google/wiki40b huggingface dataset:
Põõsaspea tulepaak

Põõsaspea tulepaak on tulepaak Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Spithami küla lähedal Põõsaspea neemel.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 59° 13′ 43″ N, 23° 30′ 35″ E.
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 16 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 17 meetrit.
Tulepaak ehitati 1954. aastal. 
Aastal 2018 rajati vana tulepaagi mõnikümend meetrit sisemaa pool uus tulepaak. Uus tulepaak on ülalt punase ja alt valge laudisega neljast küljest kaetud metalltorn. Märgi kõrguseks maapinnast on 17m ja tule kõrgus veepinnast on 21 m
Rumeelia

Rumeelia (türgi ja albaania keeles Rumeli; kreeka keeles Ρωμυλία – Romylía või Ρούμελη – Roúmeli; bosnia, serbia ja makedoonia keeles Румелија – Rumelija; bulgaaria keeles Румелия – Rumeliya) oli ajalooline piirkond Ottomani Türgi aladel Euroopas. Rumeelia nimi tuleneb türgikeelsest nimest Rumeli, mis tähendab "roomlaste maad" (st Bütsantsi). Türgis kasutati seda algselt Bütsantsi alade kohta Anatoolias, kuid pärast piirkonna islamiseerimist ja Konstantinoopoli vallutamist sultan Mehmet II poolt hakati nõnda nimetama Türgile kuuluvat ala Lõuna-Balkanil, mis jäi põhiosas kristlikuks.
Rumeelia hõlmas Konstantinoopoli, Thessaloniki, Traakia, Makedoonia ja Möösia provintse, tänapäeva Bulgaariat ja Türgi Traakiat. Selle põhjapiiriks olid Sava ja Doonau jõgi, läänepiiriks Aadria rannik ja lõunapiiriks Morea. Lõpuks tarvitati Rumeelia nime provintsi kohta, mis koosnes Albaania keskosast ja Loode-Makedooniast ja mille keskus oli Bitola.
1870–1875 toimunud administratiivsete muudatuste lõpuks ei seostunud nimi enam ühegi haldusüksusega. Türgi kuulutas Ida-Rumeelia 1878. aasta Berliini rahulepinguga autonoomseks provintsiks, kuid 6. septembril 1885 liideti see veretu revolutsiooni järel Bulgaariaga. 1877. aastal loodi Kosovo vilajett.
Tänapäeval on Türgi kunagise Rumeelia kohta enamjaolt kasutusel nimi Trakya, mis viitab Türgi Euroopa-osale (Edirne, Kırklareli ja Tekirdaği provintsid, Canakkale provintsi põhjaosa ning İstanbuli provintsi lääneosa), ehkki ajaloolises kontekstis kõneldakse endiselt Rumeeliast ja sama nime kasutatakse ka Türgi Balkani nüüdisaegsete elanike kultuuri kohta. Türgi alasid kutsutakse Ida-Traakiaks või Türgi Traakiaks. Kreekas on nime Ρούμελη (Rumeli) Ottomani aegadest saati pruugitud Kesk-Kreeka kohta, eriti vastandatuna Moreale. Nime "Rumeli" kasutatakse vahel (peamiselt İstanbuli elanike seas) ka üksnes İstanbuli provintsi selle osa kohta, mis jääb Bosporuse väinast läände.
Max Franz

Max Franz (sündinud 1. septembril 1989 Klagenfurtis) on Austria mäesuusataja.
Tema esimesed maailmameistrivõistlused olid 2013. aastal Schladmingis, kus ta sai kiirlaskumises 23. koha. Kaks aastat hiljem oli ta Beaver Creekis samal alal 19. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel St. Moritzis sai ta kiirlaskumises juba medali, kui võitis pronksmedali. 
2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis saavutas kiirlaskumises üheksanda koha, kuid veelgi parem koht tuli ülisuurslaalomis, kus ta sai kuuenda koha.
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis ta oma eelmiste mängude tulemusi ületada ei suutnud: kiirlaskumises oli ta 11. ja ülisuurslaalomis 17.
MK-sarjas tegi ta debüüdi 28. novembril 2009 Lake Louise'is. Esimest korda jõudis ta poodiumile seal samas 24. novembril 2012 kiirlaskumises. Esimese etapivõidu sai ta 17. detsembril 2016 Itaalias Val Gardenas ning seda samuti kiirlaskumises.
Tema nõbu on Austria endine mäesuustaja Werner Franz.

