google/wiki40b huggingface dataset:
Klaus Störtebeker

Klaus Störtebeker (umbes 1360 – tõenäoliselt 20. oktoober 1401 Hamburg) oli saksa mereröövlite ehk vitaalivendade juht.
Störtebekerist kui ajaloolisest isikust on teada suhteliselt vähe, tema elu enne piraadikarjääri on teadmata. Ta sai oma lisanime väidetavalt seetõttu, et suutis ühe sõõmuga tühjaks juua neljaliitrise õllekannu (alamsaksa Stürz den Becher- tühjendab peekri (ühe sõõmuga)). Pikka aega peeti keiser Maximilian I õuenarri Kunz von der Rose portreed teda kujutavaks, eksitus sai selgeks alles 19. sajandi lõpul.
Vitaalivennad (saksa Vitalenbrüder) palgati esialgu Rootsi ja Hansa poolt, et päästa sisse piiratud Stockholmi Taani ehk kujuneva Kalmari uniooni vägede käest, selleks vedasid nad sinna provianti ning võitlesid taani laevadega. Kuid kui sõda läbi sai, asusid Störtebekeri juhtimise all olevad laevad jahtima ka Hansa kaubalaevu, nimetades end likedeeler'iteks (alamsaksa võrdselt jagaja). 1398. aastal sunniti Störtebeker Gotlandilt lahkuma, seejärel sõitis ta merd röövides nii Lääne- kui ka Põhjamerel (saksa keeles toona vastavalt Ost- ja Westsee). Nii teenis ta ära kogu Hansa viha ning ta otsustati iga hinna eest tabada.1401. aasta aprillis püüdiski Hamburgi laevnik Simon van Utrecht ta Helgolandi lähedal kinni. Järgnevalt toodi Störtebeker ja tema mehed Hamburgi kohtu ette ning nad hukati pea maharaiumise teel. Legendi järgi palus Störtebeker, et vabastataks need tema meremehed, kellest ta suudab pärast pea maharaiumist mööda kõndida. See luba olevat talle ka antud. Pärast pea maharaiumist tõusnudki Störtebekeri peata keha üles ja kõndinud, kuni sellele jalg taha pandi. Ta jõudnud mööda jalutada kaheteistkümnest mehest, kes aga sellele vaatamata hukatud.
Mõned Störtebekeri laevakaptenid, nagu Gödecke Michels, Henning Wichmann ja magister Wigbold jäid veel vabadusse, kuid nad tabati ja hukati järgmisel aastal.
Tänapäeval on Störtebekerit hinnatud üldiselt positiivses võtmes, ehkki küllaltki erinevalt. Vasakpoolsed tegelased kujutavad teda rõhutud klasside eestvõitlejana, samas kui parempoolsemad võtavad teda kui Francis Drake'i sarnast korsaari.
Störtebekeri elust ja tegevusest on inspireeritud mitmed raamatud, aga ka muusikud. Näiteks on saksa heavy metal bänd Running Wild teinud loo "Störtebeker", samuti mitmed teised saksa artistid. Stralsundis asub ka Störtebekeri-nimeline õllepruulikoda.
Vecpilsi vald

Ajalugu

19. sajandi esimesel poolel olid praeguse valla alal Dižilmāja, Mazilmāja, Dižlāņi, Mazlāņi, Dižstroķi ja Vecpilsi mõisad. Vecpilsi vald moodustati aastal 1890, mil liideti Ilmāja, Lāņi, Lekši, Stroķi ja Vecpilsi mõisavallad. Aastal 1935 oli valla pindala 97,3 km².  Aastal 1945 moodustati vallas Stroķi ja Vecpilsi külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Vecpilsi külanõukoguga likvideeritav Stroķi külanõukogu. Aastal 1958 liideti sellega osa Aizpute külanõukogust, osa külanõukogu maadest arvati aga Aizpute külanõukogu koosseisu. Aastal 1968 liideti sellega osa Kalvene  külanõukogust. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Durbe piirkonda.

Kaitstavad objektid

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Ilmāja luteri kirik ja Vecpilsi katoliku kirik (sealhulgas külgaltarid, peaaltar, altarialus, karniis, orelikapp ning kantsel). Kohaliku kaitse all on hiiepaik Kupši - Ķieģeļnieki Puuslikumägi.
Looduskaitse all on Šarlote tamm, lisaks kasvab seal arvukalt nimetuid looduskaitsealuseid põlispuid. Valla lääneossa jääb osaliselt Durbe järve luha hoiuala.

