google/wiki40b huggingface dataset:
Lloyds Banking Group

Lloyds Banking Group plc on suur Briti finantseerimisasutus, mis loodi, kui 2009. aastal Lloyds TSB omandas HBOSi. Kontserni ajalugu tuleneb Šotimaa parlamendi 1695. aastal asutatud Bank of Scotlandist, mis on teine vanim pank Suurbritannias. Grupi peakorter asub 25 Gresham Streetil City of Londonis ja selle registrijärgne asukoht on The Moundil Edinburghis.
Lloyds Banking Group on noteeritud Londoni börsil (LSE) ja on FTSE 100 indeksi osa. Ettevõtte turukapitalisatsioon oli 4. märtsi 2014. aasta seisuga ligikaudu 57,7 miljardit Suurbritannia naelsterlingit - olles Londoni börsil suuruselt seitsmes äriühing. Firmal on teisejärguline noteering New Yorgi börsil, mille turuväärtuse väärtus on 34,45 miljardit USA dollarit. Grupp haldab peakontoreid Londonis, Halifaxis ja Edinburghis.
Londoni börsi indeksi FTSE 100 ettevõtted
3i
– Admiral Group
– Anglo American
– Antofagasta
– Ashtead Group
– Associated British Foods
– AstraZeneca
– Auto Trader Group
– Aviva
– BAE Systems
– BHP
– BP
– Barclays
– Barratt Developments
– Berkeley Group Holdings
– British American Tobacco
– British Land
– BT Group
– Bunzl
– Burberry
– Carnival
– Centrica
– Coca-Cola HBC
– Compass Group
– CRH
– Croda International
– DCC
– Diageo
– Direct Line Group
– easyJet
– Evraz
– Experian
– Ferguson
– Fresnillo
– GlaxoSmithKline
– Glencore
– Halma
– Hargreaves Lansdown
– Hikma Pharmaceuticals
– Hiscox
– HSBC
– Imperial Brands
– Informa
– InterContinental Hotels Group
– International Airlines Group
– Intertek
– ITV
– Johnson Matthey
– Just Eat
– Kingfisher
– Land Securities
– Legal & General
– Lloyds Banking Group
– London Stock Exchange Group
– Marks & Spencer
– Melrose Industries
– Micro Focus International
– Mondi
– Morrisons
– National Grid
– Next
– NMC Health
– Ocado
– Paddy Power Betfair
– Pearson
– Persimmon
– Phoenix Group
– Prudential
– Royal Bank of Scotland
– Reckitt Benckiser
– RELX
– Rentokil Initial
– Rightmove
– Rio Tinto Group
– Rolls-Royce
– Royal Dutch Shell
– RSA Insurance Group
– Sage Group
– J Sainsbury
– Schroders
– Scottish Mortgage Investment Trust
– Segro
– Severn Trent
– Smith, D.S.
– Smith & Nephew
– Smiths Group
– Smurfit Kappa
– Spirax-Sarco Engineering
– SSE
– Standard Chartered
– Standard Life Aberdeen
– St. James's Place
– Taylor Wimpey
– Tesco
– TUI
– Unilever
– United Utilities
– Vodafone
– Whitbread
– WPP
(19. aprill 2019)
Leviraat

Leviraat on paljudele rahvastele omane olnud ja mõnel pool praegugi levinud tava, mille järgi abielumehe surma puhul abiellub lesega ta vend või mõni muu lähisugulane. Sageli (näiteks juutidel) on tingimuseks see, et lesel ei ole lapsi.
Leviraatabielust sündinud lapsed (või ainult esimene poeg, nagu juutidel) loeti surnu lasteks. Juutidel loeti leviraatabielust sündinud esimene poeg oma ema surnud abikaasa pojaks ja pärijaks.
Mazda 2

Mazda 2 on Mazda väikeauto. Seda on toodetud 3 põlvkonda. 3. põlvkond kasutab Skyactiv-tehnoloogiat ja on disainitud disainikeeles Kodo.
Roland Clara

