google/wiki40b huggingface dataset:
Utoopia

Utoopia on hüpoteetiline ideaalriik või ideaalne ühiskond. Ka on selle sõnaga tähistatud selliste ühiskondade loomiseks reaalselt asutatud kogukondi. Utoopiaks võidakse nimetada ka mõne sellise riigi või ühiskonna kirjeldust. Kõnekeeles nimetatakse utoopilisteks häid, kuid mingitel põhjustel mitteteostatavaid ettepanekuid. Utoopia vastandiks on düstoopia.
Termin pärineb Thomas More'i teosest "De Optimo Reipublicae Statu deque Nova Insula Utopia", mida tavaliselt teatakse pealkirja "Utoopia" all. More lõi sõna "utoopia" kahest kreekakeelsest neologismist – outopia, mis tähendab mitteeksisteerivat kohta, ja eutopia, mis tähendab head kohta.
Nikolai Lunini tänav

Nikolai Lunini tänav on tänav Tartus Maarjamõisas ja Veerikul.
Lunini tänav algab Riia tänavalt ning kulgeb algul loodesse ja siis põhja. Ta on umbes 1,3 km pikk. Ta lõpeb Ludvig Puusepa, Näituse, Ilmatsalu ja Veeriku tänava ristmikul. Sealt edasi jätkub ta Vitamiini tänavana.
Lunini tänaval on algusest lõpu poole minnes ühine ristmik Säde tänavaga (vasakult), Ümera tänavaga (paremalt), Ehitaja tänavaga (vasakult), Nooruse tänavaga (vasakult), Ülase tänavaga (vasakult), Viljandi maanteega (vasakult) ja Tervishoiu tänavaga (paremalt).
Tänav oli varem osa Suur kaare tänavast nagu Vitamiini tänavgi. Tänav on nimetatud 11. novembril 1980 Tartu teadlase Nikolai Lunini auks, kellel on olulisi teeneid vitamiinide avastamisel.
Tänava ääres asub Mathieseni park ning Tartu Ülikooli Kliinikumi hooned.
Francesco Sartori

Francesco Sartori (sündinud 1957) on Itaalia helilooja, pianist ja trompetist, keda tuntakse eelkõige laulu "Con te partirò" ("Aeg lahkuda") järgi, mille ta lõi koos Lucio Quarantottoga tenor Andrea Bocelli jaoks. Laul salvestati ka ingliskeelse duetina pealkirjaga "Time to Say Goodbye", seda laulsid Bocelli ja Sarah Brightman.
Sartori ja Quarantotto kirjutasid ka laulud "Canto della Terra" ja "Immenso" Bocelli 1999. aastal plaadile "Sogno" ning "Mille Lune Mille Onde" tema 2001. aasta plaadile "Cieli di Toscana". 2007. aastal salvestati ka "Canto della Terra" Bocelli ja Brightmani duetina.
Sartori ja Quarantotto töötavad koos Itaalia firmas Sugar Music ning on koostanud olulise osa Bocelli poprepertuaarist.
Natalja Lopuhhina

Natalja Lopuhhina (enne abielu von Balk; vene Наталья Фёдоровна Лопухина (фон Балк); 11. november 1699 – 11. mai 1763) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisrinnade Anna Ivanovna ja Jelizaveta Petrovna õukonna riigidaam.
Teda süüdistati vandenõus nn. Lopuhhini afääris ja pagendati Siberisse.

Perekond

Tema vanemad olid Liivimaa aadlik ja hilisem Riia kuberner Theodor von Balk (1670–1739) ja Matrjona Mons, kes oli Peeter I lähedaste Anna Monsi ja Villim Monsi õde ja 1724. aastast Katariina I riigidaam.  
Tema vennad Pavel (1690–1743/60) ja Pjotr (1712–1762) olid Venemaa sõjaväelased, kammerhärrad ja Püha Aleksandr Nevski ordeni kavalerid.
Natalja abiellus Jevdokija Lopuhhina sugulase, viitseadmirali ja Astrahani kuberneri Stepan Lopuhhiniga (surnud 1748). Abielust sündis poeg Ivan, kes koos emaga küüdidati Siberisse.
St. Johnsi maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1821. aastal.

