google/wiki40b huggingface dataset:
Valeri Tšetvergov

Valeri Ivanovitš Tšetvergov (vene keeles Валерий Иванович Четвергов; sündinud 13. märtsil 1941 Svobodnõi linnas Amuuri oblastis) on Eesti NSV partei- ja riigitegelane ning Eesti ühiskonnategelane.
1958. aastast töötas ta treialina Kasahhi NSVs Petropavlovski linna ehitus- ja montaaživalitsuses "Santehstroi". 1959. aastal astus Valerian Kuibõševi nimelise Kuibõševi Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonda, mille lõpetas 1964.
Pärast kõrgkooli lõpetamist töötas ta NSV Liidu Keskmise Masinaehituse Ministeeriumi tuumatööstuse ettevõtetes. Oli aastatel 1964–1967 Suhhumi Teadusliku Uurimise Füüsika- ja Tehnikainstituudis insener-konstruktor.
1967. aastal viidi ta üle Narva Baltijetsi tehasesse, sest seal tegeleti tema väljatöötatud toodetega. Tehases töötas ta tehnilise kontrolli osakonna juhataja asetäitja ning juhatajana, hiljem oli ta direktori asetäitja ja peadirektor.

Tegevus Eesti NSV valitsusasutustes ja NLKP-s

NLKP liige 1970. aastast. On olnud ka Baltijetsi tehase parteikomitee sekretär.
Aastatel 1979–1982 oli ta Narva linna RSN TK esimees.
1982 oli ta EKP Narva Linnakomitee I sekretär.
EKP Keskkomitee liige.
Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu X ja XI koosseisu liige. Oli sealse tarbekaupade, kaubandus- ja teeninduskomisjoni esimees.

Iseseisvuse taastanud Eesti Vabariigis

1992. aastal ta vallandati Baltijetsi tehasest.
Valeri Tšetvergov on Narva vene kaasmaalaste ühingu üks korraldajaid ja rajajaid, ta on ühingu esimees. Samuti ta on Eestis asuvate Venemaa Kaasmaalaste Ühingute Liidu üks rajajaid ja Liidu esimehe asetäitja.

Isiklikku

Ta on abielus, tal on kaks tütart.
Põlva lipp

Põlva lipp oli Põlva maakonnas asuva Eesti linna Põlva lipp.
Lipp on kinnitatud 23. jaanuaril 1995.

Lipu kirjeldus

Ülalt algavad võrdse laiusega triibud; roheline, valge, sinine kuni keskkohani ja siis keskelt alla sinine, valge ja roheline. Kuna lipu keskel kohtuvad kaks sinist, moodustub nendest lai triip, mille keskel paikneb Põlva linna vapp.

Põhjendus

Lipu värvid viitavad linakasvatusele – pikka aega Põlva ümbruse talupoegadele peamiseks sissetuleku allikaks olnud tegevusele. Just linakasvatusest saadud tuludega hakkasid Põlva kihelkonna talupojad XIX saj. oma talusid päriseks ostma, see võimaldas omakorda pööratarohkem tähelepanu kultuurile ja kaubandusele, mille keskuseks sai Põlva. Värvid sümboliseerivad: roheline – lina vars, sinine – lina õis, valge – linakiust saadud toodang.
Brian Kobilka

Brian Kent Kobilka (sündinud 30. mai 1955 Little Fallsis Minnesotas) on Ameerika Ühendriikide biokeemik. 2012. aastal sai ta koos Robert Lefkowitziga Nobeli keemiaauhinna töö eest G-valguga seotud retseptorite uurimisel.
Brian Kobilka lõpetas Minnesota Dulthi Ülikooli keemia ja bioloogia eriala bakalaureusekraadiga ning sai meditsiinidoktorikraadi Yale'i Ülikoolist. Ta oli järeldoktor Duke'i Ülikoolis, kus tema juhendaja oli Robert Lefkowitz, ja uurija Stanfordi Ülikoolis. Aastail 1989–2003 oli ta uurija Howard Hughesi nimelises Meditsiiniinstituudis. Praegu töötab ta professorina Stanfordi Ülikooli Meditsiinikooli molekulaar- ja rakufüsioloogia ja -meditsiini osakonnas.
Koonga valla lipp

Koonga valla lipp on Pärnu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Koonga valla lipp.
Lipp kinnitati riigisekretäri poolt 26. aprillil 1996.
Lipu autoriks on Priit Herodes.

