google/wiki40b huggingface dataset:
Johannes Kajak

Elulugu

Johannes Kajak sündis 3. novembril (vkj 22. oktoobril) 1885. aastal Tartumaa Maarja-Magdaleena kihelkonna Kaiavere vallas (mis 1892. aastal liideti Kudina vallaga) vallas sulase peres ning õppis aastatel 1900–1903 Tallinna Raudtee Tehnikakoolis. Pärast Raudtee Tehnikakooli lõpetamist töötas 1903. aasta juunist kuni 1907. aasta jaanuarini praktikandina Balti raudteel, 1907. aasta jaanuarist oktoobrini Loode raudteel, pärast seda oktoobrist kuni 1910. aasta septembrini tehnikuna Liivimaa Juurdeveo Raudteede juhatuses ning 1910. aasta septembrist kuni 1911. aasta märtsini Venemaal Tveri kubermangu Rževi linnavalitsuses.

Esimene maailmasõda

Esimese maailmasõja ajal 1914. aasta novembris mobiliseeriti Johannes Kajak Petrogradis ja määrati 316. jalaväe družiinasse, kust detsembris läkitati Tallinna aselipnikekooli, kus õppis aastatel 1914–1915. Pärast lipnikekooli lõpetamist märtsis 1915 ülendati nooremallohvitseriks ning arvati 312. Petrogradi družiina 4. roodu nooremohvitseri kohusetäitjaks. 1915. aasta märtsis ülendati aselipnikuks, sooritas Peterhoﬁ lipnikekoolis eksami ning saadeti 436. Uus-Laadoga jalaväepolku õppekomando nooremohvitseriks. Juulis 1915 ülendati lipnikuks ja oktoobris suunati koos polguga Riia rindele, kus osales novembrini 1917 lahingutes Saksa vägedega ning oli sellal ajal korduvalt polgu õppekomando ajutine ülem, maist 1917 rooduülem ning 1917. aasta oktoobrist pataljoniülem. 1916. aasta veebruaris ülendati alamleitnandiks ja juunikuus leitnandiks. 1917. aasta novembris viidi üle XII armee raudteepataljoni rooduülemaks. Vabastati teenistusest 1918. aasta veebruaris.

Eesti Vabadussõda

Enne Eesti Vabadussõja algust 1918. aasta 25. novembril arvati Johannes Kajak ohvitseride reservi ning määrati Tallinnas kuulipilduriteroodu nooremohvitseriks, 1919. aasta aprillis aga nimetati roodu vanemohvitseriks, kuid juba samal kuul lähetati saarte komandandi käsutusse. Juunis 1919 ülendati alamkapteniks. Oktoobris 1919 määrati Saare maakonna Kaitse Liidu ülemaks ja saarte komandandiks. 1920. aasta jaanuaris nimetati J. Kajak Saare maakonna rahvaväe ja Kaitse Liidu ülemaks ning Kuressaare linna komandandiks.

Teenistus Eesti Vabariigis

1923. aasta veebruaris ülendati J. Kajak kapteniks, 1923. aasta septembrist kuni 1924. aasta juulini õppis Sõjakooli ohvitseride kursustel, 1924. aasta veebruaris ülendati majoriks.
1925. aasta 6. aprillil määrati ta Viljandi maakonna rahvaväe (alates 1927. aasta jaanuarist Viljandi sõjaväeringkond) ülemaks.
1927. aasta maikuuss viidi J. Kajak üle teenistusse Eesti kaitseväe Kindralstaabi V (mobilisatsiooni)osakonna C jaoskonna ülema kohusetäitjaks, 1929. aasta juunist 1929 oli Kaitsevägede ta staabi V osakonna C jaoskonna ülem ning 1930. aasta veebruaris ülendati ta kolonelleitnandiks, 1938. aasta veebruaris koloneliks ja viidi üle sõjavägede juhataja käsundusohvitseriks, kuid juba 1938. aasta märtsis määrati taas Sõjavägede staabi V osakonna C jaoskonna ülemaks.
Johannes-Richard Kajak suri 7. märtsil 1940 Tallinna sõjaväe keskhaiglas vähki ja on maetud Tallinnas Kaitseväe kalmistule.
Paolo Uccello

