google/wiki40b huggingface dataset:
Edgar Vaikmäe

Edgar Vaikmäe (varem Edgar Vendelik; 26. veebruar 1919 Patjala – 17. detsember 1999 Jõgeva) oli eesti vaimulik.
Tema koolitee algas Kassinurme külakoolis, sellele järgnes Kaarepere algkool, mille ta lõpetas aastal 1933; Kaareperes õppides kuulus ta noorkotkana Kaarepere noorkotkaste rühma "Kotkas". Seejärel õppis ta Hugo Treffneri Gümnaasiumis, mille lõpetas aastal 1938. Aastal 1938 asus ta Tartu Ülikooli usuteaduskonda, aastal 1940 pidi ta õpingud katkestama, üleminek arstiteaduskonda ebaõnnestus. Olulisemate usuteaduslike ainete eksamid said siiski sooritatud, kuna aastast 1943 töötas ülikooli juures ajutiselt Usuteaduse Instituut. 1941. aasta üldmobilisatsioonist vabastati ta seoses nõrga nägemisega. Temast sai Palamuse maksuinspektor ja ka vallasekretär. Aastatel 1942–1943 töötas ta Kaarepere valla abisekretärina. 1. veebruaril 1944 kuulutati välja üldmobilisatsioon, sellest ta enam vabastust ei saanud. 1941. aastast 1944. aasta üldmobilisatsioonini ning pärast sõda 1946. aastani tegutses ta Palamuse Püha Bartholomeuse koguduse õpetaja Aldur Partsi abilisena. Aastal 1946, pärast Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja Elmar Salumaa arreteerimist aitas ta ka seal surnuid matta ja ümbruskonna lapsi ristida. Laiuse koguduse juhatus pöördus konsistooriumi poole sooviga, et Vaikmäest saaks Laiuse koguduse õpetaja. Tolleaegne piiskopi asetäitja August Pähn kutsuski ta Tallinna Toompea Kaarli koguduse juurde enesele abiks. 9. mail 1948 ordineeriti ta (koos Paul Saarega) August Pähna poolt õpetajaks.
Mihhailovi komitee kojukutsumislehekese viimases numbris lastakse kellelgi E. Vaikmäel vaba maailma eestlaste poole pöörduda. E. Vaikmäe tituleerib end Võru evangeeliumi luteri usu kiriku õpetajaks. Tal on talaar seljas, rist rinnal ja seisab altari ees, käed ristis. Sellist vaimulikku ei olnud varemalt Eestis. Seda nime ei seisa ei õpetajate ega köstrite nimistus 1943. aastast. Ta ise ütleb, et on hakanud Võru koguduse õpetajaks 1948. Siis veel ei töötanud Tallinnas kirikuõpetajate kursused, kus paari kuuga vaimulikke valmis vorbitakse. 
Ta oli aastatel 1948–1978 Võru Katariina koguduse õpetaja. Lisaks hooldas ta aastatel 1948–1954 (kuna õpetaja Karl Puusemp pidi end poliitilistel põhjustel varjama) ja 1964–1967 Pindi kogudust. Aastatel 1978–1985 oli ta Tallinna Toompea Kaarli koguduse (2. pihtkonna) õpetaja. Aastal 1985 oli ta kuu aega Vastseliina Katariina koguduse õpetaja, ent sealt vabastati ta tervislikel põhjustel. Kuid aastatel 1986–1996 teenis ta Loksa Püha Neitsi Maarja kogudust, kuni jäi emerituuri suhkruhaigusest tingitud nägemise puudulikkuse tõttu.
1999. aasta novembri lõpus avastati tal maksavähk ning ta suri 17. detsembril 1999 Jõgeval. 27. detsembril 1999 saadeti ta ära Palamuse kirikust Palamuse kalmistule, matusetalituse viis läbi piiskop Einar Soone.
Frankfurdi suurhertsogkond

