google/wiki40b huggingface dataset:
Margaret (Rootsi kroonprintsess)

Margaret Victoria Charlotte Augusta Norah (15. jaanuar 1882, Windsori loss – 1. mai 1920, Stockholm) oli Rootsi kroonprintsess, sünnijärgselt Suurbritannia ja Iirimaa printsess.
Ta oli prints Arthuri (Connaughti hertsog) ja Preisi printsessi Louise Margarete tütar. Margareti isapoolne vanaema oli kuninganna Victoria.

Ristimine ja leeritamine

Printsess ristiti 11. märtsil 1882 Windsori lossi erakabelis. Ristimise viis läbi Canterbury peapiiskop Archibald Tait. Ristivanemad olid kuninganna Victoria, Saksa keiser Wilhelm I ning Saksa keisrinna Augusta, Saksa kroonprintsess Victoria, Preisi prints Friedrich Karl ning Preisi printsess Maria Anna ja Walesi prints Edward.
Printsess leeritati samas kabelis 1898. aasta märtsis 16 aasta vanuselt. Leeritamine tähendas lapsepõlve lõppu ning valmisolekut seltskonda minekuks ning abiellumiseks. Enne abiellumist kandis ta tiitlit Connaughti printsess Margaret (Tema Kuninglik Kõrgus) (Her Royal Highness Princess Margaret of Connaught).

Abikaasakandidaadid

Kui printsess Margaret oli 23-aastane ja ta noorim õde, printsess Patricia 18-aastane, peeti neid Euroopa ilusaimateks printsessideks. Nende onu, Edward VII tahtis, et nad abielluksid Euroopa mõne kuninga või kroonprintsiga. Jaanuaris 1905 külastasid Connaughti hertsog ja hertsoginna Portugali kuningas Carlos I ja kuninganna Améliet, kelle pojad Luis Filipe ja Manuel II võõrustasid noori Inglismaa printsesse. Portugallased lootsid, et ühest printsessist saab tulevane Portugali kuninganna, kuid nii ei läinud. Seejärel külastasid Connaughtid Hispaaniat, kus loodeti, et Patriciast saab tulevane Hispaania kuninganna, kuid ka see ootus ei täitunud.
Connaughtide järgmine reis viis nad Egiptusesse ja Sudaani ning just Kairos kohtusid nad Rootsi prints Gustav Adolfiga (hilisem Gustav VI Adolf). Gustav Adolf ja Margaret armusid esimesest silmapilgust ning kui prints Briti konsulaadis korraldatud lõunasöögil Margaretile abieluettepaneku tegi, võeti see vastu. Margareti vanemad olid väljavalituga rahul, kuigi prints oli Margaretist 10 kuud noorem. Prints oli lühinägelik ja kasutas prille, ta oli pikka kasvu, tumedate juustega, tundis hästi muusikat, oskas tantsida ja oli hea jahimees.

Abielu

15. juunil 1905 toimus Windsori lossi St. George'i kabelis printsess Margareti ja prints Gustav Adolfi laulatus. Kui Gustav Adolfi isast sai 1907. aastal Rootsi kuningas Gustav V, sai abielupaarist Rootsi kroonpaar. Rootsis sai printsess endale nimeks Margareta ning tiitliks Rootsi kroonprintsess (Tema Kuninglik Kõrgus) (Kronprinsessan Margareta av Sverige).

I maailmasõda

I maailmasõja ajal asutas ta Rootsis õmblemisringid, kus õmmeldi Punase Risti jaoks vajalikke asju. Kui parafiiniga varustamine muutus väheseks, organiseeris ta küünlakogumised ning novembris 1917 seadis ta sisse kursused tüdrukutele. Samuti liikusid tema kaudu rindele ja tagasi erakirjad ning kirjad kadunud meeste otsimiseks. Lisaks töötas ta väsimatult vangide heaolu eest.

