google/wiki40b huggingface dataset:
Aili-Reet Käärik

Aili-Reet Käärik (sündinud 30. jaanuaril 1957 Stockholmis) on eesti rahvusest Rootsi bioloog ja keskkonnateadlane.
Ta lõpetas Stockholmi Eesti Algkooli ja Skanstulli gümnaasiumi (Stockholmis). Seejärel lõpetas ta aastal 1979 Stockholmi Ülikooli, kus ta õppis bioloogiat, geograafiat ja keskkonnateadust. Aastatel 1985–1987 õppis ta Vancouveris Briti Columbia Ülikooli metsateaduskonnas, lisaks täiendas ta end aastal 1987 Viinis rahvusvahelises instituudis (International Institute of Applied Systems Analysis). Aastal 1993 kaitses ta doktorikraadi bioloogias, tema doktoritöö oli seotud ühiskondliku planeerimise ja riigiteadusega.
Aastatel 1979–1984 töötas ta Stockholmi läänivalitsuse keskkonnaosakonnas. Aastal 1985 siirdus ta kümneks aastaks Kanadasse. Ta on töötanud Kanada keskkonnaministeeriumis: aastatel 1986–1988 maakasutuse alal ja aastatel 1989–1993 märgalade kaitse alal; lisaks töötas ta aastal 1989 konsultandina Kanada metsandusministeeriumis. Aastal 1995 töötas ta Brüsselis Euroopa Komisjonis keskkonnadirektoraadis. Samal aastal naasis ta ka Rootsi; ta sai tööd keskkonnaministeeriumis elamumajanduse, planeerimise ja ehituse agentuuris. Aastal 2004 võttis ta vastu ettepaneku tööks Stockholmi Kanada saatkonna poliitika- ja majandusosakonnas.
Tema hobideks on ratsutamine ja hõbeesemete valmistamine.

Isiklikku

Tema isa oli keemik ja metallurgiateadlane Kaljo Käärik, ema on botaanik ja metsateadlane Aino Käärik (neiuna Mathiesen). Tema vanaisa oli riigiametnik Theodor Käärik, teine vanaisa oli metsateadlane Andres Mathiesen. Vend Andres Käärik (1954–2007) oli Rootsi poliitik ja eesti aktivist Rootsis.
Lin Dan

Lin Dan (sündinud 14. oktoobril 1983 Longyanis) on Hiina meessulgpallur, kahekordne olümpiavõitja ja viiekordne maailmameister.
Lin Dani peetakse maailma parimaks sulgpalluriks. 28-aastaselt oli Lin võitnud kõik sulgpalli tähtsaimad võistlused: olümpiamängud, maailmameistrivõistlused, maailma karika, Thomas Cupi, Sudirman Cupi, Master Finali, All England Openi, Aasia mängud ja Aasia meistrivõistlused. 2012. aastal sai Linist esimene mees, kes kaitses meeste üksikmängus oma olümpiavõitu.
Arbereši murre

Kõnelejad

Kõnelejaid on 2007. aasta seisuga kokku umbes 100 000. Arbereši murret räägivad arberešid, kes on 15. sajandil Osmanite riigi eest tänapäeva Itaaliasse põgenenud palgasõdurite ja sõjapõgenike järeltulijad.

Kasutus

Arbereši murdel ei ole ametlikku staatust. Seda kasutatakse peamiselt kodus, õpetatakse mõnes üksikus koolis. Igapäevaselt kasutavad murret peamiselt täiskasvanud ja vanurid, nooremaid inimesi on vähem, sest koolides käib õppetöö itaalia keeles. 
Kirjandust on vähe, kuid siiski on. Koostatud on ka sõnaraamat. On olemas ka arbereši murdes piibel.
Ideaalmaailmad

"Ideaalmaailmad" oli Klassikaraadio raadiosaade, mis oli eetris aastatel 2003–2013.  
Saates tutvustati tähelepanuväärseid endis- ja nüüdisaegseid rokkmuusikaalbumeid. 
Esimene saade oli eetris märtsis 2003 ja selles tutvustati 1973. aastal ilmunud Pink Floydi albumit "Dark Side of the Moon".
Ott Kool

Otto Kool (12. november 1930, Kunda vald, Toolse küla – 28. august 2000) oli eesti ajakirjanik ja kirjanik. Ajakirjanikuna kasutas ta nime Ott Kool. Maetud Kunda kalmistule.

