google/wiki40b huggingface dataset:
Gerhard Armauer Hansen

Gerhard Henrik Armauer Hansen (29. juuli 1841 Bergen – 12. veebruar 1912 Florø) oli norra arst ja patoloog, kes 1873. aastal avastas pidalitõve tekitaja, bakteri Mycobacterium leprae.
Hansen lõpetas 1866 Oslo ülikooli. 1868 läks tagasi Bergenisse, kus tegeles pidalitõve uurimisega. Pidalitõbe peeti pärilikuks või miasmide põhjustatud haiguseks. Hansen arvas, et haigusel on kindel põhjustaja. Aastal 1873 teatas ta, et on leidnud kõikide haigete kudedest haiguse põhjustaja. Tema väiteid ei usutud, sest tal ei õnnestunud bakterit tehistingimustes kasvatada ega tõestada, et kepikujulised organismid on nakkavad. Hansen andis 1879. aastal oma koenäiteid Albert Neisserile, kel õnnestus bakterit värvida. Neisser avaldas 1880 artikli, milles ta esitas end pidalitõve tekitaja avastajana, salates Hanseni rolli maha.
Hansen üritas ühte naispatsienti ilma tolle nõusolekuta bakteriga nakatada. Kuigi see ei õnnestunud, jõudis asi kohtusse ning Hansen mõisteti süüdi. Ta jäi 1880. aastal ilma töökohast Bergeni leprosooriumi arstina.
1860ndatest põdes ta süüfilist ja suri 1912 südamehaigusesse.
Eesti Leivaliit

Eesti Leivaliit on aastal 1989 asutatud mittetulundusühing, mis ühendab Eesti leivatootjaid ja nende koostööpartnereid.
Oma tegevuses nt liit jälgib ja suunab eriti Eesti pagari- ja kondiitritööstuse arengut, esindab oma liikmeid valitsusasutustes, tõstab ja tagab pagari- ja kondiitritoodete kvaliteeti ja konkurentsivõimet, teeb koostööd Euroopa Liidu jt asjassepuutuvate välismaiste ühendustega, säilitab ja rohkendab Eesti rukkileivakultuuri.
Anastasius II

Paavstiks saamine

Anastasius II valiti paavstiks 24. novembril 496.

Skisma

Anastasius II ajal jätkus Felix III ajal alanud skisma Konstantinoopoli patriarhiga. Paavstiks saanuna saatis Anastasius Konstantinoopolisse legaadid Capua piiskopi Germanuse ja Todi piiskopi Cresconiuse teatega Ida-Rooma keisrile Anastasius I-le, milles soovis skisma likvideerimist. Paavst taotles Akakiose nime eemaldamist diptühhonist, kuid tunnustas Akakiose ja tema pooldajate poolt läbi viidud ordinatsioone ning ristimisi. Ta soovis keisrilt saada toetust Kalchedoni kirikukogu otsuste tunnustamiseks Aleksandria patriarhaadis.
Rooma senaator Festus, kelle idagootide kuningas Theoderich Suur saatis oma kuningatiitlile tunnustuse saamiseks Konstantinoopolisse, pidi paavsti ümber veenma.
Paavst taastas suhted Thessaloníki vikaariga ja võttis vastu vikaari saadiku Photinose, kuid ilma Rooma vaimulikkonnaga eelnevalt konsulteerimata. Paavst oli nõustunud tegema skisma likvideerimiseks mõningaid järeleandmisi ja saatis Photinose tagasi Konstantinoopolisse, mida Rooma vaimulikud tõlgendasid reetmisena ja paavsti populaarsus Roomas vähenes.

Teoloogilised vaidlused

Anastasius II mõistis aastal 498 hukka tradutsianismi.

Ordineerimised

Anastasius II ordineeris "Liber Pontificalise" järgi 16 piiskoppi ja 12 preestrit.

