google/wiki40b huggingface dataset:
Abdera

Ajalugu

Abdera asustati esimest korda 656 eKr Joonia linnast Klazomenaist. Need esimesed elanikud ei elanud kreeka koloonias kaua: kohalikud traaklased tapsid nad. Aastal 545 eKr asustati see koht uuesti Teosest ja rajati linn. Linna müütilise rajana nimetatakse sageli Heraklest (vaata Diomedese hobused). Linna nimi on tuletatud heeros Abderose nimest.
See koht asustati eelkõige sellepärast, et tal oli strateegiliselt tähtis asukoht Via Egnatia ääres, mis oli nii kreeka kui ka rooma ajal tähtsaim kaubatee Roomast Konstantinoopolisse. Peale selle möödus linnast tähtis meretee Mustale merele: Rooma riik sai suure osa oma teraviljast praeguse Ukraina alalt. Lisaks nägid kolonistid rikkalikku tuluallikat Traakia sisemaas. Nõnda tegid viljakas põllu- ja karjamaa ning rikkalikud metsas Nestose jõe ääres Abdera väga jõukaks. Ka ammendamatud kalavarud ja väärismetallide leiukohad mägedes aitasid linna rikkusele kaasa.
Tekkisid tüüpilised sõltuvussuhted mereäärse koloonia ja sisemaa vahel: kreeklaste ja traaklaste vahel oli küll sõjalisi kokkupõrkeid, kuid traaklasi nende kõrgkultuuriga tunnistasid ka kreeklased "tsiviliseeritud barbaritena". Kolonistid kasutasid ära ka rahumeelseid ärisidemeid. Kreeklased pakkusid Idamaadest pärit soola, oma töökodades valminud käsitööd ja kunsti, samuti keraamikat; traaklased kauplesid põllu- ja loomsete toodetega, puiduga maja- ja laevaehituseks ning metallidega. Abdera jõukust klassikalisel ajajärgul näitavad mündileiud Egiptuses ja Mesopotaamias ning 10–15 talendi suurune liitlasmaks, mida Abdera pidi Ateenale maksma.
Abdera oli polis, mis oli algusest peale demokraatlikult korraldatud. Tal oli nõukogu, rahvakoosolek ja hästi toimiv haldus.
Linna vaheldusrikka ajaloo jooksul on teda mitu korda piiratud, hävitatud ja uuesti üles ehitatud. Aastatel 515–498 eKr oli ta Pärsia ülemvõimu all. Pärast Pärsia kaotust Kreeka-Pärsia sõdades liitus Abdera Atika mereliiduga (478–411 eKr). Aastatel 352–198 eKr oli Abdera Makedoonia võimu all. Aastal 196 eKr liideti Abdera lõpuks Rooma riigiga, kuid säilitas poliitilise vabaduse. Vaatamata sellele käis linna majandus üha enam alla ning ta minetas oma kunagise suure tähtsuse. Sellele aitas kaasa Nestose-äärsete soode laienemine linna lähedal.
Alates 1960ndatest käivad Abdera varemetes arheoloogilised väljakaevamised. Ávdira arheoloogiamuuseum ja kesklinn on varemetest mõnesaja meetri kaugusel.

Abderiidid

Kuigi Abdera oli kuulsate kreeka filosoofide Leukippose (teda peetakse ka mileetoslaseks), Demokritose, Protagorase ja Anaxarchose kodulinn ning luuletaja Anakreon asus Teosest sinna elama, oli linna elanikel umbes samasugune maine nagu kilplastel. Abderiidiks nimetati antikajal lihtsameelset inimest.
Christoph Martin Wieland on kirjutanud satiirilise romaani "Abderiidid" (1774).
Abderiitideks nimetatakse ka Abdera koolkonda, mille moodustasid Abderaga seostatavad filosoofid Leukippos ja Demokritos.
Fenomenoloogiline filosoofia

Fenomenoloogiline filosoofia ehk fenomenoloogia on filosoofia suund, mis peab filosoofilise uurimise fundamentaalseks üksuseks fenomeni. Fenomenoloogia sai alguse Edmund Husserli fenomenoloogilisest teadvuse käsitlusest, mis vastandus toonastele psühhologistlikele arusaamadele ning püüdis kirjeldada teadvust millelegi suunatuna (intentsionaalsena).