Ajalugu

Frankfurt kaotas oma vaba riigilinna staatuse aastal 1806, kui kaotati Saksa-Rooma riik. Linn anti endisele Mainzi peapiiskopile Karl Theodor von Dalbergile ja sellest sai Frankfurdi vürstkond. Kui Dalberg oli sunnitud oma Regensburgi vürstkonna aastal 1810 Baieri kuningriigile andma, liitis ta oma ülejäänud territooriumid Aschaffenburgi, Wetzlari, Fulda, Hanau ja Frankfurdi uueks Frankfurdi suurhertsogkonnaks.
Kuigi suurhertsogkond sai nime Frankfurdi linna järgi, resideeris Dalberg Aschaffenburgi linnas. Kuid territooriumi valitsesid tegelikult Prantsuse volinikud. Suurhertsogkonna põhiseaduse järgi pidi pärast Dalbergi surma riigi pärima Napoleoni kasupoeg Eugène de Beauharnais.
Dalberg loobus Eugène kasuks troonist 26. oktoobril 1813, pärast Napoleoni kaotust Leipzigi lahingus. Suurhertsogkond lakkas olemast pärast detsembrit 1813, kui linna okupeerisid liitlaste väed. Kuigi Frankfurt ise sai taas kord vabalinnaks, annekteeris enamuse suurhertsogkonna territooriumist lõpuks Baieri kuningriik.
Jõhvi Vene Põhikool

Jõhvi Vene Põhikool on põhikool Jõhvis aadressil Narva mnt 16. Õppekeel on vene keel.
Jaagarahu

Jaagarahu on paikkond Saaremaa lääneosas Kihelkonna lahe juures.
Aastal 1927 rajati sinna kohalikust paemurrust paekivi väljavedamiseks Jaagarahu sadam, mis hävis 1969. aastal pärast tormi. Sadamat ja karjääri ühendas 4 kilomeetri pikkune kitsarööpmeline raudtee. Aastal 1941 ja 1949 küüditati sadama kaudu saarlasi. Sadama järgi on oma nime saanud ka Siluri Jaagarahu lade.
Peeter Meriläinen

Peeter Meriläinen (20. detsember 1929 – 28. juuni 2009 Pisisaare) oli eesti põllumajandustegelane ja majandijuht.
1964. aastal lõpetas ta kaugõppes Olustvere Sovhoostehnikumi.
1950. aastate alguses oli ta Otepää rajooni põllumajandusosakonna juhataja. 1953. aastast Otepää rajooni Töörahva Saadikute Nõukogu liige.
1954. aastast oli ta Põltsamaa rajooni "Punalipu" kolhoosi esimees, hiljem pikaaegne Jõgeva rajooni Pajusi kolhoosi esimees.
Ta on maetud Põltsamaa kalmistule.
Il Tümene

Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riigikogu (Il Tümene) (jakuudi keeles Саха Өрөспүүбүлүкэтин Ил Түмэнэ; vene keeles Государственное Собрание (Ил Тумэн) Республики Саха (Якутия)) on Sahha (Jakuutia) Vabariigi parlament, Sahha (Jakuutia) Vabariigi riigivõimu esindus-, seadusandlik- ja kontrollorgan.
Sahha parlament on ühekojaline. Il Tümenes on 70 liiget, kes valitakse vabadel valimistel viieks aastaks.

Ajalugu

4. aprillil 1992 võttis Sahha (Jakuutia) Vabariigi Ülemnõukogu vastu uue konstitutsiooni. See jõustus 27. aprillil.  Uue konstitutsiooni kohaselt on Sahha (Jakuutia) Vabariik suveräänne riik, Venemaa Föderatsiooni võrdõiguslik liige, mille kõrgem seadusandlik organ Riigikogu (Il Tümene) on ennetähtaegselt oma tegevuse lõpetanud Sahha (Jakuutia) Vabariigi Ülemnõukogu õigusjärglane.
Il Tümene esimesed valimised toimusid 12. detsembril 1993. Parlamenti valiti 56 saadikut, neist 35 Vabariigi kotta (Палата Республики) ja 21 Esindajate kotta. Aastatel 1993–2002 oli Sahha parlament kahekojaline. Parlamendi teise koosseisu valimistel 28. detsembril 1997 valiti 70 rahvasaadikut – kummasegi kotta 35 inimest. 29. detsembril 2002 valiti Sahha ühekojalisse parlamenti 70 rahvasaadikut.
Hallutsinatsioon