Surm

Printsess Margaret suri ootamatult 1. mail 1920 oimuluu operatsiooni tüsistustesse. Margaret oli 8. kuud rase ja ootas oma kuuendat last.
Eesti Sõudeliit

Eesti Sõudeliit (lühend ESL) on avalikes huvides heategevuslikel eesmärkidel tegutsev mittetulundusühingute liit, kes ühendab Eestis sõudmisega tegelevaid ühinguid. Sõudmist ainuesindav organisatsioon Eestis.
8. detsembril 1989 tunnistati Eesti Sõudeliit 1938. aasta 28. juulil asutatud Eesti Sõudeliidu õigusjärglaseks.
27. juunil 1992 võeti Eesti Sõudeliit Maailma Sõudeliidu (FISA) liikmeks.
Eesti Sõudeliidu president on Rein Kilk.
Bjass

Bjass (eesti keeles laensõna; venekeelne бязь on tulnud türgi või araabia keelest beyaz, bäzz 'valge, pleegitatud') labase sidusega, sitsist paksem puuvillane kangas.
Bjass on viimistletud jäigaks (ei kortsu kergesti), võib olla pleegitamata või pleegitatud, ühevärviline või trükimustriline. Ruutmeetri bjassi kaal on 150–185 g. Kootakse puuvillniitidest tihedusega 50–140 niiti ruutmeetri kohta. Kanga hind sõltub niidist ja koe tihedusest - mida peenem on niit, seda kallim on kangas.

Ajalugu

Pärit Lähis-Idast, kust seda juba 16. sajandil müüdi Venemaale.

Kasutamine

Bjass on traditsiooniline voodipesukangas. Teatris on bjass olnud tüüpiline materjal, millele maaliti lavakujunduste tagaseinu (horisonte).
Omar Rayo

Omar Rayo (20. jaanuar 1928 – 7. juuni 2010) oli Colombia maalikunstnik, skulptor ja karikaturist.
Ta viljeles opkunsti ning lõi peamiselt abstraktseid geomeetrilisi teoseid, kasutades eelkõige musta, valget ja punast värvi.
Aastal 1981 asutas ta oma kodulinnas Roldanillos muuseumi.
Puka sovhoos

Puka sovhoos oli sovhoos Valga rajoonis Puka külanõukogus. Sovhoosi keskus asus Puka asulas. Sovhoosi pindala oli 7600 ha.
Raptor-klassi dessantkaater

Raptor-klassi dessantkaater (vene «Раптор»)(ka ründekaater), projekt 03160, on Venemaal valmistatud ja rannikuoperatsioonideks mõeldud mitmeotstarbeline kiirekäiguline kaater. Kasutatakse ja esitletakse ka patrullkaatrina.

Kirjeldus

Kaater sarnaneb ehituselt tähelepanuväärselt Rootsis valmistatud CB-90 klassi kaatriga, kuid rootsi tehas pole enda väitel projektiga seotud. Seda on võimalik kasutada dessantoperatsioonideks koos tuletoetusega, tuvastus- ja püüdeoperatsioonideks, suurte sõjalaevade lähikaitseks väikeste aluste rünnete eest, päästeoperatsioonideks ja patrullteenistuseks. 
Kaatri kere on soomuskaitsega, mis kaitseb käsitulirelvade tule eest. Kaater on hea merekindlusega, olles võimeline arendama veel 6-pallises lainetuses (või laine kõrgusega kuni 4,5 m) kiirust kuni 20 sõlme. Tõstetööde hõlbustamiseks on kere küljes tõstetroppide kinnituskonksud. Väidetavalt on Raptoreid võimalik paigutada transpordiks suuremale dessantlaevale. 14,5 mm stabiliseeritud ja distantsjuhtimisega raskekuulipildujaga on võimalik mõjutada sihtmärke kuni 2000 m kauguseni.

Kasutus

Kaatreid valmistab Venemaa laevatehas Pella alates 2015. aastast. 2018. aasta seisuga on valmistatud 17 Raptorit, millest vähemalt 6 Balti laevastikule ja vähemalt 10 Musta mere laevastikule. 1-2 kaatrit on kohandatud riiklikeks esindusfunktsioonideks.