Maailma karikavõistlustel

Max Franz on osalenud (seisuga 3. detsember 2018) 119 MK-etapil ja jõudnud poodiumile üheksal korral, millest kolmel korral kõige kõrgemale astmele.
FOXN1

Forkhead box N1 ehk FOXN1 on teatud selgroogsete loomade genoomis tuvastatud geen.
FOXN1 ekspresseeritakse thymus primordium'is, loote tüümuses ja sünnijärgses tüümuse epiteelis.
Inimestel paikneb geen 17. kromosoomis.
Paljudel inimestel kodeerib nimetatud geen transkriptsioonifaktorit Foxn1 ja seda seostatakse tüümuse arengu regulatsiooni ja keratinotsüütide diferentseerumisega.
FoxN1 ekspressiooni reguleerivad Wnt signaalirajad.
FOXN1-geen reguleerib tüümuse epiteelirakkude liine ja diferentseerumist ning homöostaasi nii loote kui ka postnataalses tüümuses. Geen reguleerib ka tüümuse ealist taandarengut.
Geeni kaasasündinud nullmutatsioon võib kaasa tuua SCID-sündroomi avaldumise hiirtel, rottidel ja inimestel, aga ka raskelt avalduva primaarse immuunpuudulikkuse ja kaasasündinud alopeetsia.

Nimetus

Eelistermin: forkhead box protein N1. Muud nimetused: 
Rowett nude, winged helix nude, winged-helix nude, winged-helix transcription factor nude, Whn.
Geeni sümbol on: FOXN1.
Eteokreetalased

Eteokreetalased (Ἐτεόκρητες Eteókrētes, 'tõelised kreetased') olid kreeklaste-eelne ja võib-olla mitteindoeuroopa rahvas Vahemere saarel Kreetal.  
Rahva endanimetus ega kaasaegne võõrnimetus ei ole teada. Nad kõnelesid eteokreeta keelt, mida peetakse minose keele järglaseks; neid Egeuse keeli ei osata ühegi keelkonna alla paigutada. 
Eteokreetalased olid pronksiaja Minose kultuuri rajajad ja kandjad, mistõttu neid 2. aastatuhandel eKr nimetatakse nende müütilise kuninga Minose järgi minoslasteks ning eteokreetalasi peetakse minoslaste järglasteks. Ka pärast seda, kui võim Kreetal läks 15. sajandi 2. poolel eKr Mükeene kultuuri (ahhailaste) kätte, moodustasid eteokreetalased suurema osa saare rahvastikust. Kui Kreetale 11. sajandil eKr hakkasid doorlaste sissetungi käigus asuma kreeklased (doorlased), jäid eteokreetalased tasapisi vähemusse, kuid neis elas Kreetal veel kuni hellenismiajani, peamiselt saare idaosas.
Bata Živojinović

Velimir "Bata" Živojinović (5. juuni 1933 Koraćica küla – 22. mai 2016 Belgrad) oli Serbia näitleja ja poliitik.
Näitlejana kogus ta populaarsust 1970. aastatel tehtud Teise maailmasõja teemalistes filmides (näiteks "Valter kaitseb Sarajevot", 1972).
1990. aastal valiti ta Serbia parlamenti. Osales 2002. aasta septembri-oktoobri presidendivalimistel, esindades Sotsialistlikku Parteid ja kogudes 119 052 häält (3,27%).
.com

.com on ülddomeen, mis algselt oli mõeldud äriettevõtetele; ühtlasi kõige kasutatavam domeeninimi. Kasutusel on alates 15. märtsist 1985.
Kesu sookaitseala

