google/wiki40b huggingface dataset:
Andy Carroll

Klubikarjäär

Ta debüteeris Newcastle Unitedi põhimeeskonnas 2. novembril 2006 UEFA karika mängus US Palermo vastu. Ta vahetas mängu lõpus välja Peruu jalgpallikoondise ründaja Nolberto Solano. Carroll oli siis 17 aastat ja 300 päeva vana ning sai kõigi aegade noorimaks mängijaks, kes eurosarjas Newcastle'it on esindanud.
14. augustil 2007 laenas Newcastle Carrolli 6 kuuks Preston North Endile ja Carroll debüteeris Prestoni eest juba samal päeval. Kokku osales ta 11 kohtumises Prestoni eest ja lõi neis 1 värava.
Pärast laenulepingu lõppemist pidas Carroll esimese mängu Newcastle'i eest 20. oktoobril 2008. Esimese värava Newcastle'i eest lõi ta 10. jaanuaril 2009. Kuid sel hooajal langes Newcastle Premier League'ist välja. Paljud tippmängijad lahkusid meeskonnast ja Carroll sai üheks meeskonna liidritest. Ta mängis sellel hooajal peaaegu kõigis Newcastle'i mängudes ja oli 19 väravaga Newcastle'i resultatiivseim mängija. Newcastle võitis esiliiga ja tõusis kõrgliigasse tagasi.
31. jaanuaril 2011 pakkus Liverpool FC Carrolli eest 30 miljonit naelsterlingit, aga Newcastle lükkas pakkumise tagasi. Seejärel võttis Newcastle vastu Liverpooli 35 miljoni naela suuruse pakkumise.

Koondisekarjäär

Alates 11. septembrist 2007 on Carroll mänginud Inglismaa oma vanuseklassi noortekoondises: algul U-19 koondises, kus ta lõi 8 mängus 4 väravat, alates 5. augustist 2009 U-21 koondises, kus ta lõi 5 mängus 2 väravat. Mõlemad väravad U-21 koondise kasuks lõi ta Makedoonia jalgpallikoondise vastu 6:3 võidetud mängus.
Täiskasvanute Inglismaa jalgpallikoondises debüteeris Carroll 17. novembril 2010 sõprusmängus Prantsusmaa jalgpallikoondise vastu. 29. märtsil 2011 lõi ta Inglismaa kasuks esimese värava. See juhtus sõprusmängus Ghana jalgpallikoondisega, kus ta viis Inglismaa juhtima, aga mäng lõppes 1:1. 10. aprilli 2012 seisuga on ta Inglismaa eest mänginud 3 kohtumist ja löönud 1 värava.

Eraelu

Väljaspool mänguväljakut on Carroll palju kordi seadustega vastuollu sattunud.
14. septembril 2008 vahistas politsei ta Newcastle'is, aga laskis vabaks ja piirdus hoiatusega.
7. detsembril 2009 vahistati ta Newcastle'is ööklubis toimunud kakluse tõttu: ta olevat klaasi teise mehe näkku puruks löönud. Teda süüdistati rünnakus. 2010. aasta oktoobris tunnistas ta end süüdi, sai 1000 naela trahvi ja pidi maksma 2500 naela hüvitist.
2010. aasta märtsis juhtus tema ja ta meeskonnakaaslase Steven Taylori vahel midagi, mille tulemusena Carroll murdis kummagi käe sõrmeluud ja Taylor lõualuu. Kumbki pallur, treener Chris Hughton ega ükski klubi esindaja ei kommenteerinud midagi ja seetõttu ei esitatud kellegi vastu süüdistust.
18. oktoobril 2010 süüdistati Carrollit rünnakus oma kunagise sõbranna vastu. Carroll väitis, et tegutses enesekaitseks. Tõendite puudumisel kellelegi süüdistust ei esitatud.
2012. aasta aprillis andis Carroll intervjuu, milles tunnistas, et tal oli Newcastle'is probleeme joomise ja teiste inimestega suhtlemisega, aga pärast Liverpooli tulekut olevat ta "maha rahunenud" ja muutnud oma elustiili.
Carroll elab koos oma sõbranna Staceyga Merseyside'is, mis hõlmab ka Liverpooli. Tal on eelmisest suhtest 15. septembril 2009 sündinud tütar.
Lõimandi nina

