google/wiki40b huggingface dataset:
Nunnavärav

Nunnavärav (vanas kirjaviisis Nunnawärraw; ka Saunavärav) oli ajalooline Tallinna linnamüüri müürivärav Toompea kõrgendiku ja Saunataguse torni vahel linn loodemüüris.
Nunnavärav rajati 14. sajandil Taani kuninga Erik IV Menvedi asehaldur Johannes Kanne korraldusel, kes oli 1310. aastal andnud juhised Tallinna linnamüüri täiustamiseks. Nunnaväravale andis nime selle lähedal asunud keskaegne tsistertslaste Tallinna Mihkli naisklooster. Kohe värava kõrval asunud sauna järgi on seda ka Saunaväravaks kutsutud. Esmakordselt on Nunna väravat mainitud 1355. aastal "tornina, sauna kõrval pika mäe all"
14. sajandi I pooles rajati neljakandiline kõrge peaväravatorn, mis asus linnamüüriga ühel joonel. Peavärava tugevdamiseks ehitati I eesvärav, mille põhjapoolsesse nurka rajati ümar, veidi lapiku põhiplaaniga neljakorruseline nurgatorn. Hiljem ehitatud II eesväraval nurgatorne ei olnud.
Nunnavärava kaitseehitised koosnesid oma lõplikul kujul kolmest järjestikusest väravast, mille hiljem lisandus veel 1610. aasta paiku ehitatud vallivärav koos vahtkonnamajaga. Tegemist oli Tallinna ühe võimsama väravakompleksiga. Toompea kõrgendiku all asuvatest väravaehitistest eesväravatest ja väravahoonest ulatus kuni Toompea kõrgendikuni 2, ca 15 m vahega paekivist kaitsevalli, mis on ainsatena osaliselt säilinud tänaseni.
Osa Nunnaväravast lammutati 1820. aastal ning selle säilinud osas asus 19. sajandil hobupostijaam. 1864. aastal tasandati värava taga asunud vallikraav ja muldkindlustused.
Linna arenemisel ja laienemisel ning 1870. aastal valminud Balti Raudtee Selts raudteevaksalile sujuva liikluse kindlustamiseks (läbipääs Nunna väravat kaudu linnast välja oli väga väike, kitsas ja pime) müüdi 1868. aastal värav lammutamiseks maha ning lammutati. Kuid ka Nunna värava lammutamine ei taganud piisavat läbipääsu Balti vaksalini, mistõttu tehti Suur-Kloostri tänaval linnamüüri läbimurdega ka uus väravaava.
Zwei slawische Psalmen

"Zwei slawische Psalmen" ("Kaks slaavi psalmi") on eesti helilooja Arvo Pärdi 1984. aastal (teine versioon 1997) loodud teos vokaalansamblile. Teos on pühendatud Wilfried Benneckele. Muusikateose pikkus on 8 minutit. Teose kandis esimest korda ette 28. aprillil 1984 Saksamaal Wittenis Collegium Vocale.
Eesti Metsateenijate Ühing

Eesti Metsateenijate Ühing, lühendatult EMÜ, on isikute vabatahtlik ühendus, mille põhieesmärgiks on metsandusega tegelevate või tegelenud inimeste ühiskondliku koostegevuse arendamine.
Põhikirja järgi on ühing ajalooliselt Eesti Metsaülemate Ühingu ja Eesti Metsateenijate Ühingu õigusjärglane. Tegevuse hulka kuulub ka sari "Metsamehe jälgedes", kus staažikad metsamehed oma tegevusest kokkuvõtteid teevad.
Matti Paavo

Isiklikku

Tema vend Ain Paavo on tõstja ja kulturist.
Guillaume Musso

Isiklikku

Tema vend Valentin Musso (sündinud 1977) on samuti kirjanik, ta kirjutab detektiiv- ja põnevusromaane.
Mägi-kanepilind

Levila

Mägi-kanepilind on pesitsusajal levinud Briti saartel, Norras, Türgi idaosas, Kaukasuses, Iraanis ja Kesk-Aasias kuni Mongoolia, Nepali ja Tiibetini ning üldse Euroopa ja Aasia mäestike alpi- ja lähisalpivööndis . Ta kuulub soodsas seisundis liikide hulka.
Eestis on ta vähesearvuline läbirändaja ja talikülaline oktoobrist märtsini, esinedes peamiselt Lääne-Eesti rannikul. Talvist arvukust hinnatakse 10 - 200 isendile .

