google/wiki40b huggingface dataset:
Pärismaine elustik

Pärismaine elustik on mingi ala kohalik ehk põline ehk indigeenne elustik. Sellesse kuuluvad liigid, mis on saanud selle ala oma elupaigaks ilma tehislike protsesside ehk inimese otsese kaasabita. Pärismaise elustiku hulka ei loeta kultuurtaimi ja koduloomi ega teisi võõrliike.
Näiteks Eesti pärismaises flooras on ligikaudu 1400 taimeliiki. Lisaks neile kasvab Eestis aga 21. sajandi algul ligikaudu 6000 liiki võõrliike (peamiselt ilutaimi, kuid ka tulnuktaimi).
Pärismaise elustikuga koosluste majandamisel kujunevad pärandkooslused.

Sünonüümid

Raamatus "Eesti NSV floora" kasutatakse terminit spontaanne floora pärismaise floora tähenduses.
Aseri rahvamaja

Aseri rahvamaja on rahvamaja Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Aseri asulas. Rahvamaja juhataja on Galina Simoniš.
Rahvamaja valmis 1978.
Rahvamajas tegutseb teiste seas Aseri puhkpilliorkester.
Tähtedevaheline lend

Tähtedevaheline reisimine on mehitatud või mehitamata reis ühe tähe juurest teise juurde.
Tähtedevahelise reisi teostamine on planeetidevahelise reisi teostamisest tunduvalt keerulisem, sest meie Päikesesüsteemis on   planeedid üksteisest vähem kui 30 astronoomilise ühiku (AU) kaugusel, samas kui tähed asuvad üksteisest tuhandete või sadade tuhandete AU-de kaugusel. Suurte kauguste tõttu mõõdetakse neid vahemaid valgusaastates. Näiteks lähim täht, Proxima Centauri, asub Päikesest 268 332 AU ehk 4,24 valgusaasta kaugusel.
Suurte kauguste tõttu oleks tähtedevaheline reisimine võimalik ainult siis, kui kosmoselaevad liiguksid valguse kiiruse lähedasel kiirusel või kui teadlased avastaksid täiesti uue reisimisviisi, näiteks ussiaugud.
Lutsepa lugu

"Lutsepa lugu" on 2006. aastal valminud Eesti dokumentaalfilm.

Sisu

Ain Lutsepp on Eesti rahva mällu sööbinud eelkõige Tõnissonina. Tänaseks on see suurepärane näitleja aga jõudnud juba 26 aastat teatripublikut rõõmustada, lisaks veel aukartustäratav arv filmirolle. Sellele vaatamata on Ain tagasihoidlik mees ega armasta intervjuusid anda. Seekord ta siiski räägib. Räägib oma lugu ning seda lugu täiendavad kursusekaaslane, kolleeg ja sõber Roman Baskin, filmipartner Margus Lepa, abikaasa Elo Lutsepp, noor kolleeg Tiit Sukk ja mõned teisedki.
Portree Ain Lutsepast on üks viiest portreest, mida Kultuurkapital teatriaasta puhul välja valis ja rahastas.

Tegijad

Režissöör: Anu Aun
Produtsent: Anu Aun
Operaator: Ergo Kuld
Tootja: Luxfilm
Talboti maakond (Maryland)

Talboti maakond (Talbot County) on maakond USA-s Marylandi osariigis. Geograafilised koordinaadid on 38°75' N, 76°18' W.
Maakonna halduskeskus on Easton.
Maakonna pindala on 1235 km², millest 538 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 37 782. Aastal 2000 oli elanikke 33 812.

