google/wiki40b huggingface dataset:
Pokardi oja

Elustik

Kaladest on esindatud haug, särg, roosärg, ahven ja luts. Varem elutses ojas vähene ojasilma ja vikerforelli asurkond, mis on nüüdseks tõenäoliselt täielikult hävinenud. Loomastikust pesitsevad ojas ja selle kallastel koprad, nirgid, tuhkrud ja vesirotid. Taimestikku on oja jooksul vähe, paisjärvede suudmetes rohkem.
Claude Berri

Claude Berri (õieti Claude Berel Langmann; 1. juuli 1934 Pariis – 12. jaanuar 2009 Pariis) oli juudi päritolu Prantsusmaa filmirežissöör, filminäitleja, filmiprodutsent ja stsenarist.
Berri oli üks Prantsusmaa mitmekülgsemaid ja menukamaid filmirežissööre ja -produtsente. Tema mõju Prantsuse filmitööstusele oli nii suur, et teda on nimetatud prantsuse kino ristiisaks, keisriks, tugisambaks ja perekonnapeaks.
Tuberkuloosi mükobakter

Sarnasus teiste bakteritega

Algul arvati, et tuberkuloosi mükobakterite tüved on sarnased, kuid aastal 1898 teatas Theobald Smith, et inimestelt ja kariloomadelt eraldatud tüved on pisut erinevad, ja nimetas need inimese ja veise tuberkuloosibakteriks.
Veiste tuberkuloosibakteri liiginimeks sai Mycobacterium bovis 1970. aastal. (Karlson & Lessel, 1970).
Kujult ja suuruselt meenutab tuberkuloosi mükobakter leepra mükobakterit – neil on ühine eellane.

Antibakteriaalse toimega molekulid (osaline)

Arvatakse, et P2X₇ retseptorite aktivatsioon võib inimese keharakkudes abiks olla tuberkuloosi mükobakteri tapmisel.

Labori tähis

Tuberkuloosi mükobakteri leidu uuritavas materjalis tähistatakse sümboliga BK+.
Härmamäe vald

Härmamäe vald (ka Hermamäe ja Vaasovi vald, Hermamäe vald; saksa keeles Hermansberg) oli vald Virumaal Vaivara kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891.
Valla alal asus Härmamäe mõis ja Riigi mõis.
Haloperidool

Haloperidool on butürofenoonide rühma kuuluv tugevatoimeline antipsühhootikum. 
Toimib tsentraalselt dopamiiniretseptorite antagonistina. Toimides mesokortikaalsesse koesse
ja limbilisse süsteemi, avaldab luulude ja hallutsinatsioonide vastast toimet. Omab ka tugevat psühhomotoorset rahutust pärssivat toimet.
Imendub hästi ka suukaudsel manustamisel, mil plasmakontsentratsiooni maksimum saabub
2…6 tundi pärast manustamist. Lihasesisese manustamise korral saabub plasmakontsentratsiooni maksimum umbes 20 minuti möödudes. 
Haloperidooli lammutamine (metabolism) toimub peamiselt maksas ja laguproduktid (metaboliidid) ei ole neuroleptiliselt aktiivsed. Eritumine toimub uriiniga (40%) ja väljaheitega (60%). Umbes 1 % eritub muutumatul kujul uriiniga.
Kasutatakse peamiselt psühhootiliste seisundite ravis: skisofreenia, bipolaarse häire maniakaalne faas, alkoholpsühhoos. Kõrvalnähtudest on sagedased ekstrapüramidaalsed häired.
Eesti Kool Iirimaal

Eesti Kool Iirimaal (inglise keeles Estonian School in Ireland) on Iirimaal Dublinis tegutsev eesti kool. Kooli juht on Moonika McLave. Kool avati septembris 2012.
Irrefleksiivsus

Irrefleksiivsus ehk antirefleksiivsus on binaarse seose omadus, mis seisneb selles, et ükski element pole seoses iseendaga.
Olivia Newton-John