Lipu kirjeldus

Valla lipuks on ruudukujuline vapilipp, sinine kangas on ääristatud kahekordse äärisega, sisemine on valge ja välimine sinine. Lipu keskel on kollane tammeoks, mis koosneb kahest lehest ja kolmest tõrust.
Kandelipu suurus on 105×105 cm.

Põhjendus

Sinine värvus tähistab vallale iseloomulikke soid ja rabasid. Valge märgib paekivi. Kollane (kuldne) on Pärnumaa vapivärvus. Valge siseääris sümboliseerib paekiviaedu ja looduskaitseala. Tammeoks tähistab tugevust ja elujõudu. Tõrud rõhutavad tulevikulootust.
Koerlibliklased

Röövikud, nukud

Koerlibliklaste röövikud on enamasti kaetud teravate ogadega või pehmete näsadega ning tumedalt värvunud. Ogad ja näsad on selleks, et väiksemad loomad-linnud ei suudaks neid korraga alla neelata. Röövikud elavad rohttaimedel, põõsastel või puudel, vahel seltsingutena.
Nukud on rippnukud, kinnitunud tagakeha tipuga. Nad on nurgelised või ilustatud mügarakestega, sageli tugevate ogadega ning metalselt läikivad või ka kirjud.
Eri liigid talvituvad eri arengujärkudes. Talvituvad röövikud (täpikutel), nukud (kiirgliblikad) või valmikud (näiteks koerliblikas, leinaliblikas).
Mõne liigi nukud, näiteks koerliblikad ja päevapaabusilmad, suudavad jäljendada oma lähiümbruse värvust. See nukkude omadus on seotud röövikute erakordse tundlikkusega hajutatud valguse suhtes viimases kasvujärgus enne nukkumist.
Koerlibliklaste röövikud on tavaliselt paljad (täpikud, võrkliblikad), ogalised (koerliblikas, päevapaabusilm) või jätketega peas ja kaelal (kiirgliblikad, lumikud). Omapärane on nõgeseliblika arengutsükkel: kevadise ja suvise põlvkonna valmikud on nii erinevad, et neid peeti algul eri liikideks.
L. Dee Fink

L. Dee Fink (sündinud 2. septembril 1940) on Ameerika Ühendriikide kõrghariduskonsultant ja õppimist mõtestavate raamatute autor.

Akadeemiline tegevus

L. Dee Fink töötas Oklahoma ülikoolis ja tema põhiteemad on õpetaja/õppejõu areng, kursuse nn pöördplaneerimine (inglise keeles Backwards Design), mõtestatud või olulise (tähendusliku) õpikogemuse loomine (inglise keeles Creating Significant Learning Experience) ja tiimiõpe (inglise keeles Team-Based Learning) aktiivõppe vormina. Ta on rahvusvaheliselt tunnustatud esineja seminaridel ja konverentsidel. L. Dee Fink on käinud ka Eestis.
„Kõrghariduskonsultant L. Dee Fink (Oklahoma ülikool, USA) tõi konverentsi lõppettekandes välja küsimused, mida ta soovitab õppejõul oma õpetamist hinnates iseendalt küsida: kas mu ainekursus on andnud üliõpilastele olulisi õpikogemusi? Kas ma suhtlen oma üliõpilastega? Kas ma peaksin oma õpetamises midagi muutma?“
– Larissa Jõgi, Tallinna ülikool ja Mari Karm, Tartu ülikool
Väike-Ropsu

Väike-Ropsu (ka Ropša, vene keeles Новая Ропша, soome keeles Uusi-Ropsu) oli küla Viru Ingeris Vaivara kihelkonnas; nüüdisaegse haldusjaotuse järgi Venemaal Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis. Tartu rahulepingu järgi jäi küla Eesti territooriumile.
Evald Tipner

