google/wiki40b huggingface dataset:
Kirsti Paltto

Kirsti Paltto (sündinud 11. veebruaril 1947 Ohcejohkas) on saami kirjanik. Ta kirjutab peamiselt põhjasaami keeles.
Oma teostes ainest on Kirsti Paltto ammutanud saami rahvausust ja jutupärimusest. Tema teoseid on tõlgitud soome, saksa, norra, inglise ja Inari saami keelde.
Kirsti Paltto on hariduselt õpetaja. Ta õppis Inari rahvaülikoolis aastatel 1964–1965 ja sai põhikooliõpetaja kutse Raahe seminarist aastal 1971. Ta töötas põhikooliõpetajana Sodankylä valla saamikeelses Vuohčču (Vuotso) külas aastatel 1971–1972 ning lõuna pool Simo vallas aastatel 1972–1974 ja Utajärvis aastatel 1974–1975. Kirsti Paltto on olnud saami keele õpetaja Ohcejohka põhikooli vanemates klassides 1985–1986 ja saami haridusinstituudis (SOGSAKK) aastal 1996.
Aastatel 1990–1993 oli Kirsti Paltto Lapi läänin juhtiv maakonnakunstnik ja aastatel 1994–2003 teatri Rávgoš juhataja ja lavastaja.
Kirsti Paltto oli ajalehe Kaleva kolumnist aastatel 1986–1991. Ta oli Saami Kirjanike Liidu esimees aastail 1979–1986. Paltto on olnud ka kirjastuse Gielas nõukogu esimehena aastail 1989–1997 ja Soome saami kunstnike ühenduse Suomen saamelaistaiteilijat ry juhatuse kirjutajana aastast 1992 alates. Ta oli soome-ugri kirjanduse seltsi juhatuse liige aastail 1996–1997.
Kirsti Paltto elab Ohcejohka külas. Tema tütar on põlisrahvaste uurija Rauna Kuokkanen.
Suur-Soldina vald

Suur-Soldina vald (saksa keeles Gross-Soldina) oli vald Virumaal Vaivara kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Joala vallaga.
Heleri Saarik

Heleri Saarik (sündinud 19. novembril 1984) on Eesti filmirežissöör ja stsenarist ning muusikavideote autor.
Saarik on lõpetanud Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja õppinud Eesti Maaülikoolis maastikukaitset ja -hooldust, Tartu Ülikoolis ajalugu ning Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli magistriõppes filmi- ja teatrilavastuse erialal.
Tema loodud on muusikavideo Popidioti loole "Hanging On Friday" võitis 2010. aastal Eesti aasta parima muusikavideo auhinna. Samuti on ta teinud muusikavideod näiteks Jarek Kasari loole "Klaaskuulis" ja Badass Yuki loole "Changeling".
Saarik on filmi Kõik muusikud on kaabakad režissöör ja stsenarist. Samuti on ka kirjutanud ja lavastanud lühifilmi Näkilugu.
Kägulased

Kägulased (Cuculidae) on lindude sugukond käoliste seltsist.
Eestis elab vaid ühe selle sugukonna ühe perekonna kägu (Cuculus) üks liik – kägu (C. canorus). Euroopas (ainult Venemaal) esineb samast perekonnast veel üks liik.
Suuremõisa park

