google/wiki40b huggingface dataset:
Raul Vahisalu

Raul Vahisalu (sündinud 29. juulil 1973) on eesti ärijuht ja alpinist.
Ta võttis alpinistina osa Baltikumi aasta parimaks kõrgtõusuks tunnistatud tõusust Denali tippu (1999).

Töökäik

Ta töötas aastatel 2011–2013 ajatempliteenust pakkuva aktsiaseltsi GuardTime juhina. Seejärel asus ta juhtima navigatsioonikaartide tootmisega tegelevat osaühingut Navionics.

Alpinism

1999. aastal osales ta Mägiekspeditsioonide Klubi korraldatud esimeses Eestist lähetatud ekspeditsioonis Põhja-Ameerika kõrgeimale mäele Mount McKinleyle. 31. mail tõusis ta koos kuue kaaslasega Tõivo Sarmeti juhtimisel mäe tippu. 
2000. aastal võttis ta koos Ivar Laiga osa kaheliikmelisest ekspeditsioonist Lõuna-Ameerika kõrgeima mäe Aconcagua tippu. Tipputõus sooritati 9 päevaga, mis oli tol ajal eestlaste parim tulemus sellel mäel.

Isiklikku

Tema isa on südamearst Rein Vahisalu.
Dmitri Andreikin

Dmitri Vladimirovitš Andreikin (vene keeles Дмитрий Владимирович Андрейкин; sündinud 5. veebruaril 1990 Rjazanis) on vene maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2007). 
Andreikin sai suurmeistriks 17-aastaselt 2007. aastal. Ta on kahekordne Venemaa malemeister (2012, 2018). Ta tuli 2010. aastal Chotowas juunioride maailmameistriks.
Ta mängis edukalt 2013. aastal Tromsøs maailmakarikavõistlustel (128 osavõtjat, nokautsüsteem), kus ta jõudis finaali. Kaotas seal eksmaailmameister Vladimir Kramnikule tulemusega 1½:2½, kuid turniiri kaks paremat pääsesid 2014. aastal Hantõ-Mansiiskis 8 osavõtjaga pretendentide turniirile. Andreikin sai seal 5. koha. FIDE Grand Prix 2014–2015 sarjas sai ta 16 osavõtja seas 9. koha.
Andreikin võitis Venemaa võistkonna koosseisus 2013. aastal pronksmedali Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel ja 2019. aastal Astanas kuldmedali võistkondlikel maailmameistrivõistlustel.
Melchior von Galen

Melchior von Galen (surnud arvatavasti 1552) oli Liivi ordu liige, viimane Karksi foogt.
Melchiori vanemaid pole täpselt teada, kuid Johann von Lünenit on 1538. aastal nimetatud tema just surnud ema vennana. Tema kodukoht oli ilmselt Marki krahvkonnas Vestfaalis.
Melchior saabus 16. sajandi alguses Liivimaale ning oli aastatel 1514–1534 Karksi foogt. 1521. aastal, kui toimusid rahuläbirääkimised Saksa ordu kõrgmeistri Albrecht von Hohenzollerni ja Poola kuninga Zygmunt I vahel, viibis ta Preisimaal. 1534. aastal liideti Karksi foogtkond ordumeistri valdustega. Võimalik, et see sai teoks just seetõttu, et Galen oli jätkuvalt tihedates suhetes Liivi ordu üheks suuremaks vaenlaseks muutunud enidse kõrgmeistri ja toonase Preisimaa hertsogi Albrechtiga.
Samas võis tegu olla ka lihtsalt ordumeistri kavaga oma võimu ja sissetulekuid kasvatada.
Melchiorit on aastail 1538–1561 mainitud endise Karksi foogtina. Tõenäoliselt suri ta aga 1552. aastal, sest Pärnu kodanikeraamatus on tema surma tolle aasta sügisel märgitud. Üks eraldiseisev teade on tõepoolest ka 1561. aastast, kuid siis võidi teda vaid meenutada või mainida tema samanimelist poega.
Melcior von Galeni kohta on ka teada, et ta elas sisuliselt vabaabielus Margareta von dem Bergega, kellele ta 1524. aastal Uus-Pärnusse maja ostis. Tõenäoliselt oli Galen tugev luterluse pooldaja, mistõttu ta tsölibaadivandest ei hoolinud. Samuti luterlust toetav ordumeister Hermann von Brüggenei kinnitas 14. veebruaril 1536 majaostu ning 1550. aastal on Pärnu kodanikeraamatus nimetatud Margareta ja endise Karksi foogti poega, kelle nimeks oli samuti Melchior. Galen oli üks Pärnu rikkamaid ja mõjukamaid mehi, kes andis 1540. aastatel linnale korduvalt laenu ning omas mitmeid lääne linna ümbruses. Ordu keskvalitsuse ja linnaga sai ta ilmselt kuni oma surmani väga hästi läbi. Tema elukaaslane Margareta suri 1550. aastal ja pärandas oma varanduse Melchior vanemale. Tema pärandas kogu oma vara järgmisel aastal omakorda pojale.
Jüri Dreimann

