google/wiki40b huggingface dataset:
Püha Simoni ja Helena kirik

Ajalugu

1903. aastal kirjutasid umbes kaks tuhat katoliiklast kohalikule omavalitsusele petitsiooni, millega paluti alustada uue katoliku kiriku ehitamist. See mõte kiideti heaks ja ehitus algas 1905. aastal. Kirik pühitseti 20. septembril 1910 ja kolm kuud hiljem 21. detsembril see avati. Minsk kuulus sel ajal Venemaa Keisririigi koosseisu.
1921. aastal sai Minskist Valgevene NSV pealinn ning Valgevene hakkas kuuluma Nõukogude Liitu. Riiki sisenenud Punaarmee rüüstas kirikuid jõudsasti. 1932. aastal nõudsid nõukogude võimud, et kirik suletaks ja riik sekulariseeruks. Kiriku hoonesse rajati riiklik Poola teater, aastaid hiljem asendati teater kinoga. Teise maailmasõja ajal 1941. aastal hakkas Saksa okupatsiooniamet hoonet uuesti kirikuks ümber ehitama. Pärast teist maailmasõda sulgesid nõukogude võimud kiriku taas ning hoonet hakati uuesti kasutama kinona.
1990. aastal, pärast kahte näljastreiki, mille korraldasid Minski katoliiklastest aktivistid Anna Nicievska-Sinevicz ja Edward Tarletski, tagastati hoone roomakatoliku kirikule. Kiriku interjöör on täielikult taastatud ning kirikust on saanud oluline religioosne, kultuuriline ja ühiskondliku elu keskus. Samuti on sellest saanud taaselustatud Valgevene kreekakatoliku kiriku keskus.
2006. aastal kaevati Edward Wayniłłowiczi ja tema naise haud lahti, et põrmud kirikusse ümber matta. 1921. aastal oli Woyniłłowicz sunnitud lahkuma oma kodust Słuckis, sest esimese maailmasõja ajal sõlmitud Riia rahu muutis riikide piire kardinaalselt. Woyniłłowicz kolis Poolas asuvasse Bydgoszczi linna, kus ta ka 1928. aastal suri.
Püha Simoni ja Helena kiriku missasid peetakse nii valgevene, poola, leedu kui ka ladina keeles.
Ardud

Ajalugu

Esimesed kirjalikud teated kohast on 1215. aastast (Herdeud). 
1918. aastal vallutasid linna Rumeenia väed, 1920. aastal läks linn Ungari alt Rumeenia koosseisu. Linn oli aastatel 1940–1944 uuesti Ungari koosseisus, kuid alates 1946. aastast kuulub ametlikult Rumeeniale.

Rahvuslik koosseis

1910. aastal oli linna 6300 elanikust 62,33% ungarlasi.
2011. aastal oli elanike arv 6231, neist 55,35% olid rumeenlased, 17,52% ungarlased, 15,34% mustlased ja 4,47% sakslased.
Mait Aadna

Mait Aadna (sündinud 1948) on eesti komsomoli- ja haridustegelane.
Ta lõpetas aastal 1971 cum laude Tallinna Polütehniline Instituudi mehaanikateaduskonna peenmehaanikaseadmete erialal.
Ta on olnud ELKNÜ Keskkomitee sekretär (valitud 15. veebruaril 1974).
Ta oli Tallinna Mehaanikakooli asedirektor, hiljem 1999. aastani direktori kohusetäitja, hiljem on olnud Tallinna Tööstushariduskeskuse erialajuht.
Mátyási kirik

Mátyási kirik (ungari keeles Mátyás-templom) on roomakatoliku kirik Budapesti ajaloolises kantsis Buda nõlvakul (I ringkonnas). Gooti stiilis ja uusgooti stiilis täiendatud kiriku taga asub Kalamehe bastion, kust avaneb vaade üle Doonau jõe ja Pesti.
Ameerika Ühendriikide holokausti memoriaalmuuseum