Külad

Vallas on kuus küla. Valla keskus Vecpils on staatusega (vidēciems) ja seal oli 2015. aastal 198 elanikku. Viis valla küla on staatusega skrajciems – Dižilmāja 42 elanikuga aastal 2005, Dižstroķi 20 elanikuga aastal 2005, Lekši 36 elanikuga aastal 2005, Mazilmāja 26 elanikuga aastal 2005 ja Mazstroķi 18 elanikuga aastal 2005. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Viktor Balabin

Viktor Balabin (Виктор Петрович Балабин, 1811 – 4. november 1864) oli Vene diplomaat ja suursaadik. Aastatel 1860–1864 oli ta Venemaa suursaadik Austrias.
Veneetsia rahu

Veneetsia rahu ehk Veneetsia leping on 1177. aastal paavstivõimu ja selle liitlaste (Lombardia Liigasse kuulunud Põhja-Itaalia linnriigid) ning Rooma keisri Friedrich I Barbarossa vahel sõlmitud rahuleping. Läbirääkimistest võttis osa ka normannide Sitsiilia kuningriik ja rahu määras seeläbi mitmeks järgmiseks aastaks ära kogu Itaalia poliitilise suuna.

Tagamaad

Rahuleping järgnes aasta varem, 1176. aasta 29. mail, toimunud Legnano lahingule, mille keiser Friedrich I Barbarossa väed kaotasid. Keiser saatis peale kaotust kiiresti saadikud paavst Aleksander III juurde Anagni linna, soovides paavsti ja Friedrichi vastupaavsti Calixtus III vahelise kirikulõhe lõpetamist.

Lepingu sõlmimine

Peale seda kui esialgne kokkulepe oli saavutatud, kavandati suurem nõupidamine 1177. aasta juulikuusse. Vahepealsel ajal sekkus Friedrich Veneetsia sisemistesse võitlustesse, lootes kindlustada paavstiga vastamisi seismise ajaks võimu keisririigi toetajatele.
24. juulil saatis paavst Püha Markuse basiilikast teele kardinalide delegatsiooni Veneta laguuni suudmes oleval Lido di Venezia saarel viibiva keisri juurde. Keiser tunnustas ametlikult Aleksandrit paavstina ja hülgas oma vastupaavsti. Seepeale võtsid kardinalid ka keisrilt kirikuvande, mille alla Friedrich I oli pandud.
Seejärel eskortisid Veneetsia doodž Sebastian Ziani ja Aquileia patriarh Ulrich II von Treven keisri Veneetsiasse. Sitsiilia kuninga saadikutena olid kohal Salerno peapiiskop ning kroonik Romualdo, kes sündmuse pealtnägijana kirja pani, ja krahv Andria Roger.
Sõlmitud lepinguga tunnustas keiser küll paavstide ilmalikke õigusi Rooma linnale, kuid linn ise ei alistunud paavstile ja viimane sunniti sealt 1179. aastal lahkuma.
Keiser Friedrich I ja Sitsiilia kuninga Wilhelm II vahel sõlmiti 15-aastane rahu, mis sillutas teed Sitsiilia kuldsetele rahu- ja õitsenguaastatele. Samamoodi sõlmiti Lombardia Liigaga kuueaastane rahu, ent need läbirääkimised jätkusid hiljem ja keiser tunnustas Lombardia linnade sõltumatust lõpuks 1183. aasta Konstanzi rahuga.
Pingelõdvendus

Pingelõdvendus oli külma sõja poliitikas suundumus 1970. aastate alguses, millega Lääne demokraatlikud riigid üritasid parandada suhteid Nõukogude Liidu ja teiste sotsialismimaadega. Pingelõdvendust juhtisid esialgu Euroopa demokraatlikud riigid, pärast Richard Nixoni võimuletulekut hakkas ka USA pingelõdvenduspoliitikat pooldama.

