeerid ja olulisel kohal on kiraalsed molekulid.
Stereokeemia tegeleb stereoisomeeride kirjeldamise, määramise, omaduste, saamise ja reaktsioonidega.
Mingi stereoisomeeri reaktsioon on stereospetsiifiline, kui produktis säilib lähteühendi aatomite konfiguratsioon või kui produkti konfiguratsioon on lähteaine omale vastupidine (Waldeni inversioon, näiteks SN2 reaktsioonid). Kui reaktsioonis esineb sümmeetrilise konfiguratsiooniga vaheprodukt, siis saadakse isomeeride 1:1 segu ehk ratsemaat (näiteks SN1 reaktsioonides).

Kirjandust

Margus Lopp. Stereokeemia. Tallinna Tehnikaülikooli Kirjastus, 2014, 277 lk.
Dennis Ritchie

Dennis MacAlistair Ritchie (9. september 1941 – 12. oktoober 2011) oli USA arvutiteadlane.
Märkimisväärne on tema osalus Multicsi ja UNIX-i operatsioonisüsteemide arendamisel. 1971 koostasid Dennis Ritchie ja Ken Thompson UNIX-i kasutaja käsiraamatu.
Ritchie oli ettevõtte Lucent Technologies System Software juht. Ta jäi 2007. aastal pensionile.
Richiet teatakse rohkem programmeerimiskeele C peamise autorina. Seda keelt kasutatakse paljudes rakendustes, operatsioonisüsteemides ja manussüsteemides ning tema mõju on näha enamikus C-st hiljem välja töötatud programmeerimiskeeltes.

Autasud

1983 pälvisid Richie ja Thompson Turingi auhinna geneeriliste operatsioonisüsteemide teooria väljatöötamise ja eriti UNIX-i kasutuselevõtmise eest. Seda auhinda antakse välja igal aastal tavaliselt ühele inimesele ja seda peetakse Nobeli auhinnaks infotehnoloogia vallas.
1998 määras USA president Bill Clinton Ritchiele ja Thompsonile ühiselt tehnoloogia ja innovatsiooni riikliku medali UNIX-i ja programmeerimiskeele C leiutamise eest. Seda medalit antakse ainult USA kodanikele, keskmiselt seitse tükki aastas ja tavaliselt üksikisikutele.
Nikolai Švernik

Nikolai Mihhailovitš Švernik (vene Николай Михайлович Шверник; 19. mai (vkj. 7. mai) 1888 Peterburi – 24. detsember 1970 Moskva) oli NSV Liidu riigitegelane.

Biograafia

Nikolai Švernik sündis 1888. aastal Peterburis. 1905. aastal liitus bolševikega. 1924. aastal sai temast Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu ning 1925. aastast ÜK(b)P Keskkomitee täieõiguslik liige.
1927. aastal viidi üle madalamale ametikohale Uuralitesse. Seal tegutses ta kohalikus parteiorganisatsioonis. 1929. aastal, mil Stalin alustas industrialiseerimiskava elluviimisega, leidis ta N. Šverniku uue poliitika elluviimisele lojaalne olevat ning suunas ta Moskvasse Metallurgia ametiühingu esimeheks.
N. Švernik jätkas samal ajal tõusu ka parteiliinis: temast sai ÜK(b)P KK Sekretariaadi Orgbüroo (hiljem NLKP Keskkomitee Sekretariaat) liige. Muu hulgas oli ta ka Üleliidulise Ametiühingute Kesknõukogu esimene sekretär 1930. aasta juulist kuni 1944. aasta märtsini. Teise maailmasõja ajal, Nõukogude-Saksa sõja alguses vastutas N. Švernik NSV Liidu relvatööstuse evakueerumise eest sisemaale pealetungivate Saksa vägede eest.
1946. aastal pärast NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe Mihhail Kalinini surma, määrati N. Švernik Kalinini ametikohale. Pärast Stalini surma 1953. aasta märtsis asendati N. Švernik Kliment Vorošiloviga, kellest sai nüüd uus NSV Liidu formaalne riigipea.
Pärast kõrgelt ametikohalt tagandamist naasis N. Švernik tagasi tööle Üleliidulise Ametiühingute Kesknõukokku.
1956. aastal valmistas N. Švernik ette Hruštšovi kõnet NLKP XX kongressil, kus mõisteti hukka Stalini isikukultus ja repressioonid. Kuivõrd N. Švernik oli ülesandega hästi toime tulnud, määras Hruštšov ta vastutavaks Stalini poliitiliste repressioonide ohvrite rehabiliteerimisega seotud küsimuste lahendajaks.
1957. aastal sai N. Švernikust taas NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi liige. Selle liikmena püsis ta kuni 1966. aastani, mil läks pensionile.
Nikolai Švernik suri 1970. aastal Moskvas.
EKool

