google/wiki40b huggingface dataset:
Urdu keel

Urdu keel (omanimetus: اردو‎‎) on hindustani keele üks kahest standardiseeritud kirjakeelsest vormist. See on riigikeel ja lingua franca Pakistanis, lisaks ametlik keel viies India osariigis.
Kui kõrvale jätta erinev sõnavara, on urdu keel täielikult arusaadav hindustani keele teise registri, hindi keele rääkijatele ja vastupidi.
Urdu kirjakeel kasutab araabia kirja (täiendustega).
2007. aastal rääkis urdu keelt emakeelena 66 miljonit inimest.
Laekvere rahvamaja

Laekvere rahvamaja (allikates ka Laekvere rahva maja) on rahvamaja Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Laekvere asulas. Rahvamaja juhataja on Õilme Lainesaar.
Roostevaba mõõk

Sisu

Teose konflikt saab alguse uue poisi Jaani saabumisega Männilinna, kuna Jaan kogub enda ümber kamba Sõjaliste Mängude Komitee ehk SMK. Kamp tekitab rivaliteedi juba eksisteeriva indiaani mänge harrastava poistekambaga, mille eesotsas on lastekodulaps Roland Sahk ehk Rolts, hüüdnimega Must Surm. Kahe kamba poisid jõuavad pärast väiksemaid kokkupõrkeid otsustava lahinguni, millest väljub võitjana SMK. 
Põnevalt arenevas süžees tegeleb autor ka selliste teemadega nagu ustavus, andestamine ja reetmine. Teose kulminatsiooni, suure kampadevahelise lahingu järel, otsustab õppenõukogu Roltsi saata raskesti kasvatatavate laste kooli, kuna Roltsi kahtlustatakse kooli direktori kabineti akna lõhkumises (mida Roland aga pole teinud). Olukorda sekkub endine verivaenlane Jaan, kes süü enda peale võtab ja Roltsi sellest päästab. Poistest saavad head sõbrad. Selgub ka tegelik süüdlane - lastekodu juhataja poeg Uudu, kes lõhkus akna, tahtes Rolandile kätte maksta lõuahaagi eest, mille viimane talle andis.
Rolandi ja Jaani seiklused jätkuvad teoses "Sõjakirves on välja kaevatud".
Järva-Madise Raamatukogu

Järva-Madise Raamatukogu oli rahvaraamatukogu Järva vallas Järva-Madisel.
Raamatukogu liideti Ahula raamatukoguga 2011. aastal, misjärel Järva-Madisele jäi Ahula raamatukogu teeninduspunkt.
Lev Vassiljev

Lev Vassiljev, ka Leo Vassiljev (22. september 1920 Narva-Jõesuu – 28. detsember 2009 Tartu) oli Eesti geograaf ja kartograaf.
Ta lõpetas Haapsalu Ühisgümnaasiumi 1938 ja Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonna 1943 (cum laude) ja 1946. Tehnikateaduste kandidaat aastast 1958 (Геодезические работы при осушении заболоченных земель в Эстонской ССР).
Ta oli kauaaegne (kuni 1993. aastani) geodeesia ja kartograafia õppejõud (dotsent) Tartu Ülikoolis.

Teosed

Leo Vassiljev. Geodeesia praktilised tööd. Tartu: Teaduslik Kirjandus, 1948

Isiklikku

Lev Vassiljevi erihuvi oli fotograafia, ta tegi kaastööd endise Saksa DV fotograafiaajakirjadele.
Metanet

Motivatsioon

Anonüümse võrgu ehitamine internetiprotokollide kaupa nõuab aega ja tekitab probleeme (uuri Freeneti või sarnaseid). Tihti vaieldakse, kas sellist võrku tasub üldse luua erinevate arvutiprogrammidega. Tunduvalt lihtsam on luua IPv4/IPv6 võrk, millel on vajalikud anonüümsust tagavad parameetrid olemas. Sellist võrku luues ei ole vaja kirjutada uusi programme ja protokolle, vaid võib kasutada olemasolevaid (smtp, http, irc, ftp, usenet jne). Siiski selliseid IPv4/IPv6 võrke ei esine, pigem arendatakse uusi protokolle ja programme. Seda auku üritabki täita Metanet ja on üks väheseid, kui mitte ainus selline võrk.