Paolo Uccello (sünninimi Paolo di Dono; 1397 Firenze – 10. detsember 1475 Firenze) oli itaalia maalikunstnik, mosaiigimeister ja matemaatik. Ta on tuntud oma teedrajava töö poolest perspektiivi kujutamisel. Tema loomingut on kirjeldatud kui idiosünkraatilist ja tal ei olnud otseseid järgijaid, kuigi ta on mõjutanud mõnede 20. sajandi kunstnike loomingut.
Kümneaastasena sai ta kuulsa skulptori Lorenzo Ghiberti õpipoisiks. Ghiberti hilisgooti stiil mõjutas teda tugevalt. Umbes sellel ajal algas ka Paolo pikaaegne sõprus Donatelloga. 1420. aastate keskpaigas lahkus Paolo ilmselt Ghiberti juurest, kuid jäi temaga headesse suhetesse.
Uccello armastas maalida loomi ning eriti linde, millest tuli ka tema hüüdnimi (uccello - 'lind'). Ta maalis meisterlikult ka maastikke.
Nimetav kääne

Nimetav kääne ehk nominatiiv on üks kõige tavalisemaid käändeid.
Enamiku keelte puhul, milles on käändsõnu, on  nominatiivi vorm algvorm ja sõnastikus esinevaks põhivorm.
Uitöölane

Uitöölane (Spodoptera) on öölaste sugukonda kuuluv perekond liblikalisi. 
Perekonda kuulub umbes 30 liiki. 
Liigi Spodoptera frugiperda röövikud on massilised põllukultuuride lehtede sööjad Aafrikas.
Kuivastu maantee

Kuivastu maantee (varem Kingissepa maantee) on tänav Orissaares, mis on ühtlasi osa Tumala – Orissaare – Väikese väina maanteest.
Teelt saavad alguse Kase, Aia, Koidu, Sadama ja Kaluri tänav ning Ranna puiestee.
César

César (prantsuse keeles César du cinéma) on Prantsusmaa rahvuslik iga-aastane filmiauhind. 
Auhinda annab välja 1976. aastast Prantsusmaa filmiakadeemia Académie des arts et techniques du cinéma akadeemia liikmete seas korraldatud hääletuse alusel. Auhinnatseremooniat on peetud eri kohtades Pariisis – enim kordi teatris Théâtre du Châtelet (2002–2016). 2017. aastast toimub tseremoonia kontserdisaalis Pleyel.  
Kategooriaid on üle 20, nende seas "parim film", "parim lavastajatöö", "parim operaatoritöö", "parim filmimuusika", "parim võõrkeelne film", "parim dokfilm", "au-César" jt. 
Auhinna ajaloos on enim nominatsioone võitnud kaks filmi: 10 Césarit said 1981. aastal "Le Dernier Métro" ("Viimane metroo"; lavastaja François Truffaut, valmimisaasta 1980) ja 1991. aastal "Cyrano de Bergerac" (lavastaja Jean-Paul Rappeneau, 1990). Enim nominatsioone (14) on pälvinud 1989. aastal "Camille Claudel" (lavastaja Bruno Nuytten, 1988; film sai kokku 7 Césarit). Näitlejatest on enim kordi (5) nominatsioone võitnud Isabelle Adjani.
Plenäär

Plenäär (prantsuse keelest en plein air, 'vabas õhus') ehk vabaõhumaal on maalimisviis, mille puhul pilt valmib õues, motiivi vahetus naabruses.
Vabaõhumaali viljelemine sai alguse 19. sajandi keskel Barbizoni koolkonnas. Väga palju harrastasid vabaõhumaali ka impressionistid. Traditsiooniliselt seostuvad tänapäeval selle žanriga eelkõige maaliõppega seotud väljasõidud vabasse loodusesse, aga ka harrastusmaalijate tegevus. Plenääriks nimetatakse ka professionaalseid kunstnikke koondavat ühismaalimist kindlas kohas kindla aja jooksul, mille tulemusena valmib tavaliselt ühisnäitus.
Eesti või väliskunstnikke koondavaid plenääre on korraldatud Muhu saarel, Mohni saarel Lahemaal, Narvas. Ungari Instituut korraldab alates 2013. aastast balti ja soome-ugri kunstnike ühisplenääre Liivi ranna külades.
Soomadise rändrahn