Hallutsinatsioon ehk ebataju on taju häire, mille korral esineb tajuelamus ilma reaalse stiimulita. Filosoofias mõeldakse ka võimalikest hallutsinatsioonidest, mis on ehtsast tajust subjektiivselt eristamatud.
Hallutsinatsioonid võivad esineda ka loomadel ja on pakutud välja hallutsinatsiooni mudelit loomkatse tingimustes, kuid kindlaid ja üheselt tõlgendatavad tõendid selle mudeli autentsuse kohta puuduvad, sest tänapäevase teaduse taseme juures on hallutsinatsioone võimalik täpselt diagnoosida ainult hallutsineerija sõnade põhjal.

Hallutsinatsioonide tähendus

Reeglina viitavad hallutsinatsioonid tõsisele häirele kesknärvisüsteemi talitluses, kuid paari erandina võivad hallutsinatsioonid esineda ka tervetel inimestel. Kuid tingimused, mil nad esinevad, ei ole iseloomulikud virge- või uneseisundile. Nimelt, uinumisel või ärkamisel ja seisundis, mil inimene pole täielikult ärkvel ega täielikult uinunud (une ja ärkeloleku piiril – ning siis on teadvuse selguse tase häiritud), võib inimene tajuda hüpnagoogseid või hüpnopompiinseid hallutsinatsioone.
Inimese jaoks on hallutsinatsioon reaalsus, mille järgi ta kujundab oma käitumise.
Kuna hallutsinatsioonide mõjul sooritatud tegevuse põhjus ei pärine reaalsusest, siis sellises seisundis sooritatud teo ajal on inimene piiratud teovõimega.

Realism ja idealism

Realismi seisukohast on hallutsinatsioon tajuelamus, millel puudub objektiivne vaste. Idealismi seisukohast erineb hallutsinatsioon teistest tajuelamustest ainult selle poolest, et ta ei ole kooskõlas teatud korrapärasusmustritega, mida teised tajuelamused järgivad.

Modaalsused

Hallutsinatsioonid on võimalikud ja mõeldavad kõigi meelte puhul. Filosoofias eeldatakse sageli, et nägemishallutsinatsioonide kohta öeldu on ülekantav kõigile modaalsustele, kuid alati see nii ei ole. Psühholoogias käsitletakse sageli nägemis- ja kuulmishallutsinatsioone erinevalt.

Hallutsinatsioon ja taju

Hallutsinatsiooni puhul ei tajuta seda, mida tundub tajutavat, sest taju puhul peab olema tegu reaalse objektiga.
Tajuelamus on õige (veridical, accurate), kui ta on vastavuses objektiga. Ehtsad tajuelamused on õiged, kui pole tegu illusiooniga. (Bill Breweri järgi on illusiooni korral tajuelamus õige, kuid moodustub väär uskumus.) Hallutsinatsioon tavaliselt ei ole õige, aga kui sellele vastav objekt on kohal, siis ta on õige.
Seega tajuelamused osalevad kas õiges tajus, illusioonis või hallutsinatsioonis. Igas neist osalemist on endal võimalik tõeselt uskuda või vääralt uskuda igas neist osalemises on endal võimalik kahelda. Mõnikord on raske otsustada, kas tegu on illusiooniga või õige taju ja väära uskumusega. Mõni kord pole selge, kas tegu on illusiooniga või hallutsinatsiooniga, näiteks Hermanni võre puhul.
Heinrich George

