google/wiki40b huggingface dataset:
Anvar Samost

Anvar Samost (sündinud 3. augustil 1971 Sondas) on eesti ajakirjanik.
Töötanud uudisteagentuuris Baltic News Service alates 1995. aastast, sai ta 2004. aastal BNS Eesti OÜ juhatuse liikmeks. Aastail 2006–2011 oli ta BNS Grupi juhatuse esimees, seejärel sai Postimehe juhatuse esimeheks.
Ta on töötanud ajalehtede Postimees ja Äripäev toimetuses. 
Aastatel 1993–1994 oli Hommikulehe peatoimetaja ja majandustoimetuse juht. 
Aastatel 1995–2014 tegi ta Raadio 2-s saadet "Olukorrast riigis" (pikka aega koos Hannes Rummiga, seejärel koos Kalle Muuliga). Aastatel 2014–2016 tegi ta Raadio Kukus koos Kalle Muuliga saadet "Muuli ja Samost", 2016. aasta septembrist 2017. aasta juunini tegi ta Vikerraadios koos Hannes Rummiga saadet "Samost ja Rumm". 
Liberalismi Akadeemia andis talle tiitli "Aasta liberaal 2011".
27. veebruarist 2014 kuni 23. märtsini 2015 oli ta Isamaa ja Res Publica Liidu liige. Ta kandideeris 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel saades 3628 häält (IRLi nimekirjas 5. tulemus) ja 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 7, kus sai 761 häält, kuid valituks ei osutunud. Pärast Riigikogu valimiste valimistulemuste selgumist astus ta IRL-st välja.
1. aprillist 2015 kuni 19. jaanuarini 2016 töötas ta taas BNS Groupi juhatuse esimehena. 1. juunist 2016 töötab ta Eesti Rahvusringhäälingu veebiuudiste peatoimetaja ja uudistetoimetuse juhi asetäitjana.
Altpoolt tulev algatus

Altpoolt tulev algatus (inglispärase tõlkelaenuna bottom-up) on algatus, mis väljendab soovi lahendada probleeme kodanikualgatuse korras ja üldsuse osalemisel, alustades nn rohujuuretasandist või seda vähemalt kaasates.
Paldiski maantee raudteeviadukt

Paldiski maantee raudteeviadukt on Tallinnas Paldiski maanteel asuv viadukt. Viadukt on tunnistatud kultuurimälestiseks. Viadukt ehitati 1926.
Türi Põhikool

Türi Põhikool on põhikool Türil, mis alustas õppetööd 2011. aasta 1. septembril. Kool moodustati haridusreformiga, millega liideti Türi Gümnaasiumi ja Türi Majandusgümnaasiumi põhikooliosad. Koolide liitmisele olid vastu lapsevanemad, kuid vaatamata vastuallkirjade kogumisele ja avalikule pöördumisele ei lükatud haridusreformi edasi. Õppetöö toimub kahes endise Türi Gümnaasiumi hoones: algklasside majas (I kooliaste) ja suures majas (II ja III kooliaste).
Merineid (skulptuur)

"Merineid" (algse nimega "Virupiiga") on eesti kujuri Edgar Viiesi 1980. aastal loodud pronksskulptuur, mis oli pühendatud XXII olümpiamängude Tallinna purjeregatile. 
Horisontaalselt viis ja vertikaalselt kolm ja pool meetrit pikk pronksist skulptuur püstub kahe meetri kõrgusel punasest graniidist alusel. Skulptuur kujutab laineharja mähkunud näkineidu. Osa tema juustest on pillikeeltena pingul, mida näkk ise sõrmitseb. Otsevaates meenutavad neiu juuksed laeva purjesid, mis sümboliseerib Tallinna kui olümpiaregati linna. Skulptuur püstitati Tallinnas Tammsaare parki Viru hotelli kõrvale basseini 1981. aastal.  
1995. aastal tunnistati see kunstimälestiseks. Seoses Viru hotelli ümberehitustöödega 2004. aastal hotelli basseinid likvideeriti ning skulptuur eemaldati. 2006. aastal paigaldati "Merineid" hotelli kõrvale graniitpostamendi otsa.
José Laureano Pineda Ugarte

