google/wiki40b huggingface dataset:
Inga Lunge

Inga Lunge (sünninimi Inga Proode; hiljem Inga Allik; sündinud 11. veebruaril 1981) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 2004. aastal Eesti Humanitaarinstituudi teatriõppe. 2011. aastal lõpetas Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia Lavakunstikooli magistriõppe.
Ta on eelkõige tuntud osatäitmisega Eesti vaadatuimas telesarjas "Pilvede all", kus ta mängib alates 2010. aastast.
Ta osales 2016. aasta sügishooajal meelelahutussaatesarjas "Su nägu kõlab tuttavalt".

Isiklikku

Tema poeg Rasmus on sündinud 2005. aastal. Ta abiellus 21. veebruaril 2012 muusik Toomas Lungega. 11. märtsil 2012 sündis neil tütar Nora Ann.
Tema poolõde on näitleja Liis Haab.
Voldemar Päts (filmioperaator)

Voldemar Päts (28. veebruar 1902 Tänassilma – 1942) oli eesti filmioperaator.
Rootsi kroonprintsi Gustaf Adolfi külaskäigu ajal Eestisse 1932. aastal keelas tolleaegne riigivanem Jaan Teemant filmimise ja Voldemar Pätsile määrati selle eest kaks nädalat aresti või 10 krooni trahvi.
Voldemar Pätsi isa oli Eesti õigeusu vaimulik Nikolai Päts.
Raekoda

Raekoda on hoone, kus toimusid rae istungid.
Armageddon (film)

Sisu

Kosmoses läheb kaotsi kosmosesüstik Atlantis. Mõni tund hiljem saab New York meteoriidisajus raskelt kannatada. NASA teadlased saavad neid kahte intsidenti uurides teada, et Maa poole on teel USA Texase osariigi suurune asteroid, mis Maaga kokku põrgates põhjustab elu hävinemise. NASA kutsub appi süvamerepuurija Harry Stamperi, et see oma meeskonnaga puuriks asteroidisse augu ja lõhuks selle tuumapommiga kaheks, sest see on ainuke võimalus kokkupõrget vältida. Meeskonnad asuvad kahe süstikuga, Freedomi ja Independence'iga teele, aga operatsiooni ähvardab varsti läbikukkumine. Independence saab asteroidile lähenedes asteroiditükiga pihta ja kukub alla ning Freedomi puur hävineb, kui see gaasitaskut tabab.
Oru vald (1939)

Oru vald oli vald Läänemaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Oru valla maa-alast, välja arvatud senise Oru valla talude heinamaatükkide maa-alad, mis lahusosadena asusid senise Võnnu valla piires.
1945 septembris moodustati Oru vallas Keedika külanõukogu keskusega Keedika külas ja Linnamäe külanõukogu keskusega Oru-Linnamäe alevikus. 1950. aastal Oru vald likvideeriti ja selle alad arvati Haapsalu rajooni koosseisu.
Tallinna vesilennukite angaar

Tallinna vesilennukite angaar praeguses Lennusadamas ehitati aastatel 1916–1917. Kavas oli ehitada kolm angaari, teisest angaarist jõuti ehitada valmis ainult vundament, mis tänapäeval on arvatavasti säilinud pinnases. Kolmandat angaari ei hakatud üldse ehitama.

Ajalugu

Peeter Suure Sadama koosseisu ei olnud esialgu (1911) kavandatud vesilennukite sadamat. 1916. aastal kuulutati välja võistlus vesilennukite angaaride projekteerimiseks uue sõjasadama idaossa. Võistlusel osales 11 ehitusfirmat. Nende hulgast valiti välja nii projekteerijaks kui ka ehitajaks Taani firma Christiani & Nielsen, kellel oli esindus ka Peterburis.
Projekt töötati välja Christiani & Nielseni Kopenhaageni peakontoris, kus tollal juhtis projekteerimisosakonda peainsener Herluf Forchhammer. Projekti konstruktor oli Sven Schultz. 1943. aastal hävis tulekahjus Christiani & Nielseni Kopenhaageni peakontori arhiiv, kus võis leiduda vesilennukite angaaride komplektne dokumentatsioon. Üks eksemplar originaalprojektist on tõenäoliselt säilinud Peterburis ja üksikuid jooniseid on säilinud ka Ajalooarhiivis Tartus.
Angaaride konstruktsioonid arvutati tõenäoliselt välja membraaniteooria abil. Ehitustööd tehti aastatel 1916–1917. Kui novembris 1917 tuli käsk sõjategevuse tõttu ehitustööd lõpetada, oli esimese angaari toorehitis ja teise angaari vundament valmis. Kolmandat angaari ei oldud veel hakatud ehitamagi.
Esimese angaari ehitus lõpetati Saksa esimese okupatsiooni ajal ajutisena ja see võeti vesilennukite hoiukohana kasutusele. Ehitustöid tehti veel 1920.–1930. aastatel.
Alates 1988. aastast on angaar tunnistatud Eestis kultuurimälestiseks. Angaaris tegutseb alates 2012. aastast Eesti Meremuuseum.

