google/wiki40b huggingface dataset:
Puka raamatukogu

Puka raamatukogu on Otepää valla rahvaraamatukogu, mis asub Puka alevikus aadressil Kooli 6.

Ajalugu

Esimesed teadaolevad andmed Puka raamatukogu kohta pärinevad aastast 1922. Puka Tuletõrje Seltsi raamatukogu koosnes esialgu küll ainult kahesajast raamatust ning asus Juhan Mäelo asundustalus. Arusaadavalt oli taluperemees ka raamatukoguhoidja. Lugejad eelistasid ilukirjanduslikke teoseid, teaduslikke raamatuid laenutati vähem. Hooletute raamatulaenajate korrale kutsumiseks sisse seatud kautsjon muutis aga raamatukogu kasutamise mõneks ajaks tagasihoidlikumaks.
1926. aastal sai Puka Tuletõrje Seltsi raamatukogu Haridusministeeriumi kooliosakonnalt rahalist toetust 5000 marka. 1927. aastal oli raamatuid juba 500 piires, märkimisväärse osa kinkis Juhan Mäelo. 1928. aastal alustati ettevalmistusi raamatukogu Puka Tuletõrje Seltsi majja kolimiseks, teoks sai see küll alles 1930. aastal. Kolimisega ühildusid raamatukogu nimetus ning asupaik. Raamatukoguhoidjatena tegid tublit tööd Aleksander Vaard, Alviine ja Peeter Sarapuu. Tungiva nõudmise tulemusena maavalitsuselt saadud toetusega muretseti uut kirjandust. Mõnda aega oli laenutamine ka tasuline – 2 senti raamatu pealt.
1930. aastate lõpus oli raamatukoguhoidjaks suur kirjandushuviline Karl Katalsepp, kes oskas asjatundlikult ja sihikindlalt harjutada inimesi ka teaduslikke raamatuid lugema.
Aastatel 1941–1945 raamatukogu ei töötanud. Raamatud olid viidud varjule Julius Ojasalu aita. 1945. aastal tõi Alviine Sarapuu raamatud tagasi Puka tuletõrje majja.
1956. aastal oli raamatukogu Jaan Paapsteli eramajas, kust 1957. aastal koliti tagasi Puka rahvamajja. 50 m² suurune ruum oli külm ning ega mööblitki eriti polnud. 1960. aastal Puka sovhoosi abiga tehtud remont parandas siiski olukorda.
1985. aastal tehti rahvamajas ja raamatukogus põhjalik remont.
2001. aastal kolis raamatukogu uutesse ruumidesse. 2004. aasta teisel poolel mindi üle elektroonilisele laenutusele.

Juhatajad/laenutajad

Juhan Mäelo 1922
Aleksander Vaard
Alviine Sarapuu
Peeter Sarapuu 1945–1947
Karl Katalsepp
Ida Kärsna
Veloona Kaup 1956–1985
Ene Markov alates 1985

Statistika

Statistika 2014. aasta seisuga
Kogud: 11363
Kasutajad: 289
Külastused: 2 190
Laenutused: 5 114
Töökohad: 1
Skriptimiskeel

Skriptimiskeel on programmeerimiskeel, millega juhitakse programmide tööd. Skripte ehk skriptimiskeeles kirjutatud programme harilikult interpreteeritakse, erinevalt skriptide poolt kontrollitavatest programmidest, mis on sageli masinkoodi kompileeritud.
Skriptimiskeeled pärinevad tööde juhtimise keeltest (näiteks IBM-i JCL), mida kasutatakse pakktöötlusel. Need keeled käsivad süsteemil käitada teatud programme, kasutades teatud sisend-väljundseadmeid. Ajajagamissüsteemidest pärinevad käsukeeled on interaktiivsemad, kuid teostavad praktiliselt samu operatsioone.
Vahe skriptimiskeelte ja süsteemiprogrammeerimiskeelte vahel on hägune. Näiteks kasutatakse Perli sageli mitme käsureaprogrammi liitmiseks, samas sisaldab Perl ka vahendeid soklitega suhtlemiseks ja protsesside loomiseks, mis on harilikult olnud süsteemiprogrammeerimise pärusmaa.
Kuus (perekonnanimi)

