google/wiki40b huggingface dataset:
Jalakasurm

Jalakasurm (inglise keeles Dutch elm disease, lühend DED) on seenhaigus, mis põhjustab jalakate kuivamist. Haigust tekitab pms keraskottseenelaadsete seltsi kuuluv seen jalaka-siugsuu (Ceratocystis ulmi).
Jalakasurma iseloomustab võras tipust kuivanud oksad ja koorealuses puidus must katkendlik ring.
Jalakasurma tõrjeks põletatakse tavaliselt haiged oksad ja hukkunud puud kohapeal.
Jalakasurma on leitud ka Eesti parkidest.
Jõgeva alevik

Asend

Jõgeva alevik asub Jõgeva linnast 2,5 kilomeetri kaugusel põhja pool Tapa–Tartu raudtee ääres. Alevik piirneb lõunas Jõgeva–Mustvee maantee, läänes Tapa–Tartu raudtee, põhjas Liivoja küla ning idas Pedja jõe ja Võduvere külaga. Jõgeva alevikku eraldab Jõgeva linnast kitsas riba Jõgeva valla Võduvere külast.

Ajalugu

Jõgeva alevik on kujunenud ajaloolise Jõgeva mõisa ümber. 16. sajandi II poolel rajatud mõisa ümber hakkas asustus ja hoonestus tekkima pärast Tapa-Tartu raudtee valmimist 1876. aastal. Mõis riigistati 1917. aastal ja 1920. aastal alustas seal tegevust Jõgeva Sordikasvandus. Suurem osa mõisamaast ja -hoonetest jäi Eesti Seemnevilja Ühisuse kasutusse.
Jõgeva aleviku nime kannab endine mõisasüda ametlikult Eesti taasiseseisvumisest alates. Varem on seda nimetatud nii sordiaretusjaamaks kui ka Jõgeva näidissovhoosi keskasulaks.

Tänapäev

Jõgeva alevikus tegutsevad 1920. aastal asutatud Eesti Taimekasvatuse Instituut, 1950. aastal avatud lasteaed, noortekeskus ja kultuuriselts Vanaveski.
Reis Kuule

Filmi versioonid

Filmi turustati nii must-valges versioonis kui ka käsitsi värvituna. Ameerikasse jõudis film piraatkoopiana. Filmi käsitsi värvitud versiooni restaureeritud koopia esilinastus 2011. aasta 11. mail Cannes'i filmifestivalil.
Traagika

Traagika (kr tragike technē 'tragöödiakunst') on vapustav, kannatuslik, kurb; esteetika, kirjandusteaduse, filosoofia uurimisobjekt; tähistab mingi suure ja üleva väärtuse, eriti inimelu vältimatut hukkumist, lootusetut võitlust kõikvõimsa vastasega, mis põhjustavad kannatusi ja hingelisi vapustusi. Kirjanduses kutsub tegelase kangelasmeelne võitlus ja saatusele allajäämine retsipiendis esile valu, kaastunde, ühtlasi imetluse jt üllad tunded.
Eristatakse: saatuslikku e objektiivset traagikat – kannatamise põhjus ei peitu tegelases endas, vaid tuleneb väljastpoolt (nt Sophoklese "Kuningas Oidipus"), ja subjektiivset traagikat – kannatamise põhjus peitub tegelases endas (Shakespeare'i "Kuningas Lear").
Tegelane peab olema väljapaistev, hingelt suur isiksus, ebatavaline, ometi küllalt lähedane keskmisele inimesele, et olla mõistetav ning äratada vaatajas kaastunnet ja hirmu.
Eesti laevanduse aastaraamat

Eesti laevanduse aastaraamat on 1995. aastast regulaarselt ilmuv artiklikogumik.
Aastaraamatut annab välja Eesti Meremeeste Liit. Aastaraamatut koostab Enn Kreem.
Aastaraamat alustas ilmumist 1936 ning ilmus 1938. aastani. Järgmine ilmus 1948. aastal Rootsis.  Aastaraamat ilmub taas regulaarsena 1995. aastast.
Rahvaste Ühenduse mängud