Jüri Dreimann (ametlikult Georgi Dreimann; 1. detsember 1861 Jaagupi küla, Häädemeeste vald – 15. juuli 1916 Tallinn) oli eesti raamatukaupmees ja kirjastaja. 
15-aastaselt põdes ta rõugeid, mille tagajärjel jäi pimedaks.
Kodukandis oli ta tuntud hüüdnimega Pime-Jüri.
Dreimann kirjastas nii eesti algupärandeid kui ka tõlkeid rootsi, saksa ja vene keelest. 
Ta on maetud Tallinna Siselinna kalmistule.
Heavy Rain

Ajalugu ja taust

Quantic Dream hakkas mängu välja töötama 2006. aasta veebruaris. Projekt avaldati aasta 2006. aasta mais, kui avalikkusele näidati 3D prototüüpi "The Casting". Prototüübis on näha virtuaalset tegelast ja mängu tehnilisi võimalusi 5 minuti jooksul. Prototüübi süžee ei olnud seotud lõpliku mängu süžeega.

Detailid

Detaile ja lugusid sellest mängust on veel väga vähe teada, kuid seda teatakse, et tegemist ei ole järjega mängule "Fahrenheit", vaid tegu on täiesti teistsuguse loo ja tegelastega. Juhendaja David Cage mainis, et mängust "Heavy Rain" saab väga sünge action-mäng, kuid samas ka õudukas, kuigi ilma paranormaalsete nähtusteta, nagu neid võis kohata mängus "Fahrenheit". Siiski on sellel mängul samasugune mõte nagu mängul "Fahrenheit". Mängu kulgu saab mängija muuta. Peale selle on räägitud, et mängija saab kasutada mitut tegelast korraga.

The Origami Killer poster

2007. aasta alguses tuli poster nimega "Heavy Rain" Quantic Dreami valmival kodulehel. Postril on origami, mille ühest otsast tilgub verd, ja uus "Heavy Raini" alapealkiri: "The Origami Killer".
Andres Peekna

Elulugu

Läks II maailmasõja ajal Saksamaale, sealt USA-sse. Lõpetas 1955 Brooklyni Tehnikakõrgkooli New Yorgis masinaehitusinseneri erialal, füüsikamagister (1961, Wisconsini Ülikool), Ph.D. (füüsika, 1969, samas). Oli 1960–62 Midwestern Universities Research Association'i mehaanikainsener, 1962–68 Wisconsini Ülikooli assistent, 1968–71 füüsika ja astronoomia osakonna assistent. prof, 1971–77 Weapons Effect Laboratory (USA, Vicksburg) füüsik, 1978–81 TEC Systems'i, W.R. Grace & Co. (Chicago) abiteadur (association Research), 1982–92 R.R. Donnelly & Sons Co. (Chicago) vanemteadur, aastast 1992 vabakutseline. Õpetanud termodünaamikat, optikat, kaasaegset füüsikat.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: osakeste füüsika, tugevusõpetus ja aeromehaanika; eesti rahvapillide akustika. Ameerika Füüsika Ühingu (APS), Sigma Xi, Eesti Teaduslik Ühing Ameerikas liige. Üle 20 teadustrükise.
Vastupanuliikumine

Vastupanuliikumine on riigi või muu suurema maa-ala elanike organiseeritud (ja sageli ka relvastatud) vastupanu mõne teise riigi poolt selle maa-ala üle kehtestatud (sõjalisele) kontrollile. Laiemas mõttes haarab vastupanuliikumine organiseeritud tegevust legaalse valitsuse või okupatsioonivõimu vastu. Vastupanuliikumine on sageli (ja vahel põhimõtteliselt) vägivallatu.

