google/wiki40b huggingface dataset:
Balkani poolsaar

Pinnamood

Nimi Balkan tuleneb türgi sõnast, mis tähendab 'metsaga kaetud mäge'. Poolsaar on saanud nime Balkani mägede ehk Stara planina (erinevalt teistest maadest kasutatakse Bulgaarias ainult viimast nime) järgi. Need mäed ulatuvad Kesk-Bulgaariast Serbiani. Varem olid Balkani mäed tuntud nime Haemus Mons all. See nimi arvatakse tulenevat traakiakeelsest sõnast saimon 'ahel'. Suurem osa piirkonnast koosneb loode-kagusuunalistest mäeahelikest. Peaahelikud on Dinaari mäed (Dinaari Alpid) Horvaatias ja Bosnias, mis jätkuvad Šar-Píndose massiivina, mis ulatub Albaaniast Põhja-Makedoonia kaudu Kreekasse. Bulgaarias on Balkani mäed ehk Stara Planina ja Rodope mäed Kreeka piiri ääres ida-läänesuunalised. Rumeenias on Karpaatide suur kaar osa teisest mäestikust, kuid on lõuna poolt seotud Stara Planinaga. Kuigi paljud neist ahelikest on sakilised, ulatuvad vähesed mäetipud kõrgemale 2900 meetrist. Kõrgeim tipp on Mussala Rila-Rhodopes (2925 m). 
Karpaatide lõunaaheliku ja Stara Planina vahel laiub piki Doonau alamjooksu Alam-Doonau madalik. Doonau on piirkonna peamine kaubanduslik veetee. Teine suurem madalik on Maritsa madalik Bulgaarias. Madalikud asuvad põhiliselt idas ja rannikul.

Kliima

Põhjas ja mägedes on kliima karm. Talvel on pakane ja sajab lund, suvel on kuum ja kuiv. Lõunas on talved mahedamad. Mere ääres on kliima vahemereline, parasvöötme mereline ja niiske subtroopiline, sisemaal paraskontinentaalne.

Taimestik

Sajandite kestel on paljud metsad maha raiutud ning nende asemele on kasvanud võsa ja põõsastikud. Lõunaosas ja mere ääres kasvab igihaljas (vahemereline) taimkate, sisemaal kasvavad Kesk-Euroopale iseloomulikud metsad (tamme- ja pöögi-, mägedes nulu- ja männimetsad). Metsa ülempiir on 1800–2000 meetrit.

Mullad

Mullad on üldiselt kehvad, välja arvatud tasandikel, kus loodusliku rohuga, viljakate muldade ja soojade suveilmadega alad pakuvad soodsa võimaluse põlluharimiseks.

Loodusvarad

Balkani poolsaare loodusvarad on piiratud. Piirkond on liiga mägine, kliima on suvel liiga kuiv ja mullad on liiga kehvad, et põlluharimine saaks olla edukas peale piiratud kohtade, kus kasvatatakse oliive ja viinamarju. Energiaressursse napib. On mõned kvaliteetse kivisöe maardlad, millest tähtsamad asuvad Bulgaarias, Rumeenias, Serbias ja Bosnias. Halvema kvaliteediga pruunsöe maardlaid on rohkem, kuid neil on piiratud kasutusvõimalused. Naftat napib, välja arvatud Rumeenias, kus ainsana Balkanil seda märkimisväärsel hulgal toodetakse. Väikesi naftaleiukohti on Serbias, Horvaatias, Albaanias ja Bulgaarias. Ka looduslikku gaasi toodetakse vähe, välja arvatud Rumeenias. See-eest toodetakse elektrienergiat laialdaselt hüdroelektrijaamu, seda nii mägijõgedel kui ka Doonaul. Metallimaake on üldiselt rohkem kui muid tooraineid. Rauamaaki on vähe, kuid mõnes Balkani riigis leidub märkimisväärsel hulgal vaske, tina, tsinki, kromiiti, mangaani, magnesiiti ja boksiiti. Mõnda neist metallidest eksporditakse.
Aili Vint