Briti Rahvaste Ühenduse mängud (inglise keeles Commonwealth Games) on iga nelja aasta järel korraldatav spordi suurvõistlus Rahvaste Ühendusse kuuluvate riikide sportlastele. Esimesed võistlused korraldati Briti impeeriumi mängude nime all 1930. aastal.
Briti Ühenduse mängudel on paljudele olümpiaaladele lisaks sellised alad, mis on nendes riikides soositud, nagu näiteks ragbi ja netball. Mängud on selle liikmesmaade sportlatele väga tähtis sündmus ning selle tähtsust teistes maades tihti ei mõisteta. Osavõtjate arvu poolest on need mängud suuruselt maailma teine spordiüritus suveolümpiamängude järel.
Briti Ühenduse mängudel võistlevad Ühendkuningriigi maad Inglismaa, Šotimaa, Wales ja Põhja-Iirimaa iseseisvate võistkondadega. Lisaks on oma võistkond ka Briti krooni sõltkondadel nagu Jersey ja Mani saarel. Kõikidel mängudel on osalenud vaid kuus maad: Austraalia, Inglismaa, Kanada, Šotimaa, Uus-Meremaa ja Wales.
Viiva Väinmaa

Viiva Väinmaa (25. september 1928 Tallinn – 20. august 2014 Tallinn) oli eesti pianist.
1954. aastal lõpetas ta Tallinna Riiklik Konservatooriumi Anna Klasi klaveriklassi.
Aastatel 1954–1958 oli ta Tallinna Muusikakooli kontsertmeister, 1956. aastast samas kontsertmeistriklassi õpetaja. 1958. aastast oli ta ka Eesti Televisiooni ja Raadio Segakoori kontsertmeister.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Isiklikku

Tema poeg on pianist Lauri Väinmaa.
Kārlis Ozols

Elulugu

Õppis 1879–84 Tartu Veterinaariainstituudis, veterinaariamagister (1885, TVI), väitekiri "Experimentelle Untersuchungen über das Anthraxvirus". Töötas Derkulis, Orenburgis ja 1897–1912 Kamjanets-Podilskõi hobusekasvanduses. TVI-s uuris professor E. Zemmersi juhendamisel eksperimentaalselt siberi katku batsillide resistentsust.
Läänemere Bioloogid

Läänemere Bioloogid (inglise The Baltic Marine Biologists, BMB; nimetatud ka Läänemere Bioloogide Assotsiatsioon) on valitsusväline teaduslik organisatsioon, mis peamiselt uurib Läänemere ökosüsteeme ja nende muutusi inimmõju survel.
Ühendusse kuulub 9 Läänemere ranniku riiki, sealhulgas Eesti.
Organisatsioon on asutatud 1968 Saksamaal Rostockis.
Sigapusma

Sigapusma on Järvamaal praeguse Järva valla alal asunud endine küla. Minevikus kuulus ta Peetri kihelkonda ja hiljem Koigi valda.
Sigapusmale lähimad külad on läänes Sõrandu, põhjas Silmsi, idas Vaali, kagus Lähevere ja lõunas Pätsavere. Muudest paikadest asub loodes Kiiluküla.
Sigapusmat esmamainiti 14. sajandil kujul Syckadenpuske.
1937 arutas Koigi vallavolikogu Sõrandu ja Sigapusma elanike palvet need külad ühendada ja anda ühinenud külale nimeks Koigi küla, sest nende senised nimed olevat halva kõlaga ja kohta tuntavat juba nagunii Koigina endise Koigi vallamaja järgi ja peetavat Koigi valla keskuseks. Siiski jäi see palve tagajärjeta. Seepeale tehti 1939 vallavolikogule uus ettepanek vähemalt Sigapusma küla Sõranduga ühendada. 1945. aasta külade loendis enam Sigapusmat ei esine.
Ergutusmähis

Ergutusmähis (ingl excitation winding) on magnetsüsteemi mähis, mida läbiva vooluga – ergutusvooluga – tekitatakse elektrimasinas energiamuunduseks vajalik magnetväli.
Sangaste raudteejaam

Jaamahoone

Sangaste esimene, nikerdatud puitornamentidega jaamahoone ehitati 19.–20. sajandi vahetusel tüüpprojekti järgi. 1922. aastal ehitati hoone ümber, mille tulemusel sai uue kuju katuseosa ja lihtsustus fassaad. 1944. aastal põles algne jaamahoone maha ja jaamana hakati kasutama kõrvalhoonet. See kuulub nüüdseks Eesti Raudteele ja on kasutusel tänaseni.
Vettpidav kiht