Vastupanuliikumised II maailmasõja perioodil

Teise maailmasõja võitjariikide allikais kasutatakse koondterminit vastupanuliikumine (inglise keeles resistance movement) sageli vaid kitsamas tähenduses, tähistamaks Saksa, Itaalia, Jaapani (harvem ka Nõukogude) okupantide ja nende käsilaste vastaseid liikumisi, mis tegutsesid ajavahemikul 1939–1945. See, kitsamas tähenduses vastupanuliikumine, jätkas sõjaeelset fašismi (natsionaalsotsialismi, falangismi, raudkaartlaste, tuliristlaste, reksistide, noolristlaste, ustašite, aga ka stalinismi) vastast võitlust. Rahvuslikest erijoontest hoolimata oli vastupanuliikumine rahvusvaheline, see väljendus ühises eesmärgis vabaneda okupantidest. Võitlusvormideks olid okupantide ja nende ideoloogia vastane propaganda (sealhulgas illegaalse kirjanduse väljaandmine ja levitamine), streik, sabotaaž, diversioon, okupantide ja nende käsilaste hävitamine, luureandmete kogumine liitlasvägede jaoks ja partisanisõda (osalesid ka koonduslaagreist põgenenud). Vastupanuliikumise kõrgeim faas oli üldrahvalik relvastatud ülestõus. 
Esimesed relvastatud vastupanuüksused tekkisid Saksamaa ja Nõukogude Liidu poolt okupeeritud Poolas (1939), Saksamaa poolt okupeeritud Jugoslaavias (1941) ning Nõukogude Liidu poolt okupeeritud Leedus, Lätis ja Eestis (1941). Pärast Saksamaa sissetungi Nõukogude Liidu aladele puhkes laialdane partisaniliikumine okupeeritud Ukraina, Valgevene ja Venemaa aladel. Ulatuslikem oli Saksa okupatsiooni vastane vastupanuliikumine Prantsusmaal (Résistance), Itaalias, Jugoslaavias ja Kreekas. Enamikus riikides tegutsesid vasak- ja parempoolsed jõud koostöös. Paljudes riikides kasvas vastupanuliikumine üldrahvalikuks liikumiseks, loodi juhtivad organisatsioonid ja relvajõud. Eriti tugevad relvajõud olid Prantsusmaa (Forces Françaises de l'Intérieur), Itaalia, Jugoslaavia, Kreeka (EAM, ELAS) ja Poola (Krajowa Rada Narodowa) vastupanuliikumisel. 
Aasias osutati edukat relvastatud vastupanu Jaapani okupatsiooni vastu Vietnamis, Malaisias ja Filipiinidel. Vastupanuliikumine soodustas fašismivastase koalitsiooni võitu II maailmasõjas. 
Pärast Saksa okupatsiooni asendumist Nõukogude omaga aastail 1944–1945 jätkus mitmeid aastaid väldanud relvastatud vastupanuliikumine Nõukogude okupantide vastu Eestis (metsavennad), Lätis, Leedus ja Ukrainas (näiteks UPA).
The Wanted

Ajalugu

The Wanted moodustati Jayne Collinsi katsete järel. Bänd hakkas produtsentide Guy Chambersi, Taio Cruzi ja Steve Maciga oma debüütalbumi kallal tööd tegema. Esimene singel "All Time Low" ilmus 2010. aasta suvel ja jäi 17 nädalaks UK Top 40-sse. Teine singel "Heart Vacancy" ilmus 17. oktoobril 2010 ja omanimeline album kaheksa päeva hiljem. 2011. aasta märtsis läks The Wanted oma albumi toetuseks turneele.
Töö teise albumi "Battleground" kallal algas jaanuaris 2011. Plaadilt on pärit neli singlit: "Gold Forever", "Glad You Came", "Lightning" ja "Warzone". 
2012. aasta algul oli The Wantedil mitu kontserti ka väljaspool Ameerikat - muuhulgas oli bänd Brasiilias Justin Bieberi soojendajaks. Nende uusim lugu "Chasing the Sun" on "Ice Age'i" filmisarja neljanda osa "Ice Age 4: Continental Drift" helireaga.

Max George

Maximilian Alberto George sündis 6. septembril 1988 ning kasvas üles Manchesteris. Enne muusikaga tegelema hakkamist harrastas ta jalgpalli. Enne The Wantedit oli ta poistebändi Avenue liige. Nad osalesid 2006. aastal "The X Factoris", kuid nad diskvalifitseeriti, kuna neil oli professionaalne esindaja. Avenue sai debüütsingliga "Last Goodbye" UK singlite edetabelis 50. kohale, kuid aprillis 2009 läks bänd laiali. Max on koos näitlejanna Michelle Keeganiga.

