google/wiki40b huggingface dataset:
Carl Eduard

Noorpõlv

Charles Edward sündis Claremontis Esheri lähedal Surreys. Tema isa oli Albany hertsog prints Leopold, kes oli kuninganna Victoria ja prints Alberti neljas poeg. Charles Edwardi ema oli printsess Helena, Albany hertsoginna (ka Waldecki ja Pyrmonti printsess Helena).
Kuna tema isa suri enne tema sündi, päris ta kohe ka isa tiitli Tema Kuninglik Kõrgus Albany hertsog.
Tema ristivanemateks olid isapoolne vanaema kuninganna Victoria, Walesi prints, hilisem kuningas Edward VII, Schleswig-Holsteini printsess Helena ja Argyli hertsoginna printsess Louise, Frederica, Hannoveri printsess; emapoolsed sugulased onu Alexis, Bentheimi ja Steinfurti prints, ja vanaisa George Victor, Waldecki ja Pyrmonti prints.
Saksamaa keiser Wilhelm II oli Charles Edwardile vanaisapoolne lapselaps (first cousine).

Saksi-Coburgi ja Gotha hertsog

1900. aastal asus 16-aastane Charles Edward, Albany hertsog, onult (Alfred, Saxi-Coburgi ja Gotha hertsog) päritud Saxi-Coburgi ja Gotha kaksikhertsogiriigi valitsejaks. Kuna valitsejatrooni pärimisjärjekorras olev Edinburghi hertsogi ainus poeg prints Alfred, suri 1899. aastal ja Connaughti hertsog, prints Arthur, kuninganna kolmas poeg, teavitas avalikult loobumisest õigustest hertsogkonnale. Arthuri poeg Connaughti prints Arthur (kes samuti teavitas loobumisest õigustest hertsogkonna troonile), kes õppis koos prints Charles Edwardiga Eton College'is, ähvardas füüsilise vägivallga, kui Charles Edward ei nõustu Saksamaal asuvat hertsogkonna valitsejakohta vastu võtma. Samuti mõjutas Charles Edwardit tema ema täitma oma kohust. 
Järgmised 5 aastat valitses Charles Edward alaealisena hertsogiriike, hertsog Alfredi kolmanda tütre Alexandra abikaasa Hohenlohe-Langenburgi printsi Ernst II regendivalitsemise all. Charles Edward sai täiealiseks 19. juulil 1905 ning asus täieõiguslikult valitsema Saksi-Coburgi ja Gotha hertsogiriike.

Abielu ja järglased

Keiser Wilhelm II valis Charles Edwardile abikaasa – oma õetütre Schleswig-Holsteini printsessi Victoria Adelaide (31. detsember 1885 – 3. oktoober 1970), Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburgi hertsogi Friedrich Ferdinandi tütre ning nende pulm toimus 11. oktoobril 1905 Glücksburgi lossis Holsteinis. Hertsogil ja hertsoginnal oli 5 last.
Charles Edwardi tütar Saxi-Coburgi ja Gotha printsess Sibylla oli Rootsi kuninga Karl XVI Gustavi ema.
Shiri Appleby

Shiri Freda Appleby (sündinud 7. detsembril 1978 Los Angeleses) on ameerika näitleja, kelle tuntuim roll on olnud Liz Parkeri osa telesarjas "Roswell".
Näitlemisega hakkas tegelema 4-aastaselt, osaledes paljudes reklaamklippides. Esimese televisioonirolli tegi ta juba 1984. aastal seebiooperis "Santa Barbara". Veel on ta osalenud sarjades "thirtysomething" (1987), "The Bronx Zoo" (1987) ja "Doogie Howser, M.D." (1989). 
Filmidebüüdi tegi ta väikese eelarvega järjefilmis "Curse II: The Bite" (1988). Veel on osalenud ta sarjade "Rannavalve" (1989), "Beverly Hills 90210" (1990) ja "Sõjaprintsess Xena" (1995) üksikutes osades. 
Läbilöök toimus 1999. aastal ulmesarjaga "Roswell". Sellesse sarja kandideeris ta ka Isabeli (osa sai Katherine Heigl) ja Maria rolli (Majandra Delfino) osadesse, enne kui kinnitati Lizi ossa.
Janne Ševtšenko