Looming

Ott Kool oli tuntud ka kirjanikuna – tema sulest on ilmunud teravate probleemidega publitsistikat ja lühijutte ("Adraseadmise aegu", "Tähed allikas"). Samuti kirjutas ta publitsistliku kallakuga näidendeid – "Lilled professorile", "Maarja maal", "Kes paljajalu käib?", "Musta kassi öösel ei näe" jt. Käsitles põhiliselt Virumaa külaelu päevaprobleeme ja eetilisi küsimusi. Ott Kooli näidendeid on edukalt esitatud ka Rakvere Teatris, samuti Endla teatris. 
Kool kirjutas ka filmistsenaariume: "Puud ja inimesed", "Hommikumeeleolu", "Leib" jt. Eriti kuulsaks sai ta taasiseseisvumise ajal fosforiidi kaevandamise vastases kampaanias osalemisega ja selle avalikustamisega.

Isiklikku

1950–1953 teenis Nõukogude Armees.
Ott Koolil oli mitu õde-venda: Elsa, Alfred, Hilda, Alfild, Linda, Helmi (hilisem Helmi Mets, kelle loodud on "Rutja jenka" laulusõnad). Samuti oli tal neli last.
Gilberti saared

Gilberti saared on saarestik Vaikse ookeani lääneosas Mikroneesias. Praegu kuulub Kiribati koosseisu. Koosneb 16 atollist.
Pindala 260 km². Rahvaarv 83 683 inimest (2005). Halduskeskus Tarawa South.
Lia Olguța Vasilescu

Lia Olguța Vasilescu (sündinud 18. novembril 1974 Craiovas) on Rumeenia poliitik, ta on Rumeenia Sotsiaaldemokraatliku Partei liige. Ta oli aastatel 2012–2017 Craiova linnapea. Ta on 4. jaanuarist 2017 Rumeenia tööminister.
Ta sündis aastal 1974 Craiovas. Ta lõpetas Craiovas Elena Cuza Rahvusliku kolledži. Aastal 1997 lõpetas ta Craiova Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna, spetsialiseerudes itaalia ja rumeenia keelele.
Aastatel 1997–2000 töötas ta Craiovas ajalehe Cuvântul Libertăţii toimetajana.
Aastatel 1991–2007 kuulus ta Suur-Rumeenia parteisse, ta oli ka partei asutajaiige. Detsembris 2007 liitus ta Rumeenia Sotsiaaldemokraatliku Parteiga. Aastatel 2008–2012 oli ta Rumeenia Parlamendi Ülemkoja (Senati) liige. Juunis 2012 valiti ta Craiova linnapeaks; ta oli esimene naissoost Craiova linnapea.
4. jaanuarist 2017 on ta Rumeenia tööminister.
Katre Õim

Katre Õim (25. august 1970 – 20. juuli 2016) oli eesti keeleteadlane.
Ta lõpetas 1994 Tartu Ülikooli, 1997 sai samast magistrikraadi tööga eesti võrdluste kohta ja 2004 doktorikraadi tööga "Võrdluste struktuurist ja kujundisemantikast".
Ta töötas 1994. aastast Tartus Eesti Keele Instituudi rahvaluule osakonnas, 2000–2004 Eesti Kirjandusmuuseumi folkloristika osakonnas teadurina ning 2004. aastast Tallinna Ülikoolis eesti keele dotsendina.
Ta uuris eesti fraseologismide ehitust ja tähendust ning metafoorseid tähendusülekandeid. Ta oli eesti kõnekäändude ja fraseologismide andmebaasi ja elektroonilise alussõnastiku üks loojaid ning muutuva keele päeva korraldaja.