Ülesehitus

Kuna kaabli vedamine iga liikme juurde on sellise vabatahtlike arendatava võrgu puhul väga kallis, on kõige õigem moodus kasutada VPN lahendusi üle interneti nii ruuterist ruuterini kui ka ruuterist kasutajani. Selline teguviis hoiab ära välise pealtkuulamise, samas ei võimalda tuntud tarkvara kasutamine teha statistikat võrgu kohta.
Et ära hoida internetiga konflikti sattumist (Metaneti teatud arvuti IP on sama mõne tuntud interneti serveri omaga), kasutatakse Metanetis kohaliku võrgu jaoks eraldatud IP-klasse, näiteks 10.0.0.0/8, 172.12.0.0/12 või 192.168.0.0./16. Eelistatuim on 10.0.0.0/8, kuna sellel on kõige suurem adresseeritav vahemik, teoorias kuni 16 miljonit kasutajat. Et võrku veelgi suuremaks teha, tuleb kasutusse võtta juba IPv6.
Võrk on ideaalis jagatud regulaarselt korduvate ruuterite jadana. See teeb võrgu rohkem detsentraliseerituks, vähendab koormuspunkte ning suurendab võrgu läbilaskevõimet.
Sellest võrgust osavõtmiseks sobib praktiliselt iga IPsec-lahendusega programm. Näited: FreeSwan või Greenbow. Ka mitte-IPsec lahendused sobivad, näiteks OpenVPN ja SSH tunnelid. Millist tarkvara kasutada, ei oma tähtsust, iga ühendus võib kasutada erinevat VPN lahendust.

Liitumine

Liikmeks saamine ainult kutsega. (Vaata linke)
Vilkitski väin

Vilkitski väin (vene пролив Вилькицкого) on väin Põhja-Jäämeres, mis eraldab Severnaja Zemlja saarestikku Taimõri poolsaarest ja ühendab Kara merd Laptevite merega.
Vilkitski väina pikkus on 130 km, laius kitsaimas kohas Tšeljuskini neeme ja Taimõri neeme Bolševiku saarel vahel on 56 km. Väina lääneosas on meri 100–150 m sügav, idaosas üle 200 m.
Väina idaosas haruneb Vilkitski väinast Jevgenovi väin, mis eraldab Bolševiku saarest Starokadomski saart ja Väike-Taimõri. Väina lääneosas asuvad Heibergi saared.
Lõuna poolt suubuvad väina mõned jõed, kuid need on väikesed ega sobi laevatamiseks.
Esimest korda läbis väina 1878 Adolf Erik Nordenskiöld.
Väina avastas 1913 Boriss Vilkitski ekspeditsioon jäälõhkujatega "Taimõr" ja "Vaigatš", 1916 nimetati ta suurvürst Aleksei Nikolajevitši auks Tsareevitš Aleksei väinaks (пролив Цесаревича Алексея). 1918 nimetati ta ümber Boriss Vilkitski väinaks (ja 1954 lihtsalt Vilkitski väinaks). Viimast ümbernimetamist seostatakse sellega, et Boriss Vilkitski oli poliitiline emigrant, pärast ümbernimetamist ei olnud väina nimi aga enam eristuv tema isa Andrei Vilkitski järgi nimetatud kohtade nimedest.
Harilik jugapuu

Kirjeldus

Jugapuu kasvab 10–20, erandina kuni 28 meetrit kõrgeks. Suurim registreeritud tüve ümbermõõt on 16 meetrit, kuid see puu (Fortingalli jugapuu) on südamemädaniku tõttu lõhenenud mitmeks tükiks, mis välisservast edasi kasvavad.
Taimed on harilikult kahekojalised, mõnikord ka ühekojalised. On täheldatud kojalisuse muutumist taimel elu jooksul.
Tüve koor on hallikaspruun kuni punakas. Oksad on rõhtsad ja tipuosas veidi tõusvad.
Külgpungad on äraspidimunajad, tömbi- või ka teravatipulised. Ladvapungade kuju on varieeruv tervamunajatest kuni kerajateni, kuid suuruselt ei ületa nad külgpungi.
Okkad on kuni 4 cm pikkused ja 3 mm laiused, raolised.

