google/wiki40b huggingface dataset:
Andrei Volkonski

Vürst Andrei Volkonski (vene keeles Андрей Михайлович Волконский; 14. veebruar 1933 Genf – 16. september 2008 Aix-en-Provence) oli vene helilooja ja klavessinist. 
Ta oli üks silmapaistvamaid klavessiinimängijaid Nõukogude Liidus ning oluline vanamuusika propageerija. Ta oli vanamuusikaansambli Madrigal asutaja 1965. aastal.
Minnes vastuollu tolleaegse ideoloogiaga, emigreerus ta 1972. aastal kõigepealt Šveitsi ja seejärel Prantsusmaale. 
Teda ühendasid Eestiga poeg ja  abielu ning loomingulised sidemed mitmete kultuuriinimestega. 
Andrei Volkonski sulest pärineb väidetavalt esimene dodekafooniline muusikateos Nõukogude Liidus, "Musica Stricta" klaverile. 
Tema poeg on eesti näitleja, luuletaja ja muusik Peeter Volkonski. Tema isa oli laulja Mihhail Volkonski.
Kuldkinga Teataja

Kuldkinga Teataja on Tartu Noorte Loodusmaja ajaleht.
Leht hakkas ilmuma 2002. aastal.
Signe Pinna

Signe Pinna (näitlejanimega Sisy Pinna; aastast 1936 Signe Jürgenthal; 6. oktoober 1909 – 29. oktoober 2008 Blackeberg, Bromma, Stockholm) oli Eesti näitleja ja lavastaja.
Aastal 1969 asutas ta Stockholmis omanimelise stuudio (Pinna Stuudio).
Ta suri 29. oktoobril 2009 Brommas Stockholmis ja maeti 6. oktoobril 2009 Bromma kirikuaeda.

Isiklikku

Ta oli Paul ja Netty Pinna tütar.
Candice King

Varajane elu

Candice Rene Accola on sündinud USA  Texase osariigis Houstonis. Ta kasvas üles Edgewood, Florida ja käis Järve Highland Ettevalmistav Kool. Tema Mõlemad vanemad on aktiivsed liikmed, kohalike Vabariiklaste erakonnas. Tal on üks noorem vend.

Muusika

2006. aasta detsembris tuli King välja oma debüütalbumiga See on Alati Süüdi Need, Ameerika Ühendriikides. Ta kirjutas 12 kuni 14 lugu salvestamiseks. Ülejäänud lood olid kate 'Til teisipäev's vajuta "Häält Teha (laul)" ja American Hi-Fi's "Lagunemist Laulu" kirjutas ümber naiste versiooni "Meie Vaheaega Laul".
2008. aastal album tuli uuesti välja Jaapanis ja saavutatud suuremat edu. King on käinud taustalauljaks laulja Miley Cyrus's Parim Nii Maailmad Tour jaoks. Ta ilmutas ise 2008. 3D-kontsertfilm, Hannah Montana & Miley Cyrus: Parim Nii Maailmad Kontsert. 2011. aasta veebruaris, käis King läbi kaane "Eternal Flame" The Bangles kohta Vampire Päevikud.

Toimides

King oli külalisena esinenud paljudes telesarjades, näiteks "Kuidas ma kohtasin teie ema", "Supernatural" ja "Drop Dead Diva". 2009. aasta juulis ta mängis õudusfilmis Deadgirl , mis keskendub kahe keskkooli poisile, kes avastavad surematu naise mahajäetud varjupaigast. Samal aastal Kingil oli väike roll , Et Hannah Montana Movie. Aastal 2009 mängis ta teleseriaalis "Vampiiripäevikud" Caroline Forbesi rolli. Seriaali saatis kohe edu ja vaatajate arv jõudis ligi 4.91 miljonini. fännid ja kriitikud olid seriaalist väga suures vaimustuses ja andsid sariale positiivse hinnangu. 2012. aasta juunis liitus ta teise hooaja web-seeria Dating Reeglid Alates Minu Tuleviku mina, kui Chloe Cunningham 26-aastane tüdruk, kes usub, et armastust ei ole olemas.

