google/wiki40b huggingface dataset:
Baskerville'ide koer

Sisu

Jutustuse sündmused toimuvad 1880. aastate teisel poolel, oletuslikult 1889. aastal. Sündmustik algab ja lõpeb Londonis, Holmesi kodus Baker Street 221-b. Kesksed sündmused toimuvad Edela-Inglismaal Devoni krahvkonnas Dartmooris Grimpeni külas Baskerville Hallis ning ümbritseval nõmmel ja rabal. Loo sündmustikku antakse edasi läbi doktor Watsoni silmade.
Romaani alguses jutustab doktor James Mortimer Baskerville'ide suguvõsa needusest, mille järgi hiiglaslik ja pimeduses hiilgav põrgukoer tapab suguvõsa meesliikmeid. Mõne kuu eest oli baronet Charles Baskerville surnud salapärastel asjaoludel: ta oli hilja öösel väljas olnud ja kedagi oodanud, kuid näinud siis midagi nõnda hirmsat, et saanud südamerabanduse ja selle kätte surnud. Tema surnukeha ümber oli näha hiiglasliku koera jälgi.
Pärast onu Charles Baskerville'i salapärast surma naaseb söör Henry Baskerville Kanadast peremõisa. Peagi on ka tema elu ohus. Ta saab kirja, milles teda hoiatatakse hoiduma nõmmest eemale. Holmes püüab kindlaks teha kirja koostajat, kuid ei suuda seda. Ta otsustab minna koos doktor Watsoniga Henryle appi Baskerville Halli.
Henry ei usu eriti legendi põrgukoerast, aga Holmes usub, et asi on tõsine. Ta liigub ümbruskonnas ringi ja kogub teavet.
Naaber Jack Stapleton kutsub söör Henry ühel õhtul endale ja oma õele külla. Samaks õhtuks kutsub Holmes endale appi inspektor Lestrade'i Londonist. Holmes, Watson ja Lestrade jäävad Stapletonide maja lähedale varitsema ja kui Henry hilisõhtul koju läheb, näevad nad hiiglaslikku hiilgavate lõugadega peletist teda jälitamas. Holmes laseb selle maha, enne kui see Henryle suuremat viga saab teha, ja selgub, et see on hiigelkoer, kelle pea on kokku määritud pimeduses hiilgava fosforiga.
Holmes seletab teistele, et Stapleton oli hankinud suure ja tigeda koera ning koolitanud selle välja inimesi ründama. Pärast seda, kui Henry hakkas koju minema, lasknud ta koera lahti ja ässitanud selle Henryle kallale. Stapleton oli ise Charles Baskerville'i vennapoeg ja Henry Baskerville'i onupoeg ning ta lootis oma sugulased tappa, et seejärel oma isik paljastada ja nende mõis pärida.

Pimeduses helendav koer

Romaanis pani Stapleton koera pimeduses helendama nii, et määris tema keha fosforiga kokku. Seda meetodit ei saa praktikas rakendada, sest fosfor on väga mürgine ja tapaks koera kiiresti. Fosfor on ka tuleohtlik ja võib ise süttida.

Ekraniseeringud

"Baskerville'ide koera" on paarkümmend korda ekraniseeritud. Esimene samanimeline tummfilm valmis juba 1914. aastal, viimased 21. sajandil. Pooltel juhtudel on seda lugu filmitud Suurbritannias, aga ka Saksamaal on tehtud 5 filmi.
Nõukogude Liidus valmis 1981. aastal film "Sherlock Holmesi ja doktor Watsoni seiklused: Baskerville'ide koer", milles peaosi mängisid Vassili Livanov ja Vitali Solomin. Selle filmi võtted toimusid Eestis.
Laoküla raudteepeatus