Isiklikku

Ta oli Asta Õimu tütar.
Volkonski

Ajalugu

Volkonskid põlvnesid Tšernigovi vürstidest. Suguvõsa rajas XIV sajandil elanud Ivan Jurjevitš Tolstaja Golova, kes oli Rjuriku 12. põlve järeltulija. Tema järglased omandasid hilisema Tuula kubermangu aladel Volhonka jõe ääres maavaldusi ja said selle järgi perekonnanimeks Volkonski. Suguvõsa jagunes hiljem kolmeks pealiiniks. 1834. aastal sai vürst Pjotr Mihhailovitš Volkonski (1776−1852) Venemaa keisrilt hiilgusliku vürsti (светлейший князь) tiitli.
1801. aastal andis keiser Aleksander I vürst Nikolai Grigorjevitš Volkonskile (1778−1845) õiguse kasutada perekonnanime Repnin-Volkonski; ta oli viimase vürst Repnini tütrepoeg.
Vürst Pjotr Mihhailovitš Volkonski võeti 1839. aastal Liivimaa ja 1840. aastal Kuramaa rüütelkonna matriklisse. Tema poeg vürst Grigori Petrovitš Volkonski (1808−1882) immatrikuleeriti 1864. aastal Eestimaa rüütelkonna matriklisse.
Nimede eestindamise ajal soovis üks Volkonskite suguvõsa liige võtta omale nimeks "Hundipoeg". Kuna aga tegu oli nii vana ja ajaloolise nimega, siis Siseministeerium soovitas nimemuutmisest loobuda.

Mõisavaldused Eestimaal

Abielu kaudu krahvinna Maria von Benckendorffiga (1820−1880) langes Volkonskite kätte Keila-Joa, Käesalu ja Meremõisa mõisast koosnenud majoraat. Krahvinna poeg vürst Pjotr Grigorjevitš Volkonski (1843−1896) päris need valdused 1882. aastal. Majoraat oli suguvõsa käes võõrandamiseni 1919. aastal. Suguvõsa teisele harule kuulus aastatel 1882−1910 Laulasmaa mõis.
Jaagup Tuisk

Haridustee

Jaagup Tuisk õppis 6. klassini Laagri Koolis, hiljem Gustav Adolfi Gümnaasiumis. Näitlemist on Tuisk õppinud Kaari Sillamaa muusikaliteatris osaledes.
Eesti kullafond (Karl Madis)

"Eesti kullafond" on Karl Madise kogumikalbum, mille on välja andnud Hitivabrik 2004. aastal.

CD 2

1. Suvelaul 2. Kui viimaks tuled 3. Tulemata jäänud 4. Hääletajad 5. Tantsud vihmas 6. On veel aega mõelda 7. Kus valgus 8. Ei saa mitte vaiki olla 9. Kerjusmees 10. Külmast ilmast 11. Eluseadus 12. On ainult üks tee 13. Lahe sina 14. Lendas üle käopesa 15. Ei jälgegi eilsest 16. Võõras 17. Jaam kahele 18. Ei kustu iial need tõed 19. Valge kuu ja mina

CD 3

1. Paradiisisaar 2. Veidi, veidi 3. Sulle 4. Reisime taas 5. Sambakarneval 6. Tantsija 7. Oled mees või ei 8. Sügisteed 9. Räägin tõtt 10. Homme 11. Tore päev 12. Meenutus 13. Vaikuselaul 14. Liivimaa ratsutaja 15. Vaikides 16. Lahe suvi 17. Mäng 18. Tund aega varem 19. Lainetes 20. Taevalik meloodia 21. Hoia mind
Tetjana Tšornovol