Isiklik elu

Candice hakkas kohtuma muusik Joe King pärast seda, kui nad kohtusid veebruaris 2012. Nad abiellusid aastal 2014. New Orleans, Louisiana. Pärast oma abielu, sai temast võõrasema Kingi kahele tütrele tema esimesest abielust.  2015. augustis said nad teada, et Candice ootab oma esimest last. 15. jaanuaril, 2016, ta sünnitas tütre. Ta toetas Demokraatlikku Presidendi kandidaati Hillary Clinton, Usa presidendivalimiste 2016.
Nootkond

Nootkond ka noodaselts, noodavägi (murdeti ka kamp, meriseur, noodaseur, vadakond jms), oli ühises kalapüügis osalev liikmeskond, kes andsid võrdse võrguosa nooda valmistamiseks ning kes jagasid püütud saagi hiljem võrdselt.

Ajalugu

Nootkonnad said alguse vanadest kogukondlikest tavadest ja püsisid kuni 20. sajandi alguseni Eesti läänerannikul ja saartel. 19. sajandi lõpul oli väiksemate nootkondade kõrval ka suuri, kuhu kuulus 60 kuni 70 inimest. Seejärel toimusid muudatused, saaki hakati jaotama proportsionaalselt, seda turustati ühiselt ja raha jagati. Vene kalurite eeskujul hakati looma uut tüüpi nootkondi, artelle. Sinna kuulus vaid niipalju mehi kui püügil oli vaja (kuus kuni kaheksa), saak jagati vastavalt püügist osavõtule ja varustuseosa suurusele. Saagi naturaalse jagamise asemel sai valdavaks müügist saadud raha jagamine.   .

Liikmed

Ühte nootkonda kuulusid ühe või mitme küla mehed, hooajakalastusega tegelevad põllumehed. Selle etteotsa valiti kogenud kalurite hulgast kipper, keda Peipsil kutsuti hirsnik ja põhjarannikul jättel. Kipperi ülesandeks oli nooda valmistamise ja püügi juhtimine. Paiguti oli talupoegade nootkonnas osanikuks mõis, andes noodapära või paadi. Saagist võisid osa saada ka püügist eemale jäänud nootkonna liikmed, kui tõid püüdjatele õlut (pütaõlu) või viina ning vastalised. Hiljem tekkinud artellides olid liikmeteks ainult nooda osanikud (võis olla ka mitu osa, pära kuulus kipperile). Kui osanikke oli vähe, palgati kindla tasu eest lisatööjõud. Ainult palgalistest koosnevad nootkonnad töötasid ettevõtjate kasuks, kellel oli anda püügivarustust.

Püük

Püügile minekuks koguneti kipperi või hirsniku juurde. Enne kodust lahkumist oli kombeks jumalat paluda, sellele järgnesid mõnel pool rituaalid. Näiteks Piirissaares ja Kodaveres viidi noodavõrk majast välja akna või ukse kaudu koos suitsutamisega. Suitsu tekitati heina- või õleprügi põletamisega.
Noodavedu algas pärast jääminekut ja kestis jaanipäevani. Kui kalastuskoht oli külast kaugel, tekkis randa ajutine kaluriasula. Iga nootkond ehitas seal endale pilliroost nn roogonni, kus öösiti magati.
Tavalahutusega televisioon

