google/wiki40b huggingface dataset:
Suurbritannia kuninglik õhuvägi

Suurbritannia kuninglik õhuvägi (inglise keeles Royal Air Force, lühendatult RAF) on Suurbritannia õhuvägi.
Suurbritannia kuninglik õhuvägi moodustati 1. aprillil 1918 ning on vanim väeliigina eraldiseisev õhuvägi maailmas. 
2011. aasta keskel oli Suurbritannia kuninglikus õhuväes teenistuses 998 ühikut õhutehnikat ja 42 200 inimest. 
Enamik Briti õhuväe tehnikast ja isikkoosseisust paikneb Suurbritannias, kuid osa teenib operatsioonidel, peamiselt Afganistanis ja Lähis-Idas. Osa Briti õhuväe tehnikat ja isikkoosseisu paikneb baasides väljaspool Suurbritanniat, näiteks Ascensioni saarel, Kanadas, Küprosel, Diego Garcias, Gibraltaris, Falklandi saartel ja Saksamaal.

Struktuur

RAF-i ülem on õhuväe staabiülem õhuväekindral Sir Stephen Dalton. 
Selle artikli kirjutamisel on kasutatud ingliskeelset artikleid en:Royal Air Force ja en:RAF Air Command seisuga 2.09.2011.
Külateatrite festival

Külateatrite festival on igal aastal Eesti eri paigas toimuv harrastusteatrite festival.
2018 toimus järjekorras 18. festival. Sellel festivalil osales 34 harrastusteatrit 35 lavastusega.
Doberschütz

Vallaosad

Valda kuuluvad Battaune, Wöllnau, Paschwitz, Sprotta, Sprotta-Siedlung, Rote Jahne, Mörtitz.
Viive Noor

Viive Noor (sündinud 7. oktoobril 1955) on eesti graafik.
Lõpetanud Tallinna 46. keskkooli, töötas aasta Joonisfilmis. 1976. aastal astus Eesti Riiklikku Kunstiinstituuti moekunsti erialale. Lõpetas 1981. aastal cum laude. Lõputööna esitas komplekti rahvuslikel ainetel kostüüme ning graafika erialal lõputöö “Lasteraamatuillustratsioonid ja kujundus”.
Tema tööd asuvad Eesti Rahvusraamatukogu kunstikogus, Eesti Lastekirjanduse Keskuse kunstikogus, Hiroko Mori & Stasys Museum’i kogus Jaapanis ja paljudes erakogudes Eestis, Jaapanis, Lätis, Leedus, Prantsusmaal, Soomes, Saksamaal, Venemaal jm.
Viive Noor on Eesti Kujundusgraafikute Liidu juhatuse liige, raamatugraafika sektsiooni esimees.
Ta töötab Eesti Lastekirjanduse Keskuses kunstieksperdi ja kuraatorina ning Eesti Kunstiakadeemia Avatud Akadeemia illustratsiooni õppejõuna. On Tallinna illustratsioonitriennaali “Pildi jõud” (TIT) – Läänemere maade raamatukunstnike näitus-konkurss – algataja, organisaator ja kuraator (2003, 2006, 2009, 2013).
Letipea maastikukaitseala

Letipea maastikukaitseala on maastikukaitseala Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas. Kaitseala pindala on 601 ha. 
Kaitseala on moodustatud kaitsmaks seal pesitsevaid ja läbirändavaid linde, kooslusi ja maastikke.
Kaitseala loodi 30. jaanuaril 1992 Marek Vahula ettepanekul ja kolme ööpäevaga ning linnukaitsealana ja seda Kunda sadama nn Letipea variandi sinnaehitamise vastu.
Marián Čalfa

Marián Čalfa [m'ariaan tš'alfa] (sündinud 7. mail 1946 Trebišovis praeguses Slovakkias) oli Tšehhoslovakkia peaminister 1989–1992 ja ajutine riigipea 1989, Václav Haveli ametisse astumiseni.
Saka rahvamaja

