google/wiki40b huggingface dataset:
Ja, vi elsker dette landet

"Ja, vi elsker dette landet" 'Jah, me armastame seda maad' on Norra riigihümn. See on faktiliselt kasutusel ainsa riigihümnina, kuigi staatust riigihümnina pole seadusandlikult sätestatud.
Viisi kirjutas Rikard Nordraak 1864 ning sõnad Bjørnstjerne Bjørnson. Nordraak oli Bjørnsoni nõbu ja kirjutas sõnad paljudele tema luuletustele. Laulu algne pealkiri oli "Norsk Fædrelandssang" ("Norra isamaalaul") ning Bjørnson kirjutas selle 1859 Hopi talus Bergeni lähedal. Laul oli pühendatud "Tema Majesteedile Norra kuningale Carlile". Esimest korda avaldati see ajalehes Aftenbladet, mille kaastoimetaja Bjørnson tollal oli.
Mõnevõrra muudetud kujul Nordraaki meloodiale kohandatuna lauldi seda esmaettekandes põhiseaduse 50. aastapäeva puhul 17. mail 1864 kas Eidsvollis või Christianias (praegu Oslo) kuningalossi ees. Lõplik variant, mida praegu lauldakse, pärineb aastast 1869. Laul sai kiiresti populaarseks ja võeti koolilugemikesse. Seda hakati laulma 17. mai lasterongkäikudel.
Kõiki salme tavaliselt ei laulda. Iga salmi kaht viimast rida korratakse.

Sõnad ja tõlge

Ja, vi elsker dette landet!
Ja, vi elsker dette landet,

som det stiger frem,

furet, værbitt over vannet,

med de tusen hjem.

Elsker, elsker det og tenker

På vår far og mor

Og den saganatt som senker

drømmer på vår jord.

Dette landet Harald berget

med sin kjemperad,

dette landet Håkon verget

medens Øyvind kvad;

Olav på det landet malte

korset med sitt blod,

fra dets høye Sverre talte

Roma midt imot.

Bønder sine økser brynte

hvor en hær dro frem,

Tordenskiold langs kysten lynte,

så den lystes hjem.

Kvinner selv stod opp og strede

som de vare menn;

andre kunne bare grede,

men det kom igjen!

Visstnok var vi ikke mange,

men vi strakk dog til,

da vi prøvdes noen gange,

og det stod på spill;

ti vi heller landet brente

enn det kom til fall;

husker bare hva som hendte

ned på Fredrikshald!

Hårde tider har vi døyet,

ble til sist forstøtt;

men i verste nød blåøyet

frihet ble oss født.

Det gav faderkraft å bære

hungersnød og krig,

det gav døden selv sin ære -

og det gav forlik.

Fienden sitt våpen kastet,

opp visiret for,

vi med undren mot ham hastet,

ti han var vår bror.

Drevne frem på stand av skammen

gikk vi søderpå;

nu vi står tre brødre sammen,

og skal sådan stå!

Norske mann i hus og hytte,

takk din store Gud!

Landet ville han beskytte,

skjønt det mørkt så ut.

Alt hva fedrene har kjempet,

mødrene har grett,

har den Herre stille lempet

så vi vant vår rett.

Ja, vi elsker dette landet,

som det stiger frem,

furet, værbitt over vannet,

med de tusen hjem.

