google/wiki40b huggingface dataset:
Indrek Allmann

Indrek Allmann (sündinud  8. detsembril 1972 Viljandis) on Eesti arhitekt.
Keskhariduse omandas Indrek Allmann Viljandi 4. Keskkoolis (Viljandi Maagümnaasium) aastatel 1987–1990. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas ta Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri osakonnas aastatel 1990–1999.
1995–1998 töötas Allmann arhitektuuribüroos R. Puusepp Stuudio 911 OÜ. Aastatel 1998–2000 töötas ta vanemarhitektina arhitektuuribüroos Kolde Projekt AS ning 2000–2004 juhtivarhitektina arhitektuuribüroos Kolde Grupp OÜ. Alates 2004. aastast töötab Indrek Allmann juhtivarhitektina arhitektuuribüroos Pluss OÜ.
Allmanni tuntumad tööd on Hotell L’Eremitage Tallinnas, Tulbi-Veeriku korterelamud Tartus, paariselamu Luccas, väikeelamu Padisel ning Nordic Hotels Forum Tallinnas. Neid iseloomustab kõrge tehniline tase, leidlik materjalivalik, hea keskkonnatunnetus ning hoolikalt läbimõeldud ülesehitus.
Indrek Allmann on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1999. aastast. Alates 2000. aastast kuulub ta liidu eestseisusse ja 2006. aastast täidab liidu aseesimehe kohuseid. 2014. aastal valiti ta Arhitektide Liidu esimeheks.
Mare Rebane

Mare Rebane (aastani 1965 Mare Tamm, sündinud 20. märtsil 1940 Sadala vallas Jõgevamaal) on Eesti majandusteadlane.

Elulugu

Mare Rebane on talupidaja tütar.
Lõpetas 1958 Kuremaa loomakasvatustehnikumi ja 1965 EPA agronoomiateaduskonna põllumajandus- raamatupidaja-ökonomistina; magister (majandus) (1998, EPMÜ) monograafiate põhjal. Oli 1965–68 Jõgeva Põllumajandusliku Tootmise Valitsuse ökonomist, 1968–72 Tihemetsa sovhoostehnikumi õpetaja, 1972–82 EPA teadusliku uurimistöö sektori vanem-ökonomist ja vanemteadur, 1982–1997 majandusteaduskonna assistent ja lektor, 1997–2006 EPMÜ majandusteaduskonna lektor.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: finants-ja juhtimisraamatupidamise korraldamine põllumajandussektoris. 20 teadustrükist, koostanud õppevahendeid. Atesteeritud audiitor.
Bērzaune mõis

Bērzaune mõis (saksa keeles Schloß Bersohn) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Bērzaune kihelkonnas.
Lazdukalnsi vald

Ajalugu

Aastal 1965 moodustati Rugāji ja Liepari külanõukogudes asunud Lazdukalnsi sovhoosi maadest Lazdukalnsi külanõukogu. Aastal 1977 liideti külanõukoguga  likvideeritav Liepari külanõukogu. Külanõukogust sai aastal 1990 vald. 2009. aastast kuulub vald Rugāji piirkonda.

Mälestised

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Kapūne muinaskalmed, Osa muinasasula, Liepari muinaskalmed, Lagaža muinasasula, Piestiņa muinasasula ja Slaveiti muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Augustova katoliku kirik, Skubinova keskaegne kalmistu, Mastarīga muinaskalmed ehk Sõjahauad ja üks nimetu linnamägi.

Loodus

Vald jääb Ida-Läti madalikule. Suuremad jõed on Aiviekste ja Balupe.
Looduskaitse all on Dundinīki tamm, Liepari kalmistu Peenike mänd, Liepari kalmistu kahe tüvega mänd ja Vārtiņi männid. Valda jääb ka  üks nimetu põlismänd. Valla lääneosa jääb osaliselt Lubānsi märgala hoiualale.