Siva Kaneswaran

Siva Kaneswaran sündis 16. novembril 1988 ja kasvas üles Iirimaal Blanchardstownis Sri Lankalt pärit isa, iirlannast ema ja seitsme õe-vennaga. Tal on ka kaksikvend Kumar Kaneswaran. 16-aastaselt hakkas Siva tegelema modellindusega, tänu millele ta bändi katsetele kutsutigi. Siva tüdruksõbraks on Nareesha McCaffrey.

Nathan Sykes

Nathan James Sykes sündis 18. aprillil 1993, olles seega bändi noorim liige, ning kasvas üles Gloucesteris Abbeydale'is muusikaõpetajast ema ja noorema õega. Ta hakkas juba 6-aastaselt laulma ja esinema ning astus 11-aastaselt teatrikooli. Ta võitis mitu lauluvõistlust ning üritas muuhulgas ka Suurbritanniat juunioride Eurovisioonil esindada, kuid jäi võistlusel kolmandaks.

Tom Parker

Thomas "Tom" Anthony Parker sündis 4. augustil 1988 ja kasvas üles Boltonis (linn Manchesteri lähedal). 16-aastaselt õppis Parker kitarri mängima. Ta käis ka "The X Factori" katsetel, kuid ei saanud esimesest voorust edasi. Ta õppis Manchesteri ülikoolis geograafiat, kuid jättis selle muusikalise karjääri tõttu pooleli. Tomi tüdruksõbraks on Kelsey Hardwick.

Jay McGuiness

James "Jay" McGuiness sündis 24. juulil 1990 ja kasvas üles Nottinghamshire'is Newarkis. Ta käis katoliku koolis ja 13-aastaselt läks tantsukooli. Tal on kaksikvend Tom ja veel kolm õde-venda.
Marika Barabanštšikova

Marika Barabanštšikova (sündinud 11. septembril 1972 Pärnus) on eesti näitleja.
1996. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (17. lend).  Samast aastast alates töötab Vanemuise Teatri näitlejana.

Isiklikku

Ta elas aastani 2007 koos Andres Dvinjaninoviga, neil on ühine poeg (sündinud aastal 2003), .
Kuriste kirik

Kuriste Jumalasünnitaja Sündimise kirik on õigeusu kirik Kuriste külas Hiiumaa vallas Hiiumaal.
Kuriste kirikut ehitati aastatel 1884–1890. Kiriku ehitajad olid saarlased. Kollased tellised toodi kohale hobuste ja härgadega Riiast.
Kirik pühitseti 27. juulil 1890. Pühitsemisel osales ka tollane Eestimaa kuberner Sergei Šahhovskoi, kes kinkis kogudusele raha kroonlühtri ostmiseks.
Kuriste kirik on praegu ainus tegutsev õigeusu kirik Hiiumaal. Kirikut kasutab Hiiumaa Jumalasünnitaja Sündimise kogudus.
Jānis Endzelīns

Jānis Endzelīns (22. veebruar (vkj 10. veebruar) 1873 Kauguri v., Liivimaa – 1. juuli 1961 Koknese, Läti) oli läti keeleteadlane. Endzelīns oli tunnustatud balti keelte uurija ja ajaloolis-võrdleva keeleteaduse eriteadlane. Avaldanud põhjapanevaid uurimusi läti keele ajaloo, murrete, grammatika ja sõnavara alalt. Lõpetanud ja avaldanud K. Mīlenbahsi "Läti keele sõnaraamatu". Uurinud ka soome-ugri ja balti keelte suhteid.