Laoküla raudteepeatus on raudteepeatus Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Laoküla külas, mis avati 1962. aastal. 
Peatuskoht asub laiarööpmelise Keila–Paldiski raudtee ääres 43,5 km kaugusel Balti jaamast. Peatus jääb Põllküla ja Paldiski raudteepeatuse vahele. Nõukogude ajal kontrolliti siin Paldiski linna sõitjatel dokumente. 
Alates 2010. aasta märtsist on kasutusel uus 55 cm kõrgune perroon pikkusega 30 meetrit. Rongi siseneda ja väljuda saab seal ainult läbi rongi C-ala. Enne uue perrooni ehitust oli kasutusel umbes 200 meetri pikkune ja 110 cm kõrgune perroon, mis lammutati 2010. aastal. Piletihinnalt kuulub peatus IV tsooni.
Peatuses peatuvad Elektriraudtee Tallinnast Paldiskisse sõitvad elektrirongid.
Harry Arumeel

Harry Arumeel (28. detsember 1924 Lehmja, Harjumaa – 16. jaanuar 2000 Tõdva, Saku vald, Harjumaa) oli eesti suusataja ja treener.
1943 novembrist 1944 septembrini oli Soome armee 200. jalaväerügemendis ja võitles Jätkusõja tõrjelahingutes. Peale Eestisse naasmist mobiliseeriti Punaarmeesse, sai Kuramaa lahingutes haavata. Aastatel 1948–1958 töötas Suusavabrikus Dünamo suuskade sorteerija-monteerijana. Aastatel 1958–1959 oli Harju Jõu esimees. Aastatel 1960–1987 töötas spordiseltsi Dünamo vanemtreenerina ja Tallinna Polütehnilise Instituudi suusabaasi õppemeistrina.
Aastatel 1951–1962 tuli Eesti meistrivõistlustel murdmaasuusatamises 7 korda Eesti meistriks teatesõidus, lisaks võitis 3 hõbedat (neist 2 individuaalset, 15 km suusatamises 1959 ja 50 km suustamises 1960) ja 3 pronksi (neist 1 individuaalne, 18 km suusatamises 1955). Aastatel 1953 ja 1955 tuli Eesti meistriks ka laskesuusatamise 30 km patrullsuusatamises Dünamo meeskonna liikmena.
Meistersportlane suusatamises (1965). Aastatel 1965–1974 oli ta Eesti murdmaasuusakoondise vanemtreener. Ta oli ka Eesti NSV Suusaspordiföderatsiooni presiidiumi liige.
Porhov

Majandus

Porhovis on ehitusmaterjali- (kohalik lubjakivi), turba-, vähesel määral elektrotehnika- ja mitmesugust toiduainetööstust.
Carl Bernhard Gebhardt

Carl Bernhard von Gebhardt (21. jaanuar 1792 Tallinn – 1. mai 1855 Tõstamaa) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1805–1809 Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1810–1812. Töötas koduõpetajana Eestimaal. Ordineeriti 1. juulil 1817 õpetajaks.
Oli aastatel 1817–1855 Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja. Oli aastal 1838 Õpetatud Eesti Seltsi asutajaliige.

Isiklikku

Tema isa Johann Bernhard von Gebhardt oli Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetaja, vend Ferdinand Theodor von Gebhardt ja vennapoeg Peter Bernhard Ferdinand von Gebhardt olid Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetajad. Tema äi Reinhold Johann Winkler oli Tallinna Toomkoguduse ülemõpetaja. Tema abikaasa vennapoeg Reinhold Winkler oli Karja Katariina koguduse õpetaja ja viimane Saaremaa superintendent.
DeKalbi maakond (Georgia)

Ajalugu

DeKalbi maakond moodustati 9. detsembril 1822. aastal Henry, Gwinnetti ja Fayette'i maakonna osadest 56. Georgia maakonnana. Maakond sai nime Saksa sõduri Johann de Kalbi järgi.
Gerhard von der Brüggen