Jalgpallis

3-kordne Balti meister (1929, 1931, 1938)
8-kordne Eesti meister (1922, 1924, 1925, 1927, 1929, 1931, 1932, 1933)

Jääpallis

7-kordne Eesti meister (1924, 1928, 1929, 1930, 1931, 1932, 1935)

Lapsepõlv

Evald Tipner sündis Tallinnas lihuniku pojana. Tulevase jalgpallikuulsuse ema Julie Ehrenpreis (neiupõlvenimi) oli sajandivahetusel Narva iluduskuninganna. Pärast abikaasa surma 1904. aastal abiellus Julie Tallinnas lihunik Hans Tipneriga ning 1906. aasta kevadel sündis peres poeg. Hiljem sündis veel üks poeg, kes aga paari aasta vanuselt suri.
Tipnerite perekonnaviga olid nõrgad kopsud ning selle tõttu surid nende pere liikmed enamasti neljakümnendates aastates. Evaldi ema Julie suri 1915. aastal, kui Evald oli üheksa-aastane. Kui ema suri, jäi Evald oma õe Heli kasvatada. Õdegi oli sportlike kalduvustega, olles aastaid Estonia teatris balletitantsija ja "Kalevi" tenniseklubi tugevamaid mängijaid.
Pärast Esimest maailmasõja lõppu asus pere Narvast taas Tallinna, kus isa abiellus uuesti. 1919. aastal võeti Tipner vastu Falkpargi poiste jalgpallimeeskonda.
Tasapisi võttis Evald pikkust juurde ning 15-aastaselt oli ta Falkpargi poiste hulgas üks pikemaid.

Tallinna VS Sport

Tuleristsed Spordis sai Tipner 2. oktoobril 1921, mil esivõistluste sarjas alistati Tallinnas Pärnu "Tervis" 4:0.
1922. aasta Eesti Meistrivõistlustel mängis Tipner finaalis Tallinna ESS Kalevi vastu, mis võideti kaotusseisust 4:2. Selle võiduga tõusis Tipner "Spordi" esiväravavahiks ja jäigi selleks.

Legendi lõpp

Südasuvel 18. juulil 1947 lõppes meie esimese iseseisvusaja kuulsaima jalgpallur Evald Tipneri elutee. Seda 41. eluaastal. Raske haigus sai võitu väsimatust spordimehest.
Eesti pidi sellest vaikima, kuna kommunistlik režiim ei pidanud soovitatavaks sellisest populaarsest mehest rääkimist.
21. juulil ilmus siiski ajalehes Noorte Hääl järelehüüe Eevile.
"Pika ja raske haiguse tagajärjel suri reedel Tallinnas meie vanema põlve populaarsemaid sportlasi Evald Tipner. /.../ Evald Tipneri kuulsus ei piirdunud kodumaaga. Tema harukordseid võimeid imetleti Pariisis, Stockholmis ja paljudes teistes Euroopa keskustes. Eestis tunti Tipnerit ka seal, kus puudus vähemgi huvi spordi vastu.
Kui 1931. aastal külastas Tallinna kuulus Viini jalgpallimeeskond WAC, siis selle meeskonna väravavaht, tol ajal maailma parimaks peetud Hiden ütles pärast mängu Tipneri kohta: "Nii fenomenaalselt kui Tipner võib inimene elus mängida vaid korra." See polnud õige. Tipner esines alati hiilgavalt - nii kodus kui väljaspool. /.../"
Jõgeva bussijaam

Jõgeva bussijaam on 2009. aastal valminud bussijaam Jõgeva linnas, mille projekteerisid arhitektid Andres Lunge ja Mait Lauri.
Jaamahoone ehitas firma Eviko ja see läks maksma 3,9 miljonit krooni. Koos sisustusega oli maksumuseks üle nelja miljoni krooni.
Hoone alumisel korrusel on 40 m² ootesaal, kus on kümne pinki ja kuhu mahub istuma 20 inimest. Samuti on seal tualettruumid ja elektrooniline tabloo busside väljumisaegadega. Teisel korrusel on ruumid bussijuhtidele.
Enne bussijaama valmimist oli Jõgeva linn ainus ilma bussijaamata maakonnakeskus.
Bussijaam pälvis konkursil Eesti parim puitehitis 2009 eripreemia liimpuidu kasutamise eest. Ühtlasi hinnati see maakonna aasta teo aunimetuse vääriliseks.
2012. aastal valmis bussijaama seni väljaehitamata küljele Olerexi teenindusjaam.
Anum