Soomadise rändrahn on rändrahn Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Kõmsi külas põllul. Rahnu geograafilised koordinaadid on 58° 38′ 4″ N, 23° 37′ 22″ E. Rahn võeti kaitse alla aastal 1964. Rahn on graniitporfüürist. Rahnust umbes 1400 m põhja-loode poole jääb Massu rändrahn, umbes 900 m lääne poole jääb Hanila oja. Umbes 400 m idas kulgeb Kõmsi–Mõisaküla–Salevere tee.
Rahnu mõõtmed on 5,2x4,7x2,3 m, ümbermõõt 17,0 m. Teistel andmetel on rahnu mõõtmed 6,2x4,0x2,6 m, ümbermõõt 16,7 m. Rahnu nimeks on ka "Soomadise rahn".
Soomadise rändrahnule on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha). 
Soomadise rändrahnu keskkonnaregistri kood on KLO4001018.
Harry Reynolds

Harry Reynolds (ka Butch Reynolds; sündinud 8. juunil 1964 Akronis Ohio osariigis) on USA kergejõustiklane (põhidistants 400 m). Ta on olümpiavõitja (1988) ja kolmekordne maailmameister (1987, 1993, 1995).

Olümpiamängudel

1988 olümpiavõitja 4 × 400 m (2.56,16 MR) ja hõbemedal 400 m (43,93)

Maailmameistrivõistlustel

1987 maailmameister 4 × 400 m (2.57,29) ja pronksmedal 400 m (44,80)
1993 maailmameister 4 × 400 m (2.54,29 MR) ja hõbemedal 400 m (44,13)
1995 maailmameister 4 × 400 m (2.57,32) ja hõbemedal 400 m (44,22)
Juhan Kunderi tänav (Rakvere)

Juhan Kunderi tänav on tänav Rakveres.
Tänav kandis 19. sajandil Kalmistu tänava nime, kuna läheduses paiknes 1806. aastal rajatud linnakalmistu. 20. sajandi algul ristiti tänav ümber Tallinna tänavaks. 1920-ndate algusest kannab tänav Juhan Kunderi nime.
Aalto Ülikool

Aalto Ülikool (soome keeles Aalto-yliopisto, lühend Aalto) on Espoos ja Helsingis asuv ülikool, mis on tegev tehnika, majandusteaduse ja kunsti valdkonnas. Aalto Ülikool moodustati 2010. aastal, mil ühinesid Helsingi Tehnikaülikool, Helsingi Majandusülikool ja Helsingi Kunsti- ja Disainiülikool.  Helsingi Ülikooli järel on Aalto Ülikool Soome suuruselt teine ülikool. Koolis õpib umbes 17 500 üliõpilast.
Aalto Ülikooli peamine ülikoolilinnak asub Espoos Otaniemis, kuhu peaks tulevikus peaks koonduma valdav osa ülikooli tegevusest.
Failihaldur

Failihaldur (inglise file manager) on tarkvara failide halduseks arvutis (nt arvuti kõvakettal). Enamasti võimaldab failihaldur faile luua, avada, redigeerida, vaadata, printida, kustutada, kopeerida, ümber paigutada, ümber nimetada, vaadata infot faili kohta.
Aubri Trois-Fontainesist

Aubri Trois-Fontainesist (ka Aubry, Albéric, ladinapäraselt Albericus Trium Fontanum; suri umbes 1252) oli keskaja tsistertslasest kroonik, kes kirjutas ladina keeles. Ta oli Trois-Fontainesi kloostri munk Chalons-sur-Marne'i piiskopkonnast, suri peale 1252. aastat.

Kroonika

Aastal 1232 alustas Aubri oma kroonikat "Chronica Albrici Monachi Trium Fontium", mis kirjeldab maailmasündmusi alates maailma loomisest kuni aastani 1241.
Tema aines pärineb ka Froidmonti kloostri munga Hélinandi "Chroniconi" 45.–49. raamatust.
Aubri kroonika avaldati 1874. aastal ka algallikate kogumikus Monumenta Germaniae Historica.
Tähtis on tema teade, et Mõõgavendade ordu asutas Turaida Theoderich (hiljem Eestimaa piiskop).
Magnet