Aili Vint (aastani 1967 Aili Sarv; sündinud 25. aprillil 1941 Rakveres) on eesti maalikunstnik ja graafik.
Ta lõpetas aastal 1958 Rakvere 1. Keskkooli, õppis aastatel 1962–1967 ERKI-s, lõpetas selle graafika erialal.
Ta töötas 1967–1968 kirjastuses Eesti Raamat kunstilise toimetajana, 1968–1970 kunstikombinaadis Ars reklaamikunstnikuna ja aastast 1992 Eesti Kunstiakadeemia õppejõuna. Ta on aastast 1970 Kunstnike Liidu liige.
Ta on kuulunud rühmitusse ANK '64.

Isiklikku

Tema abikaasa on kunstnik ja kirjanik Toomas Vint.
Noorteromaani võistlus

Noorteromaani võistlus on kirjanduskonkurss, mida korraldavad koostöös Eesti Lastekirjanduse Keskus ja kirjastus Tänapäev. Tegu on suurima eestikeelse noortekirjanduse võistlusega, mis on toimunud juba kuus korda ja mille kaudu on ilmunud enamik viimase kümmekonna aasta eestikeelsest noortekirjandusest.
Autorite seas on nii kogenud kirjanikke kui ka täiesti uusi tegijaid. Konkursil osalemiseks vanusepiiranguid ei ole. Võistlustel on paremate hulka jõudnud teiste seas Aidi Vallik, Helga Nõu, Jaan Tangsoo, Katrin Reimus, Kristel Kriisa, Ketlin Priilinn, Diana Leesalu, Kristiine Kurema ja Birk Rohelend. Nende võistluste tulemusena on praeguseks ilmunud üle 20 raamatu.
Rene Denfeld

Rene Denfeld on vabakutseline USA ajakirjanik ja kirjanik, feministlike raamatute autor.

Elulugu

Rene'i kasvatas üksikema. Pere oli rassiliselt segatud, tal oli viis õde-venda.   
Tema töid on ilmunud muuhulgas väljaannetes Glamour, The Philadelphia Inquirer ja The New York Academy of Sciences. 
Ta elab koos oma partneri ja kolme lapsega Portlandis. 
Alates 1993. aastast käib ta poksitreeningutel. Ta oli üks esimesi naisi, kellel lubati amatöörpoksivõistlustel osaleda. Ta on võistelnud kukk-kaalus. Aastal 1995 võitis ta tiitli Tacoma Golden Gloves.

"The New Victorians"

Aastal 1995 ilmus tal feministlik raamat "The New Victorians: A Young Woman's Challenge to the Old Feminist Order" ("Uued viktoriaanid: ühe noore naise väljakutse feministlikule vanale korrale"). 
Denfeldi järgi on tänapäeva feministlikud poliitilised liikumised ühiskonna arengule jalgu jäänud ega tõmba noori kaasa. Nad on soodustanud seksistlike repressioonide tagasitulemist ning nende poliitiline jõuetus meenutab 19. sajandi viktoriaanlust. 
Denfeldi arvates peaksid noored feministidest naised hakkama feminismi tänapäevasemalt tõlgitsema. "Minu põlvkonna naised pole mitte hukutanud feminismi, vaid feminism on meie jaoks hukkunud."

"The Enchanted"

Tema esikromaan "The Enchanted" ilmus 2014. aastal ja sai mitu auhinda.

Isiklikku

Rene Denfeldil on kolm lapsendatud last.
Samoa tala

Samoa tala on valuuta, mis on käibel Samoal. Tala jaguneb sajaks seneks.
Tala võeti käibele aastal 1967. Seni olid Samoa saartel olnud kasutusel Uus-Meremaa rahatähed. Tala suhe oli 2 tala = 1 nael ehk see oli kuni 1975. aastani võrdne Uus-Meremaa dollariga.
Tala sümbol on WS$.
Samoa valuutat annab välja ja kontrollib Samoa Keskpank.
Dwight Gayle

