google/wiki40b huggingface dataset:
Informatsioon

Infotehnoloogia

Infotehnoloogias mõistetakse informatsiooni all teadmisi. Andmed on teadmiste esitus, mida saab edastada, tõlgendada ja töödelda.

Küberneetika

Küberneetikas mõeldakse informatsiooni ehk info all teateid, mille kaudu on seotud juhtimissüsteemi elemendid või alamsüsteemid. Informatsiooni kandjad on signaalid, mis näitavad juhitava süsteemi olekut (väljundinfo) ja mille abil toimub süsteem juhtimine nii väljastpoolt (sisendinfo) kui ka – iseregulatsiooni korral – süsteemisiseselt (tagasisideinfo).

Füüsika

Vormid, materjalid, nähtused, kehad, ehk ainelised ja mitteainelised informatsioonikogumid on energiahulk , mille lähteaineks on kõikehõlmav informatsioon, mis kõik on omavahelises ühenduses.

Geograafia

Eesti geograafid eristavad teabe ja informatsiooni mõistet. 
Teave on andmed korrastamata kujul. See tähendab, et teave pole kohe arvutil analüüsitav ega töödeldav. Näiteks kui me otsime sõnastikust mingi sõna tähendust, siis me saame midagi teada ehk teavet; seda teadmist pole võimalik arvutiga töödelda enne, kui ta on tõlgitud masinkoodi. Teave ei pruugi olla meile mõistetav. Näiteks hiina kirjas tekst on keskmise eestlase jaoks teave, kuid hiina kirja tundva inimese ajus tekib selle põhjal informatsioon. Seega teave ei ole alati teadmine.
Informatsioon on teadmus ehk ajus tekkinud teadmine. Informatsiooni ei saa talletada paberile ega mingile muule eluta andmekandjale. Informatsioon tekib näiteks inimese ajus, kui ta loeb ajalehte ja saab sealt midagi teada. Ajalehes sisalduv teave ei pruugi muutuda informatsiooniks. Näiteks lugemisoskuseta inimene ei saa tekstist informatsiooni.
Vipera berus bosniensis

Klassifikatsioon

Hariliku rästiku (Vipera berus) alamliigina on Vipera berus bosniensis'e klassifitseerinud McDiarmid, Campbell ja Touré (1999) ning varem Golay jt (1993). Osa autoreid käsitleb teda eraldi rästikuliigina.
Sündinud 1985

Sellel leheküljel on loetletud 1985. aastal sündinud tuntud inimesi.
Seksilelu

Erootiline elektrostimulatsioon

Teistsugune mänguasja vorm nii meestele kui naistele on erootilise elektrostimulatsiooni vorm.
Erootiline elektrostimulatsioon viitab elektrienergia kasutamisele seksuaalse stimulatsiooni jaoks. Elektrostimulatsioon pärineb juba 1700. aastate keskpaigast. 1970. aastate keskpaigaks olid laialdaselt kättesaadavad meditsiinilised transkutaansed elektrilised närvi stimuleerimise (TENS-) masinad. Masinad töötavad stimuleerides närvilõpmeid elektriga, saates ajju stimuleerimise signaale. Elektrostimulatsioon töötab selle sama põhimõtte järgi, kui aju saab genitaalide stimulatsiooni signaali, vabanevad mõnuhormoonid.

Erootiline mööbel

Erootiline mööbel on mööbel, mis on spetsiaalselt kujundatud mugavuse, penetratsiooni ja stimulatsiooni jaoks.

