Mahtra sõda

Tagajärjed

Talupoegadest sai kohe surma 7, haavadesse suri 3 ja 1 poos end karistuse kartuses üles. Karistussalgast sai surma 1 ohvitser ja 13 soldatit said haavata.
Vastuhakanud talupoegadele määras sõjakohus (esimees parun von Pahlen, liikmed von Nottbeck, krahv Manteuffel ja sekretär Lampe) algul surmanuhtluse, mis hiljem keisrile saadetud palve järgi ümber muudeti raskeks peksukaristuseks.
22. veebruar (vkj 10. veebruaril) 1859 viidi karistus Mahtra mõisas sõjaväe kaitsel täide. Karimad karistused said Ado Andrei Mahtra vallast ja Peeter Olander Kaiu vallast, kumbki 1000 hoopi läbi kadalippu, koos kõigi seisuseõiguste kaotamisega, 20 aastat sunnitööd ja seejärel saatmine asumisele Siberisse. 
Kolm vasthakanute peameestest kohtu alla ei jõudnudki, sest kaks neist hukkusid juba mässu ajal ja kolmas sooritas enesetapu.
27. maiks/8. juuniks 1860 oli Mahtra sündmuste läbi saadud kahjudena üles antud 12 358,27 rubla, sealhulgas kroonu kahjud (sõidu- ja päevarahad, uurimismaterjalide tõlkimine vene keelde) 2008,58 rubla, Eestimaa rüütelkonna kahjud (sõjaväe toitlustamise kulud) 2300,79 rubla, ametlike isikute kahjud (Mahtras kaduma läinud käerauad 39,42 rubla väärtuses, major Alexander von Laimingi Mahtras kadumaläinud asjad 300 hõberubla väärtuses, veltveebel Vassiljevi ülemuse käes hoiul olnud raha jne) 436,57 rubla, eraisikute kahjud (valitseja Rosenberg 1178 rubla, tema ema 146 rubla, mõisnik von Helffreich 6000 rubla jne) 7580 rubla. Süüdimõistetud ja Mahtras viibinud talupoegade vara väärtus oli kokku 362 hõberubla. Kahjusid ei nõutud tõenäoliselt kunagi sisse, kuna see oleks uusi rahutusi põhjustanud, kohtu all olnuist olid paljud ära surnud või Siberisse saadetud. Sõjaminister kustutas 26. novembril/8. detsembril 1864 kahjusid 134,14½ rubla ulatuses. Rahaministri teatel 29. jaanuarist/10. veebruarist 1865 käskis keiser võtta 1780,48 rubla lootusetu võlana võtta kroonu kanda. Major Laimingule tasus Eestimaa rüütelkond 100 rubla, ta suri 26. septembril 1861. Veltveebel Vassiljev sai staabikapten Boguzki hobuse.

Muud kahjud

Sõjaväeosal läks kaduma 14 siledaraualist püssi koos täägi ja juurdekuuluvate esemetega, 2 püssivarrast, 22 kiivrit, 2 kiivri lõuaalust soomusrihma, 16 lahingulaskemoona taskut koos vöörihmadega, 8 supikatlakest koos rihmadega, 26 kruvikeerajat, 26 tropirauda, 14 sütikute karpi, 600 sütikut, 3 mõõka (tessakki), 2 püssitääki, 3 mutri vedru, 450 padrunit, 200 või 230 väljalastud padrunikesta, 17 püssitäägi tuppe, 1 trummirihma pannal, 1 signaalisarv lömmilöödud, 8 kiivrit lömmilöödud, 36 särki, 62 paari suvepükse, 10 paari talipükse, 42 saabast, 60 mütsi, allohvitseride ja sõdurite raha ja muid asju.

Hinnangud

"Mitte eesti taluperemehed, vaid moonakad olid need, kes põletasid ja riisusid ning tegid "Mahtra sõja", võtsid osa 1905. aasta revolutsioonist, märatsesid 1917. aasta revolutsiooni päevil, läksid punaväkke, kuulutasid parunid ja "hallparunid" (s. o. eesti suurtalunikud) lindpriiks, mõrvasid kaaseestlasi Tartus ja Rakveres, osalistusid 1924. aasta mässukatses, olid 1940/41. aasta Nõukogude Vene revolutsiooni ja riigipöörde käsilasteks rahvuslike eestlaste mõrvamises, ja eriti küüditamisel. ... Meie marksistide poolt koostatud ajalugudes on eesti rahvale külge poogitud "pärisorjus", mida pole kunagi olnud, aga moonakate-sulaste märatsemisi esitatakse ajaloolise tähtsusega kangelastegudena! Tõelisuses eesti proletaarliku pööbli jälgid teod on roimad, kuritegelikud nähted. Nende koht pole Eesti ajaloos. Need on vaid kahetsemisväärsed, taunitavad episoodid ja häbiks meie rahvale ja ajaloole." Edgar V. Saks. Saxi-Saxa-Sax-Saks nimikond ja suguselts. Montreal, 1979. Lk. 96.
Eesti riigitegelane Jaan Tõnisson on öelnud: "Mahtra sõda oli Eesti Vabadussõja eellahing!"