Og som fedres kamp har hevet

det av nød og seir,

også vi, når det blir krevet,

for dets fred slår leir.
Araabia kiri

Araabia kiri on kirjasüsteem, mis oli algselt kasutusel araabia keele ülesmärkimiseks. 
Tänapäeval kasutatakse araabia kirja variante mitmete Aasia ja Aafrika keelte ülesmärkimiseks ning see on ladina kirja kirja järel levikult teine kirjasüsteem maailmas.
Araabia kiri põhineb araabia tähestikul, kus on 28 põhimärki. Neile märkidele on erinevate keelte ülesmärkimiseks lisatud mitmeid lisamärke.
Araabia kirja kirjutatakse tänapäeval paremalt vasakule. Sõnade eraldamiseks kasutatakse sõnavahesid. Samuti on kasutusel  kirjavahemärgid. 
Araabia kiri kuulub tähtkirjade hulka ning on üldpõhimõtetelt häälikkiri (täpsemalt konsonantkiri). Pikkade vokaalide märkimiseks kasutatakse tähemärke (pikk a: alif ‏ا‎, pikk i yā' ‏ي‎, pikk u wāw ‏و‎). Lühikesi vokaale tavaliselt ei märgita. Vajadusel kasutatakse nende märkimiseks abimärke, mis kirjutatakse konsonandimärgi kohale või alla. Need on fatḩah (lühike a), kasrah (lühike i), ḍammah (lühike u) ja sukūn (vokaal puudub). hamzah (ﺀ) alif'i, wāw'i või yā' kohal või all märgib kõrisulghäälikut.
1928. aastani kasutati türgi keele kirjutamisel araabia kirja. Enne 1928. aastat kasutati araabia kirja ka aserbaidžaani, usbeki, kirgiisi, tadžiki, kasahhi ja türkmeeni keele kirjutamiseks.
Tänapäeval kasutatakse araabia kirja lisaks araabia keelele ka pärsia, urdu, kurdi, puštu, dari, belutši, pandžabi, uiguuri ja mitme muu keele kirjutamiseks.
Mudlum

Mudlum, õieti Made Luiga, on eesti kirjanik ja kirjanduskriitik. 
2017. aastal pälvis Mudlum oma lühijutuga "Ilma alguseta, ilma lõputa" Tuglase novellipreemia.
Kõinastu laid

Nimi

Laiu ajaloolised nimed olid saksa keeles Drotzenholm ja Insul Keinast. Rootsi keeles on laidu nimetatud Drostenholm.
1592 on mainitud Keneste ja 1618 Keniste kohanime.

Loodus

Madala veetaseme korral on laid umbes 2-kilomeetrise leetseljaku, Kõinastu lee, kaudu ühenduses Muhu kõige läänepoolsema punkti Sääreotsaga Koguva lähedal.
Piki Kõinastu lääneranda kulgeb umbes 1,5 km pikkune ja põhjaosas (Suur pank) kuni 5 meetri kõrgune kruusane Vesiru astang. Laiul leidub paljandeid, palju rändrahne, pikki klibuvalle, kadastikke ja saare idaosas salumetsa.
Kõinastu laiul on 9 maastikutüüpi. Laiu valdavaks maastikutüübiks on abradeeritud moreentasandikud. Laiu kaguosas esineb kamardunud randu ja lääneosas klibust rannavalle. Saare keskosas asunud endised põllumaad on tänapäeval muudetud heinamaaks.
Laiult on leitud 369 liiki taimi, neist 16 on kaitsealused.
Taimekoosluste ja haudelinnustiku (kurvitsaliste pesitsusala) poolest on kõrge looduskaitselise väärtusega saare kaguosas asuv rannaniit ja Kõinastu lee laiud. Saare idaranna ja Kõinastu lee ümbruses paljanduv merepõhi on tähtis haneliste ja kurvitsaliste rändepeatuspaik.
Laid kuulub Kõinastu hoiuala koosseisu ja on loduskaitse all.