José Laureano Pineda Ugarte (4. juuli 1802 Potosí – 17. september 1853 Managua) oli Nicaragua jurist ja poliitik, 1851–1853 kahel korral Nicaragua ülemdirektor.
José Laureano Pineda Ugarte sündis aastal 1802 Potosís. Tema isa oli Pedro Benito Pineda, ema aga Juana Rufina Ugarte Selva. Ta abiellus Dolores Sacasa Méndezega, poliitilistelt vaadetelt oli ta liberaal. Aastal 1825 lõpetas ta Leónis sealse ülikooli õigusteaduskonna ja pühendus Kesk-Ameerika riikide iseseisvuse eest võitlemisele.
Aastal 1835 koostas ta esimese Nicaragua kriminaalkoodeksi, mille Rahvusassamblee kinnitas aastal 1839. Ta oli José León Sandovali valitsuse liige. Ta astus parlamendiliikmena vastu sõjaväelaste katsele muuta Nicaragua sõjaväeliseks diktatuuriks, mida need üritasid teha pärast ebaõnnestunud sõda Inglismaaga ja Moskiitoranniku Inglismaa protektoraadiks kujunemist.
Kuna Norberto Ramíreze asemel riigipeaks valituna José Laureano Pineda Ugarte ei saanud kohe ametisse astuda, siis andis ametist lahkuv ülemdirektor Ramírez 1. aprillil 1851 võimu üle Justo Abaunzale ja Pineda astus ametisse alles 5. mail. 4. augustil korraldas kindral José Trinidad Muñoz Fernández koos Pablo Buitrago y Benaventega riigis sõjaväelise putši, mille tagajärjel Pineda pages Hondurasesse. Leóni cabildo seadis seepeale koos Nicaragua parlamendiga riigipea ametisse Justo Abaunza. Ülemdirektoriks kuulutas end ka Hondurasesse pagenud Pineda ja lisaks veel José Francisco del Montenegro Granadas. Kuni sama asta 11. augustini nimetas Pineda end ülemdirektoriks paguluses, seejärel aga lihtsal ülemdirektoriks.
Hondurase president Juan Lindo asus Pinedad toetama ja see naasis Hondurase vägede toetusel Nicaraguasse, asudes Leóni piirama. Tema vägesid juhatas Fruto Chamorro. Linn kapituleerus tingimusel, et Pineda annab Abaunzale amnestia, ent selle otsuse tühistas Nicaragua parlament, leides, et Justo Abaunzal on parlamendiliikmena saadikupuutumatus. Francisco Castellón Sanabria arvates oli nende intriigide taga San Salvadori piiskop José Jorge Viteri y Ungo.
Algselt jagas Pineda võimu Granada fraktsiooni uue juhi Fulgencio Vegaga, hiljem oli aga võimul üksi. Ta viis riigis läbi administratiivreformi ja muutis koos Vegaga riigi pealinnaks lõplikult Managua, et likvideerida Granada ja Leóni vastasseis.
Retseptor (biokeemia)