Roland Clara (sündinud 8. märtsil 1982 Brunicos Bolzano provintsis) on Itaalia murdmaasuusataja. 
Clara parim tulemus individuaalselt rahvusvahelisel tasandil on saavutatud 30 km suusavahetusega sõidus 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Liberecis, kus ta sai viienda koha. Samal võistlusel sai ta Itaalia 4×10 km teatevõistkonna koosseisus neljanda koha. 2011. aasta MM-il Oslos oli ta 30 km suusavahetusega sõidus seitsmes. 
Clara on võistelnud maailma karikavõistlustel alates 2005. aastast. Tema parim tulemus MK-võistlustel individuaalses arvestuses on 2015. aasta Tour de Ski viimasel etapil 14. jaanuaril Val di Fiemmes saadud esimene koht 9 km vabasõidus.

Maailma karikavõistlustel

Roland Clara on osalenud seni (seisuga 14. jaanuar 2015) 152 maailma karikavõistluste etapil ja jõudnud poodiumile seitsmel korral, neist kõige kõrgemale astmele ühe korra.

Isiklikku

Clara esindab suusaklubi Fiamme Gialle. Ta elab Riscones ja on ametilt politseinik.
Maailm täna

"Maailm täna" on Vikerraadio välispoliitikasaade. 
Esimene saade oli Eesti Raadio eetris 31. mail 1971 kell 18.00.
Saadet tegi Eesti Raadio välisinfotoimetus.  Esimesed väliskommentaatorid olid Ago Vilo, Vambola Põder, Albert Käär , Herbert Vainu, Gabriel Hazak, Vello Ladva, Tiit Made.
Pöörna säär

Pöörna säär (ka Pärdinina, vene keeles мыс Пярдинина) on neem (säär) Saare maakonnas Abruka saarel.
Sääre koordinaadid on 58° 11′ N, 22° 31′ E.
Eesti-Usbekistani suhted

Eesti-Usbekistani suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Usbekistani vahel.
Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted said alguse 10. oktoobril 1994.
Tegutseb Eesti suursaadik Usbekistanis, kes resideerib Riias. Usbekistan pole veel määranud oma suursaadikut Eestisse.
Zemfira Kuzmina

Zemfira Makarovna Kuzmina (vene keeles Земфира Макаровна Кузьмина; sündinud 2. veebruaril 1942 Jakutskis) on jakuudi arst (neuroloog),  Venemaa teeneline arst.
Ta töötab Jakutskis Vabariiklikus haiglas nr 2 veresoonte uuringute regionaalses keskuses neuroloogilise osakonna juhatajana. Ta on aastaid uurinud veresoonte pataloogiat Kaug-Põhja tingimustes. Tema initsiatiivil avati Sahhas esimene veresoonte uuringute regionaalkeskus.
Ta võitis 2016. aastal Ülevenemaalise meditsiinipreemia saavutuste eest võitluses insuldiga "Aeg elada!".

Haridustee

Ta lõpetas 1965. aastal  Irkutski Riikliku Meditsiiniinstituudi.