Ajalugu

Keskajal kuulus Kõinastu laid, tol ajal nimega Drotzenholm, Maasilinna foogtkonnale. 16. sajandi alguses oli laiul kaks talu ja nimeliselt on esimest laiu elanikku teada 1592. aastast: Keneste Maz.
Hiljem asus saarel väike küla – näiteks 1834. aastal oli viis talu 73 elanikuga. Laiu elanikud said perenimed: Kesküla, Kivihall, Kohal, Lember ja Võrklaev. 1930.-ndatel asus Kõinastus 9 erinevat kinnistut, lisaks 2 kinnistut Öörikul, mis loeti Kõinastu haldusalla kuuluvaks. Teise maailmasõja ajal 1. oktoobril 1944 põletati kõik saarel asunud talud. Viimased alalised elanikud lahkusid laiult 1965. Pärast seda on ehitatud sinna suvilaid – aastal 1989 oli neid viis.
Aastal 2007 tegutses saarel üks talumajapidamine. Eesti 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas saarel 4 elanikku, kuid 2017 elas vaid üks elanik.
Laidu on kasutatud mullikate karjamaana.
Alates 2006. aasta talvest töötab saare põhjaosas taas Kõinastu tulepaak, mis mitu aastat oli kasutusel päevamärgina.

Kõinastu kultuuriloos

Kõinastu laiul on filmitud suur osa  filmi "Mehed ei nuta" materjale.
Luukererannik

Luukererannik on piirkond Namiibia loodeosas Atlandi ookeani rannikul, osa Namibi kõrbest. Külm Benguela hoovus põhjustab seal suurel osal aastast tihedat udu.
Suure osa alast hõlmab Luukereranniku rahvuspark (inglise Skeleton Coast Park).
Närv

Närviks (ladina keeles nervus) nimetatakse enamikul närvisüsteemiga loomadel sidekoega ümbritsetud, väljaspool kesknärvisüsteemi asuvat, närvikiudude kimpudest koosnevat nööritaolist moodustist. Närvide kaudu edastatakse närviimpulsse ühest elundist teise. Närv koosneb kahest närviümbrisest (epineuriumist ja perineuriumist) ja närvisisetoendist (endoneuriumist).
Taimedel ei ole siiani närve tuvastatud, kuid neil toimivad rakkudevaheliste suhtlusvahenditena spetsiaalsed signaalmolekulid.
Närvide areng, anatoomia, morfoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Perifeersete närvide arengus, reparatsioonis ja tööshoidmises osalevad ka Schwanni rakud.

Alguskoha järgi

Alguskoha järgi liigitatakse närvid kraniaalnärvideks ja seljaajunärvideks.
Närvis võivad kulgeda nii aferentsed kui ka eferentsed närvikiud. 
Närvidega seostatakse loomadel (sh inimestel) mitmeid haiguslikke seisundeid, mis liigitatakse neuropaatiateks ehk piirdenärvisüsteemi haigestumuste rühmaks. Närvikasvajad võivad vohama hakata kõikjal piirdenärvisüsteemis; enamik neist on healoomulised (neurofibroom), kuid esineb ka pahaloomulisi kasvajaid.
Helmut Ackermann

Helmut Wilhelm Ackermann (9. mai 1872 Tallinn – 22. mai 1953 Schleswig) oli Eesti arst.
Helmut Ackermann sündis Tallinnas kaupmehe pojana. Ta lõpetas Tallinna Nikolai Gümnaasiumi ja õppis aastatel 1891–1896 Tartu ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arsti astme väärilisena. Ta osales Vene-Jaapani sõjas ja Esimeses maailmasõjas.
1906 kutsuti ta tööle Kanepi kihelkonna arstiks, elukohaga Kanepis Karba talus kihelkonna poolt ostetud krundile ehitatud arsti majas (hiljem postkontor, külanõukogu). Tal oli suur roll pärast Esimest maailmasõda Erastvere Suurekülas möllanud tüüfuse ja düsenteeriapuhangute likvideerimisel. 1928. aasta viidi arstipunkt üle Erastvere hooldekodusse. Helmut Ackermann oli Kanepi jaoskonnaarst kuni Eestist lahkumiseni 1939. aastal.
Ojaküla paemurd

