google/wiki40b huggingface dataset:
Sümmeetria (bioloogia)

Sümmeetria elemendid

Eristatakse kolme sümmeetria elementi: tasand (ehk tasapind), telg (ehk joon) ja kese (ehk tsenter või punkt). Sümmeetriatasand jagab organismi kaheks nõnda, et need on teineteise peegelpildid. Sümmeetriatelg on mõtteline joon, mis tekib kui selle ümber organismi 180° pöörates jääb loomakuju samasuguseks kui algasendis, 360° nurga all on kuju samasugune aga juba teist korda. Sümmeetriakese on telgede lõikepunkt (kuna neid on vähemalt 2).
Loomade ehituses eristatakse bilateraalset ehk kahekülgset, kiirelist ehk radiaalset ja radiaalkiirelist ehk homaksoonset ehk sfäärilist sümmeetriat.

Radiaalne sümmeetria

Radiaalne ehk kiireline sümmeetria esineb nii loomadel kui taimedel. See on tekkinud kinnitunud ehk sessiilsetel loomadel, kel on välja kujunenud vaid ülemine ja alumine osa. 
Sümmeetriatasandite alusel võivad organismid olla näiteks 6-, 5- ja 2-kiirelised.

Radiaalse sümmeetria erijuhte

Loomi, kellel on lõpmatult sümmeetriatelgi ja -jooni, nimetatakse sfäärilisteks ehk homaksoonseteks. Tavaliselt kuuluvad need organismid planktonisse ehk on hõljuvad. Kehakujult on nad enamasti kerakujulised, kuna ümbritsev keskkond mõjub neile igast küljest samamoodi. Homaksoonsed on näiteks radiolaarid (Radiolaria).
Jonathan Wolff

Jonathan Wolff (sündinud 1959) on Briti poliitikafilosoof. Ta on University College Londoni (UCL) professor ja õppetooli juht.
Ta on kaasaja juhtivaid autoreid marksismi alal, samuti on avaldanud Robert Nozicki kriitikat ja juhtiva poliitikafilosoofia õpiku "An Introduction to Political Philosophy" (e.k. 2005).
Aulis-Leif Erikson

Aulis-Leif Erikson (1968 - 2017) on eesti tõlkija.
Mai keskmine õhutemperatuur

Mai keskmine õhutemperatuur on kliimanäitaja, mis arvestatakse mingis kohas tehtud mitmeaastaste vaatluste alusel.
Mai jooksul mõõdetud õhutemperatuuride alusel arvestatakse kuu keskmine õhutemperatuur. Kogu vaatlusperioodi andmed liidetakse ja jagatakse aastate arvuga.
Ümaralehine kellukas

Levila ja kasvukoht

Kellukas kasvab kogu Põhja- ja Kesk-Euroopas, Siberis ja Põhja-Ameerika põhjaosas. Kasvab kuivematel niitudel.

Kirjeldus

Kellukas kasvab 16–40 cm kõrgeks. Juurmised lehed on ümaralehisel kellukal tumerohelised, pika rootsu ja ümmarguse lehelabaga, tavaliselt peensaagja servaga. Õitseajaks on need tavaliselt juba kuivanud. Varrelehed on kitsad, süstjad.
Õis on harilikult 5 sümmeetriateljega, harilikult kahvatusinine, ehkki esineb ka valgeid, roosasid ja lillasid õisi. Õielehed on õiepõhja lähedal pisut heledamad kui otstest. Õied on 15 mm pikad ja paiknevad kas üksikult või mitmekaupa pikkade peente varte otsas. Õisi tolmeldavad mesilased, kuid nende puudumisel võib õis ka ise ennast tolmeldada. Taim õitseb maist septembrini.
Viljaks on 3–4 seemnega longus kupar, millest seemned pääsevad välja kolme kupra alusel tekkiva augukese kaudu.
Kõik taime osad eritavad murdmisel valget piimmahla.

Kasvatamine

Liik on väga vormirikas. Diploidsed taimed on kogu Euroopas laialt levinud. Briti saartel esineb nii tetraploidseid kui ka isegi heksaploidseid isendeid.
Kui taim on juba kasvama läinud, siis kasvab ta kõrges rohus täitsa kenasti, aga kasvama hakkamiseks on tal vaja vaba kohta, kus juurduda. Kõrges rohus seemned ei idane. Küll võib ümaralehine kelluke kasvama minna müüri- ja kivipragudes, luidetel ja muudes sellistes kohtades, mis teistele taimedele ei meeldi.

