Tavaline nohu

Haigustunnused

Tavalise nohu harilikud nähud on köha, tilkuv ja kinnine nina ning kurguvalu. Mõnikord lisanduvad neile veel lihaste valu, väsimus, peavalu ja söögiisu puudumine. Kurguvalu ehk neelupõletik esineb umbes 40 protsendil, köha ja lihaste valud umbes pooltel haigusjuhtudest. Täiskasvanutel tavaliselt palavikku ei esine, kuid väikelastel ja imikutel on see tavaline nähtus. Tavalise nohuga kaasaskäiv köha on tagasihoidlikum, kui gripi puhul. Teatud hulk viiruseid võivad põhjustada tavalist nohu ilma sümptomiteta. Haiguse ajal ninast ja kurgust väljuv lima värvus võib olla värvitust kuni kollase ja roheliseni ning selle järgi pole võimalik infektsiooni põhjustajat määrata.

Haiguse kulg

Nohu algstaadiumis tunneb inimene väsimust ja jahedustunnet, esineb aevastamist ja peavalu. Neile tunnustele lisandub paari päeva jooksul tilkuv nina ja köha. Sümptomid saavutavad oma haripunkti reeglina kaks kuni kolm ööpäeva pärast infektsiooni algust  ja kaovad üldjuhul 7–10 päeva, harva kuni kolme nädala jooksul. Lastel kestab köha rohkem kui kümme päeva 35–45% juhtudest ning rohkem kui 25 päeva 10% juhtudest.

Viirused

Nina-neelupõletik on ülemiste hingamisteede viiruslik nakkushaigus. Levinumate haigustekitajate hulka kuuluvad rinoviirused (30–80%), mis kuuluvad 99 tuntud serotüübiga pikornaviiruste hulka.
Teiste haigust põhjustavate viiruste hulka kuuluvad: koroonaviirused (10–15%), gripiviirused (5–15%), paragripi viirused, respiratoorne süntsütiaalviirus, adenoviirused, enteroviirused ja metapneumoviirus. Sageli toimub nakatumine rohkem kui ühe viirusega. Kokku seostatakse nohu tekkega rohkem kui 200 erinevat viirusetüüpi.

Edasikandumine

Tavalist nohu tekitavad viirused levivad aerosoolis, kokkupuutel viirust sisaldava nasaalse sekretsiooniga või muude elutute viiruskandjatega. Praegusel ajal pole veel selge, milline neist levimismoodustest on primaarne. Viirused võivad keskkonnas elusana püsida pikemat aega. Inimesed korjavad nad üles üldjuhul kätega ja kannavad siis selle ninna või silma, kus toimub infektsioon. Viiruste levimine on sage koolides ja lasteaedades, kus käib hulgaliselt nõrgema immuunsüsteemiga lapsi ning kus hügieenitingimused on kesised. Seejärel toovad lapsed sageli viirusnakkuse koju, mille tõttu võivad nakatuda ülejäänud pereliikmed. Puuduvad kindlad tõendid selle kohta, et lennukites tsirkuleeriv õhk kannab haigustekitajaid endaga kaasas. Samas suurendab nakatumise riski haige inimese lähedal istumine. Rinoviiruse puhul levitab haige nakkust eelkõige kolme päeva jooksul alates esimeste sümptomite ilmnemisest, hiljem aga oluliselt vähem.

Ilm

Traditsiooniline rahva seas levinud uskumus on, et nohu võib saada pikemaajalisel jahedama ilmaga väljasviibimise ajal, nt sügisel ja talvel. Sellest tulenevad näiteks inglis- ja saksakeelne haiguse nimetus: common cold ja Erkältung. Keha jahtumise roll nohu tekkimise riskiteguri suurenemisel on vastuoluline. Mõned nohu tekitavatest viirustest levivad eelkõige vastavalt aastaajale, külma või niiske ilmaga. On levinud hüpotees, et see on seotud pikemat aega siseruumides viibimise tõttu, eriti kooli- ja lasteaiahooaja alguses. Kuid see võib olla ka seotud hingamissüsteemi muutustega, millega kaasneb suurem vastuvõtlikkus viirusnakkustele. Kütteperioodil siseruumides esinev kuiv õhk aitab viiruseid kauem õhus hoida ja kaugemale kanda.