Saka rahvamaja on rahvamaja Ida-Viru maakonnas Toila vallas Saka külas. Rahvamaja juhataja on Renna Nõmmiste.
Kaunase Tehnoloogiaülikool

Kaunase Tehnoloogiaülikool (Kauno technologijos universitetas) on ülikool Kaunases Leedus.
Õppeasutus asutati 27. jaanuaril 1920 kõrgemate kursuste nime all. 16. veebruaril 1922 sai valitsuse otsusega ülikooli staatuse. 1930. aastal nimetati ülikool Vytautas Magnuse Ülikooliks. Sel ajal keskenduti neljale valdkonnale: tsiviilehitus, mehaanika, elektrotehnika ja keemiatehnoloogia.
2015. aastal õppis seal üle 10 000 üliõpilase.
Python natalensis

Taksonoomia

Pikka aega klassifitseeriti neid madusid Python sebae (hieroglüüfpüüton) alamliigina ja alles 1999. aastal tõsteti liigi kõrgusele.

Kirjeldus

Nende madude sugulise sigimise vormiks on ovipaaria. Suguküpsed emased munevad peale edukat paaritumist ja munade kehasisest arengut 30–60 muna. Peale munade väljutamist keerdub emapüüton munakurna ümber ja soojendab mune kuni järglaste koorumiseni.

Levik

Neid kägistajamadusid võib kohata roomamas Botswanas, Angolas, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Sambias, Burundis, Tansaanias, Keenias, Namiibias, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Mosambiigis ja Zimbabwes.
Tulnukliigina ka Florida osariigis.
Merle Maigre

Merle Maigre (sündinud 1977) on endine Eesti riigiametnik. Ta oli 2012–2017 Eesti presidendi julgeolekunõunik, alates 30. augustist 2017 töötas ta NATO küberkaitsekoostöö keskuse juhatajana.

Haridus

Merle Maigre on õppinud aastatel 1995–2001 Tartu Ülikoolis ajalugu ja 1997–2000 Middlebury kolledžis Ameerika Ühendriikides rahvusvahelisi suhteid.
Ta on korporatsiooni Filiae Patriae vilistlane.
Ta kaitses 2005. aastal Londoni King's College'is magistrikraadi strateegiliste uuringute alal. Ta on end täiendanud Pariisi poliitikauuringute instituudis Sciences-Po ja Johns Hopkinsi rahvusvaheliste suhete kooli Bologna keskuses Itaalias.

Töö

1997. aastal töötas Maigre Välisministeeriumis.
Aastatel 2000–2004 töötas ta Kaitseministeeriumis, kus tegeles Eesti-NATO koostööga rahupartnerlusprogrammi raames ja juhtis NATO bürood.
Aastatel 2005–2007 töötas Maigre Kiievis NATO Ukraina esinduse asejuhina, vastutades Ukraina-NATO poliitilise koostöö eest ning koordineerides Ukraina julgeolekusektori reformi.
Ta on töötanud Rahvusvahelises Kaitseuuringute Keskuses teadurina, analüüsides Ukraina kaitse- ja julgeolekupoliitilisi arenguid ning nõustades Ukraina kodanikuühiskonda NATO-ga lõimumise küsimustes. Lisaks vastutas ta projekti "Tsiviil-militaarsuhted Eestis ja asjaomased head tavad maailmas" käivitamise ja juhtimise eest.
Aastatel 2010–?? töötas ta NATO peakorteris NATO peasekretäri poliitikaplaneerimise üksuses.
2012. aastast oli ta Eesti presidendi Toomas Hendrik Ilvese julgeolekunõunik. 2016–2017 oli ta president Kersti Kaljulaidi julgeolekunõunik.
30. augustil 2017 alustas ta tööd NATO küberkaitsekoostöö keskuse juhatajana. Aasta pärast lahkus NATO küberkaitsekoostöö keskuse juhi kohalt ja jätkas tööd küberlahendusi eksportivas Eesti ettevõttes CybExer Technologies.
Don't Go Too Fast

