google/wiki40b huggingface dataset:
Võnnu valla lipp

Võnnu valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Võnnu valla lipp.
Lipp kinnitati 9. juunil 2000.

Lipu kirjeldus

Võnnu valla ristkülikukujuline lipp on jaotatud kaheks võrdseks horisontaalseks laiuks, ülemine on sinine ja alumine valge. Kanga vardapoolses osas on kollane võrdhaarne kolmnurk, mille tipp ulatub nelja ühiku kaugusele ning haarad lipu vardapoolsetesse nurkadesse. Kollase keskele on paigutatud püstiselt roheline tamme kaksikleht tõruga. 
Lipu normaalsuurus on 105x165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11.
Herbert W. Marsh

Haridus ja akadeemiline karjäär

H. Marsh lõpetas bakalaureuseõpingud psühholoogias aastal 1968 Indiana Ülikoolis. Samas ülikoolis omandas ta ka magistrikraadi psühholoogias. Doktorikraadi psühholoogias sai Marsh aastal 1974 California Ülikoolist Los Angeleses. Vahetult pärast õpinguid määrati ta hindamisuuringuteenuste keskuse (Evaluation Research Service) juhiks Lõuna-California Ülikoolis. 1980. aastal võttis Marsh vastu lektorikoha Sydney Ülikoolis, kus ta hiljem töötas ka vanemlektorina. 
Aastal 1990 liitus ta Lääne-Sydney Ülikooli kollektiiviga, kus töötas 15 aasta jooksul mitmes ametis, muuhulgas haridusuuringute professori, psühholoogiaprofessori ja minapildi parendamise ja õppimise hõlbustamise keskuse (Self-concept Enhancement and Learning Facilitation; SELF) direktorina. 
Samuti on ta tegev olnud mitme ajakirja toimetuses, näiteks Journal of Educational Psychology, American Educational Research Journal, Child Development.

Uurimisteemad

H. Marsh on avaldanud enam kui 350 artiklit 70 ajakirjas, lisaks veel 60 raamatupeatükki ja 350 konverentsil esitatud tööd. Enim on ta uurimusi avaldanud järgmistes ajakirjades: American Educational Research Journal (29 artiklit), Journal of Sport & Exercise Psych (21 artiklit) ja Journal of Educational Psychology (61 artiklit). ISI andmetel on tema artikleid kokku tsiteeritud üle 11 000 korda.
Põhilisteks uurimisvaldkondadeks on minapilt ja motivatsioon. Seda nii kõrghariduses (tudengite hinnangud õpetamisele), spordipsühholoogias (füüsiline minapilt ja motivatsioon) kui ka tervisepsühholoogias (tervise seos füüsilise aktiivsusega ning söömishäiretega).

Tiigiefekt

Marsi uurimused minapildi olulisuse kohta õppekeskkonnas viisid teda tiigiefekti uuringuteni. Aastal 1984 avaldas Marsh koostöös John Parkeriga artikli, kus näitas, et akadeemiliselt selektiivsetel koolidel on negatiivne mõju õpilaste minapildile . Marsh nimetas leitud tendentsi tiigiefektiks (inglise Big-Fish-Little-Pond Effect), mille kohaselt on akadeemiliselt selektiivsete ehk eliitkoolide õpilaste hinnangud oma minapildile madalamad kui nende sama võimekatel tavakoolis õppivatel eakaaslastel .
Sõmerpalu järv

Sõmerpalu järv (ka Sõmerpalu veehoidla, Sõmerpalu veskijärv, Sõmerpalu paisjärv) on Võru maakonnas Võru vallas Sõmerpalu külas asuv paisjärv. Järve pindala on 7 ha.
Olof Hermelin

Olof Nilsson Hermelin (enne aadeldamist Olof Nilsson Skragge, eestikeelses kirjanduses ka Olaus Skragge; 1658 Filipstad – ? ) oli rootsi õigusteadlane, historiograaf, riigisekretär, diplomaat.
Aastast 1689 töötas ta Tartu ülikoolis rooma kõnekunsti ja poeesia professorina (rootsi professor i romersk retorik och poesi).
1692–1693 oli ta Tartu ülikooli (tollal Aacademia Gustavo-Carolina) rektor. 
1702 sai ta aadlitiitli.
Tema täpne surmaaeg pole teada, sest 1709. aasta Poltaava lahingus jäi ta kadunuks.
Ahti Pärna