Kultuuris

Katoliiklikes maades on ümaralehine kellukas pühendatud pühale Dominicusele.
Ott Kangilaski

Elukäik

Sündis Viljandimaal Verilaske taluniku perekonnas. Õppis Arumetsa algkoolis, Tartu poeglaste reaalgümnaasiumis, gümnaasiumi lõpetas siiski Viljandis. 1931–1935 õppis Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas kunsti- ja kirjandusajalugu ning rahvaluulet, osales üliõpilasseltsi Veljesto ettevõtmistes. Sellel ajal algas ka tema populaarsuse algus, sügishooaja suursündmustega – pilavate mardiooperite värsistatud lavatekstide loomisel, kus ta oli nende tekstide põhiautoriks. Tema õpingud ülikoolis katkesid halvenenud tervise tõttu. Aastast 1934 õppis ka Kõrgemas Kunstikoolis Pallas Ado Vabbe graafikaateljees. 1940 jätkas Kangilaski kuus aastat varem pooleli jäänud kunstiõpinguid Konrad Mäe nim. Riigi Kõrgemas Kunstikoolis Aino Bach ja Arkadio Laigo juhendusel ja lõpetas 1943. aastal Kõrgemad Kujutava Kunsti Kursused graafika alal. Vahepealsetel aastatel oli ta end aga juba kunstnikkonnas tõestanud andeka raamatuillustraatorina, millest enam tähelepanu pälvisid “Arbujate” sõpruskonna luuletajate teosed. Sellest tulenevalt sai tema peamiseks tehnikaks graafika. Jätkas õpinguid 1940–1941 Konrad Mäe nim. Riigi Kõrgemas Kunstikoolis Aino Bachi ja Arkadio Laigo juhendusel ja lõpetas 1943 Kõrgemad Kujutava Kunsti Kursused. Aastast 1966 oli üks Eesti Looduskaitse Seltsi asutajaid ja selle auliige. Samuti tegi ta kaastööd Vanemuise teatrile.
Ott Kangilaski on maetud Metsakalmistule.

Looming

Suur osa loomingust ja vabagraafikast toetub rahvaluulele, tähelepanuväärseim on sari muistendiainelisi lehti, milles ilmneb sügavtrükitehnikate meisterlik valdamine. Viljeles ka puugravüüri. 1950-ndatel muutusid populaarseteks tema eesti muistenditeainelised lehed ja "Kalevipoja" paikadega seotud maastikud.
Ott Kangilaski oli tegev raamatuillustraatorina, karikaturistina, avaldas kunstialaseid artikleid ja raamatuid. Ta on kirjutanud Eduard Wiiraltist, sügavtrükitehnikatest, jooksvatest kunstiprobleemidest. Koos vennapoja Jaak Kangilaskiga oli ta omaaegse populaarse „Kunsti kukeaabitsa“ (1968, tiraažiga 10 000) väljaandjaks. 1969. aastal ilmus „Loomingu“ raamatukogu sarjas (tiraažiga 22 000) vestekogumik „Jutulõng“. Ott Kangilaski illustreeris mitmeid populaarseid lasteraamatuid, mille tegelasteks meie rahvajuttude kangelased ning käsitles sama ainest ka oma vabagraafikas.
Kangilaski hakkas näitustel esinema 1929. aastast, isikunäitused 1963 ja 1971.

Isiklikku

Ott Kangilaski oli Juhan Kangilaski vend ja Jaak Kangilaski onu.
Sophie Turner

Isiklikku

Sophie sündis Northamptonis ja kolis Warwicki, kui ta oli kaheaastane. Turner on olnud teatrifirma Playbox Theatre Company liige alates kolmandast eluaastast. Pärast "Troonide mängu" esimese hooaja lõppu võttis Sophie enda juurde elama koer Zunni, kes mängis sarjas ja oli tihedalt seotud tema tegelaskujuga.

Karjäär

Turner saavutas laiema tuntuse 2011. aastal, kui ta valiti üheks sarja "Troonide mäng" osatäitjaks. Ta kehastab sarjas noort aadlipreilit Sansa Starki.
Öeldis

Öeldis ehk predikaat ehk grammatiline predikaat on lauseliige, mis väljendab tegevust; vastab üldistavalt küsimusele mida teeb?