Anastasius II kultuuriloos

Dante Alighieri on Anastasius II-st maininud oma "Jumalikus komöödias", kus ta on asetatud põrgu kuuendasse ringi süüdistatuna seoses järeleandmistega Akakiosele ketserluses.
Talle on omistatud Frangi kuningale Chlodovech I-le saadetud kirja autorsus, milles paavst õnnitleb kuningat kristlaseks saamise puhul, kuid selle kirja autorsus on vaieldav.

Surm

Anastasius II suri 19. novembril 498 Roomas ja maeti "Liber Pontificalise" järgi Rooma Peetri kirikusse. "Liber Pontificalis" kirjeldab tema surma Jumala tahtena (qui nutu divino percussus est), mida varasemate paavstide puhul pole mainitud.
Sisekolonialism

Sisekolonialism (inglise internal colonialism) on kolonialismilaadsed nähtused rahvusriikide sees.
Osa mõne sõltumatuks saanud rahva ladvikust on võrreldud endiste koloniaalrõhujatega.
Termin on enim kasutusel just seoses vähemusrahvuste, natsionalismi ja protonatsionalismiga.
Sangaste raamatukogu

Sangaste raamatukogu on Otepää valla rahvaraamatukogu. Raamatukogu aadress on Kooli 3 Sangaste alevik Valga maakond

Ajalugu

Esimene raamatukogu Sangastes tekkis kiriku koguduse juurde. Sealsed raamatud olid enamikus vaimuliku sisuga ja asusid köstrimajas köstri järelevalve all. 1898. aastal asutati Sangaste Põllumeeste Selts, mis tegutses samuti köstrimajas. Olemasolev väike raamatukogu suurenes tänu liikmete annetustele, mille tegijateks teiste seas olid poliitik, jurist ja ajakirjanik Jüri Vilms ning arstiteadlane ja ühiskonnategelane Peeter Hellat. Raamatuid oli ligi 1000 köidet, hiljem anti need üle Sangaste Laulu-Mängu Seltsile.
1924. aastal loodi Lauküla Rahvaraamatukogu Selts, mille algne tegevus oli hoogne. Raamatukogu asus vallamajaga samas majas. Raamatukogutööd tegid Aleksander Roose ja Aureelie Vilippus, kes käis laenutamas ka Restu rahvamajas. Hiljem seltsi tegevus hääbus ning 1927. aastal otsustas Sangaste vallavolikogu kustutada Lauküla Rahvaraamatukogu Seltsi avalikkude raamatukogude võrgust ja anda raamatud üle Sangaste Laulu-Mängu Seltsile.
Raamatukogu asus selles vanas majas hulk aastaid. 1959. aastal maja põles, aga ehitati 1961. aastaks uuesti üles, seekord kahekorruselisena. Laenutamas käidi ka Restu koolis, Sangaste lossis ja Sangaste metskonnas. Raamatukogu tegi koostööd kohaliku kultuurimajaga, paljud üritused valmistati ette ja viidi läbi üheskoos.
1988. aastal koliti Sangaste lasteaia hoonesse, kus raamatukogu sai kaks suurt ruumi raamatute jaoks ja väikese esik-kabineti. Samas majas asus ka algkool ning lapsed olid raamatukogu sagedased külastajad.
2002. aastal suleti Sangaste algkool. Järgmisel aastal remontis vald tühjaksjäänud ruumid ning need kohandati raamatukogu tarbeks.
2006. aastal osteti raamatukoguprogramm RIKS, elektroonilisele laenutusele mindi üle 2014. aastal.