Gerhard von der Bürggen (surnud 1529) oli Liivi ordu liige ja Kuldīga komtuur.
Gerhardi vanemad olid Philipp von der Brüggen ja Margarete von Beeck. Ta sündis Bockumi kihelkonnas Krefeldi lähedal Reinimaal. Brüggenite suguvõsa juured olid Marki krahvkonnas, kuid 14. sajandil olid nad Kölni peapiiskopi vasallidena Reinimaale ümber kolinud. Gerhardi kaks venda, Eberthard ja Heinrich, tulid samuti Liivimaale, neist esimesest sai orduvasall ja teisest Liivi ordu maamarssal.
Gerhard sai ordu liikmeks enne 1493. aastat, mil temast sai Kuldīgas kumpan, samaaegselt oli tema vanem vend Heinrich seal komtuur. 1502. aastal sai tast Dobele komtuur ja 1519. aastal Kuldiga komtuur. Sel ametipostil oli ta kümme aastat, kuni oma surmani.
Nele-Liis Vaiksoo

Nele-Liis Vaiksoo (sündinud 16. märtsil 1984 Tallinnas) on eesti laulja ja muusikalinäitleja.

Varasemaid saavutusi

Nele-Liis Vaiksoo hakkas laulmist õppima 6-aastaselt 1990. aastatel ETV tütarlastekooris. Kooriga esineti paljudes Euroopa riikides, aga ka Iisraelis, USA-s ja mujal. 
Aastal 2000 võitis ta Eesti Televisiooni lauluvõistlusel "Laulukarussell" 4. koha.

Muusikaliteater

Nele-Liis Vaiksoo muusikalidebüüt oli Rodgersi/Hammersteini "Kuningas ja mina" (1998, kuninga naine), ent suurem roll järgnes aastal 2000 muusikalis "Vampiiride tants" (Sarah). 
Sestsaadik on Vaiksoo osalenud ligi 20 muusikalis, näiteks "Hüljatud" (Cosette'i dublant), "Miss Saigon" (Kim), "West Side'i lugu" (Maria), "Tuhkatriinu" (peaosa), "Fame"  (Serena), "Tutvumiskuulutus" , "Oliver!" (Bet). 
2008. aasta sügisel suundus Nele-Liis Vaiksoo Saksamaale, kus naasis talle Eestis tuntuse toonud Sarah' rolli juurde muusikalis "Vampiiride tants". Vaiksoo laulis kuni kevadeni 2010 seda rolli Oberhauseni muusikateatris igapäevatööna kuni 8 etendust nädalas. 
Eestisse naastes on tal pearollid rahvusooperi Estonia muusikalis "Pipi Pikksukk" ja Vanemuise teatri lavastuses "Mary Poppins". Kaalukas roll, Fantine, on Vaiksool repertuaaris Vanemuises alates 2017. aastast.

Diskograafia

2003. aastal välja antud plaadil "Family. We Are Family" laulab ta koos Kaire Vilgatsi, Maikeni, Bert Pringi, Lauri Liivi ja Lauri Pihlapiga. 
Jõuludeks 2008 ilmus tema ja Rolf Roosalu jõulualbum.
2012. aastal alustas ta koostööd Olav Ehalaga, koos on nad andnud üle saja kontserdi nii Eestis kui ka välismaal. 
Lisaks on Vaiksoo andnud oma hääle Disney animafilmidele “Rapuntsel” (nimiosa) ja “Lõvikuningas” (Nala). 
Detsembris 2013 andis ta välja oma esimese sooloalbumi "Mina", mis tähistab 15 aasta möödumist muusikalilaval.

Isiklikku

Filipiinidelt pärit näitleja Rommel Singsoniga on tal poeg Ron Jonathan. Nele-Liis Vaiksoo isa on arhitekt Raul Vaiksoo.
Eesti Emakeeleõpetajate Selts

Eesti Emakeeleõpetajate Selts (EES) on eesti keele ja kirjanduse õpetajaid ning teisi emakeeleõpetusest, keelehooldest ja kirjandusest huvitatud isikuid ühendav vabatahtlik sõltumatu mittetulundusühing. EES osaleb Eesti hariduselus ja kaitseb eesti keele ja kirjanduse õpetajate kutsehuve. EESi eesmärgiks on väärtustada eesti keele ja kirjanduse õppimist ja õpetamist.
Idee luua Eesti Emakeeleõpetajate Selts tekkis 1989. aastal. 25. mail 1989. aastal kogunes Eduard Vilde nimelise Tallinna Pedagoogilisse Instituuti mõnikümmend emakeeleõpetajat, kelle hulgast valiti seltsi loomiseks algatusrühm.EES asutati 30. septembril 1989. Enim on seltsi kuulunud 300 emakeeleõpetaja ringis.
2019. aastal sai seltsi pikaaegne esimees Kaja Sarapuu president Kersti Kaljulaidilt Valgetähe IV klassi teenetemärgi.

