Snaiperrelv

Klassifikatsioon

Nõuded snaiperrelvadele on tänapäeval enamasti seotud relvakasutajate erinevate vajadustega ja snaiperrelvad jaotatud kahte kategooriasse – militaar- ja politsei kasutuses olevad snaiperrelvad.

Militaarkasutuses olevad snaiperrelvad

Militaarkasutuseks mõeldud snaiperrelvad on loodud kestma kaua ehk need peavad olema väga hea vastupidavusega. Neil on oluline nii laskeulatus, usaldusväärsus, töövõime kui ka võimalus neid lahinguväljal vajadusel kiiresti, kergesti ja märkamatult parandada. See kõik on vaja saada aga ilma eriliste kaotusteta relva täpsuses. Lisaks juba nimetatud nõuetele tuleb arvestada ka sellega, et snaiper peab oma relva ja varustust olema võimeline pikki vahemaid kaasas kandma, mistõttu peab relv olema ka piisavalt kerge, et see liigselt koormav ei oleks.
Eestis on sõjaväe kasutuses üks suurekaliibriline relv ning üks pisut väiksema kaliibriline relv. Suurekaliibriliseks (12,7x99mm NATO) on tehnikavastane prantslaste PGM Hécate II, mille efektiivseks laskeulatuseks loetakse 1800 m. Väikesem on Soomes toodetud Sako TRG, mis on 1500 m efektiivse laskeulatusega.

Politsei- ja turvatöös kasutatavad snaiperrelvad

Politsei kasutuses olevad snaiper-relvad on üldiselt keskendunud täpsusele. Laskeraadius nende juures väga rolli ei mängi, kuna linnastunud keskkonnas pole enamasti üle 200–300 meetri nii või naa nähtavust. Need relvad ei ole kasutuses aga lahingolukordades, vaid pigem terrorismi vastases või pantvangi olukorras. Kasutusvaldkonnast tulenevalt on samuti ebaoluline nende kerge kaal ja kohapeal parandatavus.
Nagu juba mainitud, on kõige olulisem politsei snaiperrelvade juures täpsus, kuna nendega peab olema võimalik tulistada näiteks terroristi käes olevat relva ilma ümber olevaid inimesi vigastamata. Selle saavutamiseks on kasutusel kaks erinevat meetodit. Võimalik on ehitada õigete parameetritega relv, või kohandada jahirelva nii, et see antud ülesande juures sobilik oleks.
Esimesed politsei kasutuses olevad snaiperrelvad arendas pärast Müncheni veresauna 1972. aasta suveolümpial välja Lõuna-Saksamaa politsei. Tänaseks päevaks kasutab enamik maailma politsei ja turvaasutusi relvi, mis on loodud eesmärgiga täpselt tulistama üle pika vahemaa. Üks tuntumaid politsei kasutuses olevaid snaiperrelvi on Heckler & Koch PSG1, mis on arendatud otseselt vastavaks eespool mainitud vajadustele täpsuses. Kohati nimetatakse seda ka ideaalseks näiteks politseile mõeldud snaiperrelva kohta.

Eristavad omadused

Snaiperrelva omadused varieeruvad laialt, olenevalt selle kasutajast ja kasutuseesmärgist. Omadused, mis eristavad snaiperrelva teistest relvadest, on üldiselt teleskoopsihik, märgatavalt pikem raud, laad, mis on loodud tulistama paigal olevast positsioonist ning toe ja erinevate lisade kasutamine.

