google/wiki40b huggingface dataset:
Ränivetikad

Ehitus

Ränivetikate iseloomulikuks tunnuseks on rakke kattev keeruka struktuuriga ränipantser.
Ränipantser koosneb kahest poolmest: välimisest suuremast epitheekast ja sisemisest väiksemast hüpotheekast. Kummalgi pantseri poolmel on omakorda kaks osa: lame kaas ja ümbritsev vöö. Kõik pantseri osad on kindla struktuuriga, neid läbivad poorid ja kanalid. Iseloomulikeks pigmentideks on karoteen, ksantofüll, diatomiin ning klorofüll a ja c. Varuaine on enamasti õlitilgakestena.

Paljunemine

Ränivetikad paljunevad pooldudes ja suguliselt. Pooldumisel saab kumbki tütarrakk endale pantseri ühe poolme. Alati moodustub juurde pantseri väiksem pool. Seega need rakud, mis saavad endale sisemise poole, vähenevad pidevalt. Niisugune rakkude vähenemine lakkab, kui tütarraku maht on ainult pool kuni kolmandik omaraku esialgsest mahust (suurusest). Siis tekib rakust auksospoor, millega kaasneb raku esialgse suuruse taastumine. Sageli kaasneb aukspooride tekkega suguline protsess.

Süstemaatika

Üldiselt käsitletakse ränivetikaid klassi tasemel (Bacillariophyceae). Harvem (ja ka enamikus varasemates allikates), kui on kõrvale jäetud suhteliselt uus stramenopiilide (heterokontide) hõimkond, siis on ränivetikaid (siis ränivetiktaimed) käsitletud hõimkonna tasemel (Bacillariophyta).
Pantseri kuju alusel jaotatakse ränivetikad kahte klassi: radiaalsümmeetrilise ehitusega ketasränivetikad (Centrales) ja kahekülgse ehk bilateraalse sümmeetriaga sulgränivetikad (Pennales).
Pärsia kass

Pärsia kass on kassitõug.
See on pikakarvaline tõug, mille iseloomulikeks joonteks on ümar ja lame nägu. Aretustöö tulemusel on saadud erinevat värvi karvastikuga tõuliine.
Leesi kirik

Leesi Katariina kirik; ka Leesi kirik on Eesti Evangeelsele Luterlikule Kirikule kuuluv kirik Kuusalu vallas Leesis.
Leesi kirikut ehitati aastail 1865–1867 Juminda kabeli järglasena.
Kirikut kasutab EELK Leesi Katariina kogudus.
Saare mõis (Noarootsi)

Saare mõis oli rüütlimõis Noarootsi kihelkonnas. Praegu asub see Lääne-Nigula vallas Lääne maakonnas Saare külas. 
Lyckholmi mõisa (Saare mõis) ostis pärast Põhjasõda Friedrich Adolf von Rosen, seejärel anti mõisa edasi isalt pojale kuue põlvkonna jooksul. 
1919. aasta maareformiga eraldati mõisast 9 uut asunikukohta. Mõisa keskosa haris Friedrich von Rosen koos oma abikaasa Hedwigiga (sünd. Normann) kuni ümberasumiseni 1939. aastal. 
Praegune Saare mõisa kompleks taastati aastatel 1995–2001. Taastatud on 18. sajandi hobusetalli varemed esialgses stiilis, kus nüüd asub Lyckholmi muuseum. 
Mõisa peahoone varemed, park, tõllakuur, tall ja kaev on ehitismälestistena kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse.
Eesti Äritarkvara Liit

Ajalugu

EÄL kui organisatsioon kutsuti ellu 1997. aastal BSA Eesti Komitee nime all. EÄL on teinud tihedat koostööd Business Software Alliance’iga (BSA) (ka The Software Alliance) ning vabariigi seadusandliku ja täidesaatva võimu esindajatega, olles oma valdkonna esimene avalik teerajaja ning pädevaid eksperte koondav organisatsioon. EÄL on oma tegevuses järjepidevalt propageerinud õiguspärast käitumist ühiskonnas ning EÄL-i tegevus on aidanud ettevõtetel saavutada kontrolli oma tarkvara kasutamise üle. läbi tarkvarahalduse ja regulaarsete legaalsusauditite.
Bill Watterson

