google/wiki40b huggingface dataset:
Joosep Sild

Joosep Sild (27. jaanuar 1877 Salla talu, Jõemetsa küla, Avinurme vald, Tartumaa –  1946 vangilaagris Nõukogude Liidus) oli Eesti sõjaväelane (kapten) ja Jõgeva linnapea.
Ta õppis Jõhvi ministeeriumikoolis ja 1898. aastal oli juba sõjaväeteenistuses Soomes. Osales Vabadussõjas.
Alates 15. jaanuarist 1920 oli Joosep Sild Naissaare komandant (tema juhtimisel korrastati Krimmi sõja aegsed Briti meremeeste hauad Naissaarel).
1925. aastal lõpetas ta alalisväe ohvitseride kursuse.
1. mail 1929 arvati maakaitseväkke.
Pärast Kaitseväest erru saatmist 1929. aastal elas ta Äksis, Jõgeval ja Haapsalus. 
Aastail 1942–1944 oli ta Jõgeva linnapea. Linnapeana oli ta Eesti Õhukaitseliidu Jõgeva esinduse juht.
Ka tema kaks poega olid sõjaväelased.
Arreteeriti 1944. aastal.
Philip DeFranco

YouTube

15. septembril 2006. aastal oma lõpueksamite ajal Ida-California Ülikoolis lõi ta YouTube'i kanali Sxephil. Alates oma esimesest videost on ta kogunud üle miljoni fänni, kes vaatavad tema videoid 3–5 korda nädalas.
DeFranco on internetti positanud üle 600 video, mille pealt teenib aastas väidetavalt üle kahesaja tuhande euro. Ise on ta seda mitmes videos eitanud.
2009. aasta novembris  lõi DeFranco uue YouTube'i kanali LikeTotallyAwesome, mida juhtis koos Toby Turneri (Tobuscus) ning mitmete teistega. Kanal tegeleb uudistega videomängudest, filmidest ja IT-teemadest. 2010. aasta juulis lõi DeFranco kanali iPhoneDeFranco, mis sisaldas lühikesi toimetamata videoid otse tema iPhone 4st. Kanalit pole 2011. aasta aprillist saati uuendatud. Juulis loodi kanal CuteWinFail, mis keskendus võistlustele erinevate videoklippide vahel.
Wanehusen

Wanehusen oli Kasseli päritolu aadlisuguvõsa.
Sellenimelistest on Eestimaal teada Konigunde de Wanehusen. Ta oli 1310. aastal mainitud kui domina de Wanehusen, aadlikust majaomanik Oleviste kiriku lähedal Tallinnas. 1315. aastal müüs ta ("suursugune emand", Konigunde, inclita matrona de Wanehusen) maja maha.
Chiny

Asulad

Valla piirides asuvad Izel, Jamoigne, Les Bulles, Suxy ja Termes.
Seondumissait

Seondumissait on mõiste biokeemias, mis tähistab valgu, DNA või RNA piirkonda, kuhu teised spetsiifilised molekulid ja ioonid – mida, selles kontekstis nimetatakse ligandideks – moodustavad keemilise sideme.
Seondumisaidid on samuti olemas ka antikehades, kui spetsiifilised regioonid, mis seonduvad antigeenidega, vastavalt nende struktuuridele.
Kaspar Tammist

Poliitiline tegevus

2017. aasta kohalike omavalitsuste valimistel kandideeris Kaspar Sotsiaaldemokraatliku erakonna nimekirja kuuluvas "Meie Paide" meeskonnas. Valimistel kogus ta 49 häält, mis tagas koha Paide linna volikogus.

Isiklikku

Kaspar on pühendunud vanade majade taastamise ja säästva renoveerimise propageerija Järvamaal ning Paide ajalooliste eramute ajaloo uurija. Muuhulgas on Kaspar aidanud kaasa kohalike kogukonnakeskuste arengule. Lisaks sellele tegutseb ta aktiivselt abipolitseinikuna.

