google/wiki40b huggingface dataset:
Ostinato

Termin

Ostinato't kui nähtust on kirjeldanud juba Zarlino aastal 1558 traktaadis "Le istituzioni harmoniche", kasutades selleks sõna pertinacie. 
Sõna ostinato esineb omadussõnana muusikalises kontekstis esimest korda 1687. aastal ilmunud Berardi traktaadis "Documenti armonici". Seal leidub väljend 'ostinaatne kontrapunkt' (contrapunto ostinato). 
Brossard'i (1703), Waltheri (1732) ja Jean-Jacques Rousseau (1768) muusikaleksikonides on contrapunto ostinato tähenduses sünonüümidena kasutusel terminid contrapunto perfidiato ja contrapunto obligato.
Sõna nimisõnaline vorm ilma "ostinaatset" (obstinate) elementi täpsemalt määratlemata, on suhteliselt uus. Hermann Mendel kasutas seda oma Muusikalises konversatsioonileksikonis (Musikalisches Conversations-Lexicon) aastal 1877 ning seda mõisteti pikka aega isegi mitmetes 20. sajandi muusikaleksikonides kui lühendit terminist basso ostinato.

Ostinato näiteid klassikalises muusikas

Tuntud on näiteks generaalbassi osa Johann Pachelbeli teoses "Kaanon D-duuris" ja militaarne 5/4 rütm Gustav Holsti orkestrisüidi "Planeedid" palas "Marss". Samuti saab näiteks tuua ostinato Wolfgang Amadeus Mozarti teose "Reekviem" osas "Confutatis". Gioachino Rossini avamängudes kasutatakse crescendo'des ostinato't sageli. Muud märkimisväärsed näited: Gustav Holsti "St. Paul's Suite" teine osa (kus teise hääle viiulid mängivad divisi korduvat kaheksast noodist koosnevat meloodiat), rütmimuster Raveli "Boléros", Chopini teose "Berceuse" harmooniline muster.

Ostinato näiteid popmuusikas

Väga tuntud ostinato näide on John Williamsi filmimuusika filmile "Lõuad" (Jaws, 1975). Selles kasutati kahte madalat nooti, mida korratakse erinevates tempodes, väljendamaks tapjahai erinevaid tegevusi. See kahe noodi ostinatoga teema on üks tuntumaid filmimuusikas.
Danny Elfmani loodud teema filmile "Mehed mustas" (Men in Black, 1997), mis põhineb Patrice Rusheni laulul "Forget Me Nots", on ostinato basskitarril. Akira Ifukube kasutab oma helitöödes filmile "Gojira" ning teistele Jaapani ulmefilmidele ostinatot ohtralt. Ostinato't kuuleb ka Broadway muusikali "Rent" loo "Seasons of Love" alguses.
ABBA loos "Take a Chance on Me" korratakse taustal fraasi "take a chance, take a chance, take a, take a chan-chance".
Ameerika progressiivse metali bänd "Symphony X" kasutab sageli meloodiat ostinatona, liigutades meloodiat bassihääles. Ka progressiivse metali bänd Dream Theater esitab harmoniseeritud kitarri ja klahvpilli ostinato't sellistes lugudes nagu "Learning to Live" ja "In the Name of God".
Led Zeppelini loos "Immigrant Song" kuuleb kogu pala jooksul bassil ja kitarril ostinato't.

Ostinato näiteid džässmuusikas

Sisuliselt märgib ostinato't džässis ingliskeelne termin vamp, mis tähendab lihtsalt muusikalise kujundi või saatepartii kordamist. Saatepartii vamp võimaldab esitajal luua harmoonilise raamistiku, mille najal improviseerida. Sageli kasutatakse seda hoovõtulauana improvisatsioonile.
Klassikalisi džässinäiteid on muuhulgas palad "A Night in Tunisia", "Take Five", "A Love Supreme", "Maiden Voyage", "Cantaloupe Island" ja "Chameleon".
Raskuskiirendus