Tarindus

Hoone koosneb põhiosas 24 raudbetoonpostist ja 12 raudbetoondiagonaalist, mida katab kolm kaksikkõverat kuplikujulist raudbetoonkoorikut ning seitse silindrikujulist raudbetoonkoorikut. Kooriku paksus harjal oli 8 sentimeetrit, tugede juures 12 sentimeetrit. Angaari põhiplaan on 109 × 36 meetrit ning kuplite keskel asuv valguslatern on läbimõõduga ca 10 meetrit.
Nii suuremahuline raudbetoonist konstruktsioon on märkimisväärne nii ehitusteaduslikus kui ka -tehnilises mõttes. Angaari katab konstruktsiooniajaloo seisukohalt väärtuslik ja unikaalne õhuke raudbetoonist koorik, mis on loodud ajal, mil polnud veel pädevat teooriat koorikute arvutamiseks. See kuulub maailma kõige varasemate raudbetoonkoorikute hulka.
Tallinna vesilennukite angaariga analoogilisi konstruktsioone hakati mujal maailmas laiemalt rajama alles 1930. aastatel, eriti aktiivselt aga 1950. aastatel, kui koorikute teooria ning arvutusmeetodid olid juba suures osas kujunenud välja.
Tallinna vesilennukite angaarid projekteerinud inseneribüroos Christiani & Nielsen hiljem töötanud insenerid on projekteerinud ka muid kuulsaid ehitisi, nagu Sydney ooperimaja ja Pekingi olümpiastaadion.
Eesti Sotsiaalteaduslik Andmearhiiv

Ajalugu

1993. aasta sügisel kogunes rühm Tartu Ülikooli sotsiolooge, psühholooge, politolooge ja inimgeograafe, moodustades sotsiaalteaduste andmepanga algatusrühma ning hakkas välja töötama vastavat arendusprojekti. Tartu Ülikooli finantsilisel toetusel alustati Eesti Raadio Arvutuskeskuses säilinud sotsiaalteaduslike uuringuandmestike konverteerimisega magnetlintidelt diskettidele. 1994. aasta suvel pöörduti andmepanga loomise projektiga Avatud Eesti Fondi poole, kus vastati taotlusele positiivselt, ning aastateks 1994-1996 eraldati tegevustoetuse grant. Toetusgrandi abil õnnestus kaitsta hävimise eest üle 200 aastatel 1975–1994 läbiviidud uuringute andmestiku, mis olid säilinud Eesti raadio arvutuskeskuses ja Tartu ülikooli arvutuskeskuses ning viia nad üle PC formaati ja korrastada. 1995. aasta suvest alates tegutseb ESTA interdistsiplinaarse keskusena Tartu Ülikooli Sotsiaalteaduskonna ruumides. 29. märtsi 1996 võib pidada ESTA ametlikuks sünnipäevaks. 1997. aastast alates kuulub ESTA täisliikmena Euroopa Sotsiaalteaduslike Andmearhiivide Nõukokku (CESSDA). 2008. aastal reorganiseeriti arhiiv Tartu Ülikooli Sotsiaalteaduskonna (alates 2010. aastast Haridus- ja Sotsiaalteaduskonna) juures asuvaks konsortsiumiks.
Haradok (Hłusk Pahareły)