Välimus

Mägi-kanepilinnu üldpikkus on 12,5–14 cm. Suuruse ja kuju poolest sarnaneb ta kanepilinnuga, kuid tal on pikem ja sügavama väljalõikega saba, väiksem pea ja kohevam sulestik. Talvel eristab teda kanepilinnust iseloomulikult ruuge pea ja rind, mustrita kurgualune ja kahvatukollane nokk. Isaslinnu päranipuala roosakaspunane värvus on hästi näha lendutõusul. Kutsehüüd on tunnuslik djuää(r) (selle järgi on saanud oma ingliskeelse nimetuse), seda kuuleb nii toituvatelt kui lendavatelt lindudelt. Laul on karedakõlaline sädin.
Mägi-kanepilind tegutseb enamasti maapinnal, kus ta liigub jõnksuliselt nagu hiir. Väljaspool pesitsusaega tegutseb salkadena rannaniitudel, kõrrepõldudel, umbrohuväljadel, prügimägedel ja mujal avamaastikul.

Elupaik ja pesitsemine

Mägi-kanepilind pesitseb Briti saartel ja Norras lagedatel rannanõmmedel ja ranniku nõmmrabades ning mägitundras.
Kurnas on 4–7 muna. Haudumine kestab 12–13 päeva. Pärast poegade koorumist toidavad mõlemad vanemad neid 15 päeva, mil pojad on pesas, ja teist sama palju, kui pojad on juba pesast lahkunud.
Väljaspool pesitsushooaega hulguvad mägi-kanepilinnud ringi rannikul, mõnikord segamini teiste vintlastega.
Rein Pirn

Rein Pirn (sündinud 13. juulil 1932 Tartus) on Eesti tehnikateadlane, arhitekt ja arhitektuuriakustik.

Elulugu

Rein Pirn on kohtuniku poeg.
Õppis 1940–44 Tallinna Õpetajate Seminari algkoolis. Põgenes 1944 koos vanematega Saksamaale. Lõpetas 1951 Durbanis (Lõuna-Aafrika Unioon) Marist Brothersi Keskkooli, 1956 Natali Ülikooli bakalaureuse kraadiga arhitektuuris ja 1963 Harvardi Ülikooli  magistrikraadiga arhitektuuris. Oli 1963–78 Chicagos ja 1978–91 Bostonis teadusfirma Bolt Beranek and Newman Inc. ja aastast 1991 samas asuva Acentech Inc. teenistuses arhitektuuriakustika konsultandina, ühtlasi 1969–79 Notre Dame'i Ülikooli (South Bend, Indiana) külalisprofessor (visiting assistant professor).

Teadustöö

Uurimisvaldkond arhitektuuriakustika milles peamiselt uuris ehitiste, peamiselt kontserdi- ja teatrisaalide, ka seinteta (open-plan) ruumide akustilist projekteerimist. Kavandanud üle 100 saali ruumiakustika, sh Dominikaani Vabariiklik Rahvusteater Santo Domingos, kontserdisaalid Barrus Rexburgis (Idaho), Spivey Hall Atlantas jt. Pidanud ettekandeid Ameerika akustika ühingu (Acoustikal Society of America) kokkusaamistel jm. Institute of South African Architects'i (1957–95), Royal Institute of British Architects'i (1959–88), Ameerika akustika ühingu liige (aastast 1964).
Oskar Särev