Tavalahutusega televisioon ehk SD-televisioon (SDTV, inglise k standard-definition television) on digitaaltelevisiooni süsteem, mille lahutusvõime on enam-vähem sama mis analoogtelevisiooni värvisüsteemides: Euroopas kasutusel olnud PAL ja SECAM (kaadris 625 rida, millest 576 rida kasutati pildi esitamiseks) ja USA NTSC (525 rida, millest 480 rida olid nähtavas kaadris). SDTV kaadris võib tegelikult olla sõltuvalt programmiallikast erinev arv ridu vahemikus 480–600.
Analoogsüsteemile PAL vastava SDTV lahutuse tähis on 576i  ja analoogsüsteemi NTSC korral 480i (i sõnast interlace tähistab ülerealaotust, vt Televisioonisüsteem).
Tavalahutust SDTV on asendamas kõrglahutus HDTV (Eestis alates 2015. aastast). HDTV-programmid vajavad edastamiseks oluliselt laiemat sagedusriba. Kui ühte 8 MHz laiusesse televisioonikanalisse mahub kümmekond SDTV programmi, siis HDTV programme mitte rohkem kui kolm. Rohkem võimalusi pakub üleminek DVB-T2 standardile, mis kasutab kõrgemat bitikiirust.
Aleksander Tuurand

Aleksander Tuurand (25. septembril 1888 Tartu – 5. september 1936 Tallinn) oli eesti teatrikunstnik.

Elukäik

Sündinud Tartu linnas käsitöölise pojana omandas ta üldhariduse kohalikus vene kirikukoolis. Oma esimesed kunstilised teadmised sai ta Rudolf Julius von zur Mühleni juhatusel Tartu Saksa Käsitööliste Seltsi joonistuskoolis. Õppis sellejärele aastatel 1905–1907 F. von Bazzani juures ja viimase soovitusel sai koha Vanemuise teatris. Aastatel 1909–1910 õppis ta ka Konrad Mägi juures.
Vanemuise toetusel reisis Tuurand 1912. aastal Berliini ning täiendas end seal A. Reimani kunstikoolis kuni 1914. aasta aprillini, millal naasis tööle Vanemuisesse. Vabadussõja lõppedes 1921, sai Tuurand dekoraatorikoha Draamateatrisse Tallinna. 1924 asus ta tööle Estonias. Tallinnas elades käis ta korduvalt ennast täiendamas Berliini ja Moskva teatrites.
Aleksander Tuurand sooritas 48-aastasena Estonia teatris enesetapu ning on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Looming

Kui Tallinna Draamateater ja Tartu Vanemuine 1924. aasta ühinesid, kutsuti Tuurand Estonia teenistusse. Koos temaga tuli Estonia lavadekoratsiooni ekspressionism. Estonias tehtud olulisematest töödest tuleks mainida Hugo Raudsepa "Sinimandria", Shakespeare'i "Mida soovite", Tuurandi esimene dekoratsioon pöördlavale, "Punane veski", "Lindprii", "Hoffmanni lood" jt. Estonias töötatud 12 aasta jooksul valmistas Tuurand aastas dekoratsioonid keskmiselt 20 uuele etendusele.
Virmalaid

Virmalaid on Saare maakonnas Saaremaa vallas Saareküla küla alal Saastna lahes asuv 2,6 hektari suurune saar (laid). Saare rannajoone pikkus omn 975 meetrit.
Laiu koordinaadid on 58° 25′ N, 23° 6′ E.
Saar on kruusase pinnamoega, seal kasvab rohttaimestik.
Saar kuulub Kahtla-Kübassaare hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.
Akashi-Kaikyō sild

Akashi-Kaikyō sild (明石海峡大橋, Akashi Kaikyō Ō-hashi) on rippsild Jaapanis, mis läheb üle Seto, ühendades Honshūd Kōbe lähedal Awaji saarega. See on maailma pikim rippsild kogupikkusega 3911 m. Pikim sildeava on 1991 m.
Silda hakati ehitama 1988 ja see avati liikluseks 5. aprillil 1998. Enne silla valmimist käis saarte vahel praam. Silla ehitust nõuti juba 1950ndatel, kui 1955. aastal toimunud praamiõnnetuses hukkus 168 koolilast. 
Silla ehitamine oli tehniliselt väga raske, sest väin on rohkem kui 100 m sügavune ning seal esineb sageli torme ja maavärinaid.
Garina Toomingas

Garina Toomingas (neiupõlvenimega Paiste; sündinud 3. jaanuaril 1967) on Harjumaa kultuuritegelane.
Toomingas lõpetas 2001. aastal kultuurinõuniku, tantsujuhtimise eriala Tallinna Pedagoogikaülikoolis.