Dwight Devon Boyd Gayle (sündinud 17. oktoobril 1989 Walthamstow's) on Inglismaa jalgpallur. Ta mängib ründajana Inglismaa esiliiga klubis West Bromwich Albion.
Gayle alustas karjääri Inglismaa madalamates liigades. 2011. aasta suvel liitus ta League Two klubiga Dagenham & Redbridge. Sealt läks ta üheks hooajaks laenule Conference Northi liiga klubisse Bishop's Stortford, kus ta lõi hooajal 2011–12 kokku 29 väravat. Dagenham & Redbridge'i meeskonnas debüteeris ta hooajal 2012–13 ning hooaja esimese 18 mänguga lõi ta liigas seitse väravat. 2012. aasta novembris läks ta laenule esiliiga klubisse Peterborough United. Pärast seda, kui ta oli löönud kuue mänguga viis väravat, otsustas klubi juba järgmise aasta jaanuaris  Gayle'iga püsiva lepingu sõlmida. Kokku lõpetas hooaja 2012–13 Peterborough Unitedis 13 väravaga.
2013. aasta juulis sõlmis ta nelja aasta pikkuse lepingu äsja Premier League'isse tõusnud Crystal Palace'iga. Debüüdi Premier League'is tegi ta 18. augustil mängus Tottenham Hotspuri vastu. Esimese värava lõi ta liigas 31. augustil penaltist Sunderlandi vastu. Kokku lõi ta hooajal 2013–14 Premier League'is seitse väravat ja see jäi ka tema kõige edukamaks hooajaks Crystal Palace'is.
2016. aasta juulis sõlmis ta viie aasta pikkuse lepingu äsja esiliigasse kukkunud Newcastle Unitediga. Newcastle Unitedi meeskonnas tegi ta debüüdi 5. augustil mängus Fulhami vastu. Esimese värava lõi ta järgmises mängus, 13. augustil Huddersfield Towni vastu. Newcastle United tuli sel hooajal esiliiga võitjaks ja kindlustas pääsu tagasi Premier League'isse. Gayle lõi hooaja jooksul kokku koguni 23 väravat ja jäi selle tulemusega liigas jagama teist kohta. Samal hooajal valiti ta ka esiliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Hooajal 2017–18 jäi tema väravasaak tagasihoidlikumaks, kui ta lõi vaid kuus väravat.
2018. aasta augustis suundus ta üheks hooajaks laenule West Bromwich Albioniga, mis oli äsja esiliigasse langenud. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas 18. augustil mängus Queens Park Rangersi vastu. Septembris lõi ta liigas kokku viis väravat ja valiti liiga kuu parimaks mängijaks. Hooajal 2018–19 lõi ta esiliigas kokku 23 väravat ja valiti West Bromwich Albioni aasta mängijaks.
Dennis Lehane

Elulugu

Lehane sündis ja kasvas üles Bostoni eeslinnas Dorchesteris ning Bostoni piires elab ta tänapäevani. Seal toimub ka suurema osa tema teoste tegevus.
Tema mõlemad vanemad olid emigreerunud Iirimaalt. Isa töötas Sears & Roebucki tehases töödejuhatajana, ema töötas kooli sööklas. Tal on kaks ja pool aastat vanem vend Gerry, kellest sai näitleja.
Dennis Lehane oli abielus eakate inimeste advokaadi Sheila Lawniga ja on praegu abielus Angela Bernardoga, kellega tal on tütar.
Ta on kirjutanud mitu auhinnatud romaani, millest tuntumad on "A Drink Before the War" ja "Mystic River". Neist viimane nimetati New York Timesi bestselleriks ja selle järgi lavastas Clint Eastwood filmi "Saladuslik jõgi". Film nimetati Oscari kandidaadiks kuues kategoorias: parim film, lavastaja, ekraniseeringu stsenaarium, meespeaosatäitja (Sean Penn), meeskõrvalosatäitja (Tim Robbins) ja naiskõrvalosatäitja. Ta võitis neist kaks: mõlema meesnäitleja oma. Film kandideeris ka 5 Kuldgloobusele ja võitis neist kaks: mõlema meesnäitleja oma.
Tema romaani "Gone Baby Gone" järgi tehti film "Kui lapsuke kaob", mille lavastas Ben Affleck, kellele see oli esimene lavastajatöö. See film nimetati parima naiskõrvalosa kategoorias paljude auhindade, sealhulgas Oscari ja Kuldgloobuse kandidaadiks ning mõne auhinna sai ta ka parima filmilavastajadebüüdi eest.
Uusim tema teose järgi kinoekraanidele jõudnud teos on Martin Scorsese lavastatud "Suletud saar" (Shutter Island, 2003).
Enamiku tema teoste keskmeks on mingi kuritegu, näiteks mõrvamüsteerium, ja selle lahendamine. Osas tema teostes uurivad kuritegusid eradetektiivid Patrick Kenzie ja Angela Gennaro.
Eiko