Suuremõisa park (ka: Suuremõisa mõisa park) on Hiiumaa kõige suurem ja esinduslikum park, mis asub Suuremõisa külas Suuremõisa lossi ümber. Pargi pindala on 45 hektarit.
Pargi asutas krahvinna Ebba Margareta von Stenbock (1704–1775) (sünd. De la Gardie) 1755. aastal lossi ehitamise ajal. Algselt kavandati park baroksena ning lossile lähem osa (terrassid, teed ja tiigid) kujundati korrapärasena. Vanim osa pargist asub peahoone taga idas ning on piiritletud paari meetri kõrguse punase katusekiviga kaetud müüriga, läänes on müür suures osas hävinud. Hiljem korrapärataotlusest loobuti ehk põhiosa pargist on inglise stiilis.
Põhiosa pargist asub lossi esiküljel, lossist läänes. Park on üldiselt tasane, erandiks väike küngas tiikide vahel, kus asus kunagi Baabeloni-nimeline suvemajake. Nimi tulenes mäekesel olevast paviljonist (kohalikus murdes oli see "babiljon"). Tiigid on allikatoitelised ja eraldavad õunapuuaeda muust pargist. Tiikides on ka kalu kasvatatud. Lossist läänes läbib pargi põhjast lõunasse Suuremõisa jõgi. Jõest läänes ulatub kuni Salinõmme teeni metsapark.
Pargis kasvab poolsada liiki puid ja põõsaid, sealhulgas Eesti kõrgeim euroopa nulg (Abies alba), mille kõrguseks mõõdeti 2000. aastal 36 meetrit, Eesti kõrgeimad sitka kuused (15 meetrit) ja Eesti kõrgeimad jaapani lehised (15 meetrit). Suurim saar on 32 meetrit kõrge ja 2,2 meetrit ümbermõõdus. Suurim jalakas on 25 meetrit kõrge ja 2,1 meetrit ümbermõõdus. Suurim pärn on 21 meetrit kõrge ja 2,4 meetrit ümbermõõdus. Pargis on tamme-, hobukastani- ja vahtraalleed. Pargis kasvavad valge mänd, alpi seedermänd, palsaminulg, valge nulg, põhjatamm ja kanada kuusk.
Käina suunas kulgeb piki vana maanteed mitme kilomeetri ulatuses sanglepaallee, mis ei kuulu pargi koosseisu.
Alates 1959 on Suuremõisa park looduskaitse all.
Püünsi kool

Püünsi kool on kool Harju maakonnas Viimsi vallas Püünsi külas.
Kool asutati 1993. Kool on kandnud Püünsi põhikooli nime.
Agnessa Peterson

Agnessa Peterson (sündinud 9. septembril 1936) on Eesti päritolu Vene näitleja.
Ta lõpetas 1960. aastal Štšukini-nimelise Kõrgema Teatrikooli Moskvas. Samast aastast töötab ta Moskva Vahtangovi-nimelises Riiklikus Akadeemilises Draamateatris näitlejana.
Rudolf Tobiase monument

Rudolf Tobiase monument on Haapsalus aadressil Promenaadi tänav 3 asuv monument, mis on püstitatud eesti helilooja Rudolf Tobiase auks. Monumendi tegi Roman Haavamägi ja see avati 1929. aastal. Monument on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Transdanubien

Transdanubien on saksa kõnekeelne sõna, mis viitab Austria pealinna Viini XXI (Floridsdorf) ja XXII (Donaustadt) ringkonnale. Need on ainukesed linnaosad, mis asuvad Doonau jõe vasakul kaldal linna idapoolses servas.
Kloodi mõis

Kloodi mõis (saksa keeles Peuth) oli rüütlimõis Rakvere kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Rakvere valda Lääne-Viru maakonda.
Mõis rajati 17. sajandil.
Mõisa omanikud olid pikka aega Clodt von Jürgensburgid, kelle järgi mõis sai ka nime. Mõisa viimane (enne 1919. aastat) omanik oli Gustav von Derfelden.
Ressource'i Selts

Ressource'i Selts (ka Tartu Ressource'i Selts, Tartu Ressource Selts; saksa keeles Ressource Gesellschaft) oli 1851-1940 Tartus tegutsenud baltisakslaste selts.
1909-1940 tegutses selts aadressil Kalevi tänav 24 (tänapäeval Tartu Üliõpilasmaja)
Seltsi aias toimus I üldlaulupidu.
Heinar Jahu

Heinar Jahu (sündinud 20. juulil 1933 Võrumaal) on eesti kabetaja.
Ta on ka Nõmme kabeklubi juht, treener ja kohtunik.
1969 ilmus temalt kabemänguõpik "Üks, kaks ja kabesse". 1972 ilmus kahasse Eduard Tsukernikuga "Kabekombinatsioone".
Arvo Kruusement