Juhatajad/laenutajad

Aleksander Roose
Aureelie Vilippus
Ruth Tari 1955–1956; 1970–1972
Virve Falkenberg ?–1967
Lea Lõhmus (Saareoks) 1967–1969
Leida Sarnets
E. Nääme
Maie Kokk 1976–1978
Maila Veesaar (Rohtla) 1978–1981
Kaie Männik 1981–2003
Aino Oja alates 2003

Statistika

Statistika 2014. aasta seisuga
Kogusid: 14 309
Kasutajaid: 155
Külastusi: 1740
Laenutusi: 2736
Töökohti: 0,5
Lapmežciemsi vald

Ajalugu

Kuni aastani 1945 kuulusid Lapmežciemsi valla maad Sloka valda, seejärel aastani 1949 Sala valda. Aastal 1945 moodustati Sala vallas Lapmežciemsi ja Sala külanõukogud, vald ise likvideeriti aga aastal 1949. Aastal 1962 liideti Lapmežciemsi külanõukoguga osa Sala külanõukogust. Aastal 1990 moodustati Lapmežciemsi külanõukogust Lapmežciemsi vald. Aastal 2006 moodustati vallast Lapmežciemsi piirkond. 2009. aastast kuulub see vallana Engure piirkonda.

Loodus

Vald asub Liivi lahe kaldal. Suurim jõgi on Slocene. Vallas asuvad 60,3 ha suurune Valgumsi järv, 4,6 ha suurune Kugrainis, 25,3 ha suurune Dūņieris, 1,8 ha suurune Aklais ezers ja läänepiiril osaliselt ka 11,28 km² suurune Kaņieris.
Looduskaitse all on Kupla mänd, Mikrostāvlaukumi mänd, Baloži hiidmänd, mänd nimega Ragaciemsi metsa okslik, Antiņciemsi hoiuala tamm, Ragaciemsi näituseväljaku männid, Lejasveteri mänd, Väävlitiigid ja Bigaunciemsi mänd ehk Katkumänd, lisaks kasvavad vallas mõned nimetud looduskaitsealused põlispuud. Valla maad jäävad täielikult Ķemeri rahvusparki. Valla rannik jääb Riia lahe läänekalda kaitstavale merealale.

Kaitstavad objektid

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Siliņupe asulakoht ja Kaņierise linnamägi. Kohaliku kaitse all on Lapmežciemsi väljak viie võrgukuuriga, Paugase keskaegne kalmistu ja Soome jäägrite lahingupaik.

Asustus

Aastal 2011 elas vallas 2047 lätlast, 186 venelast, 21 valgevenelast, 16 ukrainlast, 20 poolakat ja 22 leedulast.
Vallas on viis küla. Valla keskus Lapmežciems on staatusega lielciems ja seal oli 2018. aastal 1277 elanikku. Teine sama staatusega küla on Ragaciems 556 elanikuga aastal 2018. Kaks küla on staatusega mazciems – Antiņciems 22 elanikuga aastal 2018 ja Čaukciems 5 elanikuga aastal 2018. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Jānis Žīgurs

Jānis Žīgurs (1. märts 1915 Viljandi – 30. august 1988) oli läti kirjanik ja tõlkija.
Tõlkis muu hulgas eesti keelest. Tõlkis läti keelde Mait Metsanurga, A. H. Tammsaare ja Juhan Smuuli teoseid. Töötas Läti Raadios ja hiljem Läti Nukuteatris.
Anna Žīgure isa.
Teadmata kadunud isik

Teadmata kadunud isik on juriidiline termin, mida kasutatakse inimese kohta, kelle elusoleku või surma ja/või asukoha kohta puudub tõepärane teave.
Eesti õiguses (Tsiviilseadustiku üldosa seadus, § 17) loetakse teadmata kadunud isikuks "isik, kelle viibimiskoha, elusoleku või surma kohta puuduvad andmed niivõrd pika aja jooksul, et vastavalt asjaoludele on tõsiseid kahtlusi tema elusoleku suhtes."
Varasema tsiviilkoodeksi kohaselt pidi isik olema kadunud neli aastat, et teda võiks teadmata kadunuks tunnistada. Estonia huku järel tunnistasid kohtud 1995. aasta algul teadmata kadunud isikuteks lihtsustatud korras neid hukkunuid, kelle kohta polnud andmeid pääsemise kohta ega olnud leitud ka nende surnukehi.
Järelevalvet Rahvusvahelise konventsiooni kõigi teadmata kadunud isikute kaitseks täitmise üle teostab ÜRO Inimõiguste Ülemvoliniku Ameti haldusalas olev "Teadmata kadumiste komitee" (inglise The Committee on Enforced Disappearances (CED)).
Rahvusvahelist kadunud inimeste päeva tähistatakse iga-aastaselt 30. augustil.
Nanaid