Heinrich George (kodanikunimi kuni 1932. aasta oktoobrini Georg August Friedrich Hermann Schulz; 9. oktoober 1893 Stettin (tänapäeval Szczecin, Poola) – 25. september 1946 Sachsenhauseni vangilaager, Oranienburg) oli saksa näitleja.
Georg Schulz (hilisema nimega Heinrich George) oli pärit mereväeohvitseri August Schulzi perekonnast. Ta lõpetas näitlejaõpingud 1912. aastal ja töötas seejärel Kolbergi (tänapäeval Kolobrzeg), Brombergi (tänapäeval Bydgoszcz) ja Neustrelitzi teatrites. 1914–1917 võttis ta vabatahtlikuna osa Esimesest maailmasõjast ja sai raskelt haavata. 1917–1921 töötas ta Dresdeni ja Frankfurdi teatrites. 1921. aastal kutsus Max Reinhardt Heinrich George tööle Berliini Saksa Teatrisse (Deutsche Theater). Samal aastal mängis Heinrich George esimesed kõrvalrollid tummfilmides. 1922. aastal mängis ta külalisnäitlejana Viini Linnateatris (Wiener Burgtheater). 1923. asutas Heinrich George Berliinis koos Alexander Granachiga Näitlejate Teatri (Schauspieler-Theater), et vabaneda kommertslikust repertuaarist. 1923–1934 oli Heinrich George Preisi Riigiteatri (Preußisches Staatstheater) näitleja. Sel ajal sai temast üks Weimari vabariigi tunnustatumaid näitlejaid. Aastatel 1925–1928 mängis George ka Erwin Piscatori juhitud teatri Berliner Volksbühne lavastustes. Koos Piscatori ja Bertolt Brechtiga tegi George vasakpoolset agitatsiooniteatrit. Tol ajal oli George oma vaadetel lähedane Saksamaa Kommunistlikule Parteile. 1927. aastal mängis ta Fritz Langi lavastatud tummfilmis "Metropolis" esimese suurema filmirolli. 1931. aastal mängis ta peaosa filmis "Berliin Aleksanderplats" ja tõusis juhtivate saksa filminäitlejate hulka. Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel 1933. aastal oli Stefan George lühiajaliselt poliitilistel põhjustel näitlejatööst Preisi Riigiteatris eemaldatud, kuid ta suutis oma suhted uute võimudega kiiresti korda seada. 1933. aastal mängis ta filmis "Hitlerinoor Quex". 1938–1944 oli George Berliini Schilleri Teatri (Berliner Schiller-Theater) intendant. Ta pakkus tööd ka näitlejatele, kes olid poliitilistel põhjustel taga kiusatud.
1937. aastal sai Heinrich George Joseph Goebbelsilt riiginäitleja tiitli.
Teise maailmasõja järel vahistas NKVD Heinrich George 1945. aasta juunis. Ta paigutati Sachsenhauseni vangilaagrisse, kus ta 1946. aasta septembris suri.
Noorteorganisatsioon

Eesmärk

Noorteorganisatsioonide eesmärk on üldjuhul aidata noorsootöö meetodeid kasutades kaasa noorte vabatahtlike liikmete täisealiseks kasvamisele, arendada noori, organiseerida neid huvitavaid tegevusi ja esindada noorte huve. Organisatsiooni eesmärk võib olla ka kasvatada ja arendada vabatahtlikku järelkasvu kindlale valdkonnale (näiteks tehnika, merendus, lennundus, pääste, kaitse) või täiskasvanute organisatsioonile.

