Johannes XXI

Konklaavi reeglite tühistamine

Johannes XXI kinnitas 30. septembril 1276 apostelliku konstitutsiooniga "Licet felicis recordationis" Hadrianus V otsuse II Lyoni oikumeenilisel kirikukogul vastu võetud konklaavi pidamise reeglite tühistamise osas. Tema otsuse tühistas omakorda Coelestinus V 1294 ja järgmine konklaav toimus alles Bonifatius VIII valimistel.

Suhted Bütsantsiga

Johannes XXI saatis Bütsantsi legaadiks Ferentino piiskopi Giacomo II, et alustada läbirääkimisi 1054 puhkenud skisma lõpetamiseks.
Bütsantsi keiser Michael VIII, tema poeg Andronikos ning Konstantinoopoli patriarh Ioannes XI tunnustasid aprillis 1277 toimunud sinodil katoliku kiriku õpetust ja paavsti primaati, kuid läbirääkimised katkesid seoses paavsti surmaga.

Suhted Iirimaaga

Johannes XXI nõudis 1276 Clonferti piiskopilt Johannes de Alatrelt, et ta koguks annetusi Püha Maa heaks.

Suhted Inglismaaga

Johannes XXI nõudis Inglise kuningalt Edward I-lt vangistatud Montforti krahvinna Eleanori ja tema venna kanoonik Amaury de Montforti vabastamist. Ta kutsus kuningat minema muhameedlaste vastu ristisõtta.

Suhted mongolitega

Johannes XXI võttis vastu Pärsia il-khaani Abaqa saadikud. Ta nõudis khaanilt osalemist muhameedlaste vastu kavandatud ristisõjast ja saatis mongolite juurde misjonärid. Ristisõda jäi korraldamata, kuna ükski Euroopa valitseja polnud sellest huvitatud ja paavst suri peatselt.

Suhted Prantsusmaaga

Johannes XXI püüdis novembris 1276 ja kevadel 1277 lahendada Prantsusmaa kuninga Philippe III ja Kastiilia kuninga Alfonso X vahelist vaenu Navarra kuningriigi pärast. Paavst nõudis Philippe III-lt ristisõtta minemist.

Suhted Saksamaaga

Johannes XXI taasalustas novembris 1276 läbirääkimisi Saksa kuninga Rudolf I-ga tema kroonimise üle Saksa-Rooma keisriks. Läbirääkimised olid katkenud seoses Gregorius X ja tema järeltulijate surmaga.

Suhted Sitsiiliaga

Sitsiilia kuningas Charles saabus 14. septembril 1276 Viterbosse, kuhu ta jäi jaanuarini 1277, mil ta siirdus Rooma. Johannes XXI ei kinnitanud Charles'i Rooma senaatoriks ja paavstlikuks vikaariks Toscanas. Kuningas vandus paavstile 7. oktoobril truudust ja andis lubaduse, et Sitsiiliat ei liideta Toscanaga.
Paavst kutsus kuningat minema muhameedlaste vastu ristisõtta.

Suhted kiriku institutsioonidega

Johannes XXI ajal tõusis kuurias mõjukamaks kardinaliks Giovanni Gaetano Orsini, kelle paavst määras 18. oktoobril 1276 Rooma Peetri kiriku ülempreestriks.
Ta tühistas Innocentius V otsuse serviitide ordu laialisaatmise kohta ja lubas ordul edasi tegutseda.
Ta andis mitmele kloostrile privileege.

Teoloogilised vaidlused

Johannes XXI avaldas 18. jaanuaril 1277 bulla "Relatio nimis implacida", mille alusel mõistis Pariisi piiskop Étienne Tempier hukka 219 teesi, sealhulgas 19 Aquino Thomase teesi.

Johannes XXI kultuuriloos

Pedro Julião koostas enne paavstiks saamist 1250 kirjutise loogikast "Summulae logicales". Ta kirjutas traktaadi "Problemata quædam", uurimuse oftalmoloogiast "De Oculis" ja käsiraamatu "Thesaurum Pauperum".
Dante Alighieri on teda maininud "Jumalikus komöödias".

Surm

Johannes XXI suri 20. mail 1277 Viterbos oma ajutise laboratooriumi kokkuvarisemisel 14. mail saadud vigastustesse ja maeti Viterbo katedraali.