Paljunemine

Jugapuu paljuneb peamiselt seemnetega. Ta õitseb märtsis-aprillis ning viljad valmivad septembris-oktoobris. Jugapuu viljad, marikäbid, on küpsena punased. Seemned on väga mürgised, vilja muu osa ei ole mürgine. Jugapuu paljuneb kergesti ka pistokstest. Jugapuu kasvab aeglaselt, kuid võib elada neli tuhat aastat vanaks.
Jugapuud paljundavad sageli linnud, süües nende vilju. Linnu pugus seemned ei seedu ja on pärast täiesti idanemisvõimelised.

Levik ja kasvukohad

Harilik jugapuu on levinud Loode-Aafrikast üle Euroopa ja Väike-Aasia Kaukasuse ja Põhja-Iraanini. Kesk-Euroopas kasvab ta mägedes kõrgusel kuni umbes 1500 m. Eestis kasvab jugapuu Lääne-Eestis, peamiselt Hiiumaal ja Saaremaal. Nõnda on jugapuu üks neljast looduslikult kasvavast okaspuuliigist männi, kuuse ja kadaka kõrval.
Hävimisohus liigina on ta looduskaitse all (II kategooria).
Jugapuu valiti 2008. aastal Eesti aasta puuks.

Kasutamine

Jugapuu puit on hästi töödeldav ja peab vastu mädanemisele. Jugapuust tehti vastupidavust nõudvaid tööriistade osi nagu rattakodaraid, rehapulki ja vesirataste hambaid.
Vana-Egiptuses tehti jugapuust sarkofaage. Mõnel pool on andami maksmist nõutud jugapuupuidus. Jugapuust tehtud vibusid ja ambusid on peetud paremaks muust materjalist tehtutest.
Tänapäeval kasvatatakse jugapuud ka dekoratiivpuuna. Jugapuust on sorte aretatud.
Jugapuust toodetakse vähiravimit dotsetakseeli.

Mürgisus

Mürgised on eelkõige jugapuu okkad ja seemned. Nad sisaldavad väga mürgist alkaloidi taksiini, peale selle veel melosiini ja efedriini, mis on vähem mürgised. Seemnerüü (arill) on magusamaitseline ja aromaatne ning pole mürgine, kuid seda ei tohiks siiski süüa, sest kogemata võib alla neelata ka mürgiseid seemneid. Loomad, kes söövad jugapuu marju, surevad.
Inimestel on raskeid mürgitusjuhtumeid esinenud jugapuumarjade kasutamisel abordi esilekutsumiseks. Samuti on ajaloost teada juhtumeid, kus jugapuumarju kasutati endalt elu võtmiseks (näiteks räägitakse Caesari "Gallia sõdades" eburoonide kuningast, kes aastal 53 eelistas surma jugapuumarjade läbi roomlaste kätte vangi langemisele).

Mürgistusnähud inimesel

Mürgistusnähud ilmnevad paari tunni jooksul ja algavad tugeva oksendamisega, millele järgnevad valud maos. Tekib kõhulahtisus ja peapööritus, pupillide laienemine ja teadvusetus. Pulss muutub algul kiiremaks, siis aga nõrgemaks. Surm saabub krampide sagenedes südametegevuse ja hingamise lakkamise tõttu.
Dobšiná jääkoobas