Kirjeldus ja tegevus

Noortena käsitletakse üle maailma tavaliselt kuni 30-aastasi (Eestis kuni 26-aastasi), mõnikord aga lihtsalt alaealisi. Tavapärase noorteorganisatsiooni iseärasus võrreldes muude noortetegevuste, noortekeskuste, spordiasutuste, huvikoolide või programmidega on noorte liikmete endi pidev osalemine organisatsiooni tegevuse korraldamisel ja läbiviimisel. 
Noorteorganisatsiooni liik või osa võib olla ka lasteorganisatsioon. Lapseealiseks nimetatakse Eesti kohtupraktika põhjal alla 14-aastast. Suurtes ja laia vanusevahemikuga noorteorganisatsioonides korraldatakse sageli kuni 12–14 a vanuste ja neist vanemate tegevusi eraldi, neid vanuserühmi ka nimetatakse erinevalt. Näiteks skautluses skaudid ja hundud, pioneeriorganisatsioonis pioneerid ja oktoobrilapsed, Hitlerjugendis Hitlerjugend ja Jungvolk jm. 
Noorteorganisatsiooni tegevust võib toetada või kureerida täiskasvanutest koosnev sarnase eesmärgiga organisatsioon. Näiteks erakond või kirik, samuti kaitseliit.
Totalitarismi vaimus järelkasvu kasvatamiseks mõeldud suurte riiklike noorteorganisatsioonide (näiteks pioneeriorganisatsioon, Hitlerjugend) liikmesus on tehtud nende riikide koolinoortele praktiliselt sunduslikuks. Ühtlasi on neis riikides tavaliselt erinevate juriidiliste võtetega keelustatud muude noorteorganisatsioonide tegevus.
Rein Prank

Elulugu

Rein Prank on teemeistri poeg.
Lõpetas 1967 Nõo Keskkooli, õppis 1967–1971 Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonnas, lõpetas 1973 Moskva Ülikooli matemaatikuna, 1979 samas aspirantuuri, füüsika-matemaatikakandidaat (1982, Moskva Ülikool), väitekiri "Элементарные теории с логикой реализуемости". Täiendas end 1993 Saksamaal. Oli 1973–1976 TÜ matemaatilise statistika ja programmeerimise kateedri vanemõpetaja, 1979 programmeerimise kateedri õpetaja, 1979–1985 vanemõpetaja, 1985–1992 dotsent, 1993– arvutiteaduse instituudi teoreetilise informaatika õppetooli dotsent. Õpetanud matemaatilist loogikat, programmeerimist, algoritmiteooriat, õpiprogramme; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: konstruktiivne matemaatiline loogika, intelligentsed õpetussüsteemid. Olnud õpilaste täppisteaduste olümpiaadi informaatika ainekomisjoni esimees (1988, 1992–1997), Eesti võistkonna juhendaja üleliidulisel informaatika olümpiaadil 1988 ja rahvusvahelisel olümpiaadil 1992–1997. Eesti Matemaatika Seltsi liige, Eesti Informaatika Seltsi liige. Üle 30 teadustrükise.
Eriti Suur Teleskoop

Eriti Suur Teleskoop (Extremely Large Telescope; ELT) on ehitamisel olev teleskoop, millest valmimisel saab maailma suurim optiline ja infrapuna-teleskoop. 
Teleskoop asub Atacama kõrbes, Cerro Armazonese mäel ja kuulub Euroopa Lõunaobservatooriumi koosseisu. Projekti kohaselt saab ELT-st peegelteleskoop, mille peapeegli läbimõõt 39,3 meetrit ja abipeegli läbimõõt 4,2 meetrit. Teleskoop kasutab ka aktiivoptikat, kaheksat laserjuhttähte ja mitmeid muid seadmeid. ELT tehniliste nõuete järgi hakkab teleskoop tegema 16 korda teravamaid pilte kui Hubble'i kosmoseteleskoop. Teleskoobi nimi oli esialgu European Extremely Large Telescope (E-ELT), kuid seda lühendati 2017. aastal.
Eriti Suure Teleskoobiga on plaanide kohaselt võimalik põhjalikult uurida teiste tähtede ümber tiirlevaid planeete, ülimassiivseid musti auke ja tumeainet ning tumeenergiat. ELT ehitus kestab esialgsete plaanide kohaselt 11 aastat.
Kodiak

Kodiak (alutiigi keeles Sun'aq, vene keeles Кадьяк) on Ameerika Ühendriikide linn Alaska osariigis, mis asub Kodiaki saarel. 2010. aastal rahvaloenduse järgi elas linnas 6130 inimest.