Oskar Särev (15. september 1891 Heimtali vald, Viljandimaa – 21. august 1971 Pärnu) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Oli Kaitseliidu Saaremaa maleva pealik aastast 1934 alates.
Autasustati 20. veebruaril 1935 Kotkaristi III klassi teenetemärgiga.
1954. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused

1954. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused, olid 20. suusaalade maailmameistrivõistlused, mis toimusid 13.-21. veebruarini Rootsis Falunis. Meeste 18 km suusatamist ei olnud enam kavas ja selle asemele tulid 15 ja 30 km distantsid. Esimest korda MM-võistlustel ajaloos oli kavas ka naiste 10 km ja 3x5 km teatesõit.
Rajajaefekt

Rajajaefekt ehk asutajaefekt (inglise founder effect) on evolutsiooniteooria ja populatsiooniteooria mõiste, mis kirjeldab tagajärgi, mis tulenevad väga väikese arvu isendite poolt rajatud populatsiooni puhul.
Asutajaefekti korral on suur tõenäosus, et uue populatsiooni geenifond on emapopulatsiooni omast märkimisväärselt erinev, samuti on geneetiline varieeruvus uuel populatsioonil väike.
Ernst Mayri järgi on rajajaefekt sageli (kui mitte peamiselt) uute liikide tekkimise põhjuseks.
Aegumatud armastuslood

"Aegumatud armastuslood" on kirjastuse Varrak 2016. aastal ilmunud raamatusari.
Sarja anti välja koostöös Laupäevalehega.
Kokku ilmus 40 köidet: alates 2. aprillist 2016 kuni 31. detsembrini 2016 igal laupäeval uus raamat.
Shakespears Sister

Shakespears Sister on pop-rocki esitav muusikaprojekt. 1988. aastal alustas selle nime all tegutsemist Briti-Iiri muusik Siobhan Fahey, aga 1989. aastal sai projektist duo koos ameeriklase Marcella Detroitiga. Koos andsid nad välja kaks albumit ning laul "Stay" jõudis Briti singlimüügitabelis esikohale. Detroit lahkus ansamblist 1993. aastal ning Fahey lõpetas projekti 1996. aastal jätkates oma nime all. 2009. aastal aga võttis Fahey selle projekti nime uuesti kasutusele.
Ernst Paklar

Ernst Paklar (6. oktoober 1908 Zlatoust, Orenburgi kubermang – 11. juuni 1950 Tartu) oli Nõukogude Liidu ning Eesti ajaloolane ja pedagoog.

Elulugu

Ernst Paklar oli telegrafisti poeg.
Lõpetas 1926 Samaras keskkooli, 1931 Leningradi Pedagoogilise Instituudi. 
Oli 1928–1929 Põhja-Kaukaasias Livonia eesti asunduse mittetäieliku keskkooli vene keele õpetaja, 1931 NSVL TA Rahvuste Uurimise Instituudi nooremteadur, 1932–1934 Leningradi Herzeni-nimelise Instituudi õppejõud, 1933–1935 Leningradi Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna filosoofia instituudi Lääne-Euroopa keskaja kateedri aspirant, 1935–1937 Petroskois Karjala Pedagoogilise Instituudi ajalooteaduskonna dekaan.
Petroskois valmis ajalookandidaadi väitekiri "Хроника Генриха Латышcкого как источник периода германской экспансии в Прибалтике", mis jäi kaitsmata arreteerimise tõttu. 1937–1947 Komi ANSV-s koonduslaagris sunnitööl. 
Vabanes oktoobris 1947 invaliidina, oli aastatel 1947–1950 Tartus Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi nooremteadur.

Teadustöö

Uuris eesti asunduste ajalugu Venemaa keisririigis ja NSV Liidus, soome-ugri rahvaste etnoloogia probleeme ning Ida-Baltikumi keskaega. Selgitas välja Jäälahingu asukoha Peipsil.