Klaasist lelud

Klaasist seksimänguasju valmistatakse tavaliselt läbipaistvast meditsiinilisest borosilikaatklaasist ("karastatud klaas"). See kindel karastatud klaas on mittetoksiline ning talub äärmuslikke temperatuure ja füüsilist šokki, ilma et see kahjustaks selle struktuurilist terviklikkust. 
Selle kõrgekvaliteedilise materjali valik tagab ohutuse ja mänguasjade soojendamise või jahutamise võimaluse. Borosilikaatklaas on samuti mittepoorne ja seda saab steriliseerida, et vältida nakkust korduvkasutamisest. Kvaliteetsed klaasist mänguasjad võib isegi panna nõudepesumasinasse, muutes need puhastamise kergemaks. Lisaks nende praktilistele omadustele on klaasist seksimänguasjade peamine müügipunkt nende visuaalne atraktiivsus.
Mõned klaasist seksimänguasjad vibreerivad. Selle saavutamiseks on kaks peamist viisi. Mänguasjas võib olla auk, kuhu saab sisestada väikese kuul-vibraatori, või klaasikonstruktsiooni südamikku saab muuta, et moodustada standardne vibraator. Viimasel võimalusel on tavaliselt plastikukate, mis katab patareipesa ja millel on ka juhtnupud või lülitid.

Tööstus

Alates 2008. aastast oli selle väärtus maailmas 15 miljardit USA dollarit, kasvumäär 30%. 70% seksimänguasju toodetakse Hiinas. Seksilelusid müüakse erinevates kohalikes ja neti seksipoodides, erootikamessidel ja seksilelude pidudel. Siiski müüakse mõningaid objekte, näiteks "käeshoitavaid masseerijaid" tavapärastes jaemüügipunktides, näiteks apteekides.
Tšuangid

Arv

Tšuangide üldarv on 18 540 000 (2010), Neist elab Guangxi Tšuangi autonoomne piirkond 15 640 000 ja Yunnanis 1 620 000. Tšuange elab ka Hiinas Guangdongis, Guizhouis, Hainanis, Hunanis, Hebeis, Fujianis ja mujal. 2000. aasta rahvaloendusel loendati Hiinas 16 187 163 tšuangi, neist 14 207 143 elas Guangxis, 1 144 021 Yunnanis, 570 200 Guangdongis, 52 065 Guizhoues, 50 507 Hunanis, 23 559 Hunanis, 20 832 Hebeis, 18 998 Zhejiangis, 10 818 Fujianis, 8934 Jiangsues, 7824 Hubeis, 7322 Pekingis, 6905 Sichuanis ja 5642 Xinjiangis.

Keel

Tšuangid kõnelevad kami-tai keelte hulka kuuluvat tšuangi keelt. Keelel on mitu murret.

Religioon

Enamik tšuange on budistid või taoistid, ent on ka moismi järgijaid. Moism sisaldab esivanematekultust, maagiat, totemismi ja keerukat mütoloogiat.

Elatis

Tšuangid elavad troopilises vihmametsas, nende traditsiooniline tegevusala oli põllumajandus.
Jazeps Paplavskis

Jazeps Paplavskis (sündinud 10. juunil 1938 Auri vallas Dobele maakonnas Lätis) on Eesti ehitusteadlane.

Elulugu

Jazeps Paplavskis on talupidaja poeg, lätlane.
Lõpetas 1957 Riia Ehitustehnikumi, 1962 Riia Polütehnilise Instituudi, 1971 aspirantuuri Moskva Ehituskonstruktsioonide Uurimise Instituudis, tehnikakandidaat (1971, samas), väitekiri "Сопротивление армированных силикатобетонных балок ударному воздействию". Oli 1964–1972 Silikaatbetooni Instituudi teadur, 1972–1981 poorbetoonkonstruktsioonide labori juhataja, 1981–1982 ehituskonstruktsioonide osakonna juhataja, 1982–1991 teadusdirektor, 1991– Aeroc AS-i nõukogu liige.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: silikaatbetoonist ehituskonstruktsioonid, nende valmistamise tehnoloogia ja seadmed. Tähtsaimad tulemusi: uue tehnoloogia liini väljatöötamine Ahtme ehitusmaterjalide tehases (1988), tänapäevase poorbetoontehase loomine ja väljaehitamine (2002) Andjas Lääne-Virumaal. Osalenud riiklike standardite väljatöötamises. Eesti Vabariigi teaduspreemia (1991, kollektiivis). Üle 15 teadustrükise, 5 autoritunnistust.
Separahu