Eiko on eestipärane mehenimi ja jaapanipärane naisenimi.
T-84

Ajalugu

T-84 modifikatsioonid on T-84U, T-84U „Oplot“, T-84-120 „Jatagan“ ja „Oplot-M“.
Aleksei Allik

Aleksei Allik (9. oktoober 1853 Mõnnuste vald, Kõrkküla – 24. mai 1932 Muhu, Rinsi) oli eesti õigeusu vaimulik: köster-kooliõpetaja, diakon, preester, ülempreester, praost.

Eluloolisi andmeid

Ta sündis 9. oktoobril 1853 Saaremaal Kärla kihelkonnas Mõnnuste vallas Kõrkkülas vabadik Varfolomei Alliku ja Ekateriina Alliku (sünd Kohu) peres, õppis Mõnnuste kihelkonnakoolis aastatel 1863–1866, lõpetas Balti Õpetajate Seminari 16. juunil 1873 ja Riia Vaimuliku Seminari eksternina 16. juunil 1886. 
Aleksei Allik oli Muhu-Hellamaa karskusseltsi “Kevade” asutaja ja esimees aastatel 1901–1916, Muhu Põllumaaseltsi tegevliige aastatel 1908–1914, Hellamaa Tarbijate Ühisuse liige ja laekur aastatel 1908–1915. Ta on avaldanud vaimuliku sisuga brošüüre, tekste ja luuletusi, oli ka ajakirja Usk ja Elu korrespondent. Saaremaa praost aastatel 1924–1929.
Ülempreester Aleksei Allik suri 24. mail 1932 Muhumaal Rinsis ja maeti Rinsi kalmistule.

Isiklikku

Aleksei Alliku abikaasa oli Maria Allik (Orlova) (1857–1931), nende lapsed: Olga Bobkovskaja (sünd Allik) (1881–1948); Vladimir Allik (1883–1938); Sinaiida Podekrat (sünd Allik) (1884–1971); Konstantin Allik (1886–1958); Raissa Lirina-Hausvalter (sünd Allik) (1888–1940); Ksenja Ristkok (sünd Allik) (1890–1941); Evgenia Raavel (sünd Allik) (1892–1976); Antonina Anufriev (sünd Allik 1896).
Käävikjooksik

Käävikjooksik (Calathus) on jooksiklaste sugukonda kuuluv mardikaliste perekond.
Maria Korotkova

Kauplusesaaga

2004. aastal tabas Piirissaart võimukriis, mille tulemusena olid senine vallajuht Maria Korotkova ja vallavolikogu esimees Georg Romanenkov sunnitud tagasi astuma. Uueks vallavanemaks sai opositsioonilise Keskerakonna juht Kalju Sakk.

Tsitaadid

"Mina olen vallavanem ja sõidan hõljukiga, sõidan traktoriga, sõidan Buraniga, ehitan teed, vean prügi, teen arhiivi korda, tegelen projektidega."
Hillar Muidar Rootare

Hillar Muidar Rootare (26. aprill 1928 Tallinn – 2. oktoober 2008 Atlanta, USA) oli Eesti päritolu keemik.

