Soome ajalugu

Soome esiaeg

Antsülusjärve ajast ja rauaajast on Loode-Soome aladelt leitud esimesed alalised asustusjäljed Muilamäe asulakohast ajast ca 10 500 aastat tagasi, Lappeenranta Joutseno lähedalt ja Saarenoja asulakohast ca 10 700 aastat tagasi (ca 8600-8500 eKr).

Soome ristiusustamine

Arheoloogilised leiud näitavad juba ristiusustamiseelsest ajast pärinevaid kristlikke mõjutusi Soome edelaosas (suhted Rootsiga) ja kaguosas (suhted Novgorodiga).
Soomlaste hõimude asuala oli Lõuna-Soomes (Päris-Soome), Karjala kannasel ja Laadoga järve põhjaosas elasid karjalased ning Kesk-Soomes ja Põhja-Soomes saamid. 12.-13. sajandil laiendas Novgorodi vabariik oma riigi ja maksualuseid piirkondi, vadjalaste ja isurite alasid ka saamidega asustatud aladel. Novgorodi rüüstesalgad allutasid ja maksustasid saamid Põhja-Karjalast kuni Valge mereni, Põhjalaheni ja Koola poolsaarel. Skandinaavia poolsaare põhjaosas Finnmargis põrkusid Novgorodi huvid kokku Norra kuningate huvidega, kes samuti maksustasid saame.

Taani

Kõiki Soome tehtud sõjaretki ei nimetata ristisõdadeks, näiteks taanlaste 1191. ja 1202. aasta sõjakäigud Soome.
1209 otsustas Rooma paavst anda taanlastele, Lundi peapiiskopile, õiguse määrata Soome oma piiskop ja nimetada ametisse preestreid selle eest, et taanlased on pööranud kristlusse Läänemere põhjakalda rahvaid.
1216 andis paavst bulla ka Rootsi kuningale: alad, mida Rootsi kuningad piiskoppide toel on Soomes juba vallutanud, ja need, mida nad edaspidi vallutavad, allutatakse Rootsi kirikule ehk Uppsala peapiiskopile.
13. sajandi alguses algas Soome massiline ristiusustamine, milles rootslased konkureerisid Novgorodiga. Rootsi palus selles paavstilt abi. Järgmine oluline etapp oli Thomase määramine Soome piiskopiks ja ta kanoonikuks nimetamine Uppsalas paar aastat enne Soome tulekut. Thomas lõpetas hämelaste ristiusustamise. 1229 avaldas paavst bulla, kus vastandas läänerooma ja idarooma kiriku võitlust ning keelustas abi paganatele ja venelastele. Soomet nimetati selles paavsti kaitse all olevaks alaks. Väidetavalt oli ka 1229 paavsti bulla taga. 1232 määrati Soome paavsti legaat Balduin, kes kuulutas, et venelaste ja paganatega läbirääkimisi pidada ei tohi ning rahu võib sõlmida vaid tema nõusolekul. Ta kutsus ka Saksa ordu mõõgavendi üle lahe Soome nende ristisõda jätkama, kuid need ei nõustunud.
1236–1237 toimus hämelaste ülestõus reaktsioonina nende kohtlemisele katoliku kiriku poolt. Selle taga olid väidetavalt Novgorodi ässitused. Vastuseks sellele tungisid rootslased ja sõjakäigus osalevad soome hõimud Novgorodi maadele (Ingerimaale). 1240 toimus Neeva jõel lahing, kus rootslased said lüüa. 1242 võitsid Aleksander Nevski juhitud vene väed Peipsi järvel Liivi ordu vägesid. Nende lahingutega pandi läänerooma kiriku edasitung itta seisma. Thomas kummastki sõjakäigust osa ei võtnud, kuid astus nende ebaõnnestumise järel tagasi ja lahkus 1245 Soomest.

Soome Venemaa Keisririigi koosseisus

29. märtsil 1809 lõi Aleksander I pärast kogu Soome vallutamist autonoomne Soome Suurvürstiriigi Venemaa Keisririigi koosseisus. 1811. aastal liideti sellega Viiburi kubermang ja selline Soome Suurvürstiriik jäi püsima aastani 1917.
Aastatel 1832–1854 ehitati Ahvenamaale Bomarsundi kindlus (60° 12′ 45″ N, 20° 14′ 17″ E).

Soome Vabariik

Viimastel Venemaa keisri võimu all toimunud Soome parlamendivalimistel 1.–3. juulil 1916 said Soome sotsiaaldemokraadid 103 kohta 200 kohast, Soome partei 33, Noor-Soome partei 23, Rootsi rahvapartei 21 ja Agaar- ehk Põllumeeste Liit 19 kohta.
6. detsembril 1917, pärast Oktoobrirevolutsiooni Venemaa Vabariigis ja Venemaa Ajutise Valitsuse kukutamist, kuulutas Soome end iseseisvaks. Soome iseseisvust tunnustas ka Vladimir Lenini juhitav bolševike ja esseeride koalitsioonivalitsus 24. detsembril 1917.

Sõdadevaheline ajastu (1918–1939)

Kuigi pärast iseseisvumist kuulutati Soome vabariigiks, kuulutas parlament pärast kodusõda välja loodava Soome Kuningriigi. Kuningaks valiti Hesseni prints Friedrich Karl. Pärast Saksamaa kaotust Esimeses maailmasõjas sai Soomest vabariik, mille esimeseks presidendiks valiti 1919 Kaarlo Juho Ståhlberg.
Soome-Vene piir lepiti kokku Tartu rahulepinguga aastal 1920. Seadusandjad võitlesid endiselt bolševike vastu ning suhted Soome ja Nõukogude Liidu vahel jäid pingelisteks.

Lähiajalugu

Suhete arendamisel Nõukogude Liiduga toimus nn finlandiseerumine. Soome säilitas demokraatliku valitsuse ja turumajanduse.
Soome hakkas majanduslikult kiiresti arenema ning muutus üha rikkamaks, stabiilsemaks ja arenenumaks. Riik omandas keeruka sotsiaalhoolekande süsteemi. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist aastal 1991 tekkis bilateraalse majanduse kadumisega lama. Siiski majandus paranes ja hakkas taas kiiresti arenema.