Magnet on keha või toode, mis loob enda ümber magnetvälja. Magnetväli pole nähtav ega otseselt tajutav, vaid seda iseloomustab omadus mõjutada teisi magnetilisi kehasid ja liikuvaid laetud osakesi tõmbe- või tõukejõuga.
Magneti omadustega on ferromagnetilisest materjalist − ferromagneetikust − kehad, samuti mõned taevakehad (Maa, Päike) ja elementaarsed liitosakesed, millel on magnetiline moment. 
Ferromagneetikud saab jaotada pehmeteks ja kõvadeks magnetmaterjalideks. Pehme ferromagneetiku üheks näiteks on lõõmutatud raud, mida iseloomustab omadus magneetuda välise magnetvälja toimel. Kuid magneetumus säilib vaid välise magnetvälja toimimise ajal ja kaob selle lõppemisel väga lühike ajaga. Seevastu kõvad magnetmaterjalid säilitavad magnetvälja ka pärast välise ergutuse kadumist.
Magnetite peamised liigid on püsimagnet ja elektromagnet. Püsimagnet on püsivalt magneetunud ja tekitab enda ümber magnetvälja sisemiste füüsikaliste põhjuste toimel. Elektromagnet tekitab enda ümber magnetvälja ainult siis, kui tema mähist läbib elektrivool.
Püsimagneti tuntud näide on magnetikene, millega hoitakse märkmeid ferromagneetikust (terasplekist) tahvli või külmkapi ukse küljes. Püsimagnetid on loomulikult valmistatud kõvadest ferromagneetikutest, nagu näiteks mitmed raua sulamid, mida on valmistamisel töödeldud väga tugeva suunatud magnetväljaga. Püsimagneti demagneetimiseks on vaja sellele rakendada magneetumusele vastassunaline alalismagnetväli, mis tugevuselt ületab selle materjali koertsitiivsusläve, või sama tingimust täitev vahelduv magnetväli, mis peab hääbuma nii, et sellest ei jääks alles jääkmagneetumist.
Lisaks püsimagnetile on võimalik tekitada magnetvälja ka elektromagnetiga, mis kujutab endast isoleeritud keerdudega traadist keritud mähist, mida läbib alaline või vahelduv elektrivool. Magnetvälja tugevdamiseks ja/või suunamiseks kasutatakse elektromagnetites pehmest ferromagneetikust südamikku.

Ajalugu

Magnetnähtustega puutusid inimesed kõigepealt kokku rauamaagi tükke uurides. Pandi tähele, et teised väikesed rauaosakesed "kleepuvad" rauamaagi tükkide külge. Sõna "magnet" tuleneb kreeka keele sõnadest líthos magnes ’Magnesia kivi’ ning on seotud piirkonna Magnesia ad Sipylum (Väike-Aasias) nimega, kust leiti niisuguseid kivikesi. 
Varaseimad teadaolevad magnetnähtuste kirjeldused pärinevad Vana-Kreekast, Vana-Roomast, Indiast ja Hiinast rohkem kui 2500 aasta tagusest ajast. Rauamaagist kivikeste omadustest kirjutas Plinius Vanem oma entsüklopeedias "Naturalis Historia".
Püsimagnetid leidsid kõigepealt praktilist kasutamist 12. ja 13. sajandil kompassides.
Planica

Planica on org ja suusahüppekeskus Alpides Sloveenia loodeosas, Kranjska Gora linna ja talispordikeskuse lähedal. Edelas ulatub org Triglavi rahvuspargi ja Tamari suusakeskuseni.
Planica on põhiliselt tuntud suusahüpete võistluspaigana. Planicas asub üks maailma viiest lennumäest. Esimesed suusahüppevõistlused peeti seal juba 1930. aastatel. Suure hüppemäe ehitas Planicasse 1934. aastal Stanko Bloudek.
Esimese üle 100-meetrise hüppe Planicas tegi 1936. aastal Josef Bradl. Esimese üle 200-meetrise hüppe tegi lennumäelt 1994. aastal soomlane Toni Nieminen. Norra suusahüppaja Bjørn Einar Romøren hüppas 2005. aastal suusahüppe maailmarekordi 239 meetriga. Samal võistlusel hüppas Janne Ahonen 240-meetrise hüppe, kuid ei suutnud püsti jääda ja seepärast tema tulemust ametlikult rekordina ei kinnitatud. Praegune mäe rekord kuulub 2017. aastast 251,5 meetriga poolaka Kamil Stochi nimele.
Peter von Bagh

Kari Peter Conrad von Bagh (29. august 1943 Helsingi – 17. september 2014) oli soome filmiajaloolane, lavastaja, stsenarist, publitsist ja ajakirjanik.
Tema on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Mosh

Mosh (tuntud ka kui slam-dancing) on pungi, hardcore pungi, hard rocki ja vähemal määral ka metali austajate seas levinud tantsustiil, mida võib kirjeldada kui agressiivselt üksteisega tõuklemist ning energilist ja kohati kaootilist liikumist.
Hoolimata näivast vägivaldsuset on moshimisel siiski kujunenud teatav etikett, mida üldiselt järgitakse. Näiteks kaotatud esemed korjatakse üles ja tõstetakse kõrgele pea kohale, et omanik neid märkaks, ja kukkunud moshija aidatakse kohe püsti.

