Vana-inglise lambakoer

Vana-inglise lambakoer on karjakoerte hulka kuuluv koeratõug. Tal on väga pikk ja kohev karv, mis annab talle iseloomuliku välimuse. Teda hüütakse ka bobtailiks, sest algselt kupeeriti neil koertel sabasid (bobtail - inglise keeles nudisaba).

Välimus

Vana-inglise lambakoer on suur koer, kelle põhitunnuseks on ta pikk, tihe ja kohev halli-valgekirju karv, mis katab ka näo ja silmad. Kõrvad on lontis vastu pead. Ajaloos on selle tõu puhul olnud kombeks saba lühikeseks kupeerimine, mis andis talle karu moodi tagapoole. Tänapäeval on sabaga vana-inglise lambakoerad järjest enam levinud, kuna paljudes riikides on kosmeetilistel eesmärkidel kupeerimine keelustatud. Saba on pika karvaga, madala asetusega ja ripub tavaolekus lõdvalt. Vana-inglise lambakoer on õlalt madalam kui puusalt, mis annab talle karu astumist meenutava rulluva kõnnaku.
Turjakõrgus on vähemalt 61 cm, emastel veidi vähem kui isastel. Keha on lühike ja kompaktne. Ideaalkaal pole kindlaks määratud, kuid võib suurte isaste puhul ulatuda 46 kilogrammini.
Tema topeltkarva värv võib olla igas toonis hall, grizzle, must, sinine või sinine merle, lubatud on valged markeeringud. Aluskarv on veekindel. Kutsikad sünnivad mustvalge karvastikuga ja lõplik värv ilmub alles pärast karvavahetust.

Kupeerimine

Kupeerimata sabadega vana-inglise lambakoerad muutuvad üha tavalisemaks, kuna järjest rohkem riike seda keelustab. Ühendkuningriigi ja Austraalia kennelliidud ei tee vahet kupeeritud ja kupeerimata sabadega koerte vahel ning mõlemad variandid on näitustel lubatud.  Arvatakse, et sabade kupeerimine algas 18. sajandil seaduste tõttu, mis nõudsid töökoerte sabade lõikamist, tõendamaks, et neid töös kasutatakse. Tänapäeval sooritatakse kupeerimist puhtalt kosmeetilistel põhjustel. Eestis on koerte sabade kupeerimine keelatud, välja arvatud töös kasutatavatel jahi- ja linnukoertel.

Ajalugu

Vana-inglise lambakoer pärineb Inglismaa vanadest karjakoerte liinidest, kuid tollal ei peetud neid kusagil arvel, seega võib tõu põlvnemise kohta vaid oletusi teha. Väike lontiskõrvaline koer ühel 1771. aasta Gainsborough' maalil võib olla algupärase vana-inglise lambakoera kujutis. 19. sajandi alguses täheldati nudisabalisi karjaajavaid koeri Inglismaa edelaosas - tegu võis olla selle tõu eellastega. Enamik kasvatajaid nõustub, et vana-inglise lambakoera aretamisel kasutati habekollit, võimalik, et ka lõuna-vene ovtšarkat.
Algul oli tõu nimi lihtsalt Shepherd's Dog - karjuse koer. Esimest korda esitati teda näitusel Inglismaal Birminghamis aastal 1873. Osalejaid sellest tõust oli ainult kolm ning kohtunik hindas nende kvaliteedi nii madalaks, et andis välja vaid teise koha. Peagi muutus tõug populaarseks näitusekoeraks ja kuigi koera enda kehakuju on aastatega väga vähe muutunud, hakati juba 20. sajandi alguses kasutama kõikvõimalikke meetodeid tema karva stiliseerimiseks. Vana-inglise lambakoer on tänase päevani levinud näitusekoer.

Tervis

Veterinaarmeditsiini koolide andmete järgi on vana-inglise lambakoerte keskmine eluiga 7 aastat, kuid Ameerika ja Ühendkuningriigi uuringud näitavad selle olevat 10-11 aastat. Haigused, mille kohta neil koertel uuringuid tehakse, on puusadüsplaasia, kataraktid, glaukoom, entroopia, kilpnäärmehaigused, kurtus, diabeet, HD, PRA, allergiad ja nahahaigused. Andmed puuduvad haigusi põdevate koerte arvu või haiguste levimuse kohta. Täiskarvaga koerte puhul on tõsiseks ohuks kuumarabandus. ref>http://oesrescue.com/htmls_oes/dogworld.html</ref> Tavalisimaid surma põhjuseid on ka vähk.

Temperament

Tõustandardite järgi ei tohi ideaalne vana-inglise lambakoer olla närviline või agressiivne. Uus-Meremaa Kennelliit lisab, et "nad on tihtipeale diivanil molutajad" ja "võivad kerge müksimisega püüda karjatada isegi lapsi". Seda tõugu võib kirjeldada kui intelligentset, seltskondlikku ja kohanemisvõimalist. Ameerika Kennelliit lisab, et sellel koeral on "klounilik energia" ja et ta "võib püüda karjatada ümbritsevaid olendeid".
Vana-inglise lambakoera jaoks ideaalne keskkond on lage avatud maastik ja nii sobib ta suurepäraselt elama maale, näiteks talusse töökoeraks. Piisava füüsilise koormuse ja hea koolituse korral saab ta hakkama ka linnas. Tema silmapaistvaid ja kaasasündinud karjaajamisintinkte, kohusetunnet ja territooriumitunnetust saab omanik vastavalt vajadusele arendada ja töös kasutada või koolitamisega piirata. Vana-inglise lambakoeralt ei tohiks võtta ära inimeste seltsis viibimise võimalust.

Karva hooldamine

Vana-inglise lambakoera pikk karv vajab vähemalt korra nädalas põhjalikku harjamist, mis võib kesta kuni kolm tundi. Ilma sagedase hoolduseta hakkab karv koguma endasse tolmu, prahti, väljaheiteid ja niiskust. Karva matistumine tekitab koerale valu ja võib äärmuslikel juhtudel piirata liikumist. Eelistatum on alustada harjamisega karvajuurest, et hoida aluskarv korras ja puhas. Harjamisega harjutamist tuleks kutsikatel alustada väga noorest peast, et nad sellega kohaneksid. Karva silmade eest eemal hoidmiseks võib kasutada juuksekummi. Paljud omanikud pügavad oma koera karva lühemaks, et seda lihtsamini hooldada. Näitustel osalevatel koertel peab karv jääma loomulikuks.