Tegevus

Garina Toomingas on Aruküla rahvamaja kultuuritegevust 1999. aastast juhtiva Aruküla Kultuuriseltsi asutajaliige (1998) ja tegevdirektor. Selles ametis on ta korraldanud Raasiku vallas arvukalt kultuuriüritusi: kontserte, teatrietendusi ja -festivale (sh Harjumaa Täiskasvanute Teatrifestival ja Harjumaa Harrastustruppide Festival), laulu- ja tantsuvõistlusi, näitusi, perepäevi, spordipäevi jne, samuti edendanud kohalikku külaliikumist. Ta on pannud alguse Raasiku valla tantsu- ja laulupäevale ning korraldab seda tänini, samuti on ta juhtinud rahvatantsurühma Lapulised. Toominga eestvedamisel valmib Aruküla 720. aastapäeva puhul DVD.
Ta on ka Raasiku vallavolikogu liige 2002. aastast. 2002. aasta kohaliku omavalitsuse valimistel kandideeris Garina Toomingas Raasiku vallas valimisliidu Kodupaik nimekirjas, osutudes valituks 66 häälega. 2005. aastal ja 2009. aastal pääses ta vallavolikokku valimisliidu Raasiku vald nimekirjas, saades vastavalt 87 ja 126 häält.

Tunnustused

2002. aastal sai Toomingas Eesti Kultuurkapitali Harjumaa ekspertgrupi aastapreemia. 2003. aastal pälvis ta liikumiselt Kodukant Harjumaa esimese sädeinimese tiitli kohaliku kultuurielu arendamise eest, kandidaadiks esitas ta Harju maavalitsus: "Garina Paiste on tõeline sädeinimene, kes oma tegevusega on Raasiku vallas oluliselt hoogustanud külaliikumist ja väärtustanud kodukandi mainet." Ida-Harjumaa ajaleht Sõnumitooja valis Toominga 2001. ja 2003. aastal üheks aasta tegijaks ning 2004. aastal aasta inimeseks.
Elmar Salumaa

Elmar Silvester Salumaa (kuni aastani 1935 Elmar Silvester Teppan; 15. detsember 1908 Vara vald, Tartumaa – 7. jaanuar 1996 Kilingi-Nõmme) oli eesti usuteadlane ja vaimulik, EELK Usuteaduse Instituudi ja Tartu Ülikooli audoktor (1994).

Elulugu

Elmar Salumaa oli metsavahi poeg.
1929 lõpetas Salumaa Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumi, 1935 TÜ usuteaduskonna teoloogiamagistri kraadiga, kaitstes väitekirja "Dialektilise teoloogia eskatoloogia".
1937–1940 ja 1942–1944 oli ta TÜ süstemaatilise teoloogia õppejõud, 1935–1941 ja 1942–1943 ka Hugo Treffneri Gümnaasiumi usuõpetaja ning 1942–1943 Tartu koolide inspektor, 1943–1944 TÜ Usuteaduse Instituudi professor, 1944–1945 Laiuse koguduse õpetaja. 1945 Salumaa arreteeriti ning 1945–1955 oli ta vangilaagris ja asumisel. 1956–1995 oli ta EELK Usuteaduse Instituudi süstemaatilise usuteaduse professor, ühtlasi 1962–1969 EELK Konsistooriumi välissuhete referent ja 1969–1995 Saarde koguduse õpetaja.
Alates 1929. aastast oli Salumaa Üliõpilasselts Liivika liige.
Toomas Paul on iseloomustanud Elmar Salumaad "Eesti 20. sajandi teise poole mõjukaima ja viljakaima teoloogina" .