Separahu on Saare maakonnas Saaremaa vallas Toomalõuka küla alal Lahetaguse lahes asuv 0,87 hektari suurune saar (rahu). Saare rannajoone pikkus on 500 meetrit.
Rahu koordinaadid on 58° 10′ N, 22° 6′ E. Saar asub 600 meetrit Hiriste ninast idas. Saar on pikliku kujuga ja kruusase pinnamoega.
Saar asub Riksu ranniku hoiualal ja on looduskaitse all.
Saku Toomase kogudus

EELK Saku Toomase kogudus on luterlik kogudus Sakus.
Kogudus kuulub Lääne-Harju praostkonda. 
Koguduse hooldajaõpetaja on Jüri Vallsalu, abiõpetaja Magne Mölster, organist Lea Saame, juhatuse esimees Juhan Talpsepp.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 15.00 Saku aleviku palvemajas. 
18. juunil 2019 sai koguduse uus kirik Sakus Pähklimäel nurgakivi. Selle asetas paika EELK peapiiskop Urmas Viilma.
Olli Määttä

Olli Määttä (sündinud 22. augustil 1994 Jyväskyläs) on Soome jäähokimängija. Ta mängib 2013. aastast NHL-i klubis Pittsburgh Penguins kaitsja positsioonil.
Määttä on esindanud Soomet U18- ja U20-koondises.
Kliid

Kliid on teravilja püülijahuks jahvatamisel eraldatud seemnekestad koos taimekoe- ja iduosadega.
Traditsiooniliselt on kliisid kasutatud eelkõige loomasöödana. Tänapäeval tarvitatakse neid ka kütusena, samuti on kliisid pruugitud väikese alkoholisisaldusega õlle pruulimisel.
Täisterajahu valmistamisel jäetakse jahusse kliid alles, kuna neil on suur toiteväärtus. Kliides leidub rohkelt B-vitamiine ja mineraalsooli. Seepärast on neid hakatud hindama toiduainena, ehkki kliid halvendavad jahu küpsetusomadusi. Eesti poodides on müügil näiteks nisu-, kaera- ja rukkikliid, mujal maailmas on levinud ka maisi- ja riisikliid.
Koknese mõis

Koknese mõis (läti keeles Kokneses muiža, saksa keeles Kokenhusen) oli mõis Lätis, nüüdisaegse haldusjaotuse järgi Koknese piirkonnas Koknese vallas Koknese asulas. Ajalooliselt jäi mõis Koknese kihelkonda.
Mõisa peahoones elas aastatel 1885–1887 läti kirjanik Rūdolfs Blaumanis.
Mölamaffia

"Mölamaffia" oli Eestis tegutsenud rühmitus.

Ajalugu

Mälamaffia ilmutas end esmakordselt 16. detsembril 1991 tollase Rapla I Keskkooli (praegune Rapla Ühisgümnaasium) kooliraadios. Kooliraadioperiood lõppes aastal 1993, kuna kõik liikmed lõpetasid keskkooli.
Pärast "Mölamaffia demolindi" valmimist Eesti Raadio 3. stuudios pakuti seda igale poole. Mõne aja pärast palkaski Ivar Vigla juhitud Raadio Top nad raadiosaadet tegema. Mölamaffia tegutses TOP-Raadios 19. detsembrist 1993 kuni 16. märtsini 1996, mil Raadio Top pankrotistus.
Edasi hakati saateid tegema Raadio 2s, kus tegutseti 2000. aastate alguseni.
Eriti populaarseks said nende tehtud reklaamide paroodiad ja tõlkelood. Tõlkelugudes loeti eestikeelne tõlge peale ingliskeelsetele lugudele, et ikka kõik saaksid aru, millest lauldi.
Ahja valla vapp

Ahja valla vapp on Põlva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Ahja valla vapp.
Vapp kinnitati 3. detsembril 1996.
Vapi autoriteks on Hendriko Heinoja ja Üllar Varik.