Janne Ševtšenko (sündinud 23. augustil 1970) on eesti ooperilaulja (sopran).
1998. aastal lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia Anu Kaalu lauluklassi. 
Aastatel 1992–2004 laulis ta Rahvusooper Estonia ooperikooris. Aastast 2004 on Estonia ooperi- ja operetisolist. Ta on laulnud ka Savonlinna ooperikooris.
Ta on esinenud ka Von Krahli Teatris ja revüüteatris Bel-Etage, samuti esinenud solistina ja ansamblites.

Film

Ta mängis Inessa Armandi rolli filmis "Minu Leninid" ning on helindanud animafilme "Peetrikese reis Kuule", "Blinky Bill", "Haikala lugu", "Shrek 3" ja 7-osalist animafilmide seriaali "Frank ja Wendy".
Hooldusraie

Hooldusraie on metsakasvatuslik võte, millega kujundatakse puistu koosseis ning parandatakse puistu kasvutingimusi. Hooldusraiega parandatakse metsa sanitaarset seisundit, reguleeritakse metsa liigilist koostist ning suurendatakse vastupidavust tormi- ja lumekahjustustele. Hooldusraie loob eelduse metsa tootlikkusele ja kvaliteedi parandamisele. Sellega eemaldatakse metsast osa puid, et saada kvaliteetsem mets ja ära kasutada puit, mis raieringi jooksul looduslikult välja langeb. Hooldusraied jagunevad valgustusraieks, harvendusraieks ja sanitaarraieks.
Opera seria

Opera seria (prantsuskeelse vastega tragédie-lyrique) on barokiajastu tõsine ooper, sündinud Itaalias. Süžeed võeti antiikmütoloogiast, legendidest, ajaloost ning vältisid seoseid igapäevaeluga. Ooperi tegelased olid kaugest minevikust ning tähistasid allegooriaid, mitte reaalseid isikuid. Ooperi konflikt seisnes väärtuste mitte inimeste vahel. Opera serias tegid tihti kaasa kastraatlauljad. Iseloomulik oli da-capo-aaria. Opera seria kestis Händelist Mozarti ajani. Tuntumad ooperiheliloojad on veel Alessandro Scarlatti, Antonio Vivaldi ja Reinhard Keiser.
Tokarev TT-33

Ajalugu

Tokarev TT-33 eelkäija oli TT-30. Relva valmistajaks oli Fjodor Tokarev, kes pakkus seda 1930. aastal Punaarmeele. Vigade ilmnemisel seda esialgu relvastusse ei võetud. Tokarev parandas need vead ning uueks nimeks sai TT-33.

Kirjeldus

Relva kaliiber oli 7,62 × 25 mm (lasi ka Saksa 7,63 mm padrunitega). Nagu mitu muud Nõukogude relva, oli ka Tokarevi poolautomaatpüstol rohmaka välimusega. Sel oli 8 padruniga eraldatav salv. 
Seda relva kasutas Punaarmee laialdaselt kuni 1951. aastani, mil võeti kasutusele Makarovi püstol. Kui relva kasutati, oli see nahast paelaga vöö küljes ja selle kabuuril oli ka tagavarasalv ülevalt vaadates paremal pool. Püstol oli väga täpne, revolvrist Nagant (mida kasutati enne TT-d kuni sõja lõpuni) oli see mõnegi näitaja poolest parem.
Tänapäeval toodab seda püstolit mitu riiki, näiteks Hiina RV, Ungari ja Poola.