Ojaküla paemurd on endine paemurd Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Ojakülas. 
Paemurrus esinev paljand on arvele võetud ürglooduse objektina. Paljand on Aseri lademe Ojaküla kihistiku stratotüüp.
Sealne paljand esineb kolme astmena. Ülemises astmes on ülemised 20 cm üksikute raudooididega lubjakivist, allpool sisaldab kivim rohkem ooide. Teises astmes koosnevad ülemised 10 cm savikast ooididega lubjakivist, allpool esineb 55 cm pruunide ooididega lubjakivikihte vaheldumisi ooidideta lubjakivikihtidega. Ülemised kihid kuuluvad kõik Ojaküla kihistikku. Kolmanda astme moodustab fossiiliderohke ooidideta Malla kihistiku lubjakivi.
Aleksei Saks

Tegevus muusikuna

Aleksei Saks on mänginud ERSO-s, Tallinna Kammerorkestris, Tallinn Brassis, Eesti Politseiorkestris. On teinud koostööd Eesti pop- ja džässansamblitega Estonian Dream Big Band, 2 Quick Start, Modern Fox, Genialistid, Smilers jt.
Aastal 2002 ilmus sooloalbum "O Grande Amor".
Alates 2007. aastast teeb koostööd Robert Jürjendaliga projektis UMA. UMA on andnud välja plaadid "Civitas Soli" (2008, Elwood), Hymn To Undiscovered Land (2010, UMAMUSIC), Meeting Unknown (2012, UMAMUSIC), "Peidus pool" (2013, UMAMUSIC). Erinevates UMA projektides on kaasa löönud muusikud Markus Reuter (Saksamaa), Andi Pupato (Šveits), Tim Bowness (Inglismaa), Peter Chilvers (Inglismaa), Lisa Nordström (Rootsi), Jarmo Saari (Soome), Petri Kuljuntausta (Soome). Esinenud festivalidel: London Jazz Festival, Athens European Jazz Festival, Jazzkaar, Tallinn Music Week, Viljandi Kitarrifestival, Pariisi Jazzycolorsi festival, Norwich Sound & Vision festival.
Ta asutas koos Ain Aganaga MTÜ Eesti Muusikaharidus, mis on andnud välja DVD-de sarja "Eesti improvisatsioonid" ja noodikogumikud "Laula-mängi kaasa".

Tunnustused

Aleksei Saks pälvis koos Ain Aganaga Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia 2008/2009.
Orissaare vald

Ajalugu

Orissaare valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991.

Asustus

Vallas oli Orissaare alevik ja 36 küla.

Külad

Ariste, Arju, Haapsu, Hindu, Imavere, Jaani, Järveküla, Kalma küla, Kareda, Kavandi, Kuninguste, Kõinastu, Laheküla, Liigalaskma, Liiva, Maasi, Mehama, Mäeküla, Orinõmme, Pulli, Põripõllu, Randküla, Rannaküla, Raugu, Saikla, Salu, Suur-Pahila, Suur-Rahula, Taaliku, Tagavere, Tumala, Võhma, Väike-Pahila, Väike-Rahula, Väljaküla, Ööriku.

Lahed

Hiiu laht, Leetse laht, Paramaja laht

Laiud

Illiklaid, Kindalaid, Koigilaid, Kõinastu laid

Siseveekogud

Järveküla järved, Sammelsoo, Tätsi allikad, Võlupe jõgi
Põltsamaa vana õigeusu kalmistu

Põltsamaa vana õigeusu kalmistu on kalmistu Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kuningamäe külas Põltsamaa vallas Jõgeva maakonnas.
Õigeusu kogudus asutati Põltsamaa kihelkonnas 1846. aastal. Arvatavasti rajati kohe ka kalmistu, sest 1847. aastal asutatud Kolga-Jaani õigeusu kogudus kasutas ka algul Põltsamaa õigeusu kalmistut. Kalmistu paiknes Põltsamaa alevist väljaspool, tollasest 1851. aastal ehitatud õigeusu kirikust umbes 0,75 km lõunakagu suunas.
Vana kalmistu jäi kitsaks ning uus kalmistu tehti sellal juba vana kiriku ümber 20. sajandi alguses. Praegu on vana õigeusu kalmistu kasutamata.
Hambaarsti konsultatsioon