Anum ehk nõu on seest õõnes ese, milles on võimalik hoida vedelas ja tahkes olekus aineid, õhukindlalt suletud anumas ka gaasilises olekus aineid.
Heili Orav

Heili Orav (sündinud 7. aprillil 1969 Tartus) on eesti keeleteadlane.

Elulugu

Lõpetas 1987. aastal Tartu 12. keskkooli, 1994. aastal Tartu Ülikooli eesti filoloogia osakonna ja 1998. aastal eesti filoloogia magistriõppe, M.A. üldkeeleteaduses (1998, TÜ), magistriväitekiri "Eesti keele direktiivverbide semantilise välja struktuur tesaurusena". Kaitses Tartu Ülikoolis doktorikraadi (PhD) 2006. aastal väitekirjaga "Isiksuse omaduste sõnavara semantika eesti keeles". Täiendas end 1995. a ja 1996. a Kopenhaageni Ärikooli korraldatud Nor-Fa suvekoolis ning kursustel Taanis ja Rootsis, on osalenud 1995. a, 1997. a Karli ülikooli keeleseminaridel Prahas, 1997. a Šveitsi-Eesti üliõpilaste keeleseminaril Zürichis.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: omadussõnade semantika, arvutilingvistika, korpuslingvistika, eesti keele arvutianalüüs, arvutileksikonid, leksikaalne semantika. Saanud uurimistoetuse Sorosi fondilt projektile "The analysis of the semantic field of Estonian interaction verbs" (1997–98). Osaleb rahvusvahelises projektis SENSEVAL (Word Sense Disambiguating Systems). Üle 15 teadustrükise.
29th Street

29th Street on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänavajoonestikus rõhtsirge tee.
Kasciukovičy

Ajalugu

Küla nimega Касьцюкова on kirjalikes allikates mainitud esimest korda 28. augustil 1508. Küla oli Mstsisłavi vojevoodkonna koosseisus. Aastal 1730 oli seal 35 suitsu. Aastal 1739 sai külast Minski linna kodanikule J. Ivanovskile kuuluv alev, kus asus kaks õigeusu kirikut.
Poola jagamisel läks alev aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mogiljovi maakonda. Toona kuulus see Ciechanowieckitele. Aastal 1784 asus alevis frantsisklaste kloostri juures ka katoliku kirik. Aastal 1826 avati alevis maakonnakool, samuti peeti alevis hobuselaatasid. Aastal 1880 asus alevis apteek, seal tegutses seitse nahatöötlemise töökoda, alevis asusid õigeusu kirik ja sünagoog, kaks korda aastas peeti seal laata. Alevi 1869 elanikust 1196 olid juudid. Aastal 1897 asus alevis vesiveski, seal oli kolm sissesõiduhoovi ja kolm kõrtsi, alevis asus viis sepikoda.
Aastal 1924 läks Kasciukovičy Valgevene NSV koosseisu. Aastal 1931 rajati sinna linakombinaat ja trükikoda, järgmisel aastal aga õlipressimisvabrik. 27. septembril 1938 sai alevist linn. Teise maailmasõja eel elas seal 1181 juuti. Novembris 1931 hukati neist 350, hukkamised toimusid ka 3. septembril 1942 ning märtsis ja aprillis 1943.
Failivaatur

Failivaatur (file viewer) on failide vaatamise programm, millel puuduvad muud failihalduse võimalused peale faili sisu vaatamise võimaluse. 
Mõnda tüüpi tekstidokumentidele mõeldud vaaturitel on lisaks faili sisu kuvamise ka failide ettelugemise võimalus, kasutades kõnesünteesi. Ka paljudel meediamängijatel on mitmesuguseid pildifailide kuvamise võimalusi.
Diplomaadi kroonika