Pingelõdvenduse algus

Pingelõdvenduse alguseks on loetud 1966. aastat, kui Prantsusmaa president Charles de Gaulle külastas Nõukogude Liitu. Moskvas võeti de Gaulle hästi vastu, hakkas arenema majanduslik ja kultuuriline koostöö Prantsusmaa ja NSV Liidu vahel. 1971. aastal käis NSV Liidu juht Leonid Brežnev Prantsusmaal vastuvisiidil. Paranesid ka NSV Liidu suhted teise Euroopa suurema riigiga – Lääne-Saksamaaga, kus oli võimule tulnud sotsiaaldemokraatlik valitsus. Lääne-Saksamaa sõlmis 1970. aastal NSV Liidu ja Poolaga nn idalepinguid, tunnustades Saksamaa idapiiri. 1972. aastal tunnustas Lääne-Saksamaa ka Saksa DV-d. USA-s algas pingelõdvenduspoiliitika 1969. aastal Richard Nixoni võimuletulekuga. Nixoni hinnangul oli USA võimsus maailmas nõrgenenud ning ta seadis oma eesmärgiks suhete parandamise NSV Liidu ja Hiinaga.

USA ja NSV Liidu suhete soojenemine

1972. aasta mais külastas USA president Nixon Moskvat. See oli NSV Liidu ja USA juhtide esimene kohtumine pärast 11-aastast vaheaega. Teatavas mõttes osutus see kohtumine läbimurdeks. USA ja NSV Liidu suhted paranesid tunduvalt. 1973. aastal käis NSV Liidu juht Brežnev USA-s vastuvisiidil. Mõlemal kohtumisel kirjutati alla mitmetele olulistele dokumentidele – otsustati hakata piirama võidurelvastumist, nõndasamuti otsustati hakata ka koostööd tegema majanduses, kaubanduses, teaduses, tehnikas, kultuuris jne. Kokku sõlmiti ligi poolsada lepingut, millega USA ja NSV Liit otsustasid omavahel koostööd tegema hakata.

Helsingi protsess

Pingelõdvenduspoliitika sümboliks Euroopas on peetud Helsingi protsessi ehk Euroopa julgeoleku ja koostöönõupidamist. Selle oli kokku kutsunud Soome president Urho Kaleva Kekkonen, lootes sellega parandada idabloki ja Lääne riikide vahelisi suhteid. Nõupidamised algasid 1973. aasta juulis ning kestsid 1975. aastani.

Pingelõdvenduspoliitika tulemused

Pingelõdvenduspoliitikaga paranesid oluliselt USA ja NSV Liidu, aga ka lääne- ja idabloki riikide vahelised suhted. Külma sõda sellega aga lõpetada ei õnnestunud – USA ja NSV Liidu vaheline vastasseis jätkus, kuid otselise sõjalise konflikti oht vähenes.
S. Dariuse ja S. Girėnase staadion

S. Dariuse ja S. Girėnase staadion on mitmeotstarbeline staadion Kaunases, Leedus. See on FBK Kaunase ja Leedu jalgpallikoondise kodustaadion.
Ilmalik muusika

Ilmalik muusika on mittesakraalne, sekulaarne muusika. Ilmalik muusika levis kaua suulisel teel, sest vaimulikud kirjutasid kloostrites üles liturgilisi tekste ja laule.
Vanimad säilinud rahvakeelsed ilmalikud laulud on kangelaslaulud (prantsuse keeles chanson de geste). Kõige enam on tänaseks säilinud rüütlilaule ehk keskaegset õukondlikku luulet.
Esimesed ilmalike laulude kirjapanijad olid goljaarid ehk vagandid. Suurim vagandilaulude kogu on "Carmina Burana" (Beuerni laulud) 13. sajandist ja leitud Baierist ühest kloostrist.
Venemaa teeneline treener

Venemaa teeneline treener (vene keeles Заслуженный тренер России) on aunimetus spordi valdkonnas Venemaal. Asutatud 1992. aastal. Aunimetusega kaasneb rinnamärk.
Alates 2007. aastast on teenelise treeneri aunimetust välja antud ka välismaalastele (2015. aasta seisuga seitsmele inimesele).
Nõukogude Liidus anti  välja NSV Liidu teenelise treeneri aunimetust.
Melanie Rauk

Melanie Rauk (25. juuli 1905 Pärsama vald, Saaremaa – 25. jaanuar 1978 Tallinn) oli Eesti pedagoog ja tõlkija.