Arvo Kruusement (sündinud 20. aprillil 1928 Lääne-Virumaal Undla külas) on eesti stsenarist, filmilavastaja ja -näitleja.
Ta lõpetas aastal 1947 Rakvere Arve- ja Plaanindustehnikumi ja aastal 1953 GITIS-e eesti stuudio.
Ta oli aastatel 1953–1959 Draamateatri näitleja, aastatel 1962–1964 Endla teatri peanäitejuht ja aastatel 1965–1991 Tallinnfilmi režissöör.
Indoneesiakeelne Vikipeedia

Indoneesiakeelne Vikipeedia (indoneesia keeles Wikipedia bahasa Indonesia) on Vikipeedia indoneesiakeelne versioon.
Indoneesiakeelse Vikipeedia esimene artikkel kirjutati 30. mail 2003, esileht loodi alles 29. novembril 2003.
Seal on 500332 artiklit, millega see on artiklite arvult 22. keeleversioon.
16. augustil 2019 ületas indoneesiakeelse Vikipeedia artiklite arv 500 000 piiri.
28% indoneesiakeelse Vikipeedia artiklitest on bottide loodud.
Erythrolamprus

Sünonüüm

Perekonna Erythrolamprus taksonoomiline sünonüüm on Liophis.

Levila

Need maod elavad Antillidel, Kesk-Ameerikas ja Lõuna-Ameerikas.
Ants Parktal

Ants Parktal (sündinud 18. juulil 1950 Tallinnas) on Eesti psühholoog. ja psühhoanalüütik.

Elulugu

Ants Parktal on teenistuja poeg.
Lõpetas 1968 Keila 1. Keskkooli ja 1973 Tallinna Polütehnilise Instituudi soojusenergeetika erialal.
1982 lõpetas (kaugõppes) Tartu Riikliku Ülikooli sotsiaalpsühholoogia erialal, oli 1991–93 magistrikursustel San Franciscos Professionaalse Psühholoogia Koolis, psühholoogiamagister samas 1993, 1993 samas doktorant. 
Oli 1986–91 TPedI suhtlemispsühholoogia uurimisgrupi nooremteadur, teadur ja vanemteadur, 1993– TPÜ sotsiaal- ja keskkonnapsühholoogia õppetooli lektor. Pidanud loenguid suhtlemispsühholoogiast (koos videotreeningutega), psühhoanalüütiliselt orienteeritud psühhoteraapia teooriatest ja tehnikatest. 
1989 sai Eesti Psühholoogide Liidult suhtlemistreeneri litsentsi.

Teadustöö

Uurimisvaldkond psühholoogia: suhtlemispsühholoogia, psühhoteraapia kaasaegsed teooriad, kultuurinähtuste ja inimpsüühika seosed, seksuaalkasvatus ja -käitumine. Osales suhtlemistreeningu teoreetiliste aluste väljatöötamises, kultuurierinevuste uurimises ametialases suhtlemises, koolinõustajate väljaõppe teoreetiliste aluste ja õppeprogrammi koostamises ja väljaõppe korraldamises. Eesti Psühhoanalüütilise Seltsi liige (1995-2013), Eesti Psühholoogide Liidu liige (1996-2015). Rahvusvahelise Psühhoanalüütilise Assotsiatsiooni liige (2007). Eesti-Läti Psühhoanalüütilise Ühingu liige (2010).Üle 10 teadustrükise.
Laeva valla vapp

Laeva valla vapp on Tartu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Laeva valla vapp.
Vapp kinnitati 4. detsembril 1998.