‎Välislingid

 Tokarev TT-33 – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Jacob Eduard Petersen

Jacob Eduard Petersen (15. aprill / 27. aprill 1814 Schleswig – 19. oktoober 1882 Vonsbek) oli saksa, Eesti, Rootsi ja Taani vaimulik.
Petersen õppis Schleswigi toomkoolis. Seejärel õppis ta usuteadust (immatrikuleeriti 13. mail 1835) Kieli Ülikoolis, aastal 1836 Halle ülikoolis ning siis uuesti (1837–1839) Kieli Ülikoolis. Sooritas aastal 1839 pastorieksamid. Seejärel teenis mitmel pool kaplanina. Ordineeriti 14. detsembril 1848 õpetajaks.
Oli pärast ordinatsiooni abiõpetaja Ulderupis Põhja-Schleswigis, kuid sealt ta tagandati. Aastatel 1851–1859 oli Stockholmi saksa koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1859–1868 oli Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja. Detsembris 1868 kutsuti ta Vonsbeki koguduse õpetajaks (Põhja-Schleswigi).
Seltskonnatants

Varasem ajalugu

Ajalooliselt tuntud seltskonnatantsud on olnud näiteks menuett, kadrill, polonees, masurka, valss jt. Mitmed neist olid välja arenenud rahvatantsudest.

Seltskonnatantsud Eestis

Eestis olid 19. sajandi lõpuks lisaks kohalikku päritolu rahvatantsudele tuntuks ja omaseks saanud välismaist päritolu seltskonnatantsud polka ja valss. Neile lisandusid krakovjakk (krakowiak), reilender (rheinländer), tuustep (two-step), padespann (pas d'espagne), padegras (pas de gras), padikaater (pas de quatre), aissa, minjoon (mignon), padipadinöör (pas de patineur), kikapuu (cicapo, kickapoo), karoobuska (коробушка), subota (суббота), kuhaanuska (куханушка), vengerka jt. Paljud neist olid nn moetantsud, mille populaarsus ja tuntus jäid lühikeseks.

1920.–1930. aastad

1920.–1930. aastatel läksid Euroopas ja Ameerikas moodi fokstrott (foxtrot), tango, tšarlston (charleston), boston ja simmi (shimmy).

Seltskonnatantsud tänapäeval

Tänapäeval peetakse seltskonnatantsude all tavaliselt silmas teatud kindlaid paaristantsu stiile, mis kujunesid enam-vähem praegusel kujul välja 20. sajandi alguse Inglismaal ja mida Nõukogude perioodil hakati nimetama peotantsuks. Neist tantsudest kümnes võisteldakse ka võistlustantsus ehk tantsuspordis. Klassikaliste peotantsudena on levinuimad aeglane valss, fokstrott ja rumba, samuti viini valss, tango, samba ja tša-tša. Võrreldes võistlustantsuga kasutatakse lihtsamaid samme ja liikumisi. Lisaks võistlustantsudena tantsitavatele kindlatele standardtantsudele ja Ladina-Ameerika tantsudele tuntakse seltskonnatantsudena ka muid nagu salsa, mambo, rock'n'roll, diskotants jt.
Moe-tehnika

Keha tunnused

Tavaliselt joonistatakse lapse skaalal.
Söögipulgad

Söögipulgad ehk söömispulgad on kaks peenikest otsapoole kitsenevat pulka, mida traditsiooniliselt kasutatakse söömisel Hiinas, Jaapanis, Koreas, Vietnamis ja osalt Tais.

Ajalugu

Söögipulgad võeti kasutusele juba 5000 aastat tagasi Hiinas. On tõenäoline, et tol ajal valmistati toitu suurtes hästi kuumust hoidvates kateldes ning kannatamatud sööjad murdsid oksaraage, et nendega kuuma toitu kiiremini suhu toimetada. 400. aastateks eKr oli rahvastik kiiresti kasvanud ning kahanevad ressursid sundisid inimesi küttematerjali kokku hoidma. Toitu harjuti hakkima suupärasteks tükkideks, nii et see sai kiiremini küpseks ja nõudis seetõttu vähem kütet.
Toidutükid olid piisavalt väikesed, nii et söömisel ei tekkinud vajadust nugade järele ja söögipulkadest saidki põhilised söögiriistad. Samuti arvatakse, et Konfutsius, kes oli taimetoitlane, ärgitas inimesi lauas nuga mitte kasutama, kuna nuga sümboliseeriks lihunikutööd.