Vapi kirjeldus

Põlvjaotusega roheline- kuldse kilbi alumisel, kuldsel väljal püstiselt must sipelgas (laanekuklane).
Värvid: Roheline – Pantone 347, Kuldne – Pantone 132, Must – Pantone Black 3PC.

Põhjendus

Ahja vald paikneb metsarikkas piirkonnas. Selle sümboliks on roheline värv vapi ülaosas. Ahja valla metsades asuvad Eesti ühed suuremad laanekuklaste kolooniad, mida sümboliseerib vapi põlvjaotusega moodustuv kuldne ala ja sipelga kujutis. Ühtlasi on sipelgas ka töökuse sümboliks.
Luvi keel

Luvi keel oli keel või keelterühm, mis kuulus indoeuroopa keelkonna anatoolia harusse, mille tuntuim esindaja on hetiidi keel. Luvi keelest on teada kaks varianti, mida nimetatakse nende kirjutamiseks kasutatud kirjasüsteemide järgi: kiilkirja-luvi ja hieroglüüfi-luvi. Küsimuses, kas need on kaks keelt või üks, puudub tänini teaduses üksmeel.
Luvi keelele peetakse lähedaseks teisigi väljasurnud keeli Anatoolia mägismaal ja selle lähiümbruses, mistõttu võib arvata, et sugulaskeeled moodustasid omaette haru. Mõned keeleteadlased nimetavadki neid luvi rühma keelteks. Protoluvi keelest kõneldes peetakse silmas nende keelte ühist eelkäijat. Vähem levinud hüpoteesid on seostanud luvi keelt ka lemnose, traakia ja vanakreeka keelega.
James Mellaarti arvates jõudsid protoluvi keele kandjad Anatoolia piirkonda mitme lainena põhjast 3. aastatuhandel eKr. Tänapäeval peetakse toonast sisserännet valdavat rahumeelseks. Arvatakse, et protoluvilased asustasid Früügia ning Trooja II.
Igatahes oli luvi keel üks 2. ja 1. aastatuhandel eKr kõneldud keeltest Anatoolia kesk- ja lääneosas ning Põhja-Süürias. Vanahetiidi tekstides nimetatakse mõningaid, kui mitte kõiki luvi keele kõnelejaid Luwiya, millest oletatavasti tulenes hilisem kohanimi Lüüdia (assüüria Luddu, vanakreeka Λυδία). 14. sajandiks eKr moodustasid luvi keele kõnelejad enamiku Hetiidi impeeriumi pealinna Hattuša elanikkonnast ja Hetiidi riigi kokkuvarisemise ajaks 1180. aasta paiku eKr oli Hetiidi kuningakoda täielikult kakskeelne. Luvi keelt kõneldi ka veel pärast hetiidi keele hääbumist Süüria uushetiidi kuningriikides nagu Milid ja Karhemiš ning Kesk-Anatoolias 8. sajandil eKr Tabali kuningriigis. Luvi keel suri välja umbes 600. aasta paiku eKr.
Winston Churchill

Lapsepõlv ja perekond

Winstoni ema Leedi Randolph Churchill ehk Jennie Jerome (1854–1921) oli New Yorgi finantsmaakleri ja miljonäri Leonard Jerome'i tütar. Winstoni isa Lord Randolph Churchill (1849–1895) oli seitsmenda Marlborough' hertsogi poeg. Kuna Lord Randolph oli oma nooruses playboy ja temaga käisid kaasas mitmesugused skandaalid, siis tüli tõttu Walesi printsi – hilisema kuninga Edward VII-ga pagendati Churchillid Iirimaale, kus Winstoni isa oli Dublini asekuningas. Lord Randolph põdes süüfilist ja suri noorelt, 24. jaanuaril 1895 45-aastaselt.
Nagu kõrgklassi poisid enamasti, veetis ka Winston suurema osa oma lapsepõlvest internaatkoolides. Seitsmeaastasena viidi ta St. George'i kooli Ascotis. 1888. aasta kevadel võeti ta tänu perekonna mõjutustele vastu Harrow'sse, kus sai ta tihti karistada edenematuse eest õppetöös ja oma mässumeelse loomuse tõttu. Hästi läks Winstonil inglise keeles ja ajaloos. Ta oli ka kooli vehklemismeister.
Vahel harva tuli Winstoni ema Leedi Randolph talle internaatkooli külla. Winston armastas oma ema väga ning kirjutas talle kirju, milles soovis, et ema tuleks kas temale külla või annaks isa Winstonile loa mõneks ajaks koju minna. Täiskasvanuna oli Winstonil emaga väga lähedane suhe. Isaga ta eriti ei suhelnudki, kuid järgis pühendunult tema karjääri. Winston leidis üksildase lapsepõlve ajal tuge oma lapsehoidjalt Elizabeth Anne Everestilt.
Välisilm