Ajalugu

Talboti maakond moodustati umbes 1661. aastal.
Umbrohutõrje

Umbrohutõrje (inglise weed control) on umbrohtudest vabanemise meetmete kogum, mille hulka kuuluvad kultuurtaimede seemne puhastamine umbrohuseemnest, agrotehniliste võtete kasutamine ja herbitsiidide kasutamine.
Rohu- ja mitteharitaval maal on oluline tõrjeviis niitmine, köögiviljapõllul rohimine ja kõplamine.
Andres G. Adamson

Andres Adamson (kunstnikunimega Andres G. Adamson) (4. detsember 1963, Tartu) - eesti kunstnik, karikaturist, fotograaf ja joogaõpetaja.
Andres Adamson sündis Tartus, kuid kuni kuuenda eluaastani elas Valgas, misjärel pere kolis Pärnusse. Peale keskkooli lõpetamist astus EPAsse agronoomiat õppima, kuid juba esimesel semestril tundis, et see amet pole see, mida sooviks omada ja proovis mitu korda saada Eesti NSV Riiklik Kunstiinstituuti. Lõpuks alustas õpinguid Tallinna pedagoogilises instituudis. Kui 1992. aastal lõpetas kõrgkooli, suunati ta Pärnu 6. keskkooli joonistamisõpetajaks.

Karikatuure joonistab Pärnu Postimehele. Illustreerinud mitmeid raamatuid ja korraldanud paar fotonäitust.
Peeter Karma

Peeter Karma (sündinud 27. detsembril 1946 Tallinnas) on endine eesti vaimulik. 
Peeter Karma õppis Tallinna 34. 8-klassilises koolis, Tallinna 5. Õhtukeskkoolis, Tallinna Merekoolis, Balti Laevastiku Sõjakoolis ja EELK Usuteaduse Instituudis.
Ordineeriti 20. detsembril 1980 õpetajaks. Teenis aastatel 1980–1988 Juuru ja Vahastu, 1988–1989 Tallinna Jaani, 1989–1995 Torma, 1989–1993 Kodavere, 1995 Tallinna Peeteli ja 1999–2000 Kambja kogudust. 
Ta on olnud EELK vaimulike konverentsi juhatuse esimees, aastatel 1989–1995 Tartu praostkonna abipraost, 1994–1997 EELK Konsistooriumi assessor ja 1995–2000 Põlva haigla vaimulik. Aastal 2010 kustutati ta EELK vaimulike nimekirjast.
Joora mõis

Joora mõis (saksa keeles Joora) oli Raadi mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.
Juhani Kaskeala

Pauli Juhani Kaskeala (sündinud 26. juulil 1946 Kuopios) on Soome admiral, Soome kaitseväe juhataja 4. juunist 2001 1. augustini 2009.
Ta lõpetas 1969 Soome meresõjakooli ja 1981 sõjakõrgkooli.
1975–1976 oli ta ÜRO sõjaline vaatleja Lähis-Idas. 1982–1989 oli ta Soome presidendi Mauno Koivisto adjutant: algul kolmas, siis teine ja lõpuks alates 1987 esimene adjutant. 1989–1991 oli ta rannikulaevastiku 1991–1994 oli ta Soome sõjaväeatašee Londonis, Haagis ja Brüsselis. 1994–1997 töötas ta kaitsenõukogu esimese sekretärina. 1997–1998 oli ta Turu–Pori sõjaväeringkonna ülem. 1998–2001 oli ta Soome kaitseministeeriumis kaitsepolitsei peadirektor. 2001 oli ta Soome sõjaväe esindaja Euroopa Liidu ja NATO juures Brüsselis.
2009 jäi ta pensionile ning tema ametijärglaseks sai kindralleitnant Ari Puheloinen.
Johannes Aarik