Ameerika Ühendriikide holokausti memoriaalmuuseum (inglise keeles United States Holocaust Memorial Museum, lühendatult USHMM) on Ameerika Ühendriikides Washingtonis asuv muuseum ja uurimiskeskus, mis on keskendunud holokausti teemale. 
Mäluasutus avati 22. aprillil 1993. Selles on üle 12 000 arhivaali ja eraldi arhiiv tuhandetele dokumentidele, fotodele, salvestatud intervjuudele, filmidele ja raamatutele.
Näiteks 2015. aastal külastas muuseumi umbes 1,6 miljonit inimest.
Saarma tänav

Saarma tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Saarma tänav sai nime 16. mail 1958. Enne seda oli tänava nimi Siili tänav.
Pariisi Eesti Selts

Pariisi Eesti Selts (prantsuse keees L'Association France-Estonie) on Prantsusmaal Pariisis aastast 1991 tegutsev Prantsusmaa eestlaste selts.
Seltsi ajalugu ulatub aastasse 1904, mil eesti poliitiku Andres Dido eestvõttel asutati Pariisi Eesti Sõpruskond, millest hiljem kasvas välja Pariisi Eesti Selts. Pariisi Eesti Selts tegutses ka 1930. aastatel.
Auto-Tanki rügement

Ajalugu

Eesti tankivägede aluseks oli Vabadussõja ajal 1919. aastal Suurbritannia poolt Nikolai Judenitši Loodearmeele antud 6 Mark V ja 3 Renault FT-17 tankist. Rasketankid saabusid Londonist Tallinna 1919. aasta augustis-septembris ning ühendatuna tankidivisjoni jõudsid osaleda 1919. aasta sügispealetungis Petrogradile. FT-17 laaditi maha 17. oktoobril 1919 Tallinna sadamas ja 20. oktoobril jõudsid nad omal jõul Narva, kus neile moodustati Vene-Prantsuse segameeskonnad prantsuse leitnandi juhtimisel, tankid osalesid 24.–25. oktoobril Gattšina vallutamises. Pärast pealetungi ebaõnnestumist taganesid Loodearmee väed Narva, kuhu koondati ka tankid, ja 18. novembril 1919 viidi nad üle Tallinna. Pärast Vabadussõja lõppu anti tankid Mark V üle Eesti (4) ja Läti (2) sõjaväele. 
Iseseisev Auto-Tankidivisjon formeeriti 1923. aasta augustis, kui Soomusrongide brigaadi koosseisu kuulunud tankide- ja soomusautokompanii jagati kaheks rügemendiks ja  Sõjaväe Varustusvalitsuse koosseisu kuulunud autokompaniist  formeeriti ka auto-tankidivisjon. 
1. oktoobril 1928. aastal formeeriti Auto-Tankidivisjon ümber Auto-Tankirügemendiks. Rügemendil oli Männikul oma laagrikoht koos hoonete ja vajaliku sisustusega ning samas teostati ka lahingväljaõpet suveperioodil.
14. mail 1931 ilmus rügementi Georg Valter, kes levitas kaitseväelaste seas lendlehti, kus Valter kuulutas end Eesti riigi valitsejaks ja kutsus sõdureid ilmuma täies varustuses 15. mai hommikul Eesti Panga ette, lubades seal neile palka maksta. Politseilisel juurdlusel selgus, et Georg Valter on vaimuhaige, kes kohtulikult haigeks tunnistatud ja korduvalt Seevaldis ravil olnud. Politsei lasi ta vabaks.
1934. aastal kanti oma vanuse tõttu tagavarapargi soomusautorühmast maha soomusauto "Vanapagan". PILT
7. veebruaril 1935 sai rügement juurde 6 tanketti TKS, millest moodustati 3. Lahingkompanii asukohaga Tallinnas.