Isiklikku

Tema ema Anna Jegorova oli ooperilaulja.
Ado Tõllasepp

Ado Tõllasepp (kasutusel ka Aadu Tõllasepp) ( 9. juuli 1869 Viljandimaa, Vana-Võidu vald, Kangilaski – 28. september 1943 Austria, Viin) oli Viljandi raamatukaupmees ning majandus- ja seltskonnategelane.
Alghariduse omandas Vana-Võidu valla- ja Viljandi kihelkonnakoolis, hiljem täiendas end eratundides. Õppis Tartus dr. Hermanni juures raamatu- ja kirjastusäri. 1889. aastal asutas Viljandisse esimese eesti raamatukaupluse H. J. Leokese nime all, Veski ja Harjutuse (nüüd Jakobsoni ja Koidu) tänava nurgale Hentsoni majja. Tegutsemise algaastail töötas ta koos Hans Leokesega, kes oli tema õemees, hiljem läksid nende meeste teed lahku. 1896. aastal avas ta Viljandis oma raamatu- ja kirjutustarvete äri, trükikoja ja laenuraamatukogu. 1896. aastal kutsuti ta Viljandis avatud Postimehe abitalituse juhatajaks. 1905. aasta lõpul asutas ta ajalehe Rahvaleht, mille toimetajateks kutsus põllutööinstruktor Ado Johansoni ja kaubandusteadlase Hermann Namsingu. . Rahvaleht hakkas pärast 1909. aastal Sakalaga ühinemist edasi ilmuma Sakala nime all. 1906-1907 andis välja ajalehte Lõbus ajaviide. 1908. aastal andis välja huumoriajakirja Mulk. Alates 1918 aastast läks elama Tallinna. 1920. aastal oli ta üks likööri- ja veinitehaste Alko asutajatest Viljandisse.
Kirjastas hulk kooli- ja muid raamatuid.
Ta oli Viljandi linavabriku ja oü Radixi asutaja ja juhatuseliige.
Vladislav Staniševski

Vladislav Staniševski (18. juuni 1947 Tambov – 6. august 2011) oli Eesti graafik ja raamatukujundaja.
Ta lõpetas aastal 1965 Tambovis keskkooli ja lastekunstikooli. Aastatel 1965–1974 õppis ta ERKI-s ning lõpetas selle graafikuna.
Aastatel 1974–1991 töötas ta kirjastuses Eesti Raamat, pärast seda kirjastuses Aleksandra. Ta kujundas üle 30 raamatu.
Ta viljeles peamiselt puugravüüri ja oforti, vähem akvarelli. Ta tegi ka eksliibriseid.

Isiklikku

Ka tema abikaasa Veera Staniševskaja ja tütred Ksenia Movafagh ja Anastasia Isahsen on kunstnikud.
Uluneem

Uluneem on neem Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Letipea külas Mahu poolsaare tipuosas.
Neeme koordinaadid on 59° 33′ N, 26° 34′ E.
Johann von Brevern

Johann von Brevern (27. jaanuar (vkj 16. jaanuar) 1749 Moskva – 8. november (vkj 27. oktoober) 1803 Kostivere mõis) oli Eestimaa poliitik.
Johann von Brevern sündis Maardu, Kostivere ja Kehra mõisniku Peter von Breverni ja Gertrude Magdalena von Kurselli pojana.
1786–1789 oli ta Eestimaa kubermangu aadlimarssal ja hiljem Eestimaa maanõunik.
Talle kuulusid Kostivere, Kehra, Kiikla ja Iisaku mõis.
Juhtkoer

Juhtkoer on eriettevalmistuse saanud sõbraliku loomuga tasakaalukas töökoer, kes oskab nägemispuudega inimest marsruutidel õieti ja ohutult juhtida. Koer peab täitma jalakäijate liikluseeskirju ja viima inimese, mööda kõikidest takistustest, turvaliselt sihtkohta.
Eestis õpetab juhtkoeri välja sihtasutus Juht- ja Abikoerte Kool.
Juliana (Madalmaade kuninganna)

Juliana (täisnimega Juliana Emma Louise Wilhelmina van Oranje-Nassau; 30. aprill 1909 Haag – 20. märts 2004 Baarn) oli Madalmaade kuninganna 1948–1980. Ta sai võimule pärast oma ema, kuninganna Wilhelmina troonist loobumist 4. septembril 1948. 30. aprillil 1980 loobus ta ise troonist oma tütre Beatrixi kasuks.
Papaveri e papere