Kuus on perekonnanimi.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kuus 736 inimesel: 366 mehel ja 370 naisel. Perekonnanimede levikult on Kuus meeste puhul 112. kohal ja naiste puhul 127. kohal.
Kristallvesi

Kristallvesi ehk kristallisatsioonivesi on kristallide koostisse kuuluv vesi, mis märgitakse ka keemilise aine valemisse (nt CuSO₄ * 5H₂O).
Mieračoŭščyna mõis

Mieračoŭščyna mõis ehk Meratšovštšõna mõis on  endine mõis Valgevenes Bresti oblastis Ivacevičy rajoonis, Kosava külanõukogus Kosava linna loodepiiri ääres Valgevene keeles on paiga nimeks Мерачоўшчына, ka Марачоўшчына, poola keeles aga Mereczowszczyzna.
Mieračoŭščyna mõisa mainitakse esimest korda aastal 1529, toona oli tegemist Kosavale alluva karjamõisaga. Koos Kosavaga vahetas omanikke ka Mieračoŭščyna, kuni see aastal 1733  Sapiehade valdusest Kościuszkodele läks. Aastal 1746 sündis mõisas hilisem Poola rahvuskangelane Tadeusz Kościuszko. Aastal 1764 suri Tadeusze isa ja tema naine müüs mõisa Kosava toonastele omanikele Flemingitele. Sellest ajast peale kadus Mieračoŭščyna mõis taas iseseisva üksusena ja eksisteeris Kosava karjamõisana.
Pusłowskid asusid mõisa hooneid taastama ja lõpetasid restaureerimistööd aastaks 1857. Ajal, mil Kosava kuulus Poolale, asus seal mälestusmärk. Mõisa peahoone, kus Tadeusz Kościuszko sündis, hävis Teise maailmasõja ajal (selle põletasid maha Nõukogude partisanid.
Aastal 2003 alustati USA saatkonna toetusel hoone taastamist, uus hoone valmis vanade fotode ja maalide põhjal. Aastast 2004 asub hoones muuseum.
Aadlikonvent

Aadlikonvendiks võidakse nimetada mingi piirkonna aadli üld- või esinduskogu.

Aadlikonvent Eesti ajaloos

Aadlikonvent oli Liivimaa ja Saaremaa rüütelkonnas aadelkonna valitav organ, mis toimis maapäevade vaheaegadel.
Aadlikonvendid toimisid kuni 1920. aastani, mil rüütelkonnad kaotati.
Svjatoslav I

Sõjakäigud kasaaride vastu

963/964 aastal tegi noor Svjatoslav sõjakäigu vjatitšite maale ja Vana-Vene riigi idaslaavlastest elanikke ohustanud Kasaari khaaniriigi vastu ning purustas Kasaari khaani väed ning vallutas kasaaride linnad (Kazerani, Atili, Sarkeli ja Tmutarakani) Doni jõe alamjooksul. Seejärel aga jätkas sõjakäiku alaanide ja adõgeede aladele, Kubanimaale Põhja-Kaukaasias.

Sõjakäik bulgaarlaste vastu

10. sajandi Balkani poolsaarel ja Väike-Aasias asunud keskaegne võimsaim riik Bütsants pidas sõdu Bulgaaria riigi täielikuks allutamiseks, milles ta kasutas liitlasena Svjatoslavi. Aastal 968 tungisid Kiievi-Vene väed eesotsas Svjatoslav I-ga Bulgaaria aladele ning vallutasid bulgaarlaste linnad Doonau ääres ning seadsid sisse 967. aastal oma residentsi ja valitsuskeskuse Perejaslavetsis (bulgaaria Preslav). 968. aasta alguses aga piirasid Kiievi sisse petšeneegid ning Svjatoslav oli sunnitud lahkuma Bulgaariast ning peletama petšeneegid Kiievi piiramiselt Volgast lääne pool asuvatesse steppidesse.