Elulugu

Ahti Pärna on Ants Pärna poeg. Lõpetas 1987. aastal Tallinna 44. Keskkooli, 1994. aastal Peterburi Mereakadeemia laevajuhtimise erialal, 2000. aastal Tallinna Tehnikaülikool magistrantuuri ja sai ärikorralduse magistrikraadi. Ta väitekiri "ISM koodeks – kvaliteedijuhtimise alus merenduses" on kaitstud 2000. aastal.
Aastail 1994–1996 töötas Ahti Pärna Eesti Merelaevanduses tüürimehena, 1996–2004 Tallinkis tüürimehena ja aastail 2004–2006 kaptenina. Alates 2006. aastast töötab laevakompaniis Baltic Scandinavian Lines kaptenina.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: juhtimine merenduses. 5 teadustrükist.
Salla vald (Simuna kihelkond)

Salla vald (saksa keeles Sall) oli vald Virumaal Simuna kihelkonnas. Valla pindala oli 176 km² ja elanikke oli 2731 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 598 talundit ja elamut ning need kasutasid 12 487 ha maad (1929. aasta seisuga).
Vallas asus Salla asundus ja Salla küla.
1893 liideti Salla vallaga Emumäe, Kohila, Käru, Lasinurme, Mõisamaa, Selli ja Tammiku vald.
Arnold Ebrok

Arnold Ebrok oli (31. VII 1921 Kuressaare – 3. I 2011 Pärnu), Eesti sõudetreener ja sporditegelane. 
Juhendas treenerina sõudjaid (1946–56) ja vehklejaid (1947–50). Õpilasi: Hugo-Herbert Artma, Mihkel Leppik.

Karjäär

Töötas enne II maailmasõda sepapoisina, oli 1941–45 Saratovi oblastis rahvusväeosas ehitustööline ja sõdur,
1946–50 ja 1952 Pärnu spordikomitee esimees, 
1946–68 Pärnu koolides ajalooõpetaja,
1968–81 Endla teatri direktor.

Isiklikku

Lõpetas 1941 Pärnu 1. keskkooli ja 1962 ajaloolasena TRÜ.
Abikaasa Naima E. (14. VII 1921 – 29. IV 1992) oli rahvatantsuansambli Kajakas juht ning kuue vab rahvatantsupeo üldjuht. ENSV tnl kultuuritegelane (1967).
Eesti Psühholoogiaüliõpilaste Ühendus

Eesti Psühholoogiaüliõpilaste Ühendus ehk EPSÜ (inglise k. Estonian Psychology Students' Association) on 18. novembril 1992 loodud Eesti kõrgkoolides psühholoogiat õppivaid üliõpilasi ühendav üliõpilasorganisatsioon.
1994. aastast on EPSÜ EFPSA ehk Euroopa Psühholoogiaüliõpilaste Assotsiatsioonide Föderatsiooni liige. EPSÜ kuulub ka Eesti Noorteühenduste Liitu (ENL).
EPSÜ-st on alguse saanud tasuta veebipõhist nõustamist pakkuv Lahendus.net  ja psühholoogiateadust populariseeriv ettevõte Psühhobuss.
EPSÜ logol on Hinge Lind.

Struktuur

EPSÜ juhatust kutsutakse Seitsepeaks ning selle koosseis valitakse iga aasta kevadel üldkoosolekul ehk Suurel Kärajal. Juhatusse kuuluvad Pea, Abipea, Rahapea, Teopea, Sulepea, Nõupea ja Europea (EFPSA Member Representative). Lisaks on juhatuse tegemistesse kaasatud ka ase-Europea (vice-MR).

Lahendus.net

2001. aasta lõpus avati EPSÜ alt tasuta veebipõhist nõustamist pakkuv veebileht Lahendus.net, mille missiooniks on "pakkuda psühholoogiaüliõpilaste poolt tasuta kvaliteetset veebipõhist psühholoogilist nõustamist ja informatsiooni. Tutvustada vaimse tervise valdkonda ja psühholoogilisi abivõimalusi läbi koolituste ja teabeürituste." Hiljem eraldus Lahendus.net eraldi MTÜ-ks.