"Don't Go Too Fast" on Vanilla Ninja singel albumilt "Traces of Sadness". Singel ilmus 2004. aastal.
Laul jõudis mitme riigi muusikaedetabelites kõrgetele kohtadele, nt Poolas oli sellel kõrgeim koht 16.
Christoph II (Baden-Rodemachern)

Christoph II (26. veebruar 1537 Baden – 2. august 1575 Rodemachern) oli Baden-Rodemacherni markkrahv 1556–1575.
Christoph sündis Baden-Badeni markkrahvi Bernhard III (1474–1536) ja Brienne'i, Ligny ja Roussy krahvitari Françoise de Luxembourg (surnud 1566) pojana.
Täisealiseks saanud Christoph loobus 1556. aastal õigustest Baden-Badenile oma vanema venna Philiberti kasuks. Vastutasuks sai ta 4000 kuldnat elatisraha aastas ja Baden-Rodemacherni markkrahvkonna.
1557. aastal läks ta Hollandisse ja võttis osa Hispaania armee sõjakäikudest. 1561. aastal siirdus ta Rootsi, kus ta 1564. aastal kuningas Erik XIV õe Ceciliaga abiellus. 
1564. aasta detsembris reisisid Christoph ja Cecilia Stockholmist Tallinnasse. Hilisõhtul reidile jõudnud, lasid nad end Kalamajas maale saata ning ööbisid ühe kaluri majapidamises. Järgmisel päeval võeti markkrahv koos abikaasaga Tallinnas pidulikult vastu. Terve talve viibisid nad Tallinnas ja Padisel, lahkudes enne vastlapäeva läbi Liivimaa Badenisse.
Naasnud Rodemachernisse rajas markkrahv lossi ja pidas üleval suurejoonelist õukonda.
1565. aastal reisis ta Londonisse, kus kuninganna Elizabeth I ta austusavaldustega vastu võttis. Londonis tekkisid markkrahvil suured võlad, mistõttu ei saanud ta enne maalt lahkuda, kui kuninganna talle garantii andis.
1566. aastal päris ta Useldingeni, Pittingeni ja Roussy valdused. Christoph ei piiranud oma kulutusi ning tema maadel leidsid aset usurahutused, vähendades nii markkahvi sissetulekuid, mistõttu tema võlad üha suurenesid. Christoph otsustas suunduda Rootsi valdustesse, kus ta võitles Taani vägede vastu. Mõne aasta pärast naasis markkrahv Saksamaale, kus ka 1575. aastal suri.
Uko Halla

Uko Halla (kuni 1935. aastani Ulrich Holtz; 7. juuni 1906 Tallinn – 9. märts 1966 Rakvere) oli eesti teatrikunstnik ja näitleja.
Uko Halla lõpetas 1922. aastal Tallinna Reaalgümnaasiumi, 1927. aastal Riigi Kunsttööstuskool]i ja 1930. aastal Draamastuudio teatrikooli. 1937. aastal täiendas end Näitekunsti Sihtkapitali Valitsuse stipendiaadina Pariisis. Oli 1926–1932 Draamastuudio Teatri ning 1933–1961 Endla dekoraator ja näitleja, 1961–1966 Rakvere Teatri näitleja.
Pieršamajskaja metroojaam

Pieršamajskaja metroojaam (vene keeles Первомайская (Pervomaiskaja metroojaam), valgevene Першамайская (transkribeerituna Peršamaiskaja metroojaam)) on üks Minski metroo jaamadest Aŭtazavodskaja liinil Leninski rajoonis.
Jaam avati 28. mail 1991 ehk paar kuud pärast Minski metroo teise liini algse osa avamist. Jaamas on ainsana Minski metroo jaamadest kaks 100 meetri pikkust ja 10 meetri laiust perrooni, mille vahel peatuvad rongid. 
Jaama avamine oli algselt kavandatud teise liini avamisega samaaegseks, ent liini ehitusel tekkisid tehnilised raskused – jaam asub Svisłači jõe poolt kohale kantud lahtises liivas, mida ei suudetud piisavalt kindlustada. Algselt oli jaama kavandatud üks perroon, ent variseva liiva tõttu tuli projekti muuta ja jaam projekteerida nii, et selle kogupikkus oleks 138 meetrit. Kui metrooliin jätkus mõlemal pool jaama, jaama valmimiseni rongid seal ei peatunud. Pieršamajskaja jaamas on invaliididele mõeldud lift.
Metroojaam on kahe lööviga. Kahe rööpapaari vahel on kolmnurksed sambad, keskel asub kunstilise kompositsiooniga pannoo. Jaama kujunduses on kasutatud halli graniiti ja valget marmorit.
August Tõnurist