Rahvastik

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 190 039.
Bodil Joensen

Bodil Joensen (25. september 1944 – 3. jaanuar 1985) oli taani pornonäitlejanna.
Rob Kaman

Rob Kaman (sündinud 5. juunil 1960 Amsterdamis) on endine hollandi kikkpoksija, 9-kordne maailmameister.
Teda tuntakse ka hüüdnimega "Mr. Low Kick".
Rob Kaman oli esimene eurooplane, kes tuli WKA organisatsiooni kikkpoksi maailmameistriks. Tiitlimatš toimus 23. septembril 1983 Amsterdamis. Kaman Alistas seal ameeriklase John Moncayo.
Harlani maakond (Nebraska)

Harlani maakond (Harlan County) on maakond USA-s Nebraska osariigis. Geograafilised koordinaadid on 40°17' N, 99°40' W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Alma.
Maakonna pindala on 1487 km². Veepindala on 54 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 3423. Aastal 2000 oli elanike arv 3786.

Ajalugu

Harlani maakond moodustati 1871. aastal. Maakond sai nime Iowa senaatori James Harlani järgi.
Jaan Org

Jaan Org VR I/3 (23. märts 1895 Viljandi vald – 3. september 1943 Norillag, Krasnojarski krai) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Sündis põllutöölise pojana. Aastatel 1912–1916 õppis Tartu Õpetajate Seminaris.

Teenistus ja ühiskondlik tegevus

Tsaariarmees teenis aastatel 1916–1917, lõpetades 1916. aastal Moskva Aleksei sõjakooli lipnikuna. 
Teenis Eesti sõjaväes aastatel 1918–1940. Võitles Vabadussõjas, mille eest Orgu tunnustati I liigi 3. järgu Vabadusristiga. Eesti sõjaväes oli viimati kolonelleitnant Sõjavägede Staabi juhtide reservis.
Valiti 1932. aastal taarausu usuühingu Hiis esimeheks.
Punaarmees teenis 232. laskurpolgus varustusülema ja komandöri asetäitjana Elvas alampolkovniku auastmes.

Represseerimine ja surm

Jaan Org vahistati NKVD poolt 14. juunil 1941 Elvas ja küüditati Petserist. Viidi Norillagi. Org mõisteti erinõupidamisel 15. mail 1941 10 aastaks laagrisse, kus ta hukkus. 29. septembril 1941 esitas uurija Sarajev Orule süüdistuse – Eesti sõjaväe ohvitser, võitles kodusõjas Punaarmee vastu, veendunud natsionalist.
Jaan Tõnissoni neljas valitsus

Valitsuse moodustamine

26. aprillil 1933 astus Konstantin Pätsi valitsus astus tagasi, kuna Rahvusliku Keskerakonna ministrid lahkusid valitsusest majanduspoliitiliste erimeelsuste tõttu. 
Uue valitsuse moodustamiseks tegi Riigikogu esimees Jaan Tõnisson ettepaneku iseendale ja võttis selle ka vastu. 18. mail 1933 astus ametisse Jaan Tõnissoni juhitud valitsus. Valitsus valiti ametisse 51 poolt- ja 40 vastuhäälega.
Jaan Teemant ütles enne hääletamist: "Uut valitsust moodustati saladuskatte all. Must mask kattis neid vaateid, mida nüüd teostada tahab praegune valitsus. Musta mantli mehed pidid valitsust moodustama, kes nad olid, seda keegi ei teadnud. See seisukord on vastolus riigikorraga, mille esindajad teie siin olete. Demokraatlik kord ei tunne sarnast valitsuse moodustamist, demokraatliku korra juure[s?] lähevad valitsuse ja tulevad valitsused, aga teatades ühtlasi, missuguseid vaateid valitsus pooldab ja milliste vaadete teostamisele ta asub."
Vaatmik

Vaatmik (ingl poster) on (teadus)ettekanne, mis esitatakse stendile vm alusele välja panduna.