Kesu sookaitseala (ka Kesu raba kaitseala) on uuendamata kaitsekorraldusega kaitseala Rapla maakonnas Märjamaa vallas ning Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa ja Lääneranna vallas. Kaitseala loodi 1992. aastal rabamaastiku kaitseks.
Kesu sookaitseala pindala on 2148 ha, hõlmates suurema osa Kesu rabast. Valdav osa kaitsealast hõlmab lageraba, edelaosas on ka madalsood (pilliroo ja sepsikaga).
Kesu raba on oluline regionaalne veesäilitusala, mida 1960. aastatel ohustas turbatööstuse rajamine, kuna on tegemist suurust arvestades ühe turbarikkama sooga Eestis.
Jane Salumäe

Jane Salumäe (sündinud 17. jaanuaril 1968 Tallinnas) on endine Eesti kergejõustiklane (maratonijooksja).
Tema treenerid on olnud Uno Källe ja Antonio Postigo. Kuulub klubisse Valencia Terra i Mar. 
Tema nimel on Eesti rekordid maratonis ja poolmaratonis.

Isiklikku

Jane Salumäe on 169 cm pikk ja kaalub 53 kg. Ta elab Madridis (Hispaania) ja oli 2012. aastani abielus Hispaania jalgpallikoondise juures töötava füsioterapeudi Raúl Martínezega.
Jane Salumäe hobideks on keeled, sport, kokandus ja lugemine.
Spidomeeter

Spidomeeter ehk kiirusmõõdik on elektrooniline, mehaaniline või elektromehaaniline kombineeritud mõõteriist, mis mõõdab masina või mehhanismi liikumiskiirust antud ajahetkel. Kasutatakse autodel, mootorratastel, jalgratastel ja teistel liikuritel. Kiiruse mõõtühikuks kasutatakse tavaliselt kilomeetrit tunnis (km/h) või miili tunnis (mil/h).
Eve Reinväli

Eve Reinväli (sündinud 1. septembril 1972) on eesti aktivist ja vildikunstnik.
Ta on töötanud pikka aega asenduskodus kasvatajana ning on ka Eesti Asenduskodu Töötajate Liidu looja.
Eižens Laube

Eižens Laube (25. mai 1880 Riia – 21. juuli 1967 Portland, USA) oli läti arhitekt, Läti rahvusromantilise stiili peamine esindaja arhitektuuris.

Elukäik

Eižens Laube sündis 25. mail 1880 Riias Smiltenest pealinna elama asunud pottsepa perekonnas. Aastal 1899 lõpetas ta Riia reaalkooli ja asus õppima arhitektuuri Riia Polütehnilisse Instituuti, mille lõpetas 1906. aastal.
Pärast õpinguid töötas mõnda aega Konstantīns Pēkšēnsi arhitektuuribüroos ja reisis palju Euroopas. Juba tudengina käis ta 1904. aastal Soomes, aastal 1909 viibis Rootsis, Taanis ja Saksamaal, 1910. aastal külastas Saksamaad ja Prantsusmaad.
Aastail 1907–1917 töötas õppejõuna Riia Polütehnilise Instituudis, seejärel aastail 1919–1944 Läti Ülikoolis (mõlemad tänapäeval Riia Tehnikaülikool). Eižens Laube oli Läti Ülikooli audoktor (1930), arhitektuuriteaduskonna rektor (1922) ja dekaan aastatel 1919–1922, 1932–1934, 1938–1940.
Aastal 1938 asutas esimese Läti arhitektuuriajakirja "Latvijas Architektūra". Ajakiri ilmus 1938–1940.
Aastal 1944 emigreerus Saksamaale Berliini, hiljem asus elama Hamburgi ja seejärel Pinnebergi, kus töötas Balti Ülikoolis.
Aastast 1950 kuni elu lõpuni elas USA-s. Töötas ühes arhitektuuribüroos Washingtoni osariigi pealinnas Olympias. Aastast 1955 elas Portlandis.
Eižens Laube suri 21. juulil 1967 Oregoni osariigis Portlandis 87-aastasena.