August Tõnurist (ka August Tenorist; 22. jaanuar/3. veebruar 1869 Mäetaguse vald – 7. märts 1943 Paide) oli eesti kooliõpetaja, kirjanik ja kodu-uurija.
August Tõnurist sündis vabadiku-käsitöölise peres. Ta õppis Iisaku kihelkonnakoolis ja Narva Linnakoolis, kust sai ka kooliõpetaja kutse.
Aastal 1886/1887 töötas ta Võrnu koolis abiõpetajana. Aastatel 1887–1890 töötas ta õpetajana Uus-Sõtke koolis. Aastatel 1890–1896 töötas ta õpetajana Vasavere koolis.
Tema sulest on pärit raamatud: "Lühike Narva ajalugu" (1921) ning "Narva lossid ja muinasjutud" (1925).
Džomolungma lõunatipp

Džomolungma lõunatipp , ka Džomolungma eeltipp, ka Lõunatipp, (inglise keeles: South Summit of Mount Everest), on mäetipp (eeltipp) Džomolungma mäel Himaalajas.
Lõunatipp asub peatipust (8848 m) 360 m lõunakagu suunas.
Tipu kõrgus on 8749 m. Ta on kõrgem kui K2 (maailmas kõrguselt 2. mäetipp), kuid ta ei  klassifitseeru mäeks.

Esmatõus

Esmatõusu tippu tegid 26. mail 1953 Briti ekspeditsiooni liikmed Charles Evans ja Tom Bourdillon, kes tõusid eeltippu mäe lõunapoolsest küljest. Neil oli eesmärgiks küll jõuda peatippu (8848 m), kuid edasiminekuks polnud neil lihtsalt jõudu jagunud. Vallutanud eeltipu (8749 m), seisid nad sellel ja arutlesid, et suudavad ehk peatipuni jõuda, kuid elusatena ei pöördu nad sealt enam tagasi. Kolm päeva hiljem, 29. mail kell 9 hommikul, jõudsid sama ekspeditsiooni liikmed Edmund Hillary ja Tenzing Norgay eeltippu ja liikusid sealt edasi 2,5 tunniga peatippu. 
1996. aastal hukkus Lõunatipul Rob Hall, Uus-Meremaa alpinist ja mägigiid.
Karlshus

Karlshus on asula Norras Østfoldi maakonnas, Råde valla keskus.
Pindala on 1,77 km², elanike arv 1952 (2008).
Karlshus asub Mossi lennujaama lähedal. Asulat läbib Euroopa maantee E6. Asulas asub Råde raudteejaam.
Waldorf Astoria Dubai Palm Jumeirah

Waldorf Astoria Dubai Palm Jumeirah on viietärnihotell Palm Jumeirahal Dubais Araabia Ühendemiraatides, ja on osa Hilton Worldwide'ist. Hotell avati 12. märtsil 2014.  
Tegu on teise Waldorf Astoria Hotels & Resortsi hotelliga, mis avati Araabia Ühendemiraatides. Hotellis on 319 tuba.
Magnificat (Pärt)

"Magnificat" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1989. aastal loodud teos segakoorile. Muusikateos on pühendatud esiettekandjatele. Muusikateose pikkus on 7 minutit. Teose kandis esimest korda ette Staats- und Domchor Berlin (dirigent Christian Grube) 24. mail 1990 Stuttgardis Saksamaal.
Ernst August Wilhelm Hörschelmann