Tunnustused

Paide Linnavalitsuse tänukiri suure panuse eest 2016. aasta Arvamusfestivali korraldamisel.
Last order: Final Fantasy VII

"Last Order: Final Fantasy VII" on 25-minutiline animatsioon, mille 2005. aastal tegi Morio Asaka. Stsenarist oli Kazuhiko Inukai. Film on jaapanikeelne ja ingliskeelsete subtiitritega.
Film räägib sündmustest, mis leidsid aset enne "Final Fantasy VII" toimumist. Stsenaarium keskendub Nibelheimi juhtumile. Peategelasteks on Zack Fair, Cloud Stife, Tifa Lockheart ja Sephiroth.
Kirstu lunastamine

Kirstu lunastamine oli üks rahakorjamise tavadest Eesti talupojapulmas.
Kirstu lunastamine oli  pulmakomme: peiu ema (Lüganuse), peig ise (Jõhvi) või peiupoiss (Vaivara) lunastab veimekirstu mõrsja emalt raha panemisega kirstule. Kirstu lunastamine toimus kas enne pulmi või pulmade ajal ning kas kirstu avamisel või pärast veimede jagamist. Raha läks mõrsjaemale.
Vaemla laht

Vaemla laht on laht Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas.
Lahte suubub Vaemla jõgi.
Lahe koordinaadid on 58° 49′ N, 22° 51′ E.
Aleksander Tõnisson (ülemnõukogu liige)

Aleksander Tõnisson (4. aprill 1899 Jõgeveste vald, Viljandimaa – 23. juuni 1941 Tškalovi oblast) oli eesti tööline. 
Ta valiti 1940. aastal 44. ringkonnast II Riigivolikokku. 
Arreteeriti NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi (NKVD) poolt Tartus 18. jaanuaril 1941, hukati Nõukogude Liidu vangilaagris.
Ülo Tamm

Ülo Tamm (sündinud 1935) on eesti metsandusteadlane.
Ta on tegelenud metsaselektsiooni ja paplite süstemaatikaga. Ta on töötanud Eesti Maaülikoolis.
Veera Pino

Elulugu

Veera Pino oli talupidaja tütar.
Ta lõpetas 1944. aastal Petseri Gümnaasiumi. Ta on meenutanud, et sõjaolude tõttu lõpetasid nad kevadel õige vara, nii-öelda kiirendatud korras.
Õppis 1945. aastast Tartu Riiklikus Ülikoolis, lõpetas 1950. aastal seal eesti filoloogia osakonna. Oli aastatel 1950–1953 samas aspirant, filoloogiakandidaat (1954, TRÜ), väitekiri "Sotsiaalsed vastuolud eesti külaühiskonnas rahvalaulu andmete põhjal". 
Oli 1953–1957 TÜ eesti kirjanduse ja rahvaluule kateedri vanemõpetaja, 1956–1992 Eesti NSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudi rahvaluule sektori teadur. Lugenud erikursusi rahvalauludest ja vanemast kirjandusest, osalenud uurimisekspeditsioonidel.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: peamiselt rahvaluule historiograafia ja rahvalaul.

Isiklikku

Tema õde oli kirjanik ja ajakirjanik Nasta Pino.
Laila Kinnunen

Laila Kinnunen (kodanikunimi 1939–1971 Laura Annikki Kinnunen, aastatel 1971–2000 Laura Annikki Mišić, 8. november 1939 Helsingi vald – 26. oktoober 2000 Heinävesi) oli soome estraadilaulja.
Talvesõja ajal evakueeriti Laila Kinnunen Rootsi, kus ta elas kuni 1949. aastani. 1955. aastal võitis ta estraadilaulude konkursi Helsingis ja pääses 1956. aastal solistiks Lasse Pihlajamaa orkestrisse. Hiljem laulis ta ka Olli Häme ja Erkki Melakoski orkestrites. Juba esimene helisalvestis "Lazzarella" 1957. aastal kujunes väga populaarseks.
1961. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel saavutas ta Soomet esindades lauluga "Valoa ikkunassa" kümnenda koha. Ta sai ka mujal Euroopas mõnevõrra tuntuks ning esines ka Rootsis, Saksamaal ja Hollandis.
Aastatel 1960–1963 lindistas Laila Kinnunen ka mitmed lood duetis koos oma õe Ritva Kinnuneniga.
1960. aastatel Kinnuneni ampluaa laienes ja ta esitas eri stiilides laule. Ta mängis ka mõnes filmis.
1967. aasta järel tegi ta veel ainult mõned lindistused. Lepingut plaadifirmaga Scandia ei pikendatud ja 1970. aastate algul Laila Kinnunen lõpetas lauljategevuse.
1980. aastal avaldas ta veel singli "Kohtalon lapsi" / "Toiset meistä", mille järel ta enam ei laulnud.
Seejärel elas Laila Kinnunen avalikkuse eest tagasitõmbununa. 1989. aastal valmis tema 50. sünnipäeva eel temast dokumentaalfilm "Laila".