Olivia Newton-John (sündinud 26. septembril 1948 Cambridge'is Inglismaal) on Grammy auhinnaga pärjatud Austraalia pop- ja kantrilaulja, laulukirjutaja ning filminäitleja.
1974. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Suurbritanniat lauluga "Long Live Love" ning sai seal neljanda koha.
Michael von Wrangell

Parun Michael von Wrangell (vene Михаил Егорович (Георгиевич) Врангель; 29. detsember 1836 Peterburi – 2. oktoober 1899 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Venemaa sõjaväelane ja riigitegelane. 
Ta sai keiser Aleksander II ajal  kindralmajoriks, oli Płocki kuberner 4. novembrist 1866 kuni 23. jaanuarini 1872, Liivimaa tsiviilkuberner 10. veebruarist 1872 kuni 22. novembrini 1874 ja hiljem kindralleitnant. 
Talle kuulus Torossovo mõis (vene Усадьба Торосово) Peterburi kubermangus.
Süütunne

Psühholoogia

Süü on oluline tegur obsessiiv-kompulsiivne häire sümptomite jätkumisel. Süüd ja sellega seotud põhjused, väärtused ja puudused on ühised teemad nii psühholoogias kui psühhiaatrias. Nii spetsialistidele kui tavainimesle on süü on afektiseisund, milles inimene tunneb, et on endaga konfliktis oma tegude või tegematajätmiste pärast. See tekitab tal tunde, mis ei kao lihtsalt südametunnistuspiinade pärast. Sigmund Freud kirjeldas seda kui ego ja superego (ülimina) vahel toimuvat võitlust. Süütunne on Freudi arvates "ilmselt ainult hirm armastusest ilma jääda, "sotsiaalne" hirm". Freud leiab, et alateadvust takistab süütunne, mis on kõige raskem takistus, mida ületada."

Psühhopaatidel puudub süütunne

Inimestel, kellel on sügavad psühhopaadi omadused, puudub tõeline süütunne ja vajadus kahetseda, kui nad on teistele haiget teinud. Selle asemel leivad nad oma tegudele ratsionaalsed põhjused, süüdistavad kedagi teist või eitvad, et midagi toimus. Inimene, kellel on psühhopaatia, kaldub vägivaldsusele teiste ja enda vastu. Neil on halvastiarenenud võime tulevikku ette planeerida. Psühhopaadid ei pea end kunagi süüdlaseks, kuna nad teevad ükskõik mida, et saada endale tingimusteta kasu. Inimene, kes ei tunne süüd ega kahetsust, ei oma ka mingit vajadust ennast süüdistada, kui nad on teistele haiget teinud. Kõrge psühhopaatiaga inimene suudab alati oma tegusid positiivselt põhjendada ja süü teiste kanda jätta. Psühholoogid näevad seda kui osa moraalsete põhjenduste puudumisest ja võimetust olukordi hinnata moraalsest vaatenurgast ning võimetust teiste inimestega emotsionaalseid sidemeid luua, kuna neil puudub empaatia.
Soela kihistu

Soela kihistu on Alam-Kambriumi ladestiku kihistu.
Kihistut esineb Lääne-Eesti saartel ja saartega piirnevas mandriosas.
Kihistu maksimaalne paksus Eestis on 42 m.
Kihistu Eestis ei paljandu.
Alavieska vald