Rügemendi likvideerimine

1940. aastal reorganiseeriti rügement ümber ja sellega jõuti lõpule 19. juunil 1940. 3. Lahingkompanii kaotati ja selle osa koosseisu lisati 1. Lahingkompaniile. 2. Lahingkompanii põhiosast moodustati aga Kergetankirühm. 
Auto-tankirügement viidi üle Elvasse. Uueks rügemendiülemaks määrati kolonel Johannes-August Vellerind ja Kergetankirühma ülemaks Alfons Rebane.
Kui Punaarmee 1940. aastal Eesti okupeeris, saadeti Auto-Tankirügement laiali. Tankid anti Punaarmeele.
1992. aastal formeeriti Auto-Tankirügemendi asemele Kaitsejõudude Peastaabi Autokompanii.
Keemiline sümbol

Keemiline sümbol on keemilise elemendi rahvusvaheline ühe- või kahetäheline tähis, mis on tuletatud elemendi nimetusest (tavaliselt ladinakeelsest).
Kolmetähelised tähised antakse ajutiselt elementidele, mis on hiljuti või veel mitte sünteesitud. Need tähised põhinevad elementide aatomnumbritel.
Riina Raudne

Riina Raudne (sündinud 21. juunil 1981) on eesti sotsioloog, Terve Eesti Sihtasutuse asutaja ning tervete eluviiside propageerija.
Riina Raudne õppis sotsioloogiat Durhami ülikoolis ja sai bakalaureusekraadi 2004. aastal. Magistrikraadi kaitses ta võrdlevas sotsiaalpoliitikas Oxfordi Ülikoolis 2005. aastal ja doktorikraadi rahvatervise alal 2012. aastal Johns Hopkinsi Ülikoolis Ameerika Ühendriikides. Eestis töötas Riina Raudne Tervise Arengu Instituudis ja Siseministeeriumis, kus juhtis uimastipoliitika valitsuskomisjoni.  
Riina Raudne on pidanud loenguid rahva tervisest ja juhtinud kampaaniat "Joome poole vähem!".
Lenduvad orgaanilised ühendid

Lenduvad orgaanilised ühendid (akronüümina kasutatakse ingliskeelset fraasi VOC – volatile organic compound; harvem ka eestikeelset akronüümi LOÜ) on keemilised ühendid, mis tavatingimustes märkimisväärselt lenduvad (auruvad) atmosfääri. Levinuimad VOCid on metaan, aldehüüdid, ketoonid jt.
Taimed eraldavad õhku enam kui 30 000 erinevat ühendit ja taimse orgaanika emissioon atmosfääri ületab inimtekkelise emissiooni enam kui suurusjärgu võrra. Paljud neist ühendeist on suure reaktsioonivõimega ja mõjutavad meid ümbritseva õhu kvaliteeti. Samuti osalevad taimsed ühendid pilvede moodustumisel.
Gabriela Mistral

Gabriela Mistral (õieti Lucila de Maria del Perpetuo Socorro Godoy Alcayaga; 7. aprill 1889 Vicuña – 10. jaanuar 1957) oli Tšiili poetess, diplomaat ja feminist, kes esimese ladinaameeriklasena võitis 1945. aastal Nobeli kirjandusauhinna. Ta kasutas oma teostes pseudonüümi Gabriela Mistral, mille võttis Gabriele D'Annunzio ja Frédéric Mistrali järgi.

Biograafia

Gabriela kasvas üles väikeses Montegrande külas, kus alghariduse sai õelt Emelina Molinalt. Tema isa Juan Gerónimo Godoy Villanueva oli kooliõpetaja. Isa hülgas pere, kui Gabriela oli kolmeaastane. 14-aastaselt püüdis Gabriela endaga ise toime tulla ja toetas rahaliselt ka ema, olles kooliõpetaja abi Compania Baja linnas. Tema õmblejannast ema Petronila Alcayaga suri 1929. aastal. Gabriela pühendas oma raamatu "Raie" (Tala) emale. 
Aastal 1904 avaldas ta esimesed luuletused.

Looming

Tema luuletustes on kesksel kohal loodus, reetmine, armastus, emaarmastus, mure, reisimine ja Ladina-Ameerika identiteet, mis on mõjutatud indiaanlaste ja eurooplaste kultuurist.
Edgar Salumaa

Edgar Salumaa (aastani 1936 Edgar Schulbach, 26. detsember 1921, Kudina vald, Tartumaa – 11. august 2006, Tartu) oli Eesti õigusteadlane.