Isiklikku

Tema tütar oli muusikapedagoog Volita Paklar.
Richard Villems

Elulugu

1962. aastal lõpetas ta Pärnu II Keskkooli ja 1968. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. Aastatel 1968–1971 oli ta Tartu Ülikooli aspirant, millele järgnes meditsiinikandidaadikraadi kaitsmine 1972 biokeemia alal. Bioloogiadoktori kraadi kaitses Richard Villems 1984. aastal Moskva Riikliku Ülikooli juures biokeemia alal ja professorikutse anti talle 1987. Samal aastal valiti Richard Villems Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks.
Pärast Ülikooli lõpetamist töötas Richard Villems 1968. aastal arstina Tallinna sadamahaiglas ja Pärnu linnahaiglas. Aastail 1970–1977 oli ta Tartu Ülikooli teadur, (sh aastatel 1972–1973 Novosibirskis ja 1975–1976 Uppsala Ülikoolis), 1977–1980 Eesti NSV TA Füüsika Instituudi teadur, (sh aastatel 1977–1978 Edinburghi Ülikoolis), 1981–1986 Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi vanem- ja peateadur. Aastast 1986 kuni praeguseni on ta Eesti Biokeskuse direktor, aastatel 2004–2014 oli Eesti Teaduste Akadeemia president.
Akadeemia presidendina on Richard Villems rõhutanud vajadust suurendada Akadeemia rolli ja kuuldavust ühiskonnas. Ta on algatanud Akadeemia seaduse muutmise, mis peaks Akadeemiale andma n-ö "vabad käed", et võtta ette hädavajalikke uuringuid Eesti riigile olulistel teemadel. Samuti peaks see seadus oluliselt noorendama Akadeemia liikmeskonna vanuselist koosseisu.
On tegelenud alpinismiga. Näiteks kuulus 1982. aastal Tartu ülikool 350 ekspeditsiooni koosseisu.
Villems kuulub erinevatesse teadusorganisatsioonidesse ja -nõukogudesse nii Eestis (Vabariigi Presidendi mõttekoda, Teadus ja Arendusnõukogu jpt) kui mujal.
Ahula Lasteaed-algkool

Ahula Lasteaed-algkool on Järva maakonnas Järva vallas Ahula külas tegutsev lasteasutus.
Ahula Lasteaed-algkool avati 1992. aastal tavalises korterelamus. Kuni 2004.aastani kandis asutus nime Ahula Algkool. 1. septembrist 2004 ühinesid algkool ja laste mängutuba ning moodustus Ahula Lasteaed-algkool.
Kui algul oli kooli käsutuses vaid kaks korterit, siis nüüd on terve maja asutuse päralt. Ruumipuudusel lisandus 2008. aastal juurdeehitis, kus alustas tööd sõimerühm. Lisaks koolile ja lasteaiale töötavad samas majas raamatukogu, postkontor ja noortekeskus.
Artur Vainola

Artur Vainola (Artur Sandt; 20. aprill 1901 – 6. mai 1944 Tallinn), eesti õpetaja ja looduskaitse usaldusmees.
Osales Vabadussõjas Kalevlaste Maleva koosseisus.
Antsla algkooli õpetaja alates 1922. ja juhataja alates 1932. aastast, skaudijuht, Võru maavolikogu liige, Antsla alevivolikogu liige ja alevivanem, looduskaitse usaldusmees, Eesti Turistide Ühingu usaldusmees, Eesti Kirjanduse Seltsi usaldusmees.
Nõukogude okupatsioonivõimu poolt määratud Petseri maavanemaks 29. juunil 1940, astus ametisse sama aasta 2. juulil. Hiljem Petserimaa täitevkomitee sekretär, EK(b)P liikmekandidaat. Arreteeriti 8. juulil 1941, surmakuupäev 6. mai 1944 on oletuslik.
Looduskaitsemärk, III järk, 1. mai 1940.
Matthieu Cornette

Matthieu Cornette (sündinud 4. septembril 1985 Bègles'is) on prantsuse maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2008). 
Cornette sai suurmeistriks 23-aastaselt 2008. aastal. 2016. aastal tuli ta Prantsusmaa malemeistriks.
Ta on abielus leedulannast naiste malesuurmeistri Deimantė Cornette'iga.
Praktilise mõistuse kriitika