Looming

Eižens Laube projekteeris umbes 200 hoonet. Tema esimene suurem töö oli koos Pēkšēnsiga projekteeritud ja väga rikkalikult juugendstiilis dekoreeritud hoone Riias aadressil Tallinas ielā 23. Aastal 1903 valmis Laube ja Pēkšēnsi ühistööna elumaja aadressil Alberta ielā 12. Konstantīns Pēkšēns elas ise selles majas, aga aastast 2009 on majas avatud Riia Art Nouveau muuseum.
Aastal 1908 projekteeris elumaja aadressil Alberta ielā 11. Hoone viimistluses on kasutatud looduslikke materjale, sh tuffi ja puitu, ning seda ilmestavad rahvuslikud mustrid.
Eižens Laube üheks viimaseks tööks Lätis sai Riia lossi rekonstrueerimine (1935–1939). Selleks ajaks oli loss juba kohandatud Läti Vabariigi presidendi residentsiks, aga Laube projekteeris sellele veel juurde nn Kolme tähe torni ja muutis presidendi esindusruumidest punase saali kujundust, vestibüüle jms.
Mangaļmuiža mõis

Mangaļmuiža mõis (Mangaļmuiža või Mangaļu muižiņa, vanasti ka Meņģeles muiža) oli pärandimõis Lätis Riia linnas Trīsciemsi asumis; selle peahoone aadress oli Jaunciema gatvē 171. Saksa keeles Magnushof. Vana haldusjaotuse järgi asus mõis Riia kreisi Daugavgrīva kihelkonnas.
Mõisa kohta on esimesed teated XVIII sajandist, esimest korda kanti see kaardile aastal 1700. Mõisa omanikud olid alates aastast 1762 von Nummersid, kelle kätte 208 hektari suurune mõis jäi kuni võõrandamiseni aastal 1920. Mõisas sündis hilisem Venemaa välisminister Andreas Eberhardt von Budberg.
Mõisa peahoone oli XVIII sajandi teisel poolel Ķīšezersi järve äärde ehitatud barokkstiilis kahekorruseline puidust hoone. Paraku on see pärast Läti taasiseseisvumist hävinud.
Barüogenees

Barüogenees (inglise keeles baryogenesis) on varajases universumis toimunud hüpoteetiline füüsikaline protsess, mis põhjustas barüonasümmeetria, st aine (barüonid) ja antiaine (antibarüonid) tasakaalustamatuse (disbalansi) vaadeldavas universumis.
Teisiti öeldes on barüogenees universumi seisund ajavahemikus 10⁻³⁴–10⁻³² pärast suurt pauku (kosmilise inflatsiooni epohh), mille jooksul kvargid ja gluuonid ühinesid hadroniteks (sealhulgas barüonid); samuti nimetatakse barüogeneesiks sellist ühinemisprotsessi ennast.
Arvatakse, et Sahharovi tingimuste täitmise (barüonarvu mittesäilimine, CP-rikkumine, termodünaamilise tasakaalu rikkumine) tulemusena tekkis barüogeneesis nn universumi barüonasümmeetria – aine (barüonid) ja antiaine (antibarüonid) asümmeetria (tänapäevases universumis esineb peaaegu eranditult vaid aine).
Kompensatsioonisügavus

Kompensatsioonisügavus (ka kompensatsioonikiht) on limnoloogias veekogu see sügavushorisont, kus respiratsioon (energiatarbimine) ja fotosüntees on tasakaalus. On kindlaks tehtud, et see sügavus asub veekogus ligikaudu seal, kuhu jõuab 1% päikesekiirgusest.
Ühe muutujaga lineaarvõrratus

Ühe muutujaga lineaarvõrratuseks nimetatakse võrratust kujul ax+b>0 või (ax+b<0 või ax+b\geq0 või ax+b\leq0).

