google/wiki40b huggingface dataset:
Põhjadraama

Ajalugu

]

I. «Kasvulava»

18. märtsil 2000 Glehni lossis.

II. «Kloon»

24. märtsil 2001 Kodulinna majas.

III. «Taevas ja põrgu»

16. märtsil 2002 Nõmme Kultuurikeskuses.

IV. «Kevad südames»

22. märtsil 2003 Seewaldi klubis.

V. «Väike juubel»

20. märtsil 2004 Tallinna Ühisgümnaasiumis.

VI. «Seitse»

2005. aastal Glehni lossis.

VII. «Anna tuld!»

11. märtsil 2006 Glenhi lossis.

VIII «Rööpad koopas»

10. märtsil 2007 Glehni lossis.

IX «Kultuuripuur»

5. märtsil 2008 Glehni lossis.

X «Maskiball»

21. märtsil 2009 Glehni lossis.

XI «Metamorfoosid»

20. märtsil 2010 Glehni lossis.

XII «Täiskuu»

19. märtsil 2011 Glehni lossis.

XIII «Kolmteist Draakonit»

23. märtsil 2012 Glehni lossis.

XIV «Elu pärast lõppu»

23. märtsil 2013 Kirjanike Liidu majas.

XV «Hõbeajastu»

22. märtsil 2014 Maarjamäe lossis.

XVI «Maagiline muinasjutuöö»

14. märtsil 2015 TTÜ Tudengimajas.

XVII «Tsirkus sinus eneses»

19. märtsil 2016 TTÜ Tudengimajas.

XVIII «Nukuteater»

18. märtsil 2017 Hopneri Majas.

XIX «Tummfilm»

21. aprillil 2018 Põhjala Roosikrantsi seltskorteris (Roosikrantsi 8b).
2018. aasta Põhjadraama erines varasematest selle poolest, et võistlustules olid lavastuste asemel lühifilmid. Mindi tagasi Eesti Vabariigi esimese iseseisvusperioodi ajastusse. Bänd mängis 1920ndate ja 1930ndate muusikat ning pakuti ajastukohast sööki-jooki. Oodati kõiki külalisi ajastukohaselt riietuna.
Igal akadeemilisel organisatsioonil oli võimalus osaleda lavastuse või lühifilmiga, soovi korral mõlemaga. Seekordseks teemaks oli "Tummfilm", oodati ka must-valgeid lühitummfilme. Lavastused ja filmid ei pidanud olema Eesti Vabariigiga seotud.
Lühifilmide ja etenduste pikkus oli 10-20 minutit.
Triin Koch

Triin Koch (sündinud 13. mail 1975 Võrus) on eesti koorijuht. 
Ta lõpetas Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli dirigeerimise erialal 1997. aastal (Vaike Uibopuu klass). Aastatel 1997–2001 õppis ta kooridirigeerimise erialal Eesti Muusikaakadeemias professor Kuno Arengu käe all. Lõputöö Vivaldi "Gloria" kandis ta ette Tartu Ülikooli Akadeemilise Naiskooriga.
Eesti Muusikaakadeemias koorijuhtimise magistriõppe lõputööna 2004. aastal juhatas Triin Koch Pergolesi "Stabat Materit". Teost esitasid Tartu Ülikooli Akadeemiline Naiskoor, orkester ja solistid.
Praegu juhatab Triin Koch lisaks TÜ Akadeemilisele Naiskoorile ka TÜ Akadeemilise Naiskoori Tallinna vilistlaskoori ja Tartu Ülikooli Kammerkoori. Nii 2007. aasta suve X noorte laulupeol kui ka 2009. aasta üldlaulupeol oli Triin Koch naiskooride dirigent. 2011. aastal toimunud XI noorte laulu- ja tantsupeol "Maa ja ilm" oli ta neidudekooride ja 2014. aastal toimunud XXVI üldlaulupeol naiskooride liigijuht.
Kalmõkkia Vabariigi lipp

Kalmõkkia Vabariigi lipp on Venemaa Föderatsiooni kuuluva Kalmõkkia Vabariigi lipp.
Lipp võeti kasutusele 11. juunil 1996.