Hiina söögipulgad

Hiina söögipulgad, mida nimetatakse kuai-zi (kiired väiksed semud) on tavaliselt 23–25 cm pikad neljakandilised tömbi otsaga pulgad. 500. aastaks pKr oli söögipulkade kasutamine levinud Hiinast ka tänapäevases mõistes Vietnami, Koreasse ja Jaapanisse.

Jaapani söögipulgad

Jaapanis peeti söögipulki alguses väärisesemeteks ning kasutati esmajoones religioossetel tseremooniatel. Esimesed teadaolevad söögipulgad meenutasid pigem pintsette - nad olid valmistatud keskelt kokkumurtud ja murdekohast ühendatud bambuseoksast. 10. sajandiks valmistati söögipulki juba kahe eraldiseisva pulga kujul.
Jaapani söögipulgad erinesid hiina omadest selle poolest, et nad olid ümmargused ja teravamad, samuti olid nad lühemad (naiste söögipulgad 18 cm ja meeste omad 20 cm pikkused).
Jaapanlased valmistasid oma söögipulki tavaliselt puidust. Nemad olid ka esimesed, kes hakkasid 17. sajandil söögipulki lakkima ja 1878. aastal lasid käiku esimesed ühekordseks kasutamiseks mõeldud puust söögipulgad (nn wari-bashi).
Traditsiooniliselt on söögipulki valmistatud eri materjalidest. Bambus on vaieldamatult olnud kõige populaarsem tänu odavusele ja kättesaadavusele, töötlemise lihtsusele ja kuumakindlusele, samuti ei ole bambusel tajutavat lõhna ega maitset. Kasutatud on ka seedri- ja sandlipuud, tiikpuud, mändi ja luud. Rikkad kasutasid aga nefriidist, kullast, pronksist, messingist, ahhaadist, korallist, elevandiluust või hõbedast söögipulkasid.  Õigupoolest arvati varem, et hõbedast söögipulgad muutuvad toiduga kokkupuutel mustaks, kui toit on mürgitatud. Tänapäeval teatakse, et hõbe ei reageeri arseeni ega tsüaniidiga, küll aga roiskunud munade, sibula ja küüslauguga, millest vabanev vesiniksulfiid võis põhjustada hõbedast söögipulkade tuhmumist.
Clorindo Testa

Clorindo Manuel José Testa (10. detsember 1923 Napoli – 11. aprill 2013 Buenos Aires) oli itaalia päritolu Argentina arhitekt.
Ta lõpetas 1948. aastal Buenos Airese ülikooli arhitektuurikooli.
Clorindo Testa oli üks Argentina brutalismi teerajajaid.
Tema tuntumate tööde hulgas on Argentina rahvusraamatukogu ja Londoni ja Lõuna-Ameerika panga hoone.
Sisemised ja välimised omadused

Sisemised ja välimised omadused (inglise keeles intrinsic and extrinsic properties) on mõistete paar, milles sisemised omadused on omadused, mis objektil on iseenesest, sõltumatult muudest entiteetidest ning välimised ehk relatsioonilised (relational) omadused on omadused, mis sõltuvad  objekti suhtest teiste entiteetidega. Näiteks mass on iga füüsilise objekti sisemine omadus, mis ei sõltu muudest entiteetidest ning kaal on füüsilise objekti välimine omadus, mis sõltub näiteks gravitatsioonivälja, milles objekt asub, tugevusest.
Sisemiste ja välimiste omaduste uurimine on üks ontoloogia teemasid.
Ringebu vald

Nimi

Valla nime vanapõhja kuju on kas Ringabú või Hringabú. Nime esimene osa tuleneb ilmselt sõnast ringr, mis tähendab ringi või sõrmust. Teine osa bú tähendab maa piirkonda.
Daniel Komen

Daniel Komen (sündinud 17. mail 1976 Mwenis) on Keenia kergejõustiklane (põhidistansid 5000 m ja 10 000 m jooks).