Johannes Aarik (7. mail 1912 Võnnu, Tartumaa – 6. veebruar 2011 Tallinn) oli eesti vaimulik, emeriitpraost.
Lõpetas aastal 1930 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Teenis seejärel kaitseväes, kus sai nooremallohvitseri kraadi. Aastatel 1932–1937 õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli Kullamaa koguduses Henn Unti juures. Ordineeriti õpetajaametisse 5. juunil 1938.
Esimeseks töökohaks oli Pärnu praostkonna noorsootööõpetaja amet. Kuna baltisakslased asusid ümberasumise korras Saksamaale, vabanes Karksi Peetri koguduse õpetaja koht, kuhu Johannes Aarik teenima asus. Ametisse valiti ta aastal 1940. Karksi kogudust teenis ta  aastani 1944.
Septembris 1944 lahkus ta Saksamaale. Vikaarpiiskop Johannes Oskar Lauri ettepanekul määrati ta Saksa Idaministeeriumi poolt eestlaste usuliseks teenijaks Württembergi. Sellel ametikohal oli ta 1944–1945. Pärast põgenikelaagrite teket sai ta Geislingeni suurlaagri õpetajaks, aga ka Geislingeni Eesti Gümnaasiumi usuõpetuse õpetajaks. Lisaks pidas ta piiblitunde ja organiseeris Berchtesgadenis noortepäevi.
USA-sse asus ta märtsis 1950. 1950–1952 teenis ta eestlasi Connecticutis ja selle ümbruses Augustana sinodi toel. Aastal 1952 asus ta Los Angelese eestlasi teenima, kus asutati aastal 1954 E.E.L.K. Los Angelese Peetri kogudus. 1954–1963 teenis ta E.E.L.K. Los Angelese Peetri koguduse õpetajana. Aastal 1962 sai autoõnnetuse tagajärjel surma E.E.L.K. Adelaide'i koguduse õpetaja Oskar Juul. Oskar Juuli asemele kutsuti Johannes Aarik. Ta võttis kutse vastu. Adelaide'i koguduse õpetaja oli ta 1963–2000. Aastal 1972 sai ta Austraalia praostkonna abipraostiks, hiljem ka praostiks. Koguduse töö huvides toimetas ta ka koguduse ajakirja "Lõunaristi All = Under the Southern Cross", mis ilmus kord kahe kuu tagant.
Emerituuri jäi Johannes Aarik 31. augustil 2000. Ja kuna abikaasa oli pärinud vanemate maja Nõmmel, pöördus ta tagasi Eestisse. Eestis andis ta välja kaks jutlustekogu. Johannes Aarik suri 6. veebruaril 2011.
Tõnu Pani

Tõnu Pani (sündinud 29. juunil 1956 Elvas) on eesti geoloog ja museoloog.

Elulugu

Tõnu Pani on põllumajandustöötaja poeg.
Lõpetas 1974 Tartu 5. Keskkooli, 1979 Tartu Riikliku Ülikooli geograafia-geoloogiaosakonna, geoloogiamagister (1998, TÜ), väitekiri "Sulfiidi-karbonaatsed lõhetäited Põhja-Eesti paelavas". 1999–2006 TÜ geoloogiainstituudi doktorant.
Oli 1979–1992 Tartu Ülikooli zooloogiamuuseumi geoloogia osakonna juhataja, 1992–1995 peavarahoidja, 1995– varahoidja, ühtlasi 1988–1989 geoloogia ja mineraloogia kateedri vanemõpetaja ja vanemteadur. Õpetanud geoloogia ajalugu, museoloogiat, mineraloogiat, maateaduse aluseid, geoloogia aluseid, Eesti geoloogiat.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: mineraloogia, petroloogia, teaduslugu, gemmoloogia. Londoni Gemmoloogiaühingu (FGA), Eesti Geograafia Seltsi, Eesti Muuseumiühingu liige (1989–1992 esimees). Umbes 20 teadustrükist.
The Sun

2003

Tanel Padar & The Sun kogunes esimest korda 1. veebruaril 2003 Ülo Kriguli ja Tanel Padari eestvedamisel. Algkoosseisus mängisid veel Danel Pandre ja Toomas Rull.
Mais ilmus esiksingel "Big Lie".
Toomas lahkus. Trummide taga võttis istet Eimel Kaljulaid.

