google/wiki40b huggingface dataset:
Heki tee (Peetri)

Heki tee on tänav, mis jääb Peetris nn Peetri vanasse-külla. Heki tee algab Peetri Lasteaia tagant Mõigu teelt ning lõpeb risti Peetri teega.
Emanuel Vigeland

Emanuel Vigeland (2. detsember 1875 Halse – 22. detsember 1948 Oslo) oli Norra maalikunstnik, Gustav Vigelandi noorem vend.
Emanuel Vigeland on tuntud oma altarimaalide ja kirikutesse tehtud freskode, klaasimaalide ja skulptuuride poolest.
Ta rajas endale mausoleumi, mis asub Oslos Slemdalis.
Dresiin

Dresiin (saksa keeles Draisine) on kerge kaheteljeline raudteesõiduk.
Nimetus "dresiin" tuleb saksa leiutaja Karl Draisi (1785–1851) perekonnanimest.
Dresiine liigitatakse inimjõul töötavateks (käsidresiin) ja mootordresiinideks. Mootordresiini mass on 300 kg – 50 t ja kandevõime kuni 6 t.
Dresiine kasutatakse tavaliselt raudteede ülevaatlusel ja remontimisel.
Edsger Wybe Dijkstra

Elulugu

Sündinud Rotterdamis, õppis Dijkstra Leideni Ülikoolis teoreerilist füüsikat. 1970. aastate alguses asus ta tööle USA-s Burroughs Corporation'is. 1984 asus ta arvutiteaduste valdkonnas Schlumberger Centennial Chair kohale, USA ülikoolis The University of Texas, mis asub Austinis. Aastal 2000 otsustas ta minna pensionile. Dijkstra suri 72-aastasena vähki 6. augustil 2002.

Panus ühiskonda

Tema tugev arvamus goto lausendi halvast mõjust koodi loetavusele ja 1968. aastal avaldatud artiklist põhjustatud järelkaja peetakse tänapäeval põhiliseks mõjutajaks asjaolule, miks antud lausendit laiamastaapselt halvaks siiliks peetakse. Goto asemel soovitas ta kasutada struktureeritud konstruktsioone nagu while tsükkel. Antud põhimõtetest arenes välja struktureeritud programmeerimine. Dijkstrat tunti kui Algol-60 fänni ning ta meeskond implementeeris 1961. aastal Electrologica X1 arhitektuurile esimese ALGOL 60 kompilaatori.
Käsikiri, mida ta tihti kirjutas, kutsutakse EWD, hüüdnime sai ta prefiksi järgi unikaalloenduris. Dijkstra jagas fotokoopiaid EWD-dest oma kolleegidele; paljudest tehti mitmeid fotokoopiaid ja nõnda levisid EWD-d rahvusvahelisse informaatikute kommuuni. Peamiselt on kirjutatud matemaatika ja informaatika teemadel, kuid leidub ka kõnesid jms.
Dijkstra algoritm ehk lühima tee leidmise algoritm on graafi otsimise algoritm, mis lahendab ühe-allika lühima tee probleemi graafidel, kus ei kasutata negatiivseid tee hindasid, tagastades lühima tee puu.
Hommiku tänav (Pärnu)

Hommiku tänav on tänav Pärnus.
Tänav sai nime 1915.
Hommiku tänaval asub keskaegsetest linnakindlustustest ainsana säilinud 15. sajandil rajatud Punane torn (Hommiku 11). Tänapäeval on torn kolmekorruseline.
Rannamõisa maastikukaitseala

Rannamõisa maastikukaitseala  asub Harjumaal Harku vallas. 
Rannamõisa pank võeti kaitse alla 1959. aastal. Uus kaitse-eeskiri kinnitati 2000. aastal.
Kaitseala väärtusteks on Rannamõisa pank ja kõrgel pangal (30–32 m) asuv klindipealne loomets ning pangaalune allikalise veerežiimiga pangamets. Kaitseala koosseisus on ka Tilgu koopad ja liivakivipaljand. Paljand on alamordoviitsiumi Türisalu kihistu Tabasalu kihistiku stratotüübiks. Kaitseala pindala on 65 ha.
Bojan Šaranov

Bojan Šaranov (sündinud 22. septembril 1987) on Serbia jalgpallur, väravavaht.
Tema jalgpallikarjäär algas klubis OFK Beograd.
Aastal 2011 asus Šaranov mängima klubis Haifa Maccabi, kus ta mängis 3 aastat.
2016. aastal asus Šaranov mängima klubis Belgradi Partizan.
Meelis Säre

Meelis Säre (27. november 1960 – 6. veebruar 2014) oli Eesti sõjaväelane, kolonelleitnant, ajaloo taaskehastaja, sepp, noameister ja ehtekunstnik. Ta kuulus Kaitseliidu taastamise eestvedajate hulka Tartus ning temast sai taastatud Kaitseliidu Tartu maleva esimene pealik.