Elulugu

Melanie Rauga vallakirjutajast isa Ivan (Juhan) Rauk sõitis aastal 1906 Kanadasse. Melanie Rauk siirdus Kanadasse koos emaga 1911. aastal. Kanadas lõpetas ta 1923. aastal Prince Rupertis keskkooli ja sõitis 1924 perekonnaga Riiga, sealt Ees-Kaukaasiasse. 1924 asus ta Kaukaasias eesti kommuuni Koit. Aastatel 1924–1930 õppis ta Leningradis eesti pedagoogikatehnikumis, seejärel aastatel 1930–1936 Leningradi Pokrovski-nimelises Pedagoogikainstituudis ja aastatel 1936–1938 Herzeni-nimelises Leningradi Pedagoogilises Instituudis võõrkeeli.
Rauk töötas aastatel 1931–1933 Leningradis inglise keele õpikute toimetajana ja aastatel 1934–1938 Leningradi Sõjaväe Meditsiiniakadeemias inglise keele õpetajana. 1938–39 oli ta represseerituna vangilaagris, kust naasis aastal 1940 Eestisse. Astus Tartu Ülikooli aspirantuuri inglise keele erialal, töötas samas inglise keele õpetajana. Teise maailmasõja ajal evakueerus Tatari ANSV-sse, sealt Tšeljabinskisse, kus töötas aastatel 1942–1945 õpetajana ja Tšeljabinski Pedagoogikainstituudis inglise keele kateedri juhatajana.
Aastatel 1946–1947 oli Rauk Tallinna Polütehnilise Instituudi õppejõud, dotsent ja kateedrijuhataja. Aastatel 1947–1949 oli ta Leningradi Tekstiiliinstituudis inglise keele õpetaja, 1949–1954 Tallinna Õpetajate Instituudi inglise keele kateedri juhataja. Aastatel 1954–1977 oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi teoreetilise grammatika õppejõud ja  inglise keele kateedri juhataja.
Maetud Metsakalmistule.

Teadustöö

Melanie Rauk uuris pedagoogikat ja keele õpetamise metodoloogiat. Ta avaldas koos kordustrükkidega üle 60 inglise keele õpiku ja sõnaraamatu. Samuti tõlkis ta eesti ilukirjandust inglise keelde.

Tunnustus

Eesti NSV teeneline õpetaja (1965).

Isiklikku

Melanie Rauga abikaasa Kristjan Kure oli eesti keele õpikute autor ja aastatel 1940–1941 Tartu Ülikooli prorektor.
Andre Gray

Andre Anthony Gray (sündinud 26. juunil 1991 Wolverhamptonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib ründajana Premier League'i klubis Watford.
Ta alustas karjääri Shrewsbury Townis. Karjääri algusaastatel mängis ta Inglismaa madalamate liigade klubides. Ta paistis silma Inglismaa tugevuselt viienda liiga klubis Luton Town, lüües hooajal 2013–14 liigas 30 väravat.
2014. aasta juunis liitus ta Inglismaa esiliiga klubiga Brentford, kellega sõlmis kolmeaastase lepingu. Hooajal 2014–15 lõi ta esiliigas 16 väravat. 2015. aasta augustis siirdus Gray teise esiliiga klubisse, Burnleysse. Tema üleminekusumma oli umbes kuus miljonit naelsterlingit, mis oli Burnley läbi aegade suurim ost. Hooajal 2015–16 lõi ta liigas 25 väravat, millega oli liiga suurim väravakütt. Burnley võitis esiliiga ja tõusis Premier League'i. Järgmisel hooajal lõi ta Inglismaa kõrgliigas üheksa väravat.
2017. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Watfordiga. Tegemist oli Watfordi suurima üleminekuga.
Ferdinand Võsu

Ferdinand Võsu (1. detsember 1909 – 6. jaanuar 1987 Toronto) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).
Lõpetas 1940 Kõrgema Sõjakooli, teenis 3. Suurtükiväegrupis
Skriimsilm

Skriimsilm on 2002. aastal loodud eesti ansambel.
Skriimsilm mängib heavy metal'it ning nimetab end maailma parimaks hevibändiks Eestis. Lugudeks on tuntud hevihittide eestikeelsed paroodiad.
Daniela Mona Lambin

Daniela Mona Lambin (sündinud 14. veebruaril 1991) on Eesti naisjalgpallur.
Ta mängib aastast 2011 Naiste Meistriliigas osalevas klubis FC Levadia.
Ta mängib aastast 2011 Eesti naiste jalgpallikoondises.
Taipan (perekond)

Levila

Neid võib kohata Austraalias ja Uus-Guineas.