William B. "Bill" Watterson II (sündinud 5. juulil 1958 Washingtonis) on ameerika koomiksikunstnik.
Bill Watterson on tuntud eeskätt tänu ülipopulaarsele ribakoomiksisarjale "Calvin ja Hobbes", mille esimene osa ilmus 18. novembril 1985. Sari räägib kuueaastasest mürgise huumori ja erakordselt elava fantaasiaga poisist Calvinist, kelle plüüsist mängutiiger Hobbes on poisi enda jaoks täiesti elus ja inimkeelt kõnelev kaaslane.
1995. aastal lõpetas Watterson sarja joonistamise omal algatusel. Selline käitumine oli koomiksitööstuses pretsedenditu.
Eestis ilmus koomiks lühikest aega ajalehes Postimees.
Watterson püüdis oma karjääri jooksul muuta koomiksite loomist ümbritsevat õhustikku. Ta leidis, et koomiksite kunstiväärtust alahinnati ja ajalehtedes neile eraldatud ruumi pidevalt vähendati. Tema arvates ei peaks kunsti hindama selle meediumi järgi, millele see on loodud. Seetõttu ei ole olemas "kõrgkunsti" ega "madalat kunsti", vaid on lihtsalt kunst.
Mihkel Kree

Mihkel Kree (sündinud 1984) on eesti füüsik.
Kree osales Hugo Treffneri Gümnaasiumi õpilasena korduvalt olümpiaadidel Eestis ja mujal, võites medaleid informaatikas ja füüsikas. 2002. aastal pälvis ta pronksi rahvusvahelisel füüsikaolümpiaadil ja hõbeda informaatikas, 2003 mõlemal alal hõbeda. Hiljem on ta osalenud olümpiaadidel Eesti õpilaste juhendajana.
2003. aastast õppis ta Tartu Ülikoolis füüsikat ja 2009. aastal kaitses samas magistrikraadi. Ta jätkas doktorantuuris Marseille'i Ülikoolis. Tema erihuviks on vedelike segunemine turbulentsi tingimustes.
Kree on õpetanud Kuningas Abdullahi Teadus- ja Tehnikaülikoolis Saudi Araabias.
Alates 1. augustist 2016 kuni 2018. aasta märtsini töötas ta Tartu Ülikooli teaduskooli direktorina. Pärast seda töötab Kree ettevõttes Starship Technologies.
2016. aasta suveolümpiamängud

2016. aasta suveolümpiamängud (portugali Jogos Olímpicos de Verão de 2016) ehk XXXI olümpiaadi suveolümpiamängud olid 5.–21. augustini 2016 Brasiilias Rio de Janeiros peetud suveolümpiamängud. Need olid esimesed Lõuna-Ameerikas toimunud olümpiamängud, esimesed olümpiamängud portugalikeelses riigis ja esimesed suveolümpiamängud, mis peeti täielikult talvisel ajal.
Võistluste peaareen oli Maracanã staadion. Lisaks toimus osa võistlusi São Paulos, Belo Horizontes, Salvadoris, Brasílias ja Manauses.
Võistluste eelarve oli 11,6 miljardit dollarit.
Suveolümpiamängudel osales üle 11 000 sportlase 205 riigist, lisaks osales ühtse võistkonnana pagulaskoondis. Esimest korda osalesid suveolümpiamängudel Kosovo ja Lõuna-Sudaan.
2016. aasta suveolümpiamängudel oli kavas 306 võistlust 28 spordialal. Uuesti oli olümpiakavasse võetud ragbi (viimati oli see kavas 1924. aastal) ja golf (viimati oli see kavas 1904. aastal).
2016. aasta suveolümpiamängude deviis oli "Ela kirega" (Viva sua paixão).
2016. aasta suveolümpiamängude maskott oli Vinicius, kes on inspireeritud Brasiilia metsiku looduse loomadest ning kelles on kassi, ahi ja linnu elemente.