Ajalugu

Alavieska valla maa-ala oli asustatud juba kiviajal. Vallast on leitud arvukalt kiviaegseid esemeid, sealhulgas kirveid ja peitleid. Sel ajal elasid valla maa-alal laplased. Alles keskajal tõrjusid lõuna poolt tulnud soomlased nad põhja poole. See piirkond kuulus algul Salo ja alates 1540 Kalajoe kirikukihelkonda.
Pärimuse järgi olid Alavieska esimesed soomlastest asukad Jotuni või Jutila vennad, kes läksid sinna pakku Kalajoe kirikuõpetaja eest. Üks Alavieska vanimatest taludest kannabki Jutila nime. 1548 oli selles piirkonnas juba 12 talu.
Alavieskas asutati 1733 kogudusehoone ja see sai 1782 kabeli õigused. Lõplikult iseseisvus kogudus Kalajoe alt alles 1870.
19. sajandi algul kuivendati Alavieska järv selleks, et põllumaad juurde saada. Kuivenduskraavi rajamine Alavieska järvest Kalajoesse oli kivise pinnase tõttu väga keeruline.
Alavieska vald moodustati 1866. Vallaelanike peamine sissetulek tuli põllumajandusest ja kalapüügist, hiljem lisandusid sellele tõrvapõletamine ning salpeetri ja potase tootmine. Tänapäeval on 80% vallaelanikest hõivatud puidu- ja metallitööstuses.

Külad

Alavieska (ka Kirkonkylä; keskus), Kähtävä, Someronkylä, Taluskylä, Kääntä, Jukulainen, Saarenkylä.
Dematerialiseerimine

Dematerialiseerimine on kaupade ja teenuste materjali- ja energiakulu vähendamine.  
Dematerialiseerimine tähendab inimeste sõltuvuse vähendamist materiaalsete toodete tarbimisest, toodete asendamist teenustega, kaupade tootmiseks kuluva materjali ja energia olulist vähendamist, toodete muutmist vastupidavamaks ja korduskasutust. Vastupidi keskkonnaprobleemidele lahenduste otsimisele nii-öelda toruotsapõhiselt ehk jäätmete ja heitmete käitlemisega, on dematerialiseerimine allikapõhine strateegia keskkonnaprobleemide lahendamiseks nende tekkekohas. Dematerialiseerimiseks on vaja ressursitootlikkuse märgatavat kasvu, mis viiks majanduskasvu sõltuvuse lõppemiseni loodusvarade kasutuse kasvust, ning keskkonna välismõju arvestamist toodete ja teenuste hinnas – majanduse turuhoobade, näiteks energia- ja ressursimaksude abil.
Siginiit-pungsammal

Siginiit-nuttsammal (Ptychostomum moravicum, varem Bryum flaccidum) on samblaliik nuttsambla perekonnast. Liik arvati varem perekonda pungsammal.
Sammal kasvab leht- ja okaspuude tüve alumistes osades, kõduneval puidul ja varju jäävatel kividel. Harva võib kohata teda ka maapinnal.
Eestis on leitud siginiit-pungsammalt Hiiumaalt, Saaremaalt ja Harjumaalt.
Walter Koppermann

Walter Julius Koppermann (1. juuni 1913 Tallinn – 3. detsember 1982 Allentown, Pennsylvania) oli eesti vaimulik.
Lõpetas Tallinnas Jakob Westholmi Gümnaasiumi. Lõpetas Tartu Ülikooli usuteaduskonna vahetult enne selle likvideerimist, aastal 1940. Oli rindel, sai rügemendis patareiülemaks. Oli põgenikuna Saksamaal, kus õppis ka Balti Ülikoolis. Prooviaastal oli ta praost Aleksander Hinno juures Ambergis Saksamaal. Ordineeriti vaimulikuks 3. aprillil 1949.
Oli 1949–1951 ametis Luterliku Maailmaliidu Müncheni põgenikeosakonnas. Aastal 1951 oli ta Lõuna-Rootsi koguduse hooldajaõpetajana. Kolis aastal 1952 USA-sse. Hea keeltetundjana sai ta Ameerika Lutheri Kiriku Philadelphia linna Markuse koguduse õpetajaks (Ameerika Luteri Kiriku teenistuses oli ta aastatel 1952–1978). Selle kõrvalt leidis ta ka aega kohaliku eesti koguduse (Philadelphia koguduse, mille asutajate seas ta oli ja mida ta teenis aastatel 1953–1966) jaoks, oli aastal 1952 ka Buffalo Pauluse koguduse organiseerijate seas. Samal ajal õppis ta ka Philadelphia Ülikooli magistrantuuris, kus ta õiendas usuteaduse magistri eksamid Vana Testamendi usuteaduse alal. Pärast pensioneerimist Ameerika Luteri Kirikust pühendas ta kogu jõu eestlaste teenimisele nii Chicago Esimeses koguduses kui ka New Yorgi Pauluse koguduses.
Kuna ta kaitses Philadelphia Ülikoolis usuteaduse magistri väitekirja, siis pidas ta aastatel 1979–1982 Vana Testamendi ainetes loenguid Usuteaduslikus Instituudis.