Elukäik

Liivimaal sündinud Jānis Endzelīns oli taluniku poeg. Ta lõpetas 1892 Riia linnagümnaasiumi ning 1897 kandidaadikraadiga Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia osakonna ja 1900 slaavi filoloogia osakonna. Jäeti Tartu Ülikooli juurde valmistuma professorikutseks, samal ajal oli Tartus H. Treffneri ja meesgümnaasiumi õpetaja. Sai 1903 eradotsendiks. Kaitses 1905 Tartu Ülikoolis magistriväitekirja "Латышские предлоги. Часть 1" (Tartu, 1905). Töötas Tartu Ülikoolis 1909 aastani, siis läks Harkovi Ülikooli võrdleva keeleteaduse ja sanskriti dotsendiks. Kaitses 1912 Peterburi Ülikoolis doktoriväitekirja "Славяно-балтийские этюды" (Harkiv, 1911), sai Harkivi Ülikooli korraliseks professoriks. 1920–50 Riias balti keelte ja võrdleva keeleteaduse professor.
1944–1950 juhatas Endzelīns Läti Riikliku Ülikooli läti keele kateedrit. 1946. aastal asutati Läti NSV Teaduste Akadeemia. Jānis Endzelīns nimetati akadeemia täisliikmeks. 1951. aastal avaldas Endzelīns "Latviešu valodas gramatika" ("Läti keele grammatika"), mis oli 1922. aastal Lätis ilmunud raamatu "Lettische Grammatik" («Läti grammatika») täiendustega tõlkeversioon. Selle töö eest määrati talle 1958. aastal Lenini preemia.
Tema poeg oli maletaja Lūcijs Endzelīns.
Ego

Mina, miski, reaalsus ja ülimina

Alates tööst "Mina ja miski" (1923) jaotas Freud psüühika kolmeks omavahel tihedalt seotud instantsiks: miski, mina ja ülimina.
Mina püüab kontrollida kogu psüühikat. Tema ülesanne on miski tungide, ülimina moraalsete piiride ja ähvardava välise maailma reaalsete nõudmiste kooskõlla viimine. Korrastatud jõudude kogumina kontrollib ta miski stiihilisi jõude. Freud nimetab mina õnnetuks olendiks, kes teenib kolme isandat – välismaailma, ülimina ja miskit.
Erinevalt miskist püüab mina oma sisu sünteesida. Mina juhindub ohutuskaalutlustest ja võtab ärevust signaalina enda terviklikkuse ohustatusest.
Isiksuse areng kulgeb tungidele allumiselt nende valitsemisele ja ilmneb tervel mõistusel ja arukusel põhinevatel tegudel. Mina ja miski suhetes võivad tekkida raskused, mis tulenevad ülimina ja välismaailma nõuete ühitamatuses miski nõuetega. Kui tekib ülimina, saab minast miski ja ülimina vahelise võitluse väli. Seetõttu töötab mina välja kaitsemehhanismid – alateadliku psüühilise aktiivsuse vormid, mis võivaldavad pinget maha võtta ning moonutada sündmuste ja elamuste tähendust nii, et ei kahjustuks kujutlus enda ideaalsusest. Miski ja reaalsuse vahendajaks olla püüdes tõlgib mina miski alateadlikud nõudmised sageli eelteadvuslikeks ratsionalisatsioonideks, varjutades miski konfliktid reaalsusega. Samal ajal kirjutab ülimina minale ette teatud käitumisnormid, mille rikkumine toob kaasa alaväärsustunde ja süütunde.
Kui mina ei tule miski ja ülimina nõudmistega toime ning peab tunnistama end nõrgaks, tekib tal hirm reaalse maailma ees. südametunnistuse hirm ülimina ees, neurootiline hirm miski kirgede jõu ees.
Psühhoanalüütiline teraapia püüab muuta mina üliminast sõltumatuks ning laiendada ja ümber korraldada tajuvälja nii, et miski uute piirkondade hõlvamisega mina tugevneks.
Mina on otseselt seotud teadvusega ning kehastab mõistust ja arukust. Ometi jääb ta Miski osana põhiliselt alateadlikuks ja osalt eelteadlikuks, mina tuum on aga alati alateadlik.
Mina on mõõdupuu, mille järgi maailma hinnatakse.
Reaalse maailmapildi loomisel on minale abiks taju, mis annab ettekujutused ajast.
Öösel on mina tegevus nõrgenenud, kuid ka siis juhib ta unenägude tsensuuri.