Näiteid lineaarvõrratuse kasutamisest erinevate ülesannete lahendamisel

Näide 1 Lahendame võrratuse (x–1)² – (x–1)(x+1) < 3 – 2x.

(x–1)² – (x–1)(x+1) < 3 – 2x

x²– 2x + 1 –x^2 + 1 < 3 – 2x

–2x + 2x < 3 – 2

0 < 1

Vastus x ∈ R ehk -∞ < x < ∞
Aasiaat

Nimi

Gröönikeelne nimi Aasiaat [a:sia:t] tähendab 'ämblikud'. 
Varasema ametliku nime, taanipärase Egedesminde [e:jsmin] ('Egede mälestus') andis 1759. aastal linna asutamisel misjonär ja kaupmees Niels Egede oma isa Hans Egede järgi. 
Teise maailmasõja ajal kasutati nime Bluie West Five või Bluie West 5.

Loodus

Meri on jäävaba aprillist detsembrini. 
1. detsembrist 12. jaanuarini on polaaröö ning 27. maist 18. juulini polaarpäev.

Haldusajalugu

Aasiaat on Aasiaati pastoraadi keskus ning oli 1953–2009 Aasiaati valla keskus. Seejärel kuulus Aasiaati valla ala 2009–2017 Qaasuitsupi valla koosseisu.  2018. aastast on Qeqertaliki valla keskus.

Majandus

Linnas on kalasadam ja krevetikonservitehas Disko lahes. Krevette püütakse Disko lahest.
Kalatööstus sai alguse 1949, kui linnalähedasele meresaarele Transitøenele rajati kalatöötlemistehas. Aastal 1951 rajati krevetivabrik. Aastal 1966 ehitati see ümber kalafileevabrikuks. Aastal 1987 valmis uus kreveti- ja kalafileevabrik, mis on varustatud suure külmlaoga, et tootmine saaks toimuda aastaringselt. Kalatoodete aastane tootmismaht on 70 miljonit Taani krooni (2004). 
Kaladest püütakse turska, hiidlesta, harilikku merihunti ja merivarblaslasi. Püütakse ka loivalisi.   
Neljandik töötajatest on hõivatud kalanduses (6%) ja kalatöötlemises (18%). Halduses, hariduses, kaubanduses ja teeninduses on hõivatud 63% töötajatest.

Infrastruktuur

Aastal 1998 avati uus Aasiaati lennujaam.

Haridus

Aasiaatis asub üks kolmest Gröönimaa gümnaasiumist ja abikool Ado Lynge Skolen.
Aastal 1928 asutati Aasiaatis Gröönimaa esimene efterskole poistele ja 1932 tüdrukutele.

Ajalugu

Koht oli asustatud ammu enne kolonisatsiooni.
Misjonär ja kaupmees Niels Egede rajas 1759. aastal Egedesminde koloonia praegusest linnast lõuna pool. Koloonia toodi 1763. aastal üle praegusesse kohta, et tulla paremini toime konkurentsis hollandi vaalapüüdjatega.  
Teise maailmasõja ajal sai Aasiaatist Lääne-Gröönimaa põhjaosa transiitsadam.

Kultuur

Alates 1982. aastast on Aasiaatis Gröönimaa suurima muusikakirjastuse ja plaadistuudio ULO peakorter.
Rasvatihane

Süstemaatika

Rasvatihase umbes 30 alamliiki jagunevad rühmadeks major, minor ja cinereus. Rühma major alamliikide alapool on kollane, cinereus ja minor rühmade alamliikide alapool on valkjas.

Levila

Rasvatihane on laialt levinud Euraasias Briti saartest kuni Jaapani ja Sunda saarteni. Kesk-Aasiat asustab temaga väga lähedane liik turkestani rasvatihane.
Eestis on rasvatihane arvukas lind, tema pesitsusaegset arvukust hinnatakse 300 000 – 400 000 paarile, talvist arvukust 0,6–1,2 miljonile isendile .

