Jean-François Champollion

Jean-François Champollion (prantsuse keeles ka Champollion le Jeune 'Champollion Noor') 23. detsember 1790 Figeac, Loti departemang – 4. märts 1832 Pariis) oli prantsuse orientalist, ajaloolane ja keeleteadlane, egüptoloogia rajaja, egiptuse hieroglüüfilise kirja dešifreerija.

Sünd ja varajane lapsepõlv

Champollioni sünd on seotud kummalise looga: Champollioni ema, kellel oli reuma tõttu raske liikuda, ravis üks talupoeg, kes ennustas talle poja sündi, kuigi naine oli 48-aastane. Champollion sündiski aasta hiljem, 23. detsembril 1790 Figeacis ning ristiti sama päeva õhtul. Figeacis möllas sel ajal revolutsioon ja Champollioni isa oli tõenäoliselt jakobiin, kuigi on kahtlane, kas ta oli politseisekretär.
Teda õpetas põhiliselt vend, kes aga juulis 1798 asus elama Grenoble'isse. Sama aasta oktoobris läks poiss kooli. Tal oli väga suuri raskusi matemaatika ja õigekirjaga (neist raskustest sai ta üle alles palju hiljem) ning väga halb iseloom, mis tekitas samuti palju raskusi. Õpetaja abbé Jean-Joseph Calmels õpetas talle ladina ja kreeka keele ning loodusloo algmeid ning vend tegeles temaga palju kirja teel.

Õpingud Grenoble'is

1801. aasta märtsis lahkus ta Figeacist ning jõudis 27. märtsil 1801 Grenoble'isse, kus ta asus elama oma venna Jacques-Josephi juurde Ta õppis venna käe all. Vend hakkas talle ise tunde andma.
Ülesanne osutus vennale liiga raskeks. Ta otsustas anda oma õpilase Grenoble'is tuntud pedagoogi abbé Dussert'i hoolde. Champollion oli tema õpilane novembrist 1802 kuni  1804. aasta suvevaheajani. Õppetöö toimus filoloogia alal tema kodus ja muudes ainetes Grenoble'i keskses koolis. Abbé õpetas talle ladina ja kreeka keelt, samuti alustas poiss abbé julgustusel heebrea keele õppimist ning omandas araabia keele ja  süüria keele algmed. Poiss oli õpingutest väga huvitatud.
Märtsis 1804 võeti poiss stipendiumiga Grenoble'i keiserliku lütseumi (praegu Stendhali lütseum) õpilaseks; ta oli hiilgavalt läbinud konkursi komissaride Villarsi ja Lefèvre-Gineau ees. Seal õppis ta augustini 1807. Ema suri samal aastal. Tema õpetajateks olid Claude-Marie Gattel, kes aitas tal keeli õppida, ja botaanik  Dominique Villars. Champollion oli seal väga õnnetu, sest ta allus halvasti sealsele sõjaväelisele distsipliinile, kuigi ta täitis sageli "kaprali" ülesandeid, mis seisnesid teiste õpilaste järele valvamises, ja häbenes oma venna vähese jõukuse pärast. Tema kannatused tipnesid 1807 "Wangelise afääriga", kui ta vägivaldselt lahutati tema ainsast sõbrast lütseumis. Ta õppis lütseumi kahe suure õppeaine matemaatika ja ladina keele kõrval vanu keeli, millest ta kirglikult huvitus. Kirjavahetusest nähtub, et vend andis talle palju tunde. Ta organiseeris koos teiste õpilastega ka "Muusade Akadeemia" kirjanduse arutamiseks. Talle tehti ülesandeks kommenteerida üht kirjakohta 1. Moosese raamatust heebrea keeles Joseph Fourier' ees. Ta kohtas seal võib-olla Dom Raphaël de Monachis't, Napoleoni lähikondlasest kreeka munka, kes oli osalenud Egiptuse ekspeditsioonis ning kes tõenäoliselt tõestaski, et kopti keel pärineb egiptuse keelest. Ta tahtis siis hakata kopti keelt õppima, kuid Grenoble'is ei olnud see võimalik. Siis tekkiski tal kirg egiptuse hoeroglüüfilise kirja vastu. Ta kirjutas jaanuaris 1806 vanematele kirja, kus on öeldud: "Ma tahan seda vana rahvast sügavalt ja pidevalt uurida. Vaimustus, millesse nende tohutute mälestiste kirjeldus mind on viinud, imetlus, millega nende vägevus ja nende teadmised mind on täitnud, kasvavad veelgi koos uute teadmistega, mis ma omandan. Ma kinnitan teile, et kõigi rahvaste seas, mida ma ülimalt armastan, ei kaalu ükski minu südames üle egiptlasi."
Ta töötas palju, koostas mõned väikesed teosed nagu "Dictionnaire géographique de l'orient" ("Idamaa geograafiline sõnastik"), "kommentaari Jesajale" jm. Õpingute jätkamiseks tahtis ta siirduda Pariisi, sest Grenoble'is ei olnud piisavalt võimalusi nii spetsialiseeritud õpinguteks. Jacques-Joseph käis augustist septembrini 1806 Pariisis otsimas vennale võimalusi eruõpinguteks. 1. septembril 1807 esines Jean-François Grenoble'i Teaduste ja Kunstide Akadeemia ees ettekandega "Essai de description géographique de l'Égypte avant la conquête de Cambyse" ("Egiptuse geograafiline kirjeldus enne Kambysese vallutust"); tal oli suur menu ning ta sai akadeemia kirjavahetajaliikmeks.

Isiklikku

Pariisi õpingute ajal oli tal kaks armastatut: algul Pauline Berriat, venna naiseõde, oktoobrist 1807 sügiseni 1808, hiljem Louise Deschamps, temast palju vanem ametniku naine, sügisest 1808 kuni tema ärasõuduni Grenoble'isse 1809.

Tsitaat

Champollion on öelnud: "Ma olen Egiptusele  kõik, tema on mulle kõik."