BK-16

Lisaks Raptoritele on Venemaal Rõbinskis valmistatud alates 2014. aastast ka 5 väliselt sarnast, kuid pisut väiksemate mõõtmetega dessantkaatrit BK-16 (projekt 02510), mis on mõeldud erioperatsioonideks, sealhulgas siseveekogudel. Need kaatrid sarnanevad omadustelt ja võimekuselt praktiliselt täielikult Rootsi CB90-tega. Varustusse on lisatud UAV.
Kateeder

Kateeder (vene кафедра) on õppe- ja uurimistöö allüksus ülikoolis. Eestis olid ülikoolides kateedrid nõukogude perioodil.
Kateedritest ja uurimislaboratooriumitest olid moodustatud teaduskonnad (Ingl. k. faculty).
Eestis taasiseseisvumise järel toimunud ülikoolide reformimisel muutusid kateedrid üldjuhul instituutideks (Ingl. k. departments), millel omakorda võisid olla õppetoolid (Ingl. k.chairs) või muud alamjaotused.
Naturalism

Naturalism kirjanduses

Naturalism taotles elukujutuse täpsust ja erapooletust. Naturalistid vahendasid elu kiretu fotograafilise täpsusega, valimata üksikasju. Seejuures kaldusid nad kujutama elu mustemat poolt: alatust, kuritegusid, julmust ja vägivalda. Naturalistid olid seisukohal, et kirjandus peab teenima tõde, mitte ilu. Seejuures ei tohi kirjanik väljendada omapoolset suhtumist, segada end ühiskondlikku ellu ja poliitikasse. Inimest ja ühiskonda käsitlesid nad kui loodusnähtust.
Naturalistid viljelesid peamiselt proosat, mida nad eelistasid luulele ja draamale.

Naturalism kunstis

Naturalismiks nimetatakse realismi hilist arengujärku, millele on iseloomulik lihtrahva ja olustiku loodusteaduslikult täpne kujutamine. See kunstivool tekkis 1870. aastail Prantsusmaal.
José Manuel Soria

Isiklikku

José Manuel Soria on abielus ning ta on kahe lapse isa.
Kinoo

Kinoo on pruun orgaaniline värvaine, mida saadakse Aafrikas ja Aasias kasvavate tiibviljakute (Pterocarpus) tardunud piimmahlast. Kinood kasutatakse värv- ja parkainena.

Koostis ja omadused

Kinoo sarnaneb koostiselt katehhuga, sisaldades rohkelt tanniini.
Valjala vald (1939)

Valjala vald oli vald Saaremaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Valjala valla maa-alast, välja arvatud Ranna küla ja Rõõsa asunduse piirkonnad; senise Pihtla valla Võrsna küla piirkonnast.
Esimene vallavanem oli August Ots. Valjala vald kuulus Riigivolikogu 40. valimisringkonda, kust oli valitud Otto Pukk.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Kallemäe külanõukogu, Sassi külanõukogu ja Valjala külanõukogu.
Bhutani Tervisefond

Bhutani Tervisefond (inglise Bhutan Health Trust Fund, lühend BHTF) on fond, mille eesmärk on käigus hoida tasuta esmatasandi arstiabi Bhutanis.
Fond finantseerib eeskätt vaktsiinide, põhiliste ravimite, süstalde ja süstlanõelte hankimist. 
Fond asutati 1997. Seda esitleti Maailma Terviseorganisatsioonile 12. mail 1998.   
Fond käivitati 35 osalejaga, sealhulga Maailma Terviseorganisatsioon, UNICEF, UNFPA ning  Šveitsi ja Bhutani koostööühing Helvetas.  
Aastal 1998, mille Ülemaailmne tervishoiuorganisatsioon oli kuulutanud kehalise aktiivsuse aastaks, tegi tollane tervishoiuminister Lyonpo Sangay Ngedup koos kaastöötajatega 600 km pikkuse jalgsimatka Move for Health Walk mööda Bhutani. Sellel tutvustati fondi ja koguti raha.
Lancasteri Ülikool

Lancasteri ülikool (inglise keeles Lancaster University) on ülikool Inglismaal Lancashire'i krahvkonnas Lancasteris.
Ülikool asutati 1964.
Ülikoolis õpib üle 13 000 üliõpilase (2016).
Lõuna põllumeeste konvent