Vapi kirjeldus

Kuldsel kilbil kahe punase õie ja marjaga roheline jõhvikas; selle all sinine ja kuldne varras ning roheline vapitüvi - kõik lainelõikelised.
Ruth Bettina Birn

Ruth Bettina Birn (sündinud 1952. aastal Stuttgardis Lääne-Saksamaal) on juudi päritolu saksa ajaloolane, kelle peamiseks uurimisvaldkonnaks on Saksamaa natsionaalsotsialismiaegsed julgeolekuasutused ja holokaust.
1985. aastal promoveeriti ta Stuttgardi Ülikoolis filosoofiadoktoriks dissertatsiooni Die höheren SS- und Polizeiführer : Himmlers Vertreter im Reich und in den besetzten Gebieten (Kõrgemad SSi ja politsei juhid, Himmleri esindajad Saksamaal ja okupeeritud aladel) eest, mis avaldati 1986. aastal Düsseldorfis ka raamatuna. 1991–2005 oli ta Kanada justiitsministeeriumi sõjakuritegude ja inimsusvastaste kuritegude osakonna peaajaloolane.
Aleksander Pille

Elulugu

Aleksander Pille on talupidaja poeg.
Lõpetas 1949 Valga 1. Keskkooli, 1955 TÜ arstiteaduskonna. Täiendas end abdominaalkirurgias Moskvas (1963, 1974, 1977), Tallinnas (1982, 1987) ja Tartus (1992). Oli 1955–59 Valga Keskhhaigla kirurg ja Valga Rajooni Töörahva Saadikute Nõukogu täitevkomitee tervishoiuosakonnajuhataja, 1959–63 Valga Keskhhaigla kirurgia osakonna juhataja, 1964–67 TÜ teaduskonnakirurgia kateedri aspirant, 1967–74 samas assistent, 1974–97 operatiivse kirurgia ja topograafilise anatoomia kateedri assistent, 1997–2002 Valga Keskhhaigla kirurg. TÜ medal. Üle 50 teadustrükise, õppevahendid.
Abu (Formosa)

Abu on asula Guinea-Bissaus Bolama piirkonnas Formosa saare idatipus.
Elanike arv on umbes 300.
Lincolni maakond (Washington)

Ajalugu

Lincolni maakond moodustati 24. novembril 1883. aastal. Maakond sai nime kuueteistkümnenda Ameerika Ühendriikide presidendi Abraham Lincolni järgi.
Andri Kirsima

Andri Kirsima (sündinud 17. aprillil 1971 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Põhihariduse omandas Andri Kirsima Tallinna 7. Keskkoolis ning keskhariduse Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis. Arhitektuurialase kõrghariduse Tallinna Kunstiülikooli arhitektuuriteaduskonnas aastatel 1990–1995.
Aastatel 1990–1991 töötas Andri Kirsima tehnikuna riiklikus projekteerimisinstituudis Eesti Tööstusprojekt ning 1993–1994 arhitektuuribüroos Urbel&Peil OÜ. Alates aastast 1994 töötab A. Kirsima enda asutatud arhitektuuribüroos Arhitektuuristuudio Kirsima ja Niineväli OÜ.
Andri Kirisma loomingu moodustavad peaasjalikult mitmesugused ühepere- ja korterelamud. Suurematest ühiskondlikest hoonetest kuuluvad tema tööde hulka Rapla bussijaam, Coca Cola Plaza paljusaaliline ehk kobarkino ja Marienthali Ärikeskus Mustamäel.
Andri Kirsima on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1999. aastast.
India

Nimi

Nimi India tuleneb Induse jõe nimest, mis pärineb vanapärsia sõnast hiⁿdūš. Selle allikas on sanskriti सिन्धु (Sindhu), Induse jõe ajalooline nimi. Muistsed kreeklased nimetasid indialasi induslasteks (Ἰνδοί (Indoi)).
Ingliskeelses India konstitutsioonis mainitakse India võrdväärse nimena ka nime Bharat. See nimi (hindi keeles भारत (Bhārat) pärineb sanskritikeelsest nimest भारतम् (Bhāratam), mis on tuletatud hinduismi pühakirjades mainitud legendaarse kuninga Bharata nimest.
Samuti kasutatakse inglise keeles India kui terviku (ka praeguse Pakistani ja Bangladeshi ala) tähistamiseks nime Hindustan. See pärsiakeelsest nimest هندوستان pärinev nimi tähendab hindude maad ning käis enne 1947. aastat Põhja-India ja Pakistani kohta.