Ajalugu

Asulat on esimest korda mainitud XV sajandi teisel poolel, toona kandis see nime Hłusk. Asula oli Alšėniškiste, Ostrogskite ja Goštautaste ühine valdus. XVI sajandi esimesel poolel asutas Jurgis Alšėniškis uue asula, mis hakkas kandma nime Hłusk, Haradok hakkas aga kandma nime Stary Hłusk (Стары Глуск). XVI sajandi keskel läks kaks osa alevist (Alšėniškiste ja Goštautaste osad) Zygmunt II Augusti valdusse.
Asula jäi riiklikuks omandiks vaid aastani 1557, seejärel omandasid asula Chodkiewiczid. Jan Chodkiewicz müüs oma osa asulast ja sealsetest valdustest Olelkowiczitele. Ostrogskite osa läks abielu teel Albrecht Laska kätte, kes andis selle rendile. Aastal 1570 tekkis tal rentnikuga tüli, selle käigus põletati maha alevis asunud puidust linnus. Sellest ajast peale hakati asulat dokumentides nimetama Haradok Hłusk Pahareły või lühemalt Hłusk Pahareły (Глуск Пагарэлы), nime esimesest poolest tuleneb aga asula tänapäevane nimi.
XVI sajandi lõpus ostis asula Krzysztof Mikołaj Radziwiłł, pärast seda sai Haradokist Radziwillide Słucki valduste osa.
Poola jagamisel läks Hłusk Pahareły aastal 1793 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Minski kubermangu Babrujski maakonda. Aastal 1814 ehitati sinna õigeusu kirik. Aastal 1846 jagunes Hłusk Pahareły Haradoki külaks ja aleviks. Aastal 1866 ehitati sinna veel teinegi õigeusu kirik. Aastal 1897 olid alevis vesiveski, võõrastemaja ja kolm poodi, külas aga kaks poodi. Pärast aastat 1926 ühendati asulad taas Haradoki külaks. Teise maailmasõja ajal tapsid Saksa okupatsiooniväed 89 Haradoki elanikku.
Eesti-Aserbaidžaani suhted

Eesti-Aserbaidžaani suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Aserbaidžaani vahel.
Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted said alguse 20. aprillil 1992
2010 avati Aserbaidžaani Suursaatkond Tallinnas.
Ilja Ilf

Ilja Ilf (sünninimi Iehiel-Leib Fainzilberg; 15. oktoober (vkj 3. oktoober) 1897 Odessa – 13. aprill 1937 Moskva) oli 1920. ja 1930. aastatel tegutsenud populaarne juudi rahvusest nõukogude kirjanik, kes kirjutas koos teise kirjaniku Jevgeni Petroviga. Neid tuntaksegi peamiselt koondnime Ilf ja Petrov all.
Ilf alustas oma karjääri 18-aastaselt ajakirjanikuna. 1923. aastal asus ta elama Moskvasse, kus hakkas tööle ajakirjas Gudok, kirjutades satiirilisi esseesid.
Tema ja Jevgeni Petrovi kahasse kirjutatud satiirilised romaanid "12 tooli" (Двенадцать стульев, 1928) ja "Kuldvasikas" (Золотой теленок, 1931) said Nõukogude Liidus väga suure populaarsuse osaliseks.
Ilja Ilf suri 1937. aastal tuberkuloosi.
Miia Jõgiaas

Miia Jõgiaas (sündinud Miia Saviauk; 14. märtsil 1931 Tartus) on Eesti vabadusvõitleja, üks Tartus Raadi pargis asunud Nõukogude sõduritele püstitatud ausamba viiest õhkulaskjast 1949. aasta 5. novembril.
Ta kuulus Nõukogude okupatsioonivõimu vastasesse koolinoorte põrandaalusesse organisatsiooni Sini-Must-Valge (SMV).
Jõgiaas ja teised ausamba õhkulaskmisest osavõtnud SMV liikmed (kokku 38 inimest) arreteeriti 1950. aasta sügisel julgeolekutöötajate poolt – Jõgiaas oma Tartu kodus 19. novembri hilisõhtul. Vahi all hoiti Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi Tartu osakonna maja keldri eeluurimisvanglas Pepleri ja Riia tänava nurgal (nn Hall maja), Ülikooli tänava vanglas ja lõpuks endises naistevanglas Veski tänaval. 9. juunil 1951 mõistis Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi Erinõupidamine talle Vene NFSV Kriminaalkoodeksi paragrahvide 58-1a, 58-9, 58-10 alusel kümme aastat vabadusekaotust. Otsus tehti talle teatavaks 15. augustil 1951 Tartu Veski tänava vanglas. Septembris 1951 saadeti ta Tallinna ja Leningradi vanglate kaudu Vorkuta vangilaagri erilaagrisse Retšlag, mis oli mõeldud eriti ohtlikele vangidele. Laagris viibis ta koos oma lapsepõlvesõprade Elleni ja Ritaga, töötades algul raudteeliinide ehitusel ja seejärel tellisevabrikus. 11. mail 1956 otsustas NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi poliitiliste, ametialaste ja majanduskuritegude läbivaatamiskomisjon ta vanigstusest vabastada.  Vabanes vangilaagrist 26. mail 1956. Sõitis juunis 1956 elama Tallinna ja abiellus samal aastal oma Sini-Must-Valge organisatsioonikaaslase Tõnis Jõgiaasaga ning asus tööle aednikuna.
1976. aastal lõpetas Räpina Sovhoostehnikumi aiandusagronoomina. 1976-1986 Tartu sõjaväehaigla aednik ja Eesti Metsainstituudi puukool-katsemajandi tööline. Aastast 1986 pensionär.
Kolm ratsameest