Isiklikku

Walter Koppermanni ema Maria Kopperman (1882–1980) siirdus 1960. aastate lõpus Eestist läänemaailma laste juurde ja avaldas mälestusteraamatu "Minu 12 aastat Siberis".

Tunnustused

Kuldrist 14. juuli 1961
Talirüps

Ajalugu

Põhjamaadel viidi esimesed talirüpsi kasvatamise katsed läbi 1945. aastal Lõuna-Soome Tikkurilas asuvas põllumajandusmajandusliku testimise rajatises. Aasta 1950 oli esimene aasta, mil Soomes algas suuremahuline kommertskasvatus.Talirüpsi külvatud pindala oli ligi 5000 hektarit.  Ainult kolm
aastat hiljem  jõudis talirüpsi külvipind 17 380 hektarini ja sellest hetkest alates talirüps praktiliselt
asendas kõiki muid õlikultuure nagu linaseemned.[1]

Kasvunõuded

Talirüps on mullastiku suhtes nõudlik kultuur. Eelistatud on soodsa niiskusrežiimiga, sügavamad toitainete- ja huumusrikkad mullad, mille pH on 6–7 piires. Kõige sobivamad on keskmise lõimisega saviliiv- ja liivsavimullad. Turvasmullad ja põuakartlikud mullad ei sobi. Talirüpsi kasvatamiseks tuleks valida tasasemad, nõrga kallakuga põllud, kuhu ei kogune vesi.
Külvisenorm oleks soovitatav 6–8 kg/ha. Mida ebasoodsam on külviaeg, seda suurem peaks olema külvisenorm. Külvatakse augusti algul. Talirüpsi külvisügavus on 2–3 cm.
Talirüps vajab ca 2000 kg hektarisaagi moodustamiseks 118 kg N, 22 kg P ja 77 kg K. Soovitav on anda enne külvi PK väetisi vastavalt mulla toitainetesisaldusele samas koguses kui suviteraviljadele: 25–30 kg P ja 40–50 kg K, N võiks pealtväetisena anda kevadel 80–120 kg/ha. Hoiduda tuleks ka liigse N kasutamisest (rohkem kui 150 kg), mis suurendab küll saaki, kuid vähendab märgatavalt asendamatute aminohapete sisaldust proteiinis ning võib põhjustada lamandumist. Positiivselt mõjub nii seemnesaagile kui kvaliteedile väävli kasutamine. Soovitav on kasutada väävlit sisaldavat N väetist.
Talirüps õitseb suhteliselt vara (mai alguses), kui hiilamardikas ei ole veel ilmunud. Külvijärgne põud võib soodustada kahjurite levikut.
Levinumad taimehaigused on valgemädanik , ristõieliste mustlaiksus. Taimehaigusi levitavad peamiselt mullas talvituvad eosed, mis säilivad eluvõimelistena 4–5 aastat. Oluline on õige külvikord ja külviseemnete puhtimine. Talirüpsi põldude kõrvale ei ole soovitav rajada suvirapsi või -rüpsi põlde. Mitte kasutada nakatunud saaki külviseemnena.
Valminud talirüpsi põld on hallikaspruun. Valminud seeme on seest erkkollane, kui seest rohelisi seemneid on vähem kui 10 %, võib koristamisega alustada. Talirüps koristatakse, kui seemnete niiskus on 15 -20 % piires. Kuivatatakse kohe peale koristamist võimalikult madalal temperatuuril (mitte üle 30–40 C) hästi ventileerides niiskuseni 7–9%, pikemaks säilitamiseks 6%. Kuivatamisel ei tohiks niiskus langeda üle 10% päevas.