"Välisilm" on Eesti Televisiooni saade, kus kommenteeritakse ja analüüsitakse maailmas toimuvat ja Eesti välispoliitikat.
Pärast põhisaadet näitab "Välisilm" värskeid dokumentaalfilme kriisipiirkondadest, sealsete inimeste elust ja poliitilisest olukorrast.
Praegused saatejuhid on Peeter Kaldre, Astrid Kannel ja Tarmo Maiberg; varem juhtisid saadet ka Aarne Rannamäe ja Neeme Raud. Saate režissöör on Krista Rannamäe.
Suomi-Filmi

Suomi-Filmi Oy on Soome filmistuudio. Ettevõte on aegade jooksul tootnud umbes 160 filmi.
Ettevõte asutati 1919 nime all Suomen Filmikuvaamo. 1921 sai ettevõte praeguse nime Suomi-Filmi Oy. 1920. aastatel oli ettevõte Soome filmikunsti kõige tähtsam filmistuudio. 1921–1933 juhtis ettevõtet Erkki Karu.
Ettevõte on koostööd teinud ka Eesti filmistuudiotega, näiteks 1932 toodeti ühiselt mängufilm "Päikese lapsed".
Vastseliina mõisa kalmistu

Vastseliina mõisa kalmistu on kalmistu Vastseliina kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Külaoru külas Võru vallas Võru maakonnas. Kalmistu jääb Vastseliina mõisa südamest linnulennult 0,7 km kaugusele idakirdesse.
Kalmistu rajati tõenäoliselt millalgi pärast 1766. aastat, sest siis ostsid mõisa Liphartid. Kui 1772. aastal valmis kiriku ümberehitus, siis rajati ka kalmistule kabel, mis on praegu eraldi kultuurimälestis.
Kalmistut on nimetatud ka "saksa kalmistuks", ehkki Vastseliina kihelkonnas pole olnud eraldi saksa kogudust. Sellele maetute üldarv ei ole teada.
Tümo-lümfaatiline seisund