Tetjana Mõkolajivna Tšornovol (ka Tšornovil; Тетяна Миколаївна (Чорновл); sündinud 4. juunil 1979) on ukraina poliitiline aktivist ja ajakirjanik.
Ta on avaldanud kriitilisi ja paljastavaid artikleid peaprokurör Viktor Pšonka, president Viktor Janukovõtši, presidendi administratsiooni juhi Sergi Ljovotškini, siseminister Vitali Zahhartšenko, Ukraina Rahvusliku Julgeoleku ja Kaitse Nõukogu sekretäri Andri Kljujevi ja teiste võimumeeste kohta.
Ööl vastu 25. detsembrit 2013 peksis kaks meest teel koju olnud Tšornovoli rängalt läbi.
Lapimaa lään

Maakonnad

Läänis oli ainult üks maakond – Lapi maakond.
Lapimaa suuremad linnad olid Rovaniemi, Kemi ja Tornio.

Vallad

Maakonnas oli 21 kohalikku omavalitsust, sealhulgas 4 linna.
Enontekiö, Inari, Kemi linn, Kemijärvi linn, Keminmaa, Kittilä, Kolari, Muonio, Pelkosenniemi, Pello, Posio, Ranua, Rovaniemi linn, Salla, Savukoski, Simo, Sodankylä, Tervola, Tornio linn, Utsjoki, Ylitornio

Rahvastik

Lapimaal elab vaid 3,6% kogu riigi elanikkonnast. Tegu on kõige hõredamalt rahvastatud piirkonnaga Soomes. Läänis on laialdasi püsiasustuseta alasid, eriti põhja- ja idaosas. Kõige tihedamalt on asustatud Rovaniemi ümbrus ja Kemi-Tornio piirkond.
Diatooniline helilaad

Diatooniline helilaad on diatoonilise helirea astmetest koosnev helilaad (joonia, dooria, früügia, lüüdia, miksolüüdia, eoolia või lokria).
Tänapäeval kasutatakse peamiselt jooniat (mažoor ehk duur) ja eooliat (minoor ehk moll).
Kirovi tehas

Kirovi tehas (vene Кировский завод; varasema nimega Putilovi tehas (vene Путиловский завод); aastail 1922–1934 Krasnõi Putilovets (vene Красный путиловец)) on Venemaal Peterburis asuv masinaehitusettevõte (tehas). See on Peterburi suurimaid ettevõtteid. Tehas valmistab traktoreid Kirovets ja teisi põllumajandusmasinaid, soomusautosid (Onega, Ladoga), gaasiturbiine jm. Tehas on tootnud vedureid ja vaguneid, tramme, autosid (L-1), tanke, tunnelipuurimismasinaid metroo ehitamiseks, lüüside lukke, tuumaallveelaevade jõuseadmeid, tuumaelektrijaamade energiaplokke.
Tehas asutati 1801.
1939 töötati tehases välja KV-tank ja sealsamas hakati seda ka tootma. Ka Venemaa tänapäevase põhilise lahingutanki T-80 arendus algas Kirovi tehases.
Tehases töötab umbes 8000 töölist (2000. aastate seisuga).
Eesti orelid

"Eesti orelid" on 1970-1990 ilmunud albumisari, milles tutvustakse Eestis asuvate orelitega esitatud muusikat. Muusikat esitavad Eesti orelimängijad.
Sarjas ilmus kokku 32 albumit.
Purtse vasallilinnus

Purtse vasallilinnus (ka Purtse kindluselamu ja Purtse mõis; vana nimega Isenheim või Alt-Isenheim) asub Lüganuse vallas Purtse jõe idakaldal.
Purtse vasallilinnus on omapärane kindlusehitis, mis kätkeb endas elemente arhailisest majalinnusest, keskaegsest kantsist ja ehitusajal populaarses renessanss-stiilis lossist. Linnuse ehitas 16. sajandi keskel arvatavasti Purtse mõisa tolleaegne omanik Johann Taube (Tuve).
Pärast Põhjasõda ühendati Purtse mõis Püssi mõisaga ja kujunes selle abimajandiks. Mõis hüljati 1940. aastal. Linnus restaureeriti aastail 1987–1990.