Logo

EESi logo põhisümboliks on tammepuu, mis viitab „Suure tamme“ laulule. Kavandi autoriks on kunstnik Aet Kallam. Ettepaneku kasutada põhisümbolina just tammepuud tegi EESi üks asutajatest Hoide Sikk.

Seltsi tegevus

EESi traditsiooniks on kujunenud kevad- ja sügispäevad  ning suvekool Eesti erinevates paigus. Ka on EES edendanud seltsielu, korraldades nii koosviibimisi kui ka ekskursioone. Traditsiooniks on saanud suvereis kas Eestis või välismaal. EESil on olnud mitmeid töörühmi. Näiteks on tegutsenud aastatel 1998–2005 ainekava töörühm, 2013 loodi riigieksami töörühm. Töörühmad on tegelenud koolitustega, välja on antud kogumikke, kirjutatud artikleid ja pöördumisi. EES võtab osa õppekava arendamisest, õppekirjanduse loomisest ja retsenseerimisest, aitab korraldada emakeeleolümpiaade ning teisi keele ja kirjandusega seotud üritusi.  Lisaks on EES korraldanud erinevaid metoodikavõistlusi, näiteks „Reeglipeitus“, „Huvitav kirjandus“. Välja on antud aastaraamatuid, EESi toimetisi I – VIII, kogemuste vihikute sarja „Naudi õpetamist!“ I – IV, kinkeraamat-metoodikakogumik "Minu Eestile". EES on korraldanud ka sõnaloominguvõistluse "Minu Eestile".
„Kirjandustund kirjanikuga” on EESi originaalne kõige pikaajalisem järjepidev  ideeprojekt, mille ülesanne on viia kokku Eesti õpilased ja eesti kirjanikud ning selle kaudu toetada eesti keele ja kirjanduse õpetamist.
Aastast 2009 valitakse emakeeleõpetuse sõber.
EESi tunnuslause 2019. aastal: EES – emakeele eest seistes.

Lõrp

1992. aastal ilmus esimest korda seltsi ajaleht, kuid esialgu nimeta. 2. numbri viimasel leheküljel trükiti aga  järgmise sisuga appihüüe: „Meie infoleht on ikka veel nimeta! Aidake, head inimesed!“ Lõpuks teevad juhatuse liikmed otsuse: Kersti Kaldma avab, silmad kinni, juhusliku koha pealt ÕSi ja asetab sõrme leheküljel ühele sõnale, millest peab saama seltsi nimi. Selleks sõnaks osutus lõrp ja nii saigi EESi häälekandja nimeks Lõrp. Sõna lõrp (lõrp: lõrbi: lõrpi) tähendab vesist suppi, laket, lurri. Lõrpi on toimetanud näiteks Aili Kiin, Kaja Sarapuu, Anne Oruaas ja Sven Maanso. EESi kodulehe tulekuga kadus vajadus Lõrbi järele.
Kloostrimõis

Kloostrimõis oli mõis, mis kuulus kloostrile.
Eesti ajaloos on kloostrimõis olnud nt Purila mõis, mis mõnda aega kuulus Padise kloostrile.
Euroopa Liidu arengukoostöö