Psühhobuss

2014. aasta algusest käivitus EPSÜ projekt Psühhobuss, mille eesmärgiks on tutvustada laiemale avalikkusele psühholoogia laiahaardelisust ning teaduspõhisust. Eesmärki saavutatakse läbi interaktiivse teadusteatri formaadi. Hiljem eraldus Psühhobuss EPSÜ alt eraldi ettevõtteks, mis võitis Tartu Ülikooli ettevõtluskonkursil Kaleidoskoop 2014. aasta kevadel peaauhinna. 2014. aasta sügisel võideti Eesti riikliku teaduse populariseerimise auhinna II preemia parima uue algatusena teaduse ja tehnoloogia populariseerimise valdkonnas .
One More Time

Edulugu

Ansambel saavutas edu aastal 1992, kui debüütalbumi nimilgu "Highland" paljudes Euroopa maades edetabelite etteotsa tõusis (ning raadiohitiks on jäänud siiani). Järgnenud singlid enam sellist edu ei toonud, kuid aastal 1996 valiti trio esindama Rootsit Eurovisioonil, kus tuldi 3. kohale Enya-stiilis looga "Den vilda" ("Meeletu"). See oli ka samal aastal ilmunud rootsikeelse plaadi nimilaul ja hittsingel.
Andrea Bargnani

Andrea Bargnani (sündinud 26. oktoobril 1985) on itaalia elukutseline korvpallur. 
Alates 2006. aastast on tema koduklubi Toronto Raptors, kus ta mängib nii suure äärepositsioonil kui ka tsentrit.
Bargnani alustas karjääri 2002. aastal Itaalia meistriliiga B2-divisjonis, kus ta mängis 23 mängu ja viskas keskmiselt 13,2 punkti mängus.
2003. aastal liitus ta Itaalia kõrgeimas korvpalliliigas mängiva Benetton Trevisoga. Seal mängis ta kolm aastat ning siirdus seejärel NBA-sse.
Fääri saarte jalgpallikoondis

Kohtumised Eestiga

Eesti jalgpallikoondisega on kohtutud kuus korda. 1996. aastal Küprosel viigistati 2:2, 1997 võideti Tartus 2:0, 1998 EM-valikmängus kaotati Kadriorus 0:5, 1999 EM-valikmängus Tórshavnis kaotati 0:2 ja 2010 EM-valikmängus 11. augustil A. Le Coq Arenal kaotati 1:2 ning 7. juunil 2011 võideti Tórshavnis 2:0.
Türgi kohv

Türgi kohv on kohvijook, mis saadakse röstitud kohviubade väga peeneks jahvatatud pulbri keetmisel spetsiaalses potis cezve's. Valmis jook valatakse tassi ja oodatakse veidi, kuni kohvipaks vajub tassi põhja. Juuakse kuumalt, soovi korral lisatakse suhkrut. Türgi kohv on väga levinud Lähis-Idas, Põhja-Aafrikas, Kaukaasias ja Balkani maades. Eri maades kannab jook erinevaid nimetusi: Kreekas on see tuntud kui Kreeka kohv, Makedoonias kui Makedoonia kohv jne. Ka mujal maailmas pakutakse paljudes kohvikutes ja restoranides türgi kohvi.

Valmistamine

Türgi kohvi valmistamiseks on vaja kitsa suu ja laia alumise osaga keedunõu (cezve't) ja teelusikat. Kohv valmistatakse värskelt jahvatatud, soovitatavalt tumeda röstiga kohviubadest. Kohv peab olema väga peeneks pulbriks jahvatatud. Kohv ja suhkur lisatakse külmale veele, segatakse ja pannakse keema. Kui kohv keema läheb, võetakse pott tulelt ja jook valatakse tassidesse.

Joomine

Türgi kohv on välja valades väga kuum, mistõttu seda serveeritakse tavaliselt klaasitäie külma veega. Vesi aitab suud jahutada ja värskendada, et kohvi oleks parem maitsta. Kogu keedunõu sisu valatakse tassi, aga kohvi ei jooda põhjani – kohvipaks jääb tassi alles.