Teenistuskäik

5. septembril 1991 sai Säre peaministrilt vabariigi presidendi ülesannetes Heinrich Margalt leitnandi auastme.
Säre oli üks kaasautoritest riigikaitseõpikus gümnaasiumitele ja kutseõppeasutustele, mis ilmus Kaitseministeeriumi kirjastamisel 2003 (2 trükki) ja 2006 (3. trükk) ning avaldati ka e-õpikuna.
22. veebruaril 2011 andis Eesti president Toomas Hendrik Ilves Meelis Särele kolonelleitnandi sõjaväelise auastme kaitseväe juhataja ettepanekul. 
Meelis Säre teenis Kaitseväe Ühendatud Õppeasutustes väljaõppevahendite keskuse ülema ametikohal.
Säre kuulus Tartu Forseliuse Gümnaasiumi hoolekogusse.

Sepatöö

Särele ja ta abikaasale Marge Paalile kuulus ettevõte Vanakaruvalukoda OÜ, mis tegeles peamiselt ehete valmistamisega. Seejuures kasutati põhiliselt messingit, kuid ka muid materjale. Suur osa firma toodangust olid ajalooliste leidude koopiad või neist inspireeritud ehted. Vanakaruvalukoda tarvitas nn kaduva vaha meetodit (inglise keeles lost wax casting), kus kõigepealt valmistatakse esemest täpne vahamudel.
Samuti oli ta tuntud noavalmistajana ning õpetas metallikunstnikke. Noavalmistamist alustas ta eksperimentaalarheoloogina, hiljem valmistas muuhulgas terariistu damastseeritud terasest. Pronksivalu õpetas talle kunstikombinaadis Ars töötanud onu.

Isiklikku

Säre oli tuntud hüüdnimega "Vanakaru", ta elas Tartus Tammelinnas.  Temalt on pärit hulk häid ütlemisi inimeste, ühiskonna ja loodusnähtuste kohta. Enda tegemisi iseloomustas ta saaga mõttetera kaudu: "Ekslik on inimene, kes arvab end elavat igavesti kui väldib võitlust, ei raugaeast leia ta eal seda rahu mis odade antud" .  Temal ja ta abikaasal Marge Paalil on poeg Hans Eduard ja tütar Mirja, varasemast kooselust poeg Kaarel-Kaspar.
Pantelleria

Haldus

Pantelleria omavalitsusüksus asub Vahemeres Sitsiilia väinas paikneval Pantelleria saarel ning maismaapiir teiste omavalitsusüksustega puudub.
Pantelleria halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Balata dei Turchi, Buccuram, Bugeber, Campobello, Contrada Venedise, Cufurà, Gadir, Garitte Karuscia, Karuscia, Khaddiuggia, Khamma, Khamma di Fuori, Madonna delle Grazie, Martingana, Mueggen, Rekhale, San Michele, Santa Chiara, San Vito, Scauri, Scauri Basso, Sciuvechi, Sibà, Sopra Gadir, Tracino, Villaggio Tre Pietre.

Loodus

Pantelleria asub umbes 110 km kaugusel Sitsiilia saarest ja 70 km kaugusel Aafrika rannikust, ning mõnikord on nii Aafrika kui Sitsiilia nähtavad palja silmaga. Vulkaanilise tekkega saare rannajoone pikkus on 51 km, kõrgeim tipp on Montagna Grande (836 m). Viimane vulkaanipurse toimus 1891. aastal.
Kolmekümne-aastaste (1961–1990) ilmavaatluste andmetel oli aasta külmima kuu, jaanuari keskmine temperatuur +11,6 °C, kõige soojema kuu, augusti keskmine temperatuur 25,0 °C. Absoluutseks miinimumiks oli 1,0 °C 1981. aasta jaanuaris, maksimumiks 42,9 °C 1962. aasta juulis. Keskmine aastane sademete hulk oli ligi 500 mm, keskmiselt 59 päeval aastas.
Pantelleria on läbirändepunktiks mitmetele Euroopa ja Aafrika vahel lendavatele rändlindudele, sealhulgas rabapistrikele, loorkakkudele, hiireviudele ja Atlantise tormilindudele.