Lipu kirjeldus

Kalmõkkia Vabariigi lipuks on ristkülikukujuline kollane kangas, mille keskel on sinine sõõr, sõõri keskel on aga valge lootos kaheksa õielehega.
Lipu proportsioonid on 1:2.

Sümbolite tähendused

Kollane väli lipul tähistab rahva usku, nende nahavärvi ja päikest. Sinine sõõr koos lootoseõiega sümboliseerib teed helgesse tulevikku, õitsengut, heaolu ja õnne kalmõki rahvale. Lootose viis ülemist õielehte tähistavad viit mannert, neli alumist aga Kalmõkkias elavaid rahvaid, kes soovivad elada sõpruses kõigi maailma rahvastega.
Johannes Jakob Sege

Johannes Jakob Sege (ka Johannes Jakob Segius; 1618 Langensalza – 3. detsember 1679) oli Eesti vaimulik.
Sege sündis Langensalzas (praeguse haldusjaotuse järgi Unstrut-Hainich-Kreisis, Tüüringi liidumaal). Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 5. juulil 1642) Königsbergi ülikoolis.
Ta oli aastatel 1645–1657 Pärnu Eliisabeti koguduse abiõpetaja ja 1658–1679 Pärnu Nikolai koguduse ülemõpetaja.

Isiklikku

Tema poeg Sigismund Sege oli Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja.
Melanie Thornton

Melanie Janene Thornton (13. mai 1967 – 24. november 2001) oli Ameerika poplaulja, kes sai kuulsaks Saksamaal tantsugrupiga La Bouché ning saavutas 1990. aastatel edu singlitega "Be My Lover" ja "Sweet Dreams". Ta tegi edukat soolokarjääri ka Saksamaal. 
Tema hitid on veel "Love How You Love Me", "Wonderful Dream", "Memories", ja "Heartbeat".
Thornton hukkus lennuõnnetuses Šveitsis Bassersdorfi lähedal.
Tatarstani Vabariigi lipp

Lipu kirjeldus

Tatarstani vabariigi lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud valge horisontaalse kitsa laiuga roheliseks (ülemine) ja punaseks (alumine) väljaks. Valge laiu laius moodustab 1/15 lipu laiusest.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 1:2.

Sümbolite tähendused

Ametliku tõlgenduse järgi sümboliseerib roheline (koobaltroheline) kevade rohelust ning looduse tärkamist, valge puhtust ja punane (kaadmiumpunane) küpsust, energiat, elu ning jõudu.
Hải Phòng

Hải Phòng on linn Vietnami põhjaosas Hồng Hà deltas.
Linna geograafilised koordinaadid on 20° 51′ N, 106° 41′ E.
Hải Phòngis elas 2009. aasta rahvaloenduse järgi 1 884 685 inimest. Ta on elanike arvult Vietnami kolmas linn.
Hải Phòng on Vietnami põhjaosa tähtsaim sadamalinn ja populaarne turismi sihtpunkt.
Kalju mõis

Kalju mõis (saksa keeles Kaljo, Groß-Kaljo) oli rüütlimõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõisa asukoht Lääne maakonda Lääne-Nigula valda. Maastikul ei ole mõisast jälgi säilinud.
Gustav II Adolf andis 25. septembril 1614 kuus adramaad ja hiljem veel kaks adramaad Suur-Kalju külast aadlik Gerhard Hünninghusenile.
Mõisa omanikud olid Dellingshausenid ja hiljem Buxhoevedenid.
Mõis riigistati 25. oktoobril 1919.
Ökonomeetria

Ökonomeetria on majandusteaduse haru, mis tegeleb majanduslike nähtuste mõõtmise ning nendevaheliste seoste kvantitatiivse kirjeldamisega. Teoreetilise ökonomeetria all mõistetakse vastavate meetodite arendamist.
Ökonomeetria on lähedalt seotud statistikaga, mõnes mõttes ongi tegu ühe rakendusstatistika haruga.
Eufrat