Ajalugu

2016. aasta suveolümpiamängude korraldamisõigust taotles seitse linna: Tōkyō (Jaapan), Rio de Janeiro (Brasiilia), Praha (Tšehhi), Chicago (USA), Madrid (Hispaania), Doha (Katar) ja Bakuu (Aserbaidžaan). Viimasesse vooru jõudsid neist Tōkyō, Rio de Janeiro, Chicago ja Madrid.
Kõige vähem võimalusi arvati olevat Prahal ning Madridil, sest 2012. aasta suveolümpiamängud toimusid Londonis. Samuti puudub Praha lähedal suur veekogu, mille tõttu tegid korraldajad ettepaneku korraldada purjeregatt Poolas Läänemeres.
2. oktoobril 2009 Kopenhaagenis toimunud ROK-i 121. istungil valiti olümpiamängude korraldajaks Rio de Janeiro.

Avatseremoonia

2016. aasta suveolümpiamängude avatseremoonia toimus 5. augustil Maracanã staadionil. See oli esimene kord pärast 1900. aastast, mil suveolümpiamängude avatseremoonia ei toimunud kergejõustikustaadionil.
Olümpiadelegatsioonide paraadil kandis Eesti lippu purjetaja Karl-Martin Rammo.
Olümpiatule süütas staadionil maratonijooksja Vanderlei Cordeiro de Lima.
Olümpiamängud avas Brasiilia ajutine president Michel Temer.
Olümpiavande andis sportlaste nimel Brasiilia purjetaja Robert Scheidt, kohtunike nimel Martinho Nobre ja treenerite nimel Adriana Santos.
Olümpiamängude avatseremoonial käisid käimasolevate poliitiliste ja muude olümpiamänge mõjutavate probleemide tõttu vaid vähesed riigipead.

Maskott

2016. aasta suveolümpiamängude maskott on Vinicius, kes on saanud nime Brasiilia luuletaja ja helilooja Vinicius de Moraese järgi. Vinicius on segu paljudest Brasiilias elavatest loomadest.
Viniciuse kaaslaseks on paraolümpiamängude maskott Tom, kes sai nime teise Brasiilia muusiku, Antônio Carlos Jobim järgi.
Arco Vara

Börs

ARC aktsia on Tallinna börsi üldindeksis OMX Tallinn ning Balti börside üld- ja sektoriindeksites alates 22. juunist 2007.

Esimene kauplemispäev

21. juunil 2007 alustati Tallinna börsil kauplemist Arco Vara ASi (ARC) aktsiatega. Ettevõte müüs esimesel päeval 39 850 000 aktsiat hinnaga 38 krooni, koguhinnaga 1,5 miljardit krooni. Päeva lõpuks langes aktsia hind 37,08 kroonile.
Esimesel kauplemispäeval tehti 345 tehingut, ning päeva käibeks kujunes 117 miljonit krooni. Tehingute käigus vahetati 3 107 140 aktsiat ja päeva lõpuks jäi turukapitalisatsiooniks 2,5 miljardit krooni. Sellega on Arco Vara AS avaliku pakkumiste maht Tallinna börsil ajaloo suuruselt kolmas.
Kokku oli esimese kauplemispäeva lõpuks Arco Varal 1830 aktsionäri, kellest 1807 olid Eesti kodanikud. Järgnesid Läti (7) ja Austria (5) kodanikud.
Ükski Hansapanga fond aktsiaid ei ostnud, Ida-Euroopa Kinnisvara Aktsiafondi fondijuht Alvar Roosimaa sõnul on aktsia ülesmineku võimalus liiga väike.