Kokkupuuted inimestega

Selle perekonna maod on inimeste suhtes mürkmadudeks liigitatavad, kuna nende hammustus võib esile kutsuda raskeid mürgistusseisundeid.
Horre Zeigeri Big Band

Horre Zeigeri Big Band (lühend: HZBB) on aastal 1954 Nõmme Kultuurimajas asutatud muusikakollektiiv.
Bändi eestvedaja oli 57 aastat  Horre Zeiger (1932–2013),  kelle tantsuorkestrist 1954. aastal kollektiiv ka asutati.
Bänd on mänginud eriti džässmuusikat, kokku u 1500 pala. Heliloojatest on mängitud Glenn Milleri, Duke Ellingtoni, Raimond Valgre jpt loomingut.
Bändi solistid on olnud nt Aino Lõhmus-Karmo, Uno Loop, Silvi Vrait, Sünne Valtri.
Kuninglik Šoti Akadeemia

Kuninglik Šoti Akadeemia (inglise keeles Royal Scottish Academy, täisnimi Royal Scottish Academy of Painting, Sculpture, Architecture and Printmaking, lühendatult RSA) on maalikunstnike, skulptorite ja arhitektide organisatsioon, mis edendab Šotimaa kunsti.
Kuninglik Šoti akadeemia asutati 1826. aastal Edinburghis. Esialgu kandis ta nime Šoti Akadeemia, aga 1838 sai ta kuninglikuks. Ta ei kuulu Kuningliku Kunstiakadeemia alla, kuigi nende kahe organisatsiooni vahel on tihedad sidemed.
Lisaks pidevale uute näituste programmile annab akadeemia välja stipendiume, auhindu ja tegevustoetusi kunstnikele, kes elavad ja töötavad Šotimaal. Akadeemiale on kogunenud suur kunstikollektsioon ja ulatuslik sellega seotud materjalide arhiiv, milles on jäädvustatud Šotimaa kunsti ja arhitektuuri areng akadeemia tegutsemise ajal. See arhiiv asub Deani galeriis, mis paikneb Šotimaa moodsa kunsti muuseumi vastas. Arhiiviallikatega tutvumiseks on vaja enne kokku leppida, kuid arhiiv korraldab oma kogudest sageli näitusi.
Kuninglik Šoti Akadeemia asub oma praeguses hoones alates 1911. Akadeemia hoone asub Šoti Rahvusgalerii hoone kõrval ja rahvusgalerii haldab ka akadeemia maja, kuid juba 1910. aastast alates on akadeemiale tagatud ametiruumid praeguses hoones. Seevastu näituseruume peab akadeemia jagama rahvusgalerii ja teiste organisatsioonide, näiteks Šoti Kunstnike Näituste Ühinguga. Hoone arhitekt on William Henry Plaifair (1790–1857). 2004 käivitus 30 miljonit naelsterlingit maksev projekt, mille käigus hoone renoveeriti ja ühendati rahvusgaleriiga maa-aluse käigu abil.
Akadeemia liikmeskonda kuulub 104 akadeemikut, kes saavad õiguse kasutada nimejärgseid tähti RSA, ja 30 auakadeemikut, kes saavad õiguse kasutada nimejärgseid tähti HRSA. Akadeemikud valitakse teiste akadeemikute poolt. Auakadeemikute hulka kuulub ka akadeemia patroon Edinburghi hertsog prints Philip Mountbatten-Windsor. Pärast paranduste tegemist akadeemia täiendavasse hartasse 2005. aastal saavad akadeemikuks valitud isikud akadeemia täisliikmeks alles pärast seda, kui nad on akadeemia kunstikogusse annetanud niinimetatud diplomitöö.
Josh Murphy