2004

Suvel liitus ansambliga kitarrist Meelis Tauk.
Sügisel lahkus bändist Ülo Krigul, et alustada õpinguid Viini Konservatooriumis. Klahvpille tuli mängima bändi stuudiorežissöör Johannes Lõhmus.
Novembris ilmus EP "Welcome to Estonia".

2005

Aasta alguses lahkus Johannes, bänd jätkas neljakesi.
Juunis sai The Sun uue klahvimehe Tomi Rahula.
Ilmus debüütalbum „Greatest Hits”. Seda esitleti keset Tallinna lahte tavatus kohas, kütusepontoonil. Tuntuks said The Suni esimesed hitid: „Neljapäev”, „Kuu on päike”, „Sõnad läinud” ning „Welcome To Estonia”.
Aasta lõpus andis bänd välja akustilise live-CD/DVD. Laiendatud koosseisus lõid kaasa tšellist Kaido Kelder, Eesti Piirivalveorkestri löökpillimängija Eno Kollom, lõõtsamees Andrus Lehes ansamblist Jäägermeistrid ning April Frosti laulja Jelena Juzvik.

2006

Jaanuaris kuulutas R2 laulu “Kuu on Päike” aasta hitiks.
Eesti muusikaauhindade jagamisel sai ansambel kolmandiku kõikidest auhindadest - The Sun oli aasta ansambel ja edukaim uus tulija, „Greatest Hits” aasta album ning "Kuu on päike" aasta hittlugu.
Juunis ilmus müügile uus plaat „100% Rock'n'Roll”. Uue plaadi lugusid esitleti 13. juunil Tallinna Lauluväljakul Metallicat soojendades ning veoauto kasti ehitatud liikuvalt lavalt Tallinna tänavatel.

2008

28. novembril ilmus album "UNISEX".

Hiljem

6. juunil 2017 teatas Tanel Padar, et bänd Tanel Padar & The Sun lõpetab tegevuse pärast suve 2017.
Sergi Šefir

Sergi Šefir (ukraina keeles Сергій Нахманович Шефір, sündinud 25. mail 1964 Krõvõi Rigis) on Ukraina stsenarist ja riigiametnik.
Alates 21. maist 2019 on ta Ukraina presidendi Volodõmõr Zelenskõi esimene abi.
Päeva tänava park

Päeva tänava park (ka Päeva park) on haljasala Tartus Karlova linnajaos Päeva, Pargi ja Kalevi tänava vahel.
Päeva tänava park oli linna üldplaneeringuga määratud hoonestada. Roheala kaotamise vastu olid Eesti Roheline Liikumine, MTÜ Säästva Renoveerimise Infokeskuse Tartu ühendus, Tartu Kõrgema Kunstikooli meedia- ja reklaamiosakonna tudengid ja õppejõud, hulk üksikisikuid, korteriühistu Kitzbergi 5, Karlova Selts, kodanikualgatus Roheline Karlova ja Karlova Sõbra Selts. 2008. aasta augustis ja septembris koguti allkirju haljasala täies mahus säilimise toetuseks, need esitati oktoobris Tartu Linnavalitsusele.
2008. aasta lõpus tutvustas linn plaani jätta umbes 1,35 hektari suurusest alast enam kui 0,7 hektarit haljasalaks. Plaani järgi aga ei saaks kolm krundiomanikku (kaks äriettevõtet ja üks eraisik) sinna midagi ehitada.
Pille Taniloo

Pille Taniloo (sündinud 7. novembril 1961 Tallinnas) on pianist ja muusikapedagoog.

Haridus

Pille Taniloo lõpetas 1980. aastal Tallinna Muusikakeskkooli Ene Metsjärve klaveriklassis ja 1985. aastal Tallinna konservatooriumi dotsent Virve Lippuse juhendamisel. Magistrikraadi omandas 1996. aastal Eesti Muusikaakadeemias.