Retseptorid on raku sees või pinnal olevad valgud või valgumolekulide kooslused, mis seovad ligande ja funktsioneerivad signaaliülekandjatena. Neid nimetatakse ka retseptorvalkudeks.
Sellised retseptorid jagunevad rakupinna retseptoriteks, tuumaretseptoriteks ja immunoretseptoriteks.
Signaalmolekuli seondumisel rakupinna retseptoriga tekitatakse üks või mitu rakusisest signaali ning muudetakse sellega raku käitumist. Sellised retseptorid jagunevad ioonkanal-retseptoriteks, kus ligandi seondumine muudab ioonkanali konformatsiooni ja avab tee teatud ioonidele, katalüütilised retseptorid, kus retseptor omandab ligandi seondumisega katalüütilise aktiivsuse, ja G-valguga seotud retseptorid, mis toimivad G-valkude vahendusel.
Tuumaretseptorid paiknevad tsütosoolis ja liiguvad rakutuuma alles pärast ligandi sidumist. Nad toimivad kui transkriptsioonifaktorid, sest on võimelised seonduma DNA-ga ja muutma selle transkriptsiooni.
Immunoretseptorid on seotud immuunsüsteemi tööga. Näiteks on T-lümfotsüütide pinnal antigeeni äratundvad retseptorid. Erinevalt rakupinna retseptoritest T-rakkude retseptoreid (TCR) aga juurde ei toodeta ja need suudavad antigeeni ära tunda ainult juhul, kui seda esitletakse koos koesobivuskompleksiga. Immunoretseptorite alla kuuluvad ka mustrit äratundvad retseptorid (PRR-id) (nt tollisarnased retseptorid ehk TLR-id), T-rakkude retseptorid, Fc retseptorid, tsütokiiniretseptorid jt.
Teppo lõõts

Teppo lõõts ehk Võru tüüpi lõõtspill on lõõtspilli tüüp, mille arendas välja Võrumaa pillimeister August Teppo. Seda pillitüüpi on edasi arendanud tema järgijad ja see on Eestile kõige iseloomulikum lõõtsatüüp.
See on kolme- või neljarealine kahe- või kolmekooriline (ühte nuppu vajutades heliseb vastavalt kaks või kolm keelt) bisonoorne (lõõtsa lahti tõmmates ja kokku lükates annab üks nupp vastavalt erineva noodi) diatooniline lõõtspill, tavaliselt helistikus A-duur või As-duur, uuemad G-duuris.
Seda tüüpi lõõtsal saab üldiselt mängida ainult kahes (teatud osas kolmes) mažoorses helistikus. Sellised lõõtspillid on naturaalse häälestusega, st enamkasutatavad kooskõlad on puhtaks häälestatud.
Teppo tüüpi lõõtspill oma särava ja valju heliga sobib hästi vabas õhus mängimiseks.
Elisabeth Pähtz

Elisabeth Pähtz (sündinud 8. jaanuaril 1985 Erfurtis) on saksa maletaja, naiste suurmeister (2001).
Pähtz võitis 14-aastaselt 1999. aastal Chemnitzis Saksamaa naiste meistrivõistlused. Ta tuli 2002. aastal Irákleios noorte maailmameistriks neidude U18 vanuseastmes ja 2005. aastal İstanbulis naisjuunioride maailmameistriks. 
Ta mängis naiste maailmameistrivõistlustel (2001, 2004, 2006, 2008, 2010, 2015, 2017, 2018). 2001. aastal Moskvais MM-i turniiril (64 osavõtjat, nokautsüsteem) võitudega esimeses kahes ringis (avaringis Iweta Rajlichi üle) pääses ta kaheksandikfinaali, kus kaotas Cristina Adela Foișorile. 2004. aastal Elistas võitis Pähtz teises ringis Zhao Xued, kuid kaotas kaheksandikfinaalis Xu Yuhuale. 2006. aastal Jekaterinburgis kaotas ta avaringis Zhaoqin Pengile.
2008. aastal MM-i turniiril Naltšikis võitis Pähtz avaringis İlahə Qədimovat, kuid kaotas teises ringis Anna Ušeninale. 2010. aastal Antakyas kaotas ta teises ringis Viktorija Čmilytėle ja 2015. aastal Sotšis avaringis Meri Arabidzele. 2017. aastal Bakuus võitis ta avaringis Ātūsā Pūrkāshiyāni, kuid kaotas teises ringis Pia Cramlingule. 2018. aastal MM-i turniiril Hantõ-Mansiiskis sai ta turniiritabelis 10. asetuse, kuid kaotas avaringis Mobina Alinasabile.
2019. aastal Antalyas võitis Pähtz Euroopa naiste meistrivõistlustel pronksmedali. Ta pääses mängima FIDE naiste Grand Prix 2019–2020 sarja (16 osavõtjat).
Ta mängis Saksamaa naiskonna koosseisus 11 naiste maleolümpial (1998–2018).
Pähtz sai FIDE-lt 1998. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 2001. aastal naiste suurmeistri ja 2004. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse. 
Kiirmales mängis ta 2009. aastal Tallinnas rahvusvahelisel turniiril Meenutades Paul Kerest, kus võitis naisteturniiri.
Ta on Thomas Pähtzi tütar ja Luca Shytaji abikaasa. Mõlemad on malesuurmeistrid.
Eesti – Lõuna-Korea suhted