Isiklikku

Laila Kinnunen oli kaks korda abielus. Tema esimene mees oli näitleja Ville-Veikko Salminen. 1971–1972 oli ta abielus Jugoslaavia muusiku Mišo Mišićiga. Nende tütar Milana Mišić (sündinud 1970) on hariduselt optik, kuid tegutseb lauljana. Laila Kinnuneni õde Ritva Kinnunen on samuti tegutsenud lauljana.
Ayacucho lahing

Ayacucho lahing (tuntud ka La Quinua lahingu nime all) oli 9. detsembril 1824 Peruu iseseisvussõjas peetud lahing Peruu armee ja Hispaania koloniaalvägede vahel, mis lõppes koloniaalarmee kapitulatsiooniga.

Ajalooline taust

Kuigi Peruu iseseisvus oli välja kuulutatud juba 1821. aastal, kontrollisid Hispaania kuningale Fernando VII ustavad väed 1824. aasta lõpus ikka veel peaaegu kogu Peruu lõunaosa. Nende käes oli ka strateegilise tähtsusega Real Felipe kindlus Calloa sadamalinnas.

Lahing

Otsustav kohtumine iseseisvuslaste ja kuninga vägede vahel toimus 9. detsembril 1824 Quinua linna lähistel Pampa de La Quinuas. Peruu iseseisvuslaste poolel osales lahingus 5780 meest Simón Bolivari võitluskaaslase ja abi Antonio José de Sucre juhtimisel. Nende vastas oli veidi suurem, 6906-meheline rojalistide armee Peruu asekuninga José de la Serna ja prantsuse päritolu kindrali José de Canteraci juhtimisel. Algselt oli kuninglikus armees sõdureid märksa enam, kuid enne lahingu algust deserteerus umbes 3000 meest.
Asekuningas de la Serna väitis hiljem, et tegelikult oli iseseisvuslastel kahekordne arvuline ülekaal. Tema väidetel võitles Peruu armees umbes 13 000 meest, kuid need väited ei ole kinnitust leidnud.
Lahing algas varahommikul, kestis umbes tunni ja lõppes koloniaalvägede hävitava lüüasaamisega. Serna ja Canterac kaotasid hukkunutena umbes 1800 ja haavatutena 700 meest, Sucre kaotused olid vastavalt 309 ja 670 meest.

Lahingu tulemus

Ayacucho lahingu tulemusel oli asekuningas José de la Serna sunnitud allkirjastama kapitulatsiooniakti ja tunnistama iseseisvuslaste võimu ka Peruu lõunaosas. Antonio José de Sucre ülendati pärast selle lahingu võitmist marssaliks.

Lahingu nimi

Ayacucho nimi tuli käibele alles pärast lahingut. Selle võtsid kasutusele kohalikud ketšua keelt kõnelenud asunikud, nähes lahinguväljal aset leidnud tapatööd ja selle tagajärgi. Sõna "aya" tähendab ketšua keeles "surnut" või "hinge" ja sõna "kuchu" "nurka" või "urgast".
1825. aastal nimetati lahingu auks Ayacuchoks ümber läheduses asunud Huamanga linn. Hiljem sai sama nime ka 1822. aastal asutatud Ayacucho piirkond.
Ljudmila Nikolajeva

Ljudmila Valerjevna Nikolajeva (vene keeles Людмила Валерьевна Николаева; sündinud 1969. aastal Megino-Kangalassõ rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi pangajuht.  
Ta on 2014. aastast Jakuutias suurima kommertspanga aktsiaseltsi AKB Almazergienbank juhatuse esimees.
2015. aastal valiti ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi Iluvõimlemise Föderatsiooni presidendiks.

Haridus

Nikolajeva lõpetas 1993. aastal Peterburi Majanduse ja Rahanduse Ülikooli rahanduse ja krediidi erialal ökonomisti kvalifikatsiooniga.