Nanaid (vanem nimetus goldid, omanimetus nana ja hezhen) on tunguusi-mandžu rahvas Kaug-Idas. 
Nanaisid oli 1970 umbes 10 000. 2002. aasta rahvaloenduse andmeil elas Venemaal 12 160 nanaid. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 12 003 nanaid. Hiinas elas 2004. aastal 4640 nanaid (peamiselt Heilongjiangis). Nanaisid leidub teisteski riikides, näiteks Ukraina 2001. aasta rahvaloendusel andis 42 inimest end nanaina üles, ehkki nanai keelt väitis end peamise keelena rääkivat kõigest 4  Eestis elas 2000. aasta rahvaloenduse andmeil 3 nanaid, kes olid kõik naised.
Nanaid räägivad mandžu keelte hulka kuuluvat nanai keelt.
Nanaid elavad Amuuri alamjooksul Habarovskist allavoolu, samuti Ussuuri jõe kallastel ja Ohhoota mere ääres.
Valentin Avronin (1907–1977) koostas koos oma kaastöölistega nanai keele kirja standardi, mis põhineb kirillitsal. Seda õpetatakse Habarovski krais 13 koolis.
Hiinas kuuluvad nanaid 56 ametlikult tunnustatud vähemusrahvuse hulka. Kuid Mandžukuo perioodil hävitasid Jaapani okupandid nanaid peaaegu täielikult. Nanaid koguti koonduslaagritesse ja 1949 loendati Hiinas kõigest 300 nanaid. Hiinas ei ole nanai keelel kirjakeelt ja sellepärast kasutavad Hiina nanaid kirjutamiseks üldiselt hiina keelt. 2005 valmis Hiinas esimene nanai keele õpik.

Religioon

Nanaid on peamiselt šamanistid ja animistid. Nad kummardavad karu ja tiigrit. Nad usuvad, et šamaanidel on võim palvete abil kurje vaime välja ajada. Hingestatud on nende meelest nii Päike, Kuu, mäed, vesi kui ka puud. Nad usuvad, et kõigel siin maailmas on oma vaim ja et vaimud suudavad omapäi ilmas ringi rännata. Sellepärast isikustavad nanaid sageli elutuid objekte, näiteks tuld kujutavad nad ette vana naisena. Lastel ei lubata joosta ümber tule, sest nad võivad tuld ärritada, ja mehedki on tule juuresolekul ikka aupaklikud. Nanaide uskumuse järgi oli maapind tasane seni, kuni suured maod roomasid seda mööda ringi ja nende roomamisjälgedest moodustusid jõeorud.
Nanaide, nagu teistegi tunguusi rahvaste šamaanidel on iseloomulik riietus, mis koosneb särgist ja seelikust, kooniliste metallist ripatsitega nahkvööst, sisalike, madude või konnade kujutistega labakutest ning mütsist, mille külge on kinnitatud karu või hundi kihvad või rebase nahk. Mõnikord oli riietuse koosseisus hiina peegli tükikesi.
Pöördhõive

