Ḩizb Allāh

Maine

Ḩizb Allāhit võidakse pidada vastupanuliikumiseks, nagu seda teeb Liibanoni valitsus, või terroristlikuks organisatsiooniks, nagu seda teevad USA, Iisraeli ja Kanada valitsus. Viimased väidavad, et organisatsioon algatab rünnakuid tsiviilisikute vastu ja toetab ideoloogiliselt islami terroriorganisatsioonide rünnakuid.
Suurbritannia, Austraalia ja Holland peavad ametlikult põlustatuks ainult Ḩizb Allāhi Julgeolekuorganisatsiooni.
Euroopa Liit ei pea Ḩizb Allāhi terroristlikuks organisatsiooniks, küll aga peab terroristiks Imād Mughnīyah't, keda peetakse Ḩizb Allāhi rahvusvahelise haru juhiks.
Venemaa ei pea Ḩizb Allāhi terroristlikuks organisatsiooniks, kuigi ta peab terroristlikeks teisi radikaalseid šiiitlikke rühmitisi, näiteks Islami Džihaadi ja Al-Qā'idah't.
Araabia ja islamimaailmas peetakse Ḩizb Allāhi enamasti au sees legitiimse vastupanuliikumisena. Beiruti Uurimis- ja informatsioonikeskus tegi 26. juulil 2006 Iisraeli-Liibanoni konflikti ajal küsitluse, mille põhjal 87% liibanonlasi toetab Ḩizb Allāhi võitlust Iisraeliga. Võrreldes veebruaris korraldatud küsitlusega oli toetus kasvanud 29% võrra. Ḩizb Allāhit toetas 80% Liibanoni kristlastest, 80% druusidest ja 89% sunniitidest.
Liibanoni valitsus kinnitas, et tegu on legitiimse vastupanuga okupatsioonile. 74% liibanoni kristlasi pidas Ḩizb Allāhi vastupanuorganisatsiooniks.

Rahastamine

Arvatakse, et Ḩizb Allāh saab Iraanilt ja Süürialt rahaabi. Iraan eitab seda.

Päritolu

Uurijate seas ei ole ühtset seisukohta selle kohta, millal Ḩizb Allāh moodustus. Mõned organisatsioonid peavad rühmituse ametliku rajamise ajaks 1982. aastat, Diaz ja Newman aga väidavad, et kuni 1985. aastani jäi Ḩizb Allāh vägivaldsete šiiidi äärmuslaste hajusaks ühenduseks. Igatahes liitusid organisatsiooniga aegapidi mitmed šiiidi organisatsioonid, sealhulgas Islami Džihaad, Maa Peal Rõhutute Organisatsioon ja Revolutsiooniline Õigluse Organisatsioon. USA peab neid nimesid "Ḩizb Allāhi" sünonüümideks.
Ḩizb Allāhi jõudu tugevdas tuhande kuni 15 tuhande Islami Revolutsioonilise Kaardiväe liikme lähetamine Iraanist ja Iraani finantstoetus. Ḩizb Allāhist sai Liibanoni šiiitide peamine poliitiline ja sõjaline jõud ning hiljem Islami Vastupanuliikumise tähtsaim tiib.

Ḩizb Allāh Liibanoni sõja ajal

Ḩizb Allāh keskendus Iisraeli ja lääneriikide vägede väljaajamisele Liibanonist. Organisatsioon on põhiline kahtlusalune mitmes suures rünnakus USA, Prantsuse ja Itaalia rahvusvahelistele jõududele, mille eesmärk oli Liibanoni stabilisserimine: enesetapurünnak USA saatkonnale 1983. aasta aprillis, milles hukkus 63 inimest, sealhulgas 17 USA kodanikku, rünnak USA mereväe kasarmutele Beirutis, milles hukkus 241 USA sõjaväelast, ning rünnak Prantsuse rahvusvaheliste jõudude peakorterile, milles hukkus 58 Prantsuse sõjaväelast. Ḩizb Allāh on alati eitanud oma seotust nende pommirünnakutega, kuigi peab neid õigustatuks.
Ḩizb Allāhi liikmeid on seostatud osaluses USA ja teiste lääneriikide kodanikest pantvangide võtmises, kinnipidamises ja nendelt informatsiooni kogumises Liibanonis. Seda tegid sellised rühmitused nagu Islami Džihaad, kes on kuulutanud, et pantvangide võtmine oli kättemaks Iisraeli toetusel tegutsenud Lõuna-Liibanoni Armee toimepandud kinnipidamiste, pantvangivõtmiste ja piinamiste eest.
Teiselt poolt, Bob Woodwardi raamatu "Veil: The Secret Wars of the CIA" järgi on LKA palunud Saudi Araabial koordineerida Ḩizb Allāhi vaimuliku juhi Muḩammad Ḩusayn Faḑlallāhi mõrvamist ja see toime panna. Saudi Araabia palkas inimese, kes tegi märtsis 1985 ebaõnnestunud atentaadi autopommiga. Elumaja varises kokku ja üle 80 tsiviilisiku hukkus. Operatsioon läks Saudi Araabiale maksma 3 miljonit USA dollarit.

Kodusõjajärgne periood

Ḩizb Allāhi sõjalise tiiva olemasolu pärast 1990. aastat rikub Liibanoni kodusõja lõpetanud Aţ-Ţā'ifi kokkulepet, mis nõuab "kõikide Liibanoni ja mitte-Liibanoni maakaitsevägede laialisaatmist" ning nõuab, et valitsus paigutaks Iisraeli piiri äärsetele aladele Liibanoni armee. Perioodil 1990–2000 ei püüdnud valitsus Ḩizb Allāhilt relvi ära korjata, vaid tunnustas teda legitiimse rahvusliku vastupanujõuna.

Lõuna-Liibanoni konflikt

Lõuna-Liibanon oli 1982–2000 Iisraeli okupatsiooni all. Ḩizb Allāh pidas koos peamiselt vasakpoolsete ja ilmalike rühmitustega Liibanoni Rahvusliku Vastupanurinde koosseisus sissisõda Iisraeli ja Lõuna-Liibanoni Armee vastu. Vastavalt Aţ-Ţā'ifi kokkuleppele panid Rahvusliku Vatupanurinde sissid relvad maha, kuid Ḩizb Allāh ei alistunud, kuulutades, et vastupanu jätkub seni, kui kogu Liibanoni pind on vabastatud ja Iisrael maalt välja löödud. Võitluse kulminatsioon oli operatsioon Vihakobarad aprillis 1996, kui Iisrael alustas maismaa- ja õhurünnakut Ḩizb Allāhi vastu. Pommitati ÜRO baasi Qānās ja hukkus 106 põgenikust tsiviilisikut.
Jaanuaris 2000 tappis Ḩizb Allāh Lõuna-Liibanoni Armee Läänebrigaadi komandöri kolonel Aql Hashemi, kes viibis oma kodus julgeolekutsoonis.
24. mail, pärast Lõuna-Liibanoni armee kokkuvarisemist ja Ḩizb Allāhi jõudude kiiret edasitungi, tõmbas Iisrael oma väed Lõuna-Liibanonist välja, kuigi tähtpäevaks oli määratud 7. juuli. Ḩizb Allāh ja paljud teised liibanonlased pidasid seda võiduks.