"Kolm ratsameest" ("The Three Caballeros") on Walt Disney Feature Animationi 1944. aastal valminud täispikk multifilm.
Multifilm kujutab Disney tegelaste seiklusi Ladina-Ameerikas. Film toodeti osana stuudio hea tahte sõnumist Lõuna-Ameerikale. Multifilm esilinastus 21. detsembril 1944 Mexicos, Ameerika Ühendriikides näidati seda alates 1945. aasta veebruarist ja Suurbritannias sama aasta märtsist.
Multifilm koosneb seitsmest raamjutustusega ühendatud segmendist. Filmi pikkus on 72 minutit.
Siiri Rantanen

Siiri Johanna Rantanen (sünninimi Lintunen, hüüdnimi Äitee; sündinud 14. detsembril 1924 Tohmajärvil) on soome endine murdmaasuusataja, olümpiavõitja ja mitmekordne suurvõistluste medaliomanik.
Siiri Rantanen on tulnud Soome meistriks ka krossijooksus ja jalgratta maanteesõidus. Ta on neli korda valitud aasta parimaks naissportlaseks (1954, 1956, 1958, 1959).
Aastal 1977 oli ta 52-aastasena Finlandia-hiihto naiste sarja võitja. Ta osales Finlandia-hiihtol veel 1996. aastal.
Volksgarten

Volksgarten (eesti keeles 'rahvaaed') on vabaaja veetmise park Austria pealinna Viini 1. munitsipaalringkonnas ehk Innere Stadtis.
Park rajati Napoleoni vägede poolt 1809. aastal hävitatud kaitserajatistele. Aeda, mis on osa Hofburgi paleest, hakkas Ludwig Remy teostama 1821. aastal. Volksgarten avati avalikkusele 1823. aastal.
See on tuntud oma rosaariumi, kahe purskkaevu ning keisrinna Elisabethi ja kirjanik Franz Grillparzerit kujutavate skulptuuride poolest. Pargi keskel asub uusklassitsistlik Theseuse tempel. Corti kohvimaja (Cortisches Kaffeehaus), kus on esinenud heliloojad Johann Strauss I ja Joseph Lanner, valmis samuti aia avamisaastal. Johann Strauss II dirigeeris kohvimajas 1867. aasta veebruaris oma menukaks osutunud heliteose "Ilusal sinisel Doonaul" esmaettekannet.
Efervestsents

Efervestsents (inglise effervescence; ladina sõnadest ex- + fervere 'keema') on gaasi(mullide) eraldumine vesilahusest, tekitades selles lahuses kihisemise (inglise fizzing) ja vahutamise (inglise foaming).
Efervestsents toimub nt loksutatud karastusjookide avamisel, kui süsihappegaas energiliselt, vahtu moodustades eraldub.
Suurejõe külanõukogu

Suurejõe külanõukogu oli külanõukogu Viljandi rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Vändra külanõukoguga.
Rahu tänav (Rakvere)

Rahu tänav on tänav Rakveres.
Tänava pikkus on 478 m ja see asub Kondivalu linnaosas. Ida-läänesuunaline tänav saab alguse Aia tänavalt, ristub Juhan Kunderi tänava ja Tartu tänavaga ning lõpeb Rakvere linnakalmistu juures.  
Rahu tänava äärde on ehitatud nii eramuid kui ka korterelamuid, põhiliselt 20. sajandi teises pooles.
Freddy Krueger