Terminid

Tuletise vaatmik lõi keeleteadlane Peep Nemvalts 2001. aastal tegusõnast vaatama (nagu lugema : lugemik, astuma : astmik jms).
Vaatmik loodi ingliskeelse postri asemel. Poster võib tähendada nii (reklaam)plakatit kui ka stendiettekannet.
Lisaks postrile ja stendiettekandele kasutatakse vaatmiku sünonüümina ka posterettekannet.
Kingmani maakond

Kingmani maakond on maakond Ameerika Ühendriikides Kansase osariigis.
2010. aastal elas maakonnas 7858 inimest. Maakonna keskus ja suurim linn on Kingman (3275 elanikku). Suuremad asulad on veel Norwich (539) ja Cunningham (491).
Maakonna pindala on 2245 km². Veepindala on 9 km²
2010. aasta augusti äikesetorm

2010. aasta augusti äikesetorm oli orkaani mõõtu torm, mis tabas Eestit 2010. aasta 8. augusti õhtul. Radariandmete järgi sisenes torm üle Eesti lõunapiiri Võru-, Valga- ja Viljandimaa piirilõigul umbes kell 18.30. Suure Munamäe vaatetornis oli tormi saabumine lõuna-edela suunast võimsa pilvemassiivina jälgitav umbes kella 18.15 paiku. Sellele järgnesid paduvihm, rahe, tormituul ja äike.
Kõige tugevam tormituul registreeriti Väike-Maarjas kella 19:00 ja 20:00 vahel ja see oli 36,5 m/s.
Arvatavasti oli tegemist küllaltki harva esineva nn derecho tüüpi äikesetormiga.

Tuule tugevus

Tuule kiirus (m/s)
Väike-Maarja 36,5
Tooma 31,9
Tõravere (Tartu) 26,0
Kunda 25,6
Jõgeva 23,5
Võru 23,4

Purustused

Eesti Energia klientidest jäi elektrita umbes 40 000 – 60 000 klienti.
RMK metsades põhjustas tormituul ränki kahjustusi umbes 670 hektaril, erakorralist raiet vajas ligi 200 000 m³ mahus metsa. Kõige tugevamalt said kannatada Lääne-Virumaa metsad, kus lageraiet vajas umbes 430 ha metsa. Võrdluseks võib öelda, et Võrumaal oli 58 ha, Jõgevamaal 57 ha ja Tartumaal 46 ha lageraiele läinud metsa.
17. augustiks 2010 oli siseministeeriumi andmetel teatatud tormikahjudest umbes 30 miljoni krooni suuruses. Sellest umbes 15 miljonit krooni moodustas Lääne-Viru maakonna ja 8 miljonit Väike-Maarja osa.
Nina Zilli

Maria Chiara Fraschetta (sündinud 2. veebruaril 1980 Piacenzas), esinejanimega Nina Zilli, on itaalia laulja ja laululooja.
Tema debüütalbum "Sempre Lontano" ilmus 2010. aastal ja see osutus edukaks. Samal aastal võitis ta lauluga "L'uomo che amava le donne"Sanremo muusikafestivali žüriiauhinna.
2012. aasta Sanremo muusikafestivalil valiti ta Itaalia esindajaks 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Bakuus. Eurovisioonil saavutas ta lauluga "L'amore è femmina" 101 punktiga 9. koha. "L'amore è femmina" ilmus tema teisel samanimelisel albumil.
2015. aastal ilmus tema kolmas album "Frasi & fumo".
Ta osales ka 2015. aasta Sanremo muusikafestivalil, kus saavutas 9. koha.
Innocentius IX

1591. aasta konklaav

Innocentius IX valiti paavstiks 29. oktoobri pärastlõunal 1591 Vatikani paavstipalees ja krooniti 3. novembril. Ta oli kolmas Gregorius XIII poolt pühitsetud kardinal, kes valiti paavstiks. Ta valis nime Innocentius III järgi.
27. – 29. oktoobrini 1591 toimunud konklaavil osales 56 kardinali. Sellel konklaavil säilitas Hispaania fraktsioon kardinal Alessandro Damasceni Peretti juhtimisel oma mõjuvõimu, kuid vältis viimase konklaavi tõttu jõulist tegevust. Lisaks Facchinettile oli soosikuks ka kardinal Girolamo Simoncelli. 28. oktoobril toimunud voorus sai Facchinetti 24 häält ja järgmisel hommikul 28 häält. Pärastlõunal kuulutati ta Hispaania fraktsiooni mõjul paavstiks.