"Diplomaadi kroonika" alapealkirjaga "Ülestähendusi ja dokumente aastatest 1938–44" on Aleksander Warma mälestusteraamat.
Raamatus käsitleb autor aega, mil ta oli Eesti saadik Kaunases (1938–1939), saadik välisministeeriumi käsutuses (1939; kirjeldatud on ka baaside lepingu läbirääkimisi) ja saadik Helsingis.
Diplomaadi kroonika ilmus postuumselt 1971 Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi väljaandel, 1993 ja 2010 Tallinnas. 1973. aastal ilmus raamatu soomekeelne tõlge Helsingis (pealkirjaga "Lähettiläänä Suomessa") Martti Rauhala tõlkes.
HMS Barham

HMS Barham oli Briti lahingulaev Queen Elizabethi klassist, mis uppus 25. novembril aastal 1941. HMS Barham põrkas 13. detsembril 1939 kokku Inglise hävitajaga HMS Duchess. Viimane uppus ja hukkus 129 inimest. Saksa allveelaev U-331 torpeedeeris HMS Barhami 25. novembril 1941. Lahingulaev läks ümber ja 4 minutit hiljem plahvatas ning uppus. Hukkus 859 inimest. Barham oli ainus Briti lahingulaev mille uputas Saksamaa allveelaev teisel maailmasõjal. Plahvatuse põhjus pole ikka veel teada.
Rocketdyne F-1

Rocketdyne F-1 oli rakettmootor, mille arendas NASA tellimusel välja USA firma Rocketdyne.
Mootorit kasutati kanderaketi Saturn V esimeses astmes, mis viis esimesed inimesed Kuule. F-1 mootorid kasutati kõigil Saturn V startidel ja neist ei ebaõnnestunud ükski. F-1 on siiani võimsaim ühe põlemiskambriga rakettmootor.

Ajalugu

F-1 mootorit arendati algselt õhujõudude jaoks, kes oli 1955. aastal esitanud tellimuse suurele rakettmootorile. Hiljem sooviti kahte mootorit ja tulemuseks oli, et Rocketdyne töötas välja kaks mootorid E-1 ja F-1. Lõpuks tühistasid õhujõud tellimuse, sest nad ei vajanud nii võimsat mootorit, nagu F-1. Siiski võttis Rocketdyne´iga ühendust NASA, kes oli nii võimsast mootorist huvitatud ja soovis, et see lõpuni arendadaks. Esimene F-1 tarniti NASA-le oktoobris 1963.
1965. aastal avastasid insenerid, et alates teatud põlemiskambri suurusest ja sellesse sissepumbatava kütuse hulgast tekib põlemiskambris tugev turbulents ning sellest omakorda ohtlik kõrgsageduslik vibratsioon, mis võib viia avariini. Insenerid testisid sadu erinevaid lahendusi, aga töökindel lahendus leiti siis kui kütuse ja hapniku sisselaskeavades võeti kasutusele paljude väikeste avadega sõelataolised vaheplaadid. Mootorit testiti kuni 1966. aastani.
Ebe Müntel ja Jorma Toots

Ebe Müntel ja Jorma Toots on eesti klaveriduo, mille koosseisu kuuluvad pianistid Ebe Müntel ja Jorma Toots.
Klaveriduo alustas tegevust 2004. aastal. Samal aastal jõudis duo finaali noorte interpreetide konkursil Con Brio '04. Aastal 2005 võttis ansambel osa kõrgetasemelisest klaveriduode võistlusest Jesenikis (Tšehhi), kus osaleti poolfinaalis.
Klaveriduo on andnud kontserte Eestis ja Saksamaal. Lisaks klaveriduode klassikalisele repertuaarile ja eesti muusikale mängib ansambel ka improvisatsioonilist muusikat.
Münsteri fragment

Münsteri fragment (Münster, Landesarchiv Nordrhein-Westfalen / Staatsarchiv, Msc. VII, 51) on 14. sajandi käsikiri, mis sisaldab osi Walther von der Vogelweide luuletustest koos nootidega.