Külad

Vallas on nelikümmend üheksa küla. Valla keskuses Benislovas (vidējciems) oli 2018. aastal 141 elanikku. Sama staatusega on veel Skujetnīki, kus oli 2018. aastal 128 elanikku. Teised valla külad on staatusega skrajciems – Aiztiļte  15 elanikuga aastal 2007, Aizupe 14 elanikuga aastal 2007, Bankova 14 elanikuga aastal 2007, Ciertums 12 elanikuga aastal 2007, Dreimanova 31 elanikuga aastal 2007, Drudži 11 elanikuga aastal 2007, Dundinīki 5 elanikuga aastal 2007, Egļusala 34 elanikuga aastal 2007, Gaileiši, Garīsili 7 elanikuga aastal 2007, Jurīši 9 elanikuga aastal 2007, Kopiune 52 elanikuga aastal 2007, Lekste 17 elanikuga aastal 2007, Lielie Meroni 17 elanikuga aastal 2007, Līkneite 24 elanikuga aastal 2007, Līpori 108 elanikuga aastal 2007, Lozdukolns 17 elanikuga aastal 2007, Ļesņicova 4 elanikuga aastal 2007, Mastareiga 25 elanikuga aastal 2007, Mazie Meroni 1 elanikuga aastal 2007, Obulderi 3 elanikuga aastal 2007, Pabriki 11 elanikuga aastal 2007, Palnupe 10 elanikuga aastal 2007, Papūrne 29 elanikuga aastal 2007, Patmaļnīki 8 elanikuga aastal 2007, Piļskolni, Piļsnīki 18 elanikuga aastal 2007, Polokori 23 elanikuga aastal 2007, Pričauni 8 elanikuga aastal 2007, Primenes 2 elanikuga aastal 2007, Pūdnīki 18 elanikuga aastal 2007, Rūbāni 61 elanikuga aastal 2007, Rūzinīki 13 elanikuga aastal 2007, Saipetnīki 8 elanikuga aastal 2007, Silinīki 7 elanikuga aastal 2007, Skubinova, Slaveiti 37 elanikuga aastal 2007, Stiernīki 5 elanikuga aastal 2007, Stongas 13 elanikuga aastal 2007, Zaļmežnīki 4 elanikuga aastal 2007, Zirgusola 7 elanikuga aastal 2007, Tutini 8 elanikuga aastal 2007, Ūsa 12 elanikuga aastal 2007, Ūzuļnes 17 elanikuga aastal 2007, Ūzuļnīki 14 elanikuga aastal 2007, Veiksninīki 16 elanikuga aastal 2007 ja Vidussola 15 elanikuga aastal 2007. Ülejäänud valla elanikud elavad külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
İstanbuli Galatasaray