Ennustamine

Levinud on ka tassi põhja jäänud kohvipaksu pealt ennustamine. Selleks keeratakse tass tavaliselt alustassile ümber, oodatakse paar minutit ja seejärel ennustatakse tulevikku kohvipaksul olevate mustrite järgi.
Tahiti

Tahiti on saar Polüneesias, üks Tuulepealsetest saartest. Pindala 1042 km². Saar on mägine, kõrgus kuni 2241 meetrit. 
Saarel elab 169 677 elanikku (2002). See on enimasustatud Prantsuse Polüneesia saar.
Saare avastas 1767. aastal Samuel Wallis.
Kuulub Prantsusmaale (Prantsuse Polüneesia).
22. septembril 1914 ründas saart Saksa Ida-Aasia eskaader Maximilian von Spee juhtimisel.
Impulsskoodmodulatsioon

Impulsskoodmodulatsioon (lühend PCM, inglise keele sõnadest pulse code modulation) on modulatsioonimeetod, millega muudetakse pidevalt muutuva väärtusega signaal – analoogsignaal –  ajaliselt ja väärtuselt diskreeditud digitaalsignaaliks. Impulsskoodmodulatsiooni rakendatakse laialdaselt  audiosignaali analoog-digitaalmuundamisel. Samuti on seda alates 1940. aastatest rakendatud telefonsides.
Niisuguse analoog-digitaalmuundamise põhitoimingud on diskreetimine ja kvantimine.
Analoogsignaali ajalisel diskreetimisel mõõdetakse võrdsete ajavahemike järel signaali amplituudväärtusi ja tulemusena saadakse analoogsignaali muutumist järgivate mõõteväärtuste (pinge lugemite) jada. Et seejuures informatsioon säiliks, peab diskreetimissagedus olema vähemalt kaks kordas suurem kui muundatava signaali kõrgeim sagedus (vastavalt Nyquist-Shannoni teoreemile).
Järgneb mõõteväärtuste kvantimine vastavalt kvantimistasemete arvule. See arv valitakse 2 astmena: näiteks joonisel 2⁴ = 16 taset. Kvantimistaseme väärtust väljendab siis kahendarv ehk koodisõna, mille pikkus on võrdne 2 astendajaga (näitejuhul väljendatakse tasemeid 4-kohaliste kahendarvudega ehk 4-bitiste koodisõnadega). Koodisõna pikkus iseloomustab kvantimissügavust ehk bitisügavust.
Kvantimisega kaasneb kvantimismüra, mis digitaalse audiosignaali demoduleerimisel (analoogsignaaliks tagasimuundamisel) avaldub kahinana. Selle müra tase on seda madalam, mida suurem on bitisügavus (audiosignaali muundamisel vähemalt 16 bitti, seega kvantimistasemeid 2¹⁶ = 65536).
Marcus Licinius Crassus

Marcus Licinius Crassus Dives (umbes 115 eKr – 53 eKr) oli Vana-Rooma väejuht ja poliitik (optimaat), kes surus maha aastal 74 eKr Spartacuse juhitud orjade mässu. Aastal 60 eKr moodustas ta esimese triumviraadi koos Caesari ja Pompeiusega. Ta oli üks oma aja rikkamaid mehi.
Ta oli konsul 70 eKr ja 55 eKr.
Crassus tapeti 53 eKr Partia sõjaväelaste poolt ebaedukal Partia sõjakäigul, tema kolbast tehti veinikarikas.
Järveotsa maastikukaitseala

Järveotsa maastikukaitseala on kaitseala Pärnu maakonnas Saarde vallas Jäärja külas, mille eesmärk on kaitsta vanade loodusmetsade, vanad laialehiste metsade, soostuvate ja soo-lehtmetsade ning siirdesoo- ja rabametsade elupaigatüüpe ja kaitsealuseid linnuliike.
Kaitseala hõlmab Järveotsa järve ja seda ümbritsevaid metsi. Kaitseala maismaa pindala on 24,2 ha, veekogude pindala 3 ha.
Kaitsealustest lindudest elavad kaitsealal valgeselg-kirjurähn, laanepüü ja vööt-põõsalind.
Kaitseala on moodustatud Pärnu Maakonnavalitsuse 12. juuli 1991. a määrusega kaitse alla võetud Järveotsa tammiku baasil.
Lääne-Saare valla vapp

Lääne-Saare valla vapp on Saare maakonnas endise Eesti haldusüksuse Lääne-Saare valla vapp.

Vapi kirjeldus

Rohelisel kilbil hõbedased tähik ja lainelõikes jalus ning viimasel sinine lainelõikes põiklatt.