Maailmameistrivõistlustel

1997 maailmameister 5000 m (13.07,38)

Briti Ühenduse mängudel

1998 võitja 5000 m (13.22,57)

Maailmamrekordid

1996 3000 m 7.20,67 (1. september Rieti)
1997 2 miili 7.58,61 (19. juuli Hechtel)

1997 5000 m 12.39,74 (22. august Brüssel)
1998 3000 m 7.24,90 (sisemaailmamrekord 6. veebruar Budapest)

Isiklikku

Daniel Komen on 170 cm pikk ja kaalub 55 kg.
Diiselvedur

Diiselvedur on vedur, mille jõuallikaks on diiselmootor.
Diiselvedureid on mitu liiki. Põhiliselt erinevad nad üksteisest veoülekande poolest, st viisilt, kuidas diiselmootori võimsust rongi ratastele üle kantakse.
Esimesed sisepõlemismootori jõul töötavad vedurid kasutasid kütusena bensiini. Kuid varsti pärast seda, kui Rudolf Diesel patenteeris 1892 surugaasi põlemisel vabaneva energia jõul töötava mootori, mida hakati tema järgi nimetama diiselmootoriks, hakati kaaluma selle rakendamist raudteetranspordis. Ent esialgu oli areng aeglane, sest algusaegade diiselmootoritel oli väike erivõimsus. Samuti oli keeruline välja mõelda, kuidas mootori võimsust mehaaniliselt rakendada kandevankri paljudele vedavatele ratastele.
Diiselmootorit täiustati järjekindlalt ja paljud nendest täiustustest töötas välja Dieseliga seotud Šveitsi ettevõte Sulzer, mis valmistas ka 1898 esimese diiselmootori. Vähehaaval suurendasid need mootori erivõimsust ja vähendasid mõõtmeid, kuni lõpuks oli mootor muutunud nii väikeseks, et seda sai vedurile paigaldada.
Pärast seda, kui elektrilise veoülekandega (elektriliste veomootoritega) diiselvedurid hinnalt vastuvõetavaks muutusid, kiirenes areng veelgi, ja näiteks 1925. aastal kasutati USA-s mitut 600-hobujõulist diiselmootorit. 1930 valmistas Suurbritannia ettevõte Armstrong Whitworth Sulzeri projekti põhjal 2 1200-hobujõulist diiselmootorit. Neid hakati kasutama Argentinas Buenos Airese Suurel Lõunaraudteel, mis tollal oli Suurbritannia kapitalil põhinev eraettevõte.
1950. aastatel algas paljudes riikides diiselmootorite seeriatootmine. Diiselvedurid tõrjusid auruvedurid pikapeale välja, sest nende tööjõudlus oli suurem ning neil olid väiksemad käigushoidmis- ja hoolduskulud. Tänapäeval kasutatakse nii mehaanilise kui ka elektrilise veoülekandega diiselvedureid. 1950.–1970. aastateni olid laialt levinud ka hüdraulilised diiselvedurid. Elektriline veoülekanne võimaldab arendada suuremat veojõudu ja seda ühtlasemalt paljudele ratastele jaotada. Seetõttu on diisel-elektrilised vedurid parema kiirendusega kui mehaanilise veoülekandega diiselvedurid.
Diiselvedureid kasutatakse nii kaubarongide kui ka reisirongide ees.
Eestis on lisaks kaubarongide ees kasutatavatele diiselveduritele ka diiselrongid. Diiselrong on reisirongikoosseis, kus rongi ühes otsas on ainult juhikabiin koos mootorvaguniga ning teises otsas diiselvedur (koos juhikabiini ja mootorvaguniga). Nende vahel asuvad tavaliselt tavalised vagunid.
Diiselvedureid kasutatakse kaevandustes. Nad suudavad vedada õige suurtel kallakutel raudteeveeremeid, mille mass on 80–100 tonni ja rohkemgi. Lisaks tavalistele diiselveduritele toodetakse ka plahvatusohutuid diiselvedureid, mida kasutatakse gaasiohtlikes kaevandustes. Diiselveduri kasutamise korral on vaja kaevandusse anda täiendavalt puhast õhku: kuni 50 l/s veduri võimsuse iga kilovati kohta.
Haljand Uuemõis