Lõuna põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Laura alevikus.
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Roodva ja Lõuna vald.
Konvendi juhatus: esimees Jaan Hammas, juhatuse liikmed Pavel Obolenski, Matvei Koslovski.
Konvendi poolt valitud Põllutöökoja liige: Johan Holberg.
Konvendi liikmed: Eduard Bremse, Jaan Čimbul, Vassili Karpunovski, Karl Bersin, August Veiden, Zahar Potehin, Maksim Cvetkov, Jaan Põder, Jakov Imeritinski, Emeljan Obdumov, Nikifor Adamov, Aleksander Barsa (seltskondlikkude organisatsioonide poolt), Aleksander Grusis (ühistegeliste asutiste poolt), Anna Pavul (maanaiste poolt).
Damast

Damastiks nimetatakse tänapäeval sissekootud mustriga kangast, mille muster tuleneb koe- ja lõimeatlassi vaheldumisest.
Algselt nimetati damastiks Hiinast Damaskuse kaudu toodud kirjut rasket siidriiet.
Turba Kool

Turba Kool on põhikool Harju maakonnas Saue vallas Turba alevikus. Kooli direktor (kohusetäitjana) on Heimar Tihane.
Kool on varem kandnud nimesid Turba Keskkool ja Turba Gümnaasium.
Bernhardiin

Iseloom

Bernhardiin on olemuselt sõbralik, rahuliku kuni elava temperamendiga, valvas. Igasugune agressiivsus, ebakindel iseloom vms on lubamatu (diskvalifitseeriv viga). Tõustandardi kohaselt tuleb kõik psüühiliste kõrvalekalletega bernhardiinid diskvalifitseerida (st. ei või hinnata näitusel ja kasutada aretuses).
Bernhardiin laste ja teiste loomadega suheldes kannatlik ja tolerantne. Ta vajab enda ümber "karja" ja arvestab selle liikmetega väga. Tänapäeval hinnataksegi bernhardiini ennekõike seltsikoerana. Bernhardiin on hästi koolitatav, kuid peab arvestama et ta vajab soorituste tegemiseks ja käsklustele reageerimiseks rohkem aega.

Nimi

Nimi "Bernhardiin" (St. Bernardshund / Bernhardiner) ei olnud levinud 19. sajandi keskpaigani. Bernhardiine kutsuti "Holy Dogs", "Saint Dogs", "Alpenmastiff", või "Barry Dogs". Põhja-Ameerikas kutsutakse neid siiani "Saints" – Pühakud.
Krista Tool

Krista Tool (sündinud 19. mail 1951) on eesti lavastuskunstnik, Viljandi Kultuuriakadeemia õppejõud.
Ta on õppinud aastatel 1966–1970 Tartu Kunstikoolis, 1973–1979 aga Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis teatridekoratsiooni erialal. Tool töötas kunstnikuna hooajal 1979/1980 Eesti Televisioonis, alates 1980 aga Ugala teatris.
Krista Tool on kujundanud sadakond lavastust, kavandanud kostüüme ning olnud kunstnik filmide juures.
Ta on oma loomingut esitanud näitustel ning pälvinud mitmeid kõrgeid tunnustusi, sh Eesti Teatriliidu aastapreemia (1997, 2008) ning korduvalt kolleegipreemiaid nii Ugala kui ka Rakvere teatris.
Krista Tool on abielus, tal on täiskasvanud poeg, tema õde on draamanäitleja Külliki Saldre.
Blaine'i maakond (Nebraska)