Kirjeldus

Kolmekorruselise, läänepoolse nurgatorniga linnuse ülesehitus sarnaneb tornlinnuse omaga. Purtseski on alumine korrus kasutusel niinimetatud moonakorrusena, teine elukorrusena ja ülemine kaitsekorrusena. Erinevalt tornlinnusest ja sarnaselt majalinnusega pole korrused aga mitte üheruumilised, vaid koosnevad koguni kolmest toast.
Sissepääs linnusesse asus teisel korrusel. Oletatavasti asus selle ees kahekorruseline puithoone, mille teiselt korruselt läks käik linnusesse. Linnuses viis alumisele korrusele müüritrepp, ülemisele pääses aga üksnes redeli abil, mis ohu korral üles tõsteti. Soklikorrusel asus teise korruse saali kütmiseks hüpokaustahi. Lisaks oli teisel korrusel saali idaseinas kamin. Sama korruse üht väiksemat tuba köeti ahjuga, teist kaminaga.
Kunaširi väin

Kunaširi väin ehk Nemuro väin (vene keeles Кунаширский пролив ehk Немуро, jaapani keeles 根室海峡) on Vaikse ookeani väin, mis eraldab Kunaširi saart Hokkaidō saare Shiretoko poolsaarest ning ühendab Izmenõ väina Ohhoota merega.
Väina pikkus on umbes 74 km, laius alates 24 km väina lõunaosas kuni 43 km põhjaosas. Väin on kuni 2500 km sügav. Rannik on järsk ja väheliigestatud. Kummalgi rannikul on kõrgeid vulkaane (Kunaširil 1819 m kõrgune Tjatja ja Hokkaidōl 1545 m kõrgune Shari).
Väin paikneb Venemaa Sahhalini oblasti ja Jaapani akvatooriumis. Väina idakallas kuulub Venemaale ja läänekallas Jaapanile.
Väina põhjapiiriks on umbes Kunaširi põhjaneeme Dokutšajevi neeme ja Hokkaidō kirdeneeme Shiretoko neeme vaheline joon. Väina lõunapiiriks on umbes Kunaširi lõunatipus oleva Golovnino ja Hokkaidōl oleva Shibetsu vaheline joon.
Kunaširi väina idaosas on Aljohhini laht. Väinas on Blizki saar (Kunaširi saare lähedal).
Rannikul asuvad Rausu ja teised asulad.
Mare Saag

Mare Saag (aastani 1972 Hein, sündinud 17. juunil 1952 Põltsamaal) on Eesti arstiteadlane ja hambaarst.

Elulugu

Mare Saag on tööliste tütar.
Lõpetas 1970 Tartu 2. Keskkooli, 1975 TÜ stomatoloogia osakonna, meditsiinikandidaat (1990, Leningradi I Meditsiiniinstituut), väitekiri "Состояние пародонта в молодом возрасте". Täiendanud end Stockholmis Karolinska Instituudis (1991) jm. Oli 1975–1976 Tartu Stomatoloogia Polikliiniku arst, 1976–1977 TÜ stomatoloogia kateedri vanemlaborant, 1977–1992 assistent, 1992–1994 stomatoloogia kliiniku assistent, 1995–1998 vanemassistent, aastast 1998 dotsent, aastast 2003 juhataja, aastast 2013 professor.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: suu limaskesta ja parodondi haiguste probleemid, ksülitool ja suuõõne mikrofloora, kaaries, dieetsuhkrute toime hambakatule; huule- ja suulaelõhede geneetika; hambaravi maksumus Eestis. Osalenud viies rahvusvahelises uurimisprojektis. Quintessenz Eesti peatoimetaja (1996–2000), Stomatologija (Leedu) toimetaja (aastast 2003), DentArt (Ukraina) toimetuse liige. Tartu Stomatoloogia Seltsi esimees (1994–1998), juhatuse liige (1998–2006), Eesti Hambaarstide Liidu juhatuse (1996–1998) ja volikogu liige (aastast 1998), Eesti Stomatoloogia Seltsi president (1998–2006); International Association of Dental Researchi liige ja selle Nordic Division'i juhatuse liige (aastast 2004), European Association of Oral Medicine nõukogu liige (1998–2002), Ülemaailmse Hambaarstide Föderatsiooni Eesti sekretär ja assamblee delegaat (1998–2006), Soome Hambaarstide Seltsi korrespondentliige (aastast 2001), Dentsply de Trey Regional (Nordic) Advisory Board'i liige (aastast 2004). Ta on üle 70 teadustrükise autor, koostanud ka õppevahendeid.
Aru mõis (Karja)