Eufrat (kurdi Çemê Feratê, türgi Fırat, araabia الفرات (Al-Furāt)) on jõgi Edela-Aasias, kogupikkus umbes 2800 km. Saab alguse Kagu-Türgi mägialadel. Seal on jõe ülemjooksule rajatud hüdroelektrijaamu, mille veehoidlad on olulised piirkonna niisutuspõllundusele. Edasi läbib jõgi Süüria ja Iraagi, valgla on 10-11 korda suurem kui Eesti.
Mesopotaamias voolab jõgi settelisel tasandikul, mis on üks maailma vanimaid asustusalasid ja kultuuri hälle (Sumer).
Eufrati ja Tigrise ühiseks suudmejõeks on Pärsia lahte suubuv Shaţţ al-‘Arabi jõgi.
Johann Georg von Grünewaldt

Johann Georg von Grünewaldt (5. september (vkj 25. august) 1763 Koigi mõis – 9. oktoober (vkj 27. september) 1817 Tallinn) oli Eestimaa poliitik ja mõisnik.
Johann Georg von Grünewaldt sündis Väike-Kullamaa, Ahula ja Koigi mõisniku Johann Adam von Grünewaldti (1719–1792) ja Katherina Elisabeth von Stackelbergi (1734–1816) pojana.
Grünewaldt teenis Venemaa sõjaväes, kus sai majori auastme. Hiljem oli ta Järvamaa meeskohtunik, kreisisaadik ja aastail 1815–1817 Eestimaa maanõunik.
Talle kuulusid Koigi, Ahula ja Esna mõis ning ta rentis veel Laimetsa ja Jalametsa mõisa.
The Tulip

Ajalugu

Ehituse eest vastutab arhitektuuri- ja projekteerimisfirma Foster+Partners. Torni korrustele ei ole planeeritud kontoriruume, peamine eesmärk on turismiatraktsioon. Tulip sai ehitusloa 2. aprillil 2019. Plaanikohaselt algab ehitamine 2020. aastal  ja torn valmib 2025. aastaks.
Planeeringu algatamise taotlus esitati City of Londoni planeerimisasutusele 2018. aasta 19. novembril. 2018. aasta detsembris läbi viidud küsitluse tulemused näitasid, et kaks kolmandikku Londoni elanikest arvasid, et Tulip on atraktiivne täiendus Londoni vaatamisväärsustele. Küsitlus viidi läbi 1011 Londoni elaniku seas.
PzH 2000

PzH 2000 (Panzerhaubitze 2000) on Saksamaal valmistatud 155 mm soomustatud liikursuurtükk.

Kirjeldus

PzH 2000 töötati välja Saksamaal firma Krauss-Mafei Wegmanni ja Rheinmetalli poolt 1990-ndate lõpuks. Sellest ajast alates on tegemist ühe moodsaima suurtükiväerelvaga maailmas. Hiljem on töötatud välja ka parandatud versioon PzH 2000 A1, kus on likvideeritud algseid puudusi. 
Masin omab täielikku navigatsioonivõimet, mis võimaldab igal ajal määrata otse käigult täpsed asukoha koordinaadid ilma positsiooni geodeetiliselt ette valmistamata. Lasketegevuse vaheajaks saab aga alati kiirelt varjuda. Samuti on autonoomne laskeandmete arvutussüsteem, andmesidesüsteem, automaatne laskemoona etteandmise ja laadimise süsteem ning torni automaatne suunamissüsteem. Käsitsi tuleb laskmise ajal rauda laadida vaid laengud. Kõiki automaatsüsteeme on väljalangemise korral võimalik dubleerida manuaalselt. Katusele on võimalik paigutada lisasoomus kobarlaskemoona mõju vastu. Erilaskemoonaga on saavutatud laskekaugus üle 50 km. Masina puuduseks on võrdlemisi suur kaal ja üsna keerukas hooldus. 
Haubitsaid on edukalt kasutanud Hollandi ja Saksa väed operatsioonil Afganistanis.
Georg Philipp August von Roth