Raskuskiirendus Maa pinna lähedal

Maa puhul on tsentrifugaaljõu panus suhteliselt väike ja raskuskiirenduse vektor on suunatud üsna täpselt Maa tsentrisse. Selle moodul on maapinna eri kohtades erinev, kuid selle ligikaudne väärtus on kõikjal 9,81 m/s². Raskuskiirenduse täpne väärtus sõltub esmajoones geograafilisest laiusest. Esiteks ei ole Maa oma kujult täpselt kerakujuline, vaid meenutab rohkem pöördellipsoidi (maaellipsoidi). Seega poolused on Maa massikeskmele veidi lähemal kui ekvaatori punktid. Teiseks sõltub tsentrifugaaljõu suurus ja efekt geograafilisest laiusest (tema panus on suurim ekvaatoril ja olematu poolustel). Nendest põhjustest tulenevalt on raskuskiirendus ekvaatoril (9,7805 m/s²) väiksem kui poolustel (9,8322 m/s²). Standardseks raskuskiirenduseks (merepinnatasemel) loetakse 9,80665 m/s² (vastab geograafilisele laiusele 45°30' N või S). Lokaalset raskuskiirendust (nii selle suunda kui ka suurust) võivad märgatavalt mõjutada ka Maa topoloogiast (mäestikud) ja geoloogiast (maakoore koostis) tingitud gravitatsioonilised anomaaliad.

Raskuskiirendus mõõtühikuna

Standardne raskuskiirendus võetakse sageli kiirenduse (mooduli) ühikuks, mille kaudu väljendatakse rakettide jm. lennumasinate kiirendust, samuti raskuskiirendust muude taevakehade pinnal jne. Näiteks raskuskiirendus Kuu pinnal on 0,17 g;  kosmoselennuki stardikiirendus on 7 g.
Tallinna Ehituskool

Tallinna Ehituskool on kutsekool Tallinnas aadressil Pärnu maantee 162.
2014. aasta seisuga saab koolis õppida 9 erialal. Õppetöö toimub eesti ja vene keeles.
St. Jamesi vald

Ajalugu

Vald moodustati 1807. aastal.
Valga

Majandus

Valga on tähtis tööstuskeskus. Töötleva tööstuse 9 ettevõttes töötas 2015. aastal 900 töötajat ning käive oli ligikaudu 50 miljonit eurot.
Tähtsaim tööstusharu, mille arvel on umbes pool linna tööstustoodangust, on toiduainetetööstus. Seda esindab linna suurim ettevõte – Atria Eesti Valga Lihatööstus.
Väiksema tähtsusega on rõiva- ja jalatsitööstus, metallitöötlemine ning mööblitööstus.

Vaatamisväärsused

Valgas on varaklassitsistlikus arhitektuuristiilis Jaani kirik (ehitatud 1787–1816, arhitekt Christoph Haberland), kus asub Friedrich Ladegasti 1867. aastal ehitatud Jaani kiriku orel.
Valga vanim park on 1860. aastatel rajatud Friedrichshofi park. 20. sajandi algul rajati Valga linnapark. 16. augustil 2013 taasavati linnapargis Vabadussõja mälestussammas. Algne mälestussammas (autor Amandus Adamson) õhiti 21. septembril 1940 nõukogude aktivistide poolt.

Haridus

Eesti Vabariigi algusaastatel töötasid Valga Poeglaste Gümnaasium, Valga Tütarlaste Gümnaasium, Vene Eragümnaasium, Läti Gümnaasium, Valga Tööstuskool, Õhtu Erakool, Valga Muusikakool, mitmed eestikeelsed algkoolid ja abialgkoolid, samuti juudi, läti, saksa ja vene algkoolid.
Saurova nulk

Saurova nulk on üks kaheteistkümnest Setumaa nulgast.  
Saurova nulga külad on: Vas'lamäe, Kolovinna, Korski (sama nimega küla kuulub ka Üle-Pelska nulka), Krabilova, Lääpä, Nudretsova, Sabelinna, Molniga, Saurova, Sorokinna, Suurõ- ja Väiko-Puravitsa.
Marek Belka valitsus