Lõimandi nina (ka Lõimandi neem) on üks Tahkuna poolsaare põhjaotsa maaninadest, halduslikult Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas.
Bioloogiliste andmete visualiseerimine

Hetkeseis ja tulevik

Tänapäeval toimub bioloogiliste andmete mahu ja mitmekesisuse kiire kasv, mis esitab neid andmeid tarbivatele teadlastele üha suuremaid väljakutseid. Nende andmetega tutvumisel ja nende mõistmisel on peamiseks sammuks visualiseerimine. Seega on loogiline, et koos andmemahtude kasvuga käib kaasas ka vastavate visualiseerimissüsteemide arvu kasv.
Kasvav trend on kolmemõõtmeliste struktuurides piiride eristumise visualiseerimine aatomi lahutusvõimega, samuti suuremate komplekside visualiseerimine krüoelektronmikroskoopiaga ning valkude ja komplekside asukohtade visualiseerimine rakkudes ja kudedes.
Teine kuulsust koguv suund on ajaperioodi peale kogutavate andmete kättesaadavuse ja tähtsuse suurenemine süsteemibioloogiast, elektronmikroskoopiast ning rakkude ja kudede kujutamisest. See-eest on trajektooride visualiseerimine juba pikemat aega molekulaarse dünaamika silmapaistvaks osaks.
Tüüpiline protsess hõlmab esialgsete toorete andmete töötlemist sellisele kujule, et nende visuaalsel esitamisel eristuksid inimsilmale mõistetavad komponendid mõnes suuremas tervikus.
Lõpuks, kuna andmekogud suurenevad mahult, keerukuselt ja omavaheliselt seotuselt, paranevad sellega koos ka vastavate süsteemide kasutatavus, andmete integratsioon ja standardiseerimine.

Suurandmete analüüs

Tänapäeva andmete kogumise tehnikatega saadavad tulemused on mahult sedavõrd suured, et neid on keeruline tavaliste algoritmide abil analüüsida. Seetõttu on hakanud levima analüüsimisel suurandmete analüüsi võtted. Need võtted tulevad kasuks, kuna lisaks mahule, on tihtipeale ka andmete komplekssus suur. Samuti aitavad suurandmete analüüsivõtted olukordades, kus teadlased ei tea täpselt, mida andmetest otsida, rakendades selleks avastavaid meetodeid.
Leida Sõrmus

Leida Sõrmus (sünninimi Leida Talli; 13. detsember 1915 Vaivara – detsember 2001) oli eesti arst.
Ta lõpetas aastal 1933 Narva 1. Gümnaasiumi. 1940. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonna arstina. Oli Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige.
Aastatel 1937–1939 oli ta Tartu Ülikooli farmakoloogia instituudi, 1939–1940 silmakliiniku ajutine abijõud. Aastatel 1940–1941 töötas Viru-Nigula jaoskonnaarstina. 
1941–1944 oli ta Tallinna I Haigla sisehaiguste osakonna ordinaator, 1944. aasta oktoobrist 1949. aastani sisehaiguste osakonna juhatajana. 1949. aastast töötas Eesti NSV Tervishoiu Ministeeriumi IV Valitsuse Vabariikliku Haigla osakonnajuhatajana ja jaoskonnaarstina.
Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu IV ja V koosseisu saadik.
Dieppe

Ajalugu

16. sajandil oli linn tuntud oma kõige avanseerituma prantsuse kartograafia koolkonna tõttu. Linnast lähtusid ka mitmed Atlandi-ülesed ekspeditsioonid ajaloost tuntud meresõitjate juhtimisel, mis panid aluse tulevasele kolooniale Uus-Prantsusmaale.
Sangaste mõis