Vettpidav kiht ehk veepide on maapõues paiknev kivimikiht, mis vett ei sisalda ega ka lase läbi.
Vettpidava kihi filtratsioonitakistus on suur: filtratsioonimoodul on väiksem kui 10⁻² m*d⁻¹.
Vettpidavale kihile vastandub läbilaskev kiht. Vahepealset kihti, mille põhjavee läbilaskvus on väga väike, nimetatakse vettpidurdavaks kihiks.
Kirjanduskriitika

Kirjanduskriitika (kriitika; kreeka keeles κριτική, kritikē) on vahend kirjanduse kirjeldamiseks ja hindamiseks. Eesti traditsioonis selle sõnale eelistähenduseks raamatuarvustamine, mis aga ei ava kogu selle mõiste sisu. Analüüsides, üldistades ja väärtustades kujundab kirjanduskriitika avalikkuse hoiakuid autorite, teoste ja kirjanduse suundumuste suhtes. Nii mõjutab ja suunab kirjanduskriitika kirjanduse arengut. Kirjanduskriitika kriitilisuse all mõeldakse teose puudujääkide esiletoomist kriitiku enda või mingi muu ideaali seisukohalt, kuid sellel võib olla ka laiem ühiskondlik, kultuuriline ja esteetiline tähendus.

Funktsioneerimine

Kirjanduskriitikas nähtuvad kriitiku esteetilised ja ühiskondlikud kogemused, tema suhtumine kultuuritraditsiooni, teaduse saavutustesse ja valitsevasse kunstisituatsiooni. Oma aja arusaamade ja tõekspidamiste väljendajana on kirjanduskriitika paljus aluseks ja eelmaterjaliks kirjandusteaduslikule uurimistööle, kuid ka ühiskondliku mõtte arengule laiemalt.
Oma vaatlustes võib kirjanduskriitika olla suunatud teosele (näiteks arvustus) või ka kirjandusprotsessile (näiteks aastaülevaade). Enamasti reageerib kirjanduskriitika teoste ilmumisele kiiresti ja on värskelt ilmunud kirjanduse (uudisteoste) esmatõlgendaja (nn päevakriitika). Kirjanduskriitika on traditsiooniliselt suunatud oma kaasajale. kuid leidub ka selliseid kirjanduskriitilisi kirjutisi, mis vaatlevad minevikus ilmunud teoseid (nn retroretsensioond).
Kirjanduskriitika võib olla teadusliku või esseistliku kallakuga, tihtipeale leidub kirjanduskriitilistes kirjutistes üheaegselt nii kunsti kui ka teaduse elemente. Oma arvamustele võidakse põhjendusi otsida väljastpoolt teost (sageli teadusest või avalikust arvamusest), kuid ka piirduda teose enda lähema vaatlusega (close reading) või lähtuda muljest (impressionistlik kriitika).

Kriitik

Kirjanduskriitikaga tegelejaid nimetatakse kirjanduskriitikuteks või ka lihtsalt kriitikuteks. Vana-Kreekas mõisteti kriitiku all hea eristus- ja otsustusvõimega inimest. Tänapäeval kuuluvad kirjanduskriitikaga tegelejate ringi nii vastava haridusega spetsialistid kui ka kirjanikud, ajakirjanikud, teadlased (kirjandusteadlased, sotsioloogid) jt. Arvamusi kirjanduse kohta avaldab ka lugejate lai ring (arutelud raamatukogudes, netikommentaarid).

Žanrid ja vormid

Kirjanduskriitika levinud žanrid on arvustus ehk retsensioon, essee, artikkel, ülevaade; vahel loetakse nende hulka ka hinnangutega täiendatud annotatsiooni. Kirjanduskriitilist arvamust võidakse väljendada ka humoreski, följetoni, paroodia jm. vormis. Kirjutised koondatakse tihtipeale kriitikakogumikeks või isegi kriitikakogumike sarjadeks, mis sisaldavad eeskätt arvustusi ja aastaülevaateid, kuid leidub ka kirjanduskriitilisi monograafiaid. Kirjanduskriitikat avaldatakse enamasti kirjalikul kujul, kuid see võib olla ka suuline (raadio, televisioon, arutelud, esinemised, loengud).
Aripo mägi

Aripo (hispaaniapäraselt ka El Cerro del Aripo, inglise keeles Mount Aripo) on mägi Trinidadi Põhjaahelikus, Arima linnast kirdes. Mäe kõrgus on 940 m. See on Trinidadi ja Tobago kõrgeim punkt.
Mäetippu viib rada lähedalasuvast Aripo külast. Mäe vihmametsades elab saare endeem  pugal-parukhoko (pawi), mäe lubjakivisse tekkinud urgetes ja süvendites aga öise eluviisiga õlilinnud ehk guahaarod.
Armeegrupp Felber

Armeegrupp Felber (saksa keeles Armeegruppe Felber) oli Teise maailmasõja ajal Saksa vägedesse kuulunud väeüksus.