Kirjeldus

Jää moodustumine koopas algas kas Mindeli jäätumisperioodi ehk glatsiaali lõpupoole või sellele järgnenud Rissi glatsiaalil ligikaudu 300–140 tuhat aastat tagasi. Enamus koopast on täis jääd ning kohati on seda lakke kinni külmunud, moodustades eraldi jääsaale ja -koridore, näiteks glatsiaalse tekkega Suure (Veľká sieň) ja Väikese saali ning Ruffínyi koridori. Koopas on esimene korrus ja allosas kelder. Jää paksus on 25 meetrit, kõige paksem jääkiht (26,5 m) leidub Suures saalis. Jääd esineb koopas mitmes kihis ja vormis: seda on põrandal või sealt üles ulatuva stalagmiidina, jäise joana või sambana. Jäätumispindala on 9 772 m² ja jää kogumaht umbes 110 000 või 125 000 m³. Koobas on oma jääkihi mõõtmetelt võrdlemisi madalal kõrgusel üle merepinna ning on üks ainulaadsemaid Euroopas.
Õhutemperatuur Suures saalis on veebruaris -2,7...3,9 ja augustis +0,2 °C (keskmine õhutemperatuur on -0,4...1,0 kraadi), aga sügaval koopas püsib õhutemperatuur aastaringselt nullist madalamal. Dobšinská jääkoobas kuulub dünaamiliste või tsükliliste jääkoobaste hulka, mille puhul põhiline jääd moodustav efekt kivimimassiivis vedelas olekus olevale vee pidevale juurdevoolule lisaks on õhu tsirkulatsioon: talvel külmast välisõhust tekkivad õhuvoolud, mis väljast sisse puhudes sunnivad tilkuva-niriseva vee jäätuma, ja suvel vastupidise suunaga õhuvool, mis piisavalt pikas sissepääsus maha jahtudes ei sulata jääd üles. Seetõttu esineb siin 1 cm paksust jääd suvelgi. Õhuniiskus on keskmiselt 75–90%. Koopas esineb jää aeglast liikumist ehk nihkumist sissepääsu juurest Väikese ja Suure saali kaudu alumise korruse ja Ruffínyi koridori suunas (ligikaudu 2–4 cm aastas). Koopas on leitud 12 liiki nahkhiiri, sh habelendlasi, tõmmulendlasi, põhja-nahkhiiri, pruun-suurkõrvu jne.
Koopa avastas 15. juulil 1870 mäeinsener Eugen (Jenő) Ruffínyi, kes selle labürindi hiljem kaardistas ja joonistas esimese põhiplaani. Esmakordselt avati Dobšiná jääkoobas külastajastele juba järgmisel aastal. Kas 1882 või 1887 toodi koopasse elekter ja sellest sai esimene elektriliselt valgustatud koobas Ungari kuningriigis. 
Külastajatele on koopast avatud 515 m pikkune rada. Koopa külastajate hulgas on olnud matemaatik ja leiutaja Josef Petzval, näitekirjanik Pavol Országh Hviezdoslav ja poeet Svetozár Hurban-Vajanský, kirjanik Mór Jókai, Suessi kanali projekteerija, prantslane Ferdinand de Lesseps, Saksi-Gotha-Altenburgi hertsog August koos kaaskonnaga, Serbia kuningas Milan I ja Bulgaaria tsaar Ferdinand I, Norra teadlane ja maadeavastaja Fridtjof Nansen. 1890. aastal toimus koopa suures saalis kontsert Austria ertshertsogi Karl Ludwigi auks ja 1893. aastal korraldati esimene suvine uisutamishooaeg. 50 aastat oli siin iluuistumise treener Tšehhoslovakkia tuntud iluuisutaja Karol Divín. Tänapäeval külastab koobast 75 000–85 000 inimest aastas.
Jugoslaavia

Jugoslaavia nime on ametlikult või mitteametlikult kandnud ajavahemikus 1918–2003 Balkani poolsaarel eksisteerinud liitriik. 
Aastatel 1918–1929 oli selle liitriigi ametlikuks nimeks Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide Kuningriik. Aastast 1929 sisaldus riigi kõigis nimedes ametlikult sõna Jugoslaavia.
Enne lagunemise algust koosnes Jugoslaavia kuuest liiduvabariigist: Bosnia ja Hertsegoviina, Horvaatia, Makedoonia, Montenegro, Serbia (mille koosseisus olid autonoomsete üksustena Kosovo ja Vojvodina) ja Sloveenia.
Tänapäeval kutsutakse endist Jugoslaaviat, mis ei ole Euroopa Liiduga ühinenud Lääne-Balkaniks.
Aruküla lauluväljak