Sõda Bütsantsiga

Svjatoslavi lahkumise järel Kiievisse suutsid bulgarid saavutada kokkuleppe Bütsantsiga, taastada ühtsuse ning kindlustada end kindlustustes, kuid naasnud Svjatoslav vallutas 969. aasta sügisel taas Perejaslavetsi. 971. aastal alistasid Bütsantsi keisri Johannes I Tzimiskese väed Svjatoslav I väed. Silitrasse taandunud Svjatoslavi väed piirati sisse ja pärast 3 kuulist vastupanu alistusid nad 971. aasta juulis.
Svjatoslav ja tema väed lahkusid Bulgaariast ning suundusid Dnepri suudmesse. Seal varitsesid Dnepri kärestike juures neid ja nende sõjasaaki petšeneegid, kes Svjatoslavi 972. aasta kevadel tapsid.
Liteinõi sild

Liteinõi sild (vene Литейный мост) on sild Peterburis üle Neeva jõe. See ühendab Liteinõi prospekti Viiburi linnarajooniga.
Silla pikkus on 396 meetrit ja laius 34 meetrit. Liteinõi silla juures on Neeva sügavaim koht (24 meetrit).
Sild ehitati 1875–1879 ning ehitusel kasutati esmakordselt Venemaal kessoone.
1964. aastal Liteinõi silda renoveeriti ja laiendati 10 meetri võrra.
Silla piiretel on kujutatud linna vapp.
Litsentsiaat

Litsentsiaat (inglise licentiate) on isik, kes on omandanud vastava akadeemilise kraadi (litsentsiaadikraadi).
Litsentsiaadikraadi antakse nt Soomes ja Rootsis.
Susan Oyama

Susan Oyama on psühholoog ja teadusfilosoof, õppeasutuste John Jay College of Criminal Justice ja Graduate Center, CUNY emeriitprofessor.
Ta problematiseerib vaidlusi loomuse ja kasvatuse üle. Tema arengusüsteemi mõiste võimaldab ümber hinnata arengu ja evolutsiooni, keha ja vaimu ning paigalseisu ja muutuse dihhotoomia. Arengusüsteemide teooria on mõjutanud tunnetusteadust, psühholoogiat ja bioloogiafilosoofiat.
Virgil van Dijk

Koondisekarjäär

Debüüdi Hollandi rahvuskoondises tegi ta 10. oktoobril 2015 EM-i valikmängus Kasahstani vastu. Esimest korda kandis ta kaptenipaela 23. märtsil 2018 sõprusmängus Inglismaa vastu. Esimese värava rahvuskoondises lõi ta 26. märtsil 2018 sõprusmängus Portugali vastu.
Hassan II

Hassan II (9. juuli 1929 – 23. juuli 1999) oli Maroko kuningas alates 1961.
Hassan II tõusis troonile pärast oma isa, kuningas Mohammed V surma. 1965 Casablancas puhkenud rahutuste järel kehtestas ta diktatuuri ja elas üle kaks riigipöördekatset. Endise Hispaania Lääne-Aafrika, Lääne-Sahara okupeerimine 1976 võimaldas Hassanil saavutada rahvahulkade poolehoidu ja tugevdada võimu. 1984 naasis ta põhiseadusliku valitsemise juurde: rahvusliku ühtsuse valitsust hakkas juhtima tsivilist.
1998 leppis osales Hassan II valitava valitsuse moodustamises, kuigi see jäi monarhia kontrolli alla.
Tramin an der Weinstraße

Geograafia

2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 3296 inimest ja valla pindala on 19.4km².
Tramini vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Rungg (Ronchi) ja Söll (Sella).
Tramin külgneb järgmiste valdadega: Amblar, Kaltern, Coredo, Kurtatsch, Neumarkt, Montan, Auer, Sfruz ja Vadena.

Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 96.37% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 3.44% itaalia keelt ja 0.20% ladiini keelt.
Isaac Asimov

Isaac Asimov (sünninimi Исаак Юдович Озимов; 2. jaanuar 1920 Venemaa – 6. aprill 1992 New York) oli juudi päritolu ameerika ulmekirjanik, aimekirjanik ja biokeemik.