Ajalugu

Keskajal oli Sangaste Tartu piiskopi tähtsamaid lauamõisaid. 
1626. aastal kinkis Gustav II Adolf mõisa diplomaadile Christoph Ludwig Raschele (1584–1645). 17. sajandi viimasel kolmandikul oli mõisa rentnik Liivimaa maamarssal ja Riia komandant, oberst Gotthard Wilhelm von Budberg.
1723. aastal andis Peeter I mõisa koos Karula kihelkonna Karula ja Kaagjärve mõisaga kindralleitnandile ja sõjakomissarile Ivan Golovinile (1672–1737). Hiljem oli omanik tema poeg, galeerilaevastiku komandör admiral Aleksandr Golovin (surnud 1766), kelle tütre Katariina abielu kaudu ülemõuemarssali vürst Nikolai Golitsõniga (1727–1787) läks mõis nende pojale kammerjunkrule ja hilisemale kammerhärrale vürst Aleksandr Golitsõnile. Viimane pantis Sangaste koos Kaagjärve mõisaga 1797. aastal kolleegiuminõunikule parun Karl Georg von Arpshofenile (1742–1804).
Selle järel oli mõis lühikest aega Arpshovenite käes ja 1808. aasta kevadel ostis selle Friedrich Georg von Berg (1763–1811), kelle poegadest 1839. aastal sai omanikuks hilisem Venemaa kindralfeldmarssal krahv Friedrich Wilhelm Rembert von Berg (1793–1874) ja 1851 Johanniitide ordu rüütel krahv Gustav von Berg (1796–1861). Mõis kuulus krahvidele Bergidele kuni võõrandamiseni. Soome valitsuse survel mõisasüda tagastati ning kuulus endistele omenikele 1939. aastani.
Jim Carrey

Tunnustused

Carrey on tuntud eeskätt komöödianäitlejana laste- ja noortefilmides. Nickelodeoni väljaantava Laste valiku auhinna kandidaadiks on ta nimetatud 12 korda ja võitnud neist 6, Teismeliste valiku auhinna kandidaadiks on ta nimetatud 15 korda ja võitnud neist 5. MTV filmiauhinna kandidaadiks on ta nimetatud 21 korda ja ta on võitnud neist 9.
1994 nimetati Carrey filmiga "Mask" Kuldgloobuse kandidaadiks parima muusikali- või komöödianäitleja kategoorias, aga ta ei võitnud seda auhinda.
1997 nimetati ta filmiga "Valevorst" Kuldgloobuse kandidaadiks samas kategoorias ja endiselt ta ei võitnud.
1998 nimetati ta filmiga "Trumani show" Kuldgloobuse kandidaadiks parima draamanäitleja kategoorias ja parima ulmefilmi auhinna Saturn kandidaadiks parima näitleja kategoorias. Ta võitis neist esimese.
1999 pälvis Carrey taas Kuldgloobuse osa eest filmis "Mees kuu pealt" parima muusikali- või komöödianäitleja kategoorias. Sama rolli eest nimetati ta Kanada aasta filminäitleja auhinna kandidaadiks komöödianäitleja kategoorias, aga ei võitnud.
2000 mängis Carrey nimiosa filmis "Kuidas Grinch jõulud varastas". Selle rolli eest nimetati ta Kuldgloobuse kandidaadiks muusikali- või komöödianäitleja kategoorias, Saturni kandidaadiks näitleja kategoorias ja Kanada aasta filmiauhinna kandidaadiks komöödianäitleja kategoorias. Ta ei võitnud neist ühtki.
2004 mängis Carrey filmis "Karge meele igavene sära". Selle rolli eest nimetati ta Kuldgloobuse kandidaadiks muusikali- või komöödianäitleja kategoorias, Saturni kandidaadiks näitleja kategoorias ja Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhinna kandidaadiks meespeaosatäitja kategoorias. Ta ei võitnud neist ühtki.
2007 mängis Carrey filmis "Number 23" ja nimetati selle rolli eest halvima filmi auhinna Kuldne Vaarikas kandidaadiks, aga ei võitnud seda.

Isiklikku

Tema tütar Jane Carrey on laulja.
Kuressaare linna teenetemärk

Kuressaare linna teenetemärk on teenetemärk, mis asutati Kuressaarele linnaõiguste andmise päeva (8. mai 1563) tähistamiseks, ja mida antakse austusavaldusena Kuressaarele silmapaistvaid teeneid osutanud isikule. Teenetemärgi saajad kantakse Kuressaare linna auraamatusse. Teenetemärgi kujundas Kaljo Ellik.