Aruküla lauluväljak on Aruküla laululava ümbritsev puhkeala.
Karlsson katuselt hiilib jälle

Karlsson katuselt hiilib jälle (rootsi keeles Karlsson på taket smyger igen) on rootsi kirjaniku Astrid Lindgreni kolmest raamatust koosneva Karlssoni-triloogia kolmas raamat.
Selles osas satub Stockholmi käima Svantessonide kauge sugulane, turtsakas vanapoiss onu Julius, kelle Karlsson ristis kohe ümber Muinasjulleks. Kuna Väikevend peab taas üksi koju jääma, palutakse teda valvama jällegi preili Sokku. Karlssonile ei meeldi Juliuse suhtumine Majasokku ning ta otsustab, et vanameest tuleb "tirriteerida, figureerida ja temaga tembutada". Onu Juliuse ees avaneb "muinasmaailm" ning Majasoku ja Juliuse vahel tärkab armastus. Onu Julius teatab Väikevennale ja Karlssonile pulmaplaanidest ning kavatsusest Majasokk endaga Västergötlandi kaasa võtta.
1928. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

Eesti - Soome 1928. aasta maavõistlus poksis toimus 14. detsembril Helsingis  Remanderi maja Valges saalis (Aleksanterinkatu 16). Soome võitis 5:3.
Kärbeskaal (kuni 50,8 kg): Runar Dickman (FIN) - Valter Mürk (EST) 3 - 0
Kukk-kaal (kuni 53,5 kg): Nils Strömberg (FIN) - Erich Taar (EST) 3 - 0
Sulgkaal (kuni 57,2 kg): Sulo Tirinen (FIN) - Anatoli Luts (EST) TKO 1
Kergekaal (kuni 61,2 kg): Walfrid Resch (FIN) - Hugo Saasepp (EST) 3 - 0
Kergekeskkaal (kuni 66,7 kg): Kaarlo Väkevä (FIN) - Artur Maasik (EST) KO 3
Keskkaal (kuni 72,6 kg): Valter Palm (EST) - Johan Hellström (FIN) 3 - 0
Poolraskekaal (kuni 79,4 kg): Roman Kuura (EST) - Holger Westerberg (FIN) 3 - 0
Raskekaal (üle 79,4 kg): Karl Tender (EST) - Wulff Gourewitsch (FIN) RSC 3
Harry Egipt

Harry Egipt (sündinud 15. mail 1950) on eesti filmioperaator ja reklaamfilmide režissöör. Ta on tegutsenud ka fotograafi ja tantsuõpetajana.
Ta lõpetas 1968. aastal Tallinna 10. Keskkooli.
Bugesera ringkond

Bugesera ringkond on 2. järgu haldusüksus (akarere) Rwandas. Bugesera asub Idaprovintsi edelaosas ja on selle kõige läänepoolsem osa.
Bugesera piirneb lõunas Burundiga. Piirkonda jääb osa Rweru järvest (18,57 km²).
Ringkonna pindala on 1337 km².
Bugesera kõrgeim koht on 1667 meetri kõrgune Juru mägi. Kliima on kuum ja kuiv, sageli esineb põuda.
Üle 90% ringkonna elanikest elatub põllumajandusest. Kasvatatakse peamiselt ube, sorgot, bataati, banaane ja maisi.
Bugesera halduskeskus on Nyamata. Veidi Nyamatast põhja pool on rajamisel Rwanda uus rahvusvaheline lennujaam.
Ringkond jaguneb 15 sektoriks (imirenge): Gashora, Juru, Kamabuye, Mareba, Mayange, Musenyi, Mwogo, Ngeruka, Ntarama, Nyamata, Nyarugenge, Rilima, Ruhuha, Rweru ja Shyara.
Kätlin Kink