Legato

Talirüpsi sort, millel on eriti kõrge ja stabiilne saagivõime, Hea  haiguse ja kahjurite resistentsus,  väga hea talvekindlus, Kõrge õlisisaldus. Soovitav külvikogus 5–6 kg/ha.
Elektrifitseerimine

Elektrifitseerimine on teiste energialiikide asemel elektrienergia kasutuselevõtt. Kitsamas tähenduses on elektrifitseerimine riigi mingis majandusharus (näiteks tööstuses) elektrienergiale üleminek või kogu riigi majanduses elektrienergiaga seotud infrastruktuuri ja elektroenergeetika eelisarendamine.
Elektrifitseerimine algas 19. sajandil, kui gaasilaternaid hakati asendama elektervalgustitega nii tänava- kui tööstusvalgustuses. Esimesi tööstuslikke elektrijaamasid hakati rajama 1873.
Danny Rose

Koondisekarjäär

2011. aastal kuulus Rose Inglismaa alla 21-aastaste koondisse omavanuste Euroopa meistrivõistlustel.
2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Suurbritannia olümpiakoondisse.
Debüüdi Inglismaa rahvuskoondises tegi ta 26. märtsil 2016 sõprusmängus Saksamaa vastu.
Ta on esindanud Inglismaad koondises 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Miodrag Perunović

Harrastajana

Ta võistles kuni oktoobrini 1981 Jugoslaavia FSV eest. Jugoslaavia-siseselt võistles ta Montenegro SV eest.

Jugoslaavia meistrivõistlustel

Ta oli kokku kolmekordne Jugoslaavia meister – II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1978. aastal ning I keskkaalus (kuni 71 kg) aastatel 1979 ja 1981.

Kaasaegsetel olümpiamängudel

Ta osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel, kus kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Maailmameistrivõistlustel

Ta sai II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 2. maailmameistrivõistlustel (Belgrad, 1978) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Valeri Ratškovile (NSV Liit).

Euroopa meistrivõistlustel

Ta võitis I keskkaalus (kuni 71 kg) 23. Euroopa meistrivõistlustel (Köln, 1979) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. 
Ta sai I keskkaalus (kuni 71 kg) 24. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 1981) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Aleksandr Koškinile (NSV Liit).

Elukutselisena

Ta poksis kuni septembrini 1990 Jugoslaavia FSV eest ning alates detsembrist 1990 kuni oktoobrini 1994 Jugoslaavia Liitvabariigi eest.
Ta poksis alates oktoobrist 1981 kuni oktoobrini 1994 elukutselisena. Ta pidas kokku 30 kohtumist ning võitis neist 22 (neist 7 nokaudiga), kaotas 6 (neist 4 nokaudiga) ja viigistas 2 kohtumist.
Franz Anton von Schiefner

Franz Anton von Schiefner (18. juuli 1817 (ukj) Tallinn – 16. november 1879 (ukj) Peterburi) oli baltisaksa keeleteadlane ja etnoloog. Ta oli uurimisharude uralistika, tibetoloogia, mongolistika rajajaid.
Ta tõlkis muu hulgas Uue Testamendi mongoli keelde.
Aafrika Demokraatlik Ühendus