Tümo-lümfaatiliseks seisundiks (status thymicolymphaticus, ka status lymphaticus) nimetati patsiendi seisundit, mil arst tuvastas kas elaval (või ka surnud) patsiendil suurenenud tüümuse ja lümfisõlmed.
Termin ja seisund leidis mitmel pool maailmas küll kasutamist, kuid meditsiinitöötajate seas puudusid kokkulepped ning tõendusmaterjal seisundi tuvastamiseks ja diagnoosimiseks.
Tümo-lümfaatiline seisund (ka 'tüümuse surm' mors thymica, Felix Platter, 1614) oli mõnda aega klassifitseeritud haigusliku seisundina, mis mõnede meditsiinitöötajate arvates võis põhjustada ka vastsündinute ja väikelaste äkksurma.
Diagnoosimisel (ka surma järgsel) peeti tähtsaks asjaolu, et ei esineks muid tuntud haigusi ja lahkamisel ei tuvastaks anatoomilisi kõrvalekaldeid.
1860. aastatel arvas arst Samuel Wilks, et laste vormikad kehad ja suurenenud tüümus on hea tervise tunnusteks, kuid tema oli teadaolevalt üks väheseid selle seisukoha pooldajaid.
1889/1890 defineeris A. Paltauf seisundit kui lümfaatilist, mille korral tüümus on säilinud ning tuvastatavad on aktiivsed Hassalli kehad, arteriaalse süsteemi hüpolaasia ja hüperplastilised lümfoidkoed.
Vahepeal aga avastas Wilhelm Conrad Röntgen röntgenikiirguse ja alates 1903. aastast hakati kasutama tüümuse vähendamiseks kiiritusravi.
Dr. Charles Norris (New York) oli esimene, kes pakkus 1905. aastal kriteeriumid tümo-lümfaatilise seisundi diagnoosimiseks.
20. sajandi alguses kasutati imikute ja väikelaste tümo-lümfaatilise seisundi ja laryngismus stridulus'e raviks kirurgilist ravimeetodit – harkelundieemaldust. Seisundi raviks pakkus König 1906. aastal tüümuse kirurgilist eemaldamist. Kuid kirurgilisetel sekkumistel olid soovimatud kõrvalmõjud 33,3% (üks kolmest patsiendist) surma näol.
Enne 1930. aastat arvati, et suurenenud tüümus ja lümfisõlmed, mida nimetati tümo-lümfaatilise seisundiks, on haiguslik seisnud, mis põhjustab vastsündinute ja väikelaste äkksurma.
1929. seostati suurenenud tüümust mitme haigusliku seisundiga ja seetõttu peeti oluliseks tüümust (ka vastsündinutel) radioloogiliselt uurida.
1930. aastatel aga uuriti Suurbritannias seisundit põhjalikult ja seda ei liigitatud enam haiguste hulka.
Eesti NSV-s arvati aga veel 1960. aastatel, et suurenenud tüümus kutsub esile tümo-lümfaatilise seisundi.
Steve Cram

Olümpiamängudel

1984 hõbemedal 1500 m (3.33,40)

Maailmameistrivõistlustel

1983 maailmameister 1500 m (3.41,59)

Euroopa meistrivõistlustel

1982 Euroopa meister 1500 m (3.36,49)
1986 Euroopa meister 1500 m (3.41,09)
X (manga)

"X" ehk "X/1999" (jaapani keeles エックス Ekkusu) on Jaapani rühma Clamp (Satsuki Igarashi, Nanase Ohkawa, Tsubaki Nekoi ja Mokona) loodud mangasari. See hakkas ilmuma 1992. aasta mais ja selle ilmumine peatati 2003. aasta märtsis.
Manga tegevus toimub "aegade lõpus", aastal 1999.
Saku mõis

Ajalugu

Esmateated Saku mõisast pärinevad 1489. aastast, kui mõisasüda asus veel Kajamaal. 16. sajandil kuulus mõis nii Tödwenitele kui ka Mecksidele. Praegusele kohale lasid selle 1622. aastal tuua Scharenbergid. 18. sajandi alguspoolel oli mõis lühikest aega nii Hastferite, Schulmannidele kui ka Hueckide omanduses. 
1765. aastal ostis mõisa Otto Magnus von Rehbinder ja kuni 1843. aastani oli valdus koos naabermõisa Saue ja Jälgimäe mõisaga Rehbinderite valduses, Otto Magnuse poeg, Paul Eduard von Rehbinder lasi 1820. aastatel Sakule ehitada kõrgklassitsistliku esindusliku mõisahoone. Peale Rehbindereid oli mõisa omanik Rudolf von Patkul ja aastail 1849–1919 Baggehufwudtid. Valerian von Baggehufwudt laiendas Karl Eduard von Rehbinderi poolt 1820 rajatud väikese õllekoja suureks tehaseks, kus tööstuslik õlletootmine käivitus alles Baggehufwudtide ajal. 
1919. aastal maareformiga võõrandatati mõis Baggehufwudtidelt. 
Aastail 1924–1948 töötas mõisahoones kodumajanduskool ja 2002. aasta kevadeni Saku vallavalitsus, praegu on alustatud sinna seminarikeskuse rajamist.