Elulugu

Isaac Asimov sündis Petrovitši külas Mogiljovi kubermangus, mis tänapäeval asub Smolenski oblastis. 1923. aastal asus ta koos vanematega elama Ameerika Ühendriikidesse. USA kodakondsuse sai ta 1928. aastal. 1939. aastal sai ta Columbia Ülikoolist keemia alal bakalaureusekraadi, 1941. aastal magistrikraadi ja 1948. aastal doktorikraadi.
Asimov elas 1977 üle müokardi infarkti. Detsembris 1983 tehti talle südameoperatsioon - aortokoronaarne šunteerimine, mille käigus tehtud vereülekandega omandas ta HIV-nakkuse. Asimov suri neeru- ja südamepuudulikkuse kätte.
Tartu Ülikooli arvutusliku neuroteaduse uurimisgrupp

Tartu Ülikooli arvutusliku neuroteaduse uurimisgrupp, ka Tartu Ülikooli arvutusliku ajuteaduse uurimisgrupp, on arvutusliku neuroteaduse valdkonnas tegutsev teadlaste töörühm Tartu Ülikooli arvutiteaduse instituudis.
Uurimisgrupp loodi 2013. aastal ja seda juhib Raul Vicente Zafra.
Uurimisgruppi kuuluvad Jaan Aru, Kristjan Korjus, Ardi Tampuu, Kristjan-Julius Laak, Ilja Kuzovkin ja Taivo Pungas.

Publikatsioonid

Allikas:
Jakov Dolgorukov

Jakov Fjodorovitš Dolgorukov (Dolgoruki; Яков Фёдорович Долгоруков; 1659—1720) oli Vene bojaar, vürst.
Ta sai poolakast õpetaja käe all väga hea hariduse, valdas vabalt ladina keelt.
1682. aasta streletside mässu ajal asus ta avalikult tsareevitš Pjotr Aleksejevitši poolele. Viimane tegi ta oma toastolnikuks.
Tsaaritar Sofja Aleksejevna, kes kartis tema mõju vennale, saatis ta 1687 saadikuks Prantsusmaale ja Hispaaniale paluma neilt riikidelt abi eelseisvas sõjas Türgiga. Missioon ei olnud edukas.
Aastal 1689, kui tsareevitši ja tsaaritari tüli oli haripunktis, ilmus Dolgorukov ühena esimestest Peetri juurde Troitse-Sergi suurkloostrisse. Selle eest määras Peeter ta Moskva kohtuprikaasi kohtunikuks.
Aastatel 1695 ja 1696 oli ta kaasas mõlemal Azovi sõjakäigul. Ta ülendati lähedaseks bojaariks.
Kui Peeter I 1697 välismaale sõitis, jättis ta Dolgorukovi lõunapiiri valvama ja Väike-Venet jälgima.
Kui 1700 asutati Sõjaprikaas, allutati Dolgorukovile komissariaadi- ja proviandiosakond.
Narva lahingus 1700 võeti ta sõjavangi. Vangis oli ta kümme aastat, algul Stockholmis, hiljem Jakobstadis. Sealt saadeti ta kuunaril Umeå poole. Laeval oli 44 Vene vangi ja 20 rootslast. Koos kaaslastega tegi Dolgorukov rootslased relvituks ning käskis kipparil sõita Tallinnasse, mis oli juba Vene valduses.
Peeter I määras Dolgorukovi senaatoriks, käskides tal jätkata kindral-sõjakomissari ülesannete täitmist. Rootsis vangis olles oli Dolgorukov saanud lähedalt tutvuda Rootsi riigikorraldusega, mistõttu ta sai Peetrile kasulikuks nõuandjaks, eriti kolleegiumivalitsemise alal.
Aastal 1717 määras Peeter I Dolgorukovi Revisjonikolleegiumi esimeheks. Ta oli riigikassa tulude ja kulude range ja äraostmatu kontrolör. Ühe asja arutamisel ütles ta Senatis: "Tsaarile on tõde parim teener. Kui teenida, siis mitte petta; kui petta, siis mitte teenida." (Царю правда лучший слуга. Служить — так не картавить; картавить — так не служить.) Pärimuses on palju jutte tema otsekohesusest ja äraostmatusest. Samuti paistis ta silma selle poolest, et seisis vastu Peeter I despootlikele otsustele.
Pärimuse järgi on Dolgorukov maetud Peterburi Andrease kiriku kalmistule.
Selle artikli kirjutamisel on kasutatud vene- ja prantsuskeelse Vikipeedia artiklit seisuga 7.1.2009.
Eugen Haamer