Marek Belka valitsus tuli Poolas võimule mais/juunis 2004. Valitsuse ametissesaamine oli mõnevõrra raske, sest 2. mail peaministriks nimetatud Belka ei suutnud esimesel hääletusel saada parlamendis enamust oma kabineti toetuseks (hääled 188-262), ning seega sai tegelikult kabinet ametlikult riigi ette alles teisel katsel 24. juunil (236-215). Siinkohal on esialgu lähtutud siiski valitsuse ametlikul veebilehel olevast kronoloogiast. Samuti ei ole valitsust arvestatud Belka teiseks valitsuseks, kuna "esimest" oktoobris 1997 juhtis ta kõigest kohusetäitjana. Lahkus valitsusest 31. oktoobril 2005.
Messier 80

Messier 80 (ka M80 ja NGC 6093) on kerasparv, mis asub Skorpioni tähtkujus.
Parve avastas 4. jaanuaril 1781 Prantsuse astronoom Charles Messier, kes lisas selle oma kataloogi.
Messier 80 asub Maast umbes 32600 valgusaasta kaugusel ja selle diameeter on 96 valgusaastat. Parve tähesuurus on 7,8 ja see sisaldab üle 200 000 tähe. Parve vanus on 12,5 miljardit aastat.
1860. aastal avastati parvest noova, mille absoluutne tähesuurus oli haripunktis −8,5 ning seega oli see ajutiselt heledam kui kogu ülejäänud täheparv.
Kontrabass

Ajalugu

Üldiselt peetakse kontrabassi ainukeseks kaasaegseks viola da gamba järglaseks.
Enne 20. sajandit oli paljudel kontrabassidel ainult kolm keelt, samas kui viola da gamba perekonna pillidel oli enamasti viis või kuus keelt ja viiuliperekonna pillidel neli. Kontrabassi proportsioonid on erinevad viiuli ja tšello omadest, näiteks on kontrabass sügavam (kaugus kõlakasti pealmise ja alumise laua vahel on märksa suurem kui viiulil). Lisaks, kui viiuli õlad on pungis ja kumerad, siis kontrabassil on need kumerused justkui ära lõigatud ja kõlakast kumerdub laugemalt, nagu viola da gamba laadsetel pillidel. Selline kõlakasti kuju kergendab mängimist moodsa tehnikaga. Ajalooliselt sarnanesid kontrabassid selles osas siiski rohkem viiuliga. Kontrabass on ainuke kaasaegne poogenkeelpill, mille keeled häälestatakse üksteisest kvartide, mitte kvintide kaugusele.
Pilli päritolu probleem on ikka veel arutluse all ja väide, nagu pärineks kontrabass otseselt viola da gamba perekonnast, pole veel täielikult tõestatud.

Ehitus

Kontrabassi kujundust ei ole erinevalt viiuliperekonna pillidest tegelikult kunagi täielikult standarditega kindlaks määratud. Laias laastus on kontrabassi välisele kujundamisele kaks lähenemist: viiuli kuju ja viola da gamba kuju. Kolmas, vähem tuntud kuju on busetto. Väga harva on kontrabass kitarri- või pirnikujuline. Kontrabassil on mitmeid osi, mis sarnanevad viiuli omadega: roop, f-avad, keeltehoidja, tigu ja kõlapulk.
Kindlaksmääratud standardite puudumine tähendab seda, et erineva kujundusega kontrabassid võivad üksteisest kõla ja väljanägemise poolest väga erineda.
Kontrabassi sõrmlaual ei ole krihve, nagu viiulilgi.
Lančiūnava mõis

Lančiūnava mõis (leedu Lančiūnavos dvaras) on endine mõis Leedus Kėdainiai rajoonis Vilainiai valla Lančiūnava külas.