Lühiülevaade

Tuntumad fenomenoloogilise filosoofia edasiarendajad on Martin Heidegger, Max Scheler ja Eugen Fink, prantsuse filosoof Maurice Merleau-Ponty on saksa fenomenoloogiast eemal seisvana viinud fenomenoloogia ideed ellu oma taju fenomenoloogias. Fenomenoloogiast mõjutatud on ka eksistentsialistlik filosoofia (Jean-Paul Sartre, Karl Jaspers) ja üldse suurem jagu XX sajandi prantsuse filosoofiast (Jacques Derrida, Michel Foucault, Emmanuel Levinas jpt, aga näiteks mitte Gilles Deleuze).
Fenomenoloogilise filosoofia kandjaks pole mitte koolkondlik ühtsus ega mingite fenomenoloogiliste aksioomide kogum, vaid pigem sarnane lähtepunkt, mida nimetatakse fenomenoloogiliseks meetodiks. Tegemist on filosoofilise uurimise meetodiga, mis on saanud alguse Husserli kutsest pöörduda filosoofiate asemel "asjade endi juurde". Husserl vastandub oma filosoofias naturalistliku psühholoogia uurimismeetodile, mis välistab teadvuse intentsionaalsete fenomenide antuse või kirjeldab neid mitte neist endist lähtuvalt, vaid taandab need millelegi nende suhtes välisele.
Husserl põhjendab fenomenoloogia lõpuks transtsendentaalses egos, millega loob ta transtsendentaalse fenomenoloogia, mida enamik tänapäevased fenomenoloogilise filosoofia esindajaid ei järgi.

Fenomenoloogiline meetod

Kuigi fenomenoloogia on arenenud mitmes suunas, on selle mitmekesisust ühendavaks jäänud fenomenoloogiline meetod, mis lähtub eelkõige fenomeni esmasusest selle ilmingute suhtes. Fenomenoloogilise meetodi üks selgepiirilisemaid määratlusi leidub Heideggeri tuntuima teose "Olemine ja aeg" seitsmendas paragrahvis, selle selgituseks filosoofilise uurimise printsiibina täiendab Heidegger fenomenoloogilist meetodit hiljem fenomenoloogilise reduktsiooni, konstruktsiooni ja destruktsiooni komponentidega, mis üheskoos igasugust fenomenoloogilist käsitlust filosoofiast peaks kandma.
Krista Odakivi

Krista Odakivi (8. märts 1975 – 25. november 2009 Tallinn) oli eesti meteoroloog.
Ta lõpetas 1997 Eesti Mereakadeemia ja 2000 bakalaureusekraadiga Tartu Ülikooli. Hiljem õppis ta Tallinna Tehnikaülikooli magistriõppes. 
Alates 1997. aastast töötas ta meteoroloogina Eesti Meteoroloogia Instituudis. 
23. novembri hommikul 2009 ründas Toompuiesteele tööle minevat Krista Odakivit Snelli tiigi lähedal pesapallikurikaga mees. Ohver suri saadud vigastustesse haiglas kaks päeva hiljem õhtul.
2011. aastal mõisteti Krista Odakivi mõrvas süüdi Vjatšeslav Bajuk.
Edith Kotka-Nyman

Edith Evelyn Kotka-Nyman (4. mai 1932 Tallinn – 7. aprill 2017 Stockholm) oli eesti keele õpetaja ja õpikute autor, joonistusõpetaja ning kultuuritegelane Rootsis.
Sündinud Tallinnas, kasvas Edith Kotka Rakveres ja Pärnus, kuni põgenes koos vanematega 1944. aasta sügisel Rootsi. Ta alustas 1952. aastal õpinguid Stockholmis gümnaasiumis ning jätkas Stockholmi Ülikooli tarbekunstiteaduskonnas kunstiajaloo ja prantsuse keele erialal. Ülikoolist saadud joonistamisõpetaja kutsega asus ta tööle Uppsalas ning õpetas ka rootsi koolides eesti keelt kodukeelena.
Ajal, kui Edith Kotka-Nyman töötas Stockholmi Eesti Koolis, kirjutas ta koos kolleeg Mare Rebasega eesti keele õpikuid. Viimaseil aastail töötas ta Eesti Komitees büroo ja raamatukogu juhatajana ning oli Eesti Kultuuri Koondis Rootsis juhatuse liige, ühtlasi õpetas eesti keele kursustel.