Freddy Krueger on tegelaskuju õudusfilmist "Elm Streeti luupainaja".
Esmakordselt jõudis ta ekraanidele 1984. aastal, mil oli tegelane filmis. Teoses on Freddy Krueger tegelane, kes tungib unenägude ajal teiste inimeste teadvusesse ning põhjustab oma terasest käe abil nende surma, seda nii unenäos kui ka reaaalses elus. Sest ajast saadik on Kruegerist saanud peaaegu et regulaarne tegelaskuju õudukates.
Liivimaa rüütelkonna aadlimatrikkel

Matrikli koostamise põhjused

Keiser Peeter I kinnitas Liivimaa rüütelkonna privileegid 1710. aastal. Aadlile annetatud privileegides ja 1710. aasta kapitulatsioonides oli määratlus kohalik aadel, kuid see ei taganud aadliprivileege ainult kohalikule baltisaksa põlisaadlile, vaid laienes ka Vene teenistusaadlikele või Saksamaal aadliseisuse omandanud isikutele. Seepärast oli põlisaadel huvitatud, et rüütelkonna mõiste täpsemalt piiritletakse; seda taotleti juba Rootsi võimu ajal. Liivimaa rüütelkond pöörduski selleks 1727. aastal võimude poole, et saada luba aadlimatriklite koostamiseks.

Matrikli koostamine 1727−1747

Matrikli koostamine võttis rohkem aega kui loodeti. Liivimaa aadlikud pidi esitama oma aadliõigusi tõendavad dokumendid 1731. aasta lõpuks, kuid paljud ei olnud seda hoolimata korduvatest meeldetuletustest teinud isegi 1730. aastate lõpuks. 1732. aastal moodustati Liivimaa rüütelkonna matriklikomisjon, mille eesotsas oli maamarssal ja mille liikmed kinnitas kubermanguvalitsus. Kohe algusest peale oli eesmärk matrikkel jaotada nelja ossa ehk klassi; aluseks võeti suguvõsade Liivimaale saabumine või nende aadeldamine kronoloogilises järjekorras. Kuna kõige vanema perioodi aadlisuguvõsasid ei olnud võimalik täpselt reastada, tehti seda loosimise teel. Teistes riikides aadeldamist ei arvestatud. Ehkki selline klassidesse jagunemine tekitas mõnedes aadlikes vastuseisu, valmis matrikkel 1747. aastal kummatigi kronoloogilisel põhimõttel: a) piiskopi- või orduajal (kuni 1561) rüütelkonda kuulunud suguvõsad, b) Poola ajal (1561−1629) rüütelkonda võetud perekonnad, c) Rootsi ajal (1629−1710) rüütelkonna liikmeks saanud perekonnad ja d) Vene ajal (enne 1747) vastuvõetud suguvõsad. Kokku immatrikuleeriti 172 suguvõsa, kellest esimesse klassi kuulus 52, teise 16, kolmandasse 45 ja neljandasse 59 perekonda. Matriklis ei tõstetud esile krahve ja vabahärrasid, kuna lähtuti põhimõttest, et Liivimaal on olnud alati vaid rüütliseisus (weil hier in Liefland nur ein Ritterstand wäre).
Matriklite koostamisega kujunes Läänemereprovintsides selgelt piiritletud isikute ring. Ehkki matrikli valmimine ei muutnud aadliseisust päriselt suletuks, oli uute perekondade lisandumine muudetud võrdlemisi keeruliseks. Vastavalt 1759. aasta Liivimaa maapäevakorraldusele sai sellise taotluse rahuldada vaid rüütelkonna täiskogu. Kui tavaliselt lähtus maapäev oma otsuste vastuvõtmisel lihthäälteenamuse põhimõttest, siis rüütelkonda immatrikuleerimisel oli nõutav vähemalt 3/4 kohalviibijate hääl. Matriklisse kantud isikul tuli rüütelkonna kassasse tasuda ka kopsakas 100 taalri suurune lõiv.
Sakslased