Ernst August Wilhelm Hörschelmann (19. aprill 1743 Großrudestedt Erfurdi lähedal – 28. oktoober 1795 Tallinn) oli Tallinna gümnaasiumi retoorikaprofessor ja rektor.
Hörschelmann sündis Großrudestedtis Erfurdi lähedal (praeguse haldusjaotuse järgi Tüüringi liidumaal). Õppis aastatel 1758–1761 Weimaris gümnaasiumis. Aastatel 1761–1764 õppis Jena ülikoolis filoloogiat ja usuteadust. Sai aastal 1764 Mag. phil. ja aastal 1767 Dr. phil. tiitli.
Oli aastatel 1768–1795 Tallinna gümnaasiumi retoorikaprofessor. Lisaks oli aastatel 1770–1771, 1774–1775, 1777–1778, 1779–1780, 1783–1784, 1785–1786, 1790–1791 ja 1793–1794 Tallinna gümnaasiumi rektor.
Tallinna gümnaasium jätkas teatritraditsioone. Aastal 1789 lavastati gümnaasiumi teoloogiaprofessori Friedrich Gustav Arveliuse poolt August von Kotzebue näidend "Isalik ootus". Sellele näidendile kirjutas Hörschelmann muusika.

Pere

Ernst August Wilhelm Hörschelmann oli Eestis olnud Hörschelmannide suguvõsa "esiisa". Tema isa Johann Heinrich Hörschelmann (1704–1774) oli pastor Saksamaal Erfurdi lähedal, tema vend Johann Heinrich Hörschelmann oli Vändra Martini koguduse õpetaja. Tema poeg Ferdinand Ludwig Hörschelmann oli Tallinna gümnaasiumi professor ja Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja, poeg Friedrich August Hörschelmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, poeg Constantin Immanuel Hörschelmann oli Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja, poeg Paul Eduard Hörschelmann oli Pühalepa Laurentsiuse koguduse õpetaja ja Tallinna Toomkoguduse ülemõpetaja. Väimees Dietrich Martin Luther oli notar, kaupmees, suurgildi oldermann ja Revalische Wöchentliche Nachrichteni väljaandja.
Per Wahlöö

Elulugu

Kirjaniku lapsepõlv möödus Göteborgis ja Lundis. Ta lõpetas Lundi ülikooli ajakirjanikuna. 1940. aastatel töötas ta erinevate väljaannete juures krimireporterina. 
1950. aastate lõpus osales Per Wahlöö Hispaanias Franco režiimi vastastel meeleavaldustel, mille tulemusena saadeti ta 1957. aastal maalt välja. Tagasi Rootsi jõudnult hakkas Wahlöö romaani kirjutama ja debüteeris 1959. aastal teosega "Himmelsgeten". 
1962. aastal sai tema elukaaslaseks graafik Maj Sjöwall. Viljakas koostöö tõstis kirjanikepaari Rootsi juhtivate põnevus- ja kriminaalromaanide autorite hulka. Per Wahlöö suri 48-aastaselt.
Koolinoorte vastupanuorganisatsioonid

Koolinoorte vastupanuorganisatsioonid olid isamaalise kasvatuse saanud aateliste Eesti kooliõpilaste vastupanuorganisatsioonid, mis moodustati kommunistliku Nõukogude okupatsiooni ajal aastatel 1944–1959.

Tegevus

Koolinoorte vastupanuorganisatsioonid levitasid peamiselt lendlehti, toodi välja rahvusvärve, korjati relvi, koostati valdade partei ja nõukogude aktiivi nimekirju ning teha kindlaks partei ja nõukogude asutuste asukohti valdades, muretseti metsavendadele kirjutusmasinaid, suuski, patareisid, paberit, sidumismaterjali jms. Kolmel organisatsioonil õnnestus koguni õhku lasta punaarmeelaste mälestusmärgid Rakveres (1945), Tallinnas (1946) ja Tartus (1949).
Georg Wetberg