Ajalugu

Lančiūnava mõis tekkis XVI sajandi lõpus, mil Zygmunt II August andis osa sealsetest maad sõjaliste teenete eest Kognovickiste suguvõsale. Tema poeg abiellus naabermõisa omaniku tütrega ja ühendas kõik hilisemad mõisa maad (kolm varasemat mõisa) oma valdustega. On oletatud, et sellest tuleb ka mõisa nimi (poola keeles tähendab łączenie ühendamist, liitmist). 
XIX sajandil jagunes mõis kolme omaniku vahel, moodustades kolm iseseisvat valdust. Peahoone lasid Kognovickid ehitada sajandi lõpus, aga ehitustööd jätkusid veel XX sajandi alguses.

Mõisakompleks

Mõisakompleksist on säilinud neoklassitsistlik peahoone. Selle keskses osas asub kahekorruseline portikus, mõlemal hoone küljel on aga ühekorruselised tiibhooned. Portikust liigendavad kaks sammast. Aastal 1940 võõrandati mõis selle omanikelt. Juba enne võõrandamist tegutses mõisas kohalik kool, pärast võõrandamist jäi hoone vaid põllumajanduskooli käsutusse. Aastal 1958 hakkas senise põllumajanduskooli asemel hoones tegutsema tehnikum, tänapäeval on hoones taas põllumajanduskool.
Säilinud on ka mitmed kõrvalhooned - ladu, ait, laut, jääkelder, sepikoda, kõrts ja elektrijaam. 
Mõisa ümber asub korrapärase planeeringuga park. Pargist viib pärnaallee endise karjamõisani Stasinė külas.

Lančiūnava kirik

Üks mõisa omanikest, Zigmantas Kognovickis, asus aastal 1863 vana puidust kiriku asemele uut tellistest hoonet ehitama, aga samal aastal alanud ülestõus sundis teda töid katkestama. Alles aastal 1874 sai ta loa ehitada sinna kivist kabelihoone. See hoone valmis aastal 1880. Eksituse tõttu lubas Kovno kubermangu kuberner vanast kirikust kirikuvarad kabelisse üle viia ja seal jumalateenistusi jätkata (seega kujunes hoone sisuliselt kirikuks), kuid peagi parandas ta oma vea ja lõpetas sealsed jumalateenistused. Rahvas käis seal palvetamas aastani 1885, mil ka see keelustati. Aastal 1886 lubati siseministeeriumi korraldusega kabelis kaks korda aastas (4. märts ja 2. mai) jumalateenistusi pidada, samuti olid ka lubatud mälestusteenistused surnutele, kõik muu tegevus oli keelatud.
Pärast Teist maailmasõda kirik suleti. See avati taas aastal 1991. 
Hoone on klassitsistlik nelinurkse põhiplaaniga ilma apsiidita hoone. Hoone on ehitatud tellistest.
Kiriku juures asub lohukivi. Kohaliku uskumuse kohaselt oli lohku kogunenud vesi püha.
Kiira Kahn

Kiira Kahn (25. veebruar 1932 – 1. juuni 2012) oli eesti raadioajakirjanik.
Ta lõpetas Tallinna Pedagoogilise Instituudi ja töötas Eesti Raadio Lasteraadios.

Isiklikku

Tema abikaasa oli arst ja töötervishoiu professor Hubert Kahn.
Undla mõis

Undla mõis (saksa keeles Undel, vene keeles Унделъ) oli rüütlimõis Kadrina kihelkonnas Virumaal. Ajaloolise jaotuse järgi Virumaale Kadrina kihelkonda kuulunud mõis jääb nüüdisajal Lääne-Virumaale Kadrina valla territooriumile.
Sailor Moon

Sisu

Neljateistaastane koolitüdruk Usagi Tsukino avastab, et ta on printsess Serenity, müstilise, utoopilise kuningriigi printsessi, reinkarnatsioon. Tema, koos mitmete oma sõpradega (tuntud kui Sailor Senshi/sõdurid) kaitseb päikesesüsteemi kurjade jõudude eest. Usagi võitleb, kasutades Sailor Moon'i identiteeti, koos oma sõprade ja saatusest määratud armastatu, Tuxedo Kamen'iga.
Kuuendikumaa