Elulugu

Põgenes 1944 Rootsi ja sealt 1946 USA-sse. Lõpetas 1949 Lincolni Keskkooli Jersey Citys (New Jersey, USA) ja 1952 Wagneri Kolledži New Yorgis, Ph.D. (1973, Michigani Ülikool, Ann Arbor), väitekiri "Free suface energies, heats of solution and heats of immersion of calcium apatite powders". Oli keemik mitmes koondises aastast 1957, 1966–1973 Michigani Ülikooli stomatoloogiakooli uurimisassistent ja 1973–1977 vanemuurija, 1977–1982 uurija ettevõttes Micromerities Instrument (Georgia) ja aastast 1982 ettevõttes Quantachrome (New York).

Teadustöö

Uurimisvaldkond: tehisluude saamiseks sobivad materjalid, nende paakumisprotsess, pooride suuruse jaotumise mõõtmine ja reguleerimine poorsetes materjalides. Ameerika Keemiaühingu, Sigma Xi, Ameerika Metallide Ühingu jm liige. Üle 40 teadustrükise.
Pilve tänav (Rakvere)

Pilve tänav on tänav Rakvere linna loodeosas Moonaküla linnaosas.
Tänav saab alguse Koidu tänavalt. Suundudes lõuna poole, lõpeb tänav tupikuga enne Tallinn–Narva raudteeliini maa-ala linnaosast eraldavat kõrghaljastust. Tänava pikkus on vaid 80 meetrit. 
Tänava ääres paikneb viis ühepereelamut, mis on ehitatud 20. sajandi teises pooles.
Baltmuiža mõis

Baltmuiža mõis (Baltmuiža või Baltā muiža) on endine rüütlimõis Lätis Ilūkste piirkonnas Prode vallas Baltmuižas. Saksa keeles Weißensee, ka Baltensee või Weissensee.
Baltmuiža mõis kuulus aastail 1900–1910 Budbergide suguvõsale, seejärel kaks aastat Peterburis elanud Alex. Gregor von Timrothile ja siis kuni võõrandamiseni aastal 1920 taas Budbergidele.
Mõis ise on vanem, selle klassitsistlik peahoone püstitati juba aastal 1803. XIX sajandi lõpus lisati kahekorruseline historitsistlik tiibehitis, samal ajal püstitati ka hoone puidust veranda.
Peahoonest järve poole jäid kõrvalhooned: ait, tallid, tootmishoone ja tänapäeval elumajana kasutusel olnud ehitis. Mõisa juures oli ka park, mis laskus terrassidena alla järve poole. Tänapäevani säilinud pargis on põhilisteks puuliikideks pärnad ja vahtrad. Järve äärde rajasid Budbergid kiviterrassiga iluaia, kus kasvasid ilupõõsad. Ilupõõsad kasvasid ka häärberi juures, seal ehtisid parki veel dekoratiivvaasid. Ühel terrassil asus ka hekilabürint, mis kujutas endast paruni initsiaale.
Pärast võõrandamist asus mõisa peahoones kool, seejärel aiand. Tänapäeval on hoone eravalduses ja seda restaureeritakse.
Mõisakompleksi juures asub kalmistu, kuhu on maetud 1812. aasta isamaasõjas langenud prantsuse sõjaväelased.
Rahvatantsupidu

Rahvatantsupidu on lavastus, millel põhiesinejad on rahvatantsurühmad, keda saadavad rahvamuusika- ja puhkpilliorkestrid. Rahvatantsupeo kavas on suurte koosseisude esitatavad rahvatantsud ja nende töötlused.

Eripeod

Peale üldtantsupidude peetakse 1962. aastast koos noorte laulupidudega noorte tantsupidusid. Kolmel korral on peetud Eesti-Soome ühistantsupidu: 2000. aastal Helsingis, 2005. aastal Tartus ja 2012. aastal Tamperes. 2006. aastal toimus Rakveres esimene meeste tantsupidu (MTP1). Teine pidu (MTP2 "Elementaalne") toimus juunis 2010 ja seal osales juba üle 3000 igas vanuses mehe (A, B, C, D ja E rühmad). MTP3 on kavandatud korraldada aastal 2015. Korraldatakse ka maakondade tantsupidusid.
Toomas Pikhof