"Papaveri e papere" (eestikeelse pealkirjaga "Pardike ja mooniõis") on itaalia helilooja Vittorio Mascheroni tuntud laul. Itaaliakeelsete sõnade autorid on Mario Panzeri ja Giuseppe Rastelli ning lastelaulule sobivate sõnade varju on peidetud poliitiline satiir lõhest rikaste ja vaeste vahel. Laulu laulis tuntuks Nilla Pizzi ning see saavutas 1952. aasta Sanremo laulufestivalil 2. koha.
Eestikeelsete sõnade ("Pardike ja mooniõis") autoriks on Vladimir Beekman ning laul on esindatud mitmetel lastelaulude plaatidel, aga on tuntud ka ansambli Fix esituses.
Laulu tekstist on inspireeritud Itaalia komöödiafilmi "Lo sai che i papaveri" pealkiri. Filmi peaosas mängob Walter Chiari. 
Laulu saksakeelne pealkiri on "Die süßesten Früchte" ning tuntud on see Peter Alexanderi ja Leila Negra esituses samanimelisest filmist.
Inglise keeles, pealkirjaga "Poppa Piccolino", on loo sõnad kaotanud oma esialgse mõtte ja need räägivad hoopiski rändmuusikust. Laul jõudis Diana Deckeri esituses 1953. aasta detsembris Suurbritannia singlimüügitabelis 2. kohale. Ingliskeelsete sõnade autor on Bob Musel.
Lugu on esitanud veel mitmed teisedki artistid, näiteks Petula Clark, Mantovani orkester ning David Whitfield.
Hüdrobioloogia

Hüdrobioloogia on teadus eluprotsessidest vees, see on vee-elustiku ja elutingimuste (ökoloogia) uurimine. 
Suurt osa hüdrobioloogiast saab käsitleda kui ökoloogia alldistsipliini, Hüdrobioloogia on lähedalt seotud limnoloogiaga ning seda saab jagada vooluveekogude ökoloogiaks ja seisuveekogude ökoloogiaks.

Ajalugu

Üks hüdrobioloogia pioneere oli Karl Ernst von Baer. 
Ühe esimese rahvusvahelise hüdrobioloogia ajakirja rajas 1908. aastal Richard Woltereck. 
Eestis on hüdrobioloogilise uurimise keskuseks Eesti Maaülikooli Võrtsjärve Limnoloogiajaam.
Ljukman Adams

Ljukman Adams (vene Люкман Адамс, sündinud 24. septembril 1988 Peterburis) on Venemaa kergejõustiklane (kolmikhüppaja).
2007. aastal tuli ta juuniorite Euroopa meistriks tulemusega 16,50. 2012. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlustel İstanbulis võitis ta pronksmedali tulemusega 17,36. 2014 tuli ta sisemaailmameistriks.
2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel võitis ta hõbemedali tulemusega 17,09.
Adamsi isiklik rekord on 17.53 m, mille ta hüppas Sotšis 27. mail 2012.

Isiklikku

Ljukman Adams on 194 cm pikk ja kaalub 87 kg. Tema ema on venelanna ja isa nigeerlane.
Tule lähemale

