Julius Gentalen

Elukäik

Julius Gentalen sündis möldri perekonnas. Aastatel 1921–1923 õppis ta Viljandi poeglaste gümnaasiumis. Oma esmase kunstilise ettevalmistuse sai Viljandis elanud kunstnike Villem Ormissoni ja Ants Murakini käe all. Esimesel kunstinäitusel, Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingu näitusel, osales ta juba 19-aastaselt ning juba koolipoisina töötas ta karikaturistina ajalehtede Sakala (1921–1922) ning Meie Mats (1920–1923) juures, kus tema karikatuurid kujutasid peamiselt kohalikke kommunaalteemasid, aga oli ka välis- ja sisepoliitilisi karikatuure. 1919. aastal võttis ta osa Vabadussõjast. 1919–1921 oli Viljandimaa rekvireerimise ja sõjakahjude hindamise komisjoni volinik. Alates 1923. aastast elas Tallinnas ja oli Kaitseväe ühendatud õppeasutuse staabis joonestaja ja kantseleiametnik. 1923–1936 oli haridusministeeriumi käsundusametnik. 1932. aastal lõpetas Gentalen Tallinna Rahvaülikoolide Seltsi Kolledži eragümnaasiumi ning 1933–1940 õppis (vaheaegadega) Tartu Ülikoolis õigusteadust. Pärast õpinguid töötas Gentalen erialaselt mitmel töökohal. Saksa okupatsiooni ajal oli sisedirektooriumi juriskonsult ja juriidilise osakonna juhataja ja lisaks veel mitmes ministeeriumis. Töö kõrvalt tegeles ta loominguga ning osaleda aktiivselt kunstielu organiseerimises. Ta esines näitustel Lätis, Leedus, Poolas, Ungaris, Itaalias, Hollandis. Nendelt näitustelt soetas Rooma linnamuuseum ühe Tallinna sadamavaate, Riia kunstimuuseum Lõuna-Eesti maastiku. Gentalen tegutses Tallinnas kantseleiametnikuna. 1930. aastate lõpus tegi ta mitu loomingulist reisi Euroopasse, jõudes läbi Ungari, Saksamaa ja Austria ka Itaaliasse. Gentalen pages Suure põgenemise lainega Eestist 1944. aastal Saksamaale, kus viibis koos perekonnaga Kempteni ja Altenstadti põgenikelaagrites. 1949. aastal läks kunstnik edasi Ameerika Ühendriikidesse, kus 1950–1963 leidis Catskilli seenekasvatusfirmas KB Product Corporation tööd raamatupidajana ja andis lisaks kunstitunde, samal ajal täiendas end õlimaali alal New Yorgi osariigi ülikoolis. 
Julius Gentalen kuulus Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingusse ning oli Korp! Sakala liige. 
Ta oli ka USA-s mitme prestiižse kunstiühingu liige, esines näitustel ning töötas kunstiõpetajana. Julius Gentalen suri 1966. aastal.

Looming

Gentaleni loomingule on iseloomulik impressionistlik maalitunnetus. Teda võlusid valguse vahelduvad seisundid, muutuvad atmosfäärid ja värvide kirevus. Tema inspiratsiooniallikateks olid sadamad, metsad ja õhtud. 
1930. aastatel moodustasid Gentaleni loomingu enamuse linnavaated (maalis eriti Tallinna vanalinna) ja maastikupildid. 
Põgenikelaagris Kemptenis ja Altenstadtis oli 1945–1949 aastatel ajalehe Kauge Kodu Päevauudised toimetuse liige (kujundaja ja illustraator). Põgenikelaagris kaunistas Gentalen pannoodega Kempteni endise söelao ja hobusetalli, kuhu rajati meelelahutusruum ning kino- ja einesaalid. Tegu oli figuraalkompositsioonidega, mille teemaks oli Eesti. Nappide vahendite kiuste suurena teostatud maalides oli teemadeks kaubandus, merendus, haridus, põllumehed, aga ka eesti rahvariietes noorpaar. Pannood valmisid ka Kempteni lastehaiglale (1946) ja Altenstadti näitusele (1946). Kuna Kempten asub Alpide lähedal, ammutas Gentalen ka mägedest hulgaliselt inspiratsiooni. 
Gentaleni maaliloomingust Ameerikas on vähe teada. Kunstniku toonaste lemmikteemade hulka kuulusid sadamavaated, looduspildid ja linnavaated. Ka paarkümmend aastat pärast Eestist lahkumist kujutas ta oma maalidel endiselt Oleviste kirikut, Tallinna sadamat, vanalinna müüre. Kunstnikuna oli tal hiilgav pildiline mälu, kuid teadaolevalt võttis ta Eestist lahkudes kaasa ka fotod oma varastest töödest, maalides nende järgi oma 1930. aastate loomingut uuesti ümber.