Georg Philipp August von Roth (8. oktoober 1782 (teistel andmetel 1783), Tartu – 15. veebruar 1817, Tartu) oli Eesti keeleteadlane; ühtlasi eesti ja soome keele lektor Tartu Ülikoolis.
Georg von Roth õppis aastatel 1802-1806 Tartu Ülikoolis ning töötas aastatel 1810-1817 ülikoolis eesti ja soome keele lektorina. Osales oma isa praost Johann Philipp von Rothi abilisena "Tarto maa rahwa Näddali Lehe" trükkitoimetamisel ja selle jaoks artiklite tõlkimisel välismaa  lehtedest. Andis 1814 välja võru-tartukeelse aabitsa, millest ilmus neli kordustrükki. Noore õppejõu ootamatu surma puhul külastas tema vanemaid Kanepis ja perekonda Pilkuses Tartu Ülikooli rektor G. F. Parrot,  kõik tema meessoost järeltulijad kolmes põlves õppisid Tartu Ülikoolis ja said ülikooli senati/nõukogu otsusega õppetoetust isa teenete tõttu.
On maetud Vana-Otepää kalmistul asuvale Rothide perekonnakalmistule.

Isiklikku

Tema vanemad olid vaimulik Johann Philipp von Roth ja Beata Katharina Seefels.

Elulugu

Georg Philippe August von Roth oli baltisakslane ja Johann Philipp v R-i poeg.
Õppis 1802–03 ja 1806 TÜ-s (matrikkel nr 4) ning 1803–06 mitmes Saksamaa ülikoolis teoloogiat. 1806 abistas oma isa "Tartomaa rahva Näddali-Lehe" väljaandmisel. Oli 1806–09 Otepääl koduõpetaja ja 1810–17 TÜ eesti ja sm keele lektor. Koostanud lõunaeestikeelse aabitsa.
Simone Signoret

Simone Signoret [sim'oon sinjor'ee] (õieti Simone Henriette Charlotte Kaminker; 25. märts 1921 Wiesbaden, Saksamaa – 30. september 1985 Autheuil-Anthouillet, Normandia, Prantsusmaa) oli prantsuse näitlejanna.
Nimi "Signoret" on ema neiupõlvenimi.
Tema esimene abikaasa oli filmirežissöör Yves Allégret, kellega tal on tütar Catherine Allégret, kes on samuti näitlejanna.
Tema teine abikaasa oli laulja ja näitleja Yves Montand.
1959 sai ta Oscari parima naisosatäitmise eest filmis "Room at the Top".
Ta suri vähki ning maeti Pariisi Père-Lachaise'i kalmistule.
Soolõime teaduses

Soolõime teaduses (inglise keeles gender mainstreaming in science) tähendab, et erinevate teadust puudutavate poliitikate, meetmete, tegevuskavade ja otsuste planeerimisel ning rakendamisel arvestatakse regulaarselt nende mõjudega nii meestele kui ka naistele.
Soolõime printsiibi järgimine teaduses tähendab, et teaduspoliitika kujundamisel võetakse süsteemselt arvesse mõlema soo olukorda, huve, vajadusi, kogemusi, nii et kumbagi sugupoolt ebasoodsamasse olukorda ei seata. Soolõime ei tähenda, et püüdlused on suunatud naistele võimalikult suuremate õiguste saamiseks, vaid naiste ja meeste võimaluste tasakaalustamisele. Sooline tasakaal teaduses ei ole oluline vaid õigluse ja võrdsuse eesmärkidel, vaid see aitab vähendada juba olevat ja tulevikus pigem kasvavat nõudlust kõrgetasemelise tööjõu järele Euroopas sh Eestis. Seega efektiivistub (tööjõu) ressursikasutus, mille tähtsus seoses riikidevahelise pideva konkurentsiga kvalifitseeritud tööjõu järele pidevalt kasvanud . Seeläbi toetab sooline tasakaal tööhõivet ning majanduskasvu. Soolise aspekti arvestamine teaduses toetab ka sooliselt tasakaalustatumaid teaduslahendusi (nt mõlema soo vajadusi paremini arvestavate tehnoloogiate, ravimite, sotsiaalsete lahenduste jne väljatöötamist), mis kaasab seeläbi rohkemaid ühiskonnagruppe ning viib inimesekesksema ühiskonnani.