Euroopa Liidu arengukoostöö koosneb üksikute liikmesriikide arengukoostööst ja Euroopa Ühenduse arengukoostööst, mille läbiviimise eest vastutab Euroopa komisjon. Euroopa Liidu arengukoostööd rahastatakse liikmesriikide iga-aastase liikmemaksu, Euroopa Arengufondi (EDF) ja Euroopa Investeerimispanga (EIB) toel.
Euroopa Arengufond (European Development Fund) on rahastamisinstrument, mille abil rahastatakse EL-i koostööd Aafrika, Kariibi ja Vaikse ookeani regiooni riikidega (AKV-riigid) vastavalt Cotonou lepingule. EDF sisaldab mitmeid instrumente, millest tähtsamad on annetused, riskikapital ja laenud erasektorile.
Euroopa Investeerimispank (European Investment Bank) on Euroopa Liidu rahastusinstitutsioon, mis asutati Rooma lepinguga 1958. aastal. EIB rahastab avaliku või erasektori investeerimisprojekte Euroopa Liidus, aga ka arengumaades. Koostöös Euroopa Investeerimispangaga töötab ka 1994. aastal asutatud Euroopa investeerimisrahastu, mis teeb investeeringuid väikese ja keskmise suurusega ettevõtteid toetavatesse investeerimisfondidesse.
Karl Kaarli

Karl Kaarli (aastani 1938 Karl Karlson; 18. august 1923 Puurmani vald, Kursi kihelkond, Tartumaa – 17. veebruar 2006) oli eesti põllumajandusteadlane.
Ta õppis Kadrina algkoolis, Rakvere Progümnaasiumis ning lõpetas aastal 1944 Jäneda Kõrgema Põllunduskooli ja aastal 1948 Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonna. Aastal 1969 kaitses ta samas põllumajanduskandidaadi väitekirja.
Ta töötas aastatel 1943–1944 Jõgeva Sordiaretuse Instituudis katsetehnikuna, aastatel 1945–1949 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli ravimtaimede katsejaama vanemlaborant ja taimekasvatuse kateedri assistent, aastatel 1949–1950 oli ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Põllumajanduse Instituudi Kuusiku filiaali nooremteadur. Aastatel 1951–1953 oli ta Mahtra kolhoosis agronoom ja Kurna sovhoosis peaagronoom; aastatel 1953–1962 oli ta Sommerlingi nimelise sovhoosi peaagronoom ja aastatel 1973–1976 sama sovhoosi direktor. Aastatel 1962–1973 ja aastatel 1976–2002 oli ta teaduriks Eesti Maaviljeluse Instituudis, alguses katsemajandite osakonnaseemnekasvatuse sektori ja heinakasvatuse sektori juhataja; aastast 1986 kaunviljade ja õlikultuuride grupijuht, ühtlasi juhtiv- või vanemteadur.
Ta on selgitanud välja Eesti oludele sobivad kaunvilja-, rapsi- ja rüpsisordid, kujundanud sordikohased kasvatamisviisid ja osalenud nende tootmisse evitamises.
Karl Kaarli suri 17. veebruaril 2006 ja ta maeti 28. veebruaril 2006 Metsakalmistule.

Isiklikku

Tema isa Gustav Kaarli oli organist ja luterlik pastor; luterlik pastor oli ka tema lell Karl Karlson.
Ta pojad on matemaatik Kalle Kaarli ja füüsik Rein Kaarli.
Läti üliõpilaste kirjandusõhtud Tartus

Läti üliõpilaste kirjandusõhtud Tartus (läti keeles Tērbatas latviešu studentu rakstniecības vakari, lühendatult T.L.R.V.) olid Tartus läti üliõpilaste mitteametlikud koosviibimised, kus muu hulgas arutati läti kultuuri ja läti ajaloo teemadel.
Esimene õhtu toimus 1870. Õhtutele panid aluse Atis Kronvalds, Frīdrihs Grosvalds, Atis Grīnbergs, Eižens Zemmers ja teised. Õhtutest osavõtjad panid 1882 aluse läti esimesele üliõpilaskorporatsioonile Lettonia.
Bershawn Jackson

Isiklikku

Bershawn Jackson on 170 cm pikk ja kaalub 67 kg.
Apelsinipuu

Nimi

Eesti keeles kasutuses olev nimi on tulnud hollandi keelest, kus "appelsien" tähendab "hiina õun".