Haljand Uuemõis (13. oktoober 1928 Tallinn – 16. jaanuar 2012 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane ja Oleviste koguduse aktiivne töötegija.
Uuemõis lõpetas aastal 1947 kuldmedaliga Tallinna 2. Keskkooli ja aastal 1952 Tallinna Polütehnilise Instituudi. Ta kaitses aastal 1968 tehnikakandidaadi väitekirja ja aastal 1986 tehnikadoktori väitekirja (materjalide kulumise ja hõõrdumise teemal).
Aastatel 1952–1962 töötas ta Tallinna Mõõduriistade Tehases tsehhijuhataja, tehnika osakonna juhataja ja peainsenerina. Aastatel 1962–1991 töötas ta mitmetel juhtivatel kohtadel Silikaatbetooni Teadusliku Uurimise ja Projekteerimise Instituudis. Aastast 1991 oli ta AS SMA ja AS Vironet nõukogu liige.
Ta oli kauaaegne Oleviste koguduse vanematekoguliige ja diakon. Ta osales 1970. ja 1980. aastatel aktiivselt Effataa ärkamisliikumises ning hiljem Alfa ja Beeta kursuste töös.

Isiklikku

Ta oli abielus ja tütre isa. Tema isa Heinrich Uuemõis oli eesti insener ja tehnikaõpetaja, vend Rein Uuemõis on eesti insener ja baptisti vaimulik.
1972. aasta suveolümpiamängud

1972. aasta suveolümpiamängud olid XX kaasaegsed olümpiamängud, mis toimusid 26. augustist 11. septembrini 1972 Münchenis, Baieri liidumaa pealinnas.
München kinnitati olümpialinnaks ROK-i 64. istungil Roomas 26. aprillil 1966. München edestas teises hääletusvoorus napilt, häältega 31:30, Montreali. Lisaks neile kandideerisid Detroit ja Madrid.
Mängudel osalesid 122 maa sportlased, kokku 7113 sportlast.
Müncheni olümpiamängud on ajalukku läinud kui kõige kurvemad olümpiamängud, sest Palestiina terroristid organisatsioonist Must September võtsid 5. septembril pantvangi 11 Iisraeli sportlast ja tapsid nad hiljem.
Eestlastest tulid NSV Liidu koosseisus olümpiavõitjaks Leningradi esindanud Jüri Tarmak kõrgushüppes ja Eesti NSV-d esindanud Jaan Talts tõstmises. Eesti NSV-d esindasid ka vehklemises kuldmedali võitnud Svetlana Tširkova ja pronksmedali võitnud Georgi Zažitski.
Hamburgi Muusika- ja Teatriülikool

Hamburgi Muusika- ja Teatriülikool (saksa keeles Hochschule für Musik und Theater Hamburg) on ülikool Saksamaal Hamburgis.
Ülikool asutati 1950.
Ülikoolis õpib üle 759 üliõpilase.
Ceterum censeo Carthaginem esse delendam

"Ceterum censeo Carthaginem esse delendam" on ladinakeelne ütlus, mis tähendab eesti keeles "Muide, ma arvan, et Kartaago tuleb hävitada". Levinud on ka kujud Ceterum autem censeo Carthaginem esse delendam ja Carthago delenda est (Kartaago tuleb hävitada).
Ütluse autorina teatakse 2. sajandil eKr tegutsenud Vana-Rooma senaatorit Cato Vanemat. Ta kordas seda lauset iga oma kõne lõpus, kui ta pidas  neid Rooma senatis enne Kolmandat Puunia sõda Kartaago vastu. Senaator oli käinud Kartaagos ja oli veendunud selle ohtlikkuses.
Ütlus viitab mingi idee järjepidevale rõhutamisele, hoolimata teemast või hetkest. Väljendi lühendatud kuju "ceterum censeo" kasutatakse oma seisukoha korduvaks ja visaks rõhutamiseks.
Egiptuse kirjandus