Öeldise leksikaalsed kategooriad

Öeldise leksikaalsed kategooriad on tunnused, mille alusel öeldised liigituvad. Öeldise leksikaalsed kategooriad on agentiivsus, transitiivsus, tegevuslaad ja aspekt.
Öeldise leksikaalsed kategooriad iseloomustavad konkreetsete öeldisverbide käitumist lauses. Näiteks nende omadust väljendada/mitte väljendada suunatud, s.o sihilist tegevust ja sellega seoses nõuda/mitte nõuda enda kõrvale lauses sihitist – tegusõna on siis vastavalt sihiline (transitiivne) või sihitu (mittetransitiivne).
Paljudes käsitlustes ei ole aspekti ja tegevuslaadi vaheline piir selge. Tegemist on olemuslikult sarnaste kategooriatega. Mõnes keeles väljendatakse aspekti grammatiliste, mõnes keeles leksikaalsete vahenditega. Seetõttu on üldkeeleteaduslikes käsitlustes liigendatud aspekt tihti öeldise grammatiliste kategooriate alla. Eesti keeles võivad lause aspekti muuta ka määrsõnad läbi, ära jmt ja sihitise kääne.
Heino Jürisalu

Heino Jürisalu (13. august 1930 Tartu – 18. aprill 1991) oli eesti helilooja.

Elukäik

Lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi 1954. aastal kompositsioonierialal professor Heino Elleri klassis. Töötas 1950–1969 Eesti Raadios helirežissöörina, oli 1969–1970 ja 1975–1983 Eesti Heliloojate Liidu konsultant, aastast 1969 Tallinna Riikliku Konservatooriumi kompositsiooniõppejõud (aastast 1985 dotsent). Juhendas ansamblit Consortium. Propageerinud koolides Carl Orffi muusikaõpetust.
Sai orkestriteose "Kolm eesti tantsu" eest Ülemaailmsel Noorsoo- ja Üliõpilasfestivalil 1959 Viinis hõbemedali.
Tema abikaasa oli tõlkija Vilma Jürisalu.
Vabaduse plats (Viljandi)

Vabaduse plats on Viljandi kesklinnas asuv esindusväljak.
Väljakult saavad alguse Tallinna tänav, Vaksali tänav, Kauba tänav ja Tasuja puiestee.

Ajalugu

Väljak loodi Viljandi mõisa viljapuuaia asemele 1920. aastate paiku ja kujundati esindusväljakuks kümnendi teisel poolel. 1926. aastal valiti väljak Sakalamaa Vabadussõjas langenute mälestusmärgi asukohaks, samal aastal hakati väljaku äärde ehitama Eesti Panga Viljandi osakonna hoonet. 1930. aastate teisel poolel korraldati konkurss väljaku veelgi esinduslikumaks muutmiseks, kuid need plaanid jäid Teise maailmasõja tõttu katki.
Advektsioon

Advektsioon (meteoroloogia) (lad. advectio -  juurdevool) on  atmosfääris erinevate füüsikaliste omadustega õhumasside horisontaalsuunalise kandumisega  ühest piirkonnast teise seonduv üksteise kohale või ka alla libisemine.
Nähtusi, mis on põhjustatud õhumasside advektsioonist, nimetatakse advektiivseteks, nt advektiivne udu.
FK Palanga

Ajalugu

Klubi loodi 2010.
Supraport

Supraport (ladina keelest supra 'kohal/ülalpool asuv', porta 'uks'; itaalia keeles sopraporte) on portaali või ukse kohal asuv raamitud pind maalingu või reljeefi jaoks. See võib asetseda seinal omaette või olla kujunduslikult seotud ukseraamistusega.

Kasutamine

Supraporti kohtab losside ja residentside uste kujunduses alates renessansiperioodist, eriti rikkalikult kujundati supraporti baroki ja rokokoo ajal. Hiljem seostub ta historitsistlike hoonetega, aga ka juugendstiiliga. Supraport võib kanda vappi või kartušši või mõnd muud motiivi maalituna või reljeefis, maalitud suprapordi motiiv võib temaatiliselt olla seotud ruumiga, kus nad asetsevad või kuhu viib suprapordi all olev uks. Mitu supraporti ühes ruumis võivad olla kujundatud ühe tervikuna.
Eesti arhitektuuris kohtab supraporti peamiselt klassitsistlikes mõisates ja linnamajades, ent ka varasemais hooneis (Mustpeade maja Tallinnas, Narva hävinud barokkportaalid).
La Plata laht

La Plata (või ka La Plata laht) on Atlandi ookeani laht Lõuna-Ameerika rannikul.
Laht on madal, alla 20 meetri. Tegemist pole mitte tavalise merelahe vaid estuaariga mille on moodustanud lahte suubuvad Paraná ja Uruguay jõgi. Madala vee ja jõesetete tõttu on lahe vesi sogane. Looded on nõrgad, küll aga avaldavad tuuled veetasemele tugevat mõju. Lahe ääres asuvad nii Buenos Aires kui ka Montevideo.