Teenetemärgi saajad

Teenetemärkide saajad aastati:
Kellele lüüakse hingekella

Sisu

Teos jutustab Hispaania kodusõjast, mis toimus 1936–1939. Hemingway püüab peategelase Robert Jordani silmade läbi anda pilt selleaegsetest sündmustest, mida võib pidada Teise maailmasõja peaprooviks.
Raamat jutustab kolmest päevast, mil Robert Jordani ja teiste partisanide ülesanne on tähtis sild õhku lasta. Silla õhkimine on eluohtlik ülesanne, pealegi tarbetu, sest vaenlane on plaanist juba informeeritud. Jordan viib käsu sellegipoolest täide ja laseb silla õhku.
Teoses leiavad veel aset sündmused, mis muudavad peategelase elu ja viimsed päevad enne traagilist surma meeldivaks. Jordan armub Mariasse, kellega saab koos olla vaid 72 tundi.
Jordan saab raskesti haavata ja katab kaaslaste taganemist. Ta sureb teadmises, et on võideldes seisnud õigel poolel ning armastus Maria vastu on talle veel kord näidanud, mis tähendab olla õnnelik.
August Kitzberg (advokaat)

August Kitzberg (ka August Vladimir Kitzberg; 29. juuni 1895 Ruhja – 11. detsember 1941 Ussollag, Permi oblast) oli eesti advokaat.
Ta lõpetas aastal 1916 Peterhofis Aleksander Teise Gümnaasiumi. Õppis aastatel 1916–1917 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, aastatel 1920–1921 Läti Ülikooli õigusteaduskonnas, aastatel 1921–1923 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, mille lõpetas. Oli Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Ta osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, 1920 Riias Eesti konsulaadi sekretär, 1923–1924 ministeeriumiametnik, 1924–1931 vandeadvokaat Ilmar Tannebaumi abi, 1924–1927 Harju maavalitsuse juriskonsult, alates 1924 Tallinna Eesti Põllumeeste Seltsi juhatuse liige, Tallinna Linnapanga nõukogu liige. 1931–1940 oli ta vandeadvokaat Tallinnas.
Arreteeriti NKVD poolt 29. juunil 1941 Tallinnas, suri vangilaagris.
Anatoolia suusamaraton

Anatoolia suusamaraton (türgi keeles Anadolu Kayak Maratonu) oli suusamaraton Türgis.
Murdmaasuusatamine on Türgis vähetuntud spordiala, kuigi riigis on piirkondi, kus lumeolud ja maastik on suusatamiseks sobivad.
Esimene suusamaraton Türgis toimus 2008. aastal Arkuti mägedes Anatoolias, täpsemalt Bolu provintsis Gerede linna lähedal. Võistluse korraldasid Eesti saatkond Türgis ja tollal Türgi murdmaasuusatamise koondist juhendanud Jaanus Teppan. Ürituse idee oli tutvustada Eestit ja murdmaasuusatamist türklastele ning saada meediatähelepanu nii kohalikus kui ka rahvusvahelises pressis.
Sellel Eesti Vabariigi 90. juubeliaasta puhul korraldatud üritusel viibis arvukalt Eesti ja teiste riikide diplomaate, kellest mitmed ka läbisid raja. Maratonist võttis osa Eesti peaminister Andrus Ansip, kes on Eestis tuntud kui visa harrastussportlane. Võitja oli Martti Himma, Eesti peaminister oli 11.
Kuid paremusjärjestuse selgitamine ei olnud sellel maratonil peamine – kõige olulisem oli soov tuua suuskadele inimesed, kes teevad seda harva või esmakordselt ja pakkuda neile rõõmu liikumisest suusarajal. Korraldajad pakkusid lisaks suusatamisele ka liulaskmist, hõõgveini, sütel grillitud liha ja rahvatantsuansamblite etteasteid.
Maratoni pikkus oli 35–42 km, lühematel radadel 10–20 km ning seda sõideti klassikalises stiilis. See oli üritus harrastajatele, kus osavõtjate arv jäi alla 100 ja suusamaailma tipud ei tulnud võistlema. Maraton ei kuulunud ühegi rahvusvahelise maratonisarja hulka. Teadaolevalt on Anatoolia maraton toimunud 3 korda: 2008, 2009 ja 2010.
Järgnevatel aastatel keskendus Eesti saatkonna spordisuunaline tegevus kepikõnnile.
Taavi Tatsi

Taavi Tatsi (sündinud 23. märtsil 1978) on eesti tõlkija.
Ta lõpetas 2001. aastal Tartu Ülikooli lähiajaloo bakalaureusega ning sai 2006. aastal samas magistrikraadi konverentsitõlke erialal.
Ta töötab Eesti Rahva Muuseumis teadurina.
Ta on ansambli Tsõdsõpujaleelo liige.
Soolakuiv

Soolakuiv on Saare maakonda Saaremaa valda jääv liivane madalik (kuiv).
Kuiva koordinaadid on 58° 26′ N, 21° 47′ E.
Lembit Abo