Pöördhõive ehk pööratud jaotus on füüsikaline nähtus ergastatud mikroosakeste süsteemis, näiteks aatomite kogumis, kus mikroosakesed saavad omandada teatud kindlaid energiatasemeid (neid kirjeldab kvantmehaanika).
Soojustasakaalu tingimustes toimub tavahõive vastavalt Boltzmanni statistika jaotusfunktsioonile. Pöördhõive korral aga on mikroosakeste kogumis kõrgemal energiatasemel olevaid osakesi rohkem kui madalama energiatasemega osakesi, ehk täpsemalt: pöördhõive korral on kogumis vähemalt üks kõrgem energiatase osakestest hõivatum kui mõni madalam energiatase.
Aines võib pöördhõivet esile kutsuda mikroosakeste tugev ergastamine optilise kiirgusega, korpuskulaarse kiirgusega, s.t aineosakeste vooga, elektrivoolu läbijuhtimisega või keemilise reaktsiooni toimel.
Pöördhõive on oluline eeldus indutseeritud ehk stimuleeritud kiirguse tekitamiseks laseris.
Chihuahua osariik

Ajalugu

Chihuahua osariik on loodud 1824. aastal.

Haldusjaotus

Chihuahua osariik on jagatud 67 kohalikuks omavalitsuseks.

Rahvastik

Valdav osa rahvastikust on mestiitsid, kuid 35% on valgenahalised.
Suurim linn on Ciudad Juárez.
Ivo Eenpalu

Ivo Eenpalu (sündinud 29. oktoober 1980) on eesti taimekasvataja.
2016. aastal pälvis ta parima taimekasvataja aunimetuse. 2017. aasta algusest on Ivo Eenpalu Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoja teraviljatoimkonna esimees.

Haridus

Ivo Eenpalu lõpetas 1999. aastal Laagna Gümnaasiumi. Õppis Tallinna Tehnikaülikoolis soojustehnikat ning on lõpetanud Tallinna Majanduskooli õiguse erialal.

Isiklikku

Tema ema on Anne Eenpalu ja vanavanaisa Kaarel Eenpalu.
Tannheim (Tirool)

Geograafia

Tannheim on peamine linn Tannheimi orus, millest voolab läbi Vils.
Simon ja tammed

"Simon ja tammed" (rootsi keeles "Simon och ekarna") on Marianne Fredrikssoni romaan. Romaan ilmus esmakordselt 1985. aastal ning selle alusel valmis 2011. aastal ka samanimeline film. 
Romaani on eesti keelde tõlkinud Elina Tuulik ja see ilmus Varraku ajaviiteromaanide sarjas 2001. aastal.
Gibraltari kuberner

Gibraltari kuberner (inglise keeles Governor and Commander-in-Chief of Gibraltar 'Gibraltari kuberner ja ülemkomandör') on Suurbritannia monarhi esindaja Briti ülemereterritooriumil Gibraltaril.
Kuberneri määrab ametisse Briti monarh valitsuse soovitusel. Kuberner tegutseb de facto riigipeana. Ta vastutab Gibraltari peaministri ja teiste ministrite formaalse ametissemääramise eest pärast valimisi Kuberner vastutab isiklikult ka kaitse- ja turvaküsimuste eest.
Esimene Gibraltari kuberner pärast ala Briti valdusse minekut oli 24. juulist 4. augustini 1704 Sir George Rooke.
2013. aasta detsembrist on Gibraltari kuberner Sir James Dutton, tema eelkäija oli Sir Adrian Johns.
Siiani pole Gibraltaril olnud ühtki täievolilist naiskuberneri peale kohusetäitjate.
Gibraltari kuberneril on oma lipp: Suurbritannia lipp Gibraltari vapiga. Tema residentsil (The Convent) lehvivad siiski Suurbritannia lipp ja Gibraltari lipp.
Pagari mõis

Pagari mõis (saksa keeles Paggar) oli rüütlimõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Ida-Viru maakonda Alutaguse valda.