Joshua Murphy (sündinud 24. veebruaril 1995 Wembleys) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Premier League'i klubis Cardiff City.
Ta alustas klubikarjääri Norwich Citys, mille noorteakadeemiaga liitus 2006. aastal. Klubi põhimeeskonnas tegi ta Inglismaa kõrgliigas debüüdi hooajal 2013–14. Hooaegadel 2014–15 ja 2015–16 mängis ta laenul esiliiga klubides Wigan Athletic ja Milton Keynes Dons. Hooajal 2015–16 valiti ta mängijate poolt Milton Keynes Donsi hooaja parimaks mängijaks. Hooaegadel 2016–17 ja 2017–18 mängis Murphy Norwich Cityga Inglismaa esiliigas.
2018. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Cardiff Cityga. Arvatav üleminekusumma oli 11 miljonit naelsterlingit. 30. septembril 2018 lõi ta mängus Burnley vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas.
Tema kaksikvend Jacob Murphy on samuti jalgpallur.
Eesaju

Eesaju ehk prosentsefalon (ladina prosencephalon ) on embrüonaalses arengujärgus kesknärvisüsteemiga loomadel ajuosa.
Eesaju on loote aju esiosa, esimene kolmest esmasest ajupõiekesest, millest moodustuvad otsaju ja vaheaju. 
Lootel toimub eesaju jagunemine kaheks suuraju poolkeraks emakasiseselt 8. nädalal.
Kui ajupoolkeradeks jagunemist ei toimu võivad inimlootel kaasneda näodeformatsioonid – seda nimetatakse holoprosentsefaaliaks.
Väike septim

Väikese septimi lahendamine

Väikese septimi lahenemisel liigub intervalli ülemine (dissoneeriv) heli väikese või suure sekundi võrra alla ja alumine heli teeb puhta kvardi hüppe üles või jääb paigale. Väikesele septimile on kõige iseloomulikum dominantseptakordi (D₇) koostisosa. Lahendusel tajume väikese septimi helisid kui helirea V ja IV astet, mis lahenevad toonika kolmkõla helidesse.
  1. var.    2. var.

      
4  IV        IV
3    \III       \III
2                
1     I            
7    /              
6   /
5  V          V - V
Peale selle tüüpilise lahenduse võib väikest septimit lahendada igas helistikus vastavalt tema astmete kulgevusele.
Teataja (Stockholm)

Teataja oli ajaleht, mis ilmus aastail 1944–2002 Stockholmis. Ajaleht asutati oktoobris 1944. 
 Ajalehe väljaandja oli Eesti Komitee – Eesti Organisatsioonide Liit Rootsis. Päises esitleti Teatajat kui poliitika, kultuuri, ühiskonna- ja noorteprobleemide häälekandjat. Aastail 1945–1953 kandis ajaleht nime Eesti Teataja.
Héctor Núñez Segovia

Héctor Núñez Segovia (sündinud 15. aprillil 1992 Valparaísos) on Tšiili jalgpallur, ründaja.
Ta alustas klubikarjääri kodumaal Santiago Wanderers. Ta mängis klubi meeskonnas Tšiili kõrgliigas aastatel 2010–2012. Seejärel mängis ta Tšiili kõrgliigas kaks hooaega Unión La Caleraga ning hooajal 2013/2014 Tšiili esiliigas Concepcióni meeskonnas.
2014. aastal liitus ta Austria Regionalliga klubiga WSG Wattens. Esimesel hooajal lõi ta liigas 10 väravat ja teisel, 2015/2016 hooajal 11 väravat. Hooajal 2015/2016 sai Wattens liigas esikoha ja tõusis esiliigasse.
Hooajal 2016/2017 mängis Segovia Guatemala kõrgliiga klubis Cobán Imperial.
2019. aasta veebruaris liitus ta Nõmme Kaljuga. Debüüdi Meistriliigas tegi ta 8. märtsil 2019 mängus Paide Linnameeskonna vastu. 2019. aasta juulis lõpetas Kalju temaga poolte kokkuleppel lepingu. Tema ainsaks väravaks Meistriliigas jäi 17. mail löödud värav Kuressaare vastu.
Moët & Chandon

Moët & Chandon (/moɛt‿e ʃɑ̃ˈdɔ̃/) või Moët on Prantsuse veinitootja ja luksuskaupade ettevõtte LVMH Moët Hennesy Louis Vuitton S.A. kaasomanik. Moët et Chandon on üks maailma suurimaid šampanjatootjaid ja silmapaistev šampanjamaja. Moët et Chandoni asutas 1743. aastal Claude Moët. Praegu omab firma 1190 hektarit viinamarjaistandusi ja toodab aastas umbes 28 mln pudelit šampanjat.
Alatskivi jõgi