Teke ja areng

Mina eraldub miskist varases lapsepõlves. Kujutlus oma minast tekib lapse algsest eristusest oma keha ja muu maailma vahel. Mina pärineb miski esimestest objektikiindumustest (Oidipuse kompleksist). Ta moodustub Miski modifikatsioonina kohanemiseks ähvardava maailmaga.
Mina ammutab oma energia miskilt, mille survel ta peab kaasa aitama miski seksuaalsete, agressiivsete ja muude tungide rahuldamisele. Selleks peab ta maailma vaatlema, kujundades sellest realistliku pildi, jättes kõrvale seesmistest erutusallikatest tulenevad moonutused. Mina läheb mõnuprintsiibilt, mis miskis jagamatult valitseb, üle reaalsusprintsiibile, mis tõotab suuremat kindlust ja edu ning võimaldab tal käitumist ja elu oluliselt mõjutada.
David Christoph Schnabel

David Christoph Schnabel (23. mai/3. juuni 1744 Tallinn – 1. märts/12. märts 1773 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis Tallinna toomkoolis. Immatrikuleeriti 11. juunil 1763 Leipzigi ülikooli. Pärast ülikooli lõpetamist oli kaks aastat koduõpetajaks Küti mõisas Virumaal. Ordineeriti õpetajaks 9. juulil/20. juulil 1768.
Oli aastatel 1768–1769 Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja. Oli aastatel 1769–1772 Tallinna toomkoguduse abiõpetaja (kompastor), aastatel 1772–1773 (sai ülempastoriks 25. septembril/6. oktoobril 1772) oli sama koguduse ülempastor. Eestimaa konsistooriumi assessoriks valiti 25. septembril/6. oktoobril 1771. Oli Tallinna Toomorbudekodu juhataja.
Schnabel töötas Eesti Raamatute Kirjastuskassa eestikeelsete väljaannete korrektorina. Aastal 1772 määras konsistoorium ta vaimulike trükiste tsensoriks.

Isiklikku

Tema isa Christoph Schnabel oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja, väimees Heinrich Johann Paucker ja tütrepojad Heinrich Wilhelm Christoph Paucker ja Hugo Richard Paucker (mõlema ema oli Anna Ulrika) olid (nagu ka Hugo Richardi poeg Eduard Peter Heinrich Paucker) Simuna Siimona ja Juuda koguduse õpetajad. Tema õemees (õe Catharina Margaretha abikaasa) Anton Heinrich Lücke oli Ambla Maarja koguduse õpetaja.
Kalmari loss

Kalmari loss (rootsi keeles Kalmar slott) asub Kalmari linnas Kalmari läänis Rootsis. 
Kalmari keskaegse sadama lähedal paiknev loss on rajamisest saadik etendanud Rootsi ajaloos suurt osa. Muuhulgas sõlmiti seal Margrete I eestvõttel aastal 1319 Kalmari unioon, mille osalised olid Taani, Norra ja Rootsi.
Algselt asus praeguse lossi asemel üksnes kindlustorn, kuid 1280. aastal lasi kuningas Magnus Aidalukk torni ümber ehitada kindluse. 16. sajandil ehitati loss Gustav Vasa ja ta poegade Erik XIV ja Johan III juhtimisel renessanss-lossiks. 
Tänapäeval on see üks paremini säilinud renessansslosse Rootsis.
Azawad

Etümoloogia

Robert Browni andmeil on Azawad araabiakeelne mugandus berberi nimest Azawagh, mis tähistab kuiva jõebasseini Lääne-Nigeris, Kirde-Malis ja Lõuna-Alžeerias.
Viktor Vekselberg

Viktor Feliksovitš Vekselberg (vene keeles Виктор Феликсович Вексельберг, ukraina keeles Віктор Феліксович Вексельберг; sündinud 14. aprillil 1957 Ukrainas Lvivi oblastis) on Venemaa ärimees, Renova grupi omanik ja president, Tjumeni naftakompanii juhatuse esimees. Bloombergi miljardäride indeksi järgi on Vekselbergi varanduse väärtus 2012. aasta seisuga 18 miljardit dollarit.
Alates 2010. aasta märtsist on Vekselberg kavandatava Skolkovo innovatsioonikeskuse, nõndanimetatud Vene Ränioru, koordinaator.
1. veebruaril 2007 andis Euroopa Liidu konkurentsiamet loa, mille alusel Vekselbergile kuuluv Sual võis ühineda Venemaa rikkaimale inimesele Oleg Deripaskale kuuluva alumiiniumi tootva kontserniga Rusal ja Glencore'i alumiiniumiüksusega. Sel moel tekkis maailma suurim alumiiniumitootja, millest Deripaskale kuulub 66%.
Arboreetum