Ajalugu

Mõis rajati 17. sajandil.
Aastast 1748 kuulus mõis Stackelbergidele, kes omasid seda 1939. aastani.
Ksüleem

Ksüleem ehk puiduosa on taimede juhtkude, mille peaülesandeks on vee transport kogu taime ulatuses. Seda protsessi nimetatakse taime tõusvaks vooluks.
Lisaks vee transpordile toimub ksüleemi kaudu ka vees lahustunud mineraalainete edasikanne taimes, vähesel määral säilitatakse seal ka varuaineid (säsikiired).
Gloobus

Gloobus on sfäär, mille pinnal on kujutatud mõne sfäärilise taevakeha, tavaliselt Maa kaart.
Kaart võib olla otse sfääri pinnale joonistatud või graveeritud, kuid enamasti on ta kantud gloobusele paberist, plastist või muust materjalist segmentidena.
Gloobust kasutatakse enamasti õppevahendina, et näitlikustada Maa kuju ning mandrite, riikide jms suurusvahekordi, millest lamedale paberile kantud projektsioonidest moonutatud kaardid võivad jätta vale ettekujutuse. Gloobusi kasutatakse ka ruumikaunistusena.
Gloobustel võib kujutada ka muid taevakehi ja isegi tähistaevast.

Ajalugu

Gloobus oli antiikajal esmajoones öötaeva kujutis. Sellena vastas ta Anaximandrose ettekujutusele. Gloobusi koostasid paljud astronoomid ning kandsid puust, kivist või metallist valmistatud kerale üha täpsemini mõõdetud tähtkujusid. Antiiksete gloobuste ümber oli kaks rõngast: horisont ja meridiaan. Gloobust kasutati koolis tähtkujude õpetamiseks ja astroloogias tähtede seisu seletamiseks.
Niisugustest gloobustest on säilinud näiteks 2. sajandi keskpaigast pärinev vanema skulptuuri marmorkoopia Farnese Atlas, mis kujutab Atlast kandmas kera, millel on kujutatud 48 klassikalisest tähtkujust 41 või 42.
4. sajandil eKr sai gloobus astronoomia muusa Urania tunnusesemeks. 
Gloobuse kui maakera kujutise valmistas teadaolevalt esimesena Krates Mallusest, kes elas Kiliikias, 2. sajandil eKr. See gloobus ei ole säilinud.
Gloobust kui maakera kujutist kasutati antiikajal harva, peamiselt valitseja võimu sümbolina. Esimesena hakkas gloobust selles tähenduses kasutama Demetrios Poliorketes, hiljem ka Rooma keisrid. Võimu sümbolina arenes gloobusest välja riigiõun.
9. sajandi alguses koostasid maakera gloobuse Abbassiidide kaliifi Al-Ma'mūni heaks töötanud kartograafid. 1267 valmistas maakera gloobuse pärsia astronoom Jamal ad-Din Pekingis. Need ei ole aga säilinud.
Vanima säilinud gloobuse valmistas saksa kartograaf Martin Behaim 1492 Nürnbergis. 1507 valmistas Martin Waldseemüller esimese gloobuse, millel on kujutatud Ameerikat.
Hendersoni maakond (Kentucky)

Ajalugu

Maakond moodustati 1798. aastal.
Püha Theodosiuse klooster

Püha Theodosiuse stauropegiaalne  meesklooster (ukraina keeles Свято-Феодосійський ставропігійний чоловічий монастир) on Kiievis asuv Ukraina Õigeusu Kiriku meesklooster.

Ajalugu

Klooster ehitati püha Theodosiuse auks.

Iseseisva Ukraina usuelus

20. juunil 2019 kutsus UÕK aupatriarh Filaret (Denõssenko) kokku Kiievi Patriarhaadi Ukraina Õigeusu Kirikut taastava kirikukogu, kuhu ta kutsus ka Püha Theodosiuse kloostri ülema arhimandriit Makariuse (Papiš), kes sinna ei ilmunud. Seepeale proovis Filaret teda ametist tagandada ja määrata tema asemele endale lojaalse arhimandriit Andrease, kes saabuski kloostrit üle võtma, kuid see ebaõnnestus. Makarius teatas, et ei osale kirikulõhes ning klooster jääb UÕK alluvusse.
Holger Kaints