Aafrika Demokraatlik Ühendus (Rassemblement démocratique africain, lühend RDA) oli partei Prantsuse Lääne-Aafrikas ja Prantsuse Ekvatoriaal-Aafrikas.
See loodi oktoobris 1946 Bamakos, kus 14.–21. oktoobril toimus rahvuslike parteide kongress. Organisatsiooni esimees oli Félix Houphouët (hiljem Houphouët-Boigny) Elevandiluurannikult.
Algul tehti koostööd Prantsuse Kommunistliku Parteiga, mis aafriklasi kõige enam toetas. Oktoobris 1950 või 1951, kui kommunistid olid muutunud Prantsuse võimude silmis kahtlasteks, teatas Houphouët-Boigny ametlikult, et koostöö kommunistliku parteiga on lõpetatud.
Organisatsioon oli Prantsuse Lääne-Aafrika ja Prantsuse Ekvatoriaal-Aafrika maade juhtiv poliitiline esindaja, kuigi tema koostöö tõttu kommunistidega lahkus Senegali Demokraatlik Liit eesotsas Léopold Sédar Senghoriga.
Organisatsioonis olid lahkhelid selle üle, kas ühineda föderatsiooniks. Houphouët-Boigny otsustas föderatsiooni ideest loobuda.
Kui 1960 organisatsiooni töös osalenud maad iseseisvusid, kaotas organisatsioon ühiste huvide esindajana tähtsuse. Iga liikmespartei jätkas tegevust iseseisva organisatsioonina.
Nikolai Abramov (kirjanik)

Nikolai Viktorovitš Abramov (vene keeles Никола́й Ви́кторович Абра́мов; 24. jaanuar 1961 Leningradi oblast, Podporožje rajoon, Ladva küla –  23. jaanuar 2016 Petroskoi) oli vepsa luuletaja.
Pärast keskkooli lõpetamist õppis Nikolai Abramov Leningradis ja Karjala pedagoogilises instituudis Petroskois. Elu lõpul töötas ta Karjala kirjastuse Periodika väljaantava vepsa ajalehe Kodima toimetajana.
Abramovi vepsa- ja venekeelseid luuletusi on avaldatud aastast 1980 alates. Aastal 1994 ilmunud luulekogu Koumekümne koume (”Kolmkümmend kolm”) oli esimene vepsakeelne ilukirjandusteos. Abramovi teoste teemad pärinevad üldiselt maaelust. Abramov on tegutsenud ka tõlkijana ja tema teoseid on tõlgitud paljudesse keeltesse. 
Eesti keeles on ilmunud Abramovi valikkogu "Kurgede aeg" Jaan Õispuu ja Arvo Valtoni tõlkes.
Rhinelander

Rhinelander on väikelinn Wisconsini osariigis Ameerika Ühendriikides, Oneida maakonna keskus.
Aastal 2000 elas linnas 7735 elanikku.
Halinga vald

Alev

Pärnu-Jaagupi

Külad

Halinga vallas on 43 küla: Aasa, Altküla, Anelema, Arase, Eametsa, Eense, Eerma, Enge, Ertsma, Halinga, Helenurme, Kablima, Kaelase, Kangru, Kodesmaa, Kuninga, Langerma, Lehtmetsa, Lehu, Libatse, Loomse, Maima, Mõisaküla, Mäeküla, Naartse, Oese, Pallika, Pereküla, Pitsalu, Pööravere, Roodi, Rukkiküla, Salu, Sepaküla, Soosalu, Sõõrike, Tarva, Tõrdu, Tühjasma, Vahenurme, Vakalepa, Valistre, Vee.

Ajalugu

10. oktoober 1991 moodustati Halinga külanõukogu asemel Halinga vald. 1996. aastal liideti Halinga vald Pärnu-Jaagupi alevvallaga ning moodustati praegune Halinga vald.
Denominazione di Origine Controllata

Denominazione di Origine Controllata ehk DOC on Itaalia veinide klassifikatsiooni tähis; Prantsuse AC ja Portugali DOC ekvivalent. DOC süsteemi arendatakse välja ka Argentinas.
DOC- ja DOCG-klassifikatsioonisüsteemi ranged ja täpsed reeglid töötati välja 1963. aastal, kuid süsteem osutus suhteliselt ebaõnnestunuks, kuna kvaliteedinõuded jäid nõrgalt piiritletuks. Süsteemi reformiti 1992. aastal eesmärgiga suurendada selle usaldusväärsust.
DOC-klassi kuuluvad ajaloolistes piirkondades algupärastest marjadest toodetud veinid.
Itaalias on DOC-piirkondi üle 200, veine ligikaudu 800.
Veel kõrgema kvaliteediga on DOCG-klassi veinid.
Rakke vald (1939)