Ajalugu

Esimese eurooplasena jõudis La Plata lahte 1516 hispaanlane Juan Díaz de Solís, kes oma meeskonnaga otsis mereteed Atlandi ookeanist Vaiksesse ookeani. Nad randusid tänapäeva Uruguay maa-alal, kus neid ründasid indiaanlased ja tapsid nad kõik peale 14-aastase junga Francisco del Puerto, sest nende usk ei lubanud tappa naisi, lapsi ega vanureid. 1526 saabus järgmine euroopa laev Sebastian Caboti juhtimisel, kes leidis rannikul karglemas ja neile midagi hüüdmas kohaliku sõdalase. See oli del Puerto, kes ühines Caboti meeskonnaga, ent naasis hiljem Uruguaysse.
Esimene asula La Plata rannikul oli Buenos Aires, mille 2. veebruaril 1536 rajas Pedro de Mendoza. Asula jäeti maha ja 11. juunil 1580 rajas selle uuesti Juan de Garay.
Tallinna piiskopkond

Piiskopkonna haldus

Piiskopkonna juht oli Tallinna piiskop, kes resideeris Tallinnas Toompeal Tallinna toomkirikus.

Toomkapiitel

Piiskopi kõrval tegutses piiskopkonna peakiriku ehk Tallinna Toomkiriku juures toomkapiitel – kõrgem vaimulike kolleegium, mis koosnes enamasti kaheteistkümnest toomhärrast ehk kanoonikust. Toomkapiitel oli nõuandvaks ja kaasaotsustavaks organiks piiskopkonna juhtimisel. Kapiitli liikmed määras osalt Tallinna piiskop, osalt oli Kapiitli liikmetel koopteerimisõigus. Toomkapiitli ülalpidamiseks oli algselt määratud osa ühisvalduses olnud piiskopkonna maadest. Hiljem anti toomhärradele kasutamiseks isiklikud maavaldused.
Toomkapiitli üks liikmeist, (toom)skolastik, pidi kapiitlisiseste ülesannete täitmise kõrval inspekteerima ning tarbe korral juhatama Tallinna Toomkiriku juures töötavat Tallinna Toomkooli. Olulisimad vaimulikud võimumehed olid toompraost ja toomdekaan, kes aitasid piiskoppi enamasti kiriklikes asjades, ja stiftifoogt, kes administreeris piiskopi ilmalikku valdust.

Kirikukihelkonnad

Piiskopkonna halduses olevad maa-alad olid jaotatud kirikukihelkondadeks, mis moodustasid kiriku ümber vaimuliku tegevuse piirkonna. Kihelkonna peakirikut nimetati kihelkonnakirikuks, kuigi kirikukihelkonnas võis lisaks sellele olla ka teisi kirikuid (abikirikuid) ja/või kabeleid.  
Kirikukihelkonnale kuulus oma maa-alal ka haldusõigus, kuni moodustati teised haldusorganid: komtuurkonnad ja foogtkonnad.
Komandorisaared

Komandorisaared (vene Командорские острова) on osa Aleuutidest, piirnevad edelas Vaikse ookeaniga ja kirdes Beringi merega. Pindala 1848 ruutkilomeetrit. Saared on mägised, kõrgus kuni 751 m. Kuuluvad Venemaale ja moodustavad Kamtšatka krai Aleuudi rajooni.
Saared avastas Semjon Dežnjov 1684. aastal. Komandorisaared said nime Vitus Beringi järgi, kes suri seal 1741 pärast laevahukku. Aleuudid asustasid saared 19. sajandi alguses. Tänapäeval on 2/3 elanikest venelased ja 1/3 aleuudid.
Suuremad saared on Beringi saar ja Mednõi saar.
Kindral