Endisi mängijaid

Johan Elmander – Didier Drogba – Tomáš Ujfaluši
Frankfurdi börs

Ajalugu

Frankfurdi börsi alged pärinevad 9. sajandist, kui keiser Ludwig Sakslane andis välja vabastuskirja, millega lubas Frankfurdis pidada fikseerimata hindadega laatu. 16. sajandiks oli Frankfurt arenenud jõukaks ja asiseks linnaks, mille majandus põhines kaubandusel ja finantsteenustel. Tähtis koht linnas oli rahavahetajatel, sest Saksa-Rooma riigis puudus ühtne valuuta.
1585 asutati linnas börs, mis kehtestas ühtse tasu rahavahetuse eest. Järgmiste sajandite jooksul kasvas Frankfurdi börs üheks maailma suurimaist, jäädes alla üksnes Londoni ja Pariisi börsile.
1625 avaldati esimene ametlik kursitabel, mis sisaldas 12 kullasordi hinna sõltuvalt puhtusest. 1721 avaldati esimene ametlik valuutakursside tabel, mis sisaldas 18 valuuta vahetuskursi.
17. sajandi lõpus hakati börsil kauplema vekslite ja võlakirjadega, mis võimaldas ka eraisikutel investeerima hakata. 1808 asutati Frankfurdis kaubanduskoda, millest sai hiljem avalik-õiguslik institutsioon.
1843 avati vanalinnas Pauli väljakul (Paulsplatz) esinduslik börsihoone, mille arhitekt oli Friedrich August Stüler Berliinist. See hoone on säilinud ja seda nimetatakse vanaks börsihooneks (Alte Börse).
1874 kolis Frankfurdi börs uude hoonesse Börsi väljakul (Börsenplatze). Selle hoone arhitektid olid Heinrich Burnitz ja Oskar Sommer.
Esimese maailmasõja järgne hüperinflatsioon suurendas börside tähtsust. Raha polnud mõtet hoida, see kaotas väga kiiresti väärtust, seevastu väärtpaberid, eriti aktsiad, võimaldasid sääste säilitada.
Natsionaalsotsialistide võimu ajal oli börsi tegevus pärsitud. Valitsus ei näinud meeleldi, et kodanikud paigutavad oma sääste mujale kui sõjatööstuse heaks. 1944. aasta pommitamiste ajal töötas börs uue börsihoone keldris, märtsist septembrini 1945 oli suletud.
1949 nimetati Frankfurdi börs Saksamaa juhtivaks aktsiabörsiks. See tõi endaga suure hulga siseriiklikke ja rahvusvahelisi investeeringuid. Frankfurdi tähtsust suurendas Euroopa Keskpanga rajamine linna. 1956 hakati kauplema ka välismaiste aktsiatega.
Börsi tegevust korraldava ettevõtte nimi oli kuni 1993 Frankfurdi Väärtpaberibörs (Frankfurter Wertpapierbörse), sel aastal sai see ettevõte oma tänapäevase nime Deutsche Börse AG.
Lazio mägi

Alpinism

Mäetipu vallutasid esimestena 23. augustil 2007 Soome alpinistid Veli-Matti Helke, Rauno Ravantti ja Mikko Piironen.
Soomlaste järel teisena tõusid 2010. aasta juulis selle mäe tippu Eesti alpinistid Kristjan-Erik Suurvälja juhtimisel toimunud Eesti Kunluni ekspeditsiooni käigus. 27. juulil tõusid 7 ekspeditsiooni liiget selle mäe tippu. Tegemist oli ka selle marsruudi esmaläbimisega. Üks tippujõudnutest, Argo Mere, laskus suuskadega tipust 5800 m kõrgusel asunud vahelaagrisse.
2011. aasta Eesti rahareform

2011. aasta rahareformiga võttis Eesti Vabariik rahaühikuna kasutusele euro. Seni kasutusel olnud Eesti kroonid vahetati eurodeks, mis sellest peale on Eestis ainus seaduslik maksevahend.
Esimesed kaks nädalat olid paralleelselt käibel euro ja Eesti kroon. 15. jaanuaril 2011 muutus euro ainukeseks kehtivaks maksevahendiks. Eesti kroone vahetati pangakontorites eurodeks 2011. aasta lõpuni Eesti Panga fikseeritud kursiga 15,6466 ja teenustasuta.
Esimesed võltseurod pärast rahareformi leiti Eestist 4. jaanuaril 2011.
Pikka aega ei vastanud Eesti euroala kriteeriumitele kõrge inflatsiooni tõttu, see langes piisavalt madalale alles majanduslanguse ajal.
Enne rahareformi arutleti ajakirjanduses võimaluse üle, et eurole ülemineku käigus või eel kroon devalveeritakse. Nii kirjutas näiteks kunagine Ühispanga juht Janek Mäggi 2007. aastal Postimehe arvamusloos "Kroon devalveerub niikuini": "Ühel hetkel muutub krooni suhe euro suhtes majanduslikult väljakannatamatuks ning kroon tuleb elujõu säilimiseks devalveerida. Seda nii juhul, kui tahame euroga liituda, kui ka siis, kui ei taha." Eesti krooni siiski ei devalveeritud ning eurole mindi üle ametlikult kehtinud kursi alusel.
Euro kasutuselevõtu eel ja järel korraldati jaekaubanduses kampaania "Euro hinda ei tõsta", millega rõhutati, et eurole üleminek ei too iseenesest kaasa suuremat hinnatõusu kui oleks toimunud ilma selleta, tavapärase inflatsiooni korral.
11 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 11 sõidab Kadaka asumi ja Gonsiori tänava (Kivisilla bussipeatus) vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub tööpäevil. Bussiliin on ekspressliin.
Ameerika Astronoomiaselts