Alatskivi jõgi on Peipsiääre vallas voolav 11,7 km pikkune jõgi, mis algab Savastvere lähedal soostuvast Mustjärvest Kuuse jõe või oja nime all ja suubub Peipsi järve.
Björn Afzelius

Björn Afzelius (27. jaanuar 1947 Stensholm, Huskvarna – 16. veebruar 1999 Göteborg) oli rootsi autorilaulude esitaja ning kirjanik.
Ta kasvas üles Hökarängenis (Stockholmi vald) ja Landskronas.
Aastal 1970 rajas ta Malmös koos Mikael Wiehe ja teistega sotsialistliku rokkansambli Hoola Bandoola Band, mis tegutses 1976. aastani. Hiljem esines ta solistina, osalt ka koos Mikael Wiehega.
Teda mõjutas ameerika rokkmuusika ja ladinaameerika rahvamuusika. Ta kirjutas nii poliitilisi kui ka armastuslaule. Tema laulude koguarv on 150. Tema albumeid on müüdud üle 2,5 miljoni eksemplari.
Ta korraldas solidaarsusüritusi, eriti Ladina-Ameerika vabadusvõitlusega.
Ta suri kopsuvähki ja on maetud Göteborgi Västra kyrkogårdenile.
Erika Nivanka

Erika Eugenie Nivanka (neiupõlves Viirsalu, enne eestindamist Weide(n)baum; 28. jaanuar 1909 Rakvere – 26. juuni 1988 Helsingi) oli aktiivne hõimusuhete edendaja ja Eesti Rahvusringhäälingu esimene naisdiktor.
Üliõpilaspõlves õppis Erika Nivanka Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas ning kuulus korp! Indlasse, kus oli pikalt juhatuse liige. Ta kuulus pikalt Üliõpilaslehe toimetusse ning oli ka selle peatoimetaja. Lisaks tegeles ta aktiivselt hõimusuhete edendamisega.
Peale ülikooli lõpetamist sai Erika Nivankast Riigi Ringhäälingu esimene naisdiktor ning hiljem Riikliku Propaganda Talituse kultuuriosakonna juhataja.
Tutvumine hilisema Helsingi Ülikooli raamatukogu töötaja Eino Nivankaga viis abieluni 1938. aastal ja Erika asus elama Soome. Aastatel 1951–1960 elas ta Pariisis.
Erika Nivanka suri 26. juuni 1988 Tapiolas ja ta maeti Helsingi Kulosaari kalmistule.

Isiklikku

Tema tütred on Eevi Anniki Nivanka ja Leena Päivikki Nivanka.
Ukraina Rahvuslik Liit (URL)

Ajalugu

Organisatsioonina alustati tegevust 19. detsembril 2009.
Kai Piirsoo

Elulugu

Kai Piirsoo on teenistuja tütar ja Andres Piirsoo abikaasa.
Lõpetas 1967 Viljandi 1. Keskkooli, 1972 TÜ bioloogiaosakonna, bioloogiamagister (1996, TÜ), väitekiri "Eesti rannikumere fütoplankton ja selle biomassi mõjutavad tegurid". Oli 1972–74 TÜ taimesüstemaatika ja geobotaanika kateedri insener, 1974-86 Zooloogia ja Botaanika Instituudi (ZBI) nooremteadur, 1986– EPMÜ/EMÜ teadur, ühtlasi ka TÜ ja EPMÜ/EMÜ õppeülesande täitja.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: fütoplanktoni koosluse struktuur ja seda mõjutavad keskkonnategurid Läänemeres ja Eesti jõgedes. Aastail 1975–90 osales Eesti rannikumere ja Läänemere avavete ning aastast 1991 Eesti jõgede hüdrobioloogia kompleksuuringuis. Üle 30 teadustrükise.
Eesti-Tiibeti Kultuuriselts

Eesti-Tiibeti Kultuuriselts on 1997. aastal Tartus asutatud Tiibeti kultuuri uurimise ja säilitamisega tegelev selts.
Selts jätkab Tartu orientalistikatraditsioone, mille tuntuimaks esindajaks on 1956. aastal Pent Nurmekunna asutatud ja aastaid Linnart Mälli juhitud orientalistikakabinet (praegu Orientalistikakeskus).
Eesti-Tiibeti Kultuuriseltsi juhatuse esimees on Laur Järv.