Isiklikku

Tema abikaasa on Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea kohusetäitja Aissen Nikolajev
Peres kasvab kolm last.
Tallinna Kammerorkester

Dirigendid

Tõnu Kaljuste 1993–1995 ja 1996–2001
Juha Kangas 1995–1996 (peadirigent), 2001–2003 (kunstiline juht)
Eri Klas 2004–2012 (Tallinna Filharmoonia kunstiline juht)
2013–2019 oli peadirigent Risto Joost
1. septembril 2019 saab peadirigendiks taas Tõnu Kaljuste.
Valga Peetri-Luke kogudus

EELK Valga Peetri-Luke kogudus on luterlik kogudus Valgas.
Kogudus kuulub Valga praostkonda ja kasutab Valga Jaani kirikut.
Koguduse hooldajaõpetaja on Vallo Ehasalu, organist Jüri Goltsov. Juhatuse esimees on Margarita Jantsikene.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 10.00 Valga Jaani kirikus.
Eesti Pesapalli ja Softpalli Liit

Eesti Pesapalli ja Softpalli Liit (lühend EPSL; inglise Estonian Baseball and Softball Federation) on Eesti pesapalli ja softball'i alaliit.  
Liit asutati 2008. 
Liit koordineerib pesapalli ja softball'iga seotud tegevust Eestis.
Tiiu Kunst

Tiiu Kunst (sündinud 19. augustil 1958) on eesti muuseumitöötaja.
Ta on olnud Seto Leelopäevade kunstiline juht.
Ta on Setu Talumuuseumi asutamise üks eestvedajaid, praegu muuseumi varahoidja.
Märtsi keskmine õhutemperatuur

Märtsi keskmine õhutemperatuur on kliimanäitaja, mis arvestatakse mingis kohas märtsis tehtud mitmeaastaste vaatluste alusel.
Märtsi jooksul mõõdetud õhutemperatuuride alusel arvestatakse kuu keskmine temperatuur. Kogu vaatlusperioodi andmed liidetakse ja jagatakse aastate arvuga.
Meiji-Sanriku maavärin 1896

Meiji-Sanriku maavärin toimus 1896. aasta 15. juunil kell 19.32 kohaliku aja järgi Jaapanis.
See maavärin on üks raskemate tagajärgedega loodusõnnetusi Jaapani ajaloos. Tema tugevus oli 7,2 Mw ning selle tagajärjel tekkinud tsunami tegi suuremat kahju kui maavärin ise. Kokku hävis õnnetuses vähemalt 9000 hoonet ning hukkus üle 22 000 inimese.

Tsunami

15. juunil 1896 olid pered tähistamas sõdurite tagasitulekut esimesest Esimesest Hiina-Jaapani sõjast ja Shinto pühasid, kui toimus maavärin. Kuna maavärinad on selles piirkonnas tavalised, ei pööratud sellele eriti tähelepanu. 35 minutit hiljem saabus Sanriku rannale aga hiidlaine, millele järgnes varsti teine. Tsunami tagajärgi võimendas merevee tõus. Laine kõrgus oli 38 meetrit. Hävis 9000 kodu ja on kirjalikke tõendeid 22 066 inimese surmast. Suur hulk hukkunuid oli purustatud pealuudega ning jäsemed olid küljest rebitud, mis kõik annab tõestust tsunami jõust.
Paatidega merel olnud kalurid ei märganud samas midagi erilist ning alles koju saabudes leidsid eest rusud.
Sama tsunami tegi kahju ka Hawaii saartel, kus laine kõrgus oli kuni 9 meetrit.
Annals of Oncology

"Annals of Oncology" (lühend Ann. Oncol.) on Euroopa Meditsiinilise Onkoloogia Seltsi ametlik onkoloogiaalane meditsiiniajakiri. Seda annab välja Oxford University Press. 
Ajakiri ilmub 1990. aastast.
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Annals of Oncology seisuga 9.09.2017.
Anonüümne AK

Anonüümne AK (harvem ka Anonyymne AK) on Tallinnas tegutsev Eesti punkansambel.
Ansambel asutati sügisel 1986.
Gerard Way

Gerard Arthur Way (sündinud 9. aprillil 1977 Summitis New Jerseys USA-s) oli ansambli My Chemical Romance asutaja ja laulja. 
Ta oli ühtlasi bändi basskitarristi Mikey Way vanem vend. Gerard on abielus Lyn-Z-ga, kes on bändi Mindless Self Indulgence bassimängija. Neil on tütar Bandit.