Egiptuse kirjandus sai alguse Vana-Egiptuses ning üks vanemaid teadaolevaid kirjandustraditsioone. Egiptuse kultuur oli esimene, kus arenes välja kirjandus meile tuttaval kujul, raamatuna.

Kristlik Egiptuse kirjandus

Varakristluse ajal, 1.–4. sajandil pKr sai Aleksandriast tähtis keskus. Kopti kirjandus andis tollasele kristlikule kirjandusele olulist lisa ning Nag Hammadi raamatukogu säilitas hulga raamatuid, mis selleta oleksid kaotsi läinud.

Tänapäeva Egiptuse kirjandus

19. sajandi lõpul ja 20. sajandi alguses tõusis araabia kultuuris esile al-Nahda, renessansilaadne liikumine, mis puudutas kõiki elualasid, sealhulgas kirjandust. Üks selle aja silmapaistvamaid kujusid oli Nagib Mahfuz, esimene egiptlasest Nobeli kirjandusauhinna laureaat. 1914. aastal kirjutas Muhammad Husayn Haykal romaani "Zaynab", mida peetakse niihästi esimeseks tänapäevaseks Egiptuse kui ka islami romaaniks.
Gustav Sergo

Gustav Sergo (14. jaanuar 1886 Käina vald, Läänemaa – 5. oktoober 1971 Haapsalu) oli eesti meremees, kaugesõidukapten.
Ta oli Haapsalu–Heltermaa ja Virtsu–Kuivastu laevaliinide laevaühingu Gustav Sergo & Ko. peaosanik ja direktor. 1930 aastal soovitas Feliks Saarnak Gustav Sergol aurikutega, tulla Virtsu–Kuivastu ja Rohuküla–Heltermaa liinile.
Tema vennapoeg oli kirjanik Herman Sergo.
Nasva sadam

Nasva sadam (sadama kood: EE NAS) on sadam Nasva külas, Nasva jõe suudmes.
Sadama geograafilised koordinaadid on 58° 12′ 48″ N, 22° 23′ 45,6″ E.
Sadama territoorium hõlmab 11 474 m² maa-ala ja 92 700 m² veeala.
Sadamas on 6 kaid üldpikkusega 279 m. Suurim sügavus kai ääres on 3,8 m.
Suurim võimalik laev: pikkus 35 m, laius 8 m, süvis 3,1 m.
Otto Kugelberg

Otto Mauritz Kugelberg (31. jaanuar 1843 Borg, Västra Harg, Östergötlandi lään – 31. jaanuar 1916 Stockholm) oli rootsi genealoog ja Rootsi Posti revident.
Ta kirjutas Rootsi ja Soome postimeistrite biograafialeksikoni (rootsi keeles: "Postmästare i Sverige och Finland"), kus on 17. sajandi algusest 19. sajandi lõpuni tegutsenud postitöötajate elulood.
Ta kogus ajalehtedest sünni-, abielu- ja surmateateid, mis pärast tema surma annetati Rootsi Kuninglikule Raamatukogule. 2006. aastal avaldas Rootsi genealoogiaselts (Sveriges Släktforskarförbund) tema kogu põhjal DVD, mis sisaldab 21 600 skaneeritud pilti ja umbes 100 000 märget aastatest 1888–1904. 
Tema vanemad olid kapten Claes August Kugelberg (1803–1895) ja Carolina Wilhelmina Beata Eleonora von Post. 1883. aastal abiellus ta Anna Magdalena Storkirkiga (sündinud 1855). Abikaasa õde Hilda Augusta Storkirk oli assessori ja vabahärra Carl Jakob Joakim Staël von Holsteini (1843–1890) abikaasa ning sõjandusalaste ja natsionaalsotsialistlike raamatute autori dr Lage Staël von Holsteini (1886–1946) ema.
Tema esivanemad olid tõenäoliselt pärit Liivimaalt ja 17. sajandil Rootsi kolinud.
Maarja Kivi

