Ungari Püha kroon

Pühaduse õpetus

Sarnaselt kõigi Euroopa kristlike kroonidega sümboliseerib see aupaistet ja tähendab seega, et kandja valitseb Jumala armust. Rahvapärimuse järgi hoidis István Püha krooni kroonimise ajal (aastal 1000), et pakkuda seda "Nagyboldogasszony" ("Õnnistatud neitsi Maarjale"), et pitseerida jumalik leping tema ja jumaliku krooni vahel. Pärast seda on "Nagyboldogasszony" kujutatud mitte ainult kui Ungari kuningriigi patrona (kaitsepühak), vaid ka kui regina (s.o "kuninganna"). See leping pidi volitama jumaliku võimuga krooni aitama tulevasi Ungari kuningaid ja aitama tugevdada poliitilist süsteemi, mis põhines niinimetatud "Püha krooni õpetusel" (ungari: Szentkorona-tan). 
Krooni valvur Péter Révay selgitas seda õpetust oma töödes Commentarius De Sacra Regni Hungariae Corona (Ungari kuningriigi Püha krooni selgitus, avaldatud Augsburgis aastal 1613) ja De monarchia et Sacra Corona Regni Hungariae (Ungari monarhiast ja Pühast kroonist, avaldatud Frankfurdis aastal 1659). Selle õpetuse keskmes oli arusaam, et kroon ise oli isiksus ja juriidilise isikuna identne Ungari riigiga. See on hea valitsevale monarhile, kes valitseb "krooni nimel".

Krooni päritolu

Vastavalt kõige tunnustatumale teooriale, mis on esitatud Ungari Teaduste Akadeemia ja ka Ungari Katoliku Piiskopliku Konverentsi väljaannetes, koosneb Ungari Püha kroon kahest peamisest osast: corona graeca ja corona latina. See loodi Béla III valitsusajal Bütsantsi mõju all. (Ungari kuningas Béla III oli üles kasvanud Bütsantsi õukonnas ja oli mõnda aega seal ametlik troonipärija.) Ungari esimese kuninga István I kroonimine, kes hiljem kanoniseeriti kui István Püha, tähistab Ungari riikluse algust. Kuupäevaks on erinevalt antud kas 1000. aasta jõulud või 1. jaanuar 1001.
Ühe versiooni krooni päritolust on kirja pannud piiskop Hartvik (ajavahemikus 1095–1116), milles "paavst" saatis kuningas István I-le "oma õnnistuse ja krooni". See uskumus põhineb piiskop Hartviki poolt 1100.–1110. aastate paiku kuningas Kálmáni palvel kirjutatud elulool. "Hartviki legendi" järgi saatis Püha István Esztergomi peapiiskopi Astriki Rooma küsima või nõudma "paavstilt" (mõlemad on algsest ladina käsikirjast võimalikud) krooni, kuid see ei ütle paavsti nime. Ükskõik kui palju Astrik kiirustas, oli Poola vürsti Mieszko I saadik kiirem ja kroon valmistati tulevasele Poola kuningale. Paavst oli öösel näinud und, milles jumala ingel ütles talle, et tuleb veel üks, teise rahva saadik küsima krooni oma kuningale. Ingel ütles paavstile: "On veel üks saadik tundmatu rahva juurest, kes küsib [või nõuab] samuti krooni, palun anna kroon neile, kui nad on selle ära teeninud". Järgmisel päeval lähenes Astrik paavstile, nii et see andis krooni talle. "Hartviki legend" ilmus liturgilistesse ja palveraamatutesse Ungaris 1200. aasta paiku, meenutades selleaegset paavsti Silvester II-st. 
Järelikult levis lugu sellest, kuidas kroon paavst Silvester II poolt saadeti, kogu kristlikus maailmas, nii väidab krooni valvur Péter Révay aastal 1613, et kogu kroon anti pühale Istvánile paavst Silvester II poolt. Kuid seda legendi tuleb pidada erapoolikuks, kuna Mieszko I ei elanud samal ajal püha István I või paavst Silvester II-ga. Ka saame me üüha Istváni "Suurest legendist", mis kirjutatud umbes samal ajal, kui ta kanoniseeriti (1083), teada vaid seda, et "viiendal aastal pärast oma isa surma (...) toodi paavsti õnnistuskiri (...) ja üks issanda soosik István valiti kuningaks ja võiti õliga ja krooniti õnnelikult kuningliku au diadeemiga". Selles legendis puudub selgelt informatsioon, et kroon oli Roomast. Veelgi enam, Vatikanist pole leitud dokumente krooni annetamisest, kuigi Vatikan on huvitatud, et kroon anti Roomast, kuna see esindab domineerimist Ungari kuningriigi üle.
On veel üks versioon püha krooni päritolust, mis on populaarne eksitus: Thietmar von Merseburg (suri aastal 1018) teatab, et Saksa-Rooma riigi keiser Otto III nõustus püha Istváni kroonimisega ja paavst saatis oma õnnistuse; nii väidavad paljud ajaloolased, et ta saatis ka krooni, kuigi kroonist pole teateid, nii et see ei vasta tõele.
Kahe peamise teooria – kingitus paavstilt ja loomine Béla III ajal – kõrval on arvukalt erinevaid romantilisi teooriaid, mis panevad krooni päritolu kaugesse minevikku ja Aasiasse.
Küsimus, mil määral kuulus püha krooni ülemine osa tõepoolest kuningas István I kroonile, jäi lahtiseks aastani 1978, mil kroonimise ametimärgid tagastati Ungari Rahvavabariigile ja sai teostada põhjalikku uurimist.
Erinevad stiilid ja tehnikad, mida on kasutatud vaabapiltide tegemisel, ja tõsiasi, et pealdised diadeemil on kreeka keeles ja ristpaelal ladina keeles, viitab sellele, et kaks osa tehti arvatavasti kahel erineval ajal. Kuid tuleb meeles pidada, et pole teada mistahes kujundeid, millega kroon on eraldatud: püha kroon näib alati ühena.