Ajalugu

Maakond moodustati 1885. aastal.
Ülisuurslaalom

Ülisuurslaalom või ka supersuurslaalom (super-G) on mäesuusatamise ala, kus on ühendatud kiirlaskumise ja suurslaalomi tehnika. Kiirlaskumist meenutab see sellepärast, et harilikult võisteldakse kiirlaskumisrajal, mida on paarisaja meetri võrra lühendatud ja võistlustel on üks laskumine ning laskumine kestab enam-vähem sama kaua kui kiirlaskumises. Kiirus ei tõuse ülisuurslaalomis nii suureks kui kiirlaskumises ja rajal on rohkm kurve. Suurslaalomiga võrreldes on super-G kiirem.
Ülisuurslaalomis on meeste raja kõrgustevahe 500–600 meetrit ja naistel vastavalt 350–600 meetrit. Kurvide maksimummäär on 10% kõrgustevahest. Minimaalselt on meestel 35 ja naistel 30 väravad, kuid mitte arvestades stardi- ja finišiväravat. Ülisuurslaalomis on kasutusel kahte moodi väravaid: horisontaalsed (lahtine) ja vertikaalsed (kinnine). Lahtised väravad on 6–8 meetrit laiad ja asuvad üksteisest vähemalt 25 meetri kaugusel, kinnised väravad on 8–12 meetrit laiad ja nende vahekaugus on vähemalt 15 meetrit.
Ülisuurslaalomis kasutatakse samu suuski kui kiirlaskumises ja need on 208–235 cm pikkused.
Ülisuurslaalom oli maailmameistrivõistluste kavas esimest korda 1987. aastal ja olümpiamängude kavas 1988. aastal.
Laeva jõgi

Ülemjooksu korrastamine

Aastatel 2008–2009 teostati Laeva jõe ülemjooksul erinevaid töid kokku 24,6 km pikkusel lõigul. Kanalis olevatele jõelõikudele rajati kärestikke ja väikseid ülevoole. Voolusängi paigaldati kive üksikult ja rühmadena. Jõesäng puhastati voolutõketest ja kohati setetest, jõkkesuubuvatele kraavidele rajati settebasseine. Settekoormuse vähendamiseks rajati tõkestava kärestiku abil luhale ülevool. Koogi ja Veski paisjärvedele rajati 270 m ulatuses kalapääse.

Alamjooksu taastamine

20. sajandi alguses rajati Laeva jõe alamjooksu ja Emajõe vahele metsamaterjali parvetamise hõlbustamiseks kanal, mille valmimisel hakkas vana jõesäng (tänapäeval Karisto oja) kinni kasvama, sest suurem osa veest voolas uude kanalisse. Ummuksisse jäämise tõttu ei pääsenud kalad enam varasematele kudemisaladele. Jõe alamjooksu seisukorra taastamiseks on 2010. aastatel (viimased tööd teostati 2018. aastal) ellu viidud mitu projekti, mille käigus on puhastatud 8 km ulatuses vana jõesängi. Samuti on võsast puhastatatud 13 hektarit luhakoelmuid. Laeva jõe taaselustamse projekti raames jõkke asustatud üle 12 000 isendi noori tõugjaid.
Lubjanka väljak

Lubjanka väljak (Лубянская площадь) on väljak Moskvas Punase väljaku lähistel.
Aastatel 1926–1990 kandis väljak nõukogude poliitilise politsei asutaja Feliks Dzeržinski auks Dzeržinski väljaku nime.
Nimetus Lubjanka väljak esineb letopissides esmakordselt 1480. aastal, kui Ivan III pärast 1478. aastal Novgorodi vabariigi liitmist Moskva suurvürstiriigiga sundkorras asuts osa novgorodlasi Moskvasse. Nime sai väljak Novgorodi Lubjanitsõ linnaosa auks. Novgorodlased ehitasid sinna ka Sofia katedraali, mis pidi meenutama Novgorodi Sofia katedraali.
Nimetus Lubjanka on saanud Nõukogude Liidu repressiivorgani Siseasjade Rahvakomissariaadi (SARK) ehk vene keeles NKVD sünonüümiks, kuna Suur- ja Väike-Lubjanka tänava piirkonnas asusid ja asuvad Nõukogude ja Venemaa julgeolekuasutuste peakorter.
Lubjanka väljaku all asub Lubjanka metroopeatus (aastani 1990 kandis ka see Dzeržinski nime). Väljakust kvartali kaugusel on teine metroopeatus Kuznetski Most.
Jelena Dementjeva

Jelena Dementjeva (vene keeles Елена Вячеславовна Дементьева) (sündinud 15. oktoobril 1981 Moskvas) on endine Venemaa profitennisist.
Esimese rahvusvahelise turniiri mängis ta 13-aastaselt, profiks hakkas 1998. Sydney olümpiamängudel jõudis ta üksikmängus finaali ja kaotas seal Venus Williamsile. 2008. aasta olümpiamängudel võitis ta naisüksikmängus olümpiakulla.
29. oktoobril 2010 teatas ta sportlaskarjääri lõpetamisest.