Infrastruktuur

Saarel on sadama kaudu regulaarne laevaühendus Trapani ja Mazara del Valloga, lennujaama kaudu Mandri-Itaaliaga.
Jacksoni maakond (Illinois)

Jacksoni maakond (Jackson County) on maakond USA-s Illinoisi osariigi lõunaosas. Geograafilised koordinaadid on 37° 47′ N, 89° 23′ W
Maakonna halduskeskus on Murphysboro ja suurim linn Carbondale.
Maakonna pindala on 1560 km², millest 47 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 60 218. Aastal 2000 oli elanike arv 59 612.

Ajalugu

Jacksoni maakond moodustati 1816. aastal Randolphi maakonna osast. Maakond sai nime seitsmenda Ameerika Ühendriikide presidendi Andrew Jacksoni järgi.
Investeerimisfond

Kuidas toimib?

Investor ostab investeerimisfondi osakuid ehk paneb oma raha investeerimisfondi. Seejärel fondivalitseja investeerib selle raha edasi aktsiatesse, võlakirjadesse või teistesse investeerimisfondidesse. Saadud tulu reinvesteeritakse, mis tähendab, et fond ei jaga tulu osakuomanike vahel, vaid tulu kajastub osaku puhasväärtuse kasvus. Investor saab oma osa kätte alles osaku müümisel või lepingu lõppemisel. Üldiselt on soovituslik investeerimisperiood minimaalselt viis aastat.
Kihelkonna segakoor

Kihelkonna segakoor on Saare maakonnas Saaremaa vallas (varem Kihelkonna vallas) tegutsev segakoor. Koori dirigent on Imbi Kolk.
Koor on Eesti Segakooride Liidu liige.
Plebaan

Plebaan (ladina keeles plebanus, saksa keeles Leutpriester) on katoliku kirikus kogudusepreestri ülesandeid täitev preester, tavaliselt diötsesaanpreester. Ta võis olla kogudusepreester ise, viimase poolt hingehoiuks volitatud isik või kogudusepreestri asendaja.
14. sajandil kadus suuremate koguduste jagamisega plebaani spetsiifiline roll (vajadus kogudusepreestrit väiksemates asulates asendada) ning pärast seda on termin olnud kasutusel pastori paralleelvormina.
Domini di Terraferma

Domini di Terraferma (veneetsia keeles domini de teraferma või stato da tera; sõna-sõnalt "maismaavaldused" või "maismaariik") tähistab neid Veneetsia vabariigi alasid, mis asusid Itaalia põhjaosas Aadria merest sisemaa poole.
Domini di Terraferma näol oli tegemist ühega Veneetsia valduste kolmest osast. Teised kaks olid Stato da Mar ("mereriik") ja Dogado (doodžile allunud Veneetsia ise ja selle lähimad alad laguuni ääres).

Geograafia

Oma suurimas ulatuses hõlmas Terraferma järgmisi tänapäevase Itaalia alasid: Veneto, Friuli-Venezia Giulia lääne- ja keskosa ja Lombardia idapoolsed osad (st tänased Bergamo ja Brescia provintsid) kuni Adda jõeni, kus territoorium piirnes Milano hertsogiriigiga. Lõunas moodustas Po jõe alamjooksul asuv ajalooline Polesine piirkond piiri Kirikuriigiga.
Ajaloolisest Friuli piirkonnast hõlmas Terraferma lääne- ja keskosa, välja arvatud selle kõige idapoolsem Soča (itaalia keeles Isonzo) jõe äärne osa, mis oli keiserlike Görzi krahvide valdus. Põhja pool tähistasid Karni ja Julia Alpid piiri Sise-Austria Kärnteni ja Kraini hertsogkondadega.