Mõisahoone ehituslugu

Tänaseni säilinud härrastemaja määratakse levinud legendi kohaselt valminuks krahv Paul Eduard von Rehbinderi tellimusel vahemikus 1825–1830 ning arhitektiks arvatakse olnud olevat C. Rossi. Siiski ei saa seda dateeringut õigeks pidada, kuivõrd mõisa hind ei ole vahemikus 1820–1845 praktiliselt muutunud – see on mõlemal juhul veidi üle 90 000 hõberubla. Niisugune hoone maksis aga toonastes hindades vähemalt 35 000 hõberubla. Seega pidi häärber valmima enne aastat 1820. Pigem oli ehitise tellijaks juba krahv Carl Friedrich von Rehbinder (srn 08.11.1841; maetud perekonnarahulasse Keila kirikuaias), kes ei saanud oma elukoha poolest alla jääda oma vanemale vennale krahv Gustav Dietrich von Rehbinderile. Viimane oli lasknud oma kodu Udrikul väikese paleena välja ehitada. Samuti oli Carl Friedrichi abikaasa, Nassau krahvitar ja Lecki valduste pärijanna, harjunud tunduvalt uhkema elujärjega, kui seda juba veidi vanamoodne Saue või lausa elamiskõlbmatu häärberiga Saku taolised provintsimõisad sajandivahetusel pakkuda võisid. Saku mõisa püstitatud elamu kuulub kahtlemata paremini õnnestunud klassitsistlike hoonete hulka, mis kunagi Eestis on püstitatud. See omakorda sunnib otsima tema projekteerijat Venemaa tolleaegsete nimekamate arhitektide hulgast. Võimalik, et selleks oli 1780. aastal Peterburi saabunud Giacomo Quarenghi (1744–1817), keda teatakse olevat ka Tallinna toomkirikus asuva admiral Samuel Greighi monumendi kavandi autor.
Janis Joplin

Biograafia

Joplin sündis St Mary haiglas. Tema isa oli Seth Ward Joplin ja ema Dorothy Bonita Joplin. Isa oli Texaco naftafirma insener. Janisel oli õde Laura ja vend Michael. Teismelisena tutvus ta Jim Langdoni ja Grant Lyonsiga, kes olid koolist välja heidetud. Nad tutvustasid Joplinile bluusimuusikat, mis noorikule kohe ka meeldima hakkas. Janis kuulas Leadbellyt, Bessie Smithi, Odettat ja Big Mama Thorntoni ning ühines kohaliku kooriga. Hoolimata muusikalembusest, tahtis Joplin algul tegeleda hoopis maalikunstiga.
Aastal 1960 lõpetas ta gümnaasiumi (high school) ning jätkas õpinguid Texase Ülikoolis. Ülikooliaastail esines Joplin mitmes klubis ja reisis mööda USA-d.
Aastal 1963 lahkus ta Texasest ning siirdus San Franciscosse. Seal sõbrunes ta kitarrimängija Jorma Kaukoneniga, kellega lindistati mitmeid bluusilugusid, Janis oli solistiks. Ehkki juba enne San Franciscosse minekut oli ta tarbinud narkootikume, siis nüüd sai see kõigile avalikuks. Teda kutsuti speed'i (amfetamiini) "friigiks", samuti kasutas ta regulaarselt heroiini ja oli alkohoolik.
Aastal 1966 liitus ta ansambliga Big Brother and the Holding Company. Bändi esimesed singlid, kus solistiks oli Joplin, ei olnud edukad. Kuulsus tuli alles pärast esimese albumi üllitamist aastal 1967. 1968. aastal lahkus Joplin bändist, kuna tema arvates ei olnud see piisavalt professionaalne.
4. oktoobril 1970 suri Joplin 27-aastaselt. Tema surma põhjuseks märgiti heroiini üledoos. Ta kremeeriti Westwood Village'i Memoriaalpargi surnuaias ja tuhk puistati Vaiksesse ookeani.
Kuna Joplin suri 27-aastaselt, siis kuulub temagi kurikuulsasse 27 Klubisse.