Arboreetum (ladina sõnast arboretum 'koht, kus kasvab puid') on puittaimede (puude ja põõsade) kollektsioon, mis on rajatud teaduslikel või harrastuslikel eesmärkidel.
Tavaliselt on arboreetum kas park või parkmets, kuhu on istutatud erinevaid puid ja põõsaid.
Teaduslikes kollektsioonides on puittaimed rühmitatud kas geograafiliste piirkondade või taksonoomiliselt lähedaste sugukondade järgi.
Isanda- ja orjamoraal

Isanda- ja orjamoraal (saksa Herren- und Sklavenmoral) on keskne teema Friedrich Nietzsche töödes, eriti tema esimeses essees "Moraali genealoogiast" ("Zur Genealogie der Moral"; 1887).
Nietzsche väitis, et on olemas kaks fundamentaalset moraalitüüpi: isanda- ja orjamoraal. Isandamoraal vastandab head, suursugust (saksa gut) halvale, põlatule (saksa schlecht). Isandamoraali viljeleja põlgaks arga, väiklast, omakasupüüdlikku, ennast alandavat inimest, koeralikku inimtõugu. Isandamoraali oluline komponent on egoism. Seevastu orjamoraal vastandab aga head (saksa gut) kurjale (saksa böse); kurjaks peab Nietzsche kõike võimast, ohtlikku, hirmuäratavat.
Vigala külanõukogu

Vigala külanõukogu oli haldusüksus Rapla rajoonis Eesti NSV-s aastail 1945–1990. 
1945. aastal loodi Vigala valla territooriumile kaks külanõukogu: Vigala (Vana-Vigala ümbruses) ja Kivi-Vigala (lisaks Kivi-Vigala piirkonnale hõlmas ka Velise vallast Päärdu ümbruse. 1950. aastal likvideeriti vallad ja maakonnad. Alles jäid külanõukogud ning maakondade asemele loodi tunduvalt väiksemad rajoonid.
1960. aastal Vigala ja Kivi-Vigala külanõukogud liideti Vigala külanõukguks. Keskus oli Kivi-Vigala.
Esimene kolhoos rajati Vigalas 1948. aastal. 1949. aastal oli majandeid kahe külanõukogu peale kokku 16. Nõukogude perioodi lõpus oli Vigala külanõukogus kaks kolhoosi: Vigala (keskasula Kivi-Vigala) ja "Vabadus" (keskasula Vana-Vigala). Kolhoosijäänukina tegutses "Vabaduse" osaühistu 1994. aastani ning Vigala osaühistu 1997. aastani. Ühistute asemele tekkisid mitmed eraettevõtted. 
20. detsembril 1990 muudeti Vigala külanõukogu Vigala vallaks ning sai omavalitsusliku staatuse.
Rääma prügila

Rääma prügila on aastatel 1957–2011 tegutsenud prügila Pärnu maakonnas.
Prügilast põhjasuunda jääb Rääma raba ja lõunasse Pärnu linn. Prügila geograafilised koordinaadid on 58° 24′ 22″ N, 24° 31′ 38″ E.

Prügila sulgemine

2002 moodustasid Pärnu linn ja Paikuse vald uue prügila rajamiseks osaühingu Paikuse Jäätmekäitluskeskus. Paikuse prügila valmis 2006. aastal ning sama aasta suvest enam Rääma prügilasse jäätmeid vastu ei võetud. Ühtlasi alustati prügila sulgemistöödega.
Tegutsemisaja lõpuks oli prügilas 1,2 miljonit m³ jäätmeid. Prügila pindala oli ligikaudu 18,4 hektarit.
2008. aasta lõpus sai Keskkonnainvesteeringute Keskuse poolt allkiri otsusele prügila sulgemistööde rahastamisdokumendile, millega eraldati Euroopa Liidu Ühtekuuluvusfondist ligi 130 miljonit krooni. Selle kohaselt pidi 2011. aasta aprilliks valmima ka elektri ja soojuse koostootmisjaam. Lõplikuks eraldatud summaks kujunes siiski aga ligi 50 miljonit krooni.
Koostootmisjaam valmis 2011. aasta sügisel ja ametlik prügila sulgemine viidi läbi 28. oktoobril 2011. Prügilagaasi loodeti koguma hakata mahus umbes 2,1 miljonit kuupmeetrit aastas, millest saaks toota 3,5 MWh elektrienergiat ööpäevas. Gaasi arvati jätkuvat 15 aastaks ning prügila kuulutatakse lõplikult utiliseerituks 30 aasta pärast sulgemist.
Toxicodryas

Levila

Need maod on levinud Aafrikas.