Lembit Abo (sündinud 15. aprillil 1930 Virumaal) on eesti toimetaja ja käsiraamatute autor.
Ta on lõpetanud Väike-Maarja Keskkooli 1949. aastal ja Tallinna Polütehnilise Instituudi 1954. aastal elektriinsenerina.
Töötanud aastail 1954–1990 tehnikaraamatute toimetajana kirjastustes Eesti Riiklik Kirjastus, Eesti Raamat ja Valgus.
Irak

Irak on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Irak on pandud Ojasoo mõisavallas Kose kihelkonnas Harjumaal. Nimede eestistamisel määrati sellenimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Jõela (1937. aastal Triigi vallas). 1. jaanuaril 2018 sellise nimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Legend Thijl Ulenspiegelist ja Lamme Goedzakist

"Legend Thijl Ulenspiegelist ja Lamme Goedzakist: Nende kangelaslikud, lustlikud ja kuulsusrikkad seiklused Flandrias ja mujal" on Belgia kirjaniku Charles De Costeri 1867. aastal ilmunud romaan seiklejast, kes mitmes Euroopa rahvatraditsioonis on tuntud ka Till Eulenspiegelina. De Coster kujutab teda flaami rahvuskangelasena Madalmaade vabadusvõitluse perioodil 16. sajandil.
Teose alusel valmis 1976. aastal nõukogude režissööride Aleksandr Alovi ja Vladimir Naumovi film "Legend Ulenspiegelist" (vene keeles "Легенда о Тиле"), kus peaosa mängis Lembit Ulfsak.
Romaan ilmus eesti keeles 1980. aastal kirjastuses Eesti Raamat. Teose tõlkisid prantsuse keelest Jaan Kangilaski ja Silvia Luksep, värsid tõlkis Georg Meri. Lõike raamatust loeti Klassikaraadios 2002. aastal järjejutuna.
Robin Stjernberg

Robin James Olof Stjernberg (sündinud 22. veebruaril 1991 Hässleholmis) on rootsi poplaulja ja saatejuht.
2011. aastal osales Rootsi superstaarisaates ja jäi seal teiseks.
Ta esindas Rootsit 2013. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "You", saades finaalis 62 punktiga 14. koha. Ta oli esimene võistleja Melodifestivalenil, kes on läbinud lohutusvooru ja finaalis võitjaks tulnud.

Fännid

Enne Eurovisiooni oli tal fänne peamiselt ainult Rootsis ja mõned ka mujal Euroopa riikides. Kuid pärast Eurovisiooni muutus kõik, tekkis sadu fänne üle maailma. Tekkis fänniliikumine mis sai nimeks "stjerna". "Stjernad" mõtlesid välja ka hüüdlause : " Once a Stjerna, always a Stjerna!"
Juuni alguses tegid eri riikide "Stjernad" video, kus igaüks kirjutas ,mida ta Robinist arvab. Seda nägi ka Robin ning oli väga liigutatud sellest.
Emiliano Madriz

Emiliano Madriz (1800 León – 1844 sealsamas) oli Nicaragua advokaat ja poliitik, aastail 1844-1845 Nicaragua ülemdirektori kohusetäitja.

Kui El Salvadori riigipea Francisco Malespíni vastu sõda alustati, saatis eelmine riigipea Manuel Pérez Chinandegas kogunevad Nicaragua väed Chichigalpasse, takistades nii sõjategevust. See Malespínile osutatud toetus kutsus aga esile parlamendi vastuseisu, nii tagandas põhiliselt Liberaalse partei poolt kontrollitav parlament Péreze 16. septembril ja tema kohuseid asus täitma liberaalide hulka kuuluv Emiliano Madriz. Pérez siiski vabatahtlikult ametit maha ei pannud ja jätkas tööd kuni 4. novembrini. Emiliano Madrizi residentsiks oli sel ajal Nicaragua liberaalide keskus León.
25. oktoobril tungisid Malespíni juhitavad El Salvadori ja Hondurase ühisväed Nicaraguasse. 26. novembril alustasid nad rünnakut Leónile. Rünnak kestis 45 päeva, viimaks otsustasid rünnaku halvast ettevalmistusest häiritud Hondurase väed sellest lahku lüüa, vaid Malespíni isiklik sekkumine suutis neid veenda rünnakut jätkama. Konfliktid tekkisid ka Nicaragua konservatiivide ja liberaalide vahel, konservatiivid lahkusid linnast ja otsustasid valida endi seast uue ülemdirektori, kelleks pidi saama Silvestre Selva, osad konservaatiivide väesalgad liitusid ka linna ründajatega.
Linna kaitsjatele kujunes saatuslikuks see, et nende ostetud suur relvasaadetis, milles oli püssirohi, 200 vintpüssi ja 1000 musketti, langes Chinandega departemangus nende vastaste kätte. 16. detsembril vallutasid Malespíni väed linna, see lasi hukata kõik selle juhtivad tegelased ja olulisemad liberaalid, samal päeval sai ilmselt surma ka Emiliano Madriz. 25. jaanuaril 1845 korraldas Malespín linna kaitsmist vapralt juhatanud Emiliano Madrizi ametliku mahalaskmistseremoonia.
Taeniophallus