Kätlin Kink (sündinud 24. novembril 1980) on Guinnessi rekordi omanik kiikingus (aiste pikkus 5,94 m).
Kink on pärit Viljandimaalt Kõpust ning töötab Kõpu Põhikoolis muusikaõpetuse õpetajana ja Viljandimaal Sürgaveres noorsootöötaja ja kultuurimaja juhatajana.
Kätlin Kink on MTÜ Soomaa Turism juhatuse liige alates 2015 aastast.
Eluvorm (ökoloogia)

Eluvormid ehk biomorfid on organismide rühmad, mis evolutsiooni käigus on omandanud suhteliselt sarnased ökoloogilis-morfoloogilised kohastumused. Eluvormide klassifitseerimisel enamasti süstemaatilist ja fülogeneetilist aspekti ei rõhutata. Ökoloogias kasutatakse mõistet "eluvorm" enamasti taimede puhul. Nõukogudeaegses kirjanduses on taimede eluvorme käsitletud mõiste all "ökobiomorfid".
Laias laastus võib organismid jaotada eluvormideks elamiskeskkonna (vesi, muld, õhk) järgi.
Eluvormi mõistele üldisuselt sarnane, kuid sisult siiski erinev on organismide ehitusplaani mõiste. Ehitusplaani aluseks on sümmeetriatüüp ja morfogeneesimehhanismi tüüp.

Loomade eluvormid

Loomade puhul saab eluvorme eristada näiteks kulgemisviisi (liikumise), kehamorfoloogia ja toiduhankimisviisi järgi.
Esiliiga 2005

Hooaja esimene pool

²Mängutulemus (1:6) tühistatud, kuna Kalev kasutas keelatud mängijat.
³Mängutulemus (1:1) tühistatud, kuna TJK kasutas keelatud mängijat.
⁴Mängutulemus (0:3) tühistatud, kuna Merkuur kasutas keelatud mängijat.
⁵Võit määratud Merkuurile, kuna Tervis ei saanud õigeks ajaks väljakut korda.
Naiskodukaitse Järva ringkond

Asutamine

Esimesed naisüksused Järva Maleva juurde tekkisid 1925. aastal Järva-Jaanis ja Paides. Tol ajal tegutses iga rühm nii nagu oskas, suutis ja õigeks pidas. Hoolitseti liikmete enesearenduse eest ja abistati kaitseliidu rühmi pidude korraldamisel. 12. juunil 1927. aastal aga leidsid juba 10 Järvamaa naiste rühma, et nende tegevusel peab olema sarnane sisu ja eesmärk - valiti Järva Maleva naisorganisatsioonide üldjuhatus. Pool aastat hiljem, 4. detsembril peeti esimene Järva ringkonnakogu koosolek, kus osales esindajaid juba 15 jaoskonnast. Neljandat detsembrit võib pidada seega naiskodukaitse Järva ringkonna sünnipäevaks. Seitsekümmend kaks aastat hiljem mängib detsember taas Järva ringkonna kulgemisloos tähtsat rolli.

Taasasustamine

2. detsembril 1999 istus Türil Kaitseliidu Järva Maleva staabis neli naist. Nad olid sinna tulnud maleva instruktor- noortejuhi Pille Veitmaa kutsel, kes omakorda sai palve naisi Kaitseliidu tegevusse kaasata Järvamaa kaitseliitlastel. Külalisena viibis koosolekul Naiskodukaitse esinaine Dagmar Mattiisen. Neli Järvamaa naist kuulasid hoolega Mattiiseni sütitavat juttu naiste ühendusest, millel peamiselt kaitseliitlasi abistav, toetav roll. Ent mis samas pakub ka võimalust õppida, areneda, omandada uusi teadmisi ja oskusi, suhelda sarnaste huvidega inimestega. Kui selgus, et neljast naisest piisab, et Naiskodukaitse Järvamaal taasasustada, oli asi otsustatud. Naiskodukaitse Järva Ringkond taasasustati selsamal koosolekul, 2. detsembril 1999.a

Tegevus

Väljaõpe jaguneb baasväljaõppeks, erialaväljaõppeks, juhtide õppeks ja instruktorite õppeks.
Philip Ball