Aru mõis (saksa keeles Arromois) oli rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal.
Mõisast on teateid alates 1519.
Kohatu vald

Kohatu vald (saksa keeles Kohhat) oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Kohatu vald Sipa vallaga.
Valla alal asus Kohatu mõis.
Amalfi hertsogkond

Ajalugu

Amalfi linn asutati kaubapunktina aastal 339. Selle esimene piiskop nimetati aastal 596. 
Aastal 838 vallutati linn Sicardo di Benevento poolt linnasiseste reeturite abil, kes juhatasid ta läbi veepoolse kaitse. Paljud amalfilased Salernos rüüstasid selle linna ja lahkusid. Aastal 839 vabastas Amalfi end langobardide alluvusest ja valis prefekti. Lähedalasunud Atrani osales esialgu prefekti valimisel. Seejärel aitas Amalfi vabastada Siconolfo di Salernot valitseva Benevento vürsti vastu. 
Aastal 897 võideti ikka veel nominaalselt Bütsantsiga seotud omavalitsuslikku vabariiki sõjas Sorrento hertsogkonnaga, keda toetas Napoli hertsogkond, kus Amalfi prefekt vahistati ja hiljem lunaraha vastu vabastati. Aastal 914 nimetas prefekt Mastalo I esimese kohtuniku. Aastal 958 mõrvati Mastalo II ja esimeseks hertsogiks (või doodžiks) valiti Sergio I. 
Aastatel 981 kuni 983 valitses Amalfi Salerno vürstkonda. Aastal 987 ülendati Amalfi piiskopkond peapiiskopkonnaks. 
Aastast 1034 läks Amalfi Capua vürstkonna kontrolli alla ja aastast 1039 Salerno vürstkonna kontrolli alla. Aastal 1073 vallutas Apuulia ja Calabria hertsog Robert Guiscard linna ja võttis tiitli dux Amalfitanorum: "Amalfilaste hertsog". 
Aastal 1096 Amalfi mässas, kuid see suruti aastal 1101 maha. See mässas taas aastal 1130 ja rahustati lõpuks aastal 1131 maha, kui emiir Giovanni marssis Amalfi peale maad pidi ning Giorgio Antiookiast blokkeeris linna merelt ja rajas baasi Capril. Aastatel 1135 ja 1137 rüüstasid linna Pisa vabariigi väed ja Amalfi hiilgus oli minevik. 
Tiitel "Amalfi hertsog" taaselustati 14. sajandi lõpul, seda kasutati Napoli kuningriigis.
Roland Posner

Roland Posner (sündinud 30. juunil 1942 Prahas) on saksa semiootik.
Ta töötab Berliini Tehnikaülikoolis. Ta on ajakirja Zeitschrift für Semiotik toimetaja. Ta oli Rahvusvahelise Semiootika Assotsiatsiooni president 1994–2004. Ta on rahvusvahelise žestide uurimise ühingu asutajaid. 
Ta on külastanud Tartut 1993 ja 2006.
Harilik hallsamblik