"Praktilise mõistuse kriitika" (saksa keeles "Kritik der praktischen Vernunft") on saksa filosoofi Immanuel Kanti üks peateoseid, mis ilmus esmakordselt aastal 1788.  Raamat arendab edasi Kanti "Puhta mõistuse kriitikas" esitatud seisukohti eetika ja moraalifilosoofia vallas. 
Järjekorras teine "Kriitika" mõjutas olulisel määral eetikateooria edasist arengut ning kujunes 20. sajandi jooksul deontoloogilise eetika tähtsaimaks alustekstiks.
Christian (Taani prints)

Taani prints Christian (Christian Valdemar Henri John) (sündinud 15. oktoobril 2005) on Taani kroonprintsi Frederiki ja Taani kroonprintsessi Mary esimene laps ning kuninganna Margrethe II ja prints Henriku kolmas lapselaps.
Printsil on noorem õde printsess Isabella ning nooremad kaksikutest vend ja õde – prints Vincent ja printsess Josephine.
Ta on Taani troonipärilusjärjekorras kroonprints Frederiki järel teine. Kui Christiani isast saab kuningas või kui isa sureb enne Margrethe II, saab ta kroonprintsiks. Kui Christianist saab Taani kuningas, hakkab ta kandma nime Christian XI.

Sünd

Prints Christian Valdemar Henri John sündis Kopenhaageni Ülikooli haiglas 15. oktoobril 2005 kell 13.57. Ta kaalus 3,5 kilo ja oli 51 cm pikk.
Järgmisel päeval heisati tema sünni puhul riigilipud ning kell 12 lasti suurtükkidest Holmeni mereväebaasis ja Kronborgi lossis 21 aupauku. Päikeseloojangul süüdati ligi 1000 aastast traditsiooni järgides üle kogu Taani märgutuled ning mereväe alused suunasid oma tuled pealinna poole.

Lennuk Christian Valdemar Viking

Scandinavian Airlines System nimetas 8. augustil 2006 uue lennukimargi, A319 Christian Valdemar Vikingiks.

Lasteaed

27. märtsil 2007 läks prints Christian esimest korda lasteaeda, kus ta hakkab käima arvatavasti paar-kolm korda nädalas. Prints pandi Fredensborgi palee lähedasse Kuninganna Louise nimelisse lasteaeda, kus ta viibib koos n-ö tavaliste lastega.
Georges Simenon