Elulugu

Edgar Salumaa oli juristi poeg.
Lõpetas 1947 Tartu 5. Keskkooli, 1951 TÜ õigusteaduskonna, õiguskandidaat (1963, TÜ), väitekiri "Kohtulikud vaidlused alaealistele lastele alimentide nõudmise asjus". Võttis Eesti Laskurkorpuses osa II maailmasõjast. Oli 1951–63 TÜ tsiviilõiguse ja -protsessi kateedri vanemõpetaja, 1963–92 dotsent, ühtlasi 1968–72 õigusteaduskonna dekaan, 1999– eraõiguse instituudi dotsent. Lugenud tsiviilprotsessi, perekonnaõiguse kursusi; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: perekonnaõigus, laste õiguskaitse; tsiviilkohtumenetlus. 35 teadustrükist.
Laura Vana

Laura Vana (sündinud 9. oktoobril 1990 Pärnus) on eesti sulgpallur.
Ta võitis 2010. ja 2011. aastal koos Karoliine Hõimiga Eesti meistrivõistlustel paarismängus.
Petru Dumitriu

Petru Dumitriu (8. mai 1924 Baziaş – 6. aprill 2002 Metz) oli rumeenia kirjanik, kes kirjutas nii rumeenia kui ka prantsuse keeles.

Elukäik

Dumitriu ungarlannast ema rääkis oma Rumeenia armee ohvitserist abikaasa ja pojaga peamiselt prantsuse keeles, mistõttu see oli poisi teine kodune keel. Pärast koolihariduse saamist Rumeenias suundus Dumitriu Humboldti stipendiaadina õppima filosoofiat Müncheni Ülikooli. Tema õpingud katkesid 1944. aastal, kui Rumeenia vahetas ieises maailmasõjas pooli ning kuningas Mihai I kukutas Ion Antonescu Saksa-meelse valitsuse võimult.
1960 põgenes Dumitriu Lääne-Berliini, suundus sealt edasi Frankfurti, hiljem Bad Godesbergi ning viimaks Prantsusmaale Metzi. Ta läks uuesti Rumeeniasse alles 1996. aastal.

Looming

Eesti keeles on ilmunud Dumitriu romaan "Pasărea furtunii" (1957; "Tormikajakas", rumeenia keelest tõlkinud Aleksander Kurtna, Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1959).
1963. aasta Eesti meistrivõistlused jalgrattasõidus

1963. aasta  Eesti meistrivõistlused jalgrattasõidus  toimusid  mitmes osas. Tänavasõidud peeti Viljandis, Tartus ja Tallinnas 29. aprillist 2. maini, kross 13. oktoobril Rakveres, maanteesõidud 11.–14. juulil Tallinnas.
Hiiumaa militaarmuuseum

Hiiumaa militaarmuuseum on Kõrgessaare vallas Tahkuna külas asuv muuseum, mis muu hulgas tutvustab sõjatehnikat.
Muuseumi haldab MTÜ Hiiumaa Militaarajalooselts. Muuseum avati 2007. aastal.
Muuseumi unikaalsem eksponaat on peahoone ees postamendil asuv NSV Liidu mereväe Punalipulise Balti laevastiku Teise maailmasõja aegse Läänemere rajooni rannakaitse Eelpositsiooni kaitsesektori Rannapatarei BB-316 (IV-180/57) – 180 mm suurtükiraud.
Väliekspositsioonis on veel piiririba rekonstruktsioon, tsiviilkaitsevarjend, autod tehnika varjualuses, soomustransportöörid BTR-70 ja BRDM-2, piirivalvekaater, meremiinid, tankitõrjesuurtüki positsioon, radari- ja raadiomastid.
Muuseumi peamajas on ekspositsioon viies ruumis. Oma algsel kohal on säilinud merevaatlusradar, mis olid kasutusel 2005. aastani. Eksponeeritud on suurtükimürske ja mürsukesti, kiivreid, mütse ja vormiriietust, sidevahendeid, õppeplakateid, tsiviilkaitse varustust.
Jäärja vald