Ajalugu

Veneetsia vallutas maismaal asuva Mestre Veronat valitsenud Scaligeride käest aastal 1337 ning sellele järgnesid Treviso ja Bassano del Grappa aastal 1339. Terraferma provintsi väljakujunemine sai reaalselt alguse doodž Michele Steno ametisse asumisega aastal 1400. Viimane korraldas süstemaatiliselt sõjaretki Veneetsia tagamaadele, et kindlustada kaubavahetust ja Veneetsia kodanike ülalpidamist.
Steno järglased doodži ametis Tommaso Mocenigo ja Francesco Foscari suurendasid vabariigi valduseid ja seda mitte ainult Scaligeride kahjuks. Oma valdustest pidid loobuma ka Padova da Carrarad (veneetslased hukkasid Padova valitseja Francesco Novello da Carrara aastal 1406) ja Milano Viscontid.
Aastal 1420 annekteeris Veneetsia Aquileia patriarhaadi valduses olnud Friuli alad Aadria mere rannikust kuni Julia Alpides asuva Pontebbani välja. Saksa-Rooma riigi keiser Sigismund oli sunnitud seda aastal 1433 tunnustama ja neli aastat hiljem loovutas ta need alad ametlikult Veneetsiale kui keiserliku läänivalduse. Aastal 1523 loobus keiser Karl V viimaks kõikidest piirkonna feodaalse valitseja tiitlitest.
1427. aasta 11. oktoobril peetud Maclodio lahingus (osa Lombardia sõdadest) suutis Veneetsia saavutada nende sõdade ainsa kindla võidu ning selle tulemusena sõlmitud lepinguga loovutas Milano 1428. aastal veneetslastele Brescia.
Peale Campo Formio rahu sõlmimist ja Veneetsia vabariigi lõppu olid Domini di Terraferma alad lühikest aega Prantsusmaa võimu all kuni Napoleon alad aastal 1797 Austriale loovutas. 1805. aastal liideti endised Domini di Terraferma valdused Napoleoni Itaalia kuningriigiga. Kümme aastat hiljem sai piirkonnast koos Lombardiaga osa Austria keisririigi kontrolli all olevast Lombardia-Veneetsia kuningriigist.
Slavoonia kuningriik

Geograafia

Slavoonia kuningriik külgnes läänes Horvaatia kuningriigiga, põhjas ja idas Ungari kuningriigiga ning lõunas Osmanite riigiga. Üheskoos Slavoonia sõjaväestatud piiritsooniga oli see umbes 17094 km². See jagunes kolmeks krahvkonnaks Požega, Virovitica ja Srem. Mäeaheliku kõrval provintsi keskosas koosnes ülejäänud Slavoonia kuningriigi osa viljakatest kõrgendikest, kuhu istutatud viinapuid ja viljapuid, ning laiast tasandikust.

Ajalugu

Slavoonia kuningriik moodustati territooriumitest, mille Habsburgide monarhia sai Osmanite riigilt Karlowitzi rahuga (1699). Esialgu oli see eraldi Habsburgide maa ühises tsiviil-sõjaväelises halduses, mis kestis aastast 1699 aastani 1745. Asukad olid maksudest vabastatud, kuid seotud sõjaväeteenistusega. Aastal 1745 kehtestati täielik tsiviilhaldus ja Slavoonia kuningriik, kui üks István Püha krooni maadest, arvati halduslikult nii Habsburgide Horvaatia kuningriiki kui ka Habsburgide Ungari kuningriiki. Pärast 1849. aastat kinnitati Slavoonia kuningriik ja Horvaatia kuningriik Austria keisririigi täesti eraldi kroonimaadeks. Pärast 1868. aasta kompromissi (Nagodba) Ungari kuningriigiga ühendati Slavoonia kuningriik Horvaatia kuningriigiga ühtseks Horvaatia-Slavoonia kuningriigiks, mis, kuigi oli István Püha krooni süseräniteedi all, säilitas märkimisväärse omavalitsuse taseme.

Majandus

Slavoonia kuningriik oli peamiselt põllumajanduslik maa, nagu ka Horvaatia kuningriik, ja see oli tuntud oma siiditoodangult. Põllumajandus ja karjakasvatus olid asukate kõige tulutoovamad tegevused. Toodeti igasugust maisi, kanepit, lina, tubakat ja suurtes kogustes lagritsat. Toodetud veini kogus oli samuti suur, eriti Srijemi komitaadis. Aastal 1857 oli tööhõive tööstuses kõrgeim Osijeki komitaadis (11,01%), samas kui 72,3% oli hõivatud põllumajanduses (Požega komitaadis 82,9%).
Harry Tani