Valitsemisaeg

Innocentius IX orienteerus välispoliitikas eelkõige Hispaaniale ja ta toetas Katoliiklikku Liigat võitluses Henri IV vastu. Innocentius IX saatis suure rahasumma Rouenit piiravale paavstiarmeele.
Oma kroonimispäeval 3. novembril tegi ta ettepaneku luua Sant' Angelo kindlusesse reservfond vältimatute kulude tarbeks.
4. novembril kinnitas ta bullas "Quae ab haec" Pius V otsust kirikuvarade võõrandamise kohta, mis on karistatav ekskommunikatsiooniga.
Ta kavatses paavstliku riigisekretariaadi töö jaotada kolme osakonna vahel: üks osakond oleks tegelenud Prantsusmaa ja Poolaga, teine Itaalia ja Hispaaniaga, kolmas Saksamaaga.
Innocentius IX tegeles kuritegevuse ohjeldamisega Kirikuriigis, ta soovis reguleerida Tiberi jõe voolu ja parandada Borgos sanitaarseid tingimusi. Ta otsustas vaeste abistamiseks alandada Roomas leiva hinda.
Bullas "Inter Felices" toetas ta Alonso Sánchezi tegevust.
Innocentius IX külmetus 18. detsembril, kuid pühitses samal päeval oma ainsal konsistooriumil kardinalideks oma õe Antonia pojapoja Giovanni Antonio Facchinetti de Nuce, kellest sai Sant Angelo kindluse kastellaan, ja Piacenza piiskopi Filippo Sega. Ta tegi samal päeval palverännaku 7 kirikusse.

Surm

Innocentius IX suri 30. detsembri 1591 varahommikul Roomas arvatavasti kopsupõletikku, olles valitsenud 62 päeva. Pärast teda on veel vähem valitsenud ainult Leo XI ja Johannes Paulus I. Ta maeti 8. jaanuaril 1592 Vatikani basiilikasse.
Juuru valla lipp

Juuru valla lipp on Rapla maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Juuru valla lipp.
Lipp kinnitati Riigikantselei sümboolikaosakonna poolt 4. mail 1998.

Lipu kirjeldus

Rohelise ristkülikukujulise kanga ülaservast, 2 ühiku kauguselt vardapoolsest otsast ning samakaugelt lipu lehviva otsa allservast suunduvad lipu keskele kaks sirget valget 1,2 ühiku laiust riba, mis pärast keerdumist teineteise ümber suunduvad horisintaalselt vastasotstesse.
Lipu normaalsuurus on 105 x 165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11 ühikut.
Itaalia embleem

Itaalia embleem (itaalia emblema della Repubblica Italiana) on Itaalia Vabariigi kasutatav embleem. Tihtipeale nimetatakse seda küll vapiks, aga kuna see ei vasta heraldika reeglitele, siis on tegemist embleemiga. 
Embleem võeti kasutusele 5. mail 1948. 
Embleemi keskmes on punasega ääristatud valge viisnurk (Itaalia täht), taustaks hammasratas, vasakul pool ääristab embleemi oliivioks, paremal tammeoks. Oksad on all köidetud punase lindiga, millel on valgete tähtedega kiri "REPVBBLICA ITALIANA" (Itaalia Vabariik).
Valge täht sümboliseerib Itaalia ühtsust. Hammasratas viitab Itaalia konstitutsiooni artiklile, mis ütleb, et "Itaalia on tööl põhinev demokraatlik riik". Oliivioks sümboliseerib rahu ja esindab Lõuna-Itaaliat. Tammeoks sümboliseerib tugevust ja väärikust ning esindab Põhja-Itaaliat.