Välimus

Pikkus keskmiselt 15 cm ja kehamass 19 grammi. Rasvatihase paljude Aasia alamliikide alapool on hallikasvalge, kuid kõigil alamliikidel on must lagipea ja kurgualune, ning kurgu alt läbi kõhualuse kuni sabani kulgeb must vööt, mis on isastel selgelt laiem kui emastel. Isased on raskemad, pikemate tiibade ja jooksmega kui emased. Lehtmetsas ööbivad isaslinnud on raskemad kui männikus ööbivad isaslinnud.

Häälitsused

Laul on lühike, kõlab kui "sitsi-kleit, sitsi-kleit".

Elupaik

Rasvatihane on levinud kõiksugustes puistutes, teda leidub aedadest suurte metsadeni. Siiski eelistab liik pesitseda lehtmetsades, kus leidub piisavalt pesaõõnsusi. Okasmetsades on arvukus madalam. Pesitseb meeleldi ka inimese poolt üles pandud pesakastides ja seepärast on liik ka paljude ornitoloogiliste uuringute mudelliigiks. Paks lumi ja umbes −40 kraadi mõjub rasvatihasele surmavalt.

Toitumine

Rasvatihane toitub putukatest, nende munadest ja vastsetest. Talvel sööb seemneid, marju ja puuvilju; toitub ka loomakorjustel.

Pesitsemine

Rasvatihane pesitseb kõikvõimalikes õõnsustes ja pesakastides. Emaslind rajab õõnsusesse pesa, mis koosneb samblast, kuivadest kõrtest ja lehtedest. Sisevooderduses kasutab karvu, jõhve, taimevilla ja sulgi. Kurna 3–13 munaga leidub mai algusest kuni juuli teise pooleni. Munad on valged ja kirjatud hajusate roostekarva täppidega. Rasvatihane pesitseb meil üks kuni kaks korda aastas. Rasvatihane on paigalind. Isased kasutavad pesakaste ööbimiseks sagedamini kui emased.
Suure-Jaani muusikafestival

Suure-Jaani Muusikafestival on heliloojatele Kappidele pühendatud muusikapäevad Suure-Jaanis, mida korraldatakse alates 1998. aastast jaanipäeva eel: 17.–23. juunil. Traditsioonilistele kontsertidele lisanduvad kontsert-etendused, filmiseansid, foto- ja kunstinäitused ning lõunamuusikatunnid, kus interpreedid ja heliloojad esitavad muusikat ning räägivad muusikast ja oma tegemistest.
Aastast 2007 toimuvad noorte interpreetide ja lauljate (Mart Saare nimeline lauljate konkurss) konkursid, 2013. aastast Villem Kapi nimeline heliloomingu konkurss "Uus laul".
Festivali korraldavad Eesti Kontsert, Põhja-Sakala vald ja Rahvusvaheline Artur Kapi Ühing.
Festivali algatasid toonane Suure-Jaani Kultuurimaja direktor Tiiu Siim ja Eesti Kontserdi produtsent organist Andres Uibo, viimane on ka festivali kunstiline juht. Tiiu Siim oli festivali Suure-Jaani-poolseks peakorraldajaks aastatel 1998–2003, 2004–2007 tegi seda tööd Maret Aaboja, aastatel 2008–2012 Anneli Kundla ja alates aastast 2013 Kätlin Kink.
Suure-Jaani Muusikafestivali traditsioonilisteks kontserdikohtadeks on Suure-Jaani Ristija Johannese kirik, Heliloojate Kappide majamuuseum, Suure-Jaani laululava. Lisandunud on ka teisi esinemiskohti: Suure-Jaani Pühade apostlite Peetruse ja Pauluse kirik, Suure-Jaani Gümnaasium (aula ja suur saal), kohvik Arturi Juures, tuletõrjetorn, jahimaja, Olustvere loss, Lõhavere linnamägi, Lahmuse mõis, Lubjassaare, Hüpassaare rabasaar, Energia talu teemaja, Tääksi veski jpm.
Kõige rohkem huvilisi toob kohale "Päikesetõusukontsert", mis toimub 23. juuni öösel kell 3 Soomaal Hüpassaare rabasaarel, kus muusikale lisaks saab nautida kaunist päikesetõusu – "Päikesetõusukontsert" lõpeb traditsiooniliselt päikesetõusu ajal Edvard Griegi "Hommikumeeleoluga" süidist "Peer Gynt".
Oonurme vald