Kuuendikumaa on maa, mis võeti taludelt ära ja anti mõisade käsutusse Eestimaa kubermangus 1856. ja Saaremaal 1865. aasta talurahvaseaduse alusel.
Kuuendikumaa hõlmas umbes kuuendiku senisest talumaast.
Mõisad asundasid kuuendikumaale sageli mõisatöölisi.
Liivimaa kubermangus vastas kuuendikumaale kvoodimaa, mis aga hõlmas talumaast rohkem, umbes viiendiku.
Peetri mänd

Peetri mänd on Elvas kasvav looduskaitsealune mänd. Puu koordinaadid 58° 13′ 29″ N, 26° 24′ 22″ E.
Ümbermõõt 3,2 m, kõrgus 11 m.
Kaitse all alates 1937. aastast.
Járnsaxa

Járnsaxa (vanapõhja keeles ligikaudu 'raudväits') on üks jöötuneid skandinaavia mütoloogiast.
"Nooremas Eddas" on teda mainitud kui Þórri armastatut. "Vanema Edda" osa "Hyndluljóð" järgi on Járnsaxa üks Heimdallri üheksa ema nimest.
Arenguplaneerimine

Arenguplaneerimine (inglise development planning) on riigi majandusarengu kooskõlastatud strateegia, mis sisaldab rahvusvahelisi leppeid ja välisabi.
Arenguplaneerimise eesmärgid ja vahendid on aja jooksul muutunud. 1980. aastate algul keskenduti riigiasutustele ning sotsiaalanalüüs oli vaid lisamõõtmeks. Alates 1990ndate algusest olid olulisemal positsioonil valitsusvälised organisatsioonid ning nende võrgustik ja suhted. Sotsiaalsete ja keskkonnaaspektide eiramine on aga sageli olnud arenguprojektide läbikukkumise peamine põhjus.
Alampalk

Alampalk ehk  miinimumpalk ehk minimaalpalk ehk palga alammäär (Eestis 2009. aastast kehtiva töölepingu seaduse järgi töötasu alammäär, 1994–2009 kehtinud palgaseaduse järgi  palga alammäär) on madalaim palk, mida tööandja õiguslikult võib töötajale tema töö eest maksta.

Euroopa

2014. aasta seisuga oli Euroopa Liidu 28 liikmesriigist riiklik miinimumpalk kehtestatud 21 riigis. Riiklikult kehtestatud miinimumpalka ei ole Soomes, Rootsis, Taanis, Saksamaal, Austrias, Itaalias ja Küprosel. Euroopa Liitu mitte kuuluvatest Euroopa riikidest puudub riiklik miinimumpalk Norras, Islandil ja Šveitsis. Saksamaal kehtestati miinimumpalk 1. jaanuarist 2015.

Ameerika Ühendriigid

Üleriigiliselt kehtestatud tunnitasu alammäär on 7.25 USA dollarit. Paljudes osariikides ja mitmes linnas on kehtestatud kõrgem tunnitasu alammäär.
Henno August Petersen

Elulugu

Henno August Petersen on Ferdinand Petersoni poeg, Ivar-Heldur ja Karl Endel Petersoni vend.
Läks 1944 koos perega Saksamaale, sealt 1949 USA-sse. Lõpetas 1956 Clifford J. Scott'i keskkooli (New Jersey), 1960 Rensselaeri Polütehniline Instituudi (Troy, New York) keemiainseneri erialal; Ph.D. (füüsikaline keemia, 1965, Purdue Ülikool, Lafayette, Indiana), väitekiri "The Microheterogenity of Plasma Albumins". Oli 1960–65 Purdue Ülikooli teadur, 1965–67 USA armee labori teadur, aastast 1967 UniRoyal Uurimiskeskuse (New Jersey) teadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: biokeemia, uute plastikute, kummide, tekstiilmaterjalide keemiliste ja füüsikaliste omaduste uurimine. Omab patente USA-s, Saksamaal jm.
Heller (aadlisuguvõsa)