Harilik hallsamblik (Hypogymnia physodes (L.) Nyl.) on hallsambliku perekonda kuuluv liik samblikke.
Ta kasvab puuokstel ja tüvedel.
Harilik hallsamblik on üks kõige tavalisemaid samblikuliike Eestis. 
Harilik hallsamblik on vastupidavam õhureostusele kui enamik teisi samblikke, mistõttu ta on valdavaim samblikuliik linnades.
Suur Teater

Ajalugu

Teatri ajalugu tavatsetakse alustada esimesest, Katariina Suure 1776. aasta ukaasi alusel Petrovka tänavale rajatud teatrihoonest, Urussovi teatrist, mis hävis tules enne valmimist. Selle asemele ehitati Michael Maddoxi  juhtimisel viie kuuga Suur Peetri Teater (vene keeles Большой Петровский театр), mis avati pidulikult 1780. aasta 30. detsembril.  Suur Peetri Teater hävis tules 1805. aasta 8. oktoobril. Carlo Rossi poolt selle asemele ehitatud puidust teatrihoone hävis Napoleoni sõjakäigu ajal 1812. aastal. 
Uue teatrihoone ehitamist endise Urussovi teatri asukohale ehk praeguse teatri asukohale alustati 1821. aastal, teater avati 1825. aasta 6. jaanuaril. 1853. aasta 11. märtsi tulekahju järel taasavati teater 1856. aasta 20. augustil. 
Teise maailmasõja ajal, 1941. aasta oktoobrist kuni 1943. aasta juulini, oli teater evakueeritud Kuibõševi. Teatri viimane renoveerimine kestis kuus aastat ja kolm kuud, 2. juulist 2005 kuni 28. oktoobrini 2011. Rekonstrueerimise käigus taastati teatri suure saali akustika, NSV Liidu sümboolika teatri portikusel asendati Venemaa Föderatsiooni sümboolikaga.
Võrgu tänav

Võrgu tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kalamaja asumis.
Tänav sai nime 19. juunil 2002.
David Firth

David Firth (sündinud 23. jaanuaril 1983 Inglismaal Doncasteris) on Flash-animaator ja paljude lühivideote autor. Tema töödes kujutatakse tihtipeale midagi sürreaalset seoses vaimuhaiguste ja luupainajatega.
Tema kõige tuntumate tööde hulka loetakse enamasti "Salad Fingersit" ja "Devvot". Tema tööd on suurema populaarsuse kogunud internetis, kuid tema töid on kajastatud ka mõne telekanali programmis.
David loeb enda loodud karakterite hääli ise sisse ning tema varieeruva tooniga kõnelemise ja häälitsuste tegemise oskust hinnatakse kõrgelt.

Muusika

Firth on teinud ka muusikat mitme artistinime all ja mitmes žanris. Tema sooloprojektide kõige levinum ühisnimi on aga "Locust Toybox". Ta ise on liigitanud oma muusikat sellistesse žanritesse nagu IDM, trip-hop ja ambient.
Plinius Vanem

Plinius Vanem (Gaius Plinius Secundus; umbes 23 Comum (praegu Como) – 25. august 79 Stabiae), oli vanarooma riigiametnik, sõjaväeülem, ajaloolane ja kirjanik. Plinius hukkus 79. aastal Vesuuvi vulkaanipurske ajal, võttes Misenumi laevastikuülemana osa päästetöödest.

Elu

Pliniuse isa oli ratsanikuseisusest pärinev Gaius Plinius Seler, Pliniuse ema nimi oli Marcella. Pliniuse õepoeg oli Plinius Noorem.