Sümbolid ja tähised

India rahvusloom on tiiger, rahvuslind paabulind, rahvuslill lootos, rahvuspuu Bengali viigipuu.

Väliskaubandus

Peamised ekspordiartiklid on petrooleumitooted, vääriskivid, masinad, raud ja teras, kemikaalid, sõidukid ning rõivad. India tähtsaimad ekspordipartnerid on Araabia Ühendemiraadid 12,87%, Ameerika Ühendriigid 12,59%, Hiina 5,59% (2009).
Peamised impordiartiklid on toornafta, vääriskivid, masinad, väetis ning raud ja teras. India tähtsaimad impordipartnerid on Hiina 10,94%, Ameerika Ühendriigid 7,16%, Saudi Araabia 5,36%, Araabia Ühendemiraadid 5,18%, Austraalia 5,02%, Saksamaa 4,86%, Singapur 4,02% (2009).

Vaatamisväärsused

Üks India suuremaid vaatamisväärsusi on haudehitis Tāj Mahal riigi põhjaosas Agra linna lähedal. 2003. aastal külastas seda rohkem kui kolm miljonit inimest. Samuti on see UNESCO maailmapärandi nimistus.
Tähtis vaatamisväärsus on ka Punane fort (Red Fort), mis on samuti UNESCO maailmapärandi nimistus.
Naljalisa (1911 Narva)

Naljalisa oli huumoriajaleht, mis ilmus 1911. aastal Narvas ajakirja Meie Elu lisana. 
Ajalehe vastutav toimetaja oli Kristjan Kaarna.
Heili Lindepuu

Heili Lindepuu (sündinud 22. märtsil Tartus) on eesti koreograaf.
Ta lõpetas Viljandi Kultuuriakadeemia tantsukunsti õppetooli tantsuõpetaja-koreograafi kutsega ning kaitses Tartu Ülikoolis humanitaarteaduse magistri kraadi teatriteaduse alal.
Tallinna Tantsuteatri juhataja ja produtsent.
Arheoloogilised väljakaevamised

Mida kaevatakse?

Ajaloo uurijatena huvitab arheolooge kõik, mis omaaegsetest inimestest maha on jäänud. Seega tehakse uurimistöid väga erinevates piirkondades ja paikades: linnad ja linnused, põllud, asulad jms. Konteksti jälgimine ja fikseerimine on oluline ka ühe muistise sees. Maetute paiknemine kalmes, neile kaasapandud esemete hulk, tüüp ja paiknemine võivad matusekombestikust rääkida väga palju.  Just sellel põhjusel ongi keelatud muististe omavoliline kaevamine ning sealt leidude eemaldamine – nii kaob tervikpilt muistisest.

Kuidas kaevatakse?

Kaevamine hõlmab algselt mulla üleküllastamise masina abil või vahel ka käsitsi labidaga kaevates. Arheoloogilises registris elavad leiud ja esemed võetakse käsitsi kätte ja jälgitakse, kui kontekst, mille nad ellu jäävad, on kaevatud. Sõltuvalt sobivusest ja ajapiirangutest on saadaval mitu muud tehnikat. Sõelumist kasutatakse väikeste esemete, nagu keraamikakildude või väikeste kildude taastamiseks. Sõelumise kasutamine on tavalisem uuringutel põhinevates kaevamistes, kus on rohkem aega.
Kaevetööde leidmise üks oluline roll on spetsialistide roll kohapealse informatsiooni edastamisel arheoloogilistest andmetest eemaldatavate kontekstide kohta. Kohapealne kohtumine on osa kinnitusprotsessist, mille käigus hinnatakse tööhüpoteesi kehtivust.