Sisu

Alice Ayres (Natalie Portman) ja Dan Woolf (Jude Law) näevad teineteist esimest korda Londoni kaootilisel jalakäijatetänaval. Alice on ameeriklannast striptiisitar, kes alles Londonisse saabunud; Dan on kohalik edutu kirjanik, kelle tööks surmakuulutuste kirjutamine. Kui Alice teed ületades auto alla jääb, viib Dan ta haiglasse ja nendevaheline armulugu algab.
Aasta hiljem on Dan Alice'i elust romaani kirjutanud ja fotosessioonil ameeriklannast fotograafi Anna Cameroni (Julia Roberts) juures armub mees temasse. Anna keeldub temaga suhet alustamast.
Veidi hiljem kohtub Dan jututoas dermatoloog Larryga (Clive Owen) ja teeskleb, et on Anna, ning lepib Larryga järgmisel päeval kokku kohtumise akvaariumis, kus Anna tihti käib. Larry läheb kohale ja juhtumisi on seal ka Anna, kes Larryle peagi seletab, et teda on ninapidi veetud, ning et ta oli hoopis Daniga jututoas rääkinud. Annast ja Larryst saab peagi paar.
Neli kuud hiljem toimub Annal fotonäitus, kuhu lähevad ka Alice ja Dan. Dan pole ikka veel Annast üle saanud ning nad alustavad salajast afääri. Afäär kestab aasta aega, vahepeal abiellub Anna Larryga, enne kui nad oma partneritele sellest räägivad ja nendest lahku lähevad.
Alice hakkab uuesti strippariks ja ühel päeval satub Larry kogemata samasse klubisse, kus ta Alice'i ära tunneb. Alice kasutab nime Jane, aga Larry käsib tal enda päris nime öelda, kuid Alice ei tagane ning väidab, et ta nimi on Jane. Larry üritab veenda Alice't endaga magama, kuid Alice keeldub.
Paar kuud hiljem saab Anna Larryga kokku, et too lahutuspaberitele alla kirjutaks, kuid Larry ei taha endiselt Annast loobuda, ning on nõus seda ainult siis tegema, kui Anna temaga veel viimast korda magab. Anna nõustub, aga Dan saab sellest teada ning nad lähevad lahku. Anna läheb tagasi Larry ja Dan Alice'i juurde.
Larry on Dan'ile rääkinud, et ta Alice'it stripitiisiklubis kohtas ja temaga magas. Dan tahab seda aga Alice'i käest kuulda, kuid Alice väidab, et seda ei juhtunud. Ootamatult otsustab Alice, et ta ei armasta enam Dani. Ta ütleb Danile, et magas Larryga ning tahab, et Dan lahkuks. Alice läheb tagasi New Yorki ning passikontrollis selgub, et ta nimi on hoopis Jane Rachel Jones.
C-klassi isolatsioon

C-klassi isolatsioon (inglise keeles C-class insulation) on elektrijuhtme selline isolatsioon, mis talub kuumust kuni 180 °C.
Hłusk

Ajalugu

Algselt kandis Hłuski nime praegune Haradok. XVI sajandi esimesel poolel asutas Jurgis Alšėniškis uue asula, mis hakkas kandma nime Hłusk Dubrovicki (Глуск Дубровіцкі), hiljem sai sellest aga lihtsalt Hłusk.
Aastal 1522 sai ta õiguse rajada asula juurde kindlus. Aastal 1525 sai asula Zygmunt II Augustilt õiguse pidada laata. Aastal 1558 jagati asula kaheks, ühe poole pärisid Połubińskid, teise aga Jurgise tütar, kelle abielludes (aastal 1561) läks tema osa Zasławskite valdusesse, aga kümme aastat hiljem ostsid selle Czartoryskid. Seoses territoriaal-administratiivse reformiga hakkas Hłusk kuuluma Navahrudaki vojevoodkonda ja Navahrudaki maakonda.
Aastal 1626 ostsid Połubińskid ära ka teise poole asulast. Aastal 1655 rüüstasid alevit kasakad. Peale seda, kui nad sealse kantsi maha olid põletanud, ehitati sinna uus, muldvallide ja viie bastioniga kindlus. Aastal 1667 rajasid frantsisklased Hłuskisse kloostri. Hiljem omandas abielu teel asula Dominik Mikołaj Radziwiłł, Radziwillide valdusesse jäi alev kuni XVIII sajandi lõpuni. Aastal 1775 kannatas alev tulekahju läbi.
Poola jagamisel läks Hłusk aastal 1793 Venemaa koosseisu. Seal kuulus alev Minski kubermangu ja Babrujski maakonda. Alev läks koos ümbruskonna asulatega aastal 1800 krahv Judycki omandisse, XIX sajandi alguses aga Brzostowskite valdusesse. Aastast 1897 on teada, et alevis oli 22 poodi, katoliku kirik ja kaks õigeusu kirikut, lisaks veel viis sünagoogi.
Aastal 1924 hakkas Hłusk kuuluma Valgevene NSV koosseisu. kus sellest sai rajoonikeskus. Enne Teist maailmasõda elas alevis 1935 juuti. Kui sakslased olid alevi okupeerinud, rajasid nad sinna geto, mille juutidest asukad pidid iga päev alevi kõrval asuvas laagris tööl käima, sellest keeldumist karistati mahalaskmisega. Detsembris 1941 lasti kõik alevi juudid maha. Kuna sinna toodi juute ka ülejäänud rajoonist, oli hukatute arv ligi 3000.
Kõlleste mänd