Soolise tasakaalu ja soolõime olukord Euroopa ja Eesti teaduses

Soolise tasakaalu ja soolise võrdsuse hindamist ning sooaspekti arvestamist teaduses on hakatud järjest enam läbi viima, eriti viimasel kümnendil on suurenenud sugude tasakaalu ja nende vajadusi analüüsivate uuringute arv. Kuigi teema on järjest enam tähelepanu saanud, on edusammud riigiti ning teadusvaldkonniti väga erinevad. Kuigi Euroopa Liidu riikides on doktorikraadi omandanud naiste ja meeste osakaalud ligikaudu võrdsed (Eestis 2015. aasta seisuga 51,4% naisi; EU28 2013. aasta seisuga 47,1% naisi), siis nais- ja meesteadlaste hilisemates karjäärietappides on suured erinevused. Naiste üheks suurimaks probleemiks paljudes Euroopa Liidu riikides sh Eestis on vähene osakaal kõrgematel akadeemilistel positsioonidel, samuti esineb seletamatut palgalõhet . Sooaspekti arvestamise hindamismetoodikates esineb aga jätkuvalt palju küsitavusi, mistõttu selle hindamine on raskendatud.
Sense and Sensibilia

"Sense and Sensibilia" on John Langshaw Austini filosoofiline raamat.
See ilmus esimest korda 1962 Oxford University Pressi väljaandel. Raamatu pani kokku George Warnock Austini Oxfordi ülikoolis peetud loengute märkmete põhjal.

I

Autor vastustab traditsioonilist õpetust, et "me mitte kunagi ei näe ega taju (ega "aisti") mingil muul moel, või vähemalt ei taju ega aisti kunagi otseselt, materiaalseid objekte (või materiaalseid asju), vaid ainult meelteandmeid (või meie enda ideid, muljeid, aistinguid (sensa), meeltetajumusii, pertsepte jne)". See vaade esineb teiste seas Herakleitosel, René Descartesil ja George Berkeleyl. Autor diskuteerib põhiliselt Alfred Ayeriga ("The Foundations of Empirical Knowledge"), samuti H. H. Price'iga ("Perception") ja George Warnockiga ("Berkeley").
See vaade on ülelihtsustamise (sõnade tähenduse ebapiisava uurimise) tagajärg. Ka selle õpetuse eitus oleks ülelihtsustamine. Juba küsimuseasetus on eksitav: nii "meelteandmed" kui ka "materiaalsed objektid" on kahtlased. Me tajume paljusid erinevaid asju (sulepead, vikerkaared, järelkujutised, pildid kinoekraanil). Seda mitmekesisust taandada saab paremal juhul teaduslikult, mitte filosoofiliselt. Asi pole vastuses, mis laadi asju me tajume, vaid lahtisaamises sellistest illusioonidest nagu illusiooniargument. Selleks tuleb paljastada hulk ahvatlevaid eksijäreldusi ja varjatud motiive.
Harilik metsvits