Sakslased (endanimetus die Deutschen) on etnos (Volk), mis jagab ühist saksa kultuuri, räägib saksa keelt emakeelena ning on saksa päritolu. 
Sakslasteks võidakse nimetada ka Saksamaa Liitvabariigi kodanikke üldiselt, nende etnilisele kuuluvusele tähelepanu pööramata.
Maailmas on umbes 100 miljonit inimest, kes kõnelevad saksa keelt emakeelena, umbes 75 miljonit neist peab end sakslasteks. Peale selle on 70 miljonit saksa päritoluga inimest (peamiselt USAs, Brasiilias, Kasahstanis ja Kanadas), kes ei räägi saksa keelt emakeelena, kuid võivad end pidada siiani etnilisteks sakslasteks. Seetõttu on sakslaste koguarv 75 ja 160 miljoni vahel, olenevalt kriteeriumitest (emakeelena rääkijad, etnilised sakslased või osaliselt saksa päritoluga inimesed).
Sakslased moodustavad tähtsa rahvusvähemuse mitmes Kesk- ja Ida-Euroopa riigis (Poola, Ungari, Rumeenia, Venemaa), samuti Namiibias, Lõuna-Brasiilias, Argentinas, Tšiilis ja Paraguays.

Päritolu

Sakslased on germaani hõimudest kujunenud rahvas. Germaani keeli rääkivad rahvad rändasid Lõuna-Skandinaaviasse Musta mere piirkonnast, assimileerides teised rahvad, sealhulgas soomeugrilased. Läänemerest lõunas assimileeriti, hävitati või aeti neilt aladelt välja keldid. Etnograafide hinnangul laiendasid germaanlased oma asualasid Jüütimaalt ja Läänemere edelakaldalt kaugemale juba enne Suurt rahvasterännet. Hiljem segunesid sakslased teiste Euroopa rahvastega, nagu roomlased ja slaavlased.

Sakslaste nimetuse päritolu eesti keeles

Eestlased ja mitmed teised läänemeresoome rahvad on sakslaste nimetuse tuletanud germaani suguharu sakside nimetusest (eesti "sakslased", soome "saksalaiset", liivi "saksād").
Saško Kedev

Saško Kedev (makedoonia keeles Сашко Кедев; sündinud 6. juulil 1962 Štipis) on Põhja-Makedoonia poliitik, arstiteadlane (kardioloog) ja alpinist. 
Ta töötab Skopje ülikooli arstiteaduskonnas korralise professorina. Aastatel 2002–2006 oli ta Makedoonia parlamendi liige, 2004. aastal kandideeris ta Makedoonia presidendiks, kuid kaotas teises voorus Branko Crvenkovskile.
Kolmanda Makedoonia alpinistina tõusis ta 2009. aastal Džomolungma (8848 m) tippu.

Haridustee ja töökäik

Ta lõpetas 1986. aastal Skopje ülikooli arstiteaduskonna. Magistrikraadi kliinilises kardioloogias sai ta 1989. aastal. 1998. aastal kaitses ta Skopje ülikooli arstiteaduskonna kardioloogiakliinikus filosoofiadoktori kraadi kardioloogias väitekirjaga "Primary coronary angioplasty versus intravenous thrombolysis in acute myocardial infarction".
Aastatel 1991–1993 töötas ta kliinikus Bethesdas Marylandis. 1999–2002 juhatas ta kardioloogiakliinikut Skopjes. 2003. aastal töötas ta külaliprofessorina Põhja-Carolina Ülikooli kardioloogiainstituudis. 2008. aastal sai ta Skopje ülikooli kaasprofessoriks ja 2013. aastal korraliseks professoriks.

Isiklikku

Ta valdab inglise ja itaalia keelt. Tema abikaasa on neuroloog Diana Kedeva. Peres kasvab kaks tütart.
Tom Wopat

Tom Wopat (õieti Thomas Steven Wopat; sündinud 9. septembril, 1951 Lodiis Wisconsins) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Piiri vald

Piiri vald oli vald Virumaal Narva jõe idakaldal aastail 1939–1945.
Vald moodustati senise Kose valla piires. Kose vald (vene keeles Козельскaя) eksisteeris alates 1920. aastast Narva jõest ida pool asunud maa-alal, mis pärast Eesti Vabadussõja edukat lõppu oli liidetud Tartu rahulepingu alusel Virumaaga.
1. aprillil 1939 oli vallas 1202 elanikku.
Vald kuulus Riigivolikogu 66. valimisringkonda, kust valiti Aleksander Ossipov.
Edmund Arthur Wilhelm Adelheim