Muud levikuvõimalused

Viiruste levikul omab olulist rolli inimeste immuunsus, mis on tekkinud tänu varasemale haiguse läbipõdemisele. Seda on eriti hästi näha nooremate laste seas, kelle seas levib viiruslikke nakkushaigusi sagedamini kui täiskasvanute hulgas. Nõrga immuunsüsteemiga organismid haigustele vastuvõtlikumad. Väljamagamatust ja alatoitumist seostatakse suurema riskiga haigestuda rinoviirustesse. Mõlemad avaldavad otsest mõju immuunsüsteemi funktsioneerimisele.

Patoloogiline füsioloogia

Tavalise nohu sümptomid on arvatavalt seotud eelkõige immuunsüsteemi vastureaktsiooniga viirusele  ning sõltub viiruse tüübist. Näiteks rinoviirusega nakatumine toimub otsese kontakti kaudu; viirus ühendab end inimese ICAM-1 (inter-cellular adhesion molecule – rakkudevahelise adhesiooni molekul) valguga seotud retseptoritega, mis vallandab põletikulise protsessi, mis omakorda tekitab organismi haigustunnused. Sümptomid üldjuhul ei kahjusta nina epiteeli.
Respiratoorse süntsütiaalviirusega (RSV) nakatumine toimub nii otsese kontakti kui ka piisknakkusega (aerosooliga). Viirus paljuneb ninas ja kõris ning liigub siis sageli edasi alumistesse hingamisteedesse. Erinevalt rinoviirustest kahjustab RSV-viirus epiteeli. Paragripi viirus vallandab reeglina põletikulise protsessi ninas, kõris ja bronhides. Nooremate laste puhul võib paragripi viirus tekitada hingetorus selle väikeste mõõtmete tõttu kõridifteeria sümptomeid.

Diagnoos

Ülemiste hingamisteede erinevate viirusnakkuste diagnoos põhineb sageli haiguse tekitatud sümptomitel. Tavaline nohu mõjutab eelkõige nina, kõri (neelupõletik) ja kopse (bronhiit). Samuti on võimalik viirusepoolne erinevate piirkondade üheaegne mõjutamine. Tavalist nohu defineeritakse sageli kui nina limaskesta põletikku koos neelupõletikuga (üldnimetus nina-neelupõletik). Sageli suudab haige ise nina-neelupõletikku diagnoosida. Tavalist nohu põhjustavat viirust määratakse harva  ja seda pole praktiliselt võimalik teha ainult sümptomite järgi.

Ennetamine

Tänapäeval loetakse ainsateks potentsiaalselt efektiivseteks nina-neelupõletikku ennetavateks meetoditeks käte pesemist ja näomaski kandmist. Meditsiiniline personal kasutab lisaks kitleid ja ühekordse kasutusega kindaid. Karantiini kehtestamine ei oma praktilist tähtsust, sest tavalist nohu põhjustavad viirused on väga laialt levinud ja nende esilekutsutud haigustunnused on mittespetsiifilised. Vaktsineerimine on keeruline, sest haigust põhjustavate viiruste hulk on väga suur (ligi 200) ning nad arenevad väga kiiresti. Seetõttu on efektiivse vaktsiini väljatöötamine väga ebatõenäoline.
Kõige tõhusamaks meetodiks viiruste leviku piiramisel (eelkõige laste seas) on osutunud tavaline käte pesemine seebiga. Seejuures pole teada, kas antiviraalsete või antibakteriaalsete lisanditega seebid on tavalistest seepidest tõhusama toimega. Viiruste leviku tõkestamisel võib kasu tuua ka näomaskide kasutamine. Tsinki sisaldavate toiduainete või -lisandite tarbimine võib leevendada nina-neelupõletiku sümptomeid. Regulaarne C-vitamiini sisaldavate toitude tarbimine ei vähenda küll riski haigestuda, kuid võib lühendada selle kestust.

Ravi

Praegusel ajal puuduvad kindlad tõendid selle kohta, et mingid ravimid või ravimtaimed vähendaksid nina-neelupõletiku kestust. Ravimisega on siiski võimalik leevendada haiguse mõju. Konservatiivsete raviprotseduuride hulka kuuluvad piisav puhkus, vedelike tarbimine ja sooja soolaveega kurgu kuristamine. Oluline osa ravi ajal ilmnevatele paranemismärkidele omistatakse siiski platseeboefekti arvele.

