Letargiline entsefaliit

Letargiline entsefaliit (ladina keeles encephalitis letargica; Encephalitis lethargica sive epidemica; EL) ehk von Economo-Cruchet' tõbi on inimestel esineda võiv teadmata põhjusega sageli letaalne peaajupõletik, mille süptomiteks on letargia, somnolentsus ja hiljem kaasneda võiv entsefaliidijärgne parkinsonism.
Letargilist entsefaliiti esines peamiselt Euroopas (1920/1921), Põhja-Ameerikas ja Nõukogude Liidus 1915–1930, 1924. aastal oli epideemia Suurbritannias. Esimese maailmasõja ajal ja pärast seda teatati kümnetest tuhandetest haigusjuhtudest, mõne autori arvates surmas epideemia hinnanguliselt ligi 20 miljonit inimest, teistel andmetel ligikaudu 500 000 inimest.
Howard ja Lees dokumenteerisid aastal 1987 4 letargilise entsefaliidi juhtu.
Nüüdisajal on haigusel mitu nimetust, sealhulgas Von Economo pakutud entsefaliit. Eesti keeles kannab ka nimetust unitõbi ja see liigitatakse neuropsühhiaatriliste haiguste hulka.
RHK-10-s on letargiline entsefaliit liigitatud kesknärvisüsteemi viirushaiguste hulka koodiga A85.8.
Von Economo sõnul oli EL kesknärvisüsteemi kaasatusega akuutne peaaju hallaine põletik (polioentsefaliit), mille kliiniliselt dokumenteeritud juhtumite prognoos oli järgmine: suremus 40%, täielik tervenemine 14%, osaline tervenemine (puudujääkidega) 26% ja krooniline invaliidistumine 20%.

Letargilise entsefaliidi sümptomaatika

Haigusel kirjeldatakse akuutset ja kroonilist faasi. Akuutne letargiline entsefaliit algas palaviku, ülemiste hingamisteede nakkuse, farüngiidi, somnolentsuse, asteenia, silmalihaste halvatuse ja rea liikumist piiravate häiretega. Kroonilisele staadiumile olid iseloomulikud, kuid mitte alati, tüsistused mis andsid märku kuude või aastate pärast. Jääknähud ilmnesid parkinsonismina, mida nimetati entsefaliidijärgseks parkinsonismiks, selle arvele võib 20. sajandi keskpaigani lugeda kuni pooled parkinsonismi juhtumid. Letargilise entsefaliidi patoloogilised uuringud ei ole oluliselt tuvastanud põhjuseid, kuid on tuvastanud vaheaju ja keskaju kaasatusega polioentsefaliidi.
Letargilise entsefaliidiga seostatakse 27 sümptomit, näiteks unetus, emotsionaalne ebastabiilsus, ärrituvus, kangekaelsus, valetamine, varastamine, halvenenud mälu ja tähelepanu, isikliku hügieeni puudujäägid, tikid, depressioon, halvenenud motoorne kontroll ja hüperaktiivsus (Kessler 1980:18; viidanud Rafalovich).

Letargilise entsefaliidi uurimine

Letargilise entsefaliidi (EL) uurimislugu pole selge, osade autorite arvates võisid sündroomi teada ja kirjeldada Hippokrates Kosilt, Galenos jt.
Letargilise entsefaliidi sümptomaatikat kirjeldasid iseseisvalt kreeka päritolu Austria neuroloog Constantin Alexander von Economo (1876–1931) ja Prantsuse neuroloog Jean René Cruchet (1875–1959). Cruchet märkas haigust prantsuse sõduritel Verdunis 1915/1916. aasta talvel. Ta ei tuvastanud haiguse nakkuslikku olemust, merisigade eksperimentaalne nakatamine tal ebaõnnestus.
Von Economo esitles 1917. aasta aprillis Viini Psühhiaatrite Seltsile (Vienna Psychiatric Society) oma artiklit, milles ta kirjeldas letargilist entsefaliiti. Haiguse kirjeldus sisaldas nii sümptomaatikat kui liigitust kolmeks kliiniliseks sündroomiks: somnolentne-oftalmopleegiline, hüperkineetiline ja amyostatic–akinetic vorm. Temal ja von Wiesneril õnnestus haigusse surnud patsiendi aju kõvakesta aluse koega primaate inkubeerides ka neil haigestumise eksperimentaalselt esile kutsuda. Nakkuse põhjustajat neil tuvastada ei õnnestunud. Esimese maailmasõja lõpus levinud letargilise entsefaliidi ja Hispaania gripi pandeemiad näitasid haiguste ühist allikat. Von Economo aga seda hüpoteesi ei toetanud, kuna tema poolt 1916. ja 1917. aastal analüüsitud 13 letargilise entsefaliidi juhtumi korral ei esinenud patsientidel gripi sümptomeid.
Nüüdisajal on letargilise entsefaliidi nakatumine inimeselt inimesele vaidluse all.

Letargilise entsefaliidi patoloogia

Letargilise entsefaliidi patoloogilised uuringud tuvastasid keskaju hallaine ja nuclei basales'e entsefaliidi koos lümfotsüütide infiltratsiooniga.

Letargiline entsefaliit ning lapseea aktiivsus- ja tähelepanuhäire

Mitmete autorite arvates võib letargilist entsefaliiti siduda lapseea aktiivsus- ja tähelepanuhäire sümptomaatikaga. Teiste arvates on seos spekulatiivne ja samuti ei kattu sümptomaatika kaasaegse hüperaktiivsusega laste sümptomaatikaga. Tüsistused, mis võiksid pakkuda huvi aktiivsus- ja tähelepanuhäire ajaloo uurijatele, on neuropsühhiaatrilised – katatoonia, obsessiiv-kompulsiivne häire, mutism jt.