Isiklikku

Edith Kotka abiellus 1960. aastal Einar Nymaniga. Neil on kolm last: Hendrik, Katrin ja Helle.
Jāzeps Grosvalds

Jāzeps Grosvalds (24. aprill 1891 Riia – 1. veebruar 1920 Pariis) oli läti maalikunstnik.

Elulugu ja looming

Jāzeps Grosvalds oli üks läti modernistliku maali teerajajaid, kes edukalt sidus oma loomingus Euroopa modernismi mõjud omaenese rahvusliku kunsti taotlustega. 1909.–1910. aastal õppis ta Münchenis Simon Hollósy maalistuudios-vabaakadeemias. 1910. aastal läks ta Pariisi, kus täiendas end erinevates eraateljeedes ja õppestuudiotes kuni aastani 1914, puutudes kokku Kees Van Dongeni, Charles Guerini ja teiste kaasaegsete kunstnike loominguga ning La Palette'i Akadeemia kubismikoolkonnaga. Samal ajal kasutas ta võimalust uurida muuseumides nii vana kui uuemat Euroopa kunsti, nii prantsuse moodsat kunsti (Paul Cezanne, Andre Derain) kui ka vanade meistrite teoseid. Tema kunstnikukäekiri kaldub pigem abstraktsema laadi poole, seda iseloomustab süntees ja vormi lihtsustamine, samuti tinglik värvikasutus.
1914. aastal pöördus kunstnik tagasi Riiga ja asutas koos mõttekaaslastest kunstnikega Konrāds Ubānsi, Valdemārs Tone ja Aleksandrs Drēviņšiga kunstirühmituse "Zaļā puķe" (läti keeles 'roheline lill'), millest hiljem sai Ekspressionistide Rühm ning veelgi hiljem Riia Kunstnike Grupp. Portretistina pöördus Grosvalds ühena noortest läti kunstnikest sõjapõgenike ja läti küttide kujutamise poole. Kui algas esimene maailmasõda, astus Grosvalds sõjaväeteenistusse ning maalis mitmeid sõjastseene, nagu seeriad "Sõjapõgenikud" (läti keeles "Bēgļi") aastaist 1915–1917 ning "Läti kütid" (läti keeles "Latviešu strēlnieki") aastaist 1916–1917. 1917. aastal komandeeriti ta läänerindele, kus ta varsti astus Briti armee koosseisu, ühines 1918 ekspeditsioonigrupiga (British Expeditionary Group) ja reisis nendega läbi Araabia, Pärsia ja Kaukaasia. Reisidel nähtu on inspireerinud maalideseeria "Idamaad" (1918–1919).
Pärast demobiliseerumist töötas Jāzeps Grosvalds Läti saatkonnas Pariisis. 1920. aastal suri ta grippi. 1925. aastal maeti tema põrm ümber Riiga Lielie kapi kalmistule.
Naima Ebrok

Naima Ebrok (14. juuli 1921 – 29. aprill 1992) oli eesti rahvatantsujuht.
1964. aastal asutas ta rahvatantsuansambli Kajakas ja oli selle pikaaegne juht. 1992. aastal oli ta rahvuskultuuri seltsi Kajakas üks asutajaid.

Isiklikku

Tema abikaasa Arnold Ebrok (1921–2011) oli sõudetreener, ajalooõpetaja, sporditegelane ja Lydia Koidula nimelise Pärnu Draamateatri direktor.
Audion-vastuvõtja

Audion-vastuvõtja (ladina k sõnast audio kuulen) on raadiovastuvõtja skeemilahendus, mille patenteeris 1906. aastal USA elektriinsener ja leiutaja Lee de Forest (1873‒1961). Koos skeemiga patenteeris ta ka selle realiseerimiseks vajaliku lamptrioodi (audion tube), seega siis esimese kolme elektroodiga elektronlambi. See lamp võimendas vastuvõtja sisendvõnkeringiga väljaselekteeritud kõrgsagedusvõnkumisi ja toimis ühtlasi detektorina, eraldades amplituudmoduleeritud kõrgsagedusvõnkumisest helisagedussignaali.
Audoni skeemis on oluline osa sidestuskondensaatorist ja võretakistist koosneval võrekomplektil, mis tekitab võrel väikese negatiivse eelpinge. Seetõttu toimib elektronlambi võre ja katoodi vahemik demodulaatorina (detektorina).
Alates 1913. a lisati skeemile tundlikkuse ja eraldusvõime parandamiseks positiivse tagasiside ahel. Niisuguses regeneratiivvastuvõtjas suunati osa võimendatud kõrgsagedussignaalist tagasi sisendvõnkeringi edasiseks võimendamiseks. Edaspidi hakati trioodi asemel kasutama tundlikumaid lisavõre[de]ga elektronlampe ‒ tetroodi (nelja elektroodiga) ja pentoodi (viie elektroodiga).
Audion-vastuvõtja oli detektorraadiost oluliselt tundlikum ning seda toodeti ringhäälingusaadete vastuvõtmiseks kahelambilisena (audioni lambile järgneva helisagedusvõimenduse lambiga) ja kolmelambilisena (eelneva kõrgsagedusastmega),  kuni 1930. aastatel tuli laialdaselt kasutusele täiuslikum superheterodüünvastuvõtja.
Audionskeemiga vastuvõtja, milles detekteerimine toimub vastuvõetava signaali sagedusel, oli  pärast sagedusmuundusega raadiovastuvõtja  – superheterodüünvastuvõtja – kasutusevõttu tuntud otsevastuvõtja nimetuse all.
Mats Larsson