Rakke vald oli vald Järvamaal aastail 1939–1950.
1939. aasta detsembris valiti liisuga vallavanemaks Voldemar Kuusmann, kelle Siseminister jättis kinnitamata.
Vald kuulus Riigivolikogu 20. valimisringkonda, kust valiti August Jürima.
8. augustil 1945 moodustati valla koosseisus Ao külanõukogu ja Rakke külanõukogu.

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)

8. Rakke vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Rakke valla maa-alast, välja arvatud Vägeva aleviku, Selli küla ja Selli asunduse piirkonnad; b) senise Vao valla Kamariku nr. A-42 ja A-23 talude maa-aladest.

Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine

1945 augustis moodustati Rakke vallas Rakke külanõukogu keskusega Rakke alevikus ja Ao külanõukogu keskusega Ao külas. 1950. aastal Rakke vald likvideeriti ja selle alad arvati Väike-Maarja rajooni koosseisu.
Mäe-Nõmpa mõis

Mäe-Nõmpa mõis (saksa keeles Hoch-Nempa) oli poolmõis Kärla kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati 1731 Vana-Nõmpa mõisast eraldatud alast.
Manteuffeli kabel

Manteuffeli kabel on hävinenud matmispaik Kursi kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kursi külas Põltsamaa vallas. Kabel asus Kursi kirikuaias vastu Kursi Maarja kiriku edelapoolset seina.
Kabeli rajas Puurmani mõisa tollane omanik Gotthard Johann von Manteuffel (1690–1763) tõenäoliselt ajavahemikul 1756-1763, sest 1756. aastal sai ta Puurmani mõisa omanikuks ning 1763. aastal ta suri. Arvatavasti oli kabeli rajamise eeskuju Ficki kabeli püstitamine Põltsamaa uue Niguliste kiriku külge.
Sinna on teadaolevalt maetud Manteuffel ise, arvatavasti ka tema abikaasa, kuid teisi maetud inimesi ei ole teada. Arvatavasti pole kabelisse pärast 1772. aastat enam maetud, kui Venemaal hakkasid kehtima kirikutesse ja nende ümbrusesse matmise piirangud.
Kiviseintega kabeli alumisel korrusel oli võlvlaega hauakamber, kuhu sai siseneda läbi võlvis oleva luugi. Kirikust viis uks kabelisse. Manteuffeli kabel maapealne osa lammutati ja uks kirikusse suleti kiriku ümberehitamisel 1871-1872. aastal. Pole teada, kas kabelis olnud säilmed viidi ära või jäid need kabeli maa-alusesse ossa.
Eugenia Gurin-Loov