Ajalugu

Alcide de Gasperi valitsus otsustas oktoobris 1946 pärast vabariigi väljakuulutamist kehtestada uue vapi. Kuulutati välja avalik konkurss tingimustel, et erakondade sümbolite kasutamine on keelatud ja kavand peab sisaldama Itaalia tähte. Viis võitjat said uued tingimused ja nad parandasid omi kavandeid. Nende seast kuulutati veebruaris 1947 võitjaks Paolo Paschetto.
Avalikkusele see kavand ei meeldinud. Niisiis korraldati uus konkurss. Ka selle võitis Paolo Paschetto. Veebruaris 1948 esitati uus kavand konstitutsioonilisele assambleele ja 5. mail kuulutas president Enrico de Nicola embleemi ametlikult välja.
Kose-Risti Hundikuristik

Kose-Risti Hundikuristik (ka: Hundikuristik) on kurisu Harju maakonnas Kose vallas Kose-Ristilt lõuna-kagus ja Risti-Juuru maanteest umbes 100 m läänes.
Kurisu on 50 m pikk, 30 m lai ja 4 m sügav, järskude veergudega.
Giovanni Paolo Maggini

Giovanni Paolo Maggini (1580–1632) oli Itaalia viiulimeister, Gasparo di Bertolotti da Salò õpilane, kes elas ja tegutses Brescias. Magginil endal ei olnud märkimisväärseid õpilasi, samuti ei olnud tal Brescias olulisi konkurente, seetõttu jäi Brescia Maggini surma järel viiuliehituse poolest tagaplaanile ning juhtpositsiooni võttis sellel alal sama maakonna, Lombardia linn Cremona. Viiuli ajaloo ja -ehituse sümboolse pealinnana püsib Cremona õhtumaises kultuuriteadvuses tänaseni.
Eesti tuntud viiuldaja ja meelelahutuskunstnik Vladimir Sapožnin mängis palju aastaid viiulil, mille võimalikuks meistriks peeti Magginit. Eraelus tagasihoidliku inimesena heitis Boba Sapožnin sellekohaste pärimiste peale nalja, et tegemist võib olla nii Maggini kui Matsuniga ... ("matsuni" pidi Boba kinnitusel gruusia keeles tähendama 'kohupiima', kuid teatud viisil hääldades võis asjatundmatule jääda mulje, et tegemist on mõne "tuntud itaalia meistriga").
Oiraadid

Oiraadid on rahvas Mongoolias ja Hiinas.
Oiraadi keel on lähedane kalmõki keelele.
Rahva nimetus tähendab tõenäoliselt "metsainimest". Teise versiooni järgi võib nimetust tõlkida kui "lähedane".
Väike-Rõude mõis

Väike-Rõude mõis (saksa keeles Klein-Ruhde) oli rüütlimõis Martna kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne maakonda Lääne-Nigula valda.
Mõis rajati 16. sajandi lõpul. Mõisa massiivne kahekorruseline varaklassitsistlik peahoone ehitati umbes 1800. Alates 1970. aastatest on peahoone varemetes.
Hahkkaruslane

Hahkkaruslane (Phragmatobia luctifera, varem ka Arctinia caesarea) on karuslaste sugukonda kuuluv liblikas. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012).
Eestis on ta väga harva püütud Lääne- ja Põhja-Eesti liivasel rannikul ning luidetel.
Eduard Raehlmann