Maailma karikavõistlustel

Mats Larsson osales karjääri jooksul individuaalselt 85 maailmakarikavõistluste etapil ja jõudis esikolmikusse 4 korda, kuid esikoht jäi saamata.
Aksel Lund Svindal

Aksel Lund Svindal (sündinud 26. detsembril 1982 Kjelleris) on endine Norra mäesuusataja, kahekordne olümpiavõitja ja viiekordne maailmameister.
Svindal võistles kõigil mäesuusatamise olümpiaaladel, kuid eriti peeti teda väga heaks mäesuusatajaks kiirematel mäesuusatamise aladel (ülisuurslaalomis ja kiirlasakumises), millest kiirlaskumises tuli ta 2007. aasta MM-il Åres tulnud maailmameistriks ja ülisuurslaalomis maailmakarikavõitjaks. Ta tuli 2007. aastal ka suurslaalomis maailmameistriks ning võitis üldarvestuses maailma karika.
2007.–2008. aasta hooaja maailmakarikavõistluste esimese nelja etapiga sai Svindal kaks etapivõitu. Treeninglaskumisel Beaver Creekis 27. novembril 2007 kukkus ta nii õnnetult, et tal tuli teha pikem võistluspaus.
Svindal lõpetas sportlaskarjääri pärast 2019. aasta maailmameistrivõistlusi. Oma viimasel võistlusel võitis ta kiirlaskumises hõbemedali.
Foneetiline transkriptsioon

Foneetiline transkriptsioon on süsteem suulise kõne häälduslikult võimalikult täpseks ülesmärkimiseks.
Keeleteaduses on loodud mitmeid foneetilise transkriptsiooni süsteeme. Üks levinumaid on Rahvusvahelise Foneetikaassotsiatsiooni ehk IPA transkriptsioon (inglise keeles International Phonetic Alphabet), mis on enam-vähem universaalne. Fennougristikas kasutatakse soome-ugri transkriptsiooni, mis sobib paremini soome-ugri keelte fonoloogilise struktuuriga.
Foneetilise transkriptsiooni eesmärk on kajastada keele hääldust, mitte fonemaatilist struktuuri: sama foneemi erinevat hääldust kirjutatakse üldjuhul erinevalt, isegi kui sellega ei kaasne tähenduse muutus ja erinev hääldus ei tähenda keele fonoloogia seisukohalt kaht vastanduvat foneemi. Fonemaatilist struktuuri kajastab fonoloogiline transkriptsioon.
Tamsa lahing

Eelmäng

Tamsa lahingu ajaks oli Saksa rinne Kagu-Eestis kokku kukkumas. Punaarmee oli vaatamata eesti väeosade tugevale vastupanule jõudnud Emajõeni. Olukorra päästmiseks tõid sakslased 23. augustil 1944 Elvasse Hyazinth von Strachwitzi soomusüksuse. See pidi andma löögi edasitungiva Punaarmee tagalasse. Võitlusgrupp "Strachwitz" koosnes 101. soomusbrigaadist ja SS-soomusbrigaadist "Gross", kokku umbes kolmkümmend tanki, mida toetasid suurtükidivisjon ja üks pioneerikompanii. 23. augusti öösel sõitis von Strachwitzi maastikuauto Sangaste mõisa juures teelt välja. Von Strachwitz ja tema tankiüksuse operatiivosakonna ülem said raskelt vigastada. Samuti viidi samal päeval teise rindelõiku kolonel Hans-Ulrich Rudeli sööstpommitajate üksus, mistõttu kavandatav rünnak jäi ilma õhutoetusest. Plaan otsustati siiski käiku lasta.