Töö

Alates 1985. aastast töötab ta Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis klaveriõpetajana ning klaveri- ja kammeransambli osakonna juhatajana.
Pille Taniloo on avaldanud Tartu muusikaelu puudutavaid artikleid ajalehes Sirp ja Postimees ning ajakirjas Muusika.

Isiklikku

Pille Taniloo abikaasa on organist Urmas Taniloo, neil on poeg Joonas.
Luise Vaher

Luise Vaher (kuni 1944. aastani Luise Kapstas; 3. september (vkj 21. august) 1912 Valgamaa (toona Tartumaa), Tõlliste mõis – 14. veebruar 1992 Viljandi) oli eesti kirjanik.
Vaheri teoste juures on esile toodud osavalt loodud rahvalikke tegelasi, dramaatilist sündmustikku ja omas ajas tundlike teemade käsitlemist, samuti "lopsakat ja turrakat" kõnepruuki.

Elukäik

Vaher sündis aidamehe peres, õppis algul Valga 2. algkoolis, seejärel Võru õpetajate seminaris ja Valga tütarlaste gümnaasiumis, mille lõpetas 1932. aastal. Pärast kooli lõpetamist töötas ta Kaagjärve vallas vanemate talus, aastatel 1938–40 Karula vallamajas ametnikuna.
Kui Eestis algas Nõukogude okupatsioon, osales Vaher aktiivselt uue korra ülesehitamises, mh oli Valgamaa täitevkomitee sekretär. Aastal 1941 astus ta hävituspataljoni ja 1942–44 tegutses rindeõena Eesti Laskurkorpuses. Nii enne seda aastatel 1940–41 kui ka Eestisse naasnuna töötas ta Valga ajalehes toimetajana, 1944–45 oli Valgamaa haridusosakonna juhataja.
1950. aastal sattus Vaher konflikti kohalike parteijuhtidega ning visati välja parteist, kuhu kuulus alates 1948. aastast (ennistati liikmeks 1989). Ta kolis Viljandisse, kus elas elu lõpuni, algul töötades töölisena linavabrikus. Alates 1960. aastast oli ta kutseline kirjanik, alates 1961. aastast kirjanike liidu liige.

Looming

Vaher on tuntud peamiselt oma romaaniloomingu poolest, kuid on kirjutanud ka lühiproosat. Romaanidest tõuseb esile II maailmasõjast jutustav nn Hargula triloogia ("Rindeõde", "Tormipöörises", "Põlev pärisosa"), diloogia moodustavad "Päeva palge ees" ja "Meelespealillede hõng", mis keskenduvad kolhooside rajamisele. Kohati kriitilise kirjelduse tõttu sai viimane teos ilmuda alles paarkümmend aastat pärast kirjutamist.
Lehtpuud

Lehtpuud on heitlehised või igihaljad puittaimed katteseemnetaimede hõimkonnast.
Lehtpuud on valdavalt putuktolmlejad, kuid paljud metsavööndi tähtsad lehtpuud (kaselised, saared, pähklipuulised jt) tolmlevad tuule abil ning enamik paljuneb ka vegetatiivselt.
Enamik Eesti pärismaistest puudest on lehtpuud.
Lehtpuud jaotatakse laialehisteks ja kitsalehisteks puudeks.
Andrzej Majkowski

Andrzej Majkowski (sündinud 8. septembril 1939 Varssavis) on Poola diplomaat.
18. märtsil 2002 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola presidendi kantselei aseriigisekretärina.
Adavere raamatukogu

Adavere raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Adavere asulas. Adavere raamatukogu on Põltsamaa vallaraamatukogu haruraamatukogu.
Kata (karate)

Kata (jp.k. kanjimärk 型 'eeskuju, meetod, muster, vorm, šabloon jne') on karates standardharjutus, mis sisaldab liigutusi võitluses kujuteldava vastase või vastastega.