Vandenõuteooria

Jüri Mõisa sõnul on kahtlane, et ebaloomulikult palju aktsiaid ostsid SEB fondid, eriti just pensionifondid. Mõisa hinnangul võidi fondijuhte kallutada Arco Vara aktsiaid ostma. Samuti oli tema arvates esmaemissiooni lõpu ja tulemuste väljakuulutamise vahe kahtlaselt pikk.
Arco Vara aktsiate emissiooni korraldanud SEB Enskildabankeni üks juhtidest Henrik Igasta väitis seevastu, et Arco Vara aktsiate märkimisel midagi ebatavalist ei toimunud. Ta lisas, et SEB Enskilda Equities ja SEB Eesti Ühispank hoiavad enda kontodel ajutiselt kogu IPO sujuva arveldamise tagamise eesmärgil aktsiaid klientide nimel ja SEB Enskilda ise märkis IPOst aktsiaid piiratud koguses, veidi üle 30 000 aktsia. Samuti kinnitas Mõisa kahtluste alusetust SEB Ühispanga Fondide juhatuse liige Sven Kunsing.
Liberté pour l'histoire

Liberté pour l'histoire ('Vabadus ajaloole') on 2005. aastal Prantsusmaal asutatud kutseliste ajaloolaste ühendus. Ühendus võitleb niinimetatud mäluseaduste kehtestamise vastu, millega nähakse seadusandja poolt ette õige hinnang teatud ajaloolistele sündmustele. Ühenduse president on Pierre Nora.
Dan Brown

Dan Brown (sündinud 22. juunil 1964 Exeteri linnas Rockinghami maakonnas USA New Hampshire'i osariigis) on Ameerika põnevuskirjanik. Tema tuntuim teos on 2003. aastal ilmunud romaan "Da Vinci kood".
Brown on huvitatud krüptograafiast ja koodidest, mis tihti tema lugudes esinevad. Tema raamatuid on tõlgitud viiekümne nelja keelde.

Elukäik

Brown oli pere kolmest lapsest vanim. Tema ema Constance oli muusik ja isa Richard G. Brown matemaatikaõpetaja. 1982. aastal lõpetas Brown Phillips Exeteri akadeemia ja läks Amhersti kunstikolledžisse. 1991. aastal läks Brown Hollywoodi, et teha karjääri laulja, laulukirjutaja ja pianistina. Elatist teenis ta Beverly Hillsi eelkoolis tunde andes. 1993. aastal kolis Brown tagasi New Hampshire'i osariiki ja hakkas enda vanas koolis inglise keele õpetajaks. 1997. aastal abiellus ta Blythe Newloniga.

Kirjanduslik karjäär

1996. aastal lahkus Brown õpetaja ametikohalt, et hakata kirjanikuks. 1998. aastal suutis Brown välja anda juba oma esimese raamatu "Digitaalne kindlus". 2000. aastal järgnes sellele "Inglid ja deemonid" ning 2001. aastal "Pettepunkt". Browni esimesel kolmel raamatul oli vähe edu, kuid kui neljas raamat "Da Vinci kood" esimesel müüginädalal bestselleriks sai, tõusid ka teiste raamatute müüginumbrid. Romaani "Da Vinci kood" on maailmas müüdud üle 60 miljoni, mis paigutab romaani läbi aegade enimmüüdud raamatute edetabelis 19. kohale.  
2004. aastal olid kõik Browni raamatud samal nädalal New York Times'i bestsellerite nimekirjas. Ajakiri Forbes arvutas Browni aastaseks sissetulekuks 76,5 miljonit USA dollarit.
2009. aastal ilmus Dan Browni romaan "Kadunud sümbol" ("The Lost Symbol"), mis on järg teosele "Da Vinci kood". Raamat räägib vabamüürlusest. Peategelasest professor Robert Langdon satub taas kord põnevasse sündmustejadasse, mis leiab aset 12 tunni jooksul peamiselt Washingtonis. Raamatu kirjutamiseks ning andmete kogumiseks enamasti vabamüürluse kohta kulus Dan Brownil 5 aastat.
2013. aastal ilmus raamat "Inferno", mis on neljas professor Robert Langdonist jutustavate raamatute seerias.
2017. aastal ilmus Robert Langdoni sarja viies raamat "Päritolu" ("Origin").