Jäärja vald (saksa keeles Saarahof) oli vald Pärnumaal Saarde kihelkonnas. Valla pindala oli 158 km² ja elanikke oli 1210 (1922. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 172 talundit ja need kasutasid 6868 ha maad.
Vallas asus Jäärja küla. Enne 1919. aasta mõisate võõrandamist asus vallas Jäärja mõis.
Kõrvalsaadus

Kõrvalsaadus ehk kõrvalprodukt (ingl. coproduct või by-product) on põhisaaduse valmistamise või tootmise käigus vältimatult moodustuv saadus.
Tänapäeval peetakse oluliseks tootmises tekkiva kõrvalsaaduse ärakasutamist. Mittekasutavaid saadusi käsitletakse tavaliselt jäätmete või heitmetena (suits, aheraine, heitvesi jm).

Metsatööstuses

Näiteks metsatööstus, mille põhisaadus on palgid. Siin on kaassaaduseks küttepuud ja kõrvalsaaduseks oksad. Oksad saab kasutada hakkpuidu (küttematerjali) valmistamiseks, aga kui need põletatakse metsas või jäetakse metsa alla kõdunema, siis on need jäätmed.

Keemias

Keemilises sünteesis võib väärtusliku põhiprodukti saagis olla väiksem kõrvalprodukti(de) saagisest. Teaduse seisukohast pakub huvi sünteesiprodukti täielik koostis, s.t. kõigi süsteemis toimuvate reaktsioonide osatähtsus.

Loomakasvatuses ja jahinduses

Loomakasvatuses ja jahinduses nimetatakse kõrvalsaadusi subproduktideks (ka: rupskid, rupsid).
Beamishi muuseum

Beamishi muuseum (inglise Beamish Museum) on vabaõhumuuseum Suurbritannias Durhami krahvkonnas Beamishi külas. 
Muuseum asutati 1970.
Aastas külastab muuseumi umbes 350 000 inimest.
Muuseumi eesmärk on näidata ühe Kirde-Inglismaa linna igapäevaelu alates tööstusrevolutsiooni algusest kuni 20. sajandi alguseni.
1987 tunnistati muuseum Euroopa aasta muuseumiks.
Lembitu park (Tallinn)

Lembitu park asub Tallinnas Lauteri, Kauka tänava,  Vambola tänava ja Lembitu tänava vahel, Sibulaküla asumis.
Lembitu pargi pindala on 0,9 ha. Park rajati 1953. aastal, hiljem on tehtud veel juurdeistutusi. Pargis kasvab 17 taksonit puittaimi: puude perekondadest on arvukamad vaher, pärn, kask, viirpuu ja tamm. Suurimad puud on hobukastan, mägivaher, läänepärn ja tamm. Põõsastest on enim mitmeharulisi ungari sireleid.
Eesti NSV ajal asus pargi Vambola tänava poolses otsas Hans Pöögelmanni ausammas. 2012. aastast asub Lembitu pargis Juta Eskeli skulptuur "Kolhoosineiu" ehk "Tütarlaps kausiga".
Praegust nime kannab Lembitu park ametlikult alates 12. aprillist 1996. Varem on sama pargi nimed olnud Vambola park ja Pöögelmanni park.
Alpes Poeninae

Etümoloogia

Provints sai nime poeninus mons järgi, Suure Sankt Bernhardi kuru Rooma nimi. Kuru lähedal oli Jupiter Poeninuse pühamu.
Kuna nimi Poeninus on sarnane sõnaga Poenus (ladina: "kartaagolane"), järeldasid mõned Rooma autorid, et Kartaago kindral Hannibal ületas selle osa Alpidest oma kuulsal Itaalia-retkel aastal 218 eKr, kasutades kas Suurt või Väikest Sankt Bernhardi kuru. Rooma ajaloolane Titus Livius selgitab, et Poeninus oli tegelikult vigane Penninus, kohaliku hõimu poolt kummardatud jumaluse nimi. Livius lisab, et oli ebatõenäoline, et Hannibal valis sellise põhjapoolse marsruudi, kuna need kõrged mäekurud olid sel ajal ligipääsmatud. Tacitus mainib Alpes Poeninaed seoses Otho liikumisega. Enamik ajaloolasi on Polybiuse sõnul ühel meelel selles, et Hannibali armee ületas Alpid seguuside piirkonna kaudu ja kuru on tänapäeval tuntud kui Montgenèvre.