Edmund Arthur Wilhelm Adelheim (5/17. mai 1843 Tallinn – 17. veebruar/2. märts 1911 Tallinn) oli arst Tallinnas 1870–1871 ja 1873–1904 ning Viinis 1871–1873. Dr.med. 1869 Forensisch-chemische Untersuchungen über die wichtigsten Aconitum-Arten und ihre wirksamen Bestandtheile
Raphaël Guerreiro

Raphaël Adelino José Guerreiro (sündinud 22. detsembril 1993 Le Blanc-Mesnilis) on Portugali jalgpallur. Ta mängib vasakkaitsja või poolkaitsja positsioonil Bundesliga klubis Dortmundi Borussia ja Portugali jalgpallikoondises.
Guerreiro sündis Prantsusmaal portugallasest isa ja prantslannast ema lapsena. Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaal. 2008. aastal liitus ta Caeniga. 2012. aastal pääses ta esmakordselt klubi põhimeeskonda. Hooajal 2012–13 pidas ta klubi meeskonnas Prantsusmaa esiliigas 38 mängu ja lõi ühe värava ning valiti samal hooajal liiga sümboolsesse koosseisu.
2013. aasta juunis sõlmis ta nelja aasta pikkuse lepingu Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Lorient. Debüüdi Prantsusmaa kõrgliigas tegi ta 10. augustil mängus Lille'i vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 1. novembril mängus Paris Saint-Germaini vastu.
2016. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Dortmundi Borussiaga. Arvatav üleminekusumma oli 12 miljonit eurot. Debüüdi Bundesligas tegi ta 27. augustil mängus Mainzi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 20. septembril mängus Wolfsburgi vastu.

Koondisekarjäär

Debüüdi Portugali jalgpallikoondises tegi ta 14. novembril 2014 sõprusmängus Armeenia vastu. Neli päeva hiljem lõi ta sõprusmängus Argentina vastu mängu viimasel minutil Portugali võiduvärava.
2015. aastal tuli ta Portugali kuni 21-aastate koondisega omavanuste Euroopa meistrivõistlustel hõbemedalile. Guerreiro oli üks viiest Portugali mängijast, kes valiti turniiri sümboolsesse koosseisu.
2016. aastal tuli ta Portugali koondisega Euroopa meistriks. Guerreiro valiti turniiri sümboolsesse koosseisu.
Ta on kuulunud Portugali koondisse veel ka 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Ilumets

Ilumets, eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Ilumets (Ilmets) on pandud Saku mõisas Keila kihelkonnas Harjumaal. Nimede eestistamisel määrati Ilumets uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Busch, Bushs, Esvalder, Frisch, Grünthal, Holm, Issak, Ivanov, Jürisson, Kiinof, Kilter, Krõlov, Krönström, Martov, Milpak, Nabba, Peetsmann, Peetzmann, Persidski, Pilevelt, Schönvald, Seetants, Sontag, Tiismann ja Zeik. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Ilumets Eestis 52 mehel ja 53 naisel.
Tartu Kivilinna Kool

Tartu Kivilinna Kool (2014. aasta sügiseni Tartu Kivilinna Gümnaasium) on Tartus Annelinnas tegutsev põhikool. Kool asub  aadressil Kaunase puiestee 71.

Ajalugu

Kool alustas tegevust 1985. aastal Tartu 16. Keskkooli nime all. Esialgu komplekteeriti 19 klassi, kus õppis 580 inimest.
Alates 2004. aastast asus kool kahes õppehoones: Kaunase puiestee 71 (1.-7. klass) ja Kaunase puiestee 70 (8.-12. klass). Pärast keskkooliosa kaotamist 2014 tegutseb kool ainult hoones Kaunase puiestee 71.
Kivilinna Gümnaasium oli õpilaste arvult Eesti suurim keskharidust andev õppeasutus, seal õppis 1506 õpilast (2007).
Aastal 2014 läks kooli gümnaasiumiosa uue kooli Tartu Kristjan Jaak Petersoni Gümnaasiumi koosseisu.
Puurmani valla lipp

Puurmani valla lipp on Jõgeva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Puurmani valla lipp.
Lipp kinnitati 5. jaanuaril 2000.

Lipu kirjeldus

Puurmani valla lipp on ristkülikukujuline vapilipp. Kollase kanga alaservas on roheline kuuselõikeline laid 12 rohelise kuusega, mida läbib horisontaalne valge lainelõikeline laid. Kollase välja keskel on must, valge noka ja punase keelega kotkapea. 
Lipu normaalmõõtmed on 105x165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11.