Sümptomaatiline ravi

Sümptomaatiliseks raviks kasutatakse sageli lihtsamaid palavikualandajaid ja valuvaigisteid, nagu näiteks ibuprofeen  ja paratsetamool. Puuduvad kindlad tõendid selle kohta, et köharavimid oleksid efektiivsema toimega kui tavalised palavikualandajad. Seetõttu neid ei soovitata anda lastele, kuna puudub piisav teave nende ravimite kasuliku või kahjuliku mõju kohta. Kanadas piirati 2009. aastal käsimüügis olevate köha- ja nohuravimite kättesaadavust, mis olid mõeldud alla 6-aastaste laste jaoks, et ennetada nende võimalikku kahjulikku mõju. Dekstrometorfaani väärkasutamise tõttu on selle ravimi kasutamine mitmes riigis keelatud.
Täiskasvanud võivad oma tilkuva nina sümptomit leevendada H1 antagonistidega, kuid nende kõrvalefektide hulka kuulub näiteks unisuse teke. Samuti on efektiivsed mitmed nina limaskesta turset (kinnine nina) vähendavad ravimid. Ipratroopium bromiidi sisaldavad ninatilgad leevendavad tilkuva nina sümptomeid, kuid praktiliselt ei vähenda limaskesta turset. Samas pole teise põlvkonna antagonistid osutunud eriti tõhusateks.
Uurimistööde puudumisel pole täpselt teada, kas suurendatud vedelike tarbimine aitab nina-neelupõletiku sümptomeid leevendada või haiguse kestust lühendada. Samamoodi puuduvad tõendid kuuma ja niiske õhu raviomaduste kohta. Ühe uurimistöö abil on leitud, et rinnale määrimiseks mõeldud salvid aitavad vähendada öösel esinevat köha, nina kinnisust ja uinumisraskusi.

Antibiootikumid ja antiviraalid

Antibiootikumid ei avalda mingit mõju viirusinfektsioonidele ning seetõttu ei avalda nad mingit toimet viirustele, mis põhjustavad nina-neelupõletikku. Nende ravimite kõrvalmõjud on sageli organismile kahjulikud, kuid sellegipoolest kirjutatakse neid tihti välja. Antibiootikumide väljakirjutamise põhjuste hulka kuuluvad inimeste kõrged ootused nende positiivse mõju suhtes, raviarsti soov patsienti aidata ning nende ravimite kahjuliku mõju alahindamine.
Nüüdisajal pole mõjusaid antiviraalseid ravimeid, mis raviksid tavalist nohu. Samas on selliste ravimite eeluuringud näidanud positiivseid tulemusi.

Alternatiivsed ravimeetodid

Eksisteerib paljusid erinevaid tavalise nohu alternatiivseid ravimeetodeid, kuid enamasti pole nende ravitoime teaduslikult tõendatud. 2014. aasta seisuga puuduvad tõendid mee kasutamise kasuliku või kahjuliku mõju kohta haigustunnuste ilmnemise ajal. 2015. aasta seisuga on olemas esialgsed andmed nina läbipesemise kasuliku mõju kohta haigustunnuste ilmnemise ajal. Uurimistööde alusel on järeldatud, et tsingi manustamine vähem kui 24 tunni jooksul pärast esimeste nohu sümptomite ilmnemist vähendab hea tervisega inimestel nina-neelupõletiku kestust ja ägedust. Uurimistööde suurte erinevuste tõttu on vajalik teha lisauuringuid, et määrata kuidas ja millal on tsingi mõju efektiivne haigusnähtude leevendamisel. Kuna tsingitablettide manustamine võib põhjustada kõrvaltoimete tekkimist, pole tsingi kasutamine tavalise nohu ravimisel eriti levinud. C-vitamiini mõju haigusele on hästi uuritud ning selle mõju on positiivne vaid teatud spetsiifilistel tingimustel, milleks on intensiivne füüsiline tegevus külmas keskkonnas. Siilkübarate (Echinacea) positiivne mõju haiguse ravil on ebajärjekindel. Erinevate siilkübarate mõju on erineva efektiivsusega.