Georg Wetberg (ka Jürgen Wetberg või Wettberg, Wedberg, Wedbergk, Wetberch) oli Saare-Lääne toomhärra, keda aastal 1498 on mainitud Saare-Lääne toompraostina.
Georg Wetberg pärines 15. sajandil Liivimaale asunud Wettbergide suguvõsa harust. Tema sugulane oli Saare-Lääne piiskop Peter Wetberg (1471–1491) ning teine sugulane Johann Wetberg oli samas toomdekaan. 1481. aastal immatrikuleeriti Georgius Witberch Liivimaalt Rostocki ülikooli, tõenäoliselt oli tegemist hilisema toompraostiga. 1485. aastal immatrikuleeriti ta ERfurits, 1489. aastal Leipzigis, kust ta 1490. aastal sai bakalaureusekraadi, ning seejärel jätkas ta õpinguid magisttrikraadi omandamiseks Magdeburgis. 1498. aastal oli ta Bolognas Saare-Lääne toompraostina. Georg Wetberg võis olla toompraost ka 1501. aasta Liivimaa maapäeval, kuid seal osalenud Saare-Lääne praosti nime pole mainitud. Ta võis olla seotud ka Johann Wetbergi ja Kieveli tülisse ning ta olevat Liivimaalt lahkunud Rooma.
Entomofaagia

Entomofaagia (ɛntəˈmɒfədʒi, kreeka keelest, ἔντομον "putukas" ja φαγεῖν "sööma") on putukate söömine inimeste poolt. On söödud putuka mune, nukke ja mõnede täiskasvanud isendeid eelajaloolisest ajast tänapäevani.
Putukate söömine on levinud enamuses kultuurides eri maailma paikades, sealhulgas ka põhja, kesk ja lõuna Ameerikas ning Aafrikas, Aasias, Austraalias ja Uus-Meremaal. Süüakse üle 1000 erineva putukaliigi. Entomofaagiat harrastab umbes 3000 erinevat etnos. Sellest hoolimata on putukate söömine mõnes kultuuris ebatavaline või lausa tabu. Tänapäeval on lääne ühiskonnas putukate söömine ebatavaline, aga putukad on populaarne toit paljudes Ladina-Ameerika, Aafrika, Aasia ja Okeaania regioonides. Mõned ettevõtted üritavad putukate söömist populariseerida ka läänes. ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon on registreerinud 1900 söödavat putukaliiki ja hindab, et 2005. aastal oli maailmas 2 miljardit putukasööjat. Nad soovitavad putuktoitumist ühe kariloomade põhjustatavat keskkonnakahju vähendava lahendusena.
Kocēni piirkond

Külasid

Dikļi, Kocēni, Rubene.
Adik Levin

Adik Levin (ristinimi Haskel Adik Levin, sündinud 17. augustil 1940 Valgas) on Eesti lastearst ja toitumisspetsialist.
Ta lõpetas 1959. aastal Pärnu 1. Keskkooli. Aastal 1968 lõpetas ta Leningradi Pediaatria Instituudi ning töötas seejärel seitse aastat Kasahstanis.
Aastatel 1979–2004 oli ta Tallinna Lastehaigla vastsündinute osakonna juhataja. Ta rajas uue suuna vastsündinute ravimises, lubades emadel haiglas ravi vajavate vastsündinute juures viibida. See oli tollal harukordne terves maailmas.
The Creature Walks Among Us

Süžee

Taas ajab grupp teadlasi taga ärakaranud elukat. Kuna viimane saab kinnivõtmisel ulatuslikke põletushaave, vajab ta kirurgilist sekkumist. On teada, et olend ja inimesed on bioloogiliselt üsna sarnased vaatamata sellele, et ta on kahepaikne, tal on soomused, lõpused, uimed, loivad, ta on kasvult suurem, puudulik mõtlemine jne. Niisiis otsustavad teadlased juhust ära kasutada ja kõige muu arstiabi juures püüavad temast eemaldada kõik, mis on iseloomulik veeloomale, et temast saaks võimalikult ligilähedane organism inimesele. Operatsioon õnnestub, kuid enam mitte kahepaikne olend ihkab siiski vee järele. Film lõppeb kaadriga, kus olend longib aeglaselt ookeani poole vastu surmale.
Voorepalu Põrgurada

Voorepalu Põrgurada on Põlva maakonnas Voorepalu metsas vana Tartu-Võru maantee (Postitee) ääres asuv matkarada.