Ajalugu

Pärast piirkonna vallutamist aastal 15 eKr liidendati see Reetiasse, suurde ringkonda, mis ulatus Kesk-Alpidest Doonauni. Rahvastikus oli arvukalt keldi hõime, sealhulgas nantuaadid ja seduunid Sankt Bernhardi kuru põhjaküljel ja salassid lõunaküljel.
Keiser Claudiuse ajaks (41-54 pKr) olid hõimud üldiselt romaniseeritud ja Vallis Poenina ringkond eraldati Reetia et Vindolicia provintsist. Vallis Poenina hõlmas enamuse orust Sankt Bernhardi kurust põhjas. Uus pealinna civitas rajati Octoduruse varemete kõrvale (civitas Vallensium, nüüd Martigny) ja elanikud nautisid vähemalt ladina õiguse kaitset. Vallis Poenina ringkond ühendati Alpes Graiae või Alpes Atrectianae ringkonnaga, moodustus Alpes Graiae et Poeninae provints.
3. sajandil pKr elas provintsis mitu senaatoriperekonda. Diocletianuse reformidega allutati provints Gallia diötseesile. Aastal 381 mainitakse piirkonna esimest piiskoppi, Theoduli. Pärast Lääne-Rooma keisririigi langust tungisid piirkonda burgundid ja liidendasid selle oma kuningriigiga. Aastal 574 tungisid siia langobardid ja piirkond läks nende võimu alla. Rooma nimi ja piirid langesid unustusse ja Pimedal keskajal oli see Sapaudia osa.
Seansialustusprotokoll

SIP URI

SIP URI (Uniform Resource Identifier) on unikaalne kasutajatunnus, mille alusel kasutajat identifitseeritakse. Igal kasutajal on SIP URI, mida kasutatakse seansside ühendamisel sellele kasutajale.
SIP URI formaat on sama, mis e-kirja formaat ning see koosneb kasutajatunnusest ja domeenist (näiteks kasutaja@domeen.ee).
Päringute marsruutimiseks võib kasutada SIP URI kujul sip: kasutaja@domeen.ee või sip:kasutaja@193.214.150.100. Esimene variant vajab päringu marsruutimiseks DNS-päringuid, teine variant ei vaja, sest sisaldab juba domeeni IP-aadressi.
SIP-URI võib sisaldada ka telefoninumbrit (näiteks päringute marsruutimiseks telefonivõrgust või mobiilivõrgust). Sel juhul on SIP URI kujul sip: +3721234567@domeen.ee;useer=phone.
Lisaks SIP URI-le võib kasutajal olla ka TEL URI. Sel juhul väljendub kasutajatunnus telefoninumbri kujul, näiteks tel: +3721234567. See on vajalik seansside ühendamiseks telefonivõrgust või mobiilivõrgust.
TEL-URI korral on vaja telefoninumbri ja kasutajatunnuse vastavuse leidmiseks DNS/ENUM funktsiooni (TElephone NUmber Mapping).

DNS-päringud

Selleks, et kasutajatunnuse või telefoninumbri alusel päringuid marsruutida, on vaja teada servereid, mis antud teenuse või kasutajaga tegelevad. Seda infot hoiavad DNS- (Domain Name System) serverid. 
NAPTR (NAming Authority Pointer) päringut kasutatakse, et leida, millist teenust ja protokolli võrk toetab. Näiteks päring NAPTR domeen.ee annab vastuseks _sip._udp.domeen.ee
Järgmisena tehakse SRV (Service Record) päring, et leida server/port, kuhu päring ühendada. Näiteks päringule SRV _sip._udp.domeen.ee tuleb vastus proxy.domeen.ee:5060 (5060 on vaikimisi SIP port).
Edasi tehakse päring proxy.domeen.ee IP-aadressi leidmiseks.
Kui päringus kasutatakse TEL URI-t, tehakse esmalt NAPTR päring telefoninumbrile vastava kasutajatunnuse leidmiseks. Selleks viiakse telefoninumber E.164 kujule (+3721234567), pööratakse numbrite järjestus ümber ja lisatakse lõppu e164.arpa. Näiteks numbrist +3721234567 saadakse 7.6.5.4.3.2.1.7.3.2.e164.arpa. Selle alusel tehakse NAPTR päring, millega saadakse teada telefoninumbrile vastav kasutajatunnus (näiteks kasutaja@domeen.ee).
Aura Keskus