Ajalugu

Praeguse asula alal elasid põlisameeriklaste alutiigide esivanemad umbes 7000 aastat tagasi. Venemaa kolonistid rajasid asula 18. sajandil, mil see kandis nime Pavlovskaja Gavan (vene keeles Павловская Гавань), ning oli Vene-Ameerika halduskeskus. Pärast Alaska müügitehingut kujunes asulast tähtis kalastuskeskus.
Monroe maakond (Kentucky)

Ajalugu

Maakond moodustati 1820. aastal.
Antoinette Fouque

Antoinette Fouque (sündinud Grugnardi; 1. oktoober 1936 – 20. veebruar 2014) oli psühhoanalüütik, kes oli seotud prantsuse naisliikumisega.
Feminismi teoorias on ta positsioneeritud essentsialistiks.
Peterburi Polütehniline Ülikool

Peeter Suure Peterburi Polütehniline Ülikool (vene keeles Санкт-Петербургский политехнический университет Петра Великого; lühend SPbPU) on Peterburis asuv Venemaa tähtsamaid tehnikaülikoole, rahvuslik uurimisülikool. 
Ülikool asutati 1899. aastal.
Varem on ülikool kandnud nimesid Peeter Suure Polütehniline Instituut (vene keeles (Политехнический Институт императора Петра Великого), Kalinini-nimeline Leningradi Polütehniline Instituut (Ленинградский Политехнический Институт имени Калинина).
Ilmar Mikkor

Ilmar Mikkor (sündinud 4. novembril 1935 Tallinnas) on eesti endine näitleja.
Alghariduse omandas Ilmar Mikkor Kavastu algkoolis Virumaal. Ta lõpetas aastal 1952 Tallinna 2. Tööstuskooli, aastal 1963 Tallinna 10. Töölisnoorte Keskkooli ja aastal 1968 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri.
Ta töötas aastatel 1957–1964 ETKVL Kaubandusliku inventari tehases lukksepana ja aastatel 1968–1992 näitlejana Draamateatris, hiljem on tegutsenud ärialal. Ta on mänginud teleseriaalis "Mis Koosta peres uudist?" (1965–1972).
Steinvikholmen

Steinvikholmi linnus (norra Steinvikholmen) on linnus Norras Stjørdali lähedal väikesel saarel.

Ajalugu

Linnuse rajas aastail 1525–1532 Norra viimane katoliiklik peapiiskop Olav Engelbrektsson peale seda, kui ta naasis Roomast kohtumiselt paavstiga. Linnus rajati väikesele kaljusaarele. Valminud Steinvikholmeni linnus oli vanamoodne ega pakkunud tõhusat kaitset suurtükkide tulejõu vastu. Kuna saarel puudus kaev, tuli joogivesi tuua sinna mandrilt. Saart ühendas maismaaga kitsas puusild.
Olav Engelbrektssoni ja Frederik I ning tema järeltulija Kristian III vahelise vaenuse ajal olid Steinvikholmeni linnus ning Nidarholmi klooster peapiiskopi viimased tugipunktid. 1537. aastal toimus Norras reformatsioon ning Olav Engelbrektsson oli sunnitud linnusest lahkuma ning pagema Rootsi.
17. sajandist kuni 19. sajandini kasutati saart kivimurruna, ning sel ajal lõhuti ka osa kindlusmüüre. Sellist käitumist soosisid ka Taani-Norra võimud, kuna linnuses nähti mälestusmärki kuningavastastele.
1992. aastast on kindluses toimunud iga-aastane kesköine ooper "Olav Engelbrektsson", mis räägib viimase peapiiskopi elust.
1924. aasta 1. detsembri riigipöördekatse käigus hukkunud kadettide monument

1924. aasta 1. detsembri riigipöördekatse käigus hukkunud kadettide monument (ka Tondipoiste ausammas) on püstitatud neljale Sõjaväe Ühendatud Õppeasutuste sõjakooli kadetile Aleksander Tedrele, August Udrasele, Arnold Allebrasele ja Aleksander Tombergile, kes hukkusid 1924. aasta 1. detsembri riigipöördekatse käigus. Mälestussammas asub Tallinnas Kristiine linnaosas Tondi asumis aadressil Tondi tänav 55/57. 
Mälestusmärgi kavandas kujur Amandus Adamson. See avati 1928. aastal. Nõukogude okupatsiooni ajal 1941. aastal see hävitati. Mälestusmärk taastati ja avati uuesti 2009. aastal. Skulptuuri taastas Jaak Soans.