Eesti – Lõuna-Korea suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Lõuna-Korea (Korea Vabariigi) vahel.
Korea Vabariik tunnustas Eestit 6. septembril 1991. Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted said alguse 17. septembril 1991.
Tegutseb Eesti suursaadik Lõuna-Koreas. Tegutseb ka Lõuna-Korea suursaadik Eestis, kes resideerib Helsingis.
Renessansi kirjanduse antoloogia

Sisu

Antoloogias on avaldatud tõlkeid itaalia, hispaania, portugali, prantsuse, inglise, saksa, madalmaade, dalmaatsia, ungari, tšehhi ja poola renessansskirjandusest. See on varustatud autoritutvustuste ja lühikeste kommentaaridega ning sissejuhatava käsitlusega.
Antoloogias on lühemate terviktekstide või katkenditega esindatud alljärgnevad autorid ja anonüümsed tekstid.

Itaalia kirjandus

Francesco Petrarca, Giovanni Boccaccio, Franco Sacchetti, Caterina da Siena, Lorenzo de' Medici, Angelo Poliziano, Luigi Pulci, Masuccio, Matteo Boiardo, Lodovico Ariosto, Jacopo Sannazaro, Pietro Bembo, Giangiorgio Trissino, Niccolò Macchiavelli, Baldassare Castiglione, Pietro Aretino, Vittoria Colonna, Francesco Berni, Matteo Bandello, Giambattista Cinzio, Benvenuto Cellini, commedia dell'arte tekst "Abielumees", Giovanni Battista Guarini, Giordano Bruno, Torquato Tasso.

Hispaania ja portugali kirjandus

Juan Ruiz, Juan Manuel, Jorge Manrique, Fernando de Rojas, Juan del Encina, Gil Vicente, Bartolomé de Las Casas, kolm rahvalikku romanssi, Luis de León, Fernando de Herrera, Lope de Rueda, Amadís de Gaula, Jorge de Montemayor, "Tormese Lazarillo elukäik" (katkend), Mateo Alemán, Luís Vaz de Camões, Miguel de Cervantes.

Prantsuse kirjandus

"Sada uut novelli" (novell "Õnnetud armastajad"), Pierre Gringore, Marguerite de Navarre, Clément Marot, Bonaventure Des Périers, Louise Labé, François Rabelais, Pierre de Ronsard, Joachim Du Bellay, Guillaume Du Bartas, Agrippa d'Aubigné, Menippose satiir (1594, katkendeid), Michel de Montaigne.

Inglise kirjandus

"Igamees" (katkendeid), Thomas More, Thomas Wyatt, Surrey, Edmund Spenser, Philip Sidney, John Lyly, Thomas Lodge, Thomas Nashe, Raphael Holinshed, Robert Greene, Thomas Kyd, Christopher Marlowe, Ben Jonson, Francis Beaumont ja John Fletcher, John Webster, Francis Bacon.

Saksa ja Madalmaade kirjandus

Erasmus Rotterdamist, Sebastian Brant, Thomas Murner, "Pimedusemeeste kirjad" (valimik), Ulrich von Hutten, Martin Luther, talupoegade sõja laule, Thomas Müntzer, "Lõbusad lood Till Eulenspiegelist" (valimik), "Lugu doktor Johann Faustist" (katkendeid), "Kilplased" (valimik), Johannes Pauli, Burkhard Waldis, Hans Sachs, Johann Fischart.