Vinnastamine

Snaiperrelva valides, on võimalik valida kahe erineva vinnastusmeetodi vahel: manuaalne ehk siis käsitsi vinnastamine või poolautomaatne ehk tagasilöögi ajal vinnastamine. Enamasti määrab selle meetodi ära kasutaja vajadused. Mõlemal vinnastusmeetodil on oma plussid ja miinused. Manuaalne vinnastus on odavam toota ja rasketes tingimustes kergem hooldada, mis tähendab, et varitsusolukorras on see meetod usaldusväärsem tänu väiksemale arvule liikuvatele osadele. Samuti on see variant kergem, vähendades seega kogu relva kaalu. Kuna manuaalse laadimise korral pole relval välist salve, on relvaga mugavam sihtida ka kitsastes olukordades. Ka laskmine on manuaalse vinnastamise korral kontrollitum aidates seeläbi snaipril oma asukohta varjatud hoida.
Poolautomaatsed relvad on aga mitmekülgsemad. Neid on võimalik kasutada nii lahing- kui snaiperrelvana ning ilmselgelt on nende laadimine kiirem, lubades seeläbi rohkem laske minutis. See annab eelise olukordades, kus tuleb mitu vastast kiiresti korraga tabada.
Manuaalse vinnastuse puuduseks on aga aeglus. Uus laadimine võtab aega ning on olukordi, kus seda ei ole. Teise meetodi puhul on relval aga suurem tagasilöök, mis tähendab, et iga lasu vahel tuleb uuesti sihtida ning relv vajab välist salve, mis võib kitsastes tingimustes sihtimist raskendada.

Raud

Snaiperrelvade vintraud (tavakeeles ka nn toru) on tootmise ajal käsitletud hoolikamalt, kui ülejäänud relvade omi. Sellel on teiste relvadega võrreldes raskem keskosa, et vähendada erinevusi esimese ehk külma relvaga lasu ja korduslaskude vahel. Samuti ei ole snaiperrelvade raud kroomitud, et vähendada defekte, mis võivad tekkida raua ebaühtlasel käsitlemisel. Seeläbi on raud aga vastuvõtlikum ilmastiku muutustele ning kulub kiiremini.
Kui relva ehitatakse, siis raud kinnitatakse snaiperrelval ainult päästiku juurest, et vähendada tagasilöögi efekti toele või snaiprile. Snaiperrelva raua esimene ots on tugevdatud, et vähendada asümmeetriat ning sellest tingitud kahjustusi raua ulatuses. Mõnel relval on tugevdatud ka teine ehk snaipri poolne ots, et tagasilöögil raua ots ei laskuks ning terve raud ei painduks. Tihti on täpsusrelvade raua ots tehtud nii, et sinna annaks kinnitada ka summuti.
Sõjaväelises kasutuses olevatel snaiperrelvadel on raua pikkus 609,6 mm või pikem, et padruni kütus täielikult ära põleks ning kuulile kogu võimaliku kiiruse annaks. Politsei kasutuses olevad snaiperrelvad võivad olla ka lühema rauaga, kuna nende sihtmärk on enamasti lähemal sõjalistest vastastest.

Võimekus

Relva võimekus on oluline spetsiaalse ülesande jaoks õige relva valimisel. Tähelepanu pööratakse kahele relva omadusele – täpsusele ja maksimaalsele efektiivsele laskeulatusele. Olenevalt ülesandest, on omaduste suhe erinev. Linnastunud keskkonnas on olulisem lasketäpsus samas kui lagendikel annab eelise just võimalikult suur laskeraadius. Sellest tingituna ei saa täpselt öelda, milline on kõige võimekam relv.

Täpsus

Relvade täpsust mõõdetakse nurgaminutites (inglise keeles minute of angle ehk MOA). Tavalised lahingrelvad on enamasti täpsusega 3–6 MOA (nurgaminut), snaiperrelvade täpsus on sõjaväerelvadel 1–3 MOA. Politsei kasutuses olevad snaiperrelvad on märgatavalt täpsemad, nõudmisega 0.25–1.5 MOA, kuigi enamasti täpsemat kui 1 MOA ei ole politsei kasutuses vaja. Relva täpsus 1 MOA tähendab, et 5 lasu maksimaalne kaugusevahe võib olla 69% täpsusega 800 m pealt 23,3 cm. See tähendab, et lask läheb 800 m pealt inimese suurusele objektile pihta.