Kirjeldus

Kuna ajalooline monumentaalkompleks asus sõjakooli kõrge piirde taga, rajati mälestusmärgile koonusekujuline kivitrepiga küngas, mida 2009. aastal ei taastatud. Monumendi kõik muud osad taastati vanade fotode alusel täies mahus. Lisati kaks mälestustahvlit. 
Samba vundamendi läbimõõt on 20 meetrit ja graniidist postamendi kõrgus üle kaheksa meetri. Monumenti ilmestavad 4 bareljeefi (portreereljeefid, 1,5 elusuurust), pärg ning skulptuur. Figuraalse grupi kõrgus on 2,5 m ja kujutab kadetti, kes seisab oma haavatud sõbra kõrval.

Ajalugu

Ausamba esmase püstitamise mõtte algatajaks oli kolonelleitnant Eduard Rüütel, tollane sõjakooli ülem. Raha koguti annetustena langenud kadettide teenistuskaaslaste poolt.
Ausamba kavandi ja mudeli valmistas professor Amandus Adamson. Skulptuur valati Itaalias. Alus valmistati Aleksander-Eduard Jürgensi kivitööstuses Tallinnas. Nurgakivi paigaldas tolleaegne sõjaminister, kindral Nikolai Reek 17. mail 1928. Mälestusmärgi avamine toimus sama aasta 16.septembril. Samba avas riigivanem Jaan Tõnisson. Ausamba aluse nurgakivi alla asetatud metallsilindri sisu – originaaldokumendid (kokku 114 lehekülge) on säilitamisel Riigiarhiivis. 
1941. aasta veebruaris monument hävitati. 1942. aasta augustis leiti pronkskuju ja toodi Tallinna. Kujul oli kannatada saanud püsti seisva figuuri pea ning relv ning see loodeti taastada. 
Mälestusmärgi taastamise mõtte algatas 2002. aastal erukolonelleitnant Jaak Haud (Kaitsekolledži ülema kohusetäitja aastatel 1993–1997) kodanikualgatuse korras. Algatus viis Tallinna Linnavalitsuse otsuseni ausammas taastada.

Taasavamine

Mälestusmärgi taasavamine toimus Tallinna päeval, 15. mail 2009. Avasõnad ütles Tallinna linnapea Edgar Savisaar, sõnavõtuga esinesid ka Riigikogu liige Mart Laar ja Eesti Kaitseväe juhataja kindralleitnant Ants Laaneots. Mälestussamba õnnistas sisse Tallinna praost Jaan Tammsalu, esines Kaitseväe orkester. Tseremooniat juhatas Kristiine linnaosa vanem Mihhail Korb. Tseremoonial osales külalisena Rootsist Tondi Sõjakooli viimase lennu (1940) lõpetanu, 92-aastane Jaan Sepp.

Dokumentaalfilm

Mälestusmärgi taassünnist valmis 2009. aastal dokumentaalfilm "Tondipoisid". Filmi režissöör on Asko Kase ja produtsent Artur Talvik.
Solovetsi saared

Solovetsi saared (vene keeles Соловецкие острова, kõnekeeles ka Соловки; karjala keeles Solokka < saamikeelsest sõnast Suollek, 'saared') on saared Valges meres Onega lahes. Kuuluvad Arhangelski oblasti Primorski rajooni koosseisu.
Solovetsi saartel elas 1. jaanuari 2013 seisuga 917 inimest.
Suurimal saarel Solovetsil on lennuväli.
Solovetsi saarte muuseum-reservaat on kantud 1992 aastal UNESCO maailmapärandi nimekirja.