Kõlleste mänd on looduskaitsealune põlispuu (mänd) Põlva maakonnas Kanepi vallas Krootuse külas.
Puu ümbermõõt on umbes 3,8 m ja kõrgus 17 m.
Kurtna Kool

Kurtna kool on Saku vallas Kurtna külas tegutsev õppeasutus, mille koosseisu kuuluvad põhikool ja lasteaed.

Ajalugu

Esimene kool Kurtna külas alustas tegevust arvatavasti alates 1880. aastast. Kurtna kooli asutamise mõtte algatasid kohalikud taluperemehed. Nende algatust toetas kohalik mõisahärra Fridrich Adolph Glänström, kes eraldas koolile krundi ja ehituseks tasuta palgid, ahju- ja pliidikivid.
Kuni 1976. aasta suveni tegutses Kurtnas algkool, mis seejärel suleti. Sel ajal oli õpilasi vaid 4. Koolihoone on endiselt alles ja asub Tagadi–Kurtna tee ääres.
Lasteaed-algkool alustas Kurtnas tegevust 1. septembril 1989. Tööd alustas kaks lasteaiarühma 30 lapsega ja kaks klassi 29 õpilasega. Edaspidi on laste ja õpilaste arv pidevalt kasvanud. Kõigepealt 5-klassiliseks kasvanud koolis avati 2001. aastal ka 6. klass nin 2004. aastal kolmas lasteaiarühm.
Novembris 2007 alustati senise koolihoone renoveerimis- ja juurdeehitustöid. Laste arvu kasvamine Saku vallas on nõudnud järjest enam lasteaia- ja koolikohti. Kurtna Lasteaia-Algkooli kujundati seetõttu ümber lasteaiaks-põhikooliks nimega Kurtna Kool. Uuenenud hoone ja õppekavaga kool alustas tööd 1. septembril 2008. Terve koolikompleks avati 30. novembril 2008.  Uuel Koolimajal on teadaolevalt Baltikumi suurimad päikesepatareid, 250 meetri pikkune jooksuring, jalgpalli staadion ja on ehitatud loodussõbralikest materjalidest.
2017. aastal õpib Kurtna Koolis 202 õpilast.

Tunnustus

Kurtna Lasteaed-Algkool tunnistati 1998. aastal Kauni Kodu konkursil kaunimaks ühiskondlikuks hooneks Harjumaal, mida meenutab president Lennart Meri autogrammiga taldrik.
Saialill (perekond)

Kasutamine

Saialill kõlbab ka süüa. Tema kroonlehed sobivad värskena salatisse. Neid võib ka kuivatada ja pärast kasutada juustu värvimiseks või safrani asemel. Nimelt sisaldavad õielehed karotinoide ja flavonoide.
Farmakoloogilised uurimused on näidanud, et saialilleekstraktil on viiruste, genotoksiinide ja põletike vastane toime. Saialilletinktuuri kasutatakse akne vastu, verejooksu peatamiseks ja ärritatud kudede rahustamiseks. Saialillešampooniga pestakse kuivi ja hapraid juukseid.
Egtvedi piiga