Dalmaatsia, ungari, tšehhi ja poola kirjandus

Marin Držić, Ivan Gundulić, Bálint Balassa, Bohuslav Lobkowicz, Mikołaj Rej, Jan Kochanowski.

Tõlkijad

Antoloogia tekstide tõlkijad on Villem Alttoa, Aleksander Aspel, Viktoria Hain, Lehte Hainsalu, Arthur Hone, Ferdinand Hörschelmann, Ain Kaalep, Jaan Kaplinski, Jaan Kross, Aleksander Kurtna, Riina Lõhmus, Uku Masing, Ellen Niit, Ülle Nurk, Ott Ojamaa, Aleksander Raid, Harald Rajamets, Tiina Randviir, Paul-Eerik Rummo, Tiiu Samuel, August Sang, Johannes Semper, Ly Seppel ja Ülo Torpats.
Kristiina-Hortensia Port

Kristiina-Hortensia Port (sündinud 6. aprillil 1989) on eesti näitleja. Ta on lõpetanud Vanalinna Hariduskolleegiumi Gümnaasiumi teatriklassi.
2012. aastal lõpetas Kristiina-Hortensia Port Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (25. lend). Seejärel on ta tegutsenud vabakutselise näitlejana.
Giórgos Seféris

Giórgos  Seféris (ka Yiórgos Sepherēs, Jorgos Seferis; kreeka keeles Γιώργος Σεφέρης; tegelikult Seferiádis (kreeka keeles Σεφεριάδης); (13. märts 1900 Smyrna – 20. september 1971 Ateena) oli Kreeka luuletaja ja diplomaat, Nobeli kirjandusauhinna laureaat 1963.
1918–1925 õppis Seferis Pariisis Sorbonne'i ülikoolis õigusteadust. Vahepealse aja jooksul, 1922 sõdisid Kreeka ja Türgi omavahel, Kreeka sai lüüa ja kaotas Smyrna. Paljud kreeklased, sealhulgas Seferise pere, põgenesid Väike-Aasiast ja Seferis ei külastanud oma sünnilinna enne 1950. aastat.
1925 tuli Seferis Ateenasse ja võeti juba järgmisel aastal tööle välisministeeriumi. Nii algas tema pikk ja edukas diplomaadikarjäär. Ta töötas 1931–1934 Suurbritannias Kreeka saatkonnas ja 1936–1938 Albaanias konsulina. Teise maailmasõja ajal okupeeris Saksamaa Kreeka ning sel ajal tegutses Seferis Kreeka eksiilvalitsuses Kreetal, Egiptuses, Lõuna-Aafrikas ja Itaalias. Ateenasse tuli ta tagasi alles 1944. Ta jätkas tööd välisministeeriumis, töötades diplomaadina Ankaras 1948–1950 ja Londonis 1951–53. 1953–1956 oli ta Kreeka saadik Liibanonis, Süürias, Jordaanias ja Iraagis ja 1957–1961 suursaadik Suurbritannias. Seejärel läks ta erru.
Seferis sai palju tiitleid ja autasusid. Ta oli nelja ülikooli audoktor: 1960 Cambridge'i ülikooli, 1964 Oxfordi ülikooli ja Saloniki ülikooli ning 1965 Princetoni ülikooli audoktor.
1967 tuli Kreekas võimule natsionalistlik ja paremäärmuslik kolonelide diktatuur. Pärast seda, kui kahe aasta jooksul oli režiim lõpetanud poliitilised vabadused, sealhulgas sõna- ja trükivabaduse, kehtestanud tsensuuri ning hakanud poliitilistel põhjustel inimesi vangistama ja piinama, astus Seferis selle vastu. 28. märtsil 1969 tegi ta BBC-le avalduse, mille koopiad saatis igale ajalehele Ateenas. Ta kutsus üles valitsevat režiimi lõpetama.
Seferis ei elanud 1974. aastani, et näha kolonelide diktatuuri langust. Ta suri juba 1971. Tema matused kujunesid suureks meeleavalduseks: tema sarga järel käisid Ateena tänavail tohutud rahvamassid, kes laulsid Mikis Teodorakise laulu Seferise luuletusele "Lahtiütlemine", mis tollal oli keelatud nagu paljud teisedki Seferise teosed. Seferis oli saanud vastupanu sümboliks.
Kui Ateenas toimusid 2004. aasta suveolümpiamängud, siis tsiteerisid mitmed esitajad olümpiamängude avatseremoonial tema luulet.
Plāņi vald

