Poseni suurhertsogkond

Taust

Algselt Poola kuningriigi osa, kattus see ala suuresti Suur-Poolaga. 17. sajandi keskpaigas tõid hävingut sissetunginud Rootsi väed ("Uputus"). Territooriumi idaosa võttis Poola jagamiste ajal Preisi kuningriik; esimese jagamisega (1772) võttis Preisimaa vaid Netze ringkonna piki Noteći (saksa: Netze) jõge. Preisimaa lisas ülejäänu teise jagamisega aastal 1793. Preisimaa kaotas lühikeseks ajaks kontrolli Kościuszko ülestõusu ajal aastal 1794.
Esialgu hallati seda kui Lõuna-Preisimaa provintsi. Poolakad olid Napoleon I peamine liitlane Kesk-Euroopas, osaledes 1806. aasta Suur-Poola ülestõusus ja varustades vägedega tema kampaaniaid. Pärast Preisimaa kaotust Napoleoni Prantsusmaale loodi Tilsiti rahuga aastal 1807 Varssavi hertsogiriik.

1815–1830

Viini kongressi järgi, mis korraldati pärast Napoleoni langust aastal 1815, läks osa Poola jagamistega saadud Preisi territooriumist Venemaale. Ülejäänust loodi Poseni suurhertsogkond, mis pidi nimeliselt olema autonoomne provints Hohenzollernite võimu all "poola rahvuse, kultuuri ja keele vaba arenemise" õigusega ja oli väljaspool Saksa Liitu. Algselt tuli suurhertsogkonnaga liita Chełmno ja Toruń. Kuid Preisimaa taganes sellest Viini kongressi lubadusest. Sel ajal oli Poznańi linn halduskeskus ja asehalduri, "Poznańi vürsti Antoni Henryk Radziwiłłi" asukoht. Tegelikkuses sai haldusvõimu piirkonna üle Preisimaa provintsiaalne Oberpräsident Joseph von Zerboni di Sposetti, kes oli saksa rahvusest preislane.
Poola territooriumite ülevõtmise alguses Preisimaa poolt sisaldas poolakate diskrimineerimine ja represseerimine nende ligipääsu vähendamist haridus- ja kohtusüsteemile. Preisi ametnikud tuvastasid saksastamise kõrgema kultuuri eduks madalama üle. Seetõttu diskrimineeris kohalik haldus poolakaid. Pärast 1824. aasta katseid kiirendati saksastamist koolisüsteemis ja valitsus keeldus loomast Poola ülikooli Poznańis. Poola poliitikud avaldasid Preisi poliitika vastu protesti ja asutasid salajase, patriootliku Poola organisatsiooni Towarzystwo Kosynierów (Vikatimeeste ühingu). Poolakate vastupanu aktiivsus põhjustas vastutegevuse Berliinist, kus peeti kohut seoses suurhertsogkonna poolakate ja Venemaa valitsetud Kongressi-Poola poolakate vaheliste sidemetega.

Religioon

Vastavalt 1825. aasta statistikale oli rahvastikust 65,6% katoliiklased, 28,1% protestandid ja 6,3% juudid. Katoliku kogudused moodustasid osa Gnesen-Poseni kirikuprovintsist, mida juhtisid Poola priimased; katoliku jurisdiktsioon moodustus aastal 1821 Gniezno ja Poznańi peapiiskopkondade liitmisega, mis lahutati taas aastal 1946. Lõviosa luterlikke ja kalvinistlikke kogudusi sai pärast 1817. aastat Poseni kirikuprovintsi osaks Preisimaa evangeelses kirikus, kogudused säilitasid tavaliselt oma eelnenud eraldi usutunnistuse. Seoses mõnede luterlaste jätkuva vastupanuga preisi kirikute liidu halduse vastu tekkis aastal 1841 Preisimaa evangeelne luterlik kirik (mida valitsus tunnistas aastal 1845), kuhu kuulus umbes 3000 vana luterlast mitmest kogudusest suurhertsogkonna alal. Juutide usuelu oli organiseeritud umbes 130 kogudusega, mis asusid kogu suurhertsogkonnas. Kuna valitsus sallis judaismi, kuid ei tunnistanud seda, ei tekkinud suurhertsogkonnas juutide katusorganisatsiooni. Poseni juutide kolimist Preisimaale takistati enamasti aastani 1850, kui nad lõpuks naturaliseeriti.

Territoriaalne haldus

Suurhertsogkonna monarh, tiitliga Poseni suurhertsog, oli Hohenzollernist Preisimaa kuningas ja tema esindaja oli hertsog-kuberner (asehaldur): esimene oli vürst Antoni Henryk Radziwiłł (1815–1831), kes oli abielus kuninga nõo printsess Louisega. Kuberner võis anda nõu poola rahvuse küsimustes ja tal oli õigus panna veto haldusotsustele; kuid tegelikult omas kogu haldusvõimu provintsi Oberpräsident.
Preisi haldusüksust, mis kattis suurhertsogkonna territooriumi, kutsuti aastatel 1815–1849 Poseni suurhertsogkonna provints ja hiljem lihtsalt Poseni provints (saksa: Provinz Posen, poola: Prowincja Poznańska).
Suurhertsogkonna territoorium jagunes kaheks piirkonnaks (poola: Rejencja): Bromberg ja Posen, mille piirid peegeldasid eelnenud Varssavi hertsogkonna Bydgoszczi ja Poznańi departemange. Piirkonnad jagunesid algselt 26 ringkonnaks (saksa: Kreis(e), poola: Powiat(y)), mida juhtisid Landräte ("ringkonnanõunikud"). Hiljem jaotati need ümber 40 ringkonnaks pluss kaks linnaringkonda. Aastal 1824 sai suurhertsogkond ka provintsinõukogu (mõiste võeti kasutusele aastal 1827), kuid väikese haldusvõimuga, piirdus nõu andmisega. Aastal 1817 anti Kulmerland (Chełmno maa) Lääne-Preisimaale. 1820. aastatest oli suurhertsogkonnal parlament, Poseni suurhertsogkonna Seim.