Kirjeldus

Maapealse varre kõrgus on 25–100, harva 120 cm. Metsvitsa lehed on süstjad ja paiknevad varrel kas paarikaupa vastakult või männastena. Varre allosas on lehtede asemel pruunikad soomused. 
Kollased õied moodustavad püstise varre tipuosas liitõisiku. Õis on 20–23 mm läbimõõdus, radiaalsümmeetriline. Õievalem on K⁵C⁵A⁵G¹. Emakas asub õiepõhjast kõrgemal. Õied on homogaamsed, mis tähendab, et tolmukad ja emakas saavad ühel ajal suguküpseks. Õitseaeg kestab juunist augustini.
Viljaks on viieosaline kupar. Seemned selles on umbes 1 mm pikkused.
Seemned võivad levida mitmel viisil. Loomad võivad neid koguda ning peita urgudesse, kus seemned idaneda ja kasvama minna võivad. Tuul võib seemneid laiali puhuda. Kui seeme vette kukub, võib ta nädal aega vees ujuda ja ikkagi idanemisvõime säilitada.
Metsvits on hemikrüptofüüt ehk teisisõnu elab ta ebasoodsa aastaaja üle vahetult maapinna lähedal asuvate pungade najal, aga taime maapealne osa närbub ja kasvab hiljem uuesti.

Kasvukoht ja levila

Kasvukohana eelistab metsvits (liig)niiskeid muldasid. Näiteks leidub teda lodudes, soode ligidal ja veekogude kaldail.
Levila ulatub Euroopa metsavööndis Vahemere maadest kuni Põhja-Aasiani. Eestis on metsvits sage.

Kasutamine

Rahvameditsiinis on metsvitsa kasutatud skorbuudi, kõhulahtisuse, palaviku ja haavandite raviks. Toimeained on askorbiinhape ja saponiinid.
Autonoomia

Autonoomiad NSV Liidus

NSV Liidu autonoomseteks üksusteks olid autonoomsed nõukogude sotsialistlikud vabariigid, autonoomsed oblastid ja autonoomsed ringkonnad.
Stuart Kauffman

Stuart Alan Kauffman (sündinud 28. septembril 1939) on Ameerika bioloog ja keerukate süsteemide uurija. 
Ta on tegelenud iseorganiseeruvuse teooriaga, teoreetilise bioloogiaga ning teadusfilosoofiaga.
Ta on põhjendanud, et iseorganiseeruvus on evolutsioonis vähemalt sama tähtis faktor kui looduslik valik. Koos elu tekkega on toimunud radikaalne emergentne muutus, kus ilmuvad elu poolt loodud reeglipärad, mis küll alluvad füüsikaseadustele, kuid pole neist tuletatavad. 
28. aprillil 2012 esines Stuart Kauffman ühe peaesinejana Tartus toimunud ESSSATi konverentsil "What is Life?" ja viis päev varem läbi seminari Tartu Ülikooli semiootika osakonnas.
Vello Saul

Vello Saul (20. aprill 1903 Sangaste – 9. august 1963 St. Rafael, USA) oli eesti advokaat.
Ta lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, Korporatsioon Vironia vilistlane.
Vello Saul osales Vabadussõjas, sai haavata. Pärast ülikooli lõpetamist oli ta vandeadvokaat Karl Silla abi, alates 1938. aastast vandeadvokaat Tallinnas, ühtlasi Maatööliste ja Väikemaapidajate Koja peasekretär. 
1940. aastal põgenes ta Soome, naasis 1941. aastal Erna salga koosseisus, põgenes Rootsi 1944. aastal.
Tema isa oli Valga maavanem Jaan Saul.
San Salvadori saar (Galápagose saared)

San Salvador ehk Santiago on saar Vaikses ookeanis, üks Galápagose saartest. Pindala 585 ruutkilomeetrit. Saar on künklik, kõrgus kuni 907 meetrit. 
Kuulub Ecuadorile.
Aleksander Jakovlev

Elulugu

Jakovlev kasvas üles Pärnus. Ta lõpetas 1977. aastal Pärnu kaugõppekeskkooli ja õppis aastatel 1979–1984 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis (ERKI-s). Õpingute järel tegutses Aleksander Jakovlev tööstusdisaineri, arhitekti ja sisearhitektina. Aastatel 1988–1990 töötas Jakovlev arhitektuuribüroos EStuudio ning 1991. aastast oma büroos Rekadents. 1984. aastast töötab ta ERKI-s, nüüdses Eesti Kunstiakadeemias, arhitektoonika ja rakendusesteetika õppejõuna.