Ajalugu

Aastal 1935 oli valla pindala 45,8 km² ja elanikke oli seal 619. 1945. aastal moodustati vallas Plāņi külanõukogu, mis aastal 1947 likvideeriti, ent kui aastal 1949 likvideeriti vald ametlikult, siis moodustati see külanõukogu taas. Aastal 1965 liideti Plāņi külanõukoguga Smiltene külanõukogu sovhoosi Plāņi alad. Aastal 1975 liideti osa külanõukogu maadest Smiltene külanõukoguga, ent sai maad juurde Trikāta külanõukogult. Aastal 1979 liideti osa külanõukogu maid Trikāta külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu taas vallaks. 2009. aastast kuulub Plāņi vald Strenči piirkonda.

Loodus

Valla põhiosa jääb Põhja-Vidzeme tasandikule. Kõrgeim koht ulatub 88,4 meetrit üle merepinna. Valla suuremad jõed on Koiva jõgi oma lisajõe Vijaga. Plāņi valda jääb Rāmnieki liivakivipaljand.

Kaitstavad objektid

Valla aladel asub arvukalt muinaskalmeid. Alksnīši, Elvanči, Gulbīši ja Maskati muinaskalmed ja Gulbīši ohvrikivi on riiklike arheoloogiamälestistena kaitse all. Looduskaitse all on Vējaslota männid, Grubuļpriede, Kaķi mänd, Dori kuusega kask, Vecrāmnieki jalakas, Vecrāmnieki mänd, Vīņaudi vaher, Vecknipi pärnad, Zvejnieki tarnamaa tamm, Jaunķiguļi tamm, Leimaņi tamm, Jaunennese tamm, Bērziņi mänd, Goperise kask, Knieri pärn, Daižase pärn, Brieži pärn, Zebiņi pärn, Esīte saar, Spēlnieki pärn, Šķetrase kasega tamm, Šķetrase mänd, Ratnieki pärn, Jurjānsi mälestustamm, Prauliņši mälestustamm, Pūkase pärn, Pūkase vaher, Pūkase tamm, Silgaiļi tamm, Breķeļi tamm, Skujiņase tamm, Pautiņi tamm, Ruķi tamm, Atvari ebatsuuga, Atvari mänd, Daibe mänd, Pagastiņi pärnad, Elvanči pärn, Daibese tamm, Zvejnieki männid, Buļļise sooviku nõialuuaga mänd, Laktiņi männid, Vēžulīča mänd, Vēži lahe tamm, Rāmnieki liivakivipaljand, Vecmājase pahaga mänd ja Čurmase elupuu. Valla põhjaosa asub Seda soo hoiualal, keskosa aga Ziemeļgauja kaitstaval maastikul, vald asub osaliselt ka Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal.
Lasnamäe vana paemurru paljand

Lasnamäe vana paemurru paljand on paljand Tallinnas Pae järve kagukaldal.
Paljanduvad Uhaku lademe kivimikihid. Paljand on Lasnamäe lademe Pae kihistiku stratotüüp.
Paljand on tunnistatud kaitstavaks looduse üksikobjektiks.
Karjääri põhjakaldal paljandub 5,54 meetrit lubjakivi, kaguosas on paljandi kõrgus veepinna kohal 5,45 meetrit, ent seal on paesein taimestikust ja rusust puhastatud. Aastal 1970 paljandus karjääris 8,7 meetrit paasi, milles Pae kihistik oli alumises osas. Seega on kihistiku kivimid tänaseks vee alla jäänud.
Läti sümbolid