Teadustöö

Salumaa peamised uurimisvaldkonnad olid teoloogiline eetika, dogmaatika, eksegeetika ja filosoofia. Ta on tõlkinud eesti keelde Paul Tillichi, Karl Barthi, K. M. Ischeri, H. Hesse, H. G. Pöhlmanni jmt teoseid. Mitmed tööd ("Jutlus kui teoloogiline probleem" (1957) jmt on jäänud käsikirja. Aastast 1967 üllitas üksinda üle kuuekümne "Teoloogilise kogumiku", paarkümmend õpikut ja tosin tõlkeraamatut üliõpilastele. Viimaseks suurtööks jäi kaheköiteline "Dogmaatika märksõnastik" (1984).

Tunnustused

Kilingi-Nõmme linna aukodanik (1994). EELK Usuteaduse Instituudi ja TÜ audoktor (1994).
Russelli hüpotees

Russelli hüpotees on oletus, et maailm tekkis viis minutit tagasi koos fossiilidega, mäluga jms põhjuslike jälgedega.
Bertrand Russell esitab selle raamatus "The Analysis of Mind" (1921, lk 159–160), et illustreerida meie teadmise piire.
Teadusfilosoofias on probleemiks, miks on ratsionaalne eelistada sellele teisi teooriaid ja hüpoteese ning miks teadus seda teeb.
Ludwig Wittgenstein kasutab raamatus "Tõsikindlusest" seda näidet sageli, pidades selle hüpoteesi eituses kahtlemist tähendusetuks.
Tõnis Avingo

Tõnis-August Avingo (kuni 11. aprillini 1936 Tõnis Adamson; 13. august 1887 Vändra, Pärnumaa – 20. november 1968 Kehtna) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).

Elukäik

Vanemad - taluomanik Tõnis Avingo ja Anna Avingo (s. Vichterstein). Õppis Uue-Vändra Juurikaru vallakoolis 1895-98, Vändra kihelkonnakoolis 1898 kuni 1901 ja Pärnu linnakoolis 1901-04. Hiljem õppis Eesti Aleksandrikooli põllutöökursuseil 2 aastat ja valmistas dr. Jaan Raamoti ja agronoom R. Allmanni juhtimisel ette Pihkva keskpõllutöökooli astumiseks, mis aga ebaõnnestus revolutsioonilise aja tõttu. 
Tootas põllutöölisena isa talus 1914. aastani, mil mobiliseeriti Maailmasõtta. Lõpetas Gattšinas lipnikekooli ja võttis osa sõjategevuses Riia ja Galiitsia rinnetel, algul noorema ohvitserina, hiljem rooduülemana. Annetati Püha Anna ordeni 4. järk kirjaga "Vahvuse eest", Püha Stanislavi ordeni 3. järk ja Püha Anna 3. järgu orden lindi ja mõõkadega. Ülendati Vene sõjaväes nooremleitnandiks, leitnandiks ja staabikapteniks. 
Rahvusväeosade asutamisel 1917. asus teenima 1. Eesti polku. Vangistati samal aastal Tartus enamlaste poolt, kuid mõisteti tribunalis õigeks. Saksa okupatsioonivägede saabumisel vangistati nende poolt uuesti ja saadeti Valka, kus aga vabanes. 
Vabadussõjast võttis osa rooduülemana 2. jalaväepolgus ja Sakala partisanide polgus. Võttis osa lahinguist Aidu-Tartu-Petseri-Pihkva rindeil ja teenis peale Vabadussõja lõppu kuni 1921. aastani Valgas soomusautode kolonnis. 
Aastatel 1921-23 oli põllutööministeeriumi ametnikuks Tartumaal Ahja ja Kiidjärve mõisades. 1923. aastast alates iseseisev põllumees isalt päritud talus Vändras. Samal ajal talupidamisega alustas tegevust Kaitseliidus, oli 1925. aastal lühemat aega Kaitseliidu Vändra malevkonna pealikuks, 15. märtsil 1925 kutsuti Pärnumaa maleva pealiku kohale. Oli sellel ametikohal kuni 1940. aastani, olles seega üks pikemalt malevapealiku ametit pidanud ohvitser Eesti Vabariigis.
Teenistuse eest Kaitseliidus sai Kotkaristi 3. ja 5. kl. aumärgid, Noorte Kotkaste Aitajamärgi, Naiskodukaitse Teenetemärgi ja Läti
kaitseliidu Teeneteristi.
1941. aastal õnnestus tal küüditamise eest varjuda, perekond viidi Siberisse. 1941. aasta suvel juhtis metsavendade tegevust Suurjõel ja Rõusas. Nõukogude okupatsiooni ajal töötas oma õige nime all sulasena Võru-, Viljandi- ja Pärnumaal. Arreteeriti 3. oktoobril 1949 Harjumaal Kehtna vallas ja mõisteti kümneks aastaks laagrisse, kust vabanes 1956. aastal .
Eoste ristipuud

