Toshio Hosokawa

Toshio Hosokawa (sündinud 23. oktoobril 1955 Hiroshimas) on jaapani helilooja. Ta kirjutab tänapäevast klassikalist muusikat. Tema looming on tuntud nii kodumaal kui ka läänes.

Elu ja haridus

Toshio Hosokawa sündis Jaapanis Hiroshimas. Pärast klaveri, harmoonia ja kontrapunkti õppimist Tokyos asus T. Hosokawa 1976. aastal õppima Berliini Kunstiülikooli Isang Yuni juurde. 1983–1986 õppis ta Freiburgi konservatooriumis Klaus Huberi ja Brian Ferneyhough' käe all.Klaus Huber julgustas teda uurima jaapani muusikatraditsiooni ning tema mõjul suunduski Hosokawa 1985. aastal üheks semestriks Jaapanisse tagasi, uurimaks sealset traditsioonilist muusikat ja filosoofiat.1980. aastal osales ta esimest korda Darmstati nüüdismuusika kursustel, kus esitati ka tema loomingut. Hiljem on ta osalenud samadel kursustel juba õppejõuna. Sellest ajast peale on tema teoseid esitatud nii Euroopas kui ka Jaapanis, ta on omandanud rahvusvahelise tuntuse.
Ta on võitnud ka arvukalt auhindu, sealhulgas auhinnad Rheingau Musikpreis (1998) ja Duisburger Musikpreis (1998). Ta võitis ka Berliini Filharmooniaorkestri 100. juubeli puhul korraldatud kompositsioonikonkursi.
1898–1998 oli helilooja iga-aastase Akiyoshidai Rahvusvahelise Kaasaegse muusika Seminari kunstiline juht ja korraldaja. Alates aastast 2001 on ta olnud Jaapani Takefu Rahvusvahelise muusikafestivali kunstiline juht. Alates aastast 2004 on ta külalisprofessor Tokyo Muusikakolledžis.
Hosokawa elab vaheldumisi Jaapanis Naganos ja Saksamaal Mainzis.

Looming

Hosokawa on kirjutanud nii orkestriteoseid, soolokontserte, kammermuusikat kui ka filmimuusikat. Ta on kasutanud oma muusikas nii klassikalisi instrumente kui ka Jaapani traditsioonilise muusika instrumente. Tema loomingus on kuulda nii lääne muusika mõjusid kui ka jaapani traditsioonilise muusika mõju. Hosokawa seostab kompositsioonilist protsessi zen-budismi kontseptsioonidega ning selle looduse sümbolistliku tõlgendustega. Näiteks teoses "In die Tiefe der Zeit" (1994) esindab tšello naiselikku printsiipi, akordion mehelikku printsiipi, ümbritsevat kosmost pilvede ja õhu kujul esindavad aga keelpillid. Iga noot on oluline ning paigutub omal moel vaikuse ruumi, vastandudes vaikusele.
Õpingute ajal Jaapanis viibitud semestri jooksul tutvus ta zen-õpetlase Kakichi Kadowakiga, kes oli ka orientaalse filosoofia õppejõud Sofia ülikoolis. Kakichi jaoks oli kalligraafia harjutamine igapäevane meditatiivne praktika. Hosokawa on kalligraafia filosoofilist õpetust üle kandnud ka oma muusikasse, võrreldes sageli oma muusikat kalligraafiaga. Üks Hosokawa tuntumaid teoseid on orkestrile kirjutatud "Circulating Ocean" (2005), mis valmis Salzburgi festivali tellimusel ning kanti ette Valeri Gergievi juhatusel. Tuntud on ka klaverikontsert "Lotus under the Moonlight", mille esiettekanne toimus aastal 2006 austusavaldusena Mozartile. Hosokawa esimene ooper "Vision of Lear" valmis aastal 1998, esiettekanne toimus Müncheni biennaalil. Selle ooperiga demonstreeris Hosokawa oma oskust põimida kokku ida ja lääne traditsioone. Lavastuslik pool esindas modernset läänelikku mõtlemist, muusikas oli kasutatud jaapani nooteatri elemente ning kõik see tugines Shakespeare'i renessansiaegsele draamale. Ooperi "Matsukaze" esmaettekanne toimus aastal 2011 Brüsselis ning lavastajaks oli saksa koreograaf Sasha Waltz. Hosokawa on käsitlenud ka aatomipommikatastroofi oma kodukohas Hiroshimas oratooriumiga "Voiceless Voice in Hiroshima" (1989/2000–01).