Philip Ball (sündinud 1962) on Briti teadusajakirjanik ja teaduskirjanik. 
Ta on lõpetanud Oxfordi Ülikooli keemia alal ja saanud füüsikas doktorikraadi Bristoli Ülikoolist. Ta oli üle 20 aasta teadusajakirja Nature toimetaja. Selle töö kõrvalt kirjutas ta aimeraamatuid ja tegi kaastööd väljaannetele New Scientist, New York Times, The Guardian, Financial Times ja New Statesman. Praegu on ta vabakutseline teaduskirjanik ja jätkab kaastööd meediaväljaannetele.
Üldkeeleteadus

Üldkeeleteadus on keeleteaduse valdkond, mis tegeleb keelte üldiste seaduspäradega.
Üldkeeleteadus eristub rakenduslingvistikast ja ajaloolisest keeleteadusest.
Erich I (Braunschweig-Calenberg-Göttingen)

Erich I (1470 – 1540), kutsutud Vanemaks, oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Calenbergi vürst aastast 1495 kuni oma surmani.
Radosław Sikorski

Radosław Tomasz Sikorski (sündinud 23. veebruaril 1963 Bydgoszczis) on Poola poliitik, ajakirjanik ja politoloog.  
Alates 24. septembrist 2014 on ta Poola parlamendi alamkoja ehk Seimi esimees.
Enne seda oli Sikorski 31. oktoobrist 2005 kuni 5. veebruarini 2007 Poola kaitseminister ja 16. novembrist 2007 22. septembrini 2014 Poola välisminister.
Sikorski osales 1970ndate lõpus üliõpilaste protestiliikumises ja juhtis streigikomiteed Bydgoszczis. Pärast sõjaseisukorra kehtestamist emigreerus 1981 Suurbritanniasse, kus õppis Oxfordi ülikoolis filosoofiat ja politoloogiat. 1984 võttis ta Suurbritannia kodakondsuse. Aastatel 1986–1989 töötas ta ajalehtede Spectator ja Observer korrespondendina Afganistanis, Angolas ja Jugoslaavias. Aastal 1988 pälvis ta oma fotode eest World Press Photo auhinna. 1990–1991 töötas ta The Sunday Telegraphi Poola korrespondendina ja nõustas Rupert Murdochit Poolasse investeerimise osas.
1992 oli ta lühikest aega Poola kaitseministri asetäitja. 1998–2001 oli ta välisministri asetäitja. Välisministri asetäitjana juurutas ta poliitika, millega Poola keeldus tunnistamast tuhandete Poolast kommunismi eest põgenenute ja nende laste uut kodakondsust, käsitledes neid endiselt Poola alamatena. Samal ajal muutis ta kodakondsusest loobumise bürokraatliku asjaajamise väga keeruliseks. Selle tulemusena lubati sellistel inimestel Poolasse siseneda, kuid keelati neil lahkumast ettekäändel, et neil pole kehtivat isikut tõendavat dokumenti. Nood pidid omandama kehtiva Poola passi, enne kui riigist välja said.
Sikorski on nimetanud Põhja-Euroopa gaasijuhtme projekti uueks Molotovi-Ribbentropi paktiks.
Aastatel 2005–2007 kuulus ta erakonda Õigus ja Õiglus, alates 2007. aastast kuulub Kodanikeplatvormi.
Ta on abielus ameerika ajaloolase Anne Applebaumiga, kellega tal on kaks last.
1990 avaldas ta raamatu "Prochy świętych" Afganistani sõjast.
Richard Kurvits