Põhjendus

Põhjatäht, kui läbi aegade teenäitaja meremeestele ja teelistele, sümboliseerib edumeelsust ja edasipürgimise tahet ning sihti mille poole püüelda. Lainelõikes latt tähistab merd, saarelisust ja valla territooriumil asuvaid Saaremaa suurimaid siseveekogusid. Lati kolm harja tähistavad kolme ühinenud valda. Roheline värv tähendab noorust ja lootust, aga ka valla uhket taimestikku. Sinine tähistab vett. Hõbe tähendab vaimsust, viitab valla tugevatele kultuuri- ja haridustraditsioonidelel ning tugevale külakogukonnale.
Houston (laulja)

Enesetapukatse

Enne 2005. aasta Londoni kontserti tahtis ta narkootikumide mõju all 13. korruse aknast alla hüpata, kuid tema turvamehed peatasid ta ja lukustasid teise korruse ruumi. Ruumis olles tõmbas ta oma vasaku silma kahvliga välja.
Priit Ligi

Priit Ligi (24. mai 1958 Tartu – 28. september 1994 parvlaev Estonia, Läänemeri) oli eesti arheoloog.
Ta lõpetas 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo erialal.
Priit Ligi uuris peamiselt Vadjamaa muistiseid ning esitas mitmeid rahvusvahelist vastukaja leidnud teooriaid Vadjamaa asustuse ja poliitilise võimukorralduse kohta I aastatuhande lõpus. Samuti uuris ta Saaremaa nooremat rauaaega.
Ligi hukkus parvlaeva "Estonia" katastroofis.

Isiklikku

Tema isa oli Herbert Ligi, õde on Katre Ligi ja vend on Jürgen Ligi.
Virussaare linnusease

Virussaare linnusease asub Pärnu maakonna Põhja-Pärnumaa valla Maima rabas, Maima ja Pereküla vahel.

Mälestise kirjeldus

Virussaare soosaare loodeosale jääv linnusease eraldub ovaalse alana, tõustes seal laugja astanguna kuni 1,5 m kõrgemale. Õueala pikkus on 65–70 m, laius ida-lääne suunas 25–30 m. Õueala pindala on 1300–1400 ruutmeetrit. Linnuseala põhjapoolel on märgatav paekividest laotud 1,5 m kõrgune ja 6–7 m laiune lagunenud vall. 40 meetrit ida pool asub 0,7 m kõrgune paekividest 6–7 m läbimõõduga ümar kuhelik. Kaitseelementide vähesuse tõttu peetakse seda nõrgalt kindlustatud linnuseasemeks. Linnusease on dateeritud I aastatuhandesse prk.
Briti Columbia

Loodus

Suuremad saared on Kuninganna Charlotte'i saared põhjas ning 460 km pikkune Vancouveri saar lõunas.
Läbi kogu Briti Columbia kulgeb teda Alberta provintsist eraldav Kaljumäestik. Lääne pool asub Rannikuahelik, mis moodustab Kanada Vaikse ookeani ranniku ning kuhu liustike tegevuse tagajärjel on ohtralt fjorde ja väikseid saari uuristunud. 
Kaljumäestiku ja Rannikuaheliku vahel on suured metsamassiivid, looduslikud rohumaad ja hulgaliselt järvi.
Briti Columbias elab arvukalt metsloomi, sealhulgas grislid, baribalid ehk kaeluskarud, põdrad, lisaks mitmesugused veelinnud. Sealseid elupaiku kaitstakse kokku 675 looduskaitsealaga, mida külastab umbes 22 miljonit turisti aastas. 
Provintsi tohututes laanemetsades kasvab suur osa Kanada tulumetsadest. Sealt saavad toorainet puidu-, paberi- jm tööstus.

Haldus

Provintsi pealinn on Vancouveri saarel paiknev Victoria. Linn asub kohas, kuhu 1843 rajati esimene Euroopast väljarännanute koloonia.

Rahvastik

Briti Columbia elanike arv on 4,8 miljonit.
Kuigi enamik provintsi elanikest on Briti juurtega, elab seal ka palju indiaanlasi (2006. aasta rahvaloenduse andmetel 4,7% elanikkonnast) ja Indiast pärit immigrante. Lisaks paikneb seal Põhja-Ameerika suuruselt teine (San Francisco järel) hiina kogukond.
Suur osa asustusest paikneb provintsi edelanurgas. Ligi 60% provintsi elanikest on koondunud kahte linna: Victoriasse ja Vancouverisse.