Prognoos

Tavaline nohu ei kulge üldjuhul raskete haigusnähtudega ning möödub reeglina ühe nädala jooksul. Tõsisemad komplikatsioonid võivad tekkida eelkõige vanuritel ja väikelastel, kellel esineb immuunsupressioon (organismi vähenenud kaitsevõime haiguste vastu). Nohule võivad järgneda bakteriaalsed infektsioonid, nagu sinusiit, neelupõletik või keskkõrvapõletik. Oletatavalt esineb sinusiiti 8% ja keskkõrvapõletikku 30% juhtudest.

Epidemioloogia

Tavaline nohu on inimkonna kõige levinum haigus  ja sellesse võivad nakatuda kõik inimesed. Täiskasvanud haigestuvad nina-neelupõletikku aasta jooksul tavaliselt kaks kuni viis korda, lapsed võivad nakatuda 6–10 korda (koolilapsed isegi kuni 12 korda).

Ajalugu

Tavaline nohu on inimkonnaga kaasas käinud antiikajast saadik, kuid haiguse tekitajad identifitseeriti alles 1950. aastatel. Nina-neelupõletiku sümptomeid on kirjeldatud Ebersi papüürusel, vanimal säilinud meditsiini kajastaval tekstil, mis kirjutati ligikaudu aastal 1550 e.m.a. Hippokrates kirjeldas tavalist nohu 5. sajandil e.m.a. Benjamin Franklin oletas, et haigus levib inimestelt inimestele, kui nad viibivad üksteise lähedal kinnistes ruumides. Hiinlased on nina-neelupõletikku ravinud vähemalt viimased 3000 aastat taimest hiina efedra (Ephedra sinica) valmistatud teega. Efedrad sisaldavad pseudoefedriini, mida tänapäeval kasutatakse ninatilkades limaskesta turse vähendamiseks. Kanasuppi on samuti juba pikemat aega peetud heaks nohu ravimiks, selle positiivset mõju on esile tõstnud Pedanius Dioscorides (ca 40–90 m.a.j) ja Maimonides (1135–1204). Kanasupi toimet on tänapäeval teaduslikult tõestatud – nimelt sisaldab kanaliha aminohapet küsteiini, millest on teatud määral abi nina limaskesta turse vähendamisel.
Ingliskeelne haiguse nimetus common cold võeti kasutusele 16. sajandil, kuna haigustunnused on sarnased külma ilmaga inimestel esinevate nähtudega (nt tilkuv nina).

Mõju majandusele

Tavalise nohu mõju majandusele on üle maailma sageli alahinnatud. USA-s toimub tavalise nohu tõttu aastas 75–100 miljonit arstivisiiti, mille konservatiivseks maksumuseks kujuneb hinnanguliselt 7,7 miljardit USA dollarit. Ameeriklased kulutavad 2,9 miljardit dollarit käsimüügiravimite ning lisaks 400 miljonit retseptiravimite ostmiseks, mis leevendavad tavalise nohu sümptomeid. Rohkem kui kolmandikule arstivisiidil käinud inimestele kirjutati välja antibiootikumid, mille sage tarbimine võib tekitada antibiootikumresistentsust. Nohu tõttu puuduvad lapsed koolist 22–189 miljonit koolipäeva ning vanemad peavad töölt puuduma 126 miljonit tööpäeva, et haige lapsega koju jääda. Kui sellele lisada 150 miljonit tööpäeva, mil töötajad on ise nohu tõttu kodus, saab majandus kahju rohkem kui 20 miljardit USA dollarit aastas. See moodustab USA tööaja kaost umbes 40%.

Teadusuuringud

Viimastel aastatel on viidud läbi mitmete tavalist nohu ravivate antiviraalsete ravimite eeluuringud, kuid 2009. aasta seisuga pole neist kasutuses veel ühtegi. Uurimistöödega on kõige kaugemale jõutud ravimiga pleconaril, mis on näidanud esimestel uuringuetappidel lootustandvaid tulemusi pikornaviiruste tekitatud tavalise nohu sümptomite leevendamisel ja haiguse kestuse lühendamisel.
Marylandi ja Wisconsini Ülikooli teadlased on kaardistanud kõigi tuntud viiruste genoomid, mis kutsuvad esile tavalist nohu.