Raja tutvustus

Matkarada on 500 meetri pikkune.

Vaatamisväärsused

Rajaga risti kulgeb vana Postitee. Lisaks asub rajal veel ka Ristimänd.
Matkaraja lähedal on suusarajad (3 ja 10 km), kelgumägi ja matkarada rabas (5 km).

Nime päritolu

Raja nimi on Põrgurada kahel põhjusel. Rahvajuttude järgi on Põrgurada saanud oma nime künkliku maastiku järgi, mida on vorminud Vanapagan.
Teine nime päritolu allikas on 1944. aastal sõja tagajärjel tekkinud maastik.
1911. aasta kuumalaine Põhja-Ameerika idarannikul

1911. aasta kuumalaine Põhja-Ameerika idarannikul kestis alates 4. juulist 11 päeva, põhjustades vähemalt 380 inimese surma. Nashuas tõusis temperatuur kuni 41 °C-ni, Bostonis kuni 40 °C-ni (mis on soojusrekord ka tänapäeval). New Yorgis suri 146 inimest ja ligikaudu 600 hobust.

Eduard Vilde

Kuumalaine tunnistajaks oli eesti kirjanik ja ajakirjanik Eduard Vilde, kes pages selle järel Ameerika Ühendriikidest ookeaniliinilaevaga Taani. Ta on oma üleelamistest New Yorgis, seoses erakordse suvekuumusega ja muu kaasnevaga, kirjutanud sama suve Päevalehe numbris 188. Ta näitas üles sümpaatia puudumist ülimoodsa ja eesrindliku "vabariikide vabariigi" suunal, kes teda märtsi lõpus ja aprillis ülipiinlikult ja ebasoosinult nädalaid Ellis Islandil karantiinis hoidis. Ta ei mõistnud samas selle võimude ajapuudust ja suutmatust koristada idapoolse Manhattani tänavatelt leitsakus lõpnud hobuste, koerade ja kasside raipeid.
Anarhosündikalism

Revolutsioonilise sündikalismi põhimõtted

Vastu võetud detsembris 1922 rahvusvahelise töötavate inimeste assotsiatsiooni Berliini kongressi poolt (väljavõtted)
I. Revolutsiooniline sündikalism, iseenesest baseeruv klassivõitlusel, püüab rajada kõigi manuaalsete ja intellektuaalsete tööliste ühtsust ja solidaarsust majanduslikes organisatsioonides, mis võitlevad nii palgasüsteemi kui ka Riigi ärakaotamise eest. Ei Riik ega poliitilised parteid suuda saavutada majanduslikku organisatsiooni ja töö vabastamist. 
II. Revolutsiooniline Sündikalism toetab seda, et majanduslikud ja ühiskondlikud monopolid peavad olema asendatud vabade, nõukogude süsteemis ühinenud põllumajandus- ja tööstustööliste isejuhitavate föderatsioonidega. 
III. Revolutsioonilise Sündikalismi kaheosaline kohustus on viia läbi igapäevast võitlust sotsiaalse ja intellektuaalse täiustumise eest eksisteerivas ühiskonnas ja saavutada sõltumatu, isejuhitav tootmine ning jaotamine võttes enda valdusse maa ning tootmisvahendid. Riigi ja poliitiliste parteide asemel töölisklassi majanduslik organisatsioon. Inimeste üle valitsemise asemel valitsemine asjade üle. 
IV. Revolutsiooniline Sündikalism on baseerunud föderalismi, vaba kokkuleppe ja rohujuurte organisatsiooni põhimõtetel oma baasilt ülespoole kohalikeks, ringkondlikeks, maakondlikeks ja rahvusvahelisteks föderatsioonideks, mis on ühinenud jagatud taotluste ning ühiste huvide pinnal. Föderalismi all on igal ühikul oma sfääris täielik omavalitsus ja sõltumatus, samal ajal nautides kõiki ühinemise eeliseid. 
V. Revolutsiooniline Sündikalism lükkab tagasi natsionalismi, Riigi religiooni ja kõik meelevaldsed piirangud, tunnustades ainult nende oma eluviisi vabalt viljelevate loomulike kogukondade omavalitsust, mis on pidevalt rikastatud teiste föderatsiooniks ühinenud kogukondadega vaba läbikäimise kasudest. 
VI. Revolutsiooniline Sündikalism, mis iseenesest baseerub majanduslikul otsesel tegevusel, toetab kõiki võitlusi, mis pole vastuolus selle põhimõtetega - majandusliku monopoli ja Riigi dominatsiooni ärakaotamisega. Otsese tegevuse vahendid on streik, boikott, seesistumine (sit-in) ja muud otsese tegevuse viisid, mis on väljaarendatud tööliste poolt nende võitluste käigus, mis viivad töölisklassi kõige tõhusama relva, Üldstreigini, mis on sotsiaalse revolutsiooni prelüüd.
Moldova Konstitutsioonikohus