Harry Tani (30. mai 1930 Tartu – 13. august 2007) oli eesti tehnikateadlane.
Ta lõpetas aastal 1950 Tartu Elektromehaanika Tehnikumi ja aastal 1959 Prof. M. A. Bontš-Brujevitši nim. Leningradi Elektrotehnika Sideinstituudi.
Tani õppis aastatel 1959–1961 Leningradi Polütehnilises instituudis arvutustehnikat ja omandas seal arvutustehnika inseneri kutse. Oli Eesti esimese miniarvuti STEM üks autoreid. Harry Tani oli ka Arvutustehnika Erikonstrueerimisbüroo EKTA üks asutajaid ja selle teadusdirektor.
Koos Enn Velmrega koostas ta raamatu "Pooljuhtseadised ja nende kasutamine", mis ilmus aastal 1967. See on seni praktiliselt ainus eestikeelne pooljuhtelektroonikat käsitlev ja ka laiemalt tutvustav raamat.
Ernst Boustedt

Ernst Boustedt (17. november 1877 – 9. detsember 1931) oli Eestimaa arhitekt ja insener.
Ernst Boustedt lõpetas Riia Polütehnilise Instituudi.
Endel Laul

Endel Laul (21. aprill 1927 Torma vald – 25. september 2014 Tallinn) oli Eesti ajaloolane, hariduse ja kooliajaloo uurija.

Haridustee

Õppis aastail 1936–1940 Kõnnu algkoolis, 1940–1942 Torma algkoolis, 1942–1944 Mustvee Gümnaasiumis ja 1945–1947 Tartu 6. Keskkool (praegune Tartu Tamme Gümnaasium). 1947–1952 õppis Laul Tartu Riiklikus Ülikoolis NSV Liidu ajaloo erialal spetsialiseerumisega Eesti ajaloole. 1962. aastal kaitses Laul ajalookandidaadi kraadi väitekirjaga Eesti töölisajakirjanduse kujunemisest aastani 1917.

Teenistuskäik

1952. aastal asus Laul tööle Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituuti, algul noorem, seejärel vanemteadurina. 1970. aastal sai temast TA Ajaloo Instituudi rahvahariduse ajaloo sektori juhataja, kellena töötas 1990. aastani. Aastail 1990–1993 töötas Ajaloo Instituudi juhtivteadurina, samal ajal Eesti Teadlaste Liidu vabakutselise uurijana. 1997–2003 Tallinna Pedagoogikaülikooli vanemteadur.
Ajaloolasena on Laul uurinud töölisajakirjanduse ajalugu, Eesti kooli ja hariduse ajalugu ning Eesti ajalooteaduse (historiograafia) ajalugu. Avaldanud publikatsioone ka kodu-uurimise metodoloogia alalt.

Ühiskondlik tegevus

Oli aastail 1978–1990 Eesti Teaduste Akadeemia Kodu-uurimise Komisjoni aseesimees ning Eesti Kodu-uurimise Seltsi taasasutajaid. Oli 1989. aastal B. G. Forseliuse Seltsi asutajaid, praegu selle nõunik. Oli Tormalaste Kodupaigaühenduse asutajaliige ja juhatuse liige, ühenduse trükiste koostaja ja autor.

Teoseid

Laul on koguteose "Eesti kooli ajalugu neljas köites" 1. (1989) ja 2. (2010) köite toimetaja ja kaasautor. Mitme teise kollektiivse koguteose koostaja ja autor, sh. "Tallinna 1. Keskkool 1631–1981" (1981), "Gustav Adolfi Gümnaasium 375" (2006), "Torma Album" II – V (1997–2007).

Isiklikku

Endel Laulu abikaasa Silvia Laul ja tütar Mare Sokolovski on arheoloogid. Poeg Mart Laul on Eestis tuntud kaktusekasvataja.
Kaansoo algkool

Kaansoo algkool oli algkool Pärnu maakonnas Vändra vallas Kaansoo külas.
Kool asutati 1920. 1972 kool suleti. 1992 kool taasavati.
Raimo Sule