Looming

Pliniuse tuntuim teos on tema entsüklopeediline 37-köiteline "Looduslugu" ("Naturalis historia"). 1. köide sisaldab teemade ning kasutatud kreeka ja rooma autorite (ligi 400) loetelu, 2. köide käsitleb üldist matemaatilis-füüsilist ja 3.–6. köide mandrite (Euroopa, Aafrika, Aasia) geograafiat, 7. köide inimest, 8.–11. köide loomi, 12.–19. köide taimi, 20.–27. köide taimseid ja 28.–32. köide loomseid ravimeid, 33.–37. köide metalle ja kivimeid, ka kujutavat kunsti, kunstnikke ja taieseid.
DSDP

Ajalugu

1966. aasta 24. juunil allkirjastati leping USA Rahvusliku Teadusfondi (NSF) ja California Ülikooli regentide vahel, mille põhjal alustati projekti esimese faasiga. Puurimistel kasutati laeva Glomar Challenger, mille sobivuse kinnitas DSDP 11.augustil 1968. Lepingute kaudu Ühendatud Okeanograafiliste Asutustega (Joint Oceanographic Institutions ehk JOI) toetas NSF projekti juhendavat struktuuri ja finantseeris puurimisobjektide puurimiseelseid uuringuid. Teaduslik planeerimine leidis aset JOI abil, mille Maa süvauuringutega tegeleva osakonna (Joint Oceanographic Institutions for Deep Earth Sampling ehk JOIDES) nõuandjate gruppi kuulus 250 teadlast akadeemilistest institutsioonidest, valitsusasutustest ja eratööstustest. Järgmise 30 kuu jooksul koguti puursüdamikke Vaiksest ookeanist, Atlandi ookeanist, India ookeanist, Punasest merest ja Vahemerest. 1975. aastast ühinesid varem vaid USA osalusprogrammiga ka Saksamaa, Jaapan, Suurbritannia, Nõukogude Liit ja Prantsusmaa.

Puurimine

DSDP käigus tehti puurimises edusamme, mis aitasid kaasa ookeanipõhja uuringute arengule. 1970. aasta 14. juulil jõuti tehnoloogiani, mis lahendas kulunud puuriterade vahetamise probleemi, kasutades skaneerivat sonarit ja taassisestatavat koonust. 
1979. aastal võeti puurimisprotsessis kasutusele hüdrauliline kolb, mis tegi võimalikuks iidsete ookeani elupaikade uurimise. Veel laiendati ka puuraukude kasutamist, tehes geofüüsikalisi ja geokeemilisi mõõtmisi puuraukudes nii puurimise jooksul kui ka sellele järgnevalt. Aeg-ajalt paigaldati puuraukudesse seismilise monitooringu seadmeid, mille mõõtmistulemused on laiendanud arusaamist laamtektoonika dünaamiliste protsesside osas.

Tulemused

Üks esimesi suuremaid avastusi oli soolakuplite kui potentsiaalsete naftaleiukohtade avastamine, kuid missiooni eesmärgiks olid siiski teaduslikud, mitte kommertslikud uuringud. 
Olulisemaks osutusid aga Atlandi ookeani riftivööndis Lõuna-Ameerika ja Aafrika vahelisel alal sooritatud puurimised. Tehti 17 puurimist 10 asukohas ning kogutud andmed kinnitasid mandrite triivi hüpoteesi ja ookeanilise maakoore uuenemist riftivööndis. Alfred Wegeneri mandrite triivi hüpoteesi kinnitamine tugevdas ka teooriat kunagise hiidmandri Pangaea olemasolust. Ookeanipõhjast võetud proovid toetasid laamtektoonika teooriat, mida sel ajal püüti rakendada mäeahelike, maavärinate ja ookeanisüvikute tekke selgitamiseks. 
Lisaks eelnevatele avastustele määrati ookeanilise maakoore vanus, mis ei ole ilmselt rohkem kui 200 miljonit aastat. 
Programmi käigus ookeanipõhjast eraldatud puursüdamikke hoitakse kolmes IODP hoidlas, mis paiknevad USA-s, Saksamaal ja Jaapanis. Pool igast südamikust säilitatakse puutumatult tuleviku teadlaste jaoks ja teist poolt kasutatakse käimasolevas teadustegevuses. Algselt avaldatud aruanded uurimisretkede kohta on saadaval programmi kodulehel ja IODP andmebaasides.