Looming

Aleksander Jakovlevi esimene isikunäitus toimus 1989. aastal Tallinna Kunstihoone galeriis, tollases Salongis. Ta on loonud õlimaale ja graafikat, kujundanud valgusteid, mööblit, mitmesuguseid seadmeid, graafilisi kasutajaliideseid, samuti loonud interjööre, lavakujundusi ja kostüüme. Jakovlev on projekteerinud eramuid, näiteks Tartus Arhitekti tänav 22. Aastate vältel on ta võtnud ajakirjanduses sõna kunsti ja ühiskonnaelu teemadel.
Eesti Kunstiakadeemias on ta loonud õppeained tootesemantika (1986), inimkeskkonna (tehiskeskkonna) arheoloogia (1995) ja arhitektuuri rakendusarhitektoonika (1997). Jakovlev on tehiskeskkonna teooria autor.
Jakovlev on Eesti Kunstnike Liidu, Eesti Disainerite Liidu (1989. aastast) ja Eesti Sisearhitektide Liidu (1995. aastast) liige.

Isiklikku

Aleksander Jakovlevi vend on kultuuritegelane, endine näitleja ja kultuuriajakirjanik Viktor Kaarneem (sündinud Jakovlev).
Mina-sõnum

Mina-sõnum (ingl I message) on selge eneseväljendus − kõige otsesem ja selgem tee ennast teistele arusaadavaks tegemiseks.
Selge eneseväljendus on kehtestava käitumise põhikomponent.

Ajalugu

Keel on üks kõige võimsamaid kontakti loomise vahendeid. Inimesed on oma arvamustest, vajadustest jms teada andnud eri viisidel. Näiteks peeti kaua aega viisakaks hoiduda mina-sina-dialoogis rääkija ja kuulaja otsesest nimetamisest. Selle asemel kasutati (ja kasutatakse kohati veel tänapäevalgi) alistuvale käitumisele omaseid keelelisi vorme.
1960ndatel peeti sõna mina sagedast kasutamist enesekesksuse näitajaks. Pärast seda on nii kõnes kui kirjas toimunud muutus, mille tulemusena endast mina-vormis rääkimine ja kirjutamine on saanud laialt levinud tavaks.
Suhtlemise seisukohalt on esmatähtis saada mina-sina ootustes selgust kohe esimese kuulmise või lugemise ajal. (nt Mõtlen selle üle homseni, nii et sa võid praegu koju minna.)

Mina-sõnum ja kuulamine

Asudes mõttes koostama kehtestavat sõnumit (mina-sõnumit), on oluline kõigepealt kindlaks teha, kellel on probleem. Seda mõistes selgub kohane suhtlustehnika: kas alustada teise osapoole kuulamisest või oma kehtestava mina-sõnumi väljaütlemisest. Kolmeosaline mina-sõnum on vaid üks, tavaliselt esimene osa muutuse protsessis.
Kehtestavas käitumises on mina-sõnumi vältimatu kaaslane aktiivne kuulamine.

Mina-sõnumi mõju suurendamine "käiguvahetuse" abil

Kuigi mina-sõnumi ütleja hoiak on heatahtlik ja ta käitub väljapeetult kehtestavalt, võib käitumise muutmise soov teises osapooles esile kutsuda ebamugavust ja isegi teatud määral vaenulikkust. Et emotsionaalset temperatuuri enam mitte tõsta, on tark tema vastuväited ära kuulata ja ümber sõnastada, kuid seejärel oma sõnumit kindlameelselt korrata. Seda suhtlustehnikat nimetatakse käiguvahetuseks.
Imastu mõis