Aura Keskus on sportimis- ja vabaajaveetmisvõimalusi pakkuv keskus Tartus. 
Keskus avati 1. oktoobril 2001.
Aura Keskuses on ujula, veepark, terviseklubi, saunad ja kohvik. Keskuses tegutseb kaks ujumisklubi – Tartu Ujumisklubi ja Ujumise Spordiklubi.
Keskuse ehitushind oli 80 miljonit krooni.
Aura Keskuse moto on "Olla parim sportlik meelelahutus".
Keskuses käib aastas ca 350 000 külastajat.
Laagna mõis

Laagna mõis (saksa Kuydenurm, Alt-Waiwara, Lagena) oli rüütlimõis Vaivara kihelkonnas Virumaal, nüüdisajal jääb mõis Ida-Viru maakonna Narva-Jõesuu linna Laagna küla maadele.
Mõisale kuulusid Hanelu (Hannela) ja Tuulukse (Tulus) karjamõis.

Ajalugu

Laagna küla on esmamainitud 1412. aastal nimega Langhenal. 1498. aastast on Laagna mõisa mainitud nimega Kuydenurm, 1661 aga juba Lagena nime all.
1631. aastal läänistati mõis sõjaliste teenete eest Rootsi-Poola sõjas feldmarssal Herman Wrangelile. Rootsi-Vene sõjas (1656–1661) sai ümbruskond kannatada ja 1657. aastal mõis põletati.
1660. aasta paiku rajas mõisa uuesti Bernhard Johann von Wrangell. Hiljem mõis riigistati ja kuulus Rootsi riigile.
1711. aastal tagastati venelaste poolt mõis Wrangellidele. 1720. päris mõisa Anna Katarina von Maydell.
1726. aasta vakuraamatu järgi kuulusid mõisale Suur-Vaivara, Vana-Vaivara, Vaivara kiriku, Udria, Perjatsi, Meriküla ja Laagna küla.
1760. omandasid mõisa Siversid (Karl von Sivers), kes ehitasid mõisastatud Suur-Vaivara külla uue uhke mõisa. 1776. aastal oli härrastemaja kahekorruseline puidust hoone, mille külgedelt eendusid kolmnurkviiluga lõppevad risaliidid.
18. sajandi teisel poolel liideti Laagna mõisaga endine tähtis Karropalli ehk Puhkova mõis.
Alates 1791. aastast kuulus mõis Hermansbergidele ja seejärel ostis mõisa Narva 1. gildi kaupmees ja vabahärra Karl Georg Arps von Arpshofen (1742–1804), kelle pojast, kindralmajor Georg von Arpshofenist (1789–1856) sai isa surma järel mõisa järgmine valdaja.
1835. aastal said mõisas 119 peret perenimed ehk perekonnanimed.
1836. aastal Udria külas avatud kooli nimetati ka Laagna mõisakooliks, kus lapsi õpetas Eduard Hacker.
1856. aastal ostis mõisa kindralmajor Arpshofeni väimees, Kuramaa tsiviilkuberner Iwan von Brevern (1812–1885).
1858. aasta hingeloenduse ajal elas mõisas 111 talupoja ja 12 mõisaperet. Kahes suuremas Udria ja Puhkova külas elas kokku 1018 inimest (503 meest ja 515 naist).
1861. aastal eraldati Laagna mõisast osa mereäärsetest maadest koos Udria ja Meriküla küla ning Hanelu karjamõisaga Meriküla poolmõisaks, mille omanikuks sai William Gendt.
Eesti Vabadussõja käigus toimus 18. jaanuaril 1919 Laagna mõisas lahing Utria dessandis maabunud dessantväelaste ja punaväe vahel.
Laagna mõis riigistati 1919. aastal Vaivara mõisast pärit kaardiväe erupolkovniku ja vabahärra Leopold von Korffi käest, kellele kuulusid ka Ingerimaal asunud Seltso (Сельцо), Muratovo (Муратово) ja Raskulitsõ (Раскулицы) mõisad. Laagna mõisasüdamest sai talu Vabadusristi kavaler August Raudsoo Udriast. Raudsoo talus oli kuni 1960. aastani 7-klassiline kool.
Nüüdisajani on mõisast säilinud mõne hoone varemed ja park. Selles mõisas on peatunud oma Eestimaa ja Baltikumi ringkäikudel paljud kroonitud pead, neist korduvalt Katariina II.
Vasula vald