Levila

Need maod elavad Lõuna-Ameerikas.
St. Paul Building

St. Paul Building oli 26-korruseline büroopindadega varane kõrghoone New Yorgis. See asus Lower Manhattani ärikeskuse südames Broadway ja Ann Streeti nurgal. Hoone sai nime üle tänava asunud kabeli St. Paul's Chapel järgi ning see oli oma aja üks kõrgeimaid hooneid.
Aastatel 1895–1898 valminud 96,01 meetri kõrguse ehitise projekteeris arhitekt George Browne Post historitsistlikus uusklassitsistlikus joonia stiilis. See lammutati ilma avaliku tähelepanuta linna moderniseerimise käigus 1958. aastal, et teha ruumi Western Electric Buildingule.
Pisikoilased

Pisikoilased (Bucculatricidae) on putukate sugukond liblikaliste seltsist.
Eesti liblikatest kuulub sellesse sugukonda üks perekond – pisikoi (Bucculatrix) 17 liigiga.
Enn Tõugu

Enn Tõugu (sündinud 20. mail 1935 Tallinnas) on eesti arvutiteadlane, Eesti Teaduste Akadeemia liige.

Elukäik

Enn Tõugu sündis aastal 1935 Tallinnas. Ta küüditati 14. juunil 1941. aastal (koos ema ja vennaga; ema suri aastal 1945) Uržumi lähedale Kirovi oblastisse. Aastal 1942 asus ta õppima Terebilovka külas asuvasse (venekeelsesse) 4-klassilisse kooli. Aastal 1946 lubati tal asuda Eesti NSV-sse. Ta asus elama tädi juurde Haabersti külla. Põhihariduse sai ta Haabersti 7-klassilisest koolist.
Ta lõpetas aastal 1953 Tallinna 20. Keskkooli ja aastal 1958 Tallinna Polütehnilise Instituudi masinaehituse erialal. Juba õpingute ajal asus Enn Tõugu tööle Tallinna Ekskavaatoritehasesse insener-konstruktorina.
Huvi teadusuuringute vastu ajendas edasi õppima arvutiteadust. Tänu akadeemik Aleksander Voldekile, kelle algatusel loodi Tallinna Elektrotehnika Instituut ning kes saatis Leningradi ja Moskvasse õppima mitmeid noori insenere, pääses ka Enn Tõugu end täiendama Leningradi Polütehnilisse Instituuti. Seejärel töötas ta Tallinna Elektrotehnika Instituudis, kus osales originaalse miniarvuti STEM väljatöötamisel. 1965 kaitses Enn Tõugu Valgevene NSV Teaduste Akadeemia juures kandidaadiväitekirja "Tehnoloogiaelementide arvutamise meetodid elektronarvutiga" ja 1973 Leningradi Elektrotehnika Instituudi juures doktoriväitekirja "Arvutusmudelite rakendamine masinprojekteerimise tarkvaras".
Aastast 1976 on Enn Tõugu seotud Küberneetika Instituudiga, kus töötas osakonnajuhataja ja vanemteadurina. Tema põhilisteks uurimisvaldkondadeks olid programmide automaatne süntees, deklaratiivsed keeled ja tehisintellekt. 2017. aastast on ta TTÜ emeriitprofessor, tegeledes usaldusväärse tarkvara projektidega.
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti Enn Tõugu 1981. aastal informaatika alal. 1985–1991 oli ta Akadeemia informaatika ja tehnikateaduste osakonna akadeemiksekretär. 1992–2000 oli Enn Tõugu Rootsi Kuningliku Tehnikaülikooli tarkvaratehnika professor, 2000–2007 Estonian Business School’i professor ning 2008–2010 Kollektiivse Küberkaitse Kompetentsikeskuse teadur-nõunik.
Olles Eesti arvutiteaduse üheks alusepanijaks, on Enn Tõugu aastakümnete vältel olnud õppejõud Tehnikaülikoolis, teaduslik juhendaja Küberneetika Instituudis. Tema õpilasi võib kohata terves maailmas. Ta on olnud paljude magistri- ja enam kui kahekümne doktoritöö juhendaja. Enn Tõugu on publitseerinud kuus monograafiat ja üle kahesaja teadusartikli.
Ta oli NLKP liige 1981–1989.
Tõugu oli presidendikandidaat 1996. aasta Eesti presidendivalimiste valmiskogu esimeses voorus.