eKool on Koolitööde AS-i internetipõhine elektroonne õppeinfosüsteem,mis ühendab koolijuhatajaid, õpetajaid, klassijuhatajaid, õpilasi, lapsevanemaid. Süsteemi tähtsaimaks osaks on klassipäevik, milles on õpetaja poolt sisestatud hinded, tunni sisu kirjeldused, kodused ülesanded, puudumised, hilinemised, märkused ning kontrolltööde ajad.
eKool loodi 2002. aastal Vaata Maailma Sihtasutuse poolt eesmärgiga muuta kooli ja kodu vaheline suhtlemine efektiivsemaks. 2005. aastast tänaseni on arendanud iseseisev ettevõte Koolitööde AS. 2011. aastast sai eKooli uueks omanikuks ettevõte Kriit OÜ. eKoolis saavad lastevanemad vaadata lapse ja lapsed enda, õpetaja ja klassi tunniplaani; näha hinnetelehte, kus on kirjas ka puudumised ja hilinemised; lugeda märkusi; näha, mida on tunnis tehtud ja mis on kodused ülesanded; osaleda foorumis; vaadata õpinguraamatut.
eKooli saab siseneda internetipanga kaudu, ID-kaardi, mobiil-ID, Smart-ID või parooliga. Enne eKooli kasutamist peab kooli administraator määrama kasutaja rolli (õpilane, lapsevanem, õpetaja) ja andma ligipääsuõiguse. eKoolil on ka mobiilirakendus, mKool.
Sēļi mõis

Sēļi mõis (saksa keeles Sehlen, ka Sehlenhof, varem Zellin, läti keeles Sēļu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Väike-Salatsi kihelkonnas. Praegu asub Lätis Mazsalaca piirkonnas Sēļi vallas Sēļis.

Varasem ajalugu

Esimene teadaolev Sēļi omanik oli Caspar von Capell. Pärast viimase surma langes see tagasi läänihärrale. Poola kuningas Zygmunt II August doneeris selle 1563. aastal alloodina Sēlpilsi foogtilinnuse linnusepealikule Kaspar Zybork von Wislingenile, kes oli kuningat tublisti teeninud. Temalt päris valduse Johann Krause, kes pärandas selle oma samanimelisele pojale; viimase valdusõigust kinnitas 1589. aastal Poola kuningas Zygmunt III.

Mõis Bornemannide suguvõsa ajal

Järgnevalt pärisid mõisa Bornemannid, kes olid Krausedega suguluses. 1629. aastal kinnitas Rootsi kuningas Gustav II Adolf mõisa kuuluvust pärusvaldusena Melchior Bornemannile. Pärast tema surma kinnitas kuninganna Kristiina 1645. aastal valdusõigust tema poegadele Melchior, Gotthard ja Andreas Bornemannile. 1682. aastal oli omanikuks kaptenleitnant Melchior Bornemann.   
Aastal 1740 oli selle omanikuks von Schultz, aastal 1781 läks see aga Staudenite valdusse. Aastal 1809 ostsid mõisa Engelhardtid.

Mõis tänapäeval

Praegu asuvad mõisa peahoones vallamaja, postkontor ja raamatukogu.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 6 ja 1/1 adramaad, sellele allus 274 mees- ja 254 naishinge. Aastal 1757 oli adramaid 6 ja 1/2. Aastal 1734 oli mõisal adramaid 4 ja 1/4, seis oli sama aastail 1688 ja 1641. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 7 ja 13/20, aastal 1881 aga 4 ja 11/80, lisaks veel 8 ja 70/80 adramaad mõisale kuuluvate talude koosseisus.

Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale kolm karjamõisa: Kipsche, Ruhne ja Jehkus.