Eestis

Kindral on Eesti kaitseväe kõrgeim auaste.
.sa

.sa on Saudi Araabia Interneti tippdomeen. 
Domeen on kasutusel alates 1994. aastast.
Riikide tippdomeenid
Aktiivsed:.ac  .ad  .ae  .af  .ag  .ai  .al  .am  .ao  .aq  .ar  .as  .at  .au  .aw  .az  .ax  .ba  .bb  .bd  .be  .bf  .bg  .bh  .bi  .bj  .bm  .bn  .bo  .br  .bs  .bt  .bv  .bw  .by  .bz  .ca  .cc  .cd  .cf  .cg  .ch  .ci  .ck  .cl  .cm  .cn  .co  .cr  .cu  .cv  .cw  .cx  .cy  .cz  .de  .dj  .dk  .dm  .do  .dz  .ec  .ee  .eg  .er  .es  .et  .eu  .fi  .fj  .fk  .fm  .fo  .fr  .ga  .gd  .ge  .gf  .gg  .gh  .gi  .gl  .gm  .gn  .gp  .gq  .gr  .gs  .gt  .gu  .gw  .gy  .hk  .hm  .hn  .hr  .ht  .hu  .id  .ie  .il  .im  .in  .io  .iq  .ir  .is  .it  .je  .jm  .jo  .jp  .ke  .kg  .kh  .ki  .km  .kn  .kp  .kr  .kw  .ky  .kz  .la  .lb  .lc  .li  .lk  .lr  .ls  .lt  .lu  .lv  .ly  .ma  .mc  .md  .me  .mg  .mh  .mk  .ml  .mm  .mn  .mo  .mp  .mq  .mr  .ms  .mt  .mu  .mv  .mw  .mx  .my  .mz  .na  .nc  .ne  .nf  .ng  .ni  .nl  .no  .np  .nr  .nu  .nz  .om  .pa  .pe  .pf  .pg  .ph  .pk  .pl  .pm  .pn  .pr  .ps  .pt  .pw  .py  .qa  .re  .ro  .rs  .ru  .rw  .sa  .sb  .sc  .sd  .se  .sg  .sh  .si  .sj  .sk  .sl  .sm  .sn  .so  .sr  .ss  .st  .su  .sv  .sx  .sy  .sz  .tc  .td  .tf  .tg  .th  .tj  .tk  .tl  .tm  .tn  .to  .tr  .tt  .tv  .tw  .tz  .ua  .ug  .uk  .us  .uy  .uz  .va  .vc  .ve  .vg  .vi  .vn  .vu  .wf  .ws  .ye  .yt  .za  .zm  .zw
Määratud/kasutamata:   .bv   .gb   .sj       Reserveeritud/määramata: .bl  .bq  .eh  .mf     Kustutatud/kasutamine lõpetatud: .an  .bu  .cs  .dd  .zr  .tp  .um  .yu       IDN domeenid:  .бг  .мкд  .рф   ‏.срб  ‏.укр
Carl Eduard Malm

Carl Eduard Malm (22. veebruar 1837 Tallinn – 1/14. jaanuar 1901 Rapla) oli rootsi-saksa päritolu eesti kirjamees.
Õppis Gahlnbäcki erakoolis ja Tallinna gümnaasiumis 1849–1854. Töötas 1849–1854 koduõpetajana Amblas. 1856–1860 Tartu Ülikoolis, esialgu filoloogiat, hiljem teoloogiat. Oli aastal 1861 koduõpetaja Kambja kirikumõisas ning 1862–1863 Tapa mõisas.
Aastast 1864–1901 oli Rapla Maarja-Magdaleena koguduse pastor.

Looming

Avaldas laulu- ja jutukogu "Vana ja Uut, Eestirahva ajaviiteks" (1870) ja koolilugemiku "Laulud ja Loud" I–III (1874–1884). Tõstis Goethe, Schilleri ja Heine ballaadide ja Krõlovi valmide originaalilähedaste, sõnavararikaste ja värsitehniliselt sujuvate eestindustega eesti luuletõlke taset. Avaldas ka vaimulikku luulet.

Isiklikku

Tema poeg Karl Otto Malm oli Pühalepa ja Kärdla koguduse õpetaja, hiljem Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja.
Muhu Muuseum

Ajalugu

Muuseum asutati 1973 Juhan Smuuli memoriaalmuuseumina, mis tollal oli Saaremaa muuseumi filiaal. Aastast 1990 kannab muuseum nime Muhu Muuseum ja see on Muhu valla asutus.