Hambaarsti konsultatsioon on raviteenus, mille käigus hambaarst teostab suuõõne ülevaatuse. Vajadusel teostatakse lisatasu eest röntgenülesvõtted ning koostatakse raviplaan. Sõltuvalt suuõõne olukorrast oleks vajalik vähemalt 1 kord aastas hambaarsti visiidil käia. Konsultatsiooni käigus nõustab arst patsienti vajaliku ravi ning korrektsete suuhügieeni võtete asjus.
Landesveer

Landesveeri moodustamine

Landesveeri hakati looma novembris 1918, seadusliku aluse andis selle loomisele 7. detsembril 1918 endise Saksa Ober Osti peavoliniku Lätis August Winnigi ja Läti ajutise valitsuse juhi Kārlis Ulmanise vahel sõlmitud leping Saksa okupatsioonivõimudega ühise kaitse loomise kohta enamlaste vastu. Eestis moodustati samal ajal baltisakslaste kaitseüksused, mis hiljem koondati ühiseks Balti pataljoniks (Freiwilligen Baltenbataillon) ning osales lojaalsena Eesti riigile võitlustes Eesti Vabadussõjas Nõukogude Venemaa vastu.
Landesveer moodustati Lätis pärast Saksamaa kaotust Esimeses maailmasõjas Antandi riikidele, kuid kapitulatsioonitingimuste kohaselt pidid Lätis viibivad Saksa väed tagama moodustatava Läti riigi terviklikkuse. 1918. aasta oktoobri keskel alustasid Nõukogude Venemaa Läänerinde 7. armee koosseisu kuulunud Läti kütipolgud taanduvate saksa vägede kannul pealetungile ja hõivasid suure osa Läti territooriumist ning kuulutasid 1918. aasta 17. detsembril Punaarmee poolt hõivatud Valka linnas välja manifesti Läti tööliste ja talupoegade ajutise valitsuse moodustamisest. 
1918. aasta 18. novembril kuulutati iseseisva demokraatliku Läti riigi pooldajate ja Kārlis Ulmanise ja Jānis Čakste juhtimisel Läti Rahvanõukogu poolt välja iseseisev Läti Vabariik, kuid reaalset kontrolli Läti üle omamata ei suutnud Läti vabariigi valitsus osutada vastupanu Punaarmee ja Läti punaste küttide regulaararmeele ning Läti kommunistlik valitsus suutis vallutada enamiku Läti territooriumist. Esimese maailmasõja ajal Vene keiserliku armee koosseisus moodustatud Läti rahvusväeosad (Läti kütipolgud) olid 1917. aasta revolutsioonide ajal erinevalt Eesti rahvusväeosadest bolševiseerunud ning toetasid Nõukogude Venemaa bolševistlikku juhtkonda ja Läti sovetiseerimist ning proletariaadi diktatuuri kehtestamist Lätis. Jaanuaris 1919 langes Punaarmee ja Läti punaste küttide vägede kätte ka Jelgava ning Läti Ajutine Valitsus eesotsas peaminister Kārlis Ulmanisega evakueerus riigi läänepiiril asuvasse Liepājasse.

Landesveer Läti Vabadussõjas

Landesveer allus koos Rauddiviisiga Lätis paikneva Saksa VI Reservkorpuse juhile kindral krahv Rüdiger von der Goltzile.
Mais 1919 kuulus landesveeri ridadesse 6000 meest, kellest 3600 olid baltisakslased, 400 riigisakslased ja 1830 lätlased.