Mõisaansambel

Härrastemaja on barokne poolkelpkatusega hoone. Algselt oli see ühekorruseline, kuid nõukogude perioodil ehitati tõllaringipoolsesse külge teine korrus. Peahoone esiküljel asub ka nelja sambaga portikus, mida on nõukogude ajal parandatud. Kõrvalhoonetest on säilinud XVIII sajandist pärit tüse barokne ait ja raskepärane kaaristuga magasiait. Mõisasüdamesse on ehitatud mitmeid uusi hooneid.
Hüpassaare õpperada

Hüpassaare õpperada on Karjasoo külas Põhja-Sakala vallas Viljandimaal asuv õpperada. See on 5 km pikkune ja viib läbi Soomaa rahvuspargi rabastuva metsa Kuresoo rabasse. Laudtee möödub omapärastest piklikest laugastest, mille kaldale on ehitatud jalapuhkamiseks ja rabavaikuse nautimiseks platvorm.

Raja tutvustus

Esimene kilomeeter kulgeb läbi kõdusoometsa, mis on tekkinud soometsast kuivenduse tagajärjel. Järgmisel kilomeetril maapind tasapisi tõuseb, rada viib Kuresoo raba serva. Kuresoos on mitmekesine soomaastik.
Rajal saab matkata, on parkimis- ja telkimisvõimalus, lõkkekoht. Marjadest kasvavad raja ääres jõhvikad ja murakad.

Vaatamisväärsused

Õpperaja ääres rabasaarel korraldatakse Suure-Jaani muusikafestivali raames öiseid kontserte.
Lisaks Kuresoo rabale ja rabasaarele on vaatamisväärsus raja lõpus asuv helilooja Mart Saare majamuuseum.
Joel Starkopf

Joel Starkopf (sündinud 8. veebruaril 1966 Tallinnas) on eesti arst ja arstiteadlane, Tartu Ülikooli anestesioloogia ja intensiivravi professor.
Ta lõpetas 1983. aastal Tallinna 43. Keskkooli ja 1991. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal. Aastail 1991–1992 oli ta anestesioloogia internatuuris. 1997. aastal kaitses ta doktorikraadi tööga "Oxidative stress and ischaemia-reperfusion of the heart: a clinical and experimental study".
Ta oli aastatel 2009–2015 Tartu Ülikooli Tartu Ülikooli arstiteaduskonna dekaan.
Tema põhilised uurimisteemad on olnud oksüdatiivne stress ja südamelihase isheemia-reperfusioon, hüperoksia kardioprotektiivne toime, gastrointestinaalne puudulikkus ja intra-abdominaalne hüpertensioon intensiivravi haigetel, taaselustamise kaugtulemused ja elukvaliteet, antibiootikumide farmakokineetika intensiivravi haigetel.
Ta on Eesti Anestesioloogide Seltsi liige.
Bahia osariik

Ajalugu

Esimesed eurooplased jõudsid Bahia rannikule 1500. aastal. 1549 asutati Salvadori linn. 16. – 18. sajandil oli Bahia suhkroroo kasvatamise keskus. Tänapäeval on osariik Brasiilia suurim kakao tootja ja eksportija.
Eduard Anari

Eduard Anari (kuni 1935. aastani Eduard Amberg; 25. veebruar 1900 Narva – 17. oktoober 1975 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1930).
Jaak Varik

Jaak Varik (19. august 1882 Tarvastu kihelkond – 9. juuli 1941 Jõhvi) oli eesti vaimulik. 
Ta oli Jõhvi Mihkli koguduse õpetaja aastail 1922–1941 ja Narva-Alutaguse praost aastail 1923–1941. 1939. aastal oli ta Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku hooldaja. 
Alates 1931. aastast oli Jaak Varik ka Eesti Kiriku peatoimetaja. 
Ta hukati 1941. aastal suvel hävituspataljonlaste poolt.

Tunnustused

21. veebruar 1940 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk

Isiklikku

Jaak Varik oli abielus Gertrud Veronika Raamiga. Nende üks poeg Jaan Varik oli samuti kirikuõpetaja. Teine poeg Jaak (1916–1941) hukati 1941. aastal suvel nõukogude repressiivorganite poolt. Tütar Gertrud (6. oktoober 1914 Tartu – 29. aprill 1982) oli Jaan Kiivit seeniori abikaasa. Teise tütre Irene abikaasa Ferdinand Veike oli Eesti Nukuteatri esimene peanäitejuht. Kolmas tütar Veronika (Holz) lahkus sõja ajal kodumaalt ja suri Austraalias.
Jeep Cherokee