Kata roll

Katad on enamasti harjutuste kompleksid, mille on töötanud välja kunagised võitluskunstimeistrid ning mida on aastasadu edasi antud õpetajalt õpilastele. Katade rolli kohta puudub tänapäeval ühtne seisukoht. Väidetakse, et katade esialgne eesmärk oli esitada meistri õpetusi mnemotehniliselt otstarbekas vormis nii, et õpilased saaksid need teatud standardharjutustena meelde jätta ning neid harjutades jõuda meistri õpetuse mõistmiseni ja motoorse valdamiseni. Paljud spetsialistid on aga arvamusel, et lihtsalt kata õppimine ei taga õpetuste omandamist, vaid katat tuleb õppida koos selles esinevate liigutuste tegeliku rakendusega.
Seega on katade puhul olulised nendes esinevate liigutuste bunkaid (kanjis 分解 'analüüs, osadeks lahutamine'), mis väljendavad katas tehtavate liigutuste võimalikke rakendusi reaalse vaenlase vastu. Tänapäeval on eri karatestiilide sama päritolu katadel väga palju eri bunkaisid ning see ähmastab kata kui sellise võimalikku eesmärki õpetuse kandjana. Väidetakse, et katadest on tänapäevaks kadunud suur osa seal algselt sisaldunud surmavaid tehnikaid või on unustatud nende bunkaid.

Kata sooritus

Kata harjutamisel peetakse esiteks oluliseks kasutatavate asendite ja sooritatavate tehnikate korrektsust, lisaks sellele nõuab kata keskendumist sooritatavatele liigutustele ning arusaamist nende olemusest. Seega on kata harjutamise puhul tähtis terviklik sooritus, mille osadeks võib olla õige tempo valik, tehnikate korrektne rõhutamine, lõdvestumine tehnikate kasutamise vahel, õige hingamine ja kiai (kanjis 氣合 'jõu koondamine') kasutamine, tehnikate usutavus ja kontsentreeritus ehk kime (kanjis 決め 'pinge, pingutus'), kiirus ja jõu õige balanss, üldine stabiilsus ja tasakaal jms.
Kata eeskujulik sooritamine nõuab põhjalikku harjutamist ning väga head füüsilist vormi, kuna asendid nõuavad harjumatute lihaserühmade treenitust/painduvust ning liigutused väga head koordinatsiooni.

Katad ja sport

Kata sooritamises võisteldakse nii üksikult – katat sooritab üks inimene – kui ka meeskondlikult – katat sooritatakse sünkroonis ja lisaks sooritusele esitatakse ka oma tõlgendus bunkai kujul.
Turniiridel võistlemisele orienteeritud sportlikus karates sageli katasid üldse ei harjutata, vaid keskendutakse kombinatsioonidele, paarisharjutustele ja reaalsele kumitele.
Sügavoru allikad

Sügavoru allikad (ka: Koodioru allikad) on allikad Halliste ürgoru lisaorus; halduslikult Viljandi maakonnas Mulgi vallas.
Allikad suubuvad Kariste järve ja Halliste jõkke.
Réduit (Šveits)