Richard Kurvits (24. august 1909 Valga – 11. mai 1967 Tartu) oli Eesti NSV parteitegelane.
Ta sündis maaler Karl Kurvitsa (1876–1952) perekonnas. Aastatel 1924–1929 õppis Valga Ühisgümnaasiumis, selle lõpetamise järel siirdus ajateenistusse.
Aastal 1930 asus tööle riiklikusse metsatööstusse, oli Karula vallas kontoriametnikuks. 1931 kaotas töö, elas kaks aastat töötuna isa ülalpidamisel. Alates 1933. aastast teenis leiba raamatupidajana: esialgu Valgas A. Bendti metallurgiatehases, alates 1935. aastast ühes Valga kauplustest ja seejärel alates 1938. aastast Tõrvas Tultsi kaupluses.
1940. aastal liitus Eestimaa Kommunistliku (bolševike) Parteiga (EK(b)P).
Augustis 1940 nimetati Kurvits Valga õlle- ja peenviinatehase komissariks, septembris edutati tehase direktoriks. Märtsis 1941 viidi ta üle Valga Tarbijate Ühistu juhatuse esimeheks. Ühtlasi kuulus ta sama aasta augustis Valga hävituspataljoni koosseisu.
Augustist 1941 viibis ta Venemaal tagalas, oli esialgu kolhoosnik Tšeljabinski oblasti Magnitogorski rajoonis ja seejärel Usbeki NSV Andižani oblasti Altin-Kuli rajoonis. Töötas ka raamatupidajana. Augustis 1943 suunati Kurvits Moskva oblasti Jegorjevski õppekombinaati parteitöötajate kursustele, mille lõpetas jaanuaris 1944.
Veebruaris 1944 nimetati ta EK(b)P Valgamaa Komitee I sekretäriks. EK(b)P Keskkomitee büroo kinnitas ta ametisse sama aasta 16. juunil, kuid juba 12. oktoobril 1945 Kurvits vallandati, sest ta ei suutnud rahuldavalt korraldada viljavarumist. 19. novembrist 1945 26. jaanuarini 1948 oli ta EK(b)P Tartumaa Komitee sekretär kaadrite alal.
1947. aastal lõpetas ta Tartus marksismi-leninismi õhtuülikooli.
26. jaanuaril 1948 nimetati Kurvits Tartu maakonna Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimeheks, kellena ta töötas septembrini 1950. Aastatel 1948–1952 oli Kurvits ühtlasi EK(b)P Keskkomitee liige.
11. septembril 1950 kinnitati ta EK(b)P Tartu Rajoonikomitee I sekretäriks, kellena töötas 29. aprillini 1952. Pärast seda töötas taas madalamatel ametikohtadel: juunist 1952 juunini 1953 Tartu oblasti Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimehe asetäitjana, juunist 1953 detsembrini 1962 Elva rajooni Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimehena ja rajooni likvideerimise järel detsembrist 1962 kuni oma surmani mais 1967 Tartu rajooni Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimehena.
Aastatel 1953–1959 õppis kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonnas ja lõpetas selle.
Richard Kurvits oli abielus. Perekonnas kasvas kaks tütart.
Jägala jõgi

Piirangud

Vastavalt Eesti Vabariigi kalapüügieeskirjale on Jägala jões keelatud spinningu ja lendõngega püüda Linnamäe paisust suudmeni 1. septembrist 30. novembrini. Erandina on lubatud kalastuskaardi alusel lõhe ja forelli püük Linnamäe paisust suudmeni landi või rakisega varustatud spinninguga ning lendõngega 1. septembrist kuni 31. detsembrini. Aastaringselt on keelatud püük suudmele lähemal kui 1000 meetrit.
Sõmerpalu vallamuuseum

Sõmerpalu vallamuuseum on Võru vallas Sõmerpalu põhikoolis asuv muuseum, mis tutvustab kohalikku kultuuripärandit.
Dener Jaanimaa

Dener Jaanimaa (sündinud 9. augustil 1989 Tallinnas) on eesti käsipallur.
Aastast 2013 mängib ta Saksamaa klubis ThSV Eisenach.
Ujula

Ujula on spordirajatis, kus saab tegeleda ujumise ja muude veespordialadega. Siseujula on ruum, hoone või hoonetekompleks basseinide ja muu sisustusega. Väliujula võib olla rajatud looduslikule veekogule või tehislike basseinidega.
Amber Rudd

Isiklikku

Ta oli aastatel 1990–1995 abielus kirjaniku ja ajakirjaniku A. A. Gilliga (1954–2016), abielust sündis kaks last; abielu lahutati.