Ajalugu

Imastu (Mennekorwe) mõisa mainiti esmakordselt 1447. aastal. 
1830. aastal pärisid mõisa krahv Gustav Diedrich von Rehbinderi surma (1826) järel tema pärijad: tütar Juliana (Julie) Magdalene Clod von Jürgensburg ja poeg krahv, Carl von Rehbinder, kuid nende omavahelisel kokkuleppel sai haagikohtunik Carl Gustav von Rehbinder Jõetaguse, Udriku, Polli, Imastu, Neeruti, Võduvere, Vandu, Pala, Venevere, Luusiku ja Käravete mõisade omanikuks, makstes selle eest kompensatsiooniks 335 000 hõberubla.
Krahv Carl Gustav von Rehbinderi surma järel (1851) päris Polli, Udriku ja Imastu mõisad testamendi põhjal tema poeg krahv Reinhold Fabian krahv Rehbinder, kes oli ka aastail 1878–1881 Eestimaa rüütelkonna peamees.
Krahv Reinhold Fabian von Rehbinderi surma järel (1905) oli Imastu mõisa pärijaks 1906. aastast tema poeg Heinrich Karl Eduard von Rehbinder, kellele kinnistati ka Pala ja Udriku mõisad.
Mõisale kuulus 2021,1 hektarit mõisamaad ja 2043 hektarit lahutatud üksusi.
Mõis kuulus kuni võõrandamiseni 1919. aastal Rehbinderitele ning neile kuulus ka naabruses asuv Udriku mõis, mõisate viimane võõrandamiseelne omanik oli krahv Heinrich Reinhold Rehbinder.

Mõisast valdadeks

1866. aastal moodustati Imastu mõisale kuulunud maadest: Kadrina kihelkonda kuulunud Undla vald (Undel) ja Imastu vald (Mönnikorb). 1893. aastal liideti Imastu vald Undla vallaga ühiseks Undla vallaks. Mõisasüda asus 1913. aastal Undla vallas.

Mõisahooned

Mõisa peahoone arhitekt oli Friedrich Modi, kelle 1880ndate alguses projekteeritud väike ühekorruseline kõrge sokli ning mezzanino'na mõjuva pealisehitisega historitsistlik kivimaja, suhteliselt rikkaliku krohvdekooriga (profileeritud karniisid, aknapealised jne). Esifassaadi ilmestab kolmnurkfrontooni ja suurte kaarakendega esik, millest laskub pargi suunas lai trepp; räästakarniiside all on rida väikesi ümaraknaid. Viilkatuse ja keskosas asuvate kaarakendega hoone valmis 1882. aastal. 
20. sajandi algul lisati hoone parempoolsesse otsa puhta vuugiga madalam punastest tellistest tiibehitis. 
Mõisast on säilinud hulk kõrvalhooneid. Neist esinduslikem on peahooneesise väljaku äärne üheksa kaaravaga ait 18. sajandi lõpust. Mitu kõrvalhoonet on suurel määral ümber ehitatud.

Tänapäev

Mõisasüdames asus aastaid hooldekodu. Tänapäeval on see kolinud lähedal asuvasse uude korpusse ja mõisahoone on eravalduses. 
Imastu mõis ja selle kõrvalhooned on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Marilyn Waltz

Marilyn Ardith Waltz (abielus Marilyn Ardith Jordan; 5. november 1931 Waukesha, Wisconsin – 23. detsember 2006 Medford, Oregon) oli ameerika modell ja näitlejatar.
Ta oli esimene, kes poseeris Playboy posteritüdrukuna kolmel korral (hiljem kordas seda Janet Pilgrim). Waltz oli postril veebruaris 1954, aprillis 1954 ja aprillis 1955. Kui Waltz esimest korda ilmus posteritüdrukuna Playboys, esitleti teda nime all Margaret Scott. Kuni 1990ndate keskpaigani arvati, et Playboys oli poseerinud kaks eri isikut. Alles siis märkas Hugh Hefner, kes parasjagu koostas raamatut "The Playmate Book", nende fotode vahel suuri sarnasusi. Hiljem, kui Hefner avaldatud raamatus selle üle spekuleeris, teatas Waltz, et tegelikult esimest korda poseeriski ta nime Margaret Scott all.
Waltz oli ka laulja ja näitleja. Enne Playboys poseerimist oli ta olnud muudegi meesteajakirjade modell. Hiljem töötas ta mitmes kinnisvarafirmas, kuni aastal 1996 läks pensionile.