Egtvedi piigaks (taani keeles Egtvedpigen) nimetatakse pronksiajal elanud neiut, kelle haud (tammekirstuhaud) leiti Taanist Jüütimaalt Egtvedist. Leid on eelkõige tuntud hästi säilinud pronksiaegse rõivakomplekti pärast.
Egtvedi piiga haud leiti aastal 1921, kui kohalik talumees Peter Platz soovis tasandada tema maal asunud ja aja jooksul suuresti laiali aetud kääpa jäänused.
Tüdruk oli maetud tammetüvest õõnestatud kirstus suurde mätastest kuhjatud kääpasse. Surres oli ta 16–18 aastat vanune ja umbes 1,60 m pikkune, tal olid pikad heledad juuksed. Dendrokronoloogia abil on kindlaks tehtud, et tammepuu, millest kirst valmistati, langetati aastal 1370 eKr, matused toimusid tõenäoliselt hulk aastaid hiljem. Tammekirst oli vooderdatud lehmanahaga. Neiule pandi kirstu kaasa karbike võrkvöötehnikas juuksevõrgu ja naaskliga ning kasetohust jooginõu, milles on säilinud jälgi nisust, pohladest, porsist ja meest kääritatud mõdust. Tüdruku jalalabade juurde oli pandud riidepamp, mille sees olid 8–9 aastase lapse põletatud jäänused. Tõenäoliselt ei olnud tegemist ema ja lapsega. Tüdruk oli kaetud villase tekiga. Kirstukaane vahele oli jäänud raudrohuõisi, mis näitab, et matus toimus suvel.
Skandinaavia lõunaosas oli pronksiajal tavaks matta tähtsal positsioonil inimesed tammekirstudes suurtesse mätastest ehitatud hauakääbastesse. Jüütimaa muldades tekkis niisugustesse kääbastesse mõnikord vihmavee mõjul rauarikas kiht, mis sulges kääpa sisemuse õhu- ja veekindlalt. Tänu sellele on säilinud suur osa orgaanilisest materjalist.
Egtvedi piiga keha ja luud olid praktiliselt täielikult lagunenud, kuid tema rõivad ja hauapanused on säilinud väga hästi. Tüdruk kandis püsttelgedel kootud poolpikkade varrukatega pluusi ja lühikest nöörseelikut. Käte ümber olid kullast käevõrud, ühes kõrvas kõrvarõngas ja vööl villane vöö, mida ehtis suur pronksist ketas. Tüdruku vöö külge oli kinnitatud sarvest kamm, jalgade ümber olid mähitud väikesed riidetükid.
Egtvedi piiga riided ei olnud Skandinaavia pronksiaja tüüpilised igapäevariided. Nagu teised Taani tammekirstuhauad (nt Borum Eshøj, Skrydstrup) näitavad, kandsid naised tavaliselt pikki ja praktilisi riideid. On arvatud, et Egtvedi piiga võis olla tantsija, kes osales usutseremooniatel. Pronksiajast pärinevatel kaljujoonistel on korduvalt kujutatud tantsijaid või akrobaate. Leitud on paar pronksfiguuri (Grevensvænge, Fårdal), mis kujutavad nöörseelikut kandvat tantsijat. Sarnase nöörseeliku fragmente või seda ehtinud pronksnaaste on leitud ka mitmest teisest pronksiaegsest hauast.
Praegu asub Egtvedi piiga tammekirst koos sisuga Kopenhaagenis Rahvusmuuseumis (Nationalmuseet). Egtvedi kääbas on restaureeritud, see on 4 m kõrge ja 22 m läbimõõduga. Kääpa juurde on ehitatud väike muuseum.
Karaski külanõukogu

Karaski külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954. Külanõukogu halduskeskus asus Karaski külas.
Karaski külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Võrumaa Kõlleste valla koosseisus. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Kõlleste vald likvideeriti ja Karaski külanõukogu territoorium arvati Põlva rajooni koosseisu.
Külanõukokku kuulusid Heisri, Hurmi, Karaski, Tille ja Varbuse küla ning Hurmi, Karaski ja Valge asundus.
Karaski külanõukogu likvideeriti 1954. aastal ja selle alad jagati Häätare ja Kanepi külanõukogu vahel.
Karaski külanõukogu hõlmas praeguse Kanepi valla aladest.
Tallinna adventkirik