Elulugu

Kirjanik sündis Désiré Simenoni ja tema naise Henriette (sündinud Brüll) esimese pojana. Kuna Georgesi sünnipäev 13. veebruar langes reedesele päevale, registreeriti sünnipäevaks tema ebauskliku tädi soovitusel 12. veebruar.
16-aastaselt jättis noormees kooli pooleli, töötades Lièges pagarina ja raamatukaupmehena.
Esimesed kirjatööd avaldati kohalikus ajalehes Gazette de Liège. Väga tähtsate artiklite kirjutamist talle ei usaldatud, aga töö ajalehes võimaldas tal heita pilgu elu varjupoolele: poliitikasse, baaridesse ja odavatesse võõrastemajadesse. Kriminoloog Edmond Locardi loengutest õppis ta politsei töövõtteid kuritegude lahendamisel. Ühtlasi õppis ta kiiresti kirjutama: ta avaldas varjunime G. Sim all üle 150 artikli.
Tema esimene romaan "Au Pont des Arches" valmis 1919. aasta juunis ja avaldati 1921 varjunime G. Sim. all.
1922 kolis Georges Simenon pärast oma isa surma Pariisi. Kuigi ta ei tulnud enam kunagi Belgiasse tagasi elama, jäi ta Belgia kodanikuks surmani.
Ta elas Prantsusmaal Teise maailmasõja lõpuni. Ta tutvus seal Régine Renchoniga, kellega abiellus 1923. 1929 valmis paatmaja "Ostrogoth", kus Simenon elas koos oma abikaasa, majapidaja ja koeraga. 1939 sündis neil poeg Marc.
Kirjanduslik läbilöök saabus esimese komissar Maigret romaaniga "Peeter Lätlane" (1931).
Pärast Teist maailmasõda korraldati uurimine, kas Simenon oli kollaboraator. Seevastu sakslased olid sõja ajal uurinud, kas Simenon on juut – nähtavasti tundus tema perekonnanimi sarnane juudi nimega Simon. Prantslastele tundus kahtlane asjaolu, et Simenon oli sõlminud Saksamaa filmistuudiotega lepingud oma teoste ekraniseerimiseks ja 1950 mõisteti talle 5 aasta pikkune avaldamiskeeld, mille praktiline mõju jäi aga väikeseks.
Simenon kolis Põhja-Ameerikasse. Ta elas ja töötas Kanadas, Ameerika Ühendriikides (Arizonas ja Connecticutis) ning Šveitsis, kus ka suri 86-aastaselt. Régine ei kohanenud USA-s, ta ei saanud inglise keelt selgeks nii kiiresti kui Georges ja poeg Marc. 1949 nende abielu lahutati.
Simenon abiellus 1950 Renos uuesti oma sekretäri Denyse Ouimetiga ning sellest abielust sündis kolm last: Johnny (1949), Marie-Jo (1953) ja Pierre (1959). 1964 kolisid Simenon ja Ouimet lahku. 1978 tappis tütar Marie-Jo enda ära.
Simenon oli viljakas kirjanik. Ta suutis kirjutada päevas 60–80 lehekülge. Ta kirjutas kokku ligi 200 romaani, üle 150 jutu, mitu autobiograafilist tööd ja arvukalt artikleid. Pulpromaane kirjutas ta rohkem kui kahe tosina varjunime all. Tema teoseid on müüdud umbes 550 miljonit eksemplari.
Tema kõige tuntumad teosed on komissar Maigret'st. Kokku valmis Maigret'st 75 romaani ja 28 lühijuttu, neist esimene, "Peeter Lätlane", avaldati 1931, ja viimane, "Maigret ja härra Charles", 1972.
Timm Klose

Timm Klose (sündinud 9. mail 1988 Frankfurdis) on Šveitsi jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa kõrgliiga klubis Norwich City ja Šveitsi jalgpallikoondises.
Ta sündis Saksamaal Saksa isa ja Šveitsi ema pojana. Viieaastasena kolis ta oma ema kodulinna Baseli Šveitsis. Noorena mängis Klose BSC Old Boysi ja FC Baseli noortemeeskondades.
2009. aastal liitus ta Šveitsi esiliiga klubiga Thun, kellega tõusis hooajal 2009–10 Šveitsi kõrgliigasse. Seejärel mängis ta Saksamaa kõrgliiga klubides, aastatel 2011–2013 1. FC Nürnbergis ja 2013–2016 VfL Wolfsburgis.
2016. aasta jaanuaris liitus ta Inglismaa kõrgliigasse kuuluva Norwich Cityga, kellega sõlmis kolme ja poole aasta pikkuse lepingu. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas 2. aprillil 2016 liigamängus Newcastle Unitedi vastu. Aastatel 2016–2019 mängis ta Norwich Cityga kolm hooaega Inglismaa esiliigas. Hooajal 2018–19 võideti esiliiga ja tõusti tagasi kõrgliigasse. 2019. aasta mais sõlmis ta klubiga uue kolmeaastase lepingu.
Šveitsi jalgpallikoondises tegi Klose debüüdi 10. augustil 2011 sõprusmängus Liechtensteini vastu. 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Šveitsi olümpiameeskonda.
Eduard Ole

Isiklikku

1939 abiellus Eduard Ole inglise filoloogi Helmi Metsvahiga, kes 1943. aastal jäi Eestisse. Katse päästa oma abikaasat läände 1944. aastal ei õnnestunud. Eduard Ole kodumaal ei käinud, esimest korda pääses Helmi Rootsi alles 1990. aastal. Tema venna pojapoeg on kunstnik Kaido Ole.
Nõo vald (1939)

Nõo vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1950.
10. jaanuaril 1940 valis vallavolikogu üksmeelselt valla aukodanikuks Aleksander Läte.