Eugen Haamer (10. aprill 1903 Kuressaare – 15. jaanuar 1968 Tartu) oli eesti arhitekt ja ehitusinsener.
Eugen Haamer lõpetas Saaremaa Ühisgümnaasiumi ja Tallinna Tehnikaülikooli ning täiendas end Saksamaal. Koolipoisina võttis osa 1919. aastal toimunud Saaremaa mässu mahasurumisest ning osales Vabadussõjas.
Oli Kuressaare linnainsener ja -arhitekt. Tema projekti järgi valmis Kuressaare Algkooli hoone, mis oli aastani 2011 tollase Kuressaare Põhikooli hoone Garnisoni tänaval. Ehitusinseneriks oli Armin Talk. Hoone valmis 1939. Avamise puhul kinkis Eugen Haameri vend maalikunstnik Eerik Haamer koolile oma teose "Saaremaa", mis asub praegu Saaremaa Muuseumis.
Teine tuntud tema projekteeritud hoone oli 1936. aastal valminud rannahoone nn Weise heinamaal, mille sõjajärgsetel aastatel lammutasid kütteks naabruses elavad vene sõjaväelased.
Töötas Tallinnas teede- ja sillaehituse spetsialistina. 1944. aasta märtsipommitamises kaotas perekond kodu ning 1946 asuti elama Valka, kus Eugen Haamer sai tööd teedevalitsuse peainsenerina. 1952. aastal määrati Valga Teedevalitsuse juhataja Tartusse ning koos temaga asus seal peainsenerina tööle ka Eugen Haamer. Tema vastutusalas olid mitme suure silla ja ka näiteks Tallinna–Tartu maantee Põltsamaa–Tartu lõigu ehitus.

Isiklikku

Eugen Haameri vennad olid maalikunstnik Eerik Haamer ning kirikuõpetaja ja skaudijuht Harri Haamer. Tema poeg Jaak Haamer oli režissöör.
Minski traktoritehas

Minski traktoritehas  (valgevene keeles Мінскі трактарны завод, lühend МТЗ; eesti keeles lühend MTZ) on peamiselt Belarusi traktorite valmistamise poolest tuntud tootmisettevõte Valgevenes Minskis.
Lisaks Belarusile toodetakse erinevaid metsaväljaveotraktoreid, haagiseid, kommunaaltehnikat ja atru. Tootevalikus on ka tavatarbijale mõeldud tooted alates haamritest kuni tabalukkudeni.[2]

Ajalugu

Minski traktorivabrik loodi 29. mail 1946. Algusaastatel ehitati roomikutega traktoreid, 1953. aastal alustati õhkrehvidega masinate väljatöötamist. 14. oktoobril 1953 väljus tehasest esimene õhkrehvidega traktor, milleks oli mudel MTZ-2. 1958. aastal toodeti traktor, mis kandis järjekorranumbrit 100 000. Minski traktorivabrik oli Nõukogude Liidus kõrgelt hinnatud ja sai mitmeid auhindu: 1966. aastal pärjati Belarusi Lenini ordeniga uue masina disaini loomise ja moodsa tehnoloogia väljaarendamise eest. 1971. aastal saadi Oktoobrirevolutsiooni orden edukuse eest traktorite valmistamisel. 1972. aastal veeres vabrikust välja traktor numbriga 1 000 000. 1995. aastal autasustati tehast Valgevene riikliku auhinnaga masinate eesrindliku arendamise eest. Belarusi traktorite põhjal loodi alternatiivsed masinad: kommunaal- ja metsamasinad, kaevanduste transpordi- ja laadimismasinad. 2000. aastal sai tehas ISO 9001 sertifikaadi, mis tähendas et toodangu kvaliteet vastab rahvusvahelistele nõuetele.
Teodiike

Teodiike (inglise theodicy) on teoloogiline õpetus Jumala õiglusest, heldusest, armulisusest ja õigeksmõistust.
Harkivi sõjaväehaigla

Põhjaregiooni sõjameditsiini kliiniline keskus (ukraina keeles Військово-медичний клінічний центр Північного регіону) on Ukrainas Harkivis asuv meditsiiniasutus.
Harkivi sõjameditsiinikeskus on üks kahest Ukraina peamisest ravikeskusest, kus haavatutele esmast abi osutatakse.
Keskus asutati 1873. aastal Harkivi I klassi sõjaväehospidalina. Keskus teenindab Ukraina kuut piirkonda: Tšernigivi, Sumõ, Poltava, Harkivi, Donetski ja Luganski oblast.
2016. aasta märtsi seisuga oli keskus osutanud abi kuuele tuhandele lahingutegevuses haavata saanud Ukraina sõjaväelasele.
Verviers' ringkond