Jeep Cherokee on Jeepi maastur. Seda on toodetud 5 põlvkonda, kokku 40 aastat. 5. põlvkonnal on uus 9-käiguline automaatkäigukast ning 3 mootorit: 2 bensiini- (3,2 V6 ja 2,4 R4) ja 2-liitrine diiselmootor. Varustus on hea.
Loonalaid

Loonalaid (rts Lettenholm) on Saaremaa lääneranniku lähedal asuv laid, mis jääb Vilsandi rahvuspargi piiresse.
Loonalaid on Eesti üks läänepoolsemaid saari, veel kaugemale jääb vaid Nootamaa, mõlemad on Saaremaa valla territooriumil. Loonalaiu pindala on 1,2 km², kõrgus kuni 5 m ja rannajoone kogupikkus 8,4 km.
Laid asub 2,2 km Vilsandist edelas. Laiul leidub rohttaimestikku ja võsa.
Ajalooliselt (19. sajandist aastani 1959) oli laiul talu.
Laanekuklane

Kaitsealad

Laanekuklane on Eestis ja ka Rahvusvahelise Looduse ja Loodusvarade Kaitse Ühingu (IUCN) poolt kaitse alla võetud. 
Laanekuklane elab Eestis peamiselt Ida-Eestis, kus moodustab kõige suuremaid asurkondi. Alatskivi, Kiidjärve ja Räpina metskondades asuvates Eesti suurimates asurkondades asub igas umbes 2000 pesakuhilat. Veidi väiksemad asurkonnad on Kunda metskonnas, Lahemaa ja Karula rahvusparkides. Põlvamaal Põlva vallas asub Akste looduskaitseala, mis moodustatud 1977. aastal eesmärgiga kaitsta laanekuklase elupaiku. Tartu maakonnasl Vara ja Alatskivi valla territooriumil asuv 1610 hektari suurune Padakõrve kaitseala loodi 1964. aastal ja see oli tollal kogu NSV Liidu esimene sipelgakaitseala.
Wayne'i maakond (Ohio)

Wayne'i maakond (Wayne County) on maakond USA-s Ohio osariigis. Geograafilised koordinaadid on 40° 50′ N, 81° 53′ W
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Wooster.
Maakonna pindala on 1442 km², millest 5 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 114 520. Aastal 2000 oli elanike arv 111 564.

Ajalugu

Wayne'i maakond moodustati 4. jaanuaril 1812. aastal. Maakond sai nime kindral Anthony Wayne'i järgi.
Rjurik Golubjatnikov

Rjurik Golubjatnikov (sündinud 19. juunil 1931 Kuressaares) on eesti arst USA-s.
Tema lapsepõlv möödus Muhus. See lõppes aastal 1941, kui perekond püssitoru ees seisis: isa küüditati ning ema kahe pojaga viidi Harku vanglasse. Aastal 1944 ebaõnnestus katse Rootsi pääseda ning pere saadeti Saksamaale, kus ta aastal 1949 lõpetas Geislingeni Eesti Gümnaasiumi. Samal aastal asus ta Saksamaalt USA-sse. Aastal 1954 lõpetas ta Millikini ülikooli ja võitles Korea sõjas. Aastal 1958 lõpetas ta rahvatervishoiu alal Michigani ülikooli, aastal 1964 kaitses samas epidemioloogia alal doktorikraadi.
Aastal 1954 sai tast New Yorgi ülikooli õppejõud. Aastal 1967 asutas ta immunoloogiaosakonna Wisconsini Ülikoolis, kus ta töötas pensionile minekuni aastal 1998, olles juhatanud ka Wisconsini Tervishoiulabori immunoloogiaosakonda. Ta arendas välja AIDS-i testpaneeli. Ta on nõustanud tervishoiuprojekte Peruus, Mehhikos, Kõrgõzstanis ja Kasahstanis.
Ta töötas Maailma Tervishoiuorganisatsiooni nõunikuna, aastast 1998 oli Maailmapanga konsultant Argentinas. Ta oli USA Rahukorpuse asutamiskomitee liige. Ta on kuulunud Ameerika Mikrobioloogia Akadeemiasse, Ameerika Rahvatervishoiu Assotsiatsiooni, ka rahvusvahelistesse organisatsioonidesse. Ta on avaldanud üle 60 teadustrükise.