Ajalugu

Moshi kui termini päritolu kohta on erinevaid arvamusi. Üks levinumaid on, et sõna tuleb hardcore punk bändi Bad Brains liikmete H.R. ja/või Darryl Jeniferi Jamaica-pärasest sõna mash hääldusest, mida on täheldatud Bad Brainsi lauludes "Mash It Up" ja "Mash down Babylon". Teine levinud seisukoht on, et termini leiutas Vinnie Stigma hardcore bändist Agnostic Front, kes kasutas seda akronüümina väljendist "March Of Skin Head".
Mosh(imine) kui tegevus on pärit 1980. aastate Washingtoni hardcore pungi lavapildist ning selle eellaseks oli pogo-vormis slam-dancing.

Moshimise elemendid

Mida moshimiseks peetakse ja mida mitte, võib piirkonniti (ja ka ringkonniti) varieeruda. N-ö üldtunnustatud on järgmised elemendid.

Headbanging

Headbanging on ilmselt vanim ja populaarseim osa moshimisest, mille käigus moshija pillutab pead ette-taha, enamasti muusika rütmis. Harilikult liigub kaasa ka ülakeha. Efekti lisavad pikad juuksed.
See moshimise vorm on saanud palju kriitikat seoses arvamusega, et regulaarne headbang’ingu harrastamine võib põhjustada ajukahjustusi.

Body-slam

Body-slam on moshimise üks levinud elemente, mille käigus moshijad hüppavad pigem horisontaalsuunas, põrkudes omavahel. Tihtipeale hüpatakse ka vastu mosh-pit’i servas seisvaid inimesi, püüdes neid moshimisse kaasata.

Stage-diving

Stage-diving on "trikk", mida enamasti sooritavad parajasti esineva bändi liikmed, kuid sageli ka lavaesised moshijad, kes ronivad lava servale ning hüppavad sealt kontserdikülastajate sekka – eeldades, et nood hüppaja kinni püüavad. Õnnestumiseks on soovituslik, et publiku seas oleks mõned sõbrad, kes hüppaja esimesena kinni püüavad. Enamasti hüpatakse selg ees. Et rahvas oleks võimeline hüppajat kinni püüdma, peaks viimane end laiali sirutama, kuna siis on kandepind võimalikult suur. Stage-diving’ut saab korralikult sooritada vaid kontsertidel, kus puuduvad lavaesised piirded.

Crowd-surfing

Crowd-surfing on stage-diving’u edasiarendus. Selle käigus moshija veeretab ennast üle publiku peade, kasutades kandepinnaks nende käsi. Crowd-surfing’ut võib pidada üheks peamiseks moshimisega seotud õnnetuste põhjustajaks. Enamasti on soorituse põhieesmärgiks pääseda lähemale lavale ning mosh pit’ile.

Moshimise vastu

Paljud bändid ei salli oma kontsertide ajal moshimist ning seisavad avalikult selle vastu. Moshimisvastased on enamasti seisukohal, et moshimine on lihtsalt lapsik viis tõestada rahvamassile enda julgust, tehes vägivaldseid ning teisi ohtu seadvaid liigutusi. Paljud ei pea moshimist kui sellist tantsustiiliks, vaid vaatavad seda kui kaklemist ja vägivaldsuse ilmingut.
Rudolf Sisask

Rudolf Sisask (sündinud 26. veebruaril 1926 Venemaal Kuibõševi oblastis) on endine Eesti NSV operatiivvolinik.
Rudolf Sisask osales 1949. aasta märtsiküüditamises ning ta on esimene inimene Eestis, kes on küüditamise pärast avalikult andestust palunud.
Zoolaatria

Zoolaatria ehk loomakummardamine (kr zōon 'loom' + latreia 'kummardamine, kultus') on loomade jumalustamine ja austamine.
Egiptuse usundis olid zoolaatria objektideks nt krokodill, kass, härg Apis.
Erinevalt totemismist esineb zoolaatria polüteistlikes jumalausundeis.
Anatoli Ljutjuk