Isiklik elu

Browni sõnul pidi ta jõulude ja sünnipäevade ajal kinkide leidmiseks läbima aardejahi, järgides salajasi vihjeid ja koode, mille ta isa oli jätnud. Samal moel kirjeldab enda lapsepõlve ka tema tegelaskuju Sophie Neveau raamatus "Da Vinci kood".
Ele Reiljan

Ele Reiljan (sündinud 7. märtsil 1975 Tartus) on Eesti majandusteadlane.

Elulugu

Ele Reiljan on Evi Gailiti ja Janno Reljani tütar.
Lõpetas 1993 Tartu 5. Keskkooli ja 1997 TÜ; M.A. (1999, TÜ), väitekiri "Otseste välisinvesteeringute liikumist mõjutavad sihtriigi makrotegurid"; Ph.D. (majandus, 2005, TÜ), väitekiri "Reasons for De-internationalization: An Analysis of Estonian Manufacturing Companies". Oli 1998–2004 TÜ majandusteaduskonna teadusprodekaani assistent ja 1999–2005 teadur, 2005–06 vanemteadur ja turunduse õppetooli hoidja.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: ettevõtete rahvusvahelistumine, ettevõtete välisturgudelt taandumise põhjused, innovaatiliste toodete edukus välisturgudel. 55 teadustrükist.
Rigoberta Menchú

Rigoberta Menchú Tum (sündinud 9. jaanuaril 1959) on inimõiguste eest võitleja Guatemalast, kes 1992. aastal pälvis Nobeli rahuauhinna etniliste rühmitiste ja kultuuride lepitamisel, kus prioriteetseks pidas põliselanike identiteedi säilitamist.
Menchú on UNESCO Hea Tahte Saadik.
12. veebruaril 2007 teatas Menchú, et moodustab põliselanike partei ja osaleb 2007. aasta Guetemala presidendivalimistel.
Eesti keeles on ilmunud tema lasteraamat "Väike Min, tüdruk Chimelist" (Toledo kirjastus 2015, tlk Maris Kilk).
Dr. No

Sisu

Salaagent 007 saadetakse Jamaicale, et uurida MI6 agendi 006 John Strangwaysi ja tema sekretäri salapärast mõrva. Seal satub ta ohtlike seikluste keeristesse, üritades leida salapärase hiina päritolu arsti dr. Julius No baasi. Dr. No plaanib oma aatomienergiaga varustatud Crab Key saarelt segada ameerika rakettide starti.
Meri-näkirohi

Meri-näkirohi (Najas marina) on näkirohuliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Eestis kasvab ka meri-näkirohu alamliiki vahelmist näkirohtu (Najas marina subsp. intermedia).
Santiago Lovell

Isiklikku

Santiago Lovelli isa Alberto ja selle vend Guillermo olid samuti tuntud Argentina poksijad.
1919. aasta maareform

1919. aasta maareform oli Eesti Vabariigi poolt 1919. aastal vabadussõja ajal läbi viidud maareform, mille käigus toimus suurmaaomanduste riigistamine, riigi tagavaramaa loomine ja uute talukohtade loomine.
10. oktoobril 1919. aastal vastuvõetud maaseadusega sundvõõrandati 1065 mõisat (eestlastele kuulus neist 57) ehk 96,6% suurmaaomandist koos üle 1,9 miljoni hektari maaga, mis moodustas ligi 58% kogu Eesti põllumajandusmaast. Võõrandati ka mõisate tööstusettevõtted: 225 viinavabrikut, 344 veskit, 74 saeveskit, 64 kivi- ja savitööstust, 18 meiereid, 7 õlletehast jne.
Sundvõõrandatud maa-aladest loodi umbes 56 000 uut väikest talu.
Alles 1926. aastal said sundvõõrandatud (enamjaolt aadlikest suurmaaomanikud) väikese hüvitise. Samasugused ümberkorraldused toimusid pärast Esimest maailmasõda mitmes Euroopa riigis, kuid Eestis ja ka Lätis toimunud reformid olid kõige radikaalsemad.
Sääreotsa nasv