Elulugu

Sündis väiketalupoja peres. Õppis Lohkva Mittetäielikus Keskkoolis ja Tartus Treffneri koolis. Lõpetas keskkooli 1952. aastal.
1952–1957 õppis EPA põllumajanduse mehhaniseerimise teaduskonnas. Õppimise kõrval jätkas joonistamist ja karikatuuride valmistamist. Samal ajal lõpetas kolmeaastase kujutava kunsti kaugõppe.
Pärast EPA lõpetamist suunati tööle Põlva rajooni Ahja MTJ jaoskonna mehaanikuks, kus töötas kuni MTJ likvideerimiseni. 1961. aasta 1. aprillist alates töötas EPA-s, alguses assistendina metallide tehnoloogia ja masinate remondi kateedris, siis lepinguliste tööde insenerina ja teadusliku uurimistöö sektoris vanema teadusliku töötajana. Oli ka õppejõud.
1968 astus Moskva Hüdromelioratsiooni Instituuti ning oli kuni 1972. aasta juunini sihtaspirantuuris. Uurimistöö teemaks oli "Autode ja traktorite elektriseadmete ja võllide taastamine raudnikkelkatete tampoongalvaanilise sadestamisega", milles käsitleti masinate kulunud võllide taastamist tampoongalvaanilise raudnikkelkattega. Teemakohane uurimistöö jätkus ka mitu aastat pärast sihtaspirantuuri lõpetamist. Selle tööga kaasnes ka autoritunnistus. Ta asus taas tööle õppejõuna EPA metallide tehnoloogia ja masinate remondi kateedris. 1988. aastal sai ta tehnikakandidaadi kraadi.
On kuulunud ajalehe Põllumajanduse Akadeemia toimetusse. Samuti olnud tegev EPA eetikakomisjonis.
Oli Eesti NSV Ajakirjanike Liidu Lõuna-Eesti (Tartu Linnaleht) satiirisektsiooni esimees. Aastakümnete jooksul ühendas see organisatsioon enam kui 30 pilapiltide ja naljalugude autorit.
Osales algul Rahvaerakonnas Mõõdukad Tartu piirkonnas ja hiljem Sotsiaaldemokraatlikus Erakonnas, kus oli Tartumaa II sekretär. Oli Eesti Rukki Seltsi liige.

Looming

Peamiselt joonistas oma karikatuure ajalehele Edasi "Herilase" naljanurka, kuid tema karikatuure avaldati ka teistes väljaannetes.
1983. aastal eksponeeriti Raimo Sule, Peep Pedmansoni, Andrus Peegeli ja Olavi Vaheri karikatuure Bulgaarias Gabrovo Huumori- ja Satiirimajas VI rahvusvahelise huumori- ja satiiribiennaali näitusel.
2005. aastal eksponeeriti Raimo Sule, Eduard Tüüri, Enn Ehala ja Olavi Vaheri karikatuure Bulgaarias Gabrovos karikatuurinäitusel.
Arnold Habicht

Arnold Viktor August Habicht (29. mai 1878 Tori – 26. märts 1964 Bad Segeberg) oli eesti vaimulik. 
Arnold Habicht sündis Tori köstri pojana, gümnaasiumihariduse omandas Pärnus. Aastatel 1901–1902 õppis ta Riia Polütehnilise Instituudis ehitust, kuid katkestas õpingud tervislikel põhjustel. Aastatel 1902–1907 õppis Arnold Habicht usuteadust Tartu Ülikoolis. 
1907–1908 oli ta Tartu Maarja koguduse abiõpetaja, 1908–1910 Kihelkonna koguduse õpetaja ning 1910–1933 Tartu Pauluse koguduse õpetaja. 
Aastal 1933 siirdus Arnold Habicht perega Saksamaale. 1933–1945 oli ta Stettini Jakobi koguduse õpetaja ning 1945–1960 Bad Segebergi (Schleswig-Holsteini liidumaa) haigla vaimulik. 
Arnold Habicht on maetud Bad Segebergi Maarja kiriku surnuaeda.

Isiklikku

Ligi 200 aasta jooksul (1770–1969) andsid Habichtid isalt pojale edasi Tori köstri ametit. 
Arnold Habichti äi Eugen Joseph von Blossfeldt oli eesti vaimulik. Tema vennapoeg Alexander Habicht (sünd. 1911, õppis kuni 1939 usuteadust, oli sõjaväes, jäi Venemaal sõjavangilaagris kadunuks.
Arnold Habichti pojapoeg Christian Habicht (1952–2010) oli saksa näitleja ja maletaja.
Tõikvere külanõukogu

Tõikvere külanõukogu oli külanõukogu Jõgeva rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Torma külanõukoguga.
Vanim eesti naine

Vanim eesti naine on mingil ajavahemikul vanim elusolev eestlasest naine. Teadaolevad andmed nende kohta on esitatud tabelis.
Väike-Maarja muuseum