Ameerika Astronoomiaselts (inglise keeles American Astronomical Society, lühend AAS) on mittekommertslik astronoomide ühendus Ameerika Ühendriikides.
Ameerika Astronoomiaselts asutati 1899. aastal. Seltsi peakorter asub Washingtonis. Kuni 1915. aastani oli seltsi ametlik nimi Ameerika Astronoomia- ja Astrofüüsikaselts.
AAS on katusorganisatsiooni American Institute of Physics liige.
Ameerika Astronoomiaselts annab välja nelja ajakirja: Astronomical Journal, Astronomy Education Review, The Astrophysical Journal ja Bulletin of the American Astronomical Society.

Liikmeskond

Ameerika Astronoomiaseltsil on üle 7000 liikme. Seltsi liikmete hulgas on ka füüsikuid, matemaatikuid, geolooge, insenere ja teiste teadusharude esindajaid, kelle teadushuvid hõlmavad nüüdisaegset astronoomiat.
AASi liikmed võivad olla erineva liikmestaatusega: täisliige, assotsieerunud liige, noorliige, emeriitliige ja veel mõned staatused kaasamaks seltsi töösse amatöörastronoome ja keskkoolis õppivaid astronoomiahuvilisi. Staatusest oleneb seltsile tasutav liikmemaksu summa. AASi täisliikmeks saamisel on vajalik kahe olemasoleva täisliikme soovitus. Lisaks peab kandidaadil olema doktorikraad astronoomias või selle sidusalal. Kui PhD kraadi ei ole, võib liikmeks kandideerida arvestatavate erialaste teadustööde olemasolul.

AASi auliikmed

Ameerika Astronoomiaseltsi nõukogu võib valida seltsi auliikmeid (Honorary Members), kuid mitte enam kui ühe inimese aastas. Valik tehakse väljapaistvate astronoomide hulgast, kes ei ela Põhja-Ameerikas.
Mari Klaup-McColl

Mari Klaup-McColl (neiupõlvenimega Mari Klaup; sündinud 27. veebruaril 1990 Tartus) on Eesti kergejõustiklane, seitsmevõistleja. 
Tema peamine treener on olnud tema ema Katrin Klaup, kes 1997. aastast töötab kergejõustikutreenerina Rootsis Göteborgis.
Ta on 2016. aasta Eesti meister seitsmevõistluses (Rakvere; tulemus 5667 punkti).

Isiklikku

Ta elab ja treenib 1997. aastast Rootsis. 2018. aasta algul abiellus ta Uus-Meremaa treeneri Jeremy McColliga.
Oberhausen

Ajalugu

Oberhausen on moodustatud 1862. aastal ja sai linnaõigused 1874. aastal.
Kastre-Võnnu vald

Kastre-Võnnu vald (varem Kastre vald; saksa keeles Kaster) oli vald Tartumaal Võnnu kihelkonnas. Valla pindala oli 281 km² ja elanikke oli 3944 (1922. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 770 talundit ja need kasutasid 12 458 ha maad.
Valla alale jäi üks mõis: Kastre mõis.
Perioodil 1900–1904 liideti Kastre vallaga Võnnu vald ja Kastre valla nimeks sai Kastre-Võnnu vald.
Kallavere alumine tulepaak

Kallavere sihi alumine tulepaak on tulepaak Harju maakonnas Jõelähtme vallas Saviranna külas. Moodustab Kallavere ülemise tulepaagiga sihi.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 59° 30′ 9″ N, 25° 1′ 40″ E. Asub merepinnast umbes 15 meetri kõrgusel, ehitis ise on 25 meetri kõrgune. Ehitis on rannajoonest 200 meetrit lõunas ja liitsihi ülemisest tulepaagist 1,3 kilomeetrit põhjas.
Tulepaak rajati 1986. aastal. Torn on valmistatud metallist ja värvitud valgeks. Külgedel on mustad ristkülikud.