Sääreotsa nasv (ka Sääreotsa nasu) on Saare maakonna Saaremaa vallas Saareküla küla alal asuv 400 m² suurune saar (nasu). Saare rannajoone pikkus on 103 meetrit.
Saare koordinaadid on 58° 26′ N, 23° 9′ E.
Saar on kivise pinnamoega. Saar kuulub Kahtla-Kübassaare hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.
Ráci ravitermid

Ráci ravitermid (ungari keeles Rác gyógyfürdő) on ajalooline türgi vesiravila Ungari pealinna Budapesti I ringkonnas, mis kasutab looduslike kuumaveeallikate mineraalvett.
Linna vanimate hulka kuuluvaid keskaegseid avalikke terme hakkasid türklased rajama Osmanite riigi ajal 16. sajandil. See sai tuntuks Austria-Ungari keisririigi ajal ehitatud ujulate ning dušikoridori järgi. Sõna rác tähistab serblasi, kes kunagi samas piirkonnas kogukonnana elasid.
Separaat

Separaat ehk äratrükk (inglise offprint) on artikli muutmata trükilaoga eralditrükis.
Separaate kasutatakse teadusajakirjades ilmunud artiklite üksikuna levitamiseks. Vastavalt lepingule võib autor saada mingi arvu (näiteks 20) separaate oma artiklist tasuta või tellida neid tasu eest.
Laheda valla lipp

Laheda valla lipp on Põlva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Laheda valla lipp.
Lipp kinnitati riigisekretäri poolt 21. märtsil 1995 ja Laheda vallavolikogu poolt 27. märtsil 1995.

Lipu kirjeldus

Valla lipp on ruudukujuline vapilipp. Sinise kanga ülaservas on kollane horisontaalne laid, millel on kõrvuti neli sinist linaõit. Sinisel väljal on lipu alaservast tõusev valge vähk.
Lipu normaalsuurus on 105×105 cm.

Põhjendus

Lipu värvid ja kujundid tähistavad puhast loodust, linakasvatust ja sinisavi. Kollane laid viitab Põlvamaa vapile. Linaõite arv märgib valla maadel paiknenud nelja mõisat.
Karl Heinrich Leo Meyer

Karl Heinrich Leo Meyer (3. juuli 1830 Bledeln, Saksamaa – 6. juuni 1910 Göttingen) oli saksa keeleteadlane, kes töötas pikka aega Tartus.
Ta oli vaimuliku poeg. Leo Meyer õppis Göttingeni ülikoolis 1849–56, kus töötas eradotsendina kuni 1862 ja professorina 1862–65, tudeeris veel Berliini ülikoolis. Ta töötas Tartu ülikoolis saksa keele ja võrdleva keeleteaduse professorina 1865–98, seejärel pöördus tagasi Göttingeni, kus pidas professoriametit oma surmani.
Meyer avaldas 1876 Liivimaa vanema riimkroonika väljaande, mida peetakse teaduslikult parimaks ja mis on aluseks ka kroonika eestikeelsele tõlkele.
Ta oli Õpetatud Eesti Seltsi president aastail 1869–1899.
Nikolai Anderson oli tema õpilane.
Artur-Aleksander Linari

Artur-Aleksander Linari (12. jaanuar 1903 Tallinn – 25. oktoober 1983 Toronto) oli eesti tööstur ja insener.
Ta oli Rahvuskogu liige ja Johannesburgi Eesti Seltsi esimees..
Valdur Ohakas