Elulugu

Way sündis Summitis New Jersey osariigis Donald ja Donna Lee Way peres. Üles kasvas ta Belleville'is. Laulmisega hakkas Way tegelema neljandas klassis, kui osales koolinäidendis "Peeter Paan". Tema emapoolne vanaema Elena Lee Rush õpetas poisi laulma, joonistama ja esinema. Gerard on intervjuudes öelnud, et tema vanaema on talle õpetanud kõike, mida ta praegu teab. 
Ta armastab kõiki loomi, kuid on allergiline kasside suhtes.
Kui Gerard Way lõpetas 1995. aastal Belleville'i keskkooli, läks ta New Yorgis Kujutavate Kunstide kooli ning lõpetas selle bakalaureusekraadiga.
Älves

Älves on märg lohk rabas. Älved võivad olla kõrge veeseisu korral läbimatud. Suuremates rabades on älved tavaliselt piklikud, asuvad rabapeenarde vahel ja paiknevad rabavee filtratsioonisuunaga risti.
Älvest võib raba kasvades moodustuda vaba veega laugas.
Älved koosnevad vett täis turbast. Älvestel kasvab iseloomulik taimestik – valge nokkhein, rabakas, huulheinad.
Cempi mõis

Cempi mõis (saksa keeles Zempen, läti keeles Cempu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Trikāta kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Beverīna piirkonnas Brenguļi vallas Cempmuiža külas.

Mõisa suurus

VBienenstammi andmetel oli mõisa suurus aastal 1816 viis adramaad, sellele allus 80 mees- ja 97 naishinge.
Halšany

Ajalugu

Halšany alguseks loetakse aastat 1280, mil sinna rajati kindlus. Kuni XVI sajandini valitses asulas kohalik valitsejasugu, neist tuntuim oli kuningas Jogaila abikaasa Olshanski Sofia, jagelloonide dünastia esiema.
Kas XIV sajandi lõpus või XV sajandi alguses sai Halšanyst linn. Asula oli kaubanduskeskus, ka valmistati seal kohalikust savist kahhelkive. Sinna ehitati katoliku kirik ja aastal 1536 ka õigeusu kirik. Lisaks neile hakkas seal tegutsema kalvinistide kogudus. Aastal 1618 ehitati uus katoliku kirik, samuti ka frantsisklaste klooster. Kloostri rajajaks olid asula uued omanikud Sapiehad, kelle valdusesse linn läks XVI sajandi keskel.
Lisaks kloostri avamisele ehitasid Sapiehad linna ka paberivabriku, mis tegutses XVII sajandi lõpuni. Nende tähtsaimaks panuseks Halšany asula arengusse oli aga Halšany loss.
XVIII sajandil oli asulal arvukalt erinevaid omanikke. Nende seas olid Kunceviczid, Masewiczid, Pacid. Aastast 1746 olid omanikeks Žabad.
Poola jagamisel läks Halšany aastal 1795 Venemaa koosseisu. See tõi kaasa linna staatuse muutmise aleviks. Peale ülestõusu mahasurumist aastal 1832 sulgesid Vene võimud kloostri ja selle ruumidesse asus garnison. Erinevalt teistest alevitest ei peetud seal laatasid regulaarselt, ent tavaliselt siiski mitu korda aastas. 
Kuni 1917. aastani oli Halšany Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale. 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu. Alevi staatuse kaotas asula aastal 2006.
Vesi-tömptipp

Vesi-tömptipp (Calliergon megalophyllum) on teravtipuliste sugukonda kuuluv sammaltaim. 
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis võib neid leida järvedest.
Rain Lahtmets

Rain Lahtmets (sündinud 26. märtsil 1936 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane, orienteeruja ja sporditegelane.

Haridus

1954. aastal lõpetas Tallinna Kommunaal-Ehitustehnikumi tööstusettevõtete elektriseadmete eriala. 1959. aastal lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi tööstusettevõtete ja -seadmete elektrivarustuse eriala. 1969. aastal kaitses Leningradi Polütehniline Instituudis tehnikakandidaadi kraadi (juhendaja professor Aleksander Voldek).
1990. aastal omandas Tallinna Pedagoogilises Instituudis andragoogika ja psühholoogia lisaeriala.

Töö

Aastatel 1958–1963 töötas Eesti Tööstusprojektis, algul inseneri, hiljem grupijuhina. 1963–1964 oli ta Elektrotehnika Teadusliku Uurimise Instituudi vanemteadur, 1968–1970 Kehra Tselluloosi- ja Paberikombinaadi peaenergeetiku asetäitja.
1970. aastast töötas Tallinna Polütehnilise Instituudi õppejõuna, aastast 1977 dotsent. 1990–2000 töötas ta Tallinna Tehnikaülikooli elektriajamite ja jõuelektroonika instituudis, praegu emeriitdotsent.