Eoste ristipuud on ristipuud Võrumaal Põlva kihelkonna Eoste külas.
Eoste külas asub ka Eoste ristimänd, Eoste Porgandi ristimänd ja Eoste Porgandi ristipuud.
Helmut Rüdmik

Helmut Rüdmik (8. aprill 1923 Tallinn – 19. august 1998 Toronto) oli eesti vaimulik.
Ta õppis aastail 1983–1985 (lõpetas) Torontos Usuteaduste Instituudis.
Helmut Rüdmik põgenes 1944. aastal Saksamaale. 4. detsembril 1985 ordineeriti ta õpetajaks, teenis USA 1. praostkonna vikaarõpetajana 1985–1987, Lõuna-Florida koguduse õpetajana ja Toronto Peetri koguduse õpetajana.
Ülemaailmne AIDSi vastu võitlemise päev

Ülemaailmse AIDSi vastu võitlemise päev on 1. detsembril. Päeva eesmärk pöörata kogu maailma tähelepanu HIVi ja AIDSi levikule maailmas, solidaarsusele HIV-nakatunute ja AIDSihaigetega ning HIV-ennetustegevusele, pidurdamaks viiruse edasist levikut maailmas. Algatuse eestvedaja on Maailma Terviseorganisatsioon.
Ülemaailmsel AIDSi vastu võitlemise päeval kantakse punast solidaarsuslinti, mis sümboliseerib ühtsust võitluses HIV ja AIDSiga.
Paljudes riikides üle kogu maailma toimuvad ülemaailmsel AIDSi vastu võitlemise päeval HIV/AIDSi-probleemile suunatud üritused, nii ka Eestis.
Ülemaailmne Kabeföderatsioon

Ülemaailmne Kabeföderatsioon (inglise World Draughts Federation, prantsuse Fédération Mondiale du Jeu de Dames, lühend FMJD) on rahvuslikke kabeliite ühendav rahvusvaheline organisatsioon. 
See asutati 14. septembril 1947 Pariisis nelja riigi (Hollandi, Prantsusmaa, Šveitsi ja Belgia) kabeliitude osalusel. 
2015. aastal kuulub FMJD-sse 68 kabeföderatsiooni. Eesti Kabeliit võeti FMJD liikmeks 19. oktoobril 1991. FMJD ametlikud keeled on inglise, prantsuse ja vene keel.
FMJD peakorter asub Utrechtis. Föderatsiooni tähtsaim organ on kahe aasta tagant peetav peaassamblee, kus valitakse ka FMJD president.
FMJD on GAISF-i (Global Association of International Sports Federations) liige. FMJD on IMSA (International Mind Sports Association) asutajaliige.
Euroopa palee