Heller oli baltisaksa aadlisuguvõsa.
Suguvõsa esindajad tulid 17. sajandi lõpul Rootsist Eestimaale.
Suguvõsa esindajad olid kantud Liivimaa, Eestimaa ja Saaremaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Eerik Leibak

Eerik Leibak (sündinud 2. veebruaril 1960 Tallinnas) on eesti bioloog ja looduskaitsja.
Leibak on töötanud Eestimaa Looduse Fondis. Ta on tegelenud looduskaitsekorralduse (sealhulgas pärandkoosluste kaitse) ja ornitoloogiaga.
On olnud Soomaa ja Alam-Pedja kaitsealade moodustamise algataja  ning mitmete üle-eestiliste loodusinventuuride eestvedaja, üks Eestimaa Looduse Fondi esimestest töötajatest.
Eerik Leibak on üks iseseisva Eesti Ornitoloogiaühingu taastajaid 1991. aastal. Ornitoloogiaühingu pikaajalise liikmena juhtinud Eesti linnunimede komisjoni tööd ning osalenud linnuharulduste komisjoni ja linnuatlase töörühmas. Ta on 2018. aastal ilmunud koguteose "Eesti linnuatlas" üks kolmest koostajast.
Leibak on konsultandina tegutsenud ka mitmete dokumentaalfilmide võttemeeskonnas: "Peetrike Laanetagusel" (2018), "Põder Eestis" ja "Põdra kuningriik" (mõlemad 2007), "Eesti kotkad" (2005), "Sundasunik" (2004), "Terra silvestris" (2002).
Lümfiklapikud

Lümfiklapikuteks ehk lümfiklappideks ehk lümfisoone klappideks (ladina valvulae lymphaticae) nimetatakse paljude selgroogsete loomade lümfikapillaarides ja lümfisoonte ning lümfiteede seintel paiknevaid klappe.
Lümfiklapikud juhivad lümfi liikumist ja toimivad harilikult üsna pidavate tagasilöögiklappidena. Kui lümfisoonte lihased ahenevad või kui soont ümbritsevad koed pitsitavad soont liigutavad klapid lümfi vajalikus, harilikult suuremate lümfiteede, suunas.
Lümfiklapikute olemasolu, areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Enamiku lümfivõrgustiku lõikes paiknevad lümfiklapikud on paarilised poolkuuklapid ja iga klapipaari kohal asetseb lihasmansett.
Lihasmansett ja klapid moodustavad inimestel klapisegmente (ingl lymphangion), paljudel teistel loomadel lümfisüdamed, mida loetakse eraldi funktsionaalseteks üksusteks, nemad tagavad lümfi edasi suunamise. Suuremates lümfiteedes paiknevad klapid mõnemillimeetriliste vahedega.
Kui lümfisoonte siserõhk tõuseb liiga kõrgeks võib lümfiklappide ja klapisegmentide töö häiritud saada ning lümf võib soontes tagasi valguda põhjustades organismis vastavas piirkonnas lümfödeemi.
Burdoon

Burdoon (prantsuse keeles bourdon, undamine, undav orelivile, undav pillikeel) on muusikas mõiste, mille all võidakse mõelda madalaimat orelivilet, pillikeelt, häält või registrit või selle poolt tekitatud pikka ja undavat saateheli. Sõltuvalt muusikainstrumendi või muusika olemusest võib burdoon olla pidev või katkendlik.
Sõna burdoon on kasutatud ka madalaima heliga kirikukella tähistamiseks.
Prosenhüümne rakk

Prosenhüümne rakk on taimerakk, millel on väga piklik kuju.
Prosenhüümse raku pikkus võib küündida 25 sentimeetrini (lumivalge bömeeria).
Oskar Truu