Vallad ja osavallad

Ringkonna halduspiirides on 29 valda ja 86 osavalda.
Suure-Kambja mõis

Suure-Kambja mõis (saksa keeles Groß-Kamby) oli rüütlimõis Tartumaal Kambja kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tartu maakonnas Kambja vallas.
Sorbiinhape

Sorbiinhape ehk 2,4-heksadieenhape (keemiline valem C₆H₈O₂) on orgaaniline hape, mida kasutatakse konservandina. Looduses leidub seda kõige rohkem pihlakamarjades.
Pärmi- ja hallitusseente arenemist takistav toime on ka sorbiinhappe sooladel sorbaatidel.
Sorbiinhappe toidulisaaine kood on E200.
Fabian Gotthard von Steinheil

Perekond

Fabian von Steinheil abiellus 10. veebruaril 1793 vabapreili Natalie von Engelhardtiga (1773–1829), kes oli Viiburi kubermangu kuberneri, kindralleitnandi ja vabahärra Nikolai Heinrich von Engelhardti (1730–1778) tütar.
Nende Viiburis sündinud ainuke tütar Helena Alexandra Steinheil (1803–1872) abiellus 22. juulil 1819 Viiburis Haminast pärit Helsingi komandandi, kindralleitnant Alexander Steveniga (1824. aastast krahv Stewen-Steinheil; 1783–1842), kes päris Steinheililt lisaks krahvitiitlile ka Viiburi lähedal asunud Saarela mõisa.
Steinheil on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Reena Koll

Reena Koll (sündinud 15. novembril 1996) on Eesti teivashüppaja.
Tema nimel on Eesti naiste teivashüppe rekord 4.36 (25. juuli 2018, Tartu). Sisetingimustes hüppas 9. veebruaril 2016 Eesti  absoluutrekordiks 4.31. 5. veebruaril 2013 Tartus peetud Martin Kutmani mälestusvõistlustel püstitas ta sisetingimustes Eesti absoluutrekordiks 4.24. 14. jaanuaril 2012 Tartus hüppas ta 4.15. See oli ka Eesti rekord. 26. jaanuaril 2013 hüppas ta 4.20.
Enne välisrekordi 4.36 püstitamist hüppas 16. juunil 2018 4.35. Tema varasem välisrekord oli 24. juulil 2014 hüpatud 4.20. 22. juunil 2013 hüppas ta rekordiks 4.15.
Seitsmevõistluses on tema parim punktisumma 5125 (24. august 2012).
Reena Koll sai 2012. aastal Vabariigi Presidendi Kultuurirahastu noore sportlase preemia.
Heiko Sööt

Heiko Sööt (26. veebruar 1968 Pärnu – 14. veebruar 1998 Pärnu) oli eesti näitleja.
Lõpetas 1986. aastal Pärnu 2. Keskkooli ja 1990. aastal Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri (14. lend). Töötas aastatel 1990–1995 (vaheajaga) Endla Teatris. Seejärel tegutses reklaamiäri alal ja mängis selle kõrval ka Endla lavastustes.
1992. aastal määrati talle rolli eest Priit Pedajase lavastuses "Epp Pillarpardi Punjaba potitehas" rahvusvahelisel teatrifestivalil Toruńis parima noore näitleja preemia.
Ta suri vingumürgitusse.
Suur näär

Kirjeldus

Suur näär on vägagi sarnane hariliku näärega ning nende eristamisel on korduvalt eksitud. Suure nääre juurmistel lehtedel on vähemasti alumised sulglehekesed rootsukestega, munajad või piklikud, paljad ja läikivad. Ka ülemised varrelehed on lihtsulgjad, mitte mitmelisulgjad, nagu harilikul näärel. Võrreldes hariliku näärega on suurel näärel vars rohkem lehistunud ning juurmised ja varrelehed on omavahel sarnased.

Kasvukohad

Suur näär kasvab sagedamini puisniitudel ja niisketel niitudel, hõredates lehtmetsades ja metsaservadel, teede äärtes ja jõgede kallastel. Eelistab viljakat parasniisket mulda.