Ajalugu

Formeeriti 25. mail 1942. aastal XXXXV eriotstarbelisest korpusest Prantsusmaal. 26. augustil 1943. aastal formeeriti ümber 19. armeeks.
Nõmmküla mõis (Ambla)

Nõmmküla mõis (saksa keeles Nömmküll) oli poolmõis (varem rüütlimõis) Ambla kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne-Viru maakonda, Tapa valda.
Mõis rajati 17. sajandil Selja mõisast eraldatud alast. 1873. aastani oli Nõmmküla mõis rüütlimõis, seejärel poolmõis.
Mõisa historitsistlik puidust peahoone ehitati tõenäoliselt 1850.-1860. aastatel.
Peeter Sirkel

Peeter Sirkel (16. juuni 1879 – 18. november 1962) oli eesti keemik.
Balti keti velotuur

Balti keti velotuur (inglise Baltic Chain Tour) on aastast 1955 (selle nime all aastast 2011) korraldatav maanteesõiduvõistlus. Aastast 2012 on velotuur osa UCI Europe Tour'ist.
Georgie Henley

Georgia "Georgie" Henley (sündinud 9. juulil 1995) on inglise lapsfilminäitleja.
Henley sai tuntuks filmis "Narnia lood: lõvi, nõid ja riidekapp" Lucy Pevensie't mängides. Hiljem on ta jätkanud sama rolli järgmistes Narnia-filmides. Ta on mänginud ka teistes filmides, näiteks 2006. aastal filmis "Jane Eyre" noort Jane Eyre'i.
Sebu keel

Sebu keel (ka sebuano keel; sebu keeles Sinugboanon või Binisayang, inglise keeles Cebuano) on üks austroneesia keeli. Seda kõnelevad Filipiinidel Kesk-Visaya piirkonnas, Ida-Visaya lääneosas ja Mindanao saarel ligi 45 miljonit inimest, kellest enamik kuulub sebude hulka.
Sebu keele mitteametlik omanimetus on Bisaya, mille ülevõtmist teaduslikus kasutuses lingvistid küll väldivad, kuna see võib tekitada segadust teiste visaia keelterühmaga, millesse sebu keel kuulub. Visaia keeled on Vahe-Filipiini keeled, mis on omakorda osa austroneesia keelkonnast. Filipiinide suurim keel on tagalogi keel, kuid 1980. aastateni oli sebu keel Filipiinide suurim kohalike emakeelsete kõnelejate arvuga keel. See on ka visaia keeltest levinuim.
Sebu keel on Kesk-Visaia, Ida-Visaia, osa Palawani ja Mindanao piirkonna lingua franca. Sebu keel sai nime Cebu saare järgi, kust see pärineb. Levinuim keel on sebu ka Lääne-Leytes, eriti Ormocis ja teistes linna ümbritsevates omavalitsustes, ehkki enamik kohalikke nimetab keelt omaenda demonüümi järgi, näiteks Ormocis "Ormocanon" Albueras "Albuerahanon". Sebuano kolmetäheline kood ISO 639-2 standardis on ceb, kuid ISO 639-1 kahetähelist koodi sel pole.
Esmakordselt dokumenteeris sebu keele sõnaloendina Antonio Pigafetta, Itaalia maadeuurija, kes osales Fernão de Magalhãesi 1521. aasta ekspeditsioonil. Hispaania misjonärid hakkasid sebu keeles kirjutama 18. sajandi alguses. Hispaania 300-aastase koloniaalvõimu mõjul sisaldab sebu keel arvukalt hispaania laensõnu, samuti kasvas vokaalide arv kolmelt (a, i, u) viiele (lisandusid e ja o). Laensõnu lisandus ka teistest ajaloolistest keelekontaktidest nagu araabia ja sanskriti keelest.
Sebu keelt kirjutatakse ladina kirjas, kuid ajalooliselt on kasutusel olnud kohalik kiri baybayin, mida on kasutanud paljud Filipiinide keeles, sh tagalog.
Keeles on viis vokaali ja 18 konsonanti: nasaalid m, n̪, ŋ, klusiilid p, b, t̪, d̪, k, g ja kõrisulghäälik ʔ, frikatiivid s̪ ja h, afrikaadid t͡ʃ ja d͡ʒ, aproksimandid j ja w, lateraal l̪ ja ɾ̪. Sõnarõhk võib paikneda eri silpides ja eristada sõnu. 
Sebu keeles on üks suuremaid Vikipeediaid (detsember 2018 seisuga on selles üle 5 miljoni artikli, millega jääb suuruselt 2. kohale pärast ingliskeelset Vikipeediat). Seda peamiselt tänu rootslaste ehitatud tõlkerobotile Lsjbot, mille autori Sverker Johanssoni naise Smiley emakeel on sebu keel. Kuna sebu Vikipeedia koosneb aga valdavas enamuses automaatselt loodud artiklitest ja see ei ole arenenud elujõuliseks vikiks on tõstatatud ka küsimusi selle keeleprojekti sulgemisest.
Villemisilla mägi