Välimus

Apelsinipuu on 7-12 meetri kõrgune (väga vanad puud võivad kasvada ka 15 meetri kõrgusteks). Võra on ümar, noored oksad võnklikud ja kaetud nüride poolpehmete ogadega.
Aromaatsed igihaljad lehed on ellipitilised kuni munajad, hambulise servaga. Leherootsudel abilehed. Lehed 6,5–15 cm pikad ja 2,5–9,5 cm laiad.
Õied on üksikult või 2–6 kaupa. 5 cm läbimõõduga alustassikujulises õies on 5 tupplehte ning 5 valget ja piklikku kroonlehte, mis ümbritsevad 20–25 tolmukast koosnevat kollast tolmukkonda.

Ajalugu

Apelsinipuud looduses ei esine. Oletatavalt pärineb see kultuurliik Lõuna-Hiinas, Kirde-India ja Kagu-Aasiast (Indohiina poolsaarelt). Vahemere piirkonda tõid apelsinipuu Itaalia kaupmehed pärast 1450. aastat või Portugali meresõitjad umbes aastal 1500. Enne seda kasutati tsitrusvilju Euroopas raviotstarbel, kuid apelsin sai kiiresti varakate inimeste seas populaarseks ning seda maitsvat vilja hakati kasvatama spetsiaalsetes talveaedades nn "orangerie'des".

Kasvatamine

Apelsinipuud hakati Euroopas kasvatama 16. sajandil. Varsti pärast Ameerika avastamist viidi ka Ameerikasse. On teada, et Hispaanias rajati esimesed suuremad istandikud 1792. ja Itaalias 1870. aastal. Marokos hakati apelsine kaubanduslikul eesmärgil kasvatama 1922. aastal. Tänapäeval kultiveeritakse apelsinipuud kõigil kontinentidel. Eriti hoogsalt on apelsinikasvatus arenenud 20. sajandi teisel poolel. Maailma apelsinitoodang suurenes 1950. kuni 1970. aastani enam kui kahekordseks ja 1950. kuni 1980. aastani enam kui kolmekordseks. 1960. aastal oli toodang näiteks 16.3 miljonit tonni. Kokku toodeti tsitruselisi 1978. aastal 52,1 miljon tonni, seega moodustavad apelsinid kõigist tsitrusviljalistest 65%.
Apelsinikasvatuses on esikohal Ameerika Ühendriigid, kus see on koondunud lõunapoolseisse osariikidesse: Californiasse, Texasesse jne. Suuremad apelsinikasvatajad on veel Itaalia, Hispaania, Brasiilia, Mehhiko, India, Iisrael, Egiptus, Maroko.
Väike Magalhãesi Pilv

Väike Magalhãesi Pilv (NGC 292) on udulaiguna paistev kääbusgalaktika Tuukani tähtkujus. See sai koos Suure Magalhãesi Pilvega nime portugali maadeavastaja Fernão de Magalhãesi järgi. 
Selle läbimõõt on 7000 valgusaastat ja see sisaldab kolme miljardit tähte.
See kuulub koos Linnuteega Kohalikku Galaktikarühma ja on kaugusega 200 000 valgusaastat Linnuteele lähimaid galaktikaid.
Väike Magalhãesi Pilv on kaugeim palja silmaga nähtav objekt. Selle näiv heledus on 2,7ᵐ.
Väike Magalhãesi Pilv sisaldab hajusparvesid NGC 265, NGC 290, NGC 346, NGC 347 ja NGC 602.
Pärnu vapp

Pärnu vapp on Pärnu maakonnas asuva Eesti linna Pärnu vapp.
Vapp on kinnitatud 1993. aastal.

Vapi kirjeldus

Kilbi sinisel väljal on parempoolsest ülemisest nurgast asetsevast hõbedasest pilvest väljaulatuv punasekäiseline käsivars, hoides käes kuldset lõigatud otstega risti. Risti kõrval kilbi vasakpoolsel küljel on püstasendis kuldne võti, võtmekeelega risti poole.
Lümanda valla lipp

Lümanda valla lipp on Eesti haldusüksuse Lümanda valla lipp.
Lipp on kinnitatud 16. novembril 1993.