Krooni tüüp

Kroon on kroonimiskroon, mida tuleb kanda vaid kroonimisel, ja muul ajal valvab seda kaks kroonivalvurit (koronaőr). Peale selle on veel vaid kaks inimest, kes seda puutuda saavad: nádorispán (kõrgeim ilmalik tiitel), kes paneb selle padjale kroonimise ajal, ja Esztergomi peapiiskop (Ungari priimas, kõrgeim kiriklik tiitel), kes paneb selle kuningale pähe.

Krooni struktuur ja selle ikoonid

Püha kroon on tehtud kullast ja kaunustatud 19 vaappildiga, samuti poolvääriskivide, tõeliste pärlite ja almandiiniga. Sellel on kolm osa: alumine diadeem (corona greca), ülemised ristpaelad (corona latina) ja rist tipus, mis on praegu vildak.
On neli ripatsit (pendiilia), rippudes kettide otsas diadeemi mõlemal küljel ja üks taga.

Corona graeca

Corona graeca ("kreeka kroon") on 5,2 cm lai ja 20,5 cm läbimõõduga.
Kaks lõigatud pinnaga akvamariini diadeemi tagaosas lisati asendusena kuningas Mátyás II (1608–1619) poolt. Vaappilt esiosas kujutab Pantokraatorit. Võrul Jeesusest paremal ja vasakul on peainglite Miikaeli ja Gabrieli pildid, millele järgnevad pühakute Jüri ja Demetriose ning Kosmase ja Damiani poolpikkuses kujutised.
Kaarduvas raamis diadeemi tagaosas on kujutatud keiser Michael VII Doukast (1071–1078). Sellest allpool vasakul on poolpikkuses pilt "Kon. Porphyrogennetos", see on arvatavasti kas keiser Michaeli vend ja kaaskeiser Konstantios Doukas või tema poeg ja pärija Konstantinos X, mõlemad olid sündinud purpuris. Paremal on Ungari kuninga Géza I (1074–1077) pilt kreekakeelse pealdisega: "ΓΕΩΒΙΤZΑC ΠΙΣΤΟC ΚΡΑΛΗC ΤΟΥΡΚΙΑC" (Geōbitzas pistós králēs Tourkías, mis tähendab: "Géza I, turkide maa ustav kralj"). Tolleagne Bütsantsi nimi ungarlastele oli "turgid", samas kui Kreeka õigeusu kiriku Ungari haru Konstantinoopoli halduses nimetati "Turkia (Ungari) metropoliseks" ja selle kiriku pea oli "Turkia (Ungari) metropoliit". Nagu oli kombeks Bütsantsi riigi hierarhias, tehti selget vahet keisrite ja Ungari kuninga vahel, kasutades Géza jaoks tavalise lõunaslaavi sõna "kuningas" (kralj) helleniseeritud kuju. Pühakud ja kreeka valitsejad omasid aupaisteid, samas Géza ei omanud. Pealdised keisrite nimedel on punasega, samas Ungari kuningal on tumesinise või mustaga.
Vaabaplaadid ringvõrul, Pantokraatorit kujutav paneel ja keiser Michaeli pilt on kõik kinnitatud kroonile erinevate tehnikatega. Keisri pilti ei saadud kinnitada võrule samal viisil, kui Pantokratori pilti esiosas. Raamistik on volditud ülespoole ja keisri pilt on naelutatud servale. Siit saab seega järeldada, et Michael VII pilt pole algselt loodud sellele kroonile, vaid kasutati arvatavasti esialgu kusagil mujal.
Corona graeca oma teravate ja karjate plaatidega on identne Bütsantsi keisrinnade kroonide kujuga – teiste sõnadega, see oli naise kroon. See anti keiser Michael VII Dukase poolt 1075. aasta paiku kuningas Géza naisele Synadenele. Kingitus ei olnud uus kroon, vaid pigem vana naisele mõeldud kroon, mis valiti keisri varakambrist ja kujundati ümber. Vananenud vaappildid eemaldati, kuna need kas kujutasid varasemaid ajaloolisi isikuid või ei sobinud Ungari kuningannale õukonnaprotokolli järgi. See oli sellise kujuga, et kroon saadeti Ungarisse.
On veel üks seisukoht, et corona graeca peal kujutatud Géza pole kuningas Géza I, vaid püha Istváni isa. Seda seisukohta kinnitab tõsiasi, et suurvürst Géza on kujutatud corona gracea peal ilma kroonita, kuigi kannab kuninglikku valitsuskeppi.