Villemisilla mägi (ka Jaani kiriku ase) on looduslik pühapaik Tartumaal Sangaste kihelkonna Põru külas.
Aino Pürge

Elulugu

Aino Pürge oli inseneri tütar.
Lõpetas 1944 Tallinna 8. Keskkooli, 1950 TRÜ arstiteaduskonna, täiendas end 1962 ja 1969 neurokirurgia alal Moskvas Burdenko-nimelises Neurokirurgia Instituudis, meditsiinikandidaat (1975, TRÜ), väitekiri "Диагностика и хирургическое лечение травматических гематом". 
Oli 1951–1954 Pärnu-Jaagupis jaoskonnaarst ja Libatse Sanatooriumi ftisiaater, 1954–1956 Tallinna Vabariikliku Haigla kliiniline ordinaator, 1956– neurokirurg, ühtlasi Põhja-Eesti piirkonna neurotraumade konsultant.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: traumaatiliste hematoomide diagnostika ja ravi.

Isiklikku

Tema isa oli tehnikateadlane ja insener Aleksander Pürge.
Winston Churchill (romaanikirjanik)

Winston Churchill (10. november 1871 Saint Louis, Missouri osariik – 12. märts 1947 Winter Park, Florida) oli USA kirjanik. Tema ajalooromaanid olid 20. sajandi alguses USA-s ühed müüdumad.
Churchill sündis Missouri osariigis Saint Louises. Churchill lõpetas 1894. aastal Ameerika Ühendriikide Mereväeakadeemia, kuid valis kirjanduskarjääri. Pärast mereväeakadeemia lõpetamist sai ta ajakirja Army and Navy Journal toimetajaks. Mõnda aega oli ta ka ajakirja Cosmopolitan Magazine toimetaja.
Tema esikromaan "The Celebrity" ilmus 1896. aastal. Churchilli järgmine romaan, iseseisvussõja sündmustel põhinev ajalooromaan "Richard Carvel" (1899) osutus ülipopulaarseks, seda müüdi üle kahe miljoni eksemplari. Ka tema järgmised romaanid "The Crisis" (1901) ja "The Crossing" (1904) olid edukad. Tema hilisemad romaanid käsitlevad tema kaasaja poliitilisi ja sotsiaalseid teemasid.
1899. aastal kolis Churchill New Hampshire'i osariiki Cornishi, kus elas ligi 50 aastat. Aastatel 1903 ja 1905 valiti ta New Hampshire'i osariigi seadusandliku kogu liikmeks. 1906. aastal kandideeris ta Vabariikliku Partei liikmena edutult New Hampshire'i kuberneri kohale. 1912. aastal kandideeris ta teist korda Progressiivse Partei liikmena. 1917. aastal külastas ta Esimese maailmasõja lahinguvälja ja kirjutas nähtu põhjal oma esimese mitteilukirjandusliku teose "A Traveller In War-Time" (1918). Ta kirjutas karjääri jooksul ka novelle ja näidendeid.
1910. aastate lõpus loobus ta kirjutamisest ja taandus avalikkuse eest. Churchill suri 1947. aastal Floridas Winter Parkis 75-aastasena südamerabanduse tagajärjel.
Tänapäevaks on ta jäänud, isegi kirjanikuna, samanimelise Suurbritannia riigitegelase varju.
Kaabliõli