Taust ja ajalugu

Euroopa Nõukogu esimesed assambleed toimusid Strasbourgi Ülikooli (varasema nimega Kaiser-Wilhelm-Universität) väärikas 1880. aastatest pärinevas peahoones. Vahemikus 1950–1977 toimusid kokkusaamised aga ajutises funktsionaalse arhitektuuriga betoonist hoones, "Euroopa majas" (inglise keeles House of Europe, prantsuse keeles Maison de l'Europe), mis seisis kohas, kus nüüd on Euroopa paleeni viiv muruplats. Selle betoonist rajatise arhitekt oli Bertrand Monnet.
Euroopa paleele pani nurgakivi 15. mail 1972 Šveitsi poliitik Pierre Graber. Arhitekt Henry Bernardi projekteeritud hoone avati 1977. aasta 28. jaanuaril. Palee ehitati kohale, kus varem asus 1930. aastatel avatud tenniseväljak, mida talviti kasutati uisuplatsina.

Kujundus

Euroopa palee on ruudukujulise põhiplaaniga, selle iga külg on 106 meetrit pikk ja hoone on 38 meetrit kõrge (majal on üheksa korrust). Maja kogu tööala suurus on 64 000 m² ning hoonest leiab 17 koosolekuruumi ja tuhat kontoriruumi Euroopa Nõukogu sekretariaadi personalile. Hoone väliskülg on punast, hõbedast ja pruuni värvi. Euroopa palee asub Strasbourgi niiöelda "Euroopa linnaosas", umbes kaks kilomeetrit linna ajaloolisest keskusest, Grande Île saarest, kirdes.
Väljast meenutab Euroopa palee kindlust, kuna akenderead on paigutatud laskeavasid meenutavalt. Parlamendi koosolekusaali katab hiiglaslik kuppel.
1996. aastal kui Eesti oli esimest korda Euroopa Nõukogu eesistuja, kinkis Eesti riik Euroopa Nõukogule valge Estonia tiibklaveri, mis seisab Euroopa palee fuajees ja mida seal ürituste ajal mängitakse.

Hoone kasutajad

Hoone idatiivast eenduvas ringikujulises ruumis kohtub Ministrite Komitee, keda reeglina esindavad ministrite asetäitjad. Euroopa Nõukogu Parlamentaarne Assamblee kasutab hoone keskosas asuvat suurt koosolekuruumi, mida kutsutakse selle kujust lähtuvalt nimega Hemicycle ning mis on tuntud oma ebatavalise arhitektuuri poolest. Samas ruumis peab oma täiskogu istungjärke ka Euroopa Nõukogu kongress. Euroopa palees leidub ka Euroopa Nõukogu peasekretäri erakabinet.
Kuni aastani 1999 toimusid hoones ka Euroopa Parlamendi täiskogu istungjärgud. Nüüd on Euroopa Parlamendil oma hoone, mis asub Euroopa palee lähedal, kohe üle Illi jõe.
Tiit Kutser

Tiit Kutser (sündinud 18. aprillil 1964 Tallinnas) on eesti geofüüsik, okeanoloog.

Elulugu

Ta sündis tehnikateadlase peres. Lõpetas 1983 Tallinna Spordiinternaatkooli ja teenis 1984–1986 Nõukogude armees.
Lõpetas 1990 Tartu Ülikooli geofüüsika alal, 1992 Budapestis Kesk-Euroopa Ülikooli keskkonnateaduste ja -poliitika suvekursused ning Dundee Ülikoolis kaugseire suvekursused.
Torma vald (1939)

Torma vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950.