Corona latina

Corona latina ("ladina kroon") on tehtd neljast 5,2 cm laiusest kuldribast, mis keevitatud keskse ruudukujulise plaadi (7,2x7,2 cm) serva külge; ribad on eeldatavasti esialgu tehtud mõnele muule objektile ja kohandatud kroonile. See ei ole iseseisev objekt, kuna sel ei ole üksinda funktsiooni. Selle eesmärk oli siduda corona graeca võru ülemine serv ja pakkuda kuplikujulist ülaosa. 
Pealdised pühakute piltidel ja nende kirjapilt vihjab ajale, millal nad tehti. Antiikstiilis suurtähtede seas on T Toomases ja teine U Pauluses moodustatud stiilis, mis on iseloomulikud ladina tähtedele, mida kasutati Bütsantsi müntidel, millisest praktikast loobuti 11. sajandi keskpaigas. Nad võisid kaunistada reliikvialaeka või kaasaskantava altari, mille István I sai paavstilt, või võib-olla raamatu ehiskinnise. On ka võimalik, kuigi ei saa kinnitada, et István I sai krooni kingituseks ühelt paavstilt, täiendades tema kingitusi – ajalooliselt dokumenteeritud. Kuid apostlite pilt põhineb nende stiilil, mida ei saa dateerida 1000. aasta paiku.
Lõikuvad paelad on ääristatud helmestatud kuldtraadiga, mis sulgeb paelte alumise otsa ja lõpetab kaunistuste süsteemi. Kesksel plaadil on 12 pärlit ja corona latina peal kokku 72, mis sümboliseerib Kristuse jüngrite arvu. (aktid 10.1).
Keskne plaat on kaunistatud ruudukujulise Pantokraatorit kujutava vaappildiga. Igal plaadil on 2 (kokku 8) pilti seisvatest apostlitest, mis on sarnased esimesele 8, loetletud aktides 1.13.
Éva Kovács ja Zsuzsa Lovag viitavad, et corona latina oli algselt suur Bütsantsi asteriskon kreeka kloostrist Ungaris. Selleks, et mahutada see uude rolli, lõigati apostlid selle asteriskoni kõigi nelja haru allosas küljest ära, enne kui see kinnitati väga rohmakalt corona graeca sisekülge, et muuta see Bütsantsi lahtine kroon suletud krooniks (s.o., krooni tüübiks kohandati autokraat, vanem keiser või monarh Bütsantsi keiserlikus protokollis) ja anda alus reliikvialaeka ristile selle tipus (vaata Rist).