Kaabliõli (inglise cable oil) on kõrge puhtusastmega õli elektrikaablite paberisolatsiooni immutamiseks või õlikaablite täitmiseks.
Kaupo Antzon

Kaupo Antzon (2. mai 1936 Tartu – 23. veebruar 1994 Tartu) oli eesti metsasarvemängija ja pedagoog.
Ta lõpetas 1955 Tartu Muusikakooli (August Metsa klassi), 1960 Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Mart Paemurru klassi). Ta oli 1957–1960 Estonia ning 1954–1955 ja alates 1960. aastast (vaheaegadega) teatri Vanemuine orkestrant.
Aastast 1961 kuni surmani oli ta Tartu Muusikakooli kõigi vaskpillide õpetaja (aastast 1976 puhkpilliosakonna juhataja). Tema klassist on tulnud palju tuntud muusikuid, sh Endel Nõgene, Kalle Kauksi, Aavo Ots, Ahti Rääst, Jaan Kiiv, Enno Heinmaa, Raivo Tarum, Kaido Otsing, Kalev Laanesaar, Uku Ratas, Toomas Midri, Gunnar Pettaig ja Priit Paabo. Oli 1990 Tartu Metsasarveklubi (alates 1999 Tartu Metsasarveühing) ja 1991 Tartu Metsasarvepäevade rajaja ja eestvedaja.
Anna-Liisa Liiskmaa

Anna-Liisa Liiskmaa on eesti kostüümikunstnik.
Ta on lõpetanud Rakvere Gümnaasiumi.
Ta on olnud kostüümikunstnik Rakvere teatris ja mitme filmi juures. Ta on esinenud maalija ja muusikuna.
Im Dong-hyun

Im Dong-hyun (sündinud 12. mail 1986) on Lõuna-Korea vibulaskja.
Im Dong-hyun võitis 2004. ja 2008. aasta suveolümpiamängudel kaks esikohta võistkonnas.
2012. aasta suveolümpiamängudel püstitas ta laskmiseelvõistlustel kaks maailmarekordit. 72-noolelises seerias sai Im Dong-hyun 699 punkti. Meeskonnavõistluses sai ta koos Kim Bub-mini (698 punkti) ja Oh Jin-hyekiga (680 punkti) 2087 punkti.

Isiklikku

Arstid on ta ametlikult pimedaks tunnistanud.
Meie Matsi tähtraamat

"Meie Matsi tähtraamat" oli raamatkalender, mis hakkas 1907. aastast (1908 aasta kalender) igal aastal ilmuma üks kord aastas kuni 1939. aastani (1940 aasta kalender). Kokku ilmus 33 aastakalendrit. Väljaandjaks oli kirjastused Teadus, Meie Mats toimetus, Vaba Maa ja Jakob Ploompuu kirjastused.

Sisust

Tähtraamat ilmus erinevatel aastatel ka erinevate pealkirjadega, kuid kõikidele aastatel oli esikaanel samasugune kujundus. Millel Meie Mats on ronimas Kuule, et see nalja pärast üle tõrvata, redeli ülaosas oli juba tõrvapurk ja pintsel. “Meie Matsi tähtraamatus” anti lugejatele erinevaid nõuandeid ja sisaldas erinevat teavet. Selles leidusid laatade toimumise ajad ja kohad, mõõtude ja kaalude võrdlemise tabelid, Eesti valdade nimed koos asukoha ja postiasutuste kättenäitamisega, Eesti kõigi linnade juhid koos tähtsamate asutuste, haiglate, advokaatide jne aadressidega, koduloomade tiinuskalendrid, tähtsamad ajaloosündmused Eestis ja välismaal, lisaks oli sees naljanurgad.
Kultuuri- ja Haridusministeerium

Kultuuri- ja Haridusministeerium oli Eesti ministeerium, mis korraldas riiklikult Eesti kultuuri- ja haridusvaldkonda. Ministeerium eksisteeris 1992-1996. Ministeerium moodustati 1992, kui ühinesid Eesti Kultuuri- ja Eesti Haridusministeerium. 1996 lahutati ministeeriumist Kultuuriministeerium.
Adalbert Gustav Lesta