Toomas Pikhof (sündinud 24. jaanuaril 1973 Jõhvis) on eesti õpetaja, alates 2016. aastast Pirita Majandusgümnaasiumi direktor.
Ta lõpetas aastal 1991 Järve Gümnaasiumi, aastal 1993 Tallinna Pedagoogikakooli, 1998 Tallinna Ülikooli kasvatusteaduste teaduskonna (pedagoogika ja algõpetuse metoodika erialal) ja 2012 Tallinna Ülikooli Psühholoogia Instituudi magistriõppe (organisatsioonikäitumise erialal). Toomas Pikhof on kaitsnud magistritöö ”Organisatsioonikultuur ja juhtimisstiil ning nende omavahelised seosed SA näitel” ja ta on sotsiaalteaduse magister.
Pikhof on Loovuse Koolituskeskuse (endine laste ja noorte erakool Loovus) asutaja, omanik ja peamine koolitaja. Varem on ta töötanud Eesti Draamateatri turundusdirektorina.

Tunnustus

2017. aasta novembris nimetas Tallinna Haridusamet ta kuu haridusjuhiks.
Konkursil „Eestimaa õpib ja tänab“ sai 2018. aastal Tallinna aasta õppeasutuse juhi auhinna .

Isiklikku

Alates 2006. aastast kuulub talle Pärnu maakonnas asuv ajalooline Vaskrääma raudteepeatuse hoone, mille ta on võimalikult originaalilähedaselt renoveerinud. Samal aastal võitis ta oma Tallinnas Paldiski maanteel asuva koduga konkursi "Kaunis kodu 2005".
Vaabina mõisa kalmistu

Vaabina mõisa kalmistu on kalmistu Urvaste kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Lümatu külas Antsla vallas Võru maakonnas.

Ajalugu

Kalmistu rajasid Vaabina mõisa tollased omanikud Igelströmid 1809. aastal ühele Lõõdla järve äärsele künkale. Mõisa uued omanikud Rennenkampffid lasid kalmistu 1824. aastal enda perekonna tarbeks õnnistada uuesti. Lõõdla järve poolt vaate avamiseks olevat võetud maha järvepoolse künkakülje puud. Kalmistule maetute üldarv pole teada, kuid kabelisse on maetud vähemalt 4 ja kalmistule veel 2 inimest.

Kirjeldus

Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 2 km kaugusele kirdesse. Kalmistu on praegu jäetud maha ja rüüstatud.

Kalmistu kabel

Kalmistul paikneb ka arvatavasti 1809. aastal rajatud varaklassitsistlik kabel. Kabel olevat juba 1930. aastatel olnud varemetes ning sellest on säilinud vähesed varemed.
Kauguri raudteepeatus

Kauguri raudteepeatus oli raudteepeatus Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Kocēni piirkonnas Dikļi vallas. Peatus asus Heinaste raudteejaamast 49,4 kilomeetri kaugusel ja jäi raudtee valmimisajal Volmari kreisi Dikļi kihelkonda Dikļi mõisa maadele.
Peatus avati aastal 1912. XX sajandi kahekümnendatel aastatel rongid seal ei peatunud, peatus avati taas aastal 1935. Peatus suleti reisirongiliikluse lõpetamisel aastal 1979.
Läti Vabariigi põhiseadus

Läti Vabariigi põhiseadus on Läti Vabariigis 1922. aastal vastu võetud põhiseadus, mida on täiendatud ja parandatud 2009. aastal.
Hamiltoni mehaanika

Hamiltoni mehaanika (inglise keeles Hamiltonian mechanics) on teooria, mis on välja töötatud kui klassikalise mehaanika reformulatsioon; üks kahest olulisemast analüütilise mehaanika harudest (teine on Lagrange'i mehaanika). 
Hamiltoni teoorias rakendatud matemaatiline formalism oli varasematest erinev ja tingis teooria abstraktsema mõistmise. Ajalooliselt osutus Hamiltoni teooria tähtsaks klassikalise mehaanika reformulatsiooniks, mis hiljem aitas kaasa statistilise mehaanika ja kvantmehaanika väljakujunemisele.
Hamiltoni mehaanika formuleeris William Rowan Hamilton 1833. aastal (eelmise klassikalise mehaanika reformulatsiooni esitas Joseph Louis Lagrange 1788. aastal).
Mäeküla mõis (Hageri)