Väike-Maarja muuseum on aastal 1986 asutatud muuseum, mis asub Väike-Maarja vallas Väike-Maarja asulas. 
Muuseum tutvustab paikkonna ajalugu ja kultuuri.
Voldemar Krimm

Voldemar Krimm (sündinud 24. märtsil 1946 Harjumaal) on eesti poksija.  
Krimm poksis aastatel 1962–1972 Tallinna Tööjõureservides ja Dünamos, tema treenerid olid Martin Linnamägi ja Karl Leman. Ta pidas 105 kohtumist ja võitis neist 68.
Krimm oli sulgkaalus (kuni 57 kg) kolmekordne Eesti NSV meister (1969 ja 1971–1972). Nigul Maatsoo mälestusvõistlustel sai ta II koha (1968) ja I koha (1969).
Dinamo üleliidulistel meistrivõistlustel oli ta kolm korda kolmas (1969 ja 1971–1972). 
Ta sai 1969. aastal Nõukogude Liidu meistersportlaseks.
Hea Sõna auhind

Hea Sõna auhind on Eesti Naistoimetajate väljaantav auhind.
Auhinnaga tunnustatakse Eestis silma paistnud ajakirjanikku, kelle looming kannab positiivseid humanistlikke väärtusi ja lisab ellu paremaid tundeid, mõtteid ja tegusid. Kuni 2016. aastani oli auhinnaks ajakirjanikust kunstniku Aita Nurga maal. Alates 2017. aastast antakse laureaadile üle kunstnik Leonhard Lapini akvarell "Hea sõna".
Kaarel Vilbaste

Kaarel Vilbaste (22. juuni 1950 Tartu – 22. august 1986 Vändra) oli eesti bioloog.
Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal.
Ta töötas TA Zooloogia ja Botaanika Instituudi merebioloogia sektoris, tegeles mere fütoplanktoni produktiivsuse uurimisega, koostas aparatuuri mere fütoplanktoni algproduktsiooni mõõtmiseks ¹⁴C meetodil.
Ta hukkus liiklusavariis.

Pere

Tema isa oli Juhan Vilbaste ja ema Asta Vilbaste. Ta oli Sirje Vilbaste abikaasa.
Milano hertsogiriik

Milano hertsogiriik oli riik Põhja-Itaalias aastatel 1395–1797. Kuulus Saksa-Rooma riigi alla. Kuigi hertsogiriigi territooriumi piirid sajandite jooksul korduvalt muutusid, hõlmas riik üldjoontes tänapäevast Lombardia regiooni; tähtsaimateks keskusteks olid Milano ja Pavia.
Erinevatel aegadel kuulus erinevas ulatuses Milano hertsogkonna alla ka Piemonte, Veneto, Emilia Romagna ja Toscana alasid. Hertsogiriiki juhtisid aja jooksul mitmed valitsejadünastiad, kellest enamik oli pärit väljastpoolt Itaaliat.

Sforzade valitsusaeg

1521. aastal ajasid aga hispaanlased nad välja ja andsid hertsogivõimu Massimiliano noorema venna Francesco II Sforza kätte. Kui Francesco II Sforza 1535 järglasteta suri, tõusis pärilusküsimus taas päevakorda; hertsogiriigile pretendeeris nii Saksa-Rooma keiser Karl V kui Prantsuse kuningas François I, lahendust otsiti üksteisevastastes sõdades 1536–1538 ja 1542–1546.

Habsburgide valitsusaeg

Kuni 1554. aastani hoidis hertsogitiitlit enda käes Saksa-Rooma keiser Karl V, kes loobus siis sellest oma poja, Hispaania kuningas Felipe II kasuks. Hispaania kuninga valduses oli Milano hertsogiriik kuni 18. sajandi Hispaania pärilussõjani, mille käigus kaotati see Austriale.
Austria Habsburgide võim kestis kuni 1796. aasta Napoleoni sõdade Itaaliasse jõudmiseni. 1797. aastal loobus Habsburgide Saksa-Rooma riik Campo Formio lepinguga Milano hertsogkonnast ja sellest sai prantsuse Tsisalpiini vabariigi tuumikala.
Stalagmiit

Stalagmiit on koopa põrandalt üles ulatuv tilkekivi.
Sambaga sarnanev moodustis tekib karstikoopa laes tilkuvast veest välja sadestunud lubisooladest. Stalagmiit tekib ka kipsi- ja kivisoolakoobastes.