Läti sümboolika on Läti riigi ja lätlastega seotud sümboolika. 
Läti ametlikud sümbolid on lipp, vapp ja hümn. Peale nende on ka teisi sümboleid: rahvuslind on linavästrik, rahvuspuud on pärn ja tamm, rahvuskivim (läti keeles nacionālais minerāls) on merevaik. Läti vabaduse, iseseisvuse ja suveräänsuse sümbol on Vabadussammas.
Harju-Risti tee

Harju-Risti tee (registrinumbriga 11235) on kõrvalmaantee Lääne-Harju vallas. Tee pikkuseks on 1,6 km.
Tee saab alguse Harju-Risti–Riguldi–Võntküla tee viiendal kilomeetril Harju-Risti külas ja lõpeb Padise–Kurkse–Harju-Risti tee kolmandal kilomeetril Altküla külas.
Tee kulgeb läbi Harju-Risti ja Altküla külade.
Tee ei ületa ühtegi silda ega truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee on kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Kalev Kallo

Poliitiline tegevus

Kalev Kallo kuulub 1991. aastast Keskerakonda ja on erakonna juhatuse liige ning volikogu esimees.
1995. aastal oli ta Tiit Vähi teises valitsuses teede- ja sideminister.
1999. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Tallinnas valimisringkonnas nr 1. Üleriigilises nimekirjas oli ta 3. kohal. Ta sai 523 häält ning osutus valituks kompensatsioonimandaadiga.
2003. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Ida-Virumaal valimisringkonnas nr 7. Üleriigilises nimekirjas oli ta 31. kohal. Ta sai 692 häält ning valituks ei osutunud.
2007. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Tallinnas valimisringkonnas nr 1. Üleriigilises nimekirjas oli ta 19. kohal. Ta sai 455 häält ning valituks ei osutunud. Ta sai Riigikogu liikmeks 10. aprillil 2007, pärast Edgar Savisaare tagasiastumist Riigikogu liikme kohalt.
2011. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Tallinnas valimisringkonnas nr 1. Üleriigilises nimekirjas oli ta 5. kohal. Ta sai 308 häält ning osutus valituks kompensatsioonimandaadiga. Ta oli väikseima häälte arvuga XII Riigikokku valituks osutunud poliitik.
2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Tallinnas valimisringkonnas nr 1. Üleriigilises nimekirjas oli ta 5. kohal. Ta sai 574 häält ning osutus valituks kompensatsioonimandaadiga. Kui Keskerakonna Tallinna nõukogu otsustas nimetada Kallo Tallinna linnavolikogu esimehe kandidaadiks, loobus ta oma mandaadist XIII Riigikogus ja tema asendusliikmena pääses Riigikogusse Jaanus Karilaid. 30. aprillil 2015 valiti ta Tallinna linnavolikogu esimeheks.
2019. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta taas Tallinnas valimisringkonnas nr 1 ning sai 289 häält. Ta osutus kompensatsioonimandaadiga valituks ning oli kõige väiksema häälte arvuga valituks osutunud kandidaat. Keskerakonna kandidaatide üleriigilises nimekirjas oli ta 13. kohal.