Rist

Rist on kroonile kinnitatud töötlemata kujul, kerkides Kristuse vahelihasest kesksel vaapplaadil krooni tipus. See lisandus võis aset leida 16. sajandil. Rist muutus kõveraks 17. sajandil, kui kroon sai viga, arvatavasti ametimärkide hoidmiseks mõeldud raudlaeka kaanega, mis suleti kiiruga ja krooni ei pandud korralikult kohale. Rist on sealt peale jäänud kaldu asendisse ja nüüd kirjeldatakse seda alati nii.
Éva Kovács vihjab, et praegune lame rist krooni tipus asendas algset topelttõkestatud reliikviaristi, mis koosnes kolmest Püha Risti tükist ja et see oli see Püha Rist Pühal kroonil, mis tegi selle pühaks. Ta väidab, et Szabolcs de Vajay juhtis ta tähelepanu kummalisele juhtumile krooni ajaloos, mis oli kõigi tähelepanu alt täiesti kadunud. Enne, kui kuninganna Izabela andis valitseja ametimärgid aastal 1551 Ferdinandile üle, murdis ta krooni tipust risti oma pojale, János Zsigmondile. Tolleaegse Poola krooniku järgi kandis János Zsigmond seda risti oma rinnal kuni oma elu lõpuni, "...kuna see, kellel on see rist, võib tagasi saada valduse kadunud osad, mis, allutatuna risti võimule, sellele kuulusid".  
Hiljem sai rist Zsigmond Bathory omaks, kes oma pihiisa poolt veenatuna kinkis selle keiser Rudolf II-le. Sellest teatas Itaalia saadik Prahas, kes rääkis ka Izabela-János Zsigmondi loo. Éva Kovács märgib ka, et "mitu väikest kildu Pühast Ristist oli Árpádi dünastia valduses. Huvi all on just väiksemad tükid, mis on pandud kirstu ristile, mis on omistatud pühale Istvánile. Püha Risti väikese tüki kohta kirjutas Vene kroonik, kes kirjutas üles kuningas Geza II kampaaniaid, et see oli püha kuninga omand ja vaatamata oma väikesele suurusele oli see suure jõuga reliikvia. Me oleme võib-olla õigel teel, kui kahtlustame, et Ungari kroon oli püha, kuna seda oli kunagi tugevdatud killuga võidu toonud reliikviast. . . . me tunneme õige vähe reliikviakroone. Mainimaks kõige ilmsemat näidet, lubage tsiteerida Karl IV krooni, millel rist, mis sisaldab okka reliikviat."
Hiljem oli see kroon, mitte Püha Istváni risti reliikvia, mida hakati pidama pühaks selle traditsioonilise sideme kaudu Püha Istvániga. Éva Kovács märgib selles osas veel patriarhaalse või topelttõkestatud risti ja krooni varajast kasutamist iidsel Ungari kuninglikul vapil. Kuna reliikvia ristid võtsid sageli sellise topelttõkestatud kuju, on patriarhaalse risti kasutamine kuninglikul vapil otsene viide sellele ja selle kuningliku reliikvia kujutis. See side krooni ja kuningliku reliikvia vahel aitab ka põhjendada teooriat, et Püha kroon oli alati mõeldud teenima oma ajaloolist rolli seadustamaks oma kandja positsiooni kui tõeline jumala poolt määratud Ungari kuningas.

Kroon kui tervik

Püha krooni kuju on sama, kui Bütsantsis kasutatud suletud tipuga kamilavka-tüüpi kroonidel. Paljude piltide kasutamine on samuti Bütsantsi kroonidele iseloomulik. Kui lõikuvad võrud lisati corona graecale Béla III valitsusajal, kes oli üles kasvanud Konstantinoopolis, kaunistati võrud just corona graeca järgi, ehk kavatsusega imiteerida Bütsantsi kroone.

Ühenduslülid esimese Ungari kuninga István Pühaga

Corona latina lõikuvate võrude kasutamise kõrval, mis arvatavasti tuli Püha Istváni varakambrist, oli krooni loomise ajal veel lootust, et kroonimise ametimärkidele lisatakse veel kullassepatööd, mis oleks ühendatud esimese, õndsaks kuulutatud Ungari kuninga Istvániga.
Kroonimismantlile tikitud pealdis näitab täie kindlusega, et István I ja kuninganna Gizella tegid selle aastal 1031.
Kroonimise valitsuskepi koos riigiõunaga võib lõpuks samuti Püha Istváni aega dateerida. Keiser Heinrich II ja Burgundia Rudolf III pitseritel hoiavad valitsejad sama kujuga valitsuskeppe. Sellist lühikest valitsuskeppi koos riigiõunaga ei kasutatud ametimärgina ei varem ega hiljem.