Anatoli Ljutjuk (ukraina Анатолій Кузьмич Лютюк; sündinud 1947) on Eesti  ukraina kultuuri- ja ühiskonnategelane. 
Ta on Ukraina Kreekakatoliku Kiriku Kolmekäelise Jumalaema Koguduse asutaja Tallinnas ja selle koguduse vanem.
Ta kujundas ja teostas koos abilistega Tallinna Kolmekäelise Jumalaema kiriku interjööri.
Ta on Ukraina Kultuurikeskuse juhataja.
2003. aastal anti talle Valgetähe V klassi teenetemärk, tunnustuseks tema töö eest muinsuskaitsjana.
Jevgeni Moissejenko

Jevgeni Moissejenko (Moiseenko) (sündinud 9. jaanuaril 1981) on Eesti Nuku- ja Noorsooteatri näitleja.
Ta lõpetas Peterburi Teatriakadeemia nukunäitleja erialal 2002. aastal.
Ta töötas Venemaal Hakassia Riiklikus Nukuteatris aastatel 2002–2007.
Aastast 2008 töötab ta Eesti Nuku- ja Noorsooteatris. Ta on mänginud näiteks nukulavastustes „Mängurid“, „Oskar ja Roosa Daam“, „Kuldvõtmeke“, „Võlurätik“ ning jõululavastustes „Väike nõid“, „12 kinki jõuluvanale“ ja "Karlsson katuselt".
Fashioncore

Fashioncore (ka fashionXcore) on halvustava alatooniga väljend, mida kasutatakse üpris erinevaid stiile viljelevate bändide kohta. Kõige suuremal määral, aga siiski post-hardcore'i ja metalcore'i bändide ja üksikute bändiliikmete kohta, kes riietuvad väga moekalt. Kuigi moevoole, mida võidakse fashioncore'iks nimetada, on väga erinevaid, on põhilised tunnused välimuses, mida fashioncore'iks nimetatakse, poolt nägu varjav tukk ja triibutatud juuksed ning meeste puhul naiste teksade kandmine.
Segaduse tõttu emomoe ümber seostatakse fashioncore'i tihtipeale ka emoga.
Bändid, mida kõige tihedamini fashioncore'i viljelevana nimetatakse, on Atreyu, From First to Last, Avenged Sevenfold, Aiden, Bring Me The Horizon ja Eighteen Visions.

Music! Not Haircuts!

Music! Not haircuts! (eesti keeles: muusikat! mitte soenguid!) on hardcore'i austajate seas levinud üleskutse, millega protestitakse bändide vastu, kes püüavad fänkonda koguda ja pilku püüda oma riietusstiiliga, ning ühtlasi ka fännide vastu, kes järgivad sama stiili.
Tänapäeva hardcore-skeenet pilav bänd The Mighty Moshin Emo Rangers on teinud loo "Go Fashioncore", mille sõnad on järgmised:
Attention teenagers!
The world is under attack!
There are the emo rangers?
Go fashioncore!
A purple ranger from the fashion store!
Go fashioncore!
She drinks, she smokes, she breaks the law!
Shes the trendiest kid on the scene!
Check out my blog!
And comment my pics!
Tonite shes at the gig, but no one knows...
(I love what you've done with your hair!)
...She is an emo ranger!
Laulusõnadest võib välja lugeda ka viite MySpace'ile, mida peetakse tihtipeale hardcore'i moega kaasaminejate interneti kogunemispaigaks. Lisaks sellele viitab laul ka suitsetamisele ja joomisele, mille vastu oli hardocore pungiga tihedalt seotud straight edgerlus.
Tarmo Türkson

Tarmo Türkson (sündinud 17. aprillil 1967 Kohtla-Nõmmel) on Eesti riigiametnik. Alates 27. jaanuarist 2011 töötab ta siseministeeriumi kantslerina. 
Märtsist 2001 kuni 26. jaanuarini 2011 oli ta Teabeameti juht. 
Tema ema on õpetaja, isa tööline. Tarmo Türkson lõpetas aastal 1992 TÜ ajaloo osakonna cum laude. Diplomitöö oli "Eesti-Prantsuse suhted 1934–1940". Sellest ajast oskab ta suhelda prantsuse keeles. Ta oskab ka inglise ja vene keelt.
Aastatel 1992–1995 töötas ta teabeametis, 1995–1998 välisministeeriumis (1996–1998 Moskva saatkond), 1998–2001 teabeametis.
3. jaanuaril 2011 esitas siseminister Marko Pomerants Tarmo Türksoni siseministeeriumi kantsleri ametikohale.