Tule omadused

Tulepaak töötab pimedal ajal aastaringselt.
Tulepaagi tipus põleb valge tuli järgmise tsükliga: 1 sekund valge ja 1 sekund pime. Paistab asimuudist 187,5° asimuudini 190,5° 12 meremiili kaugusele. Tuli on sihi ülemise tulepaagiga sünkroonimata. Sihi asimuut on 189°.
Castel Volturno

Poliitika

Castel Volturno asub Napolist umbes 35 km loodes ja Casertast umbes 35 km läänes. Maffia sisseimbumise tõttu Castel Volturno võimuorganisse saatis Monti valitsus organiseeritud kuritegevuse vastase seaduse alusel kohaliku võimuorgani laiali ning määras 2012. aasta aprillis asemele valitsuse eriesindaja (commissario straordinario).

Haldus

Castel Volturno piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cancello e Arnone, Giugliano in Campania (NA), Mondragone, Villa Literno.
Castel Volturno halduspiires asuvad järgmised fraktsioonid: Bagnara, Baia Verde, Borgo Domizio, Destra Volturno, Ischitella, Scatozza, Seponi, Villaggio Coppola Pinetamare, Villaggio del Sole.

Geograafia

Castel Volturno ajalooline keskus asub Volturno paremkaldal, jõe viimasel käänakul enne suubumist edelapiiriks olevasse Türreeni merre. Mereranna pikkus on 25 kilomeetrit, männimetsad kasvavad 10 kilomeetril. Omavalitsusüksuse lõunaosa (Villaggio Coppola, Marina d'Ischitella ja Marina di Lago Patria) on Napoli suurlinna lahutamatu osa. Asula on saanud nime Volturno kaldal oleva kindluse (itaalia keeles castel) järgi.

Kliima

Kolmekümne aasta (1961–1990) vaatluste andmetel on kõige jahedam kuu jaanuar (keskmine temperatuur +8 °C) ja kõige soojem kuu august (keskmine temperatuur +22,8 °C). Aasta keskmine temperatuur on +15 °C.

Ajalugu

Hilis-pronksiajal asustasid piirkonda opicid, hiljem etruskid, kes rajasid alale Volturnumi nimelise asula, ja nende järel oskid. Aastal 194 e.m.a. sai Volturnumist roomlaste koloonia.
841. aastal rüüstasid piirkonda saratseenid.
2008. aasta 18. septembri Castel Volturno veresaun – korraldajaks Casalesi klann (Camorra haru).
Dan O'Brien

Maailmarekord

8891 punkti (10,43, 8.08, 16.69, 2.07, 48,51, 13,98, 48.56, 5.00, 62.58, 4.42,10) 4.–5. septembril 1992 Talence'is

Isiklikku

Dan O'Brien on 189 cm pikk ja kaalub 84 kg.
Kaupo Vipp

Kaupo Vipp (sündinud 22. juulil 1962) on eesti publitsist ja lektor. 2012. aastal kinnitatud Torgu kuninga Kirill I poolt Torgu Kuningriigi vardjaks (hoidjaks). Tema suguvõsa pärineb Sörve tipust, Sääre külast. Kaupo Vipp on Eesti Rooma Klubi liige.