Réduit (saksa keeles Schweizer Reduit; prantsuse keeles Réduit suisse või Réduit national; itaalia keeles Ridotto nazionale; romanši keeles Reduit nazional) oli kaitseplaan, mille 1880. aastatel töötas välja Šveitsi valitsus. Selle järgi kindlustati riigi mägist keskosa, et pakkuda kaitset oma sõjaväele, kes pidi välismaise invasiooni puhul sinna taganema ja osutama seal lõplikku vastupanu (vaata ka réduit laiemas mõistes). 
Niimoodi tekkinud kindlusvöönd kannab samuti nime Réduit. See hõlmas üldiselt mäeahelikud edela-kirde suunas läbi Alpide, keskendudes kolmele suurele kindlusele – St. Maurice, kindlus Sankt Gotthardi kuru ümbruse mägedes ja Sargans. 
1933. aastal võttis Šveitsi valitsus otsuse hakata kaasajastama kindlusvööndit. 25. juulil 1940 esitles kindral Henri Guisan täpsustatud ja täiendatud plaani. Selle kontseptsiooni eesmärk oli heidutada sissetungijat võimalikult rohkem ning teha talle sissetungimine võimalikult raskeks, laskmata tal kasutada Šveitsi olulist taristut.
Põhiosa sellest ehitati ajavahemikul 1935-1946. Teise maailmasõja eel (1938 rajati Sargansi kindlus) ja ajal laiendati ja täpsustati kava eelkõige võimaliku Saksa sissetungi vastu. Kindlusvöönd kaitses peamiselt Alpe Saksamaa ja Itaalia vahel ning välistas seega Šveitsi tööstus- ja asustussüdame kasutamist võimaliku sissetungija poolt. Kuigi eelvööndid ei olnud mõeldud läbimatuks takistuseks, olid need siiski olulised sissetungija nõrgestamiseks põhikindlustistele lähenemisel. Põhikindlused pidid takistama sissetungija liikumist läbi Alpide lõuna (Saksamaa) või põhja suunas (Itaalia), kontrollima peamisi põhja-lõunasuunalisi mäekurusid ja raudteetunneleid. 
Réduit' otstarve ja edasine kasutamine on 21. sajandil olnud arutlusel Šveitsi ühiskonnas, kus selle sajandi algul kaotati mitmeid kindlusi.
Huuksi mõis

Huuksi mõis (saksa keeles Hukas) oli rüütlimõis Peetri kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Järva valda Järva maakonnas.

Ajalugu

Berend Johann von Uexküll eraldas 17. sajandil Huuksi mõisa oma Päinurme mõisast. Pärast tema surma läks mõis Otto Constantin von Uexküllile ja 1727. aastal tema väimehele Otto Friedrich von Budbergile.
Budbergide kätte jäi mõis 1789. aastani, mil selle 44 000 rubla eest ostis Johann Ernst von Maydell.
1816. aastal ostis mõisa 165 000 rubla eest Johann Christoph Engelbrecht von Grünewaldt.
1852 ostis mõisa Lokuta mõisnik August Rausch von Traubenberg, kelle poeg Thure Rausch von Traubenberg oli viimane omanik enne 1919. aasta võõrandamist.

Mõisakompleks

Esinduslik mõisahoone ehitati mitmes järgus 18.–20. sajandil. Hoone oli keskelt kahe- ja otstest ühekorruseline.
Fassaadi keskosal oli sammastele toetuv katusealune ja tagaküljel graniidist terrass.
Peahoone sai tugevalt kahjustada teises maailmasõjas ning lagunes järgnenud aastakümneil varemeiks. Nüüd on hoonest alles ainult vasakpoolse otsa müürid.
Säilinud on mõni ümberehitatud kõrvalhoone ja ülejäänud kõrvalhoonete varemed, samuti võsastunud park.
Vilja Oja

Vilja Oja (aastani 1972 Vilja Voolar; sündinud 24. detsembril 1945 Tartus) on Eesti keeleteadlane.