Isiklikku

Tema isa Dmitri Golubjatnikov oli arst, vend Oleg arvutiteadlane.
Aleksander Määr

Aleksander Määr (10. aprill 1901 Liepāja – 1. august 1969 Salisbury) oli eesti ihtüoloog.
Õppis 1921–1933 (lõpetas) Tartu Ülikoolis loodusteadusi, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Osales Vabadussõjas. Oli 1935–1936 Põllutööministeeriumi kalanduse eriteadlane ja 1936–1940 Kalanduskoja sekretär-eriteadlane. Põgenes 1944 Rootsi, 1950 siirdus Rodeesiasse.
Aleksander Määr hukkus 1. augustil 1969 Salisburys liiklusõnnetuses.

Isiklikku

Ta oli aastast 1928 abielus Aleksandra Ibrusega, aastatel 1939–1941 Laine Kallasega (Aino ja Oskar Kallase tütrega); tema kolmas abikaasa oli Hella Erjapea (jurist).
Inimese Muuseum

Inimese Muuseum (prantsuse keeles Musée de l'Homme) on Prantsusmaal Pariisis Chaillot' palees asuv muuseum, mille näitused ja kollektsioonid on pühendatud inimesega seonduvale (antropoloogiline, ajalooline ja kultuuriline mitmekesisus). 
Muuseum avati 20. juunil 1938.
Muuseumi kogupindala on 16 000 m², millest näituste all on 3100 m².
Preputsiaalnäärmed

Preputsiaalnäärmed on mõnedel imetajatel esinevad feromoone tootvad eksokriinsed näärmed, mis asuvad suguelundite ees. Kõige paremini on uuritud koduhiire ja rändroti preputsiaalnäärmeid. Muskushirve preputsiaalnäärmed toodavad muskust, mida kasutatakse lõhnaõlide tootmisel.
Sakura Sena

Sakura Sena (jaapani keeles 瀬名さくら, Sena Sakura; sündinud 31. jaanuaril 1975) on jaapani modell ja näitleja, kes on tuntud oma 32 G rindade poolest.
Ta alustas oma karjääri 18-aastaselt pornofilmis Kaiken.
Kalvarija

Ajalugu

Kalvarija kandis alkselt nime Trobiai. Dokumentides on seda esimest korda mainitud aastal 1660. XVII sajandil kuulus küla Pacidele ja Sapiehadele. Aastal 1700 kasutatakse asula kohta esimest korda praegust mimekuju, ka oli asulast tolleks ajaks saanud juba alev. Toona oli seal suur katoliku kogukond, kõrgemal kohal asunud asulas olid Jeesuse teekonda ristile kajastavad kabelid. Alevis oli ka dominiiklaste klooster.
Aastal 1705 andis Michał Józef Sapieha alevile linnaõigused ja vapi. Lõplikult kinnitati need aastal 1791. Aastal 1782 rajati linna kalvinistide kirik, mille juures hakkas tegutsema kihelkonnakool.
Luteri kirik ehitati linna aastal 1821, katoliku kirik aga aastal 1883. XIX sajandi läbis linna Peterburi ja Varssavi vaheline postitee. Aastail 1820-1825 valmis linnas selle äärde postijaama hoonetekompleks, mis on säilinud tänase päevani. Ka asus linnas poliitvangidele mõeldud vangla. Knygnešystė ajal elas linnas mitu salajast raamatukaupmeest.
XX sajandi alguseks oli linnas 9 suurt tööstusettevõtet. Linnas oli postkontor, tegutses telegraafijaam. Aastail 1912-1914 tegutses linnas ka teatritrupp „Gabija“ . Aastal 1915 põles linn maha.
Leedu iseseisvumise järel rajati linna lähedusse raudtee. Kalvarija asus piirkonnas, mida taotlesid endale nii Leedu kui Poola; asula käi lõpuks Leedule. Aastal 1926 toodi linna üle seni Tauragės asunud psühhiaatriahaigla. Peale Teist maailmasõda tegutsesid linna ümbruses Leedu metsavennad, kes 3. augustil 1946 linna ka ajutiselt hõivasid.
Kulgu tänav

Kulgu tänav on tänav Narvas Kreenholmi linnaosas. Tänav algab Kreenholmi tänavalt, kulgeb umbes 440 m loode suunas, umbes 280 m lääne suunas ja umbes 370 m lõuna suunas ning lõpeb umbtänavana. Ta ristub Staadioni ja Puuvilla tänavaga. Tänava pikkus on 1,1 km.
Tänav sai oma nime oletatavasti samas piirkonnas asunud endise Kulgu küla järgi.