Isiklikku

Kaupo Vipp on abielus, tal on kaks poega.
Jaan Räppo

Jaan Räppo (ka Jaan Rjappo; 11. aprill 1880 Räpo küla, Kasaritsa vald – 1958 Kiiev) oli eesti pedagoog ja kultuuritegelane.
Teda peetakse laulu "Haanja miis" sõnade autoriks.
Pärast Anfissa Hromõhhiga abiellumist elas ja tegutses ta Ukrainas.
Kanepi tänav (Pärnu)

Kanepi tänav on tänav Pärnus Rääma linnaosas.
Tänav lähtub Lina tänavalt, suundub algul kagusse ja siis edelasse, lõppedes Rohu tänaval. Kanepi tänavalt saab alguse Timuti umbtänav.
Tänav sai nime 1987.
Telisna ülemine päevamärk

Telisna ülemine päevamärk on päevamärk Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Telise külas.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on 59° 3′ 59″ N, 23° 26′ 3″ E.
Kivist püramiidtorni kõrgus jalamist on 12 meetrit.
Tuletorn moodustab liitsihi Telisna alumise päevamärgiga. Märkide vahekaugus on 416 meetrit ja sihi asimuut on 154°.
Päevamärk ehitati 1910. aastal.
Märgi number VTA nimekirjas oli 438.
Limerik

Limerik on inglise päritolu luulevorm. See on viievärsiline naljaka või absurdse sisuga luuletus, kus 3. ja 4. värss on teistest lühemad ning mille riimiskeem on aabba, kusjuures riimitakse mõnd koha- või isikunime.
Limerik on nime saanud arvatavasti Limericki linna järgi.
Reigo Ahven

Reigo Ahven (sündinud 13. märtsil 1982) on eesti trummar.
Ta on tegutsenud saate "Laulukarussell" bändis.
Ta on teinud muuhulgas koostööd Lauri Pihlapiga ja ansamblitega B.D.Ö., Slobodan River, Traffic, Lenna ning Code One.

Isiklikku

Tal on kaks poega, Uku Oliver ja 2015. aastal sündinud Eke Sebastian.
Salu-siumari

Rahvapärased nimetused

Rahvapäraselt on salu-siumarja kutsutud: ussimari, lenderavandeserohud, äkitse haiguse rohi, sivumari.
Vanemas kirjanduses on taime nimetatud "Christophi rohuks". Samasugust nime on ta kandnud paljudes euroopa keeltes. Nimetus pärineb keskaja kaitsepühaku nimest, kes kaitses võlureid, aardeotsijaid ja katkutõbiseid. Usuti, et siumari kaitseb katku eest.

Levila ja kasvukoht

Levinud peaaegu kogu Euroopas ja ka Lääne-Siberis. Hiinas esineb lähedane liik. 
Eestis tavaline, kuid ei esine kuskil massiliselt, saartel haruldane. Kasvab mandriosa leht- ja segametsades ning puurühmade all puisniitudel.

Kirjeldus

Taime kõrgus 50 cm. Kahelikolmetised pikarootsulised lehed on suured. Erinevalt enamikust tulikalistest on salu-siumarjal kroonlehed, kuigi need on  4–6 kitsad ja tagasihoidlikud. Tolmukaid palju, emakaid üks. Õitseb juunis-juulis. 
Viljaks mahlakad, paljuseemnelised, marjataolised, läikivad kukkurviljad, mis on algul rohelised ja hiljem mustad. Kuni 1 cm pikkused piklikud viljad asuvad vartel kobaratena. Salu-siumarja augustis valmivad viljad on väga mürgised.   
Kõik taime osad lõhnavad ebameeldivalt.
Reuma