Mäeküla mõis (saksa keeles Mähküll) oli Sutlema mõisa kõrvalmõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Rapla maakonda Kohila valda.
Laine Roht

Laine Roht, tuntud ka kui Kaika Laine ja Kaika nõid (sünninimi Laine Laas; 4. mai 1927 Kaika küla, Antsla vald – 21. aprill 2013) oli eesti rahvaravitseja.
Lille tänav (Tartu)

Lille tänav (Blumenstraße) on tänav Tartus.
Ta algab Kalevi tänavalt ja on tänapäeval ummiktänav.
Tänava pikkus on pisut üle 200 m.
Varem ta ristus Tähe tänavaga ning ulatus Riia tänava ja Võru tänava ristini.
Lille tänaval on pikka aega asunud Tartu Noorte Loodusmaja. Selle kõrval asub Tartu adventkirik ning vastas Lille Maja noortekeskus. Lille tänava ja Riia tänava vahel asub Lillemägi.
Tänava varasemad nimed on Žukovski tänav (Shukowskystraße) ja Kleine Mistberg Strasse (18. sajandi lõpus).
Sikupilli

Ajalugu

Asumi vanim hoone on 1830. aastal ehitatud sõjaväehaigla, mis rajati Tartu mnt 85 krundile. Hiljem on maja kasutatud eri otstarbel – seal on olnud naistevangla, tapivangla (sealt saadeti inimesi edasi teistesse vanglatesse), spordihoone ja Vanglate Amet.
Sikupilli asum rajati 20. sajandi algul ning esialgu kolisid sinna elama vaesemad pered, sest maa oli selles piirkonnas kolm korda odavam kui mujal. Kuna selle piirkonna mullakiht oli väga õhuke, toodi Sikupilli aedade jaoks mulda mujalt juurde. Suure osa algsetest elanikest moodustasid Dvigateli töötajad. 1930ndatel oli Sikupilli asumis 210 elumaja, millest 75% olid ühekorruselised. Ainuke kolmekorruseline maja oli Lasnamäe algkool, mida peeti tol ajal Tallinna kõige ilusamaks kooliks.
20. sajandi alguse miljööd on jäänud esindama kolmest lähestikku paiknevast puitelamust – Paekivi 2, Kivimurru 30/Paekivi 3 ja Paekivi 9 – moodustuv kinnismälestiste nn Lenderi tüüpi majade ansambel.
Enne II maailmasõda oli Sikupilli piirkond tööstuslikult väga aktiivne, seal asusid J. Buschi vooditööstus, ASi Vennad Tofer kudumisvabrik, Simsivart ja Ko lubjaahi, ASi Vennad Kimberg traadi- ja naelavabrik jm. Sõja ajal sai Sikupilli asum tugevasti kannatada ning pärast sõda asus seal saksa sõjaväelaste vangilaager.
1950ndate lõpul hakati asumi vanade madalate puitmajade asemele ehitama nn hruštšovkasid.

Olulisemad objektid ja loodus

Sikupilli asumi territooriumile jääb Pae järv, mille ümber kulgeb 1,9 km pikkune kergliiklustee. Järve lähedal asub Pae park, mis koosneb kolmest osast: Mäepark, Perepark ja Ööbikupark. Sikupillis asub Sikupilli kaubanduskeskus ja Lasnamäe Spordikompleks.

Haridus ja kultuur

Sikupilli asumis asuvad Kadrioru Saksa Gümnaasiumi algklasside maja (endine Tallinna Sikupilli Keskkool), Tallinna Pae Gümnaasium ja Tallinna Teeninduskool. Asumis tegutses Tallinna Ärijuhtimise Kolledž, kuid see kool suleti 2011. aastal.