Elulugu

Eduard Raehlmann oli sakslane ja arsti poeg.
Õppis Würzburgi ja Halle Ülikoolis, mille lõpetas 1872 meditsiinidoktori kraadiga, väitekiri "Ueber Farbenempfindung in dem peripheren Netzhantporthien". Oli 1872–1879 Strasbourgis professor L. Lagueri silmakliiniku assistent, ühtlasi 1875–1879 Strasbourgi Ülikooli eradotsent, 1879–1900 Tartu Ülikooli oftalmoloogia professor ja silmakliiniku juhataja. Aastast 1900 elas Münchenis. Tema ajal 1882 sai Tartu Ülikooli silmakliinik juurdeehitise.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: füsioloogiline optika, silmakudede patoloogilise muutused trahhoomi ja teiste haiguste puhul. Avaldas Tartus u 25 teadustrükist. Elu lõpupoole tegeles ka kunstiajaloo küsimustega.
Itaalia jalgpallikoondis

Ajalugu

Nii nagu paljud riigid, võlgneb ka Itaalia tänu jalgpalli avastamise eest inglise meremeestele ja kaupmeestele, kes seda mängu Põhja-Itaalias 19. sajandi lõpus tutvustasid. Harrastus levis kiiresti ning Itaalia jalgpalliliit asutati juba 1898. aastal. FIFA-sse astuti 1905. aastal. Esimese maavõistluse pidas Itaalia 1903 Prantsusmaaga ning Milanos võideti vastaseid 6:2.
Peatreener Vittorio Pozzol olid oskused, mis tegid Itaaliast 1930. aastatel kahekordse maailmameistri. 1934. aastal aitasid argentina päritolu kaitsja Luisito Monti väljapaistev mäng ning Angelo Schiavio ja Giuseppe Meazza väravad itaallastel kodus toimunud MM-il võita finaalis Tšehhoslovakkia 2:1. Kaks aastat hiljem võitis Itaalia meeskond Berliini olümpiamängudel kuldmedali ning 1938. aastal kaitses Pariisis maailmameistritiitlit. Silvio Piola lõi kokku viis väravat, neist kaks itaallaste 4:2 võiduga lõppenud finaalis Ungari vastu.
Järgmist tõusu tuli Itaalia jalgpallifännidel oodata aga 30 aastat. Selle sisse mahtus võõrmängijate mõõdutundetu import ning tugevale kaitsele (catenaccio) rajatud väravatevaese jalgpalli periood. Murest rahvuskoondise ebaedu pärast keelustas Itaalia jalgpalliliit 1964. aastal võõrmängijate osalemise Itaalia liigas (see keeld tühistati alles 1980. aastal).
Heas usus tehtud kardinaalse otsuse esimesed tulemused andsid end veel oodata, sest 1966. aasta MM-il põrus Itaalia koondis alagrupiturniiril, kaotades Põhja-Koreale.
1968. aasta EM-i finaalis sai Itaalial lisamängus jagu Jugoslaaviast 2:1 ja tuli Euroopa meistriks. Koondise võidus oli oluline roll poolkaitsjatel Gianni Riveral ja Sandro Mazzolal, samuti ründaja Luigi Rival. Samad mehed viisid Itaalia finaali ka 1970. aasta MM-il Mehhikos, kuid finaalis Brasiiliaga maailmameistriks tulla ei suudetud ja lepiti hõbemedalitega.
1978. aasta MM-il ja 1980. aasta EM-il sai Itaalia neljanda koha.
1982. aastal Hispaanias oli taas käes tähetund – 3:1 eduga finaalis Saksamaa LV üle tuldi kolmandat korda maailmameistriks. MM-i kangelane oli ründaja Paolo Rossi kuue väravaga.
1994. aastal USA-s jõuti finaali, kuid seal tuli tunnistada brasiillaste osavust ja jäädi teiseks.
Euro 2000 finaalturniiril mängisid itaallased end esikohamängule, kuid siis olid kullakavatsuste rikkujaks prantslased.
2006. aastal tuldi jalgpalli maailmameistriks, kui finaalis alistati penaltitega Prantsusmaa.
Fütotsönoloogia

Fütotsönoloogia ehk fütosotsioloogia on fütotsönoose ehk taimekooslusi uuriv bioloogia haru. Mitmed autorid peavad mõistet "fütotsönoloogia" mõistega "geobotaanika" samatähenduslikuks.
Zooloogia ja Botaanika Instituudis Tartus oli 1970ndail fütotsönoloogia sektor, mida juhatas algul Liivia Laasimer ja seejärel Toomas Frey. Aastal 1979 nimetati see ümber süsteemökoloogia sektoriks.
Tarmo Leinatamm

Tarmo Leinatamm (2. september 1957 Keila – 13. oktoober 2014) oli eesti dirigent, koomik ja poliitik.