Sporditegevus

Spordiga tegelema hakkas koolipäevil, harrastanud matkamist, suusatamist ja orienteerumist. 1964. aasta Eesti meistrivõistlustel võitis valikorienteerumises pronksi.
1964. aastal algatas Tallinna orienteerumisneljapäevakute traditsiooni.
On olnud Eesti ja NSV Liidu orienteerumise võistlusreeglite koostajaid. 1967. aastast üleliidulise kategooria kohtunik, 1992. aastast rahvusvahelise kategooria kohtunik orienteerumises.
Avaldanud ajakirjas Kehakultuur ja ajalehes Spordileht artikleid orienteerumise kohta.

Isiklikku

Tema abikaasa on Maire Lahtmets.
Aurel Vlaicu

Aurel Vlaicu (19. november 1882 Binținți – 13. september 1913 Orăștie), oli Rumeenia (Austria-Ungari) insener ja aviaator.
Aurel Vlaicu sündis aastal 1882 Transilvaanias Bințințis (küla kannab tänapäeval Aurel Vlaicu nime). Aastal 1902 sai ta Sibius bakalaureusekraadi. Ta jätkas õpinguid Budapesti tehnikaülikoolis ja Müncheni Tehnikaülikoolis, omandades aastal 1907 insenerikutse. Seejärel teenis ta aasta Austria-Ungari mereväes, misjärel asus tööle Opeli autotehases Rüsselsheimis.
Aastal 1909 lahkus ta Saksamaalt ja naasis Bințințisse, kus valmistas koos oma vennaga funktsionaalse purilennuki. Samal aastal suundus ta Rumeeniasse, kus sai Transilvaaniast ümberasununa rahalist toetust. Seal asus ta ehitama oma esimest mootorlennukit, saades selleks toetust nii Rumeenia sõjaministeeriumilt kui ka avaliku hariduse ministrilt. Lennuk tegi esmalennu järgmise aasta 19. juunil Cotroceni lennuväljal. 28. septembril lendas ta sellega sõjaliste õppuste käigus Slatinast Piatra Olti, toimetades kohale kirja. Tegemist on ühe varasema juhtumiga, kus lennukit on kasutatud militaarseks otstarbeks.
Veel samal aastal asus ta ehitama uut lennukit, mis valmis järgmise aasta aprillis. Juunis 1912 osales ta sellega Viinis lennundusnädalal, saades auhina täpsusmaandumises, ümber samba lendamises ja kuuli teelesaatmises. Ühtlasi sai ta ka FAI lenduritunnistuse nr 52.
Kolmandat lennukit asus ta konstrueerima Marconi Company tarbeks. See pidi olema katselennuk, mida firma vajas lennukitele sobivate raadiote välja arendamiseks. Lennuk valmis alles pärast Aurel Vlaicu surma, ent ei jõudnud tellijateni. Aastal 1916 vallutasid Saksa väed Bukaresti ja lennuk viidi sealt minema. Aastal 1942 nägid mitmed Rumeenia ohvitserid seda Berliinis lennundusnäitusel, ent lennundusnäituse dokumentatsioonis seda lennukit ei kajastatud.
Septembris 1913 üritas Vlaicu olla esimene inimene, kes üle Karpaatide lendab. Ta kasutas selleks oma teist lennukit, ent see kukkus alla. Tõenäolisim põhjus on see, et lennuk oli maandumiseks valitud koha juures maandumise jaoks liialt suures kõrguses.
Vlaicu järgi on oma nime saanud tema sünniküla. Ka kannab tema nime Bukaresti Aurel Vlaicu lennujaam.
Raamatupidamise eest vastutav isik

Raamatupidamise eest vastutav isik on raamatupidamiskohustuslikus majandusüksuses töötaja, kes on kohustatud, vastavalt töölepingule või muule kirjalikule lepingule, vastutama majandusüksuses raamatupidamise õigusaktide nõutele vastavuse ja üldise pideva korrasoleku eest. Raamatupidamise eest vastutava isiku vastutus on võrdne majandusüksuse tippjuhi vastutusega.
Voldemar Reiter

Voldemar Reiter (21. jaanuar 1950 Tõrva – 4. aprill 1993 Tallinn) oli eesti ehtekunstnik ja karikaturist.