Tunnustused

2003 Valgetähe IV klassi teenetemärk
2004 Prantsuse Auleegioni ordeni rüütlikraad

Isiklikku

Tarmo Türksoni  on abielus kursuseõega, kes töötab Eesti Kunstimuuseumi registraator-kuraatorina. Neil on kaks last.
Ta armastab vabal ajal lugeda. Kogub münte (kogus on tuhatkond eksemplari).
Ta käis kunagi praeguse EÜSi maja keldris koos sõpradega kangi tõstmas.
Masashi Kishimoto

Masashi Kishimoto (岸本 斉史 Kishimoto Masashi; sündinud 8. novembril 1974) on Jaapani mangakunstnik, kelle tuntuimaks teoseks on joonissari "Naruto".

Teosed

Masashi Kishimoto esimene teos mangakunstnikuna oli "Karakuri", mille ta 1996. aastal Shueisha kirjastusse viis. 1999. aastal hakkas ühes Jaapani vanimas mangaajakirjas Shonen Jump ilmuma "Naruto" joonissari, mille eest sai autor ajakirja igakuiselt väljaantava noore kunstniku preemia Hot Step Award. Praeguseks on ilmunud juba 696 "Naruto" manga osa ja seiklus hakkab lõpule jõudma. Oma suurimaks mõjutajaks peab noor kunstnik Akira Toriyamat, kes on loonud sellised kuulsad mangasarjad nagu "Dr. Slump" ja "Dragon Ball".

Mangad

"Naruto" pilootosa (avaldatud ajakirjas Akamaru Jump)
"Naruto" (avaldatud ajakirjas Weekly Shonen Jump)
"Mechanism" (avaldatud ajakirjas Akamaru Jump)

Pildiraamatud

"Uzumaki", Masashi Kishimoto
Karl Hugo Akel

Karl Hugo Akel (27. oktoober (vkj 15. okt) 1878 Kavastu vald, Tartumaa – 25. detsember 1942 Tallinn) oli eesti jalgpallur, sporditegelane ja spordifotograaf.
Karl Hugo Akel sai hariduse vallakoolis ning hiljem õppis Tallinnas omal käel fotograafiat.
Oli spordiosakonna esimees (1911–1914) ja jalgpallimeeskonna eestvedaja. Mängis jalgpalli Kalevi meeskonnas, oli seltsi eluaegne liige.
Oli jalgpalliliidu asutajaid (1921) ja juhatuse liige. Jalgpallikohtunikuna juhtis 1921 esimest Eesti-Rootsi maavõistlust Tallinnas. Alates 1912. aastast tegi fotograafina kaasa peaaegu kõigil Eesti tähtsamatel võistlustel, olnud ajalooliselt unikaalsete spordifotode autor. 
Osales Esimeses maailmasõjas lennuväefotograafina ja Vabadussõjas Kalevlaste malevas rindefotograafina.
Malle Leht

Malle Leht (neiuna Arend; sündinud 11. detsembril 1953 Tartus) on eesti botaanik; filosoofiadoktor (Ph.D; 1997).

Elukäik

Aastal 1972 lõpetas ta Tartu 2. Keskkooli ja aastal 1977 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal. 
Aastast 1977 töötab ta EPMÜ Zooloogia ja Botaanika Instituudis. Aastatel 1992–1998 oli ta Tartu ülikoolis ja 1992–1995 EPMÜs õppejõud.

Teadustöö

Oma teadustöös on ta eeskätt uurinud roosõieliste (Rosaceae) ja liblikõieliste (Fabaceae) bioloogiat, eriti süstemaatikat ja morfoloogiat. 
Ta on üks 1998. aastal ilmunud "Eesti punase raamatu" autoreid, samuti osalenud teose "Balti floora" koostamisel ning 1999. ja 2007. aastal avaldatud "Eesti taimede määraja" toimetaja.

Isiklikku

Tema isa oli meditsiiniteadlane Ülo Arend (1928–1991), ema Õie Arend (1927–2017) oli Tartu Ülikooli arstiteaduskonna lõpetanud mikrobioloog, vend Andres Arend on Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professor.
Greenupi maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1803. aastal.