Majandus

Peamised sissetulekuallikad on puidutööstus koos kaevandustega, turismi- ja teenindustööstus. 
Tiheneb majanduslik koostöö Jaapani, Lõuna-Korea ja teiste Aasia riikidega.
Eva Liivak

Eva Liivak (6. juuni 1980 – 9. juuli 2008) oli eesti alpinist.
Ta hukkus Alpides 9. juulil 2008 laskumisel Aiguille du Chardonnet' tipult.
Liivak hakkas mägironimisega tegelema 1999. aastal. Samal aastal astus ta Alpiklubi Firn liikmeks. Ta viljeles edukalt tehnilist alpinismi, kaljuronimist ja jääronimist. 
Ta käis ronimas Alpiklubi Firni korraldatud klubireisidega Alpides: 1999. aastal Monte Rosa piirkonnas, 2005. aastal Berni Alpides ja 2008. aastal Aiguille du Touri piirkonnas ning 2000. ja 2001. aastal Kaukasuses Ullu-Tau alpilaagri piirkonnas.

Maratonijooks

Lisaks alpinismile harrastas ta maratonijooksu ja on võistelnud sellel alal ka väljaspool Eestit (Stockholmis ja Edinburghis).

Hukkumine

2008. aasta juulis oli Alpiklubi Firn alpinistide grupp Andres Hiiemäe juhtimisel tegemas tõusu Mont Blanci mäemassiivil Aiguille du Chardonnet'le (3824 m), marsruudi raskuskategooria AD. Kõik, sealhulgas Liivak, jõudsid tippu. Laskuti tavamarsruuti mööda. Ilm oli selge ja suurepärane, kohati puhus harjal mõõdukas tuul. Harjalt tuli sooritada laskumine mööda tugeva jääkoorikuga kaetud umbes 40-kraadist lumenõlva umbes 200 m. Otsustati grupi ohutuse huvides mitte liikuda seongus. Liiguti nõlval teineteisest umbes 5–15 meetriste vahedega. Antud lumelõigu alumises osas, kui jäänud olid vast paarkümmend meetrit laskumisköiteni, kaotas Liivak tasakaalu ning hakkas libisema. Tal ei õnnestunud pidurdusasendit sisse võtta ning mõne hetkega kasvas kiirus suureks. Järgmisel hetkel põrkus ta vastu kivi, mistõttu hakkas rulluma ega saanud ennast enam pidama. Hetk hiljem libises ta üle kaljuserva ning maandus alla liustikule. Grupijuht organiseeris kiiresti päästekopteri. Päästjad jõudsid Liivakuni paarikümne minuti jooksul, kuid  Liivak oli juba surnud.
Padise klooster