Ajalugu

Lõuna-Vestfaali aadlisuguvõsa von Rombergide arhiivi inventariseerimisel leidis Münsteri arhiivinõunik Merx 1910. aastal pärgamendist topeltlehekülje, mida kokkuvoldituna oli aastast 1522 kasutatud viljaarvete ümbrikuna. See on siiamaani tähtsaim Walther von der Vogelweide meloodiate allikas ühe täielikult ja kahe osaliselt säilinud viisiga. Lisaks on seal poolteist rida koos viisiga nime all Meyster Reymar, selle autorit pole tuvastatud.

Käsikiri

Saksakeelne käsikiri on pärgamendilehel mõõtudega 25,5 × 14,5 cm. Kirjutatud on gooti tekstuuris kahes veerus mõlemale poole, kokku 42 kirjarida (sh nootidesse kirjutatud read) ning leht on köitmiseks kokku murtud. Üldise kujunduse poolest sarnaneb Jena laulukäsikirjaga, osa uurijaid oletab, et leht võib olla sealt pärit. Salmide algused on märgistatud punase tindiga joonistatud lombardia versaalis initsiaalidega, mis ulatuvad üle mitme rea, ka värsipaaride (Stollen või Abgesang) algused mõnes laulus rea kõrguste punaste majusklitega. Viis Waltheri stroofi on säilinud üksnes selles allikas. Käsikiri on dateeritud ca 1330. aastasse ja selle loomise koht arvatakse olevat Kesk- või Alam-Saksamaa, kirjutajaks oletatakse vestfaallast.

Muusika

Käsikiri sisaldab ühe terve laulu (Palestiina laul) ja osaliselt kolm salmilaulumeloodiat (osi König-Friedrich-Ton'ist ja Zweiter Philippston'ist koos tekstidega) kirja panduna gooti notatsioonis. Noodijoonestik on viie joonega, jooned on tõmmatud sama musta tindiga mis tekst, joonte algusesse on tähtedega märgitud c- ja f-noodi asukoht, mis lubab täpselt paika panna meloodia helikõrgused. Rütm seevastu on raskesti rekonstrueeritav, sest gooti noodikiri ei märgi noodipikkusi.
Uus tänav (Paide)

Uus tänav on tänav Paides.
Uus tänav on umbes 850 meetrit pikk.
Tänav algab Vaksali tänavalt, kulgeb edelasse ja ristub Kooli tänavaga, kus ta ka lõppeb.
Uus tänav ristub Raudtee tänava ja Ruubassaare teega.
Arktiline kliimavööde

Arktiline kliimavööde on põhjapoolkeral asuv põhikliimavööde, kus aasta läbi valitseb arktiline õhumass. Sellele kliimavöötmele on iseloomulikud madalad õhutemperatuurid ja väike sademete hulk. Aasta läbi puhuvad pooluse piirkonnast lähtuvad kirdetuuled. Esineb polaaröö ja polaarpäev.
Arktiline kliimavööde hõlmab Arktika piirkonna. Selle lõunapiiriks loetakse juuli keskmise temperatuuri +5 °C samatemperatuurijoont.
Arktilisele kliimavöötmele on iseloomulik arktiline kliima.
Aasta läbi valitsevad siin arktilised õhumassid, mis põhjustavad madalaid õhutemperatuure. Seda põhjustab ka päikesekiirte väike langemisnurk, kuni poolaastani kestav polaaröö ja valge jää ja lumega kaetud pinnase tõttu suur albeedo ehk peegelduva kiirguse osa.
Arktilise kliimaga piirkondadel on madalad õhutemperatuurid nii talvel (kuni −40 °C) kui ka suvel (juuli keskmine õhutemperatuur kuni +5 °C). Polaarpäeva jooksul otsekiirguse hulk on suur, aga on ka pilvine ilm ududega. Aastane sademetehulk 100–200 mm. Lähisarktilise kliimale üleminekul areneb tsüklonaalne tegevus ja sademete hulk suureneb kuni 400 mm aastas.
Köppeni kliimaklassifikatsiooni järgi vastab arktilisele kliimatüübile E polaarkliima kõige soojema kuu keskmise temperatuuriga alla +10 °C, kus eristatakse kahte kliimatüüpi: ET – tundrakliima kõige soojema kuu keskmise temperatuuriga vahemikus 0...+10 °C ja EF – külmakõrbe kliima, kus mitte ühegi kuu keskmine temperatuur ei ületa 0 °C.
Vanamõisa paisjärv