Elulugu

Lõpetas 1964 Tallinna 4. Keskkooli ja 1969 Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia osakonna soome-ugri keelte erialal, lingvistikamagister (1997, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Värvuste tähistamisest eesti murretes", filosoofiadoktor (2001, TÜ), väitekiri "Linguistic Studies of Estonian Colour Terminology". Oli 1969–1971 Eesti Keele ja Kirjanduse Instituudi (EKKI, hilisem EKI) eesti murrete ja lähisugukeelte sektori (aastani 2000 murdesektor) bibliograaf ja vanemlaborant, 1971–1994 nooremteadur, 1994–2001 teadur, 2001– vanemteadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: eesti ja sugulaskeelte murded, leksikoloogia, leksikograafia, geolingvistika. Eesti murrete sõnaraamatu koostajaid (1970–) ja toimetajaid (1994–) ning Eesti, Soome, Vene, Karjala lingvistide ühistöö, läänemeresoome keelte atlase ALFE ("Atlas Linguarum Fennicarum") koostajaid ja toimetajaid. Osales Euroopa keelte atlase ALE ("Atlas Linguarum Europae I" Assen/Maastricht; Roma 1983–) ainestiku kogumisel, tõlgendamisel ja redigeerimisel. Uurimistoetused Eesti Teadusfondilt ja Alfred Kordelini Sihtasutuselt (Soome). Esinenud rahvusvahelistel konverentsidel Saksamaal, Prantsusmaal, Poolas, Ungaris, Soomes, Rootsis jm. ALE Eesti rahvuskomitee sekretär ja toimetuskolleegiumi liige, ALFE toimetuskolleegiumi liige, eesti keele tasemeeksamite korraldamise parandamise ja eksamisüsteemi arendamise küsimustes haridusministrit nõustava komisjoni liige, EURALEX-i (Eur. Assoc. for Lexicography), SIDG-i (Société Int. de Dialectologie et Géolinguistique) ja Emakeele Seltsi liige. Üle 70 teadustrükise, sh 9 raamatu autor või kaasautor.
Kedristõlvik

Kedristõlvik (Cordyceps) on perekond seeni sugukonnast kedristõlvikulised, seltsist helekottseenelaadsed.
Holguín

Ajalugu

Linna asutas Hispaania ohvitser kapten García Holguín 1545. aastal. Nimeks oli esialgu San Isidoro de Holguín. Enne aastat 1976 asus Holguín Oriente provintsis. Septembris 2015 külastas Rooma paavst Franciscus oma Kuuba visiidi käigus ka Holguíni piiskopkonda, mälestamaks kohta, kus Christopher Columbus maabus.

Infrastruktuur

Linnas on palju väikseid parke, sealhulgas Infantili, San Jose, San Isidoro ja Marti park; kõige suurem on Calixto Garcia park all-linnas. Linnas asub raamatukogu, kunstigalerii, kino, teater, teadus- ja ajaloomuuseum. Linnalähedaselt Loma de la Cruzi mäelt on nähtav kogu linn.
Holguíni rahvusvaheline lennujaam on regulaarlendudega ühendatud Havanna ja teiste piirkonna suuremate linnadega.

Haridus

Linnas asub Holguíni Ülikool.
Irina Krush

Irina Krush (sündinud 24. detsembril 1983 Odessas) on ameerika maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2013).
Krush emigreerus 1989. aastal koos vanematega Ameerika Ühendriikidesse. Elama asusid nad Brooklynisse. 14-aastaselt võitis ta Ameerika Ühendriikide naiste meistrivõistlused. Krush on seitsmekordne USA naiste malemeister (1998, 2007, 2010, 2012, 2013, 2014, 2015). 
2000. aastal naiste maailmameistrivõistluste turniiril New Delhis võitis ta avaringis Zhu Cheni (2001. aasta naiste maailmameister), kuid sai kaotuse teises ringis. 2012. aastal MM-i turniiril Hantõ-Mansiiskis võitis Krush teises ringis Pia Cramlingit, kuid sai kaotuse kaheksandikfinaalis. 2018. aastal MM-i turniiril Hantõ-Mansiiskis pääses ta 32 parema hulka, kuid teises ringis  kaotas selle turniiri võitnud Ju Wenjunile.
Ta mängis USA võistkonna koosseisus kuuel naiste maleolümpial (1998, 2002–2010); sai neilt võistkondliku hõbe- (2004) ja pronksmedali (2008).
Krush sai FIDE-lt 2001. aastal naiste suurmeistri, 2001. aastal rahvusvahelise meistri ja 2013. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse.
Veelahe

Veelahe on piir või piirivöönd valglate, vesikondade või jõgikondade vahel.
Tavaliselt on veelahkmeks mäeahelikud, mäestike kõrgemad osad või kõrgustikud.