Moldova Konstitutsioonikohus (rumeenia keeles Curtea Constituțională a Republicii Moldova) on Moldova põhiseaduslikkuse järelevalve kohus.
Konstitutsioonikohtu institutsioon loodi põhiseadusega, mis võeti vastu 1994. aasta juulis. Kohus alustas tööd 1995. aasta veebruaris.
Jõhvi Issanda Ristimise kirik

Tuntud vaimulikke

Kiriku ehitustööd lõpetati eesti õigeusu preestri Antoni Orgusaare juhatusel, kes teenis Jõhvi õigeusu kogudust aastail 1894–1907. 13. augustil 1895 pühitses uue kiriku sisse Riia ja Miitavi peapiiskop Arseni. 1907. aastal viidi isa Antoni üle Sindi õigeusu kogudusse.
Pärast preestriks pühitsemist 17. aprillil 1950 teenis Jõhvi Issanda Ristimise kirikus koguduse esipreestrina seitse aastat Aleksei Ridiger, pärastine Vene Õigeusu Kiriku Moskva ja kogu Venemaa patriarh Aleksius II.
Džuut (materjal)

Džuut ehk džuudikiud, ka jute, on džuutide vartest saadav looduslik kiud, puuvilla järel kõige levinum taimne kiudmaterjal.
Džuudi saamiseks enimkasvatatud taim on Corchorus olitorius.
Liberty maakond (Georgia)

Ajalugu

Maakond moodustati 1777. aastal.
Jaan Saluvere

Jaan Saluvere (sündinud 1. novembril 1953 Šira külas Krasnojarski krais) on Eesti arstiteadlane ja kirurg.

Elulugu

Jaan Saluvere on metsandustöötaja poeg.
Lõpetas 1972 Türi Keskkooli, 1978 TÜ arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1987, TÜ), väitekiri "Динамика кардиоспецифической креатинкиназы, циклических нуклеотидов и свободных и связанных катехоламинов в артериальной крови и крови венечого синуса во время операции прямой реваскуляризации миокада". Oli 1978–79 intern, 1979–83 Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi (ÜMPI) vanemlaborant, nooremteadur, 1984–87 vanemteadur, 1988–1992 ÜMPI Eesti Südamekeskuse vanemteadur Tallinnas, aastast 1992 AS Keemia juhatuse esimees.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: kardiokirurgia, anesteesia ja selle hormonaalne regulatsioon. Neil teemadel autorina või kaasautorina avaldanud 15 teadustrükist.
Manco Inca Yupanqui

Manco Inca Yupanqui (tuntud ka kui Manco II, ketšua keeles Manqu Inka Yupanki; 1516–1544) oli Inkade riigi ülemklassi liige (Sapa Inka), Inkade riigi viimase valitseja Atahualpa vend.
Tema isa oli Inkade riigi üheteistkümnes valitseja Huayna Capac.