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)

36. Torma vald – maa-alaga senise Torma valla piires.
Tegevussubjekt

Tegevussubjekt on lauses tegusõna seotud laiend, mis väljendab sündmuse keskset osalist – tegevuse sooritajat, seisundis või protsessis olijat. Lauses Juhan ehitas kevadel suvilat on Juhan tegevussubjekt ja ka grammatiline subjekt (alus).
Tegevusubjekt toimib lausesiseste asenduste ning väljajättude kontrollijana.
Just tegevussubjekt on see, kellele või millele viitavad näiteks lauses kasutatud enesekohased asesõnad: Juhan ehitas kevadel (oma) suvilat.
Lausest Poisile meeldib koera paitada on näha, et infinitiivitarindist (koera paitada) välja jäetav tegevussubjekt peab olema identne põhilause tegevussubjektiga, st paitaja saab olla ainult poiss.
Võru raudteejaam

Võru raudteejaam on raudteejaam Võrumaal Võru linnas. Jaamahoone on säilinud ning asub Jaama tänaval.
Läbi Võru kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia–Pihkva-Peterburi raudteest.

Ajalugu

Jaam jäi avamisel Rõuge kihelkonda Vana-Kasaritsa mõisa maadele ja sai oma nime lähedalasuva Võru linna järgi. Regulaarsed reisirongid sõitsid läbi Võru (liinil Valga-Veski) viimati 2001. aasta märtsis. Võru raudteejaamale eelnes sellel liinil Valga poolt tulles Vagula raudteepeatus ja järgnes Nõnova raudteepeatus. Praegu kasutatakse raudteed ja jaama ainult kaubaveoks.
Võru raudteejaamas asub kuus jaamateed ning jaamahoone kompleks. Lisaks asub jaamas mitu haruteed, mis siirduvad erinevatele tööstusterritooriumitele.
Kahest madalast perroonist lammutati 2016. aastal raudteepoolne (teedevaheline).

Jaamahoone

Võru vaksalihoone valmis 1889. aastal. Kroonuhistoritsistlikus stiilis IV klassi jaamahoone ehitati tüüpprojekti järgi analoogselt Antsla ja Petseri jaamahoonetega. Võru jaamahoone erineb ülejäänud kahest aga suuruse poolest olles pikema kehandiga. 
Jaamahooneid iseloomustab lihtne sümmeetriline külgfassaad ning madala kalde ja laia räästaga poolkelpkatus. Hoonete puhul on märgatav ka rõhutatud keskrisaliit, mis paiknes kohakuti ootesaaliga.
1919. aastal, Vabadussõja käigus, sai jaamahoone tugevalt kannatada ja taastati. Alates 2000. aastate algusest seisab Eesti Raudteele kuuluv vaksalihoone tühjalt ja on halvas seisukorras.

Mälestusmärgid Võrus küüditatutele

Juunis 1941 ja märtsis 1949 deporteeriti läbi Võru raudteejaama NSV Liidu sisemaale Siberisse Eestimaa elanikke. Selle meenutuseks asub jaamahoone seinal graniidist mälestustahvel kirjaga: 
 
„Siit algas Võrumaalt küüditatud perekondade Siberi teekond 14.IV 1944.a – 25.II 1949.a. Mööduja, meenuta!“
 – 
22. juunil 2016 avati jaamahoone kõrval uus memoriaal aastatel 1941–1952 Võrus küüditatutele.
Papjeemašee

Ajalugu

Papjeemašee kodumaa on nagu paberilgi Hiina. Muuhulgas kasutati seda seal kiivrite ja turviste valmistamiseks. Mida kaugemale tehnika levis, seda rohkem variante selle kasutusele leiti. Pabermassist maske hakati tegema Jaapanis ja Pärsias, nukke esiti Prantsusmaal 16. sajandil, kui papjeemašee Euroopasse jõudis. Tuntud papjeemašeenukkude kasutajaid oli nukunäitleja Frank Paris.
Siidhaigur

Siidhaigur (Egretta garzetta) on haigurlaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Teda on kohatud ka Eestis.