Isiklikku

Tema romantilistest suhetest on teada heteroseksuaalsed suhted Peter de Blanci, Country Joe McDonaldi, David (George) Niehausi, Kris Kristoffersoni ja Seth Morganiga ning homoseksuaalne suhe Jae Whitakeriga.
Janis Joplin oli Jimi Hendrixi hea sõber.

Filmograafia

Janis Joplini elust on teinud Mark Rydell filmi "The Rose" (1979). Aastal 1974 valmis Joplinist ka dokumentaalfilm "Janis".
Rannakaitsepatarei nr 42

Rannakaitsepatarei nr 42 oli Balti laevastiku Läänemere rajooni rannakaitsepatarei Hiiumaal Kõpu poolsaarel Ristna piirkonnas.
Rannakaitsepatarei ehitati aastatel 1939–1940, NSV Liidu mereväe Balti laevastiku, Tallinna mereväebaasi PBL Tallinna Peabaasi Läänemere rajooni rannakaitse osana.
Läänemere rajooni rannakaitse eelpositsiooni kaitsesektorisse kuulusid Hiiumaal veel rannakaitsepatarei nr 12 Hiiesaarel, rannakaitsepatarei nr 26 Tahkunal, rannakaitsepatarei nr 316 Tahkuna poolsaarel Lehtma piirkonnas ja rannakaitsepatarei nr 149 Kõpu poolsaarel Poama piirkonnas.
The Lightning Raider

"The Lightning Raider" on USA film, mis esilinastus 15. jaanuaril 1919. 
Lavastaja George B. Seitz, stsenaristid John B. Clymer ja Charles W. Goddard. Žanr: Action.  
Osades on Pearl White, Warner Oland, Henry G. Sell, Ruby Hoffman, William P. Burt, Frank Redman, Nellie Burt, Sam Kim, Henrietta Simpson, Boris Karloff, Billy Sullivan, Anita Brown.
Malagassi muusika

Malagassi muusika on malagasside muusika.
Ramla (suguvõsa)

Ramla oli perekond, kellele kuulus 12. sajandi alguses ristisõdijate Jeruusalemma ladina kuningriigis läänina Ramla senjööria.
Pihtla valla vapp

Pihtla valla vapp on Saare maakonna endise Eesti haldusüksuse Pihtla valla vapp.
Vapp kinnitati 12. juunil 1997.

Vapi kirjeldus

Kahest ümberpööratud S-lõikest moodustunud kaldjaotusega vasakult poolitatud sini-kuldsel kilbil kaks lõikest lähtuvat vastandvärvides tähtristi.

Põhjendus

Pihtla valla maad on kunagi taevaste vägede poolt ära märgitud (Kaali järv – meteoriidikraater), mida on silmas peetud ka valla lipu kujundamisel. Sinine on taeva ja vee, aga samuti vaimsuse ja puhtuse võrdkuju. Kollane on tule, energia, vilja ja jõukuse sümbol. Diagonaalteljel olevad tähtristid kujutavad muistset sündmust, mil taevast langev täht lõikus maapinda. Langemiskohta jäi sügav kraater, millest veega täitudes tekkis omapärane järv. Tähtrist meenutab ka ristiusu peamist sümbolit – risti.
Jalisco osariik

Ajalugu

Jalisco osariik loodi 1824. aastal.

Haldusjaotus

Jalisco osariik on jagatud 126 kohalikuks omavalitsuseks.
Närska botaaniline mikrokaitseala

Närska botaaniline mikrokaitseala on kaitseala Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Kaitseala pindala on 10 ha.
Kaitseala moodustati 1990. aastal, et kaitsta mitmeid kaitsealuseid taimeliike, nt suur käopõll, ahtalehine ängelhein.
Eidsbergi vapp

Eidsbergi vapp on Norra Østfoldi maakonna Eidsbergi valla vapp.
Vapp kinnitati 16. märtsil 1962.
Kuldsel kilbil on kujutatud karu, mis oli siin elanud Arnbjørn Jonssoni sümbol. Arnbjørn Jonsson oli Norra kodusõjas silmapaistnud sõdalane.