Ajalugu

Järv on ehitatud aastatel 1972-1973  Viljandi Näidissovhoosi tellimusel ja Viljandi EPT poolt ja kandis algselt nime Vanamõisa-Saadu järv. Põhja ja nõlva ettevalmistamiseks veeti pinnasest välja turvast. Järve pais on 4,80 m kõrgune ja 80 m pikkune muldkehand, filtratsioonitõkkeks on saviekraan. Järv võeti kasutusse 1973. aastal.
Gunnar Vaidla

Gunnar Vaidla (25. märtsini 1935 Gunnar Veinberg; 1. oktoober 1919 – 1. november 2007) oli eesti teatri- ja spordifotograaf. 
1937. aastal lõpetas ta Tallinna Poeglaste Kommertsgümnaasiumi. Aastatel 1937–1941 õppis Tehnikainstituudi mehaanikateaduskonnas ja töötas Riigi Ringhäälingus raadiotehnikuna. Sõja puhkedes mobiliseeriti ta Punaarmeesse, võttis osa Teisest maailmasõjast. Aastatel 1945–1949 töötas raadiotehnikuna, 1949–1990 oli ajakirja Kehakultuur fotograaf ja tehniline toimetaja.
Hakkas fotograafiaga tegelema juba enne Teist maailmasõda. Vanema põlvkonna fotograafid peavad teda Eesti fotograafia vanaisaks. 
Pildistas suurema osa elust Nikoni 35 mm filmiga peegelkaameratega. Viimastel aastatel kasutas põhiliselt Nikon F90x peegelkaamerat.
Kuni viimaste eluaastateni tegi ta koostööd Spordilehega, pildistades enamasti pallimänge. Samuti lummasid teda Kadriorus mere ääres suured remmelgad (pajud), mida ta pildistas korduvalt. 
Eesti Spordimuuseumi konkursi "Sajandi spordifoto Eestis" žürii otsustas, et esimene auhind jääb välja andmata. Teise preemia vääriliseks tunnistati Gunnar Vaidla 1939. aasta fotosari "Autode ja mootorrataste 1 km kiirussõit Tallinna–Raudalu maanteel". Hinnati ajaloolisust, mitte foto kvaliteeti.
Olid lähedased sõbrad Voldemar Maaskiga ning aitasid meeleldi harrastuspiltnikel edasi jõuda, paljastades fotonduse saladusi. Mõlema mehe jaoks jäi digitaalfotomaailm võõraks, sest see valdkond oli nende aktiivse fotograafiea ajal alles lapsekingades.
Dār al-ḩarb

Dār al-ḩarb (ar ‏دار الحرب ‎ dār al-harb, DMG :dāru l-ḥarb, sõja koda) tähistab islami õiguses maa-alasid mis pole islami ülemvõimu all. Vastand on islami koda (dār al-Islām).
Sõja maailmas toimub sõda (džihaad).
Ropsimõõk

Ropsimõõk oli puust ühe teraga noakujuline tööriist, millega murtud linavarsi puhastati luudest ehk ropsiti.
Ropsimõõga ots võis olla terav või lame. Loode- ja Kagu-Eestis kasutati ka laia ristkülikukujulist ühe- või kaheteralist ropsimõõka. Luude eemaldamiseks ropsiti linapeosid enamasti põlvel, mõnes piirkonnas ka ropsilaual.  Ropsimõõka nimetati Lõuna-Eestis roobits, 19. sajandil võeti seal piirkonnas kasutusele ka püstne ropsilaud.