Lahing

Saksa rünnak algas 24. augusti varahommikul 891. laskurpolgu positsioonide vallutamisega. Tankid jätkasid rünnakut Elva-Pangodi maanteel Tamsa suunas. Uhuta külas sattusid nad varitsusse seatud Punaarmee tankitõrjekahurite ja rünnaksuurtükkide tule alla, kuid suutsid sellest positsioonist läbi murda. Järjest tugevneva vastupanu kiuste jõudsid Saksa tankid lõpuks Tamsa külani. Lahingu käigus hukkus Punaarmee 189. laskurdiviisi ülem kindralmajor Pavel Potapov. Selle ajaga olid Tamsani jõudnud uued Punaarmee soomusüksused.
Väegrupp Nord staap andis nüüd tankidele taganemiskäsu, et mitte kanda liiga suuri kaotusi. Tankid pöördusid tagasi ja liikusid neid jälitava Punaarmee ees Puhjani.

Tulemused

Väegrupp Nord saatis pärast lahingut tankiüksuse Tartu alla appi võitlusgrupile "Wagner", mis võitles seal ülekaalukate Punaarmee jõududega.
Rünnaku läbikukkumise tõttu oli Tartu saatus otsustatud ja 25. augustil linn langes.
Independence of the Seas

Ehitamine

Laev telliti novembris 2004. Kiil pandi laevale tehasenumbriga 1354 Aker Finnyardi Turu laevatehases Turus Soomes. Vettelaskmistseremoonia toimus 14. septembril 2007 kuivdokis nagu teistelgi Freedom-klassi laevadel. Laeva ehitamine maksis umbes 828 miljonit USA dollarit.
Tema sõsarlaevad on Freedom of the Seas ja Liberty of the Seas. Valmides jagas ta koos oma sõsarlaevadega maailma kõigi aegade suurima ristluslaeva tiitlit. 2009. aastal valmis Oasis of the Seas, mis on suurem.

Laeva andmed

Independence of the Seas on 338,95 m pikk, 38,6 m lai ja 63,7 m kõrge. Laeva süvis on 8,5 m ja suurim kiirus 21,6 sõlme, lühiajaliselt 23 sõlme. Laeval on 18 tekki, neist 15 reisijatele, reisijakohti on 4370 ja laevapereliikmeile 1360 kohta.
Laeva peamasina moodustavad kuus Wärtsilä diiselmasinat 12V46C koguvõimsusega 75,6 MW. Seega on iga üksiku masina võimsus 15,1 MW.
Laeva sõuseadme moodustavad kolm põtkurit, millest üks on jäigalt kinnitatud ja kaks võivad asendit muuta. Neist igaühe võimsus on 14 MW ja koguvõimsus seega 42 MW.
Laeva suurt laiust on kasutatud promenaadi rajamiseks laeva keskele. See annab igale alumise teki kajutile oma akna, ühtedele väljapoole merevaatega ja teistele sissepoole promenaadivaatega. Promenaadil asub sild, mida saab tõsta ja langetada.
Nagu teistelgi Freedom-klassi laevadel, on ka laeval Independence of the Seas veepark ning täismõõtmetes võrkpalli- ja korvpalliväljak. Laeval on kahekorruseline teater Alhambra, kus on istekohti 1200 pealtvaatajale, konverentsikeskus ja Vana-Egiptuse teemaline kabaree Pyramid Lounge. Laeval on uisuväljak, kus etendatakse uisušõusid, aga seal tohivad ka reisijad uisutada. Laeval on lainegeneraator surfamiseks siseruumis, minigolfiväljak ja mägironimissein. Kõikjal laevas on Wi-Fi ja mobiiltelefonilevi. Igas kajutis on lameekraanteler.