Tooma talu

Tooma talu - Juhan Smuuli sünnikodu

Kooli talu

Seal paikneb vana koolimaja ekspositsioon.

Välja talu

Seal asub tekstiili väljapanek.
Paldiski luteri kalmistu

Paldiski luteri kalmistu on kalmistu Harju-Madise kihelkonnas, praeguse haldusjaotuse järgi Paldiski linnas. See on kahest Paldiski kalmistust idapoolsem (läänepoolne on algne Paldiski õigeusu kalmistu).
Kalmistu on rajatud 19. sajandi II veerandil, seal on toimunud korduvalt ülematmisi ning praegu on kalmistu äärealadel ka õigeusu matuseid.
Pruun-karmiinleevike

Kirjeldus

Täiskasvanud pruun-karmiinleevike on 16–17 cm pikk ja võib kaaluda kuni 26,5 grammi.

Pesitsemine

Pruun-karmiinleevikese pesitusaeg pole üheselt teada, kuid see arvatakse aset leidvat vahemikus juuni–august. Liik teeb oma pesa rododendronipõõsastesse metsades.

Häälitsemine

Liigi laulu pole kirjeldatud, kuid nende kutsehüüuks on äkiline ja metalse kõlaga "twink", "zwiiib" ja "tswii".

Seisund

Rahvusvahelise Looduskaitseliidu punase nimistu järgi on liik soodsas seisundis.
Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu

Eesti NSV RKN tegevus 1940–1941

Teise maailmasõja lahingute ajal Eestis Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu Eestis ei tegutsenud. Aastatel 1941–1944 oli Eestis Saksa okupatsioon ja Eesti Omavalitsus ning 18. septembrist 1944 kuni 22. septembrini 1944 Otto Tiefi valitsus.
Jõhvi linnapark

Jõhvi linnapark on linnapark Ida-Viru maakonnas Jõhvi linnas. Park võeti looduskaitse alla 1960. Pargi pindala on 41 ha.
Park koosneb kahest osast: vanemast ehk Jõhvi mõisa pargist ja uuemast osast. Park on liigivaene ja seal domineerivad pärismaised puud.
Euroopa Kultuuripealinna Segakoor

Euroopa Kultuuripealinna Segakoor on Eesti segakoor. Koor asutati 6. jaanuaril 2009 eesmärgiga teadvustada Tallinna kui tulevast Euroopa kultuuripealinna (oli seda aastal 2011).
Koori juhatab Veronika Portsmuth.
Koor esitab mitmesugust muusikat.
Koor osales ETV koorilauluvõistlusel "Laululahing", kus finaalis saadi III koht.
Franklini maakond (Idaho)

Franklini maakond (Franklin County) on maakond USA-s Idaho osariigis. Geograafilised koordinaadid on 42° 10′ N, 111° 49′ W
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Preston.
Maakonna pindala on 1731 km², millest 8 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 12 786. Aastal 2000 oli elanike arv 11 329.

Ajalugu

Franklini maakond moodustati 20. jaanuaril 1784. aastal Oneida maakonna osast. Maakond sai nime mormoonide juhi Franklin D. Richardsi järgi.
Saalomoni tempel

Saalomoni tempel ehk Esimene tempel oli Tanahi ja Vana Testamendi kirjelduste kohaselt esimene Iisraeli rahva tempel Jeruusalemmas (esimene Jeruusalemma tempel). Selle laskis ehitada Iisraeli kuningas Saalomon. 
Vastavalt Piibli kirjeldustele (Teine Ajaraamat, 3. peatükk) oli Saalomoni tempel oma aja kohta hiiglaslik ja suurejooneline ehitis. Tempel ehitati Iisraeli kuninga Saalomoni ajal ajavahemikul umbes 960–920 eKr. Templit tabasid mitmed rüüstamised ja purustamised. Lõplikult hävitas templi Paabeli kuningas Nebukadnetsar umbes 587–586 eKr  (Teine Kuningate raamat, 25. peatükk). 
Ajaloolaste ja arheoloogide hulgas pole üksmeelt Saalomoni templi asukoha ega ka Piiblis kirjeldatud sündmuste adekvaatsuse suhtes. Jeruusalemma Templimäel, kuhu eeldatavalt Saalomoni tempel püstitati, asuvad praegu islami pühad ehitised (Kaljutempel ja Al-Aqsa mošee), mistõttu arheoloogilised uuringud on raskendatud. On väidetud, et kirjeldatud mõõtmetes ehitis poleks Templimäele ära mahtunud. On oletatud, et Piiblis kirjeldatud Saalomoni templi lugu võib pärineda hoopis mingi teise templi ehitamise loost ning seda on alles hiljem ühendama hakatud kuningas Saalomoniga.
Taganka teater