Reuma (ladina keeles rheuma) on põletikuline haigus, mis kahjustab peamiselt südant, liigeseid, kesknärvisüsteemi. Põletiku põhjustaks on A grupi β-hemolüütiline streptokokk.
Inimese luud, liigesed, lihased, kõõlused ja liigesesidemed moodustavad toese. Neid elundeid nimetatakse ka tugi- ja liikumiselunditeks. Tingimisi võib siia lisada ka elundeid toestava sidekoe. Toesehaigusi nimetatakse veel ka reumaatilisteks haigusteks. Need on luu-, liigese-, lihase- ja sidekoehaigused ning veresoonepõletikud ehk vaskuliidid.
Eesti keeles tähistatakse muutlikku, aeg-ajalt siin-seal esinevat toesevalu (ja vahel ka liigeseturseid) vanade sõnadega “jooksva, lendva, reuma”.
Tegelikult aga ei ole olemas sellist haigust nagu reuma või jooksva, need sõnad tähistavad lihtsalt toesevalu  valu luudes, liigestes, lihastes. Tänapäeval eristatakse üle 100 toesehaiguse, neil kõigil on oma nimi, mille selgitab välja arst. Seda nimetatakse haiguse diagnoosimiseks ehk äratundmiseks. Igakord oma haigusest rääkides tuleb kasutada selle täpset nimetust, mitte ebamäärast “reumat“, mis võib tekitada ülearu segadust. Arstieriala, mis tegeleb toesehaiguste diagnostika ja mittekirurgilise raviga, nimetatakse reumatoloogiaks. On olemas nii ägedaid kui ka kroonilisi, nii peamiselt nooremate kui ka peamiselt vanemate inimeste toesehaigusi. Mõned haigused põhjustavad siin-seal aeg-ajalt mõõdukaid vaevusi ja enamasti ei tekita tõsiseid tervisehäireid (nagu näiteks osteoartroos ehk liigesekulumus), mõned toesehaigused aga on kogu organismi haaravad ja kahjustavad, vahel koguni eluohtlikud põletikulised haigused (nagu näiteks luupus ja raskekujuline reumatoidartriit). Toesehaigusi ravivad reumatoloogid ja kui on vajalik kirurgiline ravi, siis luu- ja liigesehaigustele spetsialiseerunud kirurgid: traumatoloogid-ortopeedid. Kõik toesehaiged vajavad taastusravi, milleks on samuti vajalik eri asjatundjate koostöö. Kõige parem on ravitulemus siis, kui toesehaige ravimisega tegeleb meeskond, kus kõik olulised erialad on esindatud.
Gerhard Schrove

Gerhard Schrove (ka Schrowe; surnud novembris 1513) oli Tartu piiskop aastatel 1505–1513.
Gerhard Schrove oli tõenäoliselt Tartu raehärra Gert Schrove (teda on mainitud aastatel 1445–1447) poeg, ka tema vend Thomas oli raehärra.
Schrowe lõpetas 1467. aastal bakalaureusekraadiga Erfurdi ülikooli ning oli hiljem Tartu toomhärra. 1505. aasta juulis on teda esmakordselt mainitud Tartu elektina (valitud piiskopina), kuid pole teada, millal ta täpselt valiti. 1506. aasta alguses, kui Schrove Rooma reisis, on teda nimetatud juba täieõiguslikuks piiskopiks. Oma piiskopiks kinnitamise tasu (servitium communis) maksis ta Fuggerite pankuritesuguvõsa vahendusel. 
1509. aastal ringles Preisimaal kuulujutt, et Gerhard Schrove on surnud ja tema asemel on toomdekaan Michael Bauerfeind Tartu piiskopiks valitud, kuid pole selge, mistõttu sellised kuuldused levisid. Schrove suri 1513. aasta novembri esimestel päevadel, ordumeister Wolter von Plettenbergile teatati sellest 9. novembril.
Martin Hellman

Martin Edward Hellman (sündinud 2. oktoobril 1945) on Ameerika Ühendriikide krüptograaf, üks avaliku võtme krüptograafiale aluse panijatest.
Männivaksik

Kirjeldus

Munemine männiokstele toimub juunis ja umbes 3 nädala pärast kooruvad munadest röövikud. Männivaksikute täiskasvanud röövik liigub "vaksates" ja on heleroheline, valgete pikitriipudega. Talvituvad nad nukkudena metsakõdus.