Eugenia Gurin-Loov (3. juuni 1922 Rumeenia Novo-Sulita – 8. aprill 2001 Tallinn) oli juudi päritolu Eesti kultuuritegelane.
1925. aastal asus Gurinite perekond elama Tallinna. Eugenia õppis Juudi Gümnaasiumis, mille ta 1940. aastal lõpetas. Sõja-aastad (1941–1944) möödusid põgenikuna Nõukogude Liidu tagalas. Aastail 1948-1952 õppis ta Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonnas. Pärast lõpetamist tegi pedagoogitööd Tallinna Rahanduse ja Krediidi Tehnikumis, Tallinna Polütehnilises Instituudis ja Tallinna Pedagoogilises Instituudis. 1968. aastal kaitses väitekirja majanduse alal ning sai majanduskandidaadi kraadi ning dotsendi kutse.
1988. aastal valiti Eesti Juudi Kultuuriseltsi, hiljem Eesti Juudi Kogukonna aseesinaiseks. 
1994. aastal avaldas raamatu "Suur häving", mis käsitleb Eesti juutide holokausti ning sisaldab muu hulgas natsistide käe läbi hukkunud Eesti juutide nimekirja. 
1998. aastal avaldas teise raamatu "Tallinna Juudi Gümnaasium". Sel aastal möödus 75 aas­tat kooli asutamisest. Raamat sisaldab ülevaadet kooli tegevusest kuni selle likvideerimiseni 1941. aastal, üht­lasi ka põgusat ülevaadet juutide elust Eesti Vabariigis.
Oli juudi kultuuri- ja ajalooalaste artiklite autor nii kogukonna ajalehes Hašachar (toimetaja Elhonen Saks) kui ka teistes väljaannetes, organiseeris kaks juudi kultuuri näitust ja esines ettekannetega raadios ja televisioonis nii Eestis kui ka välismaal.
2001. aastal autasustas Eesti Vabariigi president Eugenia Gurin-Loovi Valgetähe IV klassi teenetemärgiga juudi kultuuri edendamise eest.
Toomas Mendelson

Toomas Mendelson (sündinud: 3. aprillil 1951) on endine Eesti poliitik, Tartu rahvasaadikute nõukogu täitevkomitee esimees 30. juunist 1987 kuni 17. oktoobrini 1991, Tartu viimane nõukogudeaegne linnajuht.
Üliõpilasena oli Mendelson Eesti Üliõpilaste Ehitusmaleva (EÜE) peastaabi liige, 1977–1979 EÜE komandör.
Pärast Tartu linnapea kohalt lahkumist 1991. aastal on Toomas Mendelson tegutsenud ettevõtjana kinnisvaraäris. Ta on olnud ka Eesti Linnade Liidu juhatuse esimees.
Vilen Künnapu

Vilen Künnapu (sündinud 30. juunil 1948) on eesti arhitekt.
Ta peab alates 2000. aastast Tallinna Tehnikakõrgkoolis professori ametit. Lühidalt oli ta 2006–2007 ka Tartu Ülikooli vabade kunstide professor.
1969–1991 töötas ta arhitektina projekteerimisinstituudis EKE Projekt ning alates 1991. aastast on ta seotud arhitektuuribürooga Künnapu & Padrik.
Ta on projekteerinud hulgaliselt hooneid nii Eesti külades kui ka Tallinna ja Tartu kesklinnas. Näiteks Viru keskuse Tallinnas, Tigutorni Tartus ja Kareda vallamaja Peetri alevikus Järvamaal.

Haridus

Lõpetanud Eesti Kunstiakadeemia 1971. aastal.

Isiklikku

Tema abikaasa Liivi Künnapu on kunstiajaloolane, nende poeg August Künnapu on arhitektiharidusega maalikunstnik. Tema tädi oli Olga Lauristin, täditütar Marju Lauristin, tädipoeg Jaak Allik.
Aklimatisatsioon

Aklimatisatsioon ehk aklimatiseerumine on protsess, kus loom või taim kohaneb (tavaliselt avaldub see tema füsioloogias) uute kliima- või elutingimustega. Enamasti on muutusi põhjustavaks teguriks kas temperatuur, niiskus, toit või aastaajalised iseärasused.
Enamasti toimub aklimatisatsioon suhteliselt lühikese aja jooksul (ühe organismi eluea jooksul). Näiteks kalad on võimelised järk-järgult muutuva vee temperatuuri ja vee kvaliteediga aklimatiseeruma; kui need tegurid muutuksid aga suhteliselt kiiremini, siis kalad sureksid.
Aklimatisatsiooni kõrgeim aste on naturaliseerumine, mille tagajärjel organism suudab vaadeldavas keskkonnas (looduslikus koosluses) edukalt areneda ja sigida, vajamata mis tahes eluetapis inimese abi.