Landesveeri sõda

Lätis paikneva saksa väekoondise, mille koosseisu kuulus ka landesveer, ja Eesti Vabariigi vahelist sõjalist konflikti nimetatakse Eesti ajalookäsitluses Landesveeri sõjaks.
Masaryk

Masaryk on tšehhi perekonnanimi.
Paul Martmaa

Paul Martmaa (kuni 1935. aastani Paul Martinov; 17. veebruar 1899 Rapla vald, Harjumaa – 6. märts 1943 Permi oblast) oli eesti advokaat.
Osales laiarööpmelisel soomusrongil nr. 3 Vabadussõjas.
Õppis 1920–1924 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas ja lõpetas ülikooli 1924.
Alates 1931. aastast oli ta Elvas vandeadvokaat.
Ta arreteeriti 28. jaanuaril 1941 ja suri vangistatuna Venemaal.
Definiitsus ja indefiniitsus

Definiitsus ja indefiniitsus on lause teatestruktuuri elemendid.
Lause moodustaja vorm võib osutada referendi definiitsusele e tuntusele või indefiniitsusele e tundmatusele.
Referendi tuntuse ehk definiitsuse ja tundmatuse ehk indefiniitsuse all mõistetakse selle väljendamist, kas referent on (kõneleja arvates) kuulajale teada või ei ole. Nt Kirstus (tuntud) on peidus mingi varandus (tundmatu). Aknasse (tuntud) lendas pall (tundmatu).
Eesti spordi taskuentsüklopeedia

Eesti spordi taskuentsüklopeedia on Tiit Lääne koostatud ja TEA Kirjastuse poolt 2009. aastal väljaantud spordientsüklopeedia.
Spordiajaloolaste Juhan Maidlo, Erlend Teemägi ja Rein Järva väitel sisaldab raamat väga palju vigu. Nende hinnangul ei saa seda teost kasutada usaldusväärse teatmeteosena.
Jaan Ivand

Jaan Ivand (15. veebruar 1896 – 1. juuni 1964) oli eesti insener.
Sündis 15. veebruaril 1896 Pääsna külas Veriora vallas Võrumaal põllumehe perekonnas, suri 1. juunil 1964 Tallinnas, maetud Metsakalmistule.

Haridus

Õppis kohalikus valla- ja kihelkonnakoolis, seejärel siirdus Venemaale; lõpetas Mariupoli Keskkooli eksternina 1917, TT mehaanikaosakonna laevaehituse erialal 1926.

Teaduskraad ja kutse

Dotsent 1940 (kinnitus 1946).

Teenistuskäik

Alustas Musta mere sadamalinnades lihttöödel, oli lühikest aega mereministeeriumi teenistuses, hiljem andis eratunde ja töötas Novorossiiski laevatehases; opteerus Eestisse 1920; korraldas kursusi motoristidele ja jõuvankrijuhtidele 1923–1926.
TTÜs 1927-1931, 1939-1963: TT laevamehaanikute kooli õppejõud 1927–1931 (õppeained: matemaatika, algebra, tehniline joonestamine, elektrotehnika, soojustehnika); õppeülesande täitja aines "Autod ja lennukid" 1939–1940; energeetika kateedri dotsent 1940/1941; soojustehnika erakorraline professor 1942–1944; plahvatusmootorite laboratooriumi juhataja 1941–1944; soojusenergeetika kateedri dotsent 1944–1963, juhataja 1944–1958; ehitus- ja mehaanikateaduskonna prodekaan 1945–1947. 
Oli Tallinna Linnavalitsuses Ehitusosakonna teenistuses 1929–1937 ja Teedeministeeriumi Maanteedeameti liiklusinspektor 1937–1940.

Teadustöö põhisuunad

Soojustehnika, termodünaamika, aeromehaanika ja eesti põlevkivitoodete rakendamine (katsetas põlevkivibensiini kasutamise võimalust automootoris); oli esimesi sisepõlemismootorite eriteadlasi Eestis.
Avaldanud aero- ja termodünaamikaõpikuid ning liikluskorralduse ja autoasjanduse käsiraamatuid (nt "Autotehnika" 1927, 1928 jt).