Materjali säilitamine

Arheoloogilised kaevamised on kordumatu protsess, sest sama maa-ala ei saa kaevata kaks korda. Seega on arheoloogia sageli tuntud kui hävitav teadus, kus peate märkuste tegemiseks hävitama algsed tõendid. Selle leevendamiseks saab kaevamisprotsessi ja selle tulemuste salvestamiseks kasutada väga täpseid ja kas täpseid digitaalseid sorteerimis meetodeid.  
Kõik leitud esemed puhastatakse, nummerdatakse ja paigutatakse kottidesse või karpidesse. Konserveerimist vajavad leiud, näiteks metall- ja puuesemed saadetakse laborisse konservaatorite hoole alla.
Digitaalsed tööriistad, mida põldude arheoloogid kasutavad kaevetööde ajal, on GPS , tahvelarvutid jms.
Risto Kübar

Haridus

Aastatel 1990–1999 õppis ta Kose Keskkoolis, keskhariduse omandas aga Tallinnas Vanalinna Hariduskolleegiumis, mille lõpetas 2002. aastal. Samal aastal tegi ta edukalt sisseastumiseksamid Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli, kus asus õppima Priit Pedajase juhendataval kursusel. Ta lõpetas lavakunstikooli XXII lennu 2006. aastal.

Karjäär

2006. aastal asus Risto Kübar tööle teatris NO99, kus töötas koosseisulise näitlejana 2012. aastani.
2012. aastast astus ta üles paralleelselt nii Saksamaa teatris Münchner Kammerspiele kui ka teatris NO99. 
2014–2015 oli ta Münchner Kammerspiele koosseisuline näitleja. Peaosa eest Tennessee Williamsi näidendil "Orpheus allilmas" põhinenud Sebastian Nüblingi lavastuses "Orpheus steigt herab" Münchner Kammerspieles valis ajakiri Theater Heute ta 2013. aasta nooreks näitlejaks.
2015–2018 oli ta koosseisuline näitleja Belgias teatris NTGent. 2016. aastal sai ta osatäitmise eest lavastuses "Dit zijn de namen" (e k "Need on need nimed")  parima meesnäitleja auhinna Arlecchino. Risto Kübar mängis ka NTGenti ja Ruhrtriennale koostöölavastuses "Die Fremden" (e k "Võõrad").
2018/2019 hooajast on Risto Kübar Schauspielhaus Bochumi koosseisuline näitleja. Ta teeb kaasa Johan Simonsi lavastuses "Die Jüdin von Toledo" (e k "Toledo juuditar) ja Milo Rau koostöölavastuses "Orest in Mossul" (e k "Orestes Mosulis") teatriga NTGent.

Isiklik elu

Seoses väga teravate debattidega kooseluseaduse eelnõu ümber Eesti ühiskonnas avaldas Risto Kübar 6. oktoobril 2014 avaliku pöördumise kooseluseaduse vastu suunatud kampaaniat juhtinud Varro Vooglaidile, milles taunis Vooglaidi seisukohti ja pidas tema tegevust viha õhutamiseks keskmisest erinevate inimeste vastu. Muuhulgas teavitas Kübar enda pöördumises avalikkust sellest, et ta on gei.
Tema vend on krossisõitja Silver Kübar.
Nora (eesnimi)

Nora on soomepärane naisenimi, mis tuleneb nimest Eleonore.
Hovhannes Abeljan

Hovhannes Abeljan (varem eesti keeles Ovanes Abeljan; armeenia keeles Հովհաննես Հարությունի Աբելյան (Hovhannes Haruthjuni Abeljan; vene keeles Иван (Ованес) Артемьевич Абелян (Ivan (Ovaness) Artemjevitš Abeljan); 4. november 1865 Şamaxı, Bakuu kubermang, praegu Aserbaidžaan – 1. juuli 1936 Jerevan) oli armeenia näitleja.