Elukäik

Aastal 1976 lõpetas ta Tallinna Muusikakooli, aastal 1981 Tallinna Riikliku Konservatooriumi.
Aastail 1981–1991 oli ta Vanemuise peakoormeister. Aastatel 1991–1994 Rahvusooper Estonia dirigent, 1994–1999 Tallinna Filharmoonia direktor.
Ta oli ka AS Trio LSL direktor.
Tarmo Leinatamm dirigeeris muu hulgas 1996. ja 1997. aasta Eurovisiooni lauluvõistlustel. Teda premeeriti saatnud orkestri erakorralise parima dirigendi preemiaga.
Tallinna linnahallis dirigeeris ta muusikale: "Jeesus Kristus superstaar", "West Side'i lugu", "Kiss Me, Kate".
Ta osales mitme ansambli töös, nagu Harmoonikud, Elektra, ROSTA aknad. Ta töötas muu hulgas Kuku raadios ja televisioonis. Leinatamm oli "Kreisiraadio" liige. 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel oli ta Eesti esindajana laulu "Leto svet" üks esitajaist.

Poliitiline tegevus

Ta kuulus alates 1995. aastast Reformierakonda.
Ta oli aastatel 2003–2007 X Riigikogu ja aastatel 2011–2014 XII Riigikogu liige.

Isiklikku

Ta oli abielus laulja ja ilusalongi omaniku Siiri Leinatammega (sündinud Kokla; 1958).
Riki Sorsa

Riki Sorsa (kodanikunimi Esko Richard Sorsa; 26. detsember 1952 Helsingi – 9. mai 2016 Helsingi) oli soome laulja.
Riki Sorsa oli ansamblite The Zoo ja Jig-Saw laulja. Esimese sooloalbumi avaldas ta 1981. aastal.
Riki Sorsa esindas Soomet 1981. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Reggae OK", mis sai 27 punktiga 16. koha.
Ta on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Kalju Ruuven

Kalju Ruuven (3. detsember 1919 Võrumaa – 30. aprill 1996 Otepää) oli eesti näitejuht.
Õppis Linnamäe algkoolis, hiljem Otepääl käsitööd.
Alustas teatritegevust harrastusnäitlejana Vana-Otepää näiteringis. Mõne aja pärast sai kultuurimaja ja näiteringi juhatajaks.
1957. aastal asutas Otepää Rahvateatri ja juhatas selle tööd kuni surmani 1996. aastal.
Mängis Teele isa filmis "Suvi" (1976), tegi kaasa ka telemängufilmis "Tants aurukatla ümber".
Gourdou Leseurre GL.2