Teaduskorralduslik tegevus

Insenerikoja mehaanikasektsiooni liige 1935–1940; aastast 1932 tegeles lennundusega, omas mootorilenduri kutset; Eesti Aeroklubi liige ja varahoidja.
Maapiirkondade probleemid

Põllumajanduse osakaalu langus

Põllumajandusel on traditsiooniliselt olnud maaelus ja maamajanduses kandev roll ning oluline osa ka majanduse üldises arengus. Tehnoloogiate areng on vabastanud osa seni põllumajanduses hõivatud tööjõudu teistele majandusharudele – esmalt töötlev tööstus, seejärel teenindussfäär ning info ja kommunikatsioon. See omakorda on kaasa aidanud teiste majandusharude kasvule ning linnastumisele, sest mittepõllumajanduslike majandusharude kasvukeskused on enamasti linnades. Kirjeldatud arengujoon on iseloomulik ka Eestile, kuigi me ei saa üksüheselt võrrelda Eestis ning stabiilsemalt arenenud Euroopa riikides toimunud muutusi.
Põllumajandussektori restruktureerimisega kaasnes põllumajandusliku tööhõive drastiline vähenemine. Põllumajanduses, metsanduses ja kalanduses oli 1990. aastal hõivatud 19,5% kõigist hõivatutest. Maa-asulates elavatest hõivatutest töötas 1990. aastal 56,2% põllumajanduse, metsanduse ja kalapüügi valdkondades. 2010. aastal töötas Eestis põllumajanduse, metsamajanduse ja kalapüügi valdkondades 4,2% kõigist hõivatutest ning maa- asulates oli antud näitaja samal aastal 11,8%.

Tööpuudus

Tööpuudus maapiirkondades on tavaliselt märkimisväärselt kõrgem kui linnapiirkondades. Linnade ja maakohtade vahelised erinevused on eriti ilmsed riikides, kus tööpuudus on kõrge. Pikaajaline tööpuudus on suhteliselt suur üksnes piirkondades, kus elavad madala sissetulekuga rühmad, lisaks on neis piirkondades suureks probleemiks tõrjutus. Hinnanguliselt kannatab Euroopa maapiirkondades nn varjatud tööpuuduse all (mis hõlmab vaeghõivatud põllumajandustootjaid ja –töötajaid ) tõenäoliselt ligi 5 miljonit inimest. Eesti taasiseseisvumise järgsetel aastatel on maapiirkondades oluliselt vähenenud töökohtade arv. Seetõttu on oluliselt kahanenud maaelanike arv, paljud talud ja muud eluhooned on jäänud elaniketa ning hulk harimiskõlblikku maad kasutuseta. Selle probleemi tõsisust on rõhutanud ka Eesti põllumajandusminister Helir-Valdor Seeder öeldes: "Eesti maaelu kõige suurem probleem on töökohad. Mitte apteegid ega postkontorid, isegi mitte ühistransport ega kooliharidus maal, vaid töökohad, töökohad ja veel kord töökohad".

Naiste ning suure osa hea väljaõppe ja haridusega noorte äravool

Naiste ja noorte olukord maapiirkondades on endiselt ebakindel, mistõttu majanduslikult aktiivsetesse vanuserühmadesse kuuluvad naised ja noorukid lahkuvad tihti maapiirkondadest. Mõnes maapiirkonnas takistab tööturule pääsemist või oskuste täiendamist, koolituste infrastruktuuri või lapsehoidmisteenuste puudumine. Noorte väljavoolu linna soodustab ka haridussüsteem, just kutse- ja kõrgharidussüsteem. See tähendab, et erialase hariduse omandamiseks peab enamik maal elavatest noortest oma koduvallast lahkuma ning siduma ennast linnaga, et omandada kõrgharidus. Riigi algatatud gümnaasiumivõrgu optimeerimise tulemusel peavad keskharidust omandada soovivad noored asuma elama linna kuna maapiirkondadest gümnaasiumid kaovad.
Jaak Leimann