Elulugu

Voldemar Reiter sündis Tõrvas töölisperekonnas. Ta lõpetas 1965. aastal Mäetaguse 8-kl kooli ning astus Tallinna Polütehnikumi, mille lõpetas 1969. aastal automaatika ja telemehaanika aparatuuri tootmise erialal. Aastatel 1980–1985 õppis ta ERKI-s. Seejärel töötas ERKI-s õppealameistrina. Eesti Kunstnike Liidu liige alates 1991. aastast. Loonud ehtekomplekte, õõnesvorme ja mälestusmedaleid. Tema poolt on loodud punasest vasest mälestusmedalid näiteks C.R.Jakobsoni nim Viljandi I Keskkool (1986), Georg Lurich (1987), Eesti (1987), Eesti Keemia Selts 1891 (1989). 
Tema esimene karikatuur ilmus ajalehes Õhtuleht 1980. aastal, tema karikatuure on avaldatud veel väljaannetes Noorte Hääl, Sirp ja Vasar ja Pikker ja mitmes rahvusvahelise näituse kataloogis, näiteks "Võitjate üle ei naerda!" ja "Mis siin naerda on?", ning Baltimaade karikatuurinäituste kataloogis "Homo sapiens" (Vilnius, 1981 ja 1984). Ta osales karikatuurinäitustel Leningradis (1981), Havannas (1981), Gabrovos (1981, 1983, 1985), Anconas (1981, 1983, 1985, 1989), Tokyos (1983, 1985).
Voldemar Reiter on maetud Metsakalmistule.
Rõngasrist

Heraldika

Kuldne rõngasrist Albu valla vapil on põhjarahvaste ürgne päikese, elu ja õnne võrdkuju. Üksikasjalikumalt sümboliseerib ring kõiksust ja universumit, püstsirge Loojat (unikaalsus) ning rõhtsirge loomingut lõpmatus järjepidevuses .
Rõngasrist on Pirita linnaosa vapil, samuti Varstu, Vormsi, Viru-Nigula, Ridala, Kareda ja Hanila valla vapil.
Pseudoxyrhopus

Levila

Neid madusid võib kohata Madagaskaril.
Silvia Künnapuu

Silvia Künnapuu (sündinud 1929) on eesti arst (nefroloog).
Ta töötas Tallinna Pelgulinna Haigla nefroloogiaosakonna juhatajana, hiljem Lääne-Tallinna Keskhaigla nefroloogina.
Nikolaus Blankenfeld

Nikolaus Blankenfeld (surnud arvatavasti 1522 Roomas) oli Saksa päritolu vaimulik, Tallinna toomdekaan aastatel 1519–1522.
Nikolaus Blankenfeld sündis arvatavasti Berliinis, ta oli sealse mõjuka raeperekonna liige. Tema vanaisa Thomas oli bürgermeister, isa Paul aga suurkaupmees. Tema onu Johann Blankenfeld oli vaimulik ja diplomaat, kes oli nii Tallinna ja Tartu piiskop kui ka Riia peapiiskop. Sarnaselt onule tegi Nikolaus karjääri vaimulikuna ning enne 1512. aastat oli ta asunud Rooma. Sel aastal saabus Rooma ka tema onu Johann, kes asus tegutsema Saksa Ordu generaalprokuraatori (olulisima ja alalise esindaja) ning Brandenburgi kuurvürsti saadikuna paavsti juures. Arvatavasti just onu toel sai ka Nicolaus tööd ordu juures, aidates kuni 1522. aastani ajada selle majandus- ja rahandusasju.
Ka Tallinna toomdekaaniks (kapiitli juhiks, kuna seal puudus toompraost, kes tavapäraselt oli kõrgeim aukandja kapiitlis) sai Nikolaus väga tõenäoliselt oma onu soosingul ning arvatavasti ta Liivimaale ise ei jõudnudki; vähemalt mitte ajal, kui ta oli toomdekaan. Võimalik, et dekaaniks saamine oli seotud asjaoluga, et 1518. aastal võis Roomas viibiv Nikolaus aidata ajada menetlusi, mis tõstsid Johann Blankenfeldi Tartu piiskopi ametikohale.
Nikolaus Blankenfeld suri arvatavasti 1522. aasta lõpus, sest 1523. aasta 18. veebruaril andis Johann Blankenfeld teada, et tema vennapoeg on Roomas surnud ning uueks toomdekaaniks sai Arnold Annebat.