Parimad tulemused suure slämmi turniiridel

Ta on olnud kaks korda suure slämmi turniiril finaalis, mõlemad 2004. aastal. Prantsusmaa lahtistel meistrivõistlustel kaotas ta kaasmaalasele Anastassija Mõskinale 1:6, 2:6 ning USA lahtistel meistrivõistlustel samuti kaasmaalasele Svetlana Kuznetsovale 3:6, 5:7.
Aleksei Nikolajevitš

Aleksei Nikolajevitš (30. juuli/12. august 1904 – 17. juuli 1918) oli Venemaa viimase keisri Nikolai II poeg ja troonipärija. Ta tapeti bolševike poolt koos oma perekonnaga Jekaterinburgis.
Aleksei põdes hemofiiliat ehk vere hüübimatust. Seetõttu oli iga verejooks talle eluohtlik ning ta oli pidevalt haige. Tema olukorda suutis mõistatuslikul viisil parandada vaid Grigori Rasputin, kes suures osas just tänu sellele saavutas Vene poliitikas väga suure mõju.
On väidetud, et Aleksei tegelikult pääses bolševike korraldatud tsaaripere hukkamisest eluga. Fjodor Semjonov uskus oma elu lõpuni, et tema on Aleksei. Et ta elas Nõukogude Liidus, siis paigutati ta vaimuhaiglasse.
1998 kanoniseeris vene õigeusu kirik Aleksei ja tema perekonna.
1913–1917 oli tema järgi nimetatud Väike-Taimõri saar Laptevite meres. Kirna vald Türi kihelkonnas oli aastail 1916–1917 tema järgi nimetatud Aleksei vallaks.
Waterloo Road (laul)

"Waterloo Road" on Mike Wilshi ja Mike Deighani kirjutatud laul. Laulu esmaesitajaks oli psühhedeelse popi ansambel Jason Crest. Laulu pealkirjas olev Waterloo Road asub Burslemis Stoke-on-Trentis. See singel anti välja 1968. aastal. Järgmisel aastal aga tõusis lugu Prantsusmaal edetabelis esikohale Joe Dassini esitatud kaverina, mis kandis pealkirja "Les Champs-Élysées".
Pealkirjaga "Champs-Élysées" esitas seda lugu ka Kalju Terasmaa, kes on ise ka laulu eestikeelsete sõnade autor. Oma versiooni täiesti teiste sõnadega on laulust teinud ansambel Meie Mees ("Laul suurest sõprusest").
Laulust on tehtud hulgaliselt ka muukeelseid kavereid. Nii kannab lugu näiteks hollandi keeles pealkirja "Oh Waterlooplein", saksa keeles "Oh Königsallee", serbohorvaadi keeles "Jelisejska polja" ja sloveeni keeles "Šuštarski most".
Soosaare vald

Soosaare vald (Gemeinde Soosaar) oli vald Kolga-Jaani kihelkonnas Viljandimaal.
Vald moodustati 1866. aastal.
1892. aastal liideti Soosaare vallaga Paenasti vald ja Kolga-Jaani kirikuvald.
1934. aastal oli valla pindala 95 km², elanikke 1402, talundeid ja elamuid 269.
Viimane Soosaare vallavanem alates 1930. aastast oli Jakob Korts.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala Võisiku valla koosseisu, välja arvatud Metsanurga küla ja Paenaste asunduse piirkonnad, mis läksid Kõo valda, ja Otiküla piirkond, mis läks Tänassilma valda.
Hans Bentzien