Ajalugu

17. aprillil 2008 anti valmis laev omanikele üle. Laev ristiti 30. aprillil 2008 Southamptonis, ristiemaks sai lapsehoidja Elizabeth Hill. Ülejärgmisel päeval asus Independence of the Seas oma esmareisile.
31. mail 2011 said naftatanki plahvatuse tõttu viga 12 reisijat, vigastusi oli ka laeval.
Kuigi laev seilab Bahama lipu all, väljuvad kõik tema reisid Southamptonist. Kuid plaani järgi peaks ta 22. novembril 2012 lahkuma Fort Lauderdale'i, kus ta talvehooajal pakub kruiise Kariibi merel. 2013. aasta aprillis peaks ta naasma Suurbritanniasse.
Eesti Lastekirjanduse Keskus

Eesti Lastekirjanduse Keskus (2. jaanuarini 2007 Eesti Lastekirjanduse Teabekeskus) on lastekirjandusalane kompetentsikeskus ning eriala- ja lasteraamatukogu. Keskuse põhiülesanne on eesti lastekirjanduse arendamine, kogumine, säilitamine, uurimine ning vahendamine hariduslikel, teaduslikel ja elamuslikel eesmärkidel.
Eesti Lastekirjanduse Keskus on Kultuuriministeeriumi valitsemisalas tegutsev ja ministeeriumi hallatav riigiasutus. Keskus on asutatud 1. jaanuaril 1975. aastal moodustatud Eesti Laste- ja Noorteraamatukogu õigusjärglasena.
Keskus on igapäevaselt avatud kõigile huvilistele, kes saavad külastada majas asuvat lasteraamatukogu, illustratsioonigaleriisid, eesti lastekirjanduse varakambrit ja Nukitsamehe muinasjutupööningut.

Kogud

Eesti Lastekirjanduse Keskuse kogudes on kokku üle 64 000 teaviku. Vanim seal säilitatav eestikeelne lasteraamat pärineb aastast 1815.

Traditsioonilised üritused

Lastekirjanduse keskus korraldab  lastekirjanduse ja laste lugemise alaseid  üritusi. Igal aastal 3. märtsil korraldatakse lastekirjanduse aastakoosolekut ja 20. oktoobril üleriigilist ettelugemispäeva, detsembris antakse Aasta Rosina auhind aasta erinäoliseima lasteraamatu autorile. Igal paarisaastal korraldab keskus Nukitsa konkurssi lastele enim meeldinud eesti lastekirjaniku ja lastekirjanduse illustraatori väljaselgitamiseks. Samuti antakse paaritul aastal välja Muhvi auhinda parimale lastekirjanduse kajastajale ajakirjanduses.
Lisaks korraldab lastekirjanduse keskus igal aastal maikuus lasteraamatukoguhoidjate õpipäeva ja seminari "Laps kirjanduses" koostöös Underi ja Tuglase Kirjanduskeskusega. Koos kirjastusega Tänapäev korraldab keskus Noorteromaani võistlust, koos kirjastusega Tänapäev ja ajakirjaga Täheke lastejutuvõistlust Minu esimene raamat, koos kirjastusega Päike ja Pilv Põlvepikuraamatu konkurssi.
Riigiduuma

Duuma valimissüsteem

Kuni 2008. aastani valiti Venemaa Riigiduuma 4 aastaks, seejärel pikendati valitsusaega 5 aastani. Järgmiste valimiste väljakuulutamine on presidendi ülesanne. Duumas on 450 kohta, mis on Putini poolt 2005. a. vastuvõetud seaduse alusel määratud ainult partei nimekirjast.
Kõik kohad Duumas on alates 2003. aastast määratud võrdelise ehk proportsionaalse valimissüsteemi alusel (proportional representation). Duumasse saamiseks on tarvis ületada 7% künnis (varem oli see 5%). 2009. aasta kevadel tegi president Medvedev paranduse, mis lubab eraldada 1 koha parteidele, kes koguvad 5–6% häältest ning 2 kohta parteidele, kes koguvad 6–7% häältest.
Duuma kohtade jaotamiseks kasutatakse Hare meetodit (the Hare method), mis jagab kõik kehtivad hääled kohtade koguarvuga, saades koefitsiendi. Iga partei kogutud hääled jagatakse läbi selle koefitsiendiga, et paika panna mitu kohta ta Duumas võidab. Kui mõned kohad jäävad pärast seda veel välja jagamata, lähevad need jagamise tulemusena kõige suurema jäägiga parteidele.
Valimistel saavad osaleda ainult ametlikult registreeritud parteid, kes omavahel ei tohi moodustada blokki, et suurendada oma võimalusi ületada 7% künnis.
Duumakohad on jaotatud parteinimekirjas olevatele üksikisikutele nende positsiooni järgi (ranking) vastavas parteis. 2005. aastal vastu võetud seadusega ei ole enam Duuma liikmetel lubatud pärast valituks osutumist muuta oma parteilist kuuluvust (eelnevalt vahetasid mitmed Duuma liikmed parteid pärast valituks osutumist, mis viis väga suure vastuoluni valimistulemuste ja Duumas esindatute vahel) (Russia Votes 2010)
Venemaa Duuma valimistel oli varem lubatud (kuni 2003. a. valimised kaasaarvatud) hääletada kõigi kandidaatide vastu, mida eelistati rohkem kui pigem üldse mitte hääletada.
Jõgeva veskijärv