Okkakahjurina

Männivaksikute masspaljunemise aastail toituvad nad massiliselt männi (sh harilik mänd, must mänd jt) okastest. Röövikute korduvate söömakahjustuste tagajärjel võib peremeespuu sedavõrd nõrgestatud saada, et muutub vastuvõtlikuks tüvekahjuritele, nagu latipihklane ja säsiüraskid.
Ookeanipoolkera

Ookeanipoolkera ehk veepoolkera on Maa poolkera, mille keskme koordinaadid on (47° 13′ S, 178° 28′ E) on Uus-Meremaa juures. Sellest seisukohast on teine poolkera maismaapoolkera, mille kese asub Prantsusmaal Nantesis.
Ookeanipoolkeral paikneb üks kaheksandik Maa maismaad.
Eesti Muuseumraudtee

Eesti Muuseumraudtee (ka: Lavassaare raudteemuuseum, Kitsarööpmelise raudtee muuseum) on Lavassaares MTÜ-na tegutsev muuseum, mis tutvustab Eesti kitsarööpmelise raudtee ajalugu.

Tegevus, ekspositsioon

Muuseum on loodud 1895–1975 tegutsenud üldkasutatava kitsarööpmelise juurdeveoraudtee ajaloo kajastamiseks. Lisaks sellele kajastab ka tööstus- ja militaarraudteede ajalugu Eestis. 
Ekspositsioonis on kuni 70 kitsarööpmelise raudteeveeremi ühikut, sealhulgas mõned auruvedurid. Väiksem osa eksponaate on seatud sõidukorda. Sõidukorras vedureid hoitakse tavaliselt depoos.
Muuseum on kõigile külastajatele avatud suvel. Siis on laupäeviti võimalik muuseumikülastajatel teha ka 2 km rongisõit muuseumist Lavassaarde ja tagasi. Paaril päeval kuus veab rongi ka auruvedur. Neid päevi nimetatakse "aurupäevadeks". Muudel aegadel toimuvad rongisõidud eritasu eest. 
Sügiseti ja kevaditi on muuseumi võimalik külastada gruppidega eelnevalt registreerides. Talviti on muuseum suletud.

Personal

Suurema osa muuseumi tegemistest ja taastamistöödest teevad vabatahtlikud entusiastid oma ressurssidest ja vabast ajast. Muuseumi ühingul on alalised liikmed, toetajaliikmed ja välisliikmed. Muuseumraudtee juhataja on Mehis Helme.
Šoti Rahvuspartei

Šoti Rahvuspartei on Šotimaal tegutsev sotsiaaldemokraatlik partei, mis pooldab Šotimaa iseseisvumist.
Partei asutati 1934. aastal ja on olnud Briti parlamendi alamkojas pidevalt esindatud alates 1967. aastast. 2010. aasta üldvalimistel võitis Šoti Rahvuspartei esialgsetel andmetel 6 kohta Šotimaale eraldatud 59-st.
2007. aastal võitis partei 47 kohta Šoti Parlamendi 129-st, tõustes suurima esindatusega parteiks. Läbikukkunud koalitsioonikõneluste järel moodustati vähemusvalitsus.
2011. aastal sai Šoti Rahvuspartei 45% häältest ja 69 kohta (enamuse) Šoti Parlamendis. Partei lubas korraldada rahvahääletuse iseseisvuse üle enne 2016. aastat.
Parteijuht oli aastatel 1990–2000 ja 2004–2014 Alex Salmond, aastatel 2000–2004 oli parteijuhiks John Swinney, alates 2014. on parteijuhiks Nicola Sturgeon.
Elsterheide vald

Vallaosad

Neuwiese (Nowa Łuka), Bergen (Hory), Geierswalde (Lejno), Sabrodt (Zabrod), Klein Partwitz (Bjezdowy), Tätzschwitz (Ptačecy), Nardt (Narć), Bluno (Bluń) ja Seidewinkel (Židžino).
Skagerrak

Skagerrak on väin Skandinaavia ja Jüüti poolsaare vahel.
Skagerrak ühendab Põhjamerd teise Taani väina Kattegatiga. Põhjaosa on sügav, kuni 809 meetrit, seal on fjordrannik. Lõunakallas on madal ja liivane.