Lipu kirjeldus

Valla lipuks on ristkülikukujuline vapilipp. Kangas on jaotatud kolmeks väljaks alanurkadest ülaserva keskele suunduvate sirgetega. Külgmised väljad on sinised, keskmine aga valge ning sellel on roheline Saaremaa robirohu leht.
Lipu normaalmõõtmed on 105x140 cm ning pikkuse ja laiuse suhe 3:4. Vallavalitsuse piduliku kandelipu vardaehiseks on kuldne vapitunnus - robirohu leht.

Põhjendus

Lipuvärvused ja kujundid tähistavad Saaremaad, merd, liivarandu, lubja põletamist, Viidumäe looduskaitseala ja selle unikaalset taime - Saaremaa robirohtu.
Saaremaa Teater

Saaremaa Teater (kuni 13. märtsini 2015 Saaremaa Rahvateater) on alates 24. jaanuarist 1963 Saaremaal tegutsev harrastusteater.
Teater asutati 1951. aastal isetegevusteatrina (Kingissepa Rajooni Kultuurimaja näitering). 24. jaanuaril 1963 pälvis näitering Aadu Hindi "Tuulise ranna" lavastuse eest Saaremaa Rahvateatri nimetuse. Saaremaa Rahvateatri üldkoosolekul 22. jaanuaril 2015 hääletas liikmeskond teatri uueks nimeks Saaremaa Teater. Teatri uus nimi kinnitati 13. märtsil 2015 Tartu Maakohtu registriosakonnas.
Teatri repertuaari lõviosa moodustavad merest ja meremeestest rääkivad näidendid.
Roheline tänav (Pärnu)

Roheline tänav on tänav Pärnus Ülejõe ja Rääma linnaosas.
Tänav sai nime 1923.
Aadressil Roheline tänav 64 asub Keskkonnainspektsiooni keskus, Keskkonnaameti Lääne regiooni Pärnumaa kontor ja Eesti Keskkonnauuringute Keskuse Pärnu filiaal.
María Mercader

María Mercader (6. märts 1918 Barcelona – 26. jaanuar 2011 Rooma) oli hispaania filminäitleja.
Aastatel 1923–1992 mängis ta 40 filmis.

Isiklikku

Ta oli abielus itaalia näitleja ja lavastaja Vittorio De Sicaga. Nende pojad on helilooja Manuel De Sica ja näitleja Christian De Sica.
Lev Trotski tapja Ramón Mercader oli María Mercaderi vend.
Iko Maran

Iko Maran (kuni 1935 Voldemar Madison; 11. märts 1915 Pihkva – 12. november 1999) oli eesti lastekirjanik.
Lõpetas 1935. aastal Gustav Adolfi Gümnaasiumi ja 1940. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. 
Töötas ajavahemikul 1953–1959 Kingissepa-nimelise TRA Draamateatri ja 1965–1971 Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri kirjandusala juhatajana.

Looming

Kirjutanud koos Bernhard Lüllega Lall Kahase varjunime all näidendeid, noorsoojutustusi ja jutukogusid. Lisaks kirjutanud lasteproosat, värssjutustuse. Tema teostele on omane tundlik loodustaju ja karakterite peen eritlus.
Joseph Muscat

Joseph Muscat (sündinud 22. jaanuaril 1974) on Malta poliitik, alates 11. märtsist 2013 Malta peaminister.
Ta on Tööpartei esimees.
2004–2008 oli ta Euroopa Parlamendi liige.
29. novembril 2016 oli Muscat ametlikul visiidil Eestis.
Peet Sillaots

Peet Sillaots (3. oktoober 1920 – 2. aprill 1996) oli eesti ajaloolane ja muuseumijuht.
1941. aastal lõpetas ta Tallinna 1. Keskkooli.
Lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo eriala.
Aastatel 1965–1989 oli ta Eesti NSV Riikliku Ajaloomuuseumi direktor, hiljem kuni surmani Tallinna Tehnikaülikooli muuseumi juhataja.
Ta on maetud Pärnamäe kalmistule.
Friedrich Gustav Heinrich Wilhelm Masing