Elulugu

Abeljan sündis käsitöölise perekonnas. Ta õppis Bakuu vene reaalkoolis.
Aastast 1882 mängis Abeljan Bakuu vene teatris, hiljem Thbilisi venekeelses teatris. Alates 1886. aastast mängis ta armeeniakeelsetes teatrites (Thbilisi armeenia draamateater ), 1925. aastast Armeenia 1. Riiklikus Teatris (praegu Gabriel Sundukjani nimeline Rahvuslik Akadeemiline Teater).
Aastast 1918 oli ta Thbilisis Artistide Liidu esimees.
Ta organiseeris truppe külalisetendusteks (1908. aastast Abeljani armeenia teatritrupp). Ta esines Bakuus, Thbilisis, Kesk-Aasias ja mujal Venemaal ning Türgis, Iraanis, Egiptuses, Saksamaal, Prantsusmaal, Inglismaal ja USA-s (1908–1910, 1913, 1920–1925).
Hovhannes Abeljan on maetud Komitasi-nimelisse panteoni.
Stanfordi vanglaeksperiment

Kriitika

Uuringu eetilisi probleeme käsitledes tehakse tihti võrdlusi Milgrami eksperimentidega kuulekusest.

Eelretsenseerimine

Tulenevalt eksperimendi ülesehitusest ei saanud Zimbardo kasutada kontrollgruppe. Olles ise võlts-vangla juhataja ning suunates eksperimendi kulgu, ei suutnud ta jääda erapooletuks. Eksperimendist tehtud järeldused ja vaatlused olid suuresti subjektiivsed ning põhinesid üksikvaatlustel. Tänapäeval oleks teistel uurijatel antud eksperimenti keeruline sarnaselt korrata ehk replikeerida.
Kriitikud, näiteks Erich Fromm, on seadnud kahtluse alla eksperimendi tulemustest tehtud üldistused. Tuues näiteid natside koonduslaagritest, argumenteerib Fromm, et ka indiviidi isiksuseomadused mõjutavad tema käitumist vangistatuna. See on aga vastuolus vanglaeksperimendi järeldustega, et indiviidi käitumist kontrollib ainult vanglasituatsioon ise. Lisaks leidis Fromm, et katses kasutatud meetodid ei olnud sobivad, et määrata osalejate sadismi taset.

Kallutatused

Mõned kriitikud leiavad, et katseisikud osalesid pelgalt rollimängus, tuletades oma käitumise eksperimentaatorite ootustest või matkides stereotüüpe. Zimbardo vastuväide ütleb, et isegi kui osalejad algselt harrastasid rollimängu, siis katse edenedes rollid internaliseerusid.

Muu kriitika

Lisaks on uuringut kritiseeritud ökoloogilise valiidsuse puudumise eest. Mitmed katses kehtestatud tingimustest ei pruugi kattuda päris-elu olukorraga. Näiteks saabuvate vangide silmade kinnisidumine, aluspesu kandmise keelamine, akendest välja vaatamise keelamine ning oma nime kasutamise mitte-lubamine. Zimbardo õigustas katsekorraldust sellega, et vangistus on segadusttekitav ja dehumaniseeriv kogemus ning antud tingimused aitasid tekitada osalejates sobivat mõtteviisi. Siiski on tema hinnangul keeruline öelda, kui sarnane oli saadud mõju reaalse vanglakogemusega.
Marco Reus on väitnud, et uuring pani põhjendamatult suurt rõhku vangivalvurite julmusele. Ühe vangivalvuri nimeks määrati "John Wayne", mis selle katseisiku sõnutsi pani teda õhutama vaenu vangivalvurite ja vangide vahel. Vangivalvur hakkas teadlikult matkima tegelast vesternist Cool Hand Luke. 
On täheldatud, et psühholoogilistes uuringutes osalejad on tavaliselt väga motiveeritud täitma eksperimentaatori eeldatavaid ootusi. Zimbardo juhendas vangivalvureid julmalt käituma.
Loksa vapp

Loksa vapp on Harju maakonnas asuva Eesti linna Loksa vapp.
Loksa vapp on kinnitatud 8. märtsil 1996. Vapi autor on Heino Prunsvelt.

Vapi kirjeldus

Kilbi punasel taustal on kujutatud kuldset mändi, mille mõlemal küljel paiknevad kaks identset kaluripaati.