Jõgeva veskijärv (ka Jõgeva paisjärv) on järv Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Jõgeva alevikus, Liivoja ja Võduvere külas. Veekogu pindala on 10,2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 6546 m. Järves on 3 saart.
Raku (allasum)

Raku on allasum Tallinnas Nõmme linnaosas Raudalu asumis. See on saanud nime endise Raku karusloomakasvanduse järgi.
Georgi hotell

Ajalugu

Hoone krundi mõõtis puusepp Wilhelm Blomeriusele 1839. aastal välja maamõõtja Constantin Anders. Edasi läks hoone aastal 1880 Nursi mõisa omanikule Alexander von Moellerile, kes ehitas sinna silmapaistva historitsistlikus stiilis hoone. See oli mõeldud elamuks, kuid ta kasutas seda siiski suvilana, sest elas ise paar maja edasi. Hoone paistis tagasihoidlikus linnapildis silma oma rikkalikult kujundatud fassaadiga. Katuse osale oli ehitatud laskeavadega rinnatis, mis eraldus tavalisest hoone tasandist. Seinapind kaunistati hammaslõikelise friisivööga, akendel olid kolmnurksillused, hoone nurkades pilastrid ja peasissepääsu ees postidele toetuv sepisvõredega rõdu.
Alexander von Moeller sai 1892. aastal Võru linnapeaks ja 1903. aastal enne surma otsustas ta pärandada hoone linnale. Sellest sai linna postimaja kuni aastani 2009, mil see müüdi erakätesse. Aastal 2013 ostis selle erafirma ja renoveeris hotelliks. Klientidele avati see 2015. aastal ja hotell tegutseb selles hoones veel praegugi.

Hoones tegutsenud asutused

1903. aastal alustas selles hoones tööd postkontor. Järgmisel aastal oli ametis üheksa töötajat: juhataja, abijuhataja, liiniülevaataja, kolm ametnikku, kaks postiljoni ja üks telegrammikandja. Eesti vabadussõja ajal oli postimajas 7. jalaväepolgu staap. Seejärel jätkus tavaline tööelu edasi. Postitöö on aegade jooksul aga suuresti muutunud. Kui aastal 1924 saadeti välja 4136 telegrammi ja 3722 rahakaarti, siis 2008 olid need arvud vastavalt 25 ja 1057. Kirjade asemel on nüüdseks suurem osakaal elektroonsel postil ja pakisaatmisel kasutatakse tavalist kulleri teenust. Aastal 2009 kolis Võru linna postkontor uude asukohta.
Aastal 2015, mil oli lõpetatud hoone renoveerimine, avati seal Georgi hotell. Sellest tehti nutikas hoone, kus on kasutusel andurid ja seadmed, mis omavahel suhtlevad ning mida on võimalik mobiilselt juhtida. Lisaks kuulub hotellikompleksi restoran Postmark ja minispaa. Praeguseks on hotell tegutsenud kolm aastat ja pakub teenuseid nii puhkajatele kui ka ärireisil viibijatele.

Restoran Postmark

Restoran on disainitud samamoodi nagu hotell, kus proovitakse kiviseinte ja võlvkaarakendega edasi anda endise postimaja ajaloolist hõngu. Samuti on seintele lisatud temaatilised teosed. Restoranis on 30 kohta, aga ettetellimisel on võimalik mööblit ümber tõstes mahutada kuni 50 inimest. Lisaks on suvel avatud väliterrass, kus on 20 kohta. Toidud on valdavalt valmistatud kohalikust toorainest. Seejuures on menüü hooajale vastav ja pakutakse eel- ja pearoogasid, suppe, magustoite ning lastemenüüd. Ettetellimisel suuremaks ürituseks koostatakse grupimenüü vastavalt kliendi soovide järgi. Hotellis ööbijatele on hommikuti kaetud restoranis Rootsi laud.