Vasula vald (saksa keeles Wassula) oli vald Tartumaal Tartu-Maarja kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Raadi vallaga.
Oskar Paas

Oskar Paas (ka Oskar Wilhelm Paas) (26. oktoober/8. november 1900 Valjala, Saaremaa – 4. september 1990 Toronto) oli eesti õpetaja, koolijuht ja Õpetajate Koja nõukogu liige.
Ta sündis Valjala kihelkonna koolijuhataja ja köster Jaan Paasi kümnenda lapsena. Vabadussõjas teenis Tallinna Kooliõpilaste pataljonis.

Haridus

1920. aasta kevadel lõpetas Tallinna I Peetri Reaalkooli.  Aastal 1926 lõpetas Tartu Ülikooli matemaatika alal.

Töökäik

Aastast 1923 töötas õpetajana mitmetes koolides (näiteks 1927. aasta alguses oli Koeru täienduskooli juhataja ning sama aasta sügisest Tartu tehnikagümnaasiumi matemaatika ja füüsika õpetaja, 1931. aastal valiti Tartu 11. algkooli õpetajaks, 1932 valiti Tallinna poeglaste humanitaargümnaasiumi matemaatikaõpetajaks). Aastal 1936 oli Gustav Adolfi gümnaasiumi matemaatikaõpetaja. Aastal 1937 valiti Tartu Õpetajate Seminari inspektoriks, alates 15. novembrist 1939 koolide inspektor Harjumaal ja 1. jaanuarist 1940 Petserimaal. Alates oktoobrist 1941 kuni lahkumiseni Saksamaale septembris 1944 oli Tartu Õpetajate Seminari direktor. Siirdus Torontosse 1950-ndate aastate alguses.

Ühiskondlik tegevus

Valiti esindama Eestit ja Eesti Keskkooliõpetajate Kogu 19. rahvusvahelisel keskkooli- ja gümnaasiumiõpetajate kongressile 2.-5. augustuni 1939. aastal Kopenhaagenis.
Oskar Paas oli aastaid Toronto Eesti Seltsi täiendusalgkooli juhataja ja eesti keskkooli esimene juhataja.

Tunnustused

Aastal 1939 tunnustati teda Valgetähe IV klassi teenetemärgiga.
Francesco Giangiacomo

Elu

Ta sündis Roomas ja õppis Accademia di San Lucas. Pärast 1801. aastat palkas ja õpetas teda Jean-Baptiste Wicar, et dokumenteerida gravüüride abil Roomas palju töid. Ta jätkas oma karjääri aastakümneid ja hiljem sai temast õpetaja akadeemias instruktoriks. Tema õpilaste hulgas olid skulptor Luigi Amici, graveerika Luigi Calamatta, Paolo Mercuri, Paolo Neri, ja Francesco poja Tertulliano.
Ta oli Congregazione de Virtuosi al Pantheoni liige. Ta graveeris Pinturicchio freskod Santa Maria del Popolo kloostrile Sant'Onofrios ja Santa Maria del Popolo Riario kabelile.