Taganka teater (vene keeles Театр на Таганке Teatr na Taganke), pikemalt Moskva Draama- ja Komöödiateater Tagankal (Московский театр драмы и комедии на Таганке) on teater Moskvas Taganka väljakul.
Teater asutati 1946. aastal kui Moskva Draama- ja Komöödiateater (Московский театр драмы и комедии). 1964. aastal tegi teater läbi põhjaliku muutuse, kui pealavastajaks määrati Juri Ljubimov, näitleja Vahtangovi-nimelisest teatrist. Teatri nimetusele lisas ta täpsustava "Tagankal". Ljubimov tuli Taganka teatrisse koos oma õpilastega Štšukini teatrikoolist Bertolt Brechti näidendi "Hea inimene Sezuanist" diplomilavastusega. Ta oli haaratud Brechti "eepilise teatri" esteetikast. Teater tuli toime ilma eesriideta; dekoratsioone peaaegu ei kasutatud, need asendati mitmesuguste lavakonstruktsioonidega; lavastustes kasutati palju pantomiimi, varjuteatrit, muusikat. Ljubimovi käe all kujunes Taganka teatrist peagi Moskva populaarsemaid. Ljubimov täiendas järjekindlalt truppi uute näitlejatega, teatrisse tulid Valeri Zolotuhhin, Inna Uljanova, Nikolai Gubenko, Vladimir Võssotski, Alla Demidova, Venjamin Smehhov, Leonid Filatov. Teatri repertuaari eest vastutas Nikolai Erdman, 1920. aastatel koostöös Vsevolod Meierholdiga kuulsust kogunud näitekirjanik. Teatril oli alatasa probleeme nõukogude võimu esindajatega, paljud Ljubimovi lavastused keelati. 1984. aastal võeti temalt kodakondsus ja saadeti riigist välja. Ljubimovi asemel uueks pealavastajaks määratud Anatoli Efrosele sai näitlejate poolt osaks boikott. Pärast Efrose surma kolm aastat hiljem nimetati teatri juhiks ideeline kommunist Nikolai Gubenko. Ljubimovi naasmisel teatrisse 1989. aastal trupp lõhenes 1992. aastal. Gubenko ja tema poolehoidjad lahkusid teatrist, hõivasid teatri uue hoone ja moodustasid Taganka näitlejate sõpruskonna (Содружество актеров Таганки). 2011. aastal lahkus Ljubimov konflikti tõttu näitlejatega teatrist. Poolteist aastat juhtis teatrit Valeri Zolotuhhin. 2013. aasta märtsis lahkus ta tervislikel põhjustel ja tema asemel asus teatrit juhtima Vladimir Fleišer, kes enne seda oli juhtinud Meierholdi keskust.
Mihhail Galkin-Vraskoi

Mihhail Galkin-Vraskoi (vene Михаил Николаевич Галкин-Враской (Враский, Врасский); 1834 – 8. aprill 1916) oli Venemaa sõjaväelane (kindral) ja riigitegelane.
Galkin lõpetas Kaasani Ülikooli. Seejärel töötas ta Orenburgi ja Samaara kindralkuberneri alluvuses. Töö kõrvalt avaldas ta nende piirkondade ja Kesk-Aasia kohta artikleid, mis on kogutud raamatusse "Etnograafilised ja ajaloolised materjalid" (1868).
Aastail 1868–1870 oli ta Eestimaa kuberner, 1870–1879 Saraatovi kuberner, 1879–1896 Vanglate Peavalitsuse ülem, 1895 Tõeline salanõunik, 1896. aastast Riiginõukogu liige ja riigisekretär. 1899 organiseeris abitöid Kaasani, Vjatka ja Simbirski kubermangus, elu viimastel aastatel ühiskondlikke töid mittepõllumajanduskubermangudes.
1869. aastal muutis kuberner Galkin Eestimaa kubermangu ajalehe Ehstländische Gouvernements-Zeitungi venekeelseks.