Adalbert Gustav Michael Martin Lesta (20. november/2. detsember 1869 Tartu – 21. oktoober 1941 Brütz) oli eesti vaimulik.
Lesta õppis aastatel 1880–1888 Tartu Aleksandri gümnaasiumis. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1888–1895. Prooviaastal oli ta Jagodnaja Poljana koguduses, Saraatovi kubermangus (praeguse haldusjaotuse järgi Tatištševi rajoonis, Saraatovi oblastis). Ordineeriti 15. detsembril 1896 õpetajaks.
Oli aastatel 1897–1904 Samaara saksa kolooniate adjunktõpetaja. Aastatel 1904–1909 oli ta Tobolski koguduse õpetaja. Aastatel 1909–1914 oli ta Tomski–Barnauli koguduse õpetaja (asukohaga Tomskis). Aastatel 1914–1922 oli ta Vladivostoki ja Nikolajevsk Amuuri ääres koguduse õpetaja.
Opteerus jaanuaris 1923 üle Shanghai ja Colombo Eestisse. Oli aastatel 1923–1931 Paldiski Nikolai koguduse õpetaja. Asus aastal 1941 järelümberasumise korras Saksamaale, kus ta 21. oktoobril 1941 Brützis (Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal) suri.

Isiklikku

Tema abikaasa isa Julis August Schilling oli Jagodnaja Poljana koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa Georg Gustav Schilling oli Gulbene ja Leja koguduse õpetaja.
Maarius Urvet & The Boston Lipstick Institute

Maarius Urvet & The Boston Lipstick Institute on Eesti ansambel.
Ansambli asutas 2014 Maarius Urvet.
Moby

Tunnustused

Hall on kuus korda esitatud Grammy kandidaadiks, kuid neist ühtki ta võitnud ei ole.
2000 kandideeris ta Grammyle parima alternatiivse muusika esituse ("Play") ja parima rokkinstrumentaalesituse kategoorias ("Bodyrock").
2001 kandideeris ta Grammyle parima tantsusalvestise kategoorias ("Natural Blues").
2002 kandideeris ta Grammyle parima pika muusikavideo kategoorias ("Play").
2003 kandideeris ta Grammyle parima popinstrumentaalesituse kategoorias ("18").
2009 kandideeris ta Grammyle parima elektroonilise tantsualbumi kategoorias ("Last Night").

Eraelu

Richard Hall on kristlane, aga ei kuulu ühtegi kogudusse ega samasta end ühegi konkreetse usuvooluga, sest talle tundub, et kristlike organisatsioonide juhid ei ela Jeesuse õpetuste järgi.
Kui Hall oli 19-aastane, proovis ta LSD-d ja hakkas kannatama paanikahoogude all. Tänapäeval on tal need harvemaks muutunud, kuid oma sõnul juhtub see aeg-ajalt endistviisi, kui ta on mures töö pärast, tarbinud liiga kalju kofeiini ja eraelulises suhtes, mis ei kulge hästi.
Hall on karsklane, taimetoitlane ja loomade õiguste eest võitleja.
Kuni 2009. aasta keskpaigani kuulus talle teemaja, mille ta asutas koos oma kunagise pruudi Kelly Tisdale'iga, ja aeg-ajalt töötas ta seal ise kelnerina. Tänapäeval on selle teemaja omanik Tisdale üksinda.
Valeeria Villandi

Valeeria Villandi (sündinud 27. augustil 1924 Tallinnas) on eesti luuletaja ja tõlkija.
Valeeria Villandi lõpetas 1955. aastal kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogina. Ta töötas aastatel 1947–1952 kirjandusmuuseumis, seejärel oli ajalehe Edasi kultuuriosakonna juhataja, alates 1954. aastast ajakirja Noorus kirjandusosakonna juhataja ning 1964. aastast alates kutseline kirjanik. Alates 1973. aastast töötas ta ajakirja Looming toimetuses, esialgu toimetajana ning 1982–1991 vastutava sekretärina.
Esimesed Valeeria Villandi luuletused ilmusid ajakirjanduses 1945. aastal. Ta on tõlkinud peamiselt vene ja saksa, kuid ka udmurdi ja hispaania keelest, eelkõige luulet. Ta on koostanud ja toimetanud luuleraamatuid nii täiskasvanutele kui ka lastele ning tõlkinud filmitekste, sealhulgas palju vene multifilme.