Friedrich Gustav Heinrich Wilhelm Masing (24. august 1824 Vastseliina – 20. september 1897 Räpina) oli Eesti vaimulik.
Algõpetuse sai koduõpetaja käest. Lõpetas Tartus gümnaasiumi. Tartu Ülikoolis õppis aastal 1844 majandust, aastatel 1845–1849 usuteadust. Oli prooviaastal oma isa Carl Gottfried Gustav Masingu juures Vastseliina Katariina koguduses. Ordineeriti 16. augustil 1850 õpetajaks.
Oli aastatel 1850–1897 Räpina ja Mehikoorma koguduse õpetaja. Oli aastatel 1865–1878 Võru praostkonna vaimulik koolirevident, aastast 1874 Liivimaal eestikeelsete kooliõpetajate eksamikomisjoni esimees. Aastal 1892 oli kolmeks kuuks pastoriametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele (õigeusus pettunutele).

Isiklikku

Tema isa Carl Gottfried Gustav Masing ja vend Gustav Alexander Hermann Masing olid Vastseliina Katariina koguduse õpetajad. Tema vanaisa oli Kanepi Jaani koguduse õpetaja Johann Philipp von Roth.
Kadri Valner

Kadri Valner (sündinud 21. jaanuaril 1968 Raplas) on eesti ajakirjanik ja muuseumijuht.

Haridus

Lõpetas 1986 Järvakandi Keskkooli, 1993 Tallinna Pedagoogikaülikooli pedagoogika erialal ja 2010 Tallinna Ülikooli sotsiaalteaduste erialal.

Töökohad

Kadri Valner töötas 1987–1994 õpetajana Jüri Keskkoolis ja Vasalemma Põhikoolis.
Seejärel töötas Eesti Televisioonis toimetaja ja saatejuhina (1994–1998), ajalehe Sõnumileht toimetajana, KUKU Raadio saatejuhina (1999–2014), rahvusooperi Estonia meediajuhina 2006.
Alates 2013 on Eesti Maanteemuuseumi juhataja.

Muu tegevus

On raamatute „75 aastat Eesti tantsupidusid“ (2009) ja „Noorte laulu- ja tantsupeod“ tekstide autor koos ajakirjanik Anneli Ammasega ja väljaannete projektijuht.

Isiklikku

Ajakirjanik Sulev Valner on Kadri Valneri abikaasa.
Vladimir Parol

Vladimir Parol (sündinud 8. novembril 1935 Leningradis) on Eesti ajaloolane ja sotsioloog.

Elulugu

Vladimir Parol on teenistuja poeg.
Lõpetas 1953 Tallinna 32. Keskkooli, 1957 TPedI vene keele ja kirjanduse erialal, 1962 Leningradi Pedagoogilise Instituudi ajalooõpetaja kutsega, 1967 Eesti TA-s aspirantuuri, ajalookandidaat (1972, Eesti TA), filosoofiadoktor (1985, Rostovi Riiklik Ülikool), väitekiri "Социалистичeская урбанизация и образ жизни горожан".
Oli 1957–61 Tallinna keskkoolides ajalooõpetaja, 1964–67 Tallinnas Marksismi-Leninismi Õhtuülikooli õppejõud, 1967–70 AI sotsioloogia sektori nooremteadur, 1970–72 TPI teadusliku kommunismi kateedri assistent ja vanemõpetaja, 1972–86 dotsent, 1986–88 professor, 1988–2000 TTÜ politoloogia kateedri professor, ühtlasi 1987–90 ühiskonnateaduste teaduskonna dekaan, 2001– Sotsiaal-Humanitaarinstituudi prorektor ja professor.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: urbaniseerumine, linnade sotsiaalne keskkond ja linlaste elulaad; sotsiaalsed struktuurid; töösotsioloogia; sotsiaalfilosoofia. Väljaande Utšonõje Zapiski Russkogo Akademitšeskogo Obštšestva |(Ученые записки Русского Академического Общества) peatoimetaja (aastast 2001). Vene Akadeemilise Seltsi Eestis asutajaid, 1999– president. Üle 200 teadustrükise.