Loodus

Saartel on künkaid kõrgusega kuni 88 meetrit, kõrgeim on Golgofa ('Kolgata') küngas Anzeril.

Ajalugu

15. sajandi algul rajati saartele klooster, millest kujunes tähtsamaid õigeusu kloostreid Põhja-Venemaal. Kloostrikompleks on oluline uusaja esimese poole insener-tehniline ehitusmälestis.

Solovetsi vangilaagrid

1917. aasta riigipöörde käigus võimu haaranud bolševikud sulgesid 1920. aastal kloostri ja rajasid selle hoonetesse 1923. aastal vangilaagri poliitvangidele, mida tuntakse GULAG-i esimese laagrina (Соловецкий лагерь особого назначения, 'Solovetsi Eriotstarbeline Laager'; lühend СЛОН, SLON). Kinnipeetavate arv tipnes 1931. aastal 71 800-ga. 1937. aastal reorganiseeriti vangilaager vanglaks. 1939. aastal likvideeriti vangla ja Solovetsi saared anti Põhjalaevastiku haldusse. Aastatel 1942–1945 tegutses saartel jungade kool.
1990. aastal tagastati Solovetsi klooster kirikule ning see alustas jälle tegevust ja taastamistöid.
Toksilise šoki sündroom

Toksilise šoki sündroom ehk tampoonišokk (ka toksiline šokksündroom, ingl. k. toxic shock syndrome) on raske seisund ja haigus, mida põhjustavad verre sattumisel bakterite, nagu Staphylococcus aureuse ja Streptococcus pyogenese toksiinid (bakteri elutegevuse käigus toodetav mürkaine) .
Divergents (matemaatika)

Vektorvälja divergents ehk allikalisus on vektorväljaga määratud skalaarne funktsioon, mille abil saab kirjeldada välja allikate (või neeldumispunktide) olemasolu. Näiteks elektrivälja divergents mingis punktis annab laengutiheduse selles punktis, mistõttu elektrilaengut käsitletakse elektrivälja allikana.
Vektorvälja, mille divergents on kõikjal null, nimetatakse solenoidaalseks.
The White High

Ajalugu

The White High kasvas välja ansamblist Monday Rats. Monday Ratsi koosseisu kuulusid Kaisa Holsting (laul), Janek Lepik (kitarr), Margus Pärnamägi (basskitarr) ja Hele-Riin Uib (trummid).
The White High avaldas 2016. aastal samanimelise ingliskeelse debüütalbumi "The White High" (album).
2016. aasta suvel filmis bänd oma esimese muusikavideo loole "Party People", mis avaldati 15. augustil 2016.

Muusika

Lisaks praeguste bändiliikmete kirjutatud rokklugudele on The White High repertuaaris ka bändi endise liikme Hele-Riin Uibi loomingut.

Koosseis

Kaisa Holsting – laul
Margus Pärnamägi – basskitarr
Janek Lepik – kitarr
Kristjan Urvet – kitarr, laul, klahvpillid
Neeme Jõe – trummid

Endised liikmed

Ansamblis on kaasa löönud trummar Hele-Riin Uib ja kitarrist Martti Pajula. Lisaks on lugude salvestamisel oma panuse andnud Ott Evestus (ansamblist Evestus) ja Mikk Tivas (ansamblist Rising Sun).
Hammaskamm

Hammaskamm on tupaialistel ning paljudel strepsiriinsetel primaatidel alalõua keskmistest hammastest moodustuv kammitaoline ette suunatud moodustis.
Tupaialistel moodustub see neljast lõikehambast, primaatidel lisanduvad ka silmahambad.
Hammaskammi kasutatakse puudelt vaigu kogumiseks ja karvastiku hooldamiseks (komfortkäitumine).
Querétaro osariik

Ajalugu

Querétaro osariik loodi 1824. aastal.

Haldusjaotus

Querétaro osariik on jagatud 18 kohalikuks omavalitsuseks.