Oonurme vald (saksa keeles Onorm) oli vald Virumaal Viru-Jaagupi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Tudulinna vallaga.
Sundränne

Definitsioonid

Rahvusvaheline Sundmigratsiooni Uurimise Assotsiatsioon käsitleb sundrännet kui terminit, mis hõlmab konfliktidest põhjustatud põgenike ja sisepõgenike rände, aga ka migratsiooni, mille on põhjustanud loodus- ja keskkonnakatastroofid, keemia- ja tuumaõnnetused, nälg või arendusprojektid. 
Euroopa Liidu mitmekeelne tesaurus defineerib sundrännet samu tegureid nimetades, tuues ühtlasi välja, et tegemist on rändeliikumisega, "mis sisaldab sunniviisilisuse aspekte". Sel moel defineeriti sundrännet ka 2010. aastal välja antud Euroopa Migratsioonivõrgustiku asüüli ja rände erialasõnastikus, kust on termini seletus edasi liikunud ka EKI terminibaasi.
Virtuaalne kohtvõrk

Virtuaalne kohtvõrk (VLAN)

Virtuaalse kohtvõrgu VLAN teenuse eesmärk on ühendada kaks või enam Etherneti punkti ühiseks virtuaalseks kohtvõrguks. Ühendamine käib pordi põhiselt ja võimaldab porti läbivat andmesidekiirust kontrollida megabitipõhiselt. Transportida saab ainult tavalisi Etherneti kaadreid:
•Point-to-Point, kui ühendada on vaja ainult kaks punkti;
•Multipoint-to-Multipoint, kui ühendada on vaja rohkem kui kaks punkti.
Virtuaalvõrkude kasutamine ja tehnoloogia on tänapäevaks juba standardiseeritud.
IEEE 802.1Q standard annab mehhanismi virtuaalkohtvõrkude identifitseerimiseks ja teenusekvaliteedi tasemete määramiseks. Etherneti kaadritele lisatakse 4 baiti, suurendades sellega kaadri maksimumsuurust 1518-lt baidilt 1522 baidini. Kolme bitti kasutatakse kaheksa prioriteetsustaseme (teenusekvaliteedi) ning 12 bitti kasutatakse kuni 4096 virtuaalse kohtvõrgu identifitseerimiseks. See annab sillatud võrkudele võimaluse ühe ja sama võrgulingi ühiskasutuseks ilma võrkudevahelise infolekketa.
Virtuaalne kohtvõrk (VLAN) käitub võrgusiseste jaamade jaoks täpselt nagu
tavaline kohtvõrk (LAN). Tegelikkuses võib iga kohtvõrku lülitatud jaam olla teistest
jaamadest tuhandete kilomeetrite kaugusel. Informatsiooni edastuse seisukohalt sellel
mingit tähtsust ei ole. Üks meetod virtuaalse kohtvõrgu implementeerimiseks on
Virtual Private Network (VPN). VPNi korral seotakse mitmed eri kohtades
asuvad kohtvõrgud üheks suuremaks kohtvõrguks, kasutades jaamadevaheliseks
sidekanaliks Internetti. Kogu side, mis kohtvõrkude vahel toimub, on privaatne, see on krüpteeritud.
VLAN tehnika võimaldab ühel füüsilisel infrastruktuuril moodustada mitmeid loogilisi Etherneti segmente, selliste võimalustega saab:
•lokaliseerida liiklust
•lahendada topoloogilisi küsimusi ISO level 2 kihis, see tähendab kiht allpool ruutereid.
VLAN andmevahetuses osalevatel Enthernet raamidel on lisaks juures spetsiaalne VLAN silt, mis sisaldab andmeid selle kohta, millisesse VLANi raamistiku kuulub. VLAN siltide abil saavad võrgus osalevad seadmed kontrollida kõnealuse raamistiku liikumist. Kasutaja jaoks esinevad VLAN märgid positiivsete täisarvude kujul, mida nimetatakse VLAN ID-deks.
VLAN seadme nimede esitamisel on üldiselt levinud sellised kujud:
•VLAN_PLUS_VID – vlan0005
•VLAN_PLUS_VID_NO_PAD – vlan5
•DEV_PLUS_VID – eth0.0005
•DEV_PLUS_VID_NO_PAD – eth0.5
Virtuaalse kohtvõrgu kasutamist tasuks kaaluda, kui tekivad järgmised olukorrad:
Sul on rohkem kui 200 seadet ühendatud kohtvõrku (LAN)
Sul on tihe andmevahetus kohtvõrgus (LAN)
Kasutajad vajavad turvalisemat võrku või ühendused on aeglustunud, sest on liiga palju ülekandeid.
Kasutajatel on vaja olla samas ülekandega domeenis, sest nad käivitavad samu rakendusi.
Spontaanne lõhustumine