Holger Kaints (sündinud 4. jaanuaril 1957 Tallinnas) on eesti kirjanik.
Kaints on varem töötanud raamatukaupmehena, praegu vabakutseline. Kaints on Eesti Kirjanike Liidu ja Eesti PEN-klubi liige. Kaints on ka esimese Siugja Sulepea kirjandusauhinna laureaat.
Herman Aa

Herman Aa (sündinud 2. detsembril 1943 Raaltes) on hollandi loomaarst.
Ta on tuntud Martin Gausi telesaatest "Dierenmanieren".
Merimetsa

Ajalugu

Seewaldi suvemõisa hilisem omanik Marie Girard de Soucaton kinkis mõisa Eestimaa Vaimuhaigete Hoolekande seltsile. Selts rajas sinna vaimuhaigla, mille esimesed ravikorpused ja katlamaja-elektrijaam valmisid 1903. aastal. 1910. aastaks oli valminud juba 4 ravikorpust (kaks naistele, kaks meestele) ning 1913. aastal lisandus arsti elamu. Seevaldi vaimuhaigla juurde kuulus rannani ulatuv metsapark.
1930. aastatel rajati Pelgulinna Ranna Heakorrastamise ja Kaunistamise Seltsi eestvedamisel Paldiski maanteelt randa viiv Merimetsa tee. Tol ajal korrastati nii rand kui ka metsapark, ehitati 2-korruseline restoran, tantsutare jm.
1939. aastal määrati Merimetsas asuva ranna ametlikuks nimeks Pelgurand. Kuna Stroomi ranna nimetus on rahva seas aga laialt käibel, võeti see 2012. aastal kasutusele ranna ametliku rööpnimena. Stroomi nimi tuleneb B. F. Strohmi rajatud kõrtsist, mis asus randa viiva sihitee lähedal. Selle sihitee algus kannab praegu Merelahe tee nime ning algul kutsuti Stroomi rannaks ainult seda rannaosa, kuhu sai sihiteega ligi.
1945. aastast alates rajas Nõukogude sõjavägi Kopli kaubajaama ja Astangut ühendava raudtee, mis kulges läbi Merimetsa. Tänaseks on see raudtee likvideeritud.
Paldiski maanteel avati 1961. aastal lastehaigla, mis sai 1963. aastal nime Tallinna Merimetsa Haigla. 1992. aastast alates hospitaliseeritakse seal nii lapsi kui ka täiskasvanuid. 1978. aastal sai valmis Meremeeste haigla, mis asub samuti Paldiski maanteel. 2001. aastast on mõlemad haiglad osa Lääne-Tallinna Keskhaiglast.

Elanikkond

Merimetsa asumis elab väga vähe elanikke. 2011. aastal oli sinna registreeritud 13 elanikku, 2012. aastal 5 elanikku. Asumis elas 4 elanikku aastatel 2013–2017.

Loodus

Suure osa asumi territooriumist moodustab Merimets, milles asub Stroomi metsapargi terviserada. Pelgurand (Stroomi rand) jääb osaliselt asumi piiresse.

Olulisemad objektid

Merimetsas asuvad SA Põhja-Tallinna Regionaalhaigla Psühhiaatriakliinik (endine Seevaldi vaimuhaigla), AS Lääne-Tallinna Keskhaigla Meremeeste Polikliinik, Lääne-Tallinna Keskhaigla Nakkuskliinik, AS Lääne-Tallinna Keskhaigla Nakkuskliiniku Polikliinik ning Merimetsa Tugikeskus.

Merimetsa asumi tänavad

Merimetsas asuvad Merelahe tee, Merimetsa tee ja Pelguranna tänav.
Ala-Hanikase

Ala-Hanikase oli küla Võrumaal, ajalooliselt Orava mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Hanikase küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Vastseliina kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil Ala-Hanikase ja Mäe-Hanikase küla liitmisel moodustati uuesti Hanikase küla.
Küla tekkis 18.–19. sajandil.