Ametimärgid tänapäeval

Pühal kroonil on olnud elav ajalugu, olles palju kordi varastatud, peidetud, kaotatud, taasleitud ja väljamaale viidud. Árpádi dünastia (1000–1301) ajal hoiti kroonimise ametimärke kroonimise linnas Székesfehérváris. Hiljem asus kroon ühes kolmest kohast: Visegrád (Pesti komitaadis); Pozsony (tänapäeva Bratislava); või Buda. Aastatel 1805–1806 hoiti krooni umbes kolm kuud Munkácsi lossis (nüüd Mukatševe Ukrainas). Lajos Kossuth võttis krooni ja kroonijuveelid pärast 1848. aasta Ungari revolutsiooni kokkuvarisemist kaasa ja mattis need puidust kastis pajumetsa Orșova lähedal Transilvaanias. Hiljem kaevati need üles ja toodi aastal 1853 tagasi kuningalossi Budas.
Teise maailmasõja lõppedes saadi kroonijuveelid 4. mail 1945 USA 86. jalaväediviisi poolt kätte Mattsees, Austrias. Kroonijuveelid viidi Lääne-Euroopasse ja anti lõpuks Ungari krooni valvuri poolt Ameerika Ühendriikide Armeele, et kaitsta neid Nõukogude Liitu sattumise eest. Enamuse külma sõja ajast hoiti krooni Ameerika Ühendriikide Kullahoidlas (Fort Knox Kentuckys) kõrvuti Ameerika kullareservide ja teiste hindamatute ajalooliste esemetega. Pärast ulatuslikke ajaloolisi uuringuid krooni ehtsuse kinnitamiseks tagastati see USA presidendi Jimmy Carteri käsul 6. jaanuaril 1978 Ungari Rahvavabariigile. Enamus praegusi akadeemilisi teadmisi Ungari kuninglike rõivaste kohta pärinevad sellest tänapäevasest uuringust. Pärast olulist USA poliitilist arutelu sisaldas leping tagastada juveelid palju tingimusi, kindlustamaks, et Ungari rahvas, mitte selle kommunistlik valitsus, pärib juveelid.
Pärast kommunismi langemist aastal 1990 lisati kroon riigivapile, kui Rahvusassamblee valis sõjaeelse vapi, eelistades seda kroonita Kossuthi vapile aastast 1849.

Kroonimise ametimärkide muud elemendid

Euroopas unikaalselt on enamus keskaegsest kroonimise ametimärkide kollektsioonist säilinud. 1. jaanuaril 2000 viidi Ungari Püha kroon Ungari Rahvusmuuseumist Ungari parlamendihoonesse. Valitsuskepp, riigiõun ja kroonimismõõk viidi samuti parlamenti.
Väga lai kroonimismantel jääb klaasist väärisgaasiga täidetud võlvruumi Rahvusmuuseumis oma erilise, kehva seisundi tõttu. Erinevalt kroonist ja teistest ametimärkidest dateeritakse algselt punast värvi mantel tagasi István I aega ja tehti 1030. aasta paiku. Vanad ürikud kirjeldavad rüüd kuninganna ja tema õvede käsitööna ja mantli tagaosa keskpaik kannab kuninga ainust teadaolevat portreed (mis näitab tema krooni, mis pole praegu olemasolev). Ümar ladinakeelne tikitud pealdis tuvastab mantli kui piiskopi kaasula.
Valitsuskeppi peetakse kunstiliselt kõige väärtuslikumaks esemeks Ungari kuningliku inventari hulgas. Sellel on mäekristallist kuul, mis kaunistatud graveeritud lõvidega, 10. sajandi Fatimiidide kalifaadi haruldane toode. Selle käepidemeks on puupulk, mis ümbritsetud väga hästi tehtud hõbeornamendiga.
Tseremoniaalne sirge mõõk Püha krooni kollektsioonis on 14. sajandi Itaalia toode. Kuid arvatav originaalne mõõk István I ajast on aastast 1368 Praha Püha Vituse toomkirikus. Selle lühikese (60 cm) elevandiluuga kaunistatud Normanni mõõga hea seisund näitab Ulfberhti seppade oskusi 10. sajandi viikingite terasetöökodades Reinil (vaata Oakeshotti klassifikatsioon). Kuigi mõõk külastab korrapäraselt Ungarit muuseumilaenuna, ei ole see kunagi peaosas Ungari kroonimistes.
Väidetavalt kuningas István I-le kuulunud piik, mis näha mantliportreel, saadi väidetavalt Saksa-Rooma keisrilt 1100. aasta paiku.