Tallinna adventkirik on Tallinnas aadressil Mere puiestee 3 asuv kirik.
Kirik, mille projekteeris Erich Jacoby ja mis valmis 1923. aastal, on üks ilmekamaid 1920. aastate traditsionalismi näiteid Eestis. Kõrge kivikatusega ja jõulise karniisiga raskepärase hoone otsaseinas on ärkli ja baieripärase kiivriga konsooltorn, külgseinu liigendavad madalate kaarakendega vahelduvad tugipiilarid. Ühelöövilist laia ja madalat siseruumi katab kumer puitlagi. Säilinud on ornamendimaalinguga algne rõdupiire. Kiriku fassaadid restaureeriti Tallinna Kirikurenessansi projekti raames 2006–2007.
Kirikut kasutab Seitsmenda Päeva Adventistide Tallinna I Kogudus ja Seitsmenda Päeva Adventistide Tallinna III Kogudus. 1950. aastast kuni Eesti Metodisti Kiriku uue kirikuhoone valmimiseni 2000. aastal Tallinnas Narva maantee 51 kasutasid kirikut ka metodistid.
Tea Tammelaan

Tea Tammelaan (sündinud 23. märtsil 1964) on eesti sisearhitekt ja mööblikunstnik, kes on paistnud silma nii istmedisaini kui ka muuseumi- ja näitusekujundustega.
Tea Tammelaan lõpetas sisearhitektuuri eriala Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis 1988. aastal.
Instituudi lõpetamise järel oli kunstnik mõne aasta vabakutseline, 1990–1994 töötas disainerina Tallinna Linnakujunduse Arendusbüroos, 1994–1997 oli taas vabakutseline ning 1997–2011 tegutses arhitektuuri- ja disainibüroos Laika, Belka & Strelka OÜ.

Looming ja tunnustus

Kunstikriitik Karin Pauluse hinnangul sai Tammelaan 1980. aastate lõpus ning 1990. aastate alguses tuntuks nn antidisainiga ehk veidrate torujalgadega toole meenutavate kunstiliste objektidega, hiljem aga kujundas "lavastuslikkust nõudvaid ruume", mille näideteks tõi Paulus Tartu Jaani kiriku, Tartu mänguasjamuuseumi, maanteemuuseumi ja Ahhaa keskuse.
1993. aastal sai Tea Tammelaan Eesti Sisearhitektide Liidu aastapreemia tooli "Idler" eest, mis koos Tammelaane analoogsete teostega domineeris Tallinna Panga sisekujunduses.
1994. aastal pälvis Tammelaan Kristjan Raua nimelise kunstipreemia.
2003. aastal võitis disainibüroo Laika, Belka & Strelka (sisearhitektid Malle Jürgenson ja Tea Tammelaan ning kunstnik Krista Lepland) Tartu Jaani kiriku sisekujunduse võistluse. 2008. aastal pälvis Tea Tammelaan Eesti Sisearhitektide Liidu ühiskondliku interjööri aastapreemia (koos Malle Jürgensoni ja Krista Leplandiga).
2005. aastal anti Tammelaanele (koos Krista Leplandi ja Malle Jürgensoniga) Eesti Sisearhitektide Liidu aastapreemia Tartu Mänguasjamuuseumi eest. Preemiat kommenteerides kiitis kriitik Mart Kalm kogenud muuseumidisainereid delikaatse lahenduse eest, mis võimaldas tuua moodsa muuseumi 18. sajandi majja.
2014. aastal toimunud juubelinäitusel "Taburet & 50" Vilde muuseumi Kastellaanimaja Galeriis esitles Tammelaan taburette, mis olid Eesti esimesed tooted värvilisest puitmaterjalist Valchromat.
Tammelaan, Lepland ja Jürgenson on kujundanud ka Tammsaare muuseumi uue püsiekspositsiooni Vargamäel. Samuti kujundas Tammelaan Ilon Wiklandi Imedemaa püsinäituse Haapsalus, mis võitis 2015. aastal Muuseumiroti.

Liikmesus

Tea Tammelaan on Eesti Sisearhitektide Liidu liige.