Ajalugu

Padise kloostri ehitus käis vaheaegadega üle 200 aasta.
Taani kuningas Erik Menved andis 1305. aastal loa suurejoonelise kindlustatud kloostrikompleksi rajamiseks, mida hakati ehitama 1317. aastal. Kloostri rajamine oli plaanis arvatavasti juba 13. sajandil. Klooster rajati eestlaste Padise muinaslinnuse lähedale.
1343. aastaks jõuti valmis ehitada esimene ehk keldrikorrus ning osa põhikorruse müüridest. Siis algas Jüriöö ülestõus ja klooster põletati ning 28 kloostris olnud munka tapeti.
Hävingust saadi üle alles 1370. aastate paiku, mil ehitustööd pooliku kloostrikompleksi juures jätkusid.
Põhihoonestiku pühitsemise tseremoonia toimus 1448. aastal.
Liivi sõjas 1559. aastal lõpetas Padise klooster (saksa keeles Die Abtei Padis) tegevuse. Sõja jooksul aga ehitati kloostri juurde tulirelvade jaoks täiendavaid kindlustusi.
1560. aastal oli klooster linnusena välja ehitatud, see asus siis hertsog Magnuse valduses, kelle käest rootslased ta 1561. aasta sügisel endale vallutasid.
1576. aastal kahepäevase piiramise ja ägeda suurtükitule tulemusena andsid selle kaitsjad eesotsas pealik Hans von Oldenburgiga alla ja loovutasid endise kloostri venelastele.
28. detsembril 1580. aastal pärast 13 nädalat kestnud piiramist loovutasid venelased lõpuks kloostri Rootsi sõjaväele. Pärast neid korduvaid piiramisi ja vallutamisi oli Padise klooster muutunud osaliselt varemeiks. Seda mainiti veel 18. mail 1595 sõlmitud Täyssinä rahulepingus, kui venelased loobusid muuhulgas kõigist õigustest mitmete Eestimaa linnuste ja nende läänide üle.
Rootsi kuningas Gustav II Adolf kinkis 1622. aastal Padise kloostri Riia bürgermeistrile Thomas von Rammile. Ligi 150 aastat kasutati kloostrit eluhoonena, täpsemalt kirikut, mis oli muudetud vahelaega kahekorruseliseks.
1766. aastal klooster põles ja sellest ajast saadik on osaliselt varemeis. Rammid olid seni kasutanud kloostri ruume häärberina, aga pärast põlengut see oma funktsioone enam täita ei suutnud. Nii ehitati 1770. aastatel kloostrist ida poole Padise mõisa uus peahoone. Ehituskive saadi kloostri varemetest.
Von Rammide aadlisuguvõsa kätte jäi Padise mõis kuni võõrandamiseni 1919. aastal. Mõisa viimaseks omanikuks oli Fridolf von Ramm.
Kuna väravatorn on rajatud jõe poole kaldus savikihile, purunes 20. sajandi algupoolel väravatorn osaliselt maalihkes.
Kloostri korrastus- ja restaureerimistöödega alustati 1930. aastatel.

Tänapäev

2001. aastal lõpetati viimased restaureerimistööd. Lääne- ja lõunakülg on veel varemetes.
Kloostri keskaegsest sisustusest on säilinud praegu Risti kirikus paiknev 14. sajandist pärinev kirikukell (Eesti vanim) ning samast sajandist haruldane Kolgata grupp (praegu Eesti Kunstimuuseumi filiaalis Niguliste kirikus).
Kollektiivleping

Kollektiivleping on tööandjate ja töötajate vahelisi suhteid reguleeriv leping. Tavaliselt on kollektiivlepingu osapoolteks tööandja ning organiseerinud töötajad (ametiühingud, töötajate liidud). Kollektiivlepingute sõlmimine annab töötajatele suurema võimu töötingimuste üle kauplemisel.
Eestis reguleerib kollektiivlepingute sõlmimist kollektiivlepingu seadus.
Stolin

Ajalugu

Stolinit mainitakse esimest korda aastal 1555. XVI sajandil sai Stolinist alev ja see kuulus Bresti vojevoodkonda ning Pinski maakonda. Asula omanikeks olid  teiste seas Salamjaretskid, Wiśniowieckid, Pacid,  Sołtanid  ja Skirmuntid. Alevi juures asus ka puidust kants.
Aastal 1655 rüüstasid Stolinit kasakad, pärast põletasid nad asula maha. Sellest ajast peale seisis sealne kants tühjalt. Aastal 1791 sai Stolinist Bresti vojevoodkonna Pinskitaguse maakonna keskus.
Aastal 1793 läks asula teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu.  Aastal 1816 avati alevis kool, kus esimene Valgevene aladel hakati õpetama agronoomiat. Stolin hakkas kuuluma Minski kubermangu.
Aastast 1921 oli Stolin  Poola koosseisus, ühtlasi sai asula linnaõigused. 1939. aastal liideti linn Valgevene NSV-ga.
Joseph Iléo

Elu enne Kongo iseseisvust

Joseph Iléo sündis 15. septembril 1921.
Aastal 1956 oli ta üks manifesti „Manifeste de la Conscience Africaine“, mis nõudis aafriklaste omariiklust, autoritest. Aastal 1958 oli ta üks partei Mouvement National Congolais asutajatest. Kui partei aasta hiljem kaheks lahknes ühines ta Albert Kalonji poolega.
Juhan Liivi mälestuskivi

Juhan Liivi mälestuskivi paikneb Tartus Juhan Liivi tänaval, Eesti Riigiarhiivi ja Eesti Rahva Muuseumi hoonete vahelisel haljasalal. Kivi paigaldati 1976. aastal.