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)

23. Nõo vald – piirkonnaga, mis moodustub: a) senise Meeri valla maa-alast, välja arvatud Kulbilohu piirkond ja Verevi küla ning Peedu, Pirnaku, Kulbimäe ja Kulbilohu talude piirkondade; b) senise Luke valla maa-alast, välja arvatud Lütiküla piirkond; c) senise Kodijärve valla osa Unipiha asunduse piirkonnast.
Bussijaam

Bussijaam on liinibusside lõppjaam või siis sõlmjaam, kus peatuvad mitmed läbisõitvad eri suundade või liinide bussid.
Suuremates linnades ja asulates on tihti eraldi bussijaamad pikamaaliinide (sh. rahvusvaheliste liinide), maa(konna)liinide ja linnaliinide jaoks.

Tallinna bussijaamad

Tallinnas on maaliinide bussijaam (Tallinna bussijaam) Juhkentali tänavas ning linnaliinide jaam Viru Keskuse bussiterminalis. Linnalähiliinide ja maakonnaliinide bussijaam asub Balti jaama juures.

Tartu bussijaamad

Tartus on bussijaam kesklinnas Soola tänaval, osalt varasema Tartu maaliinide bussijaama asukohal. Varem oli Tartu kesklinnas ka linnaliinide bussijaam Vanemuise tänava jõepoolses otsas, kuid see likvideeriti 1990. aastail.

Riia bussijaam

Riia bussijaam teenindab nii rahvusvahelisi kui ka riigisiseseid bussiliine.
Puhaskasurubla

Puhaskasurubla (ka: puhtakasurubla, maarubla) on endisaegne maa tulukuse hindamiseks ja maksustamiseks kasutatud ühik.
Ühik võeti esimest korda kasutusele 1766. aastal Saaremaal. Algul tähendas see ühik maa-ala, millelt arvati saavat puhaskasumit 1 rubla väärtuses. Pindalaliselt oli see 0,45–3,57 ha põlispõlluala koos sinnakuuluvate kõlvikutega.
Eesti alal kasutati seda ühikut 1944. aastani, kusjuures aastast 1939 kandis see nimetust hindepunkt.
Alam-Sileesia vojevoodkond

Rahvastik

Suurim linn on Wrocław.
Teised tähtsamad linnad on Legnica, Jelenia Góra, Wałbrzych, Jawor, Lubin, Chojnów, Złotoryja,
Głogów, Zgorzelec, Bielawa, Bogatynia, Bolesławiec, Dzierżoniów, Kłodzko, Oleśnica, Oława ja  Świdnica.

Turism

Kudowa Zdrój on turismipiirkond.
Enamik turiste külastab kuulsaid suusakuurorte Karkonosze mägedes (keskused Szklarska Poręba ja Karpacz). 
Wrocław, Jelenia Góra ja Legnica on vaatamisväärsused.
Alfred Dreyfus

Alfred Dreyfus (9. oktoober 1859 – 12. juuli 1935) oli Prantsuse sõjaväelane.
Ta mõisteti 5. jaanuaril 1895 väidetava Saksa spioonina eluks ajaks vangi, kuid mõisteti 12. juulil 1906 õigeks.
Sampsa Astala