Lauljakarjäär

Lauljakarjääri alustas ta 2002. aasta Eurolaulu võistlusel. Sama aasta lõpus liitus ta Vanilla Ninjaga, kus oli esilaulja ja bassimängija. Ta oli bändis kuni 2004. aastani. Teda hakkas asendama Triinu Kivilaan.
2005. aasta lõpus naasis Kivi lavale artistinimega Maarja ja põhjustas oma artistinimega Eesti muusikas segadust. Maarja-Liis Ilus, kes oli juba aastaid Maarja nime all oli laulnud, arvas, et identse nime kasutamine ei tule Maarja Kivile lauljana kasuks, kuna teda võidakse segi ajada kuulsama Maarja-Liisiga.
2006. aastal naasis Kivi muusikasse ja tegi taas koostööd plaadifirmaga Bros Music, mis andis välja ka Vanilla Ninja plaate. Vaatamata endise bändi vastuolule Bros Musicuga, sujus Maarja koostöö plaadifirma ja produtsendi David Brandesega hästi. Anti singlid "Could You" ja "Shine It On" jõudsid mõlemad Saksamaal viiekümne parema hulka. 
2007. aastal hakkas Maarja tegutsema Ameerika Ühendriikides, kus Maarja võttis nimeks Marya Roxx. Maarja hakkas tegelema rohkem metali ja raske rokiga. Ameerikas hakkas Kivi salvestama enda kirjutatud muusikat. Tema taustabändi liikmed on Paul Crook, John Miceli, Joey Vera.
2008. aasta veebruaris ilmus Maarjal Ameerikas singel, mis kandis pealkirja "21?".

Isiklikku

Ta sündis Riina ja Madis Kivi peres. Tal on õed Helen ja Kristi ning vend Vahur.
18. septembril 2004 abiellus Kivi Vanilla Ninja endise mänedžeri Renee Meristega. Neil on tütar Dora-Liisa (sünd. 22. septembril 2004) ja poeg Angus Martin (sünd. 7. augustil 2012).
TV3 (Norra)

Sport

Varem sporti edastanud TV3 on kõik oma spordisaated kandnud üle sõsarkanalile Viasat4.
Abaco saared

Abaco saared on Bahama saarte hulka kuuluv väike saarestik, mille moodustavad Great Abaco ja Little Abaco ning hulk väiksemaid laide. Saarte kogupindala on 2009 km² ja elanike arv umbes 17 000. Saartel asub 7 Bahama kohalikku omavalitsust.
Bahama iseseisvumisel 1973. aastal soovis suur osa saarte elanikest jääda Briti võimu alla.
1. septembril 2019 tabas saari orkaan Dorian, mis põhjustas ulatuslikke purustusi.
Päivi Räsänen

Päivi Maria Räsänen (neiupõlvenimega Kuvaja, sündinud 19. detsembril 1959 Sonkajärvi vallas) on Soome poliitik. Ta oli 2004–2015 Soome Kristlike Demokraatide partei esimees.
Ta oli 24. juunist 2014 29. maini 2015 Alexander Stubbi valitsuse siseminister. Enne seda oli ta alates 22. juunist 2011 siseminister Jyrki Kataineni valitsuses.
Alates 1993. aastast on ta Riihimäki linnavalitsuse liige. Hariduselt on ta arst.

Isiklik elu

Ta on abielus 1985. aastast Niilo Räsäneniga. Neil on viis last: Sakari (1988), Saara (1990), Mirjami (1992), Esteri (1994) ja Juulia (1996). Tema tütar Saara on ka Riihimäki linnavalitsuse liige.
Ta on muu hulgas abordi, eutanaasia ning samasooliste suhete registreerimise vastu.