Ühiskondlik tegevus

Ta on Eesti Infotehnoloogia Seltsi liige ning 1998–2000 oli selle president.

Isiklikku

Tema isa Harald Tõugu (1891–1942) oli jurist. Ta on kolmandat korda abielus, tema esimene abikaasa Nelli on rahvuse poolest armeenlane, abielust sündisid poeg ja tütar, poeg Armen Tõugu on füüsiku haridusega Kristlaste Osaduse pastor Saksamaal; tema tütar Mari on muusikaterapeut Norras. Tema teine abikaasa oli Milvi ja abielust sündis tütar Killu; kolmas abikaasa on Juta.
Sloveenia muusika

Sloveenia muusika on Sloveeniast pärinev või sloveenide loodud või esitatud muusika.
Sloveenia muusika on lähedalt seotud Austria muusikaga. Teatud määral sarnased on ka Horvaatia ja Põhja-Itaalia muusika Slovakkia piiri äärsetelt aladelt.
Cerkno lähedalt on leitud karu luust valmistatud umbes 55 000 aastat vana flööt, mida peetakse üldse kõige vanemaks leitud muusikainstrumendiks. Tänapäevase sloveenia muusika ajalugu võib jälgida alates 5. sajandist, kui kristlus jõudis Karantaaniasse. Sellest ajast on pärit vanimad liturgilised hümnid. Keskajal oli vaimuliku muusikaga samavõrd levinud ilmalik, mida esitasid teiste seas rändlaulikud. Alates 16. sajandist oli oluliseks mõjutajaks itaalia muusika. 18. sajandi teisel poolel saabusid saksa ooperiteatrid, mis said väga populaarseks. 19. sajandil tõusis esile romantiline muusika, mis oli märgatavalt sloveeniapärane, kuid saksa vähemus püüdis säilitada oma kultuuri. Ljubljana ooperimaja jagasid sloveeni ja saksa ooperiteatrid.
Rahvamuusikas on kesksel kohal mitmehäälne laul, mis on vähemalt kolmehäälne ja mõnes regioonis isegi kuni kaheksahäälne. Laulud on tavaliselt pehmekõlalised ja harmoneeruvad ning harva minoorsed. Levinumte rahvapillide seas on akordion, viiul, klarnet, tsitrid, flöödid ja Alpidele iseloomulikud vaskpuhkpillid.
Vürst Jaroslav Targa orden

Vürst Jaroslav Targa orden (ukraina keeles Орден князя Ярослава Мудрого) on 1995. aastal asutatud Ukraina teenetemärk, mida antakse riigiteenistuses osutatud teenete tunnustamiseks ja välismaalastele Ukraina riigile osutatud teenete eest. Kuni 1998. aastani oli Ukraina kõrgeim riiklik aumärk.
Ordenil on viis järku; kõrgeim on I järk. Ordeni I ja II järk omavad ordenimärki ja ordenitähte, III, IV ja V järk ainult ordenimärki. 
Ainsana endistest Ukraina presidentidest on Vürst Jaroslav Targa ordeni pälvinud Leonid Kravtšuk, kes sai 1996. aastal V, 1999. aastal IV, 2004. aastal III ja 2007. aastal II järgu. Baltimaade riigipeadest on saanud ordeni (I järgu) Valdas Adamkus, Vaira Vīķe-Freiberga, Valdis Zatlers ja Raimonds Vējonis. Ainsana endistest Baltimaade peaministritest on ordeni saanud Andrius Kubilius (ordeni II järk).