Haridus

Leimann õppis Võru 1. 7-klassilises Koolis 1948–55, Võru 1. Keskkoolis 1955–59 ja Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonnas masinaehituse ökonoomika ja organiseerimise erialal 1959–64. 1968–71 oli ta TPI aspirant. 1972. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis majandusteaduste kandidaadi kraadi (kinnitatud 1973) ning 1989. aastal Eesti NSV Teaduste Akadeemia juures majandusteaduste doktori kraadi.
Täiendusõppes on ta olnud Helsingi Majanduskõrgkoolis 1975–76, Novosibirski Ülikoolis 1982, Bentley Kolledžis USAs 1992 ning Helsingi Tehnikaülikoolis 2003.

Karjäär

Leimann töötas tehases Volta töölisena 1959–61, Võru Gaasianalüsaatorite Tehases insener-normeerijana 1965, Võru Rajooni Masinarvutusjaamas juhatajana 1965–68 ja Võru Tööstustehnikumis tunnitasulise õpetajana 1965–68. Aastail 1972–1979 oli ta Tallinna Polütehnilises Instituudis tööstuse juhtimise ja plaanimise kateedri assistent 1972, vanemõpetaja 1972 ning dotsent 1973–79. Eesti NSV Kergetööstusministeeriumi Juhtimissüsteemide PKB Mainor teadusdirektorina töötas ta 1979–87 ning Eesti Majandusjuhtide Instituudi direktorina 1987–90. 
1990–92 oli Leimann majandusminister Edgar Savisaare valitsuses, 1996–99 Tiit Vähi kolmandas valitsuses (esindades Koonderakonda).
1993–96 oli ta OÜ J. L. Konsultatsioon juhatuse esimees, misjärel naasis tööle Tallinna Tehnikaülikooli (endine TPI), kus oli ärikorralduse instituudi professor 1998–2008 ning organisatsiooni ja juhtimise õppetooli juhataja 1999–2008.

Teadustöö

Jaak Leimanni teadustöö põhiteema on olnud majandusorganisatsioonide juhtimine. Ta on avaldanud üle 50 teaduspublikatsiooni ning tema juhendamisel on kaitstud 25 magistritööd.
Leimann on olnud Teadus- ja Arendusnõukogu liige 1996–99, Kõrghariduse Hindamise Nõukogu liige 1996, TTÜ rektori nõunik 2001–05, TTÜ vilistlaskogu juhatuse liige 2001–05. Ta kuulub Eesti Konsultantide Assotsiatsiooni ja Eesti Majandusteaduse Seltsi.

Isiklikku

Leimanni hobid on tervisesport ja kalapüük.
Lembi Vaher

Lembi Vaher (sündinud 11. veebruaril 1987) on eesti teivashüppaja.
Tema nimel oli naiste teivashüppe Eesti rekord 4.23 (25. veebruar 2012), kuni Reena Koll 5. veebruaril 2013 selle ühe sentimeetriga ületas.
Lembi Vaheri välisrekord 4.09 on saavutatud 25. juunil 2009 Kohilas. See oli Eesti rekord, kuni selle ületas Reena Koll.

Isiklikku

Tema isa on tsirkusejuht Vello Vaher, ema Aita Vaher on vabakutseline näitleja, draama- ja kõnetehnika õpetaja, laulja ja tsirkusekloun. Ta noorem õde Endla on tulnud Eesti noorte meistriks teivashüppes, kuid on tuntud enam fitnessi harrastajana ja rühmvõimlejana, vanem õde Linda on näitleja ja kõige noorem laps Lemme on tegelenud rühmvõimlemisega, nagu vanem õde Endla, ja trampoliini hüpetega.
Väliveemahutavus

Väliveemahutavus (inglise field capacity, effective capacity) on mulda jääv vesi, kui vajuvesi ehk gravitatsioonivesi on ära valgunud.
Olivia Hack

Olivia Hack (sündinud 16. juunil 1983 Beverly Hillsis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.