Arendus ja tootmine

GL.2 (tüüp B) oli konstruktorite Charles Edouard Pierre Gourdou' ja Jean Adolf Leseurre'i esimese hävituslennuki Gourdou Leseurre tüüp A edasiarendus. Tüüp A oli katsetustel demonstreerinud küll häid lennuomadusi, kuid lennuvägi loobus selle tellimisest, kuna kahtles tiiva vastupidavuses. Tüüp B ei saanud mitte ainult uue tiiva, vaid ka uue kiilu ja tüürid, samuti tugevama teliku. Esimese maailmasõja lõpuni 1918. aasta novembris jõuti toota 20 Prantsusmaa lennuväes GL.2 C.1 nimeks saanud lennukit. Sõja lõpp tõi kaasa ka seeriatootmise lõppemise.
Gourdou-Leseurre jätkas lennuki edasiarendamist ning 1920. aasta Pariisi lennundusnäitusel demonstreeriti selle täiustatud versioon, mida nimetati GL.21 ja ka B2. Peamiseks muudatuseks võrreldes GL.2-ga olid uued kaldtüürid. Prantsusmaa lennuvägi ostis taas 20 lennukit ning Soome lennuvägi ühe tutvumiseks. 
Kaks aastat hiljem valmis lennukist kolmas versioon: GL.22 ehk B3. Sel versioonil oli veidi suurema ulatusega tiib, uus stabilisaator ning tugevam telik. Lennuki tellisid Prantsusmaa merelennuvägi (kasutasid nimetust GL.22 C.1, 20 lennukit), Soome (18 lennukit), Tšehhoslovakkia (15 lennukit), Eesti (15 lennukit), Läti ja Jugoslaavia. Veel 3 relvastamata lennukit valmistati eratellimustel.
Järgmiseks valmis nimetuse GL.23 (ja ka B4) all väike sari katselennukeid. Seejärel jätkati GL.22 relvastamata treeninglennuki versiooni tootmist, mis firmas oli tuntud nimetuse B5 all ning Prantsusmaa lennuväes GL.22 ET.1 (Ecole de Transition, 1-kohaline). Üht ET.1 lennukit kasutati prantsuse lennukikandjal Béarn.
GL.24 sarjas toodeti 1925. aastal mitmesuguseid katse-eksemplare, nende hulgas kahekohaline treeninglennuk, sanitaarlennuk jne. 
Jugoslaavia ostis Prantsusmaalt 1928. aastal 20 GL.22 lennukit ning Zmaj tehases toodeti aastatel 1929/30 litsentsi alusel 20 ja 1933. aastal veel 6 lennukit.

Kasutus Eestis

Eesti ostis 1924. aastal Gourdou-Leseurre'i firmalt viis GL.22 lennukit, millest kaks saadi kätte suvel (nr 76 ja 77) ning kolm detsembris (nr 80 - 82). 29. oktoobril 1925. aastal sõlmiti leping veel kümne lennuki ostmiseks, 1926. aasta mai alul jõudsid kohale esimesed neli lennukit (nr 83–86), kuus lennukit numbritega 87–92 saabusid juulis. 
Esimesed kaks lennukit olid algul kasutuses tagavaraeskadrillis, mis teenindas õppejaoskonda. Järgmise kolme lennuki saabumisel anti kõik viis üle eskadrilli nr 2. See eskadrill asus Lasnamäe lennuväljal Tallinnas. 1927. aastal, seoses lennuväerügemendi ümberformeerimisega nimetati sama üksus eskadrilliks nr. 1 ning järgmisel aastal kolis Rakverre. 1930. aastal formeeriti samas Üksik lennuväedivisjon nr 1, mille kasutusse lennukid jäid kuni mahakandmiseni.
Aastate jooksul kaotati kuus GL.22 lennukit lennuõnnetustes, milles kaotas elu neli lendurit. Viimased kaks lennukit kanti maha 1937. aastal.
Toivo Kitvel

Toivo Kitvel (sündinud 19. augustil 1938) on Eesti tööstuspsühholoog, lennundusajaloolane ja aimekirjanik.
Toivo Kitvel on olnud Tallinna Tehnikaülikoolis psühholoogiaõppejõud.
Kitvel on kirjutanud raamatuid ja artikleid psühholoogiast, Eesti lennunduse ajaloost ning biograafia "Kolm nime - üks mees: lugu Verioralt pärit kirjanikust, kes Atlandi tagant Eesti vabariiki toetas" Ivan Narodnyst (1869-1953).
2001. aastal ilmunud teoses "Aeg. Mehed. Lennukid" väitsid Johannes Tilk, Toivo Kitvel ja Frits Gerdessen, et eesti päritolu Alexander Liwentaal oli üks esimesi inimesi maailmas, kes tegi eduka lennu omakonstrueeritud lennukil 1898. aastal Inglismaal enne Wright vendi 1903.
Kitvel on osalenud Eesti veteranide võistlustel kergejõustikus.
Toivo Kitveli lell oli Lennukooli ülem kolonelleitnant Hans Kitvel.