Spontaanne lõhustumine on üks radioaktiivse lagunemise vorm, mis on iseloomulik väga rasketele isotoopidele ja mille puhul laguneb aatomituum kaheks enam-vähem võrdseks tükiks. Erinevalt tuumalõhustumisest toimub spontaanne lõhustumine ilma välise mõjuta (neutroni neelamiseta lõhustuva tuuma poolt).
Sarnaselt tuumalõhustumisega vabaneb spontaanse lõhustumise käigus vabu neutroneid, mis võivad omakorda algatada tuumalõhustumise ahelreaktsioonina. Kui tuumkütuse mass ületab kriitilise massi, siis võib üks spontaanne lõhustumine algatada ahelreaktsiooni, mis kasvab eksponentsiaalselt ja tekitab tuumaplahvatuse.
Iolkos

Mütoloogia

Vana-Kreeka mütoloogias oli Aison Iolkose õiguspärane kuningas, kelle poolvend Pelias haaras võimu. Pelias saatis Aisoni poja Iasoni koos teiste argonautidega kuldvillaku järele. Laev Argo asus Iolkosest teele viiekümnest ülikust ja pooljumalast koosneva meeskonnaga, mida juhtis Iason. Nende ülesanne oli jõuda Kolchisesse Aias (tänapäeva Khuthaisi) Musta mere idakaldal, nõuda sealt endale ning tuua kaasa kuldvillak, uute kaubateede avamise sümbol. Koos kuldvillakuga tõi Iason kaasa ka naise, nõid Medeia, kes oli Kolchise kuninga Aietese tütar, päikesejumala Heliose lapselaps ja Kirke nõbu. Medeiast sai hiljem Iolkose, Korintose ja Aia kuninganna, oma venna Absyrtose ning enda ja Iasoni kahe poja tapja. Traagilise kangelannana kujutas teda Euripides klassikalises kreeka tragöödias "Medeia".
Muistse Iolkose täpne asukoht arvatakse jäävat tänapäeva Dimíni juurde, kus hiljuti kaevati välja Mükeene-aegne palee.

Popkultuuris

Ensemble Studio arvutimängus "Age of Mythology" on Iolkosest saanud Ioklos – sadam, kust Arkantos ajab välja röövlid ja vabastab kentaur Cheironi.
Claytoni maakond (Iowa)

Claytoni maakond (Clayton County) on maakond USA-s Iowa osariigis. Geograafilised koordinaadid on 42°50' N, 91°20' W. 
Maakonna halduskeskus on Elkader. 
Maakonna pindala on 2053 km², millest 36 km² moodustab veepindala.  
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 18 129. Aastal 2000 oli elanike arv 18 678.

Ajalugu

Claytoni maakond moodustati 21. detsembril 1837. Maakond sai nime Delaware'ist pärit USA senaatori John M. Claytoni järgi.