Oskar Truu (21. oktoober 1887 – 4. juuli 1949) oli eesti kirjanik ja tõlkija.
Ta lõpetas 1919. aastal Sõjakooli 1. kursuse, ülendati lipnikuks vanusega 3. augustist 1919 ja määrati teenistusse 2. Diviisi tagavarapataljoni.
Tema tõlgitud teoste seas olid Rabindranath Tagore' "Kodu ja maailm", Lev Tolstoi "Sõda ja rahu", Anton Tšehhovi "Kolm õde" ja "Onu Wanja", Charles Dickensi "Dombey ja poeg", Herbert George Wellsi "Esimesed inimesed kuul" ning Oscar Wilde'i "Granaatõuntest maja".
Clifford D. Simak

Clifford Donald Simak (3. august 1904 – 25. aprill 1988) oli USA ulmekirjanik ja ajakirjanik. Ta on võitnud kolm Hugo ja ühe Nebula auhinna.
Lause suhtluseesmärk

Lause suhtluseesmärk on üks osa lause semantilisest funktsioonist. Lause suhtluseesmärgiks ehk kommunikatiivmodaalseks tähenduseks võib olla väite, küsimuse, käsu, soovi või hüüu väljendamine.

Hüüdlause

Hüüdlause on lausetüüp, mis näitab, et lausega tähistatud sündmus on kõneleja jaoks ootamatu ja üllatav. Hüüutähendus ei sisalda vajalikkus- ega tegelikkushinnangut, näiteks: Kui hästi ta ujub! (reaalne) Kui hästi ta ujuks (, kui ta oleks terve!) (irreaalne)
Kõige enam võimalusi hüüdlause kujundamiseks pakuvad sõnad, mis osutavad intensiivsusele. Hüüdlause viitab sellele, et millegi intensiivsus on suurem tavalisest, keskmisest, ootuspärasest, näiteks: Küll teie laps on püsimatu!
Nii hüüutuumaks kui 'väga'-intensiivistamiseks sobivad nt adjektiivid, adverbid ja verbid.

Väitlausepärane hüüdlause

Kommunikatiivset tähendust märgib lauselaiend küll lause alguses või fokuseeriv fraasilaiend alles, vast, aga hüüutuuma ees, näiteks: Oh, küll oli maailm kaunis ja elu armas!
Väitlausepärane hüüdlause on sageli elliptiline, kusjuures säilib vähemalt lauselaiend, verb ja hüüutuum, näiteks Kus vihastas!

Komplementlausekujuline hüüdlause

Väljendab iseseisvunud üllatust, imetlust ja on samuti tähelepanu juhtiv. Komplementlausekujuline hüüdlause algab siduva ase- või määrsõnaga, näiteks: Näe, kuidas kõik on muutunud. – Kuidas kõik on muutunud!

Nimisõnafraasi sisaldav hüüdfraaslause

Tuumaks on valdavalt osastavaline, nimetavaline nimisõnafraas ja situatsioon jääb lauses määramatuks, näiteks: Oh noorus, noorus!

Liigendamatu hüüdfraaslause

Liigendamatu hüüdfraaslause on hüüdlausetest intensiivseim, tuum puudub. Hüüdu väljendavad laiema või kitsama tähendusega tundeväljendusinterjektsioonid, näiteks: Oi! Ohoo!
Vassili Perov