Põhjendus

Vapil kujutatud rannamänd sümboliseerib linna asukohta mere (Hara lahe) ääres, sealset kuldset liivaranda ja seda piiravat männimetsa koos puhta vee ja õhuga (suurepäraseid elamis- ja puhkamisvõimalusi).
Kuldsed kaluripaadid peaksid näitama, et Loksa elanikkond on alati tegelnud kalapüügi, laevaehituse ja kaubaveoga.
Kilbipõhja punane värvus sümboliseerib nii Loksa kuuluvust Harju maakonda, kui linna kunagist kuulsat tellisetööstust ning Loksa ümbruskonna ajaloolist ja linna praegust sidet Taaniga (Taani hindamisraamat, taani munkade klooster, Loksa Laevatehase AS).
Baader Meinhofi kompleks

"Baader Meinhofi kompleks" (saksa keeles "Der Baader Meinhof Komplex") on saksa filmirežissööri Uli Edeli 2008. aastal valminud mängufilm aastatel 1968–1990 tegutsenud Lääne-Saksa terroristlikust rühmitusest RAF.

Ajalugu

Režissöör Uli Edeli põnevusdraama aluseks on ajakirja Der Spiegel endise peatoimetaja Stefan Austi samanimeline bestseller (1985). Filmivõtted tehti Berliinis, Münchenis, Stuttgart-Stammheimis, Roomas ja Marokos. Võtmerolle kehastavad Martina Gedeck (Ulrike Meinhof), Moritz Bleibtreu (Andreas Baader), Johanna Wokalek (Gudrun Ensslin), Bruno Ganz (Horst Herold), Jan Josef Liefers (Peter Homann) ja Alexandra Maria Lara (Petra Schelm).
Filmi tegevus algab 1967. aastal, mil politsei tappis 2. juunil Iraani šahhi visiidi vastu korraldatud demonstratsioonil Benno Ohnesorgi. See sündmus ja atentaat Rudi Dutschke suhtes 1968. aasta aprillis tõid kaasa vasakpoolse protestiliikumise radikaliseerumise.
1968. aastal süütas tulevane liikumisele alusepanija Andreas Baader paar Frankfurdi kaubamaja; seda tehti öösel, et inimesi mitte kahjustada. Politsei võttis mehe mõne aja pärast kinni. 1970. aasta mais vabastas ajakirjanik Ulrike Meinhof koos kaaslastega Baaderi. Meinhof ja Baader, kelle nime järgi grupp ka hiljem tuntud, läksid koos paarikümne mõttekaaslasega Jordaaniasse, et õppida El Fatah’ laagris relvavõitlust ja partisanisõda. Hiljem sai Andreas Baaderist Saksamaal tagaotsitav terrorist number 1, kuna ta oli korraldanud seltsimeestega viis pommiplahvatust, mille tagajärjeks neli tapetut ja poolsada vigastatut. Vajalikud oskused omandas ta väljaõppelaagis, kus õpetajateks olid tihti Nõukogude Liidu ja teiste sotsriikide instruktorid.
1971. aasta suvel õnnestus Saksamaa eriteenistustel tabada kõik RAFi juhtliikmed. 1975. aasta aprillis vallutas sõsarorganisatsiooni „2. juuni liikumine” relvastatud komando Saksa saatkonna Stockholmis, mille käigus hukkus kaks saatkonnatöötajat. Samal aastal algas Stuttgardis Stammheimi vanglas kohtuprotsess Ulrike Meinhofi, Andreas Baaderi, Gudrun Ensslini ja Jan-Carl Raspe üle. Ulrike Meinhof leitakse 9. mail 1976 trellide külge pooduna. Ka Baader, Ensslin ja Raspe lõpetasid oma elu ametliku versiooni järgi enesetapuga nn. Stammheimi surmaööl (17. oktoobri öö vastu 18. oktoobrit 1977). Selles kaheldakse tänaseni, sest Baader ja Raspe surid püstolilasu tõttu, mille filmiversioonis smugeldas neile advokaat.
Film kandideeris 2009. aastal parima võõrkeelse filmi Oscarile.