Elukäik

Õppis Tallinna 21. Algkoolis, Tallinna II Progümnaasiumis, Tallinna Kaubanduskoolis ja Tallinna Õhtutehnikumis. Aastatel 1942–1943 õppis ta Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Koolis Eerik Haameri ja Johannes Greenbergi käe all. Aastatel 1943–1944 oli ta mobiliseerituna Saksa sõjaväes. 1944–1948 õppis Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis Johannes Võerahansu ja Elmar Kitse juhatusel, kuid kool jäi lõpetamata, kuna 1949. aastal ta arreteeriti koos rühma kunstitudengitega ja saadeti Kasahhi NSV-sse Karagandõ oblastisse Vorkuta vangilaagrisse. Ta vabanes sealt 1956. aastal.
Näitustel esines alates 1946. aastast, alates 1959. aastast oli Eesti NSV Kunstnike Liidu liige.
Valdur Ohakas osales 1960ndate eesti kunsti uuenemisprotsessis ning suhtles tihedalt Ülo Soosteri ja paljude Tartu ning Tallinna kunstnikega. Kunstniku loomingu kõrgajaks olid 1960–1970ndad, mil tema mitmekülgses loomingus olid kesksel kohal romantilised maastikuvisioonid.

Isiklikku

Kunstnik Raoul Kernumees oli Valdur Ohaka ema vend.
Maio

Maio on saar Atlandi ookeanis, üks Roheneemesaartest. Saar on Tuulealustest saartest kõige idapoolsem. Asub Boa Vista saarest lõunas ja Santiago saarest idas. Kuulub Cabo Verdele.
Pindala 269 km². Saar on künklik, kõrgus kuni 436 meetrit. Maio on tuntud rohke metsa poolest, mis pole Roheneemesaartel tavaline. Saare põhjaosas asuv Terra Salgadas on soolaga kaetud tasandik.
Saare peamine asula on 3000 elanikuga (2005) Vila do Maio, mille lähedal paikneb lennujaam. Kogu saarel elas 2005. aastal umbes 5400 inimest.
Maio saar on nimetatud selle avastamise päeva auks, mis oli 1. mai aastal 1460.
Detlev Plate

Detlev Plate (ka Detlof, Detleff; surnud 1555) oli Liivi ordu liige ja Sēlpilsi foogt aastatel 1531–1547.
Detlevi vanemaid pole teada, küll aga tema vend Hartwig, kes abiellus Anna Taubega. Samuti oli tema sugulaseks Harju-Viru vasall Henning Passow. Ta oli ka üks väheseid teadaolevaid Liivi ordu liikmeid, kes oli pärit Liivimaalt, täpsemalt Viljandist 50 kilomeetrit edelas asuvast Veelikse rüütlimõisast (Hof Felix). Võimalik, et tema esivanemad pärinesid Tallinna kodanike hulgast. Tema vend oli orduvasall ning ordunõunik, samuti kuulus too Järva meeskohtusse.
1516. aastal sai Detlevist Maasilinna kumpan, selles ametis oli ta umbes 1520. aastani. 1531. aastal sai ta Sēlpilsi foogtiks ja pidas seda ametit 16 aastat. 1555. aastal ta suri.
1920. aasta suveolümpiamängud

Toimumiskoht

Antwerpen, samanimelise provintsi ja flaamide asuala keskuses, on linn Põhja-Belgias, 17 km Schelde jõe suudmest ja 88 km Põhjamerest. Rajatud 600. aastail, linn aastast 1291. Maailma tähtsamaid sadamalinnu.

Osavõtjad

Mängudel osales 29 riiki 2606 sportlasega, neist naissportlasi oli 64 (võistlesid iluuisutamises, tennises, vettehüpetes, ujumises). 
Esimest korda osalesid olümpiamängudel Brasiilia, Eesti, Jugoslaavia, Monaco, Tšehhoslovakkia. Soome ja Uus-Meremaa võtsid esmakordselt osa iseseisvate riikidena.   
Suurima võistkonna pani välja Belgia – 332 sportlast. 
1 sportlasega osales Argentina.