Sikupilli asumi tänavad

Majaka tänav on saanud nime lähedal asuva tuletorni järgi. Katusepapi tänav nimetati 1898. aastal asutatud katusepapivabriku järgi. Asumis on veel Asunduse tänav, Killustiku tänav, Kivimurru tänav, Lasnamäe tänav, Pae tänav, Paekivi tänav, Paepargi tänav, Pallasti tänav, Sikupilli tänav, Tuha tänav ja Tuulemäe tänav.
Ligunurmikas

Kirjeldus

Ligunurmika pööris on püramiidjas, enamasti paariti asetsevate harudega. Pähikud on 4–6 mm pikkused, lillakad. Keeleke on kuni 1–2,5 mm pikkune ja tömbi tipuga. Lehed on tipus paadikujuliselt ahenenud. Ülemine leht 1–2 cm pikkune. Taimed on madalakasvulised, 7–20 cm kõrgused, kaarjalt tõusvate kõrtega. Taimed õitsevad juunis-juulis.

Kasvukoht

Ligunurmikas kasvab niisketel liivastel või soostunud kohtadel elamute ümbruses, rannikupiirkonnas.

Levik

Hajusalt üle Eesti.
Diptühhon

Antiikaja kirjutustahvel

Diptühhon (ladina keeles diptycha) ehk kaksiklaid on metallist, elevandiluust või puust valmistatud kaheosaline kirjutustahvel, mida kasutati Roomas. Kirjutustahvli siseküljed kaeti vahaga, välisküljed kaunistati tavaliselt reljeefidega.

Konsulaardiptühhon

Elevandiluust valmistatud ja kaunite nikerdustega konsulaardiptühhone kingiti Vana-Rooma konsulitele nende ametisse määramisel.

Kirikudiptühhon

Ajalooliselt nimetati ristiusu kirikus diptühhoniks kokkulapitavaid puust, metallist või elevandiluust kaksiktahvleid, mille vahaga kaetud sisekülgedele kanti elavate ja surnute nimed, kelle eest kirikus palvetati. Kellegi eemaldamise korral kiriku liikmete hulgast kustutati ta nimi diptühhonist. Ida õigeusu kirikutes ja ida katoliku kirikutes on termin tänapäevani kasutusel.

Keskaja kirikumaal

Diptühhon tähistab kaheosalist altarimaali või muud kaheosalist maali kesk- ja renessansiaja kirikus. Varasemad diptühhonid olid kokkulapitavad, seotud omavahel hingede abil. Hiljem on valmistatud ka selliseid diptühhone, mis on avatud asendisse jäigalt fikseeritud või avatult taustale (seinale) kinnitatud.

Topeltplaadiga päikesekell

Diptühhoniks kutsuti keskajal kahest plaadist koosnevat kaasaskantavat päikesekella. Selline päikesekell võis olla ehitatud muusikariista, näiteks mandoliini sisse. Kella sai kasutada, kui avada mandoliini kõlakasti kaas ja tõsta see 90-kraadise nurga alla. Vertikaalplaat oli maalitud kaane siseküljele, horisontaalplaat kõlakasti siseküljele. Vertikaal- ja horisontaalplaatide üheaegne kasutamine andis päikesekellale täpsema seadistuse kui ühetasapinnaline.

Kaheosaline kunstiteos tänapäeval

Alates 19. sajandist nimetatakse diptühhoniks mistahes kaheosalist kunstiteost, näiteks maali, mis on valmistatud kahes osas, vormistatuna ühisesse raami või kahte täiesti eraldi ja omavahel sidumata raami.
Isegi kui diptühhoni osad on eraldi raamides, moodustavad need ühise idee ja süžeega kunstiteosena lahutamatu terviku ja neid tuleb eksponeerida kõrvuti, autori määratud järjestuses.
Terje Aa

Terje Aa (sündinud 1961) on Norra bridžimängija.
Ta on Ülemaailmse Bridžiföderatsiooni (WBF) World Life Master ja Norra bridžikoondise liige  1993. aastast.