Hans Bentzien (4. jaanuaril 1927 Greifswald – 18. mai 2015 Bad Saarow) oli Saksa DV riigitegelane.
Põhikooli lõpetamise järel õppis Hans Bentzien õpetajaks. Ta oli Hitlerjugendi liige ja astus 1944. aastal Natsionaalsotsialistlikku Saksa Töölisparteisse. Samal aastal kutsuti ta esmalt Riigi Tööteenistusse ja novembris mobiliseeriti Wehrmachti. 1945. aastal langes ta Briti vägede kätte sõjavangi.
Sõjavangistusest tagasipöördumise järel astus Bentzien 1946. aasta märtsis Saksamaa Kommunistlikku Parteisse, mis sama aasta aprillis sotsiaaldemokraatide sundliitmise järel sai nimeks Saksamaa Sotsialistlik Ühtuspartei. Parteisse astudes ei varjanud ta oma varasemat liikmesust Natsionaalsotsialistlikus Saksa Töölisparteis. Aastatel 1946–1948 töötas ta õpetajana Greifswaldis. 1948–1950 õppis Bentzien Greifswaldi ülikoolis ja Jena ülikoolis ajalugu. 1950–1955 oli ta parteitööl Geras ja Jenas. 1955–1958 õppis ta Moskvas kõrgemas parteikoolis, mille lõpetas ühiskonnateaduste alal.
1958–1961 oli ta Halle Saksamaa Sotsialistlik Ühtuspartei ringkonnajuhatuse kultuuri- ja hariduse sekretär. Samaaegselt oli ta ka Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo kultuurikomisjoni liige.
1961–1966 oli Hans Bentzien Saksa DV kultuuriminister. Ministriametis tekkis Bentzienil konflikt Paul Fröhlichi ja Walter Ulbrichtiga Leipzigi Johannese kiriku ja Ülikoolikiriku varemete lammutamise küsimuses. 1965. aastal avalikustati Lääne-Saksamaa ajakirjanduses Hans Bentzieni omaaegne kuulumine Natsionaalsotsialistlikku Saksa Töölisparteisse. Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee 11. pleenumil 12. jaanuaril 1966 vabastati Hans Bentzien kultuuriministri ametist.
1966–1975 oli Hans Bentzien kirjastuse Neues Leben direktor. 1975–1977 oli ta Saksa DV raadios kuuldemängude osakonna juhataja. 1977–1979 oli ta Saksa DV Riikliku Telekomitee aseesimees. Seejärel töötas ta Saksa DV Televisiooni (Deutscher Fernsehfunk) publitsistikaosakonnas. 1989–1990 oli ta Saksa DV Televisiooni peaintendant.
1997. aastal avaldas ta Claus von Stauffenbergi elulooraamatu "Claus Schenk Graf von Stauffenberg. Der Täter und seine Zeit." Raamatu kordustrükk ilmus 2004. aastal.
Elu lõpuperioodil elas Hans Bentzien pensionärina Brandenburgi liidumaal Bad Saarowis.
Eduard Gens

Eduard Gens (29. august 1883 Kavastu vald, Tartumaa – 18. juuli 1969 Springe) oli eesti arst.
Lõpetas 1912 Tartu ülikooli cum laude.
Põgenes 1941 Saksamaale.
Pikavere mõis

Pikavere mõis (saksa keeles Pickfer) oli rüütlimõis Kose kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Raasiku valda.
Mõisat on esimest korda mainitud aastal 1446.  
Mõisa piklik ühekorruseline klassitsistlik peahoone on ehitatud 19. sajandi alguses. 1939 ehitati see ümber koolihooneks.
Žaiginys

Ajalugu

Žaiginyse mõisa mainiti esimest korda aastal 1575, toona olid selle hooneteks pruulikoda ja kõrts. Esimene kirik püstitati asulasse kas aastal 1664 või 1684, praegune aga aastal 1917.
Aastal 1762 andis toonane mõisa omanik Jokūbas Nagurskis osa Žaiginyse maadest franstisklastele, kes rajasid sinna aastal 1764 kloostri. Klooster tegutses kuni aastani 1832
Nõukogude ajal oli Žaiginys kohaliku sovhoosi keskuseks. Asulast sai alev aastal 1972.
Leicesteri Ülikool

Leicesteri ülikool (inglise keeles University of Leicester) on ülikool Suurbritannias Leicesteris.
Ülikool asutati 1921.
Ülikoolis õpib üle 16 000 üliõpilase (2016).