Spordialad

Olümpiamängude kavas oli 24 spordiala. Nendeks olid kergejõustik, laskmine, polo, jalgpall, vibulaskmine, maahoki, vehklemine, moodne viievõistlus, poks, maadlus, tõstmine, purjetamine, jalgrattasport, ratsutamine, ragbi, sõudmine, tennis, ujumine, veepall, vettehüpped, võimlemine, köievedu, jäähoki, iluuisutamine ning kunstikonkursi alad.

Spordialade toimumise ajaline jaotus

Aprill – jäähoki, iluuisutamine;
 
juuli – purjetamine, laskmine, polo;
 
august – enamik spordialasid;
 
september – jalgpall, ratsutamine.

Olümpiasümboolika

Esmakordselt heisati olümpiamängudel viie omavahel põimunud rõngaga olümpialipp. 
Kasutusele võeti olümpiadeviis: "Citius, Altius, Fortius". Idee autor prantsuse pedagoog Pierre Didon (1840–1900). 
Antwerpeni olümpiamängudest alates muutus avatseremoonia lahutamatuks ja traditsiooniliseks osaks rahutuvide õhkulennutamine.
Olümpiahümni "La Montagne" autor oli helilooja Paul Gilson (1865–1942). 
Esimest korda anti olümpiavanne. Vande andis 34-aastane Victor Boin (1886–1974), hõbemedal veepallis 1908 ja pronks 1912, hõbemedal vehklemises 1920. Aastail 1932 – 1956 oli Boin Rahvusvahelise Spordipressi Assotsiatsiooni (AIPS) president.
Olümpiapostmargid anti välja kolmest margist koosnev seeriana, mis trükiti New Yorgis. Markide kujunduses järgiti jälle antiikset joont. Ühel markidest näeme Myroni "Kettaheitjat", teisel kvadriigat (neljahoburakend) ja kolmandal jooksjat. Perforeeritud sarja oli 774 000, kuid hammastamata seeriaid vaid 450 komplekti. Välja anti ka mõned reklaamivinjetid.
Seisuste kaotamise seadus

Seisuste kaotamise seadus oli Eesti Asutavas Kogus 9. juunil 1920 vastu võetud ja sama aasta 27. augustil jõustunud seadus, millega kaotati Eestis seisused (aadel, vaimulikud, linnaelanikud ja talupojad), kõik seadused ja määrused, mis sisaldasid seisuslikke õigusi, eesõigusi, kohustusi ja õiguste kitsendusi, sealhulgas eriti Balti provintsiaalseadustiku II jagu.
Eestimaa ja Liivimaa talurahvaseadus kaotasid kehtivuse ja Balti Eraseadus jäi ainsaks eraseaduseks, välja arvatud endise Peterburi ja Pihkva kubermangu maa-alad, kus jäi kehtima Vene tsiviilseadustik (seda sätet ei viidud tegelikult ellu).
Seniste seisuslike (talupoegade) valdade varandused läksid mitteseisuslike valdade omandusse ning rüütelkondade varandused riigile, välja arvatud Kuressaare loss, mis läks Kuressaare linnale.
Granti maakond (Arkansas)

Ajalugu

Maakond moodustati 1869. aastal.
Aerofüüdid

Aerofüüdid on taimed, kes saavad eluks vajaliku vee ja toiteelemendid õhust ja vihmast. Enamasti kasvavad aerofüüdid teistel taimedel, olemata viimaste parasiidid. Aerofüüte leidub palju troopikaaladel.
Aerofüüdid on näiteks samblad ja mitmed vetikad.
Aerofüüdid on ka C. Raunkiæri kõrgemate taimede eluvormide liigituse üks kategooriaid.