Rahvajutud

Umbes 1920–1940nendatel levis Lõuna-Eestis jutt peidetud varanduse kohta. Seal olla juttu olnud Ala-Hanikase kohta ning just sealt küsiti ka inimestelt varanduse kohta.
Asu mõis

Asu mõis (saksa keeles Assuma) oli Koorküla mõisa kõrvalmõis Helme kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis Valga maakonda Tõrva valda.
Ҥ

Mari keel

Mari keeles hääldub see velaarse nasaalina [ŋ]. Ladina transliteratsioonis vastab sellele ŋ või täheühend ng.
Süsinikdioksiidimaks

Süsinikdioksiidimaks (inglise carbon dioxide tax) ehk süsinikumaks (inglise carbon tax) on süsinikuheite vähendamisele ja kliimamuutuse leevendamisele suunatud maks, mille suurus sõltub kütuse ja elektrienergia süsinikusisaldusest.
Magnus Heinrich Ferdinand Hörschelmann

Magnus Heinrich Ferdinand Hörschelmann (21. september 1836 Ridala – 14. jaanuar 1908 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1850–1854 Tallinna toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1855–1858. Oli seejärel koduõpetaja. Aastatel 1862–1863 reisis Euroopas. Ordineeriti 3. juulil 1866 Tallinna toomkirikus õpetajaks.
Oli aastatel 1866–1868 Eestimaa vikaarõpetaja. Oli aastatel 1868–1888 (kutsuti 5. augustil 1868, introdutseeriti 8. oktoobril 1868) Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja. Oli aastatel 1877–1881 Läänemaa koolikomisjoni liige, aastatel 1878–1888 Eestimaa kosistooriumi assessor. Aastatel 1888–1904 oli ta Tallinna toomkoguduse ülemõpetaja, Eestimaa kindralsuperintendent ja konsistooriumi asepresident. Aastal 1904 jäi emerituuri.
Ta esines Eestimaa pastorite sinodil aastal 1881 ettekandega "Kas oleks kasulik, et ka meie võtaksime osa Aleksandrikooli asutamisest?" Ettekanne ilmus esmalt saksa keeles (Baltische Monatschrift, 1881) ja siis eesti keeles: Eesti Aleksandrikool ja pastorid (Tallinna Sõber, 1882).

Isiklikku

Tema isa Aleksander Ferdinand Leopold Hörschelmann oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja, vanaisa Ferdinand Ludwig Hörschelmann oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja, vanavanaisa Ernst August Wilhelm Hörschelmann oli Tallinna gümnaasiumi professor ja aastatel 1786–1807 "Revalische Wöchentliche Nachrichten"i väljaandja, onu Otto August Leopold Hörschelmann oli Martna Püha Martini koguduse õpetaja. Teine vanaisa Christoph Heinrich Rinne oli arst, vanavanaisa Johann Friedrich Rinne oli Järva-Peetri Püha Peetruse koguduse õpetaja. Tema äi Ernst Wilhelm Woldemar Schultz oli Saarde- ja Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja ning Tallinna toomkoguduse ülemõpetaja, Eestimaa kindralsuperintendent ja konsistooriumi asepresident, naisevend Otto Woldemar Ludwig Schultz oli Pärnu-Jakobi koguduse õpetaja.
Jumalaema kiriku kellalööja

Süžee

Põhineb Victor Hugo romaanil "Jumalaema kirik Pariisis" ("Notre-Dame de Paris", 1831).
Nälkjad

Nälkjad on maismaal elavad kopsteod, kellel koda puudub või on väliselt nähtamatu.
Enamik nälkjaid kuulub sugukondadesse seatigulased (Limacidae), teetigulased (Arionidae) ja nälklased (Agriolimacidae).
21. sajandi algul on Eestisse levinud võõrliik hispaania teetigu, kes Skandinaavia maadesse on levinud juba varem.
Nälkjad on põhiliselt taimtoidulised.
Zettlitzi vald

Vallaosad

Ceesewitz, Hermsdorf, Kralapp, Methau, Rüx ja Zettlitz.