Vassili Perov (vene Василий Григорьевич Перов; tegelik perekonnanimi Kridener; 2. jaanuar 1834 (21. detsember 1833 vkj) Tobolsk – 10. juuni 1882 (29. mai 1882 vkj) Kuzminki küla tänapäevasel Moskva maa-alal) oli vene maalikunstnik, peredvižnikute ühingu asutajaliige.
Perov oli parun G. K. Krideneri sohipoeg. Perekonnanimi Perov oli algul tema hüüdnimi ja selle pani talle mittekoosseisuline köster, kes ta kirjutama õpetas.
Perov lõpetas Arzamassi kreiskooli ja astus Arzamassi kunstikooli, mida juhatas Aleksandr Vassiljevitš Stupin.
1853 astus ta Moskva maali-, raid- ja ehituskunstikooli. 1856 pälvis ta väikese hõbemedali imperaatorlikule kunstide akadeemiale esitatud etüüdi eest poisi peast. 1858 pälvis ta juba suure hõbemedali maali "Ringkonnapristavi sõit uurimisele" eest. 1860 sai ta väikese kuldmedali maalide "Hauastseen" ja "Köstri poeg, kes saab esimese teenistusastme" eest. 1861 pälvis ta suure kuldmedali maali "Külajutlus" eest.
Suure kuldmedaliga kaasnes õigus riigi arvel sõita välismaale. Perov asus selle 1862, külastades Saksamaa linnu ja Pariisi. Oma selle perioodi maalides kujutas ta euroopa tänavaelu. Ta naasis Moskvasse enne tähtaega.
1866 sai Perov akadeemikuks, 1871 professoriks Moskva maali-, raid- ja ehituskunstikoolis. Umbes sel ajal sai temast peredvižnikute liikumise üks asutajaist.
Perov suri 1882 Moskva-lähedases Kuzminki külas tuberkuloosi ja on maetud Doni kalmistule.

Looming

Vassili Perov armastas maalida lihtrahvast. Talupoegi kujutas ta tõepäraselt ja suure kaasaelamisega. Loomingus on üks läbivaid teemasid matused, leinajate ja orbude kujutamine. Korduvalt kujutab ta maalidel rikaste ja vaeste vastuolu.
Perovil on palju religioosseid maale, kuid neil on tähelepanu pööratud mitte niivõrd piiblisündmustele kui kaasaja, 19. sajandi lihtrahvale, mitte niivõrd sellele, mida nad usuvad, kuivõrd sellele, kuidas religioon neid mõjutab.
Perov on maalinud arvukalt portreid.
Sitta kah!

"Sitta kah!" on Eesti karikaturisti ja animaatori Priit Pärna karikatuur, mis ilmus 1987. aasta 8. mail kultuurilehes Sirp ja Vasar. Pärna tänini tuntuimat karikatuuri on nimetatud ka Eesti ajaloo kõige tuntumaks karikatuuriks.
Pilt kujutas hobuvankrilt põllule sõnnikut loopivat vatijopes meest, kelle vigla otsast lendab Eesti kujuline sõnnikukamakas. Pildil kujutatud mehe repliik "Sitta kah!" iseloomustas pildil toimuva tegevuse kontekstis põlluväetamist, kuid üldistuse tasandil omistas fraasile teise tähenduse üleoleva ja hoolimatu suhtumise väljendusena. Tollal Eestis toimunud fosforiidisõja taustal, milles Eesti elanikkond oli valdavalt Eestis fosforiidi kaevandamise vastu, mida kavandas NSV Liidu keskvalitsus, omistas karikatuur niisuguse põlgliku suhtumise Eesti keskkonda ja elanike avalikku arvamusse keskvalitsusele, mis oli valmis üleliidulise majandusliku kasu nimel riskima Eesti keskkonna ulatusliku kahjustamisega, mis tollal Eestis valitsenud arvamuse kohaselt kaevandamisele järgnenuks.
Karikatuur tekitas laialdase vastukaja, kuna kritiseeris NSV Liidu keskvõime ja poleks veel mõne aasta eest kehtinud eeltsensuuri tingimustes ilmuda saanudki. Pilt avaldati Sirbi ja Vasara karikatuurivõistluse võidutööna, kuid osa žüriiliikmeid ei olnud väidetavalt seda näinud. Sirbi peatoimetaja sai karistuseks EKP KK büroo otsusega noomituse.
"Sitta kah!" on leidnud ohtralt kajastust nii omaaegses ajakirjanduses kui ka ajaloolistes ülevaadetes. Semiootiliselt on seda analüüsinud Maarja Lõhmus.
2016. aastal tegi Pärn karikatuurist uusversiooni, mis kritiseerib tema vabastamist animatsiooniosakonna juhi kohalt Eesti Kunstiakadeemias.