Elulugu

Sampsa Astala sündis Vantaas, kuid veetis oma lapsepõlve ja noorusaastad Karkkilas.
Varajases nooruses õppis ta Lohja muusikakoolis klassikalist kitarri, kuid tüdines.
Ta sai täisarvu punktidega sisse Karkkila muusikakooli, kus hakkas õppima trumme. 
Sampsa oli teismelisena Soome esiliiga motokrossimees. 
Tipptaseme saavutas ta 16-aastaselt. 19-aastaselt lõpetas ta selle hobi, hakates tundma tõsisemat huvi muusika vastu.
1990ndatel tutvus Astala Niko Hurmega, kes õppis basskitarri. 
Koos asutasid nad bändi SO., mis tegutseb siiani. 
Hiljem mängisid Astala ja Hurme koos ka bändis Lordi.
Astala tutvus Lordi laulja Tomi Putaansuuga 1995. aastal Radiomafia korraldatud Kissi-teemalise raadiomängu kaudu, kuna siis olid mõlemad kirglikud Kissi fännid. Putaansuu ja Astala pääsesid mõlemad finaali, ent Astala võitis Putaansuu tänu viimasele küsimusele. Küsiti, millist Kissi laulu on kaverdanud Foo Fighters, ja õige vastus oli "Ozone". Astala võitis kolm vabalt valitud Kissi CD-plaati. 1996. aastal kohtusid Astala ja Putansuu ka Kissi-laevakruiisil Stockholmi.
Aastatel 1995–1996 õppis Astala muusikat Eurajoki kristlikus rahvaülikoolis.
Aastal 2000 lõpetas Helsingi diakooniaülikooli bakalaureusekraadiga sotsioloogia erialal.
Pärast ülikooli lõpetamist kuni aastani 2001, mil Lordi saavutas menu, töötas ta Helsingis Malmi kiriku noorsootöötajana.
Pärast seda on ta täielikult pühendunud muusikaga tegelemisele.
2005. aasta kevadel sai ta stuudiotehniku paberid, vastava hariduse omandas ta Orimattila instituudis. Lisaks on Astala olnud ka produtsent Michael Wageneri praktikant USA-s Nashville'is. 
Ta on teinud ohtralt stuudiosalvestusi ja helipuldis nuppe keeranud. 
Astalal on ka oma stuudio So Music Finland, kus ta produtseerib, salvestab ja kirjutab laule, samuti on ta olnud taustalaulja mitmete Soome artistide albumitel, sealhulgas ka Soome Eurovisiooni laulja Hanna Pakarineni albumil.
99% Lordi taustavokaalist on popdžässikonservatooriumis laulu õppinud Sampsa teene. 
Oma suurimateks iidoliteks peab ta Kissi Paul Stanleyt, Lenny Kravitzit ja Tommy Leed. 
Lordi tegelaskuju Kita, keda Sampsa kehastas, on iidsest tulnukarassist pärinev sauruselaadne inimelukas, kes on pärit Mu-Are tähesüsteemist. Kita nimi tähendab soome keeles '(looma) lõuad'.
1997. aastast on ta juhtinud bändi SO. (Alates 2010 Stala & SO.), kus ta on laulja. 
2010. aasta suvel alustas Sampsa oma esimese sooloalbumi tegemist. Hiljem liitus tema sooloprojekt Stala tema bändiga So. ning uueks bändiks sai Stala & SO.
2010. aasta 4. oktoobril teatati Lordi kodulehel, et Kita (Sampsa Astala) lahkus bändist, kuna ta otsustas oma muusikukarjääriga edasi minna ilma Kita tegelaskujuta, esinedes edaspidi ainult iseendana. 2010. aasta sügisest jätkas ta karjääri bändiga Stala & SO. (endine nimi SO.), kes kandideeris ka Soome 2011. aasta Eurovisioni eelvooru .
2011. aastal liitus Sampa Astala juba varem tegutsenud Soome KISSi tribüütbändiga Paul Stanley Boozing Society, kus ta on laulja.
Kanawha maakond

Kanawha maakond (Kanawha County) on maakond USA-s Lääne-Virginia osariigis. Geograafilised koordinaadid on 38°34' N, 81°53' W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Charleston.
Maakonna pindala on 2359 km², millest 21 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 193 063. Aastal 2000 oli elanike arv 200 073.

Ajalugu

Kanawha maakond moodustati 5. oktoobril 1789. aastal. Maakond sai nime Kanawha jõe järgi.