Skandaalid

22. juulil 1999 mõlkis Kalev Kallo Tallinna kesklinnas restoranist koju sõites oma Volvo 850ga kolme tänavaserva pargitud autot. Tal tuvastati veres alkoholisisaldus 3,4 promilli ehk üliraske joove.
22. septembril 2015 teatas riigiprokurör Lavly Perling, et Kalev Kallot kahtlustatakse kaasaaitamises altkäemaksu andmisele ja võtmisele seoses Tallinna linnapea Edgar Savisaare altkäemaksuvõtu kahtlustusega. 14. mail 2019 toetas Riigikogu 52 poolthäälega õiguskantsleri ettepanekut ning andis nõusoleku Kalev Kallolt saadikupuutumatuse äravõtmiseks, et jätkata tema suhtes kohtumenetlust.
Merle Kollom

Loominguline tegevus

Organistina on pühendunud Eesti kirikutes asuvate ajalooliste orelite väärtustamisele ja tutvustamisele laiemale publikule. On esinenud oreliansamblites koos vibrafonist Volker Frischlingi (Saksamaa) ja džässlaulja Eve Corneliousega (USA), aastast 2003 kammeransambliga Hanna-Liina Võsa (vokaal), Lembit Saarsalu – tenorsaksofon, Merle Kollom – orel, Jaak Lutsoja – akordion (liitus trioga 2013). On esinenud paljudes Eestimaa kirikutes, Leigo Järvemuusikal, Eesti Kontserdi saalides, festivalil Tallinna tornid. On osalenud Toomas Trassi uudisteose "Jõulukontsertiino kolmele orelile "Ma tulen taevast ülevalt" esiettekandel (vokaalsolist Silvi Vrait), filmimuusika kontserdil "Unustamatu Charlie Chaplin" (dirigent Peeter Saul), oreligalal "Ave Maria". Kariljonistina on andnud soolokontserte Norras, Rootsis,  Taanis.  
On produtseerinud 2000 kontserti. Algatas 2003. aastal rahvusvahelise festivali Rainbow Jazz (kunstiline juht Lembit Saarsalu). Festivali kaudu teinud koostööd paljude maailma džässieliiti kuuluvate muusikutega, sh. Freddy Cole (USA), Monty Alexander (USA), dr. Lonnie Smith (USA), The Four Freshmen (USA), Severi Pyysalo (Soome), Kimmo Pohjonen (Soome), Frits Landesbergen (Holland), The Three Ladies of Blues (USA-Saksamaa), Man Sound (Ukraina), Trio X (Rootsi), A'Cappella ExpreSSS (Venemaa), Sergey Chipenko Band (Venemaa), Riia Saksofonikvartett (Läti), Dainius Pulauskas Sextet (Leedu) jt.
Red Star Enterprises

Red Star Enterprises Limited on Gibraltaril registreeritud ettevõte, mis tarnib kütust Ühendriikide sõjalistele rajatistele Afganistanis ja Kõrgõzstanis. Ettevõtte ametlik aadress on Londonis.
Red Star on Bagrami õhuväebaasi kütusega ainuvarustaja. Lepingu väärtus on üle miljardi dollari. Lepingu sai Red Star ilma avaliku hanketa. 
2010. aastal oli Red Stari kütuseäri kaitseministeeriumiga USA Kongressi uurimise all.
Ettevõtte on lähedalt seotud Manasi transiidikeskust lennukikütusega varustava Mina Corporationiga. Varem varustas Manasi transiidikeskust Red Star. Väidetavasti omas Red Star korruptiivseid sidemeid 2005. aastal kukutatud president Askar Akajevi perekonnaga.
Red Stari ja Mina omanikering on pikka aega olnud selgusetu. Omanikeks on peetud varem Biškekis baari (American Bar and Grill) pidanud Douglas Edelmani ja tema kirgiisist äripartnerit Erkin Bekbolotovit. Pentagoni poolt avaldatud dokumentide kohaselt pole ametlik omanik mitte Edelman vaid tema abikaasa Delphine Le Dain. Äri tegevjuht on alates 2003. aastast erus luureohvitser ja endine USA sõjaväeatašee Biškekis Chuck Squires, kes on tegutsenud ka CENTCOMi nõunikuna Kesk-Aasia küsimustes. 
Alates 2002. aastast on DLA-Energy sõlminud Mina ja Red Stariga Manasi baasi varustamiseks neli lepingut koguväärtusega üle 2 miljardi dollari.