Levik

Üldlevilalt Eurosiberi liik - suure nääre areaal ulatub Euroopast Siberi keskkohani. Eestis areaali põhjapiiril. Paigutise levikuga, sagedamini Lääne-Eestis.
Nøtterøy

Nøtterøy on saar Oslo fjordi lääneservas Norras. See on üks kolmest suuremast saarest, millel asub Nøtterøy vald.
Toffleri ühiskonnaarengu lained

Esimene laine

Põllumajanduslik revolutsioon algas umbes aastal 8000 eKr, kui inimesed alustasid taimekasvatust ja loobusid kütt-korilase kultuurist. Kõigis esimese laine kogukondades nagu Hiinast Indiani, Indiast Aafrikani ning Euroopast Ameerikani oli maapind aluseks kõigele – majandusele, elule, kultuurile, perekonna struktuurile ja poliitikale. Elu keskmeks oli küla. Maa oli nende looduslikuks ressursiks. Inim- ja loomajõud, päike, tuul ja vesi olid nende energiaallikaks, kõik oli taastuv. Inimesed loobusid nomaadlikest eluviisidest, elasid paiksetes kogukondades ja rajasid suuri perekondi, et tööjõust puudust ei tekiks. Nad olid nii tootjad kui tarbijad ning suuremalt osalt ka jätkusuutlikud.

Teine laine

Industriaalrevolutsioon tõi elektri jõul töötavad masinad, mis muutsid inimkonda täielikult. Analüüsides üleminekut esimese laine tsivilisatsioonidest teise lainesse, selgitab Toffler, et muutused tehnosfääris (sünergia tehnoloogia ja jaotamissüsteemide vahel) toobadki esile uusi eluviise, suhtumisi, ideid ja arusaamisi inimühiskonna seisukorrast. Kui esimeses laines olid inimesed nii tootjad kui ka tarbijad, siis teist lainet iseloomustab lahknevus tootmise ja tarbimise vahel. Vähestest said tootjad, enamikust aga said sõltuvad töölised tehastes masinate taga või hoopis valitsusasutustes ja eraettevõtetes, omandades tehase töömudeli – tööaja ja tootmise vastastikune sõltuvus ning ajapõhine tööjaotus.

Kolmas laine

Kolmas laine on postindustriaalne ühiskond. Toffler lisas, et alates 1950ndate lõpust on enamik riike eemaldumas teise laine ühiskonnast sellesse, mida tema nimetas kolmanda laine ühiskonnaks. Ta juurutas selle iseloomustamiseks uusi sõnu ning mainib enda (nt super-industriaalne ühiskond) ja teiste leiutatud (nt informatsiooniajastu, elektroonikaaeg, maailmaküla, tehnotrooniline ajastu) mõisteid, mis ennustasid teatud astmeni demassiivistamist, mitmekesisust, teadmisepõhist tootmist ja muutuste kiirenemist ühiskonnas.
Arvutitehnoloogia on vähendanud vajadust tööliste masside ja massiivsete süsteemide järele, mis oli iseloomulik teisele lainele. Mobiiltelefon, arvutid ja optiline kaabel on vähendanud vajadust suuremõõtmeliste posti- ja telefonisüsteemide järgi. Telekommunikatsioon ja suhtlus käib küberruumi kaudu. Kolmandat lainet saab nimetada infoajastuks informatsiooni hulga ning selle päritolukohtade kasvamise ja laienemise tõttu, informatsioonile kerge ligipääsetavuse tõttu, suurema hulga kättesaadava kirjaliku materjali tõttu, audiovisuaalmeedia ja sotsiaalmeedia tõttu.
Donaator

Donaator (ladina keeles donator sõnast donare 'annetama') oli keskajal ja varauusajal kunstiteose tellija ja finantseerija. Lääne-Euroopa keskaegsed kunstiteosed võivad sageli sisaldada pildilist (portreed, vapid, suguvõsa sümbolid) või sõnalist (deviisid, pühendused, nimed) viidet donaatori isikule.
Bütsantsi kultuuriruumis vastab "donaatorile" κτήτωρ (ktētōr, ktítor; kreeka keeles 'asutaja', 'toetaja'), ктитор (ktitor vene, bulgaaria, serbia keeles, ktõtor ukraina keeles), ქტიტორი (khtithori gruusia keeles), ctitor (rumeenia keeles).