google/wiki40b huggingface dataset:
Étienne Capoue

Étienne Capoue (sündinud 11. juulil 1988 Niort'is) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Premier League'i klubis Watford.
Ta alustas klubikarjääri Toulouse'is, millega liitus 2005. aastal. Hooajal 2007–08 debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Prantsusmaa kõrgliigas. Alates järgmisest hooajast kuulus ta Toulouse'i põhikoosseisu. Hooajal 2011–12 valiti ta Prantsusmaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
2013. aasta augustis liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga Tottenham Hotspur. 29. jaanuaril 2014 lõi ta mängus Manchester City vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas.
2015. aasta juulis liitus ta äsja Premiere League'i tõusnud Watfordiga. Üleminekusumma oli 6,3 miljonit naelsterlingit, mis oli Watfordi suurim ost. 2019. aastal valiti ta Watfordi aasta mängijaks.
Prantsusmaa jalgpallikoondises tegi Capoue debüüdi 15. augustil 2012 sõprusmängus Uruguay vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 11. septembril MM-i valikmängus Valgevene vastu.
Tema vanem vend Aurélien Capoue oli samuti jalgpallur, kes esindas koondises mitmel korral Guadeloupe'i.
Arheofüüt

Arheofüüt (ka arhefüüt, mittesoovitatavana) ehk ürgtulnukas on tulnuktaim, mis on sisse toodud enne nüüdisaega. Nüüdisajal sisse toodud liigid on neofüüdid.
Nüüdisaja ja varasema aja piir on ühelt poolt kokkuleppeline, olles seotud kirjalike allikate ilmumisega taimede kohta. Teiselt poolt on see seotud uusaja algusega, mis erinevates kultuurides algaski erineval ajal. Arheofüütide puhul loetakse Lääne-Euroopas piiriks ligikaudu 16. sajandit. Eestis on piiriks taime siia jõudmine enne 17. sajandit, teise allika järgi ligikaudu 18. sajand.
Arheofüütide hulka kuuluvad mitmed vanad umbrohud, mis on sisse toodud koos mõne kultuurtaime kasutuselevõtuga. Näiteks on Eestis selliseks liigiks rukkilill.
Laim (vili)

Laim (inglise ja prantsuse keeles lime, araabia keeles līma, pärsia keeles līmū – "sidrun") on hübriidse tsitruse vili, mis on tavaliselt ümara kujuga, rohelise värvusega (selle järgi on nimetatud lausa eraldi värvitoon, laimiroheline), läbimõõdult 3–6 cm ja sisaldab hapu mahlaga vesiikuleid.
Laimiks kutsutakse paljude tsitruspuude vilju, sealhulgas hapu laimipuu (Citrus aurantifolia), suureviljalise laimipuu (Citrus latifolia), kahvri laimipuude ja kõrbe-laimipuu (Citrus glauca) vilju. Laim on rikkalik C-vitamiini allikas ning seda on sageli kasutatud toitude ja jookide maitsestamiseks. Laimipuud annavad saaki aasta läbi. Taimed, mille vilju kutsutakse laimiks, on erineva geneetilise päritoluga, nad ei moodusta monofüleetilist rühma.

Ajalugu

Kuigi laimipuude täpne päritolu ei ole selge, arvatakse, et esimesed metsikud laimipuud kasvasid Indoneesias või Kagu-Aasias ning nende järglased transporditi sealt Vahemere maadesse ja Põhja-Aafrikasse umbes 10. ja 11. sajandi vahetusel.
19. sajandil anti Briti meremeestele skorbuudi vältimiseks igapäevane portsjon tsitrusvilju, sealhulgas sidrunit, mis hiljem asendati laimiga. Tsitruste kasutamine oli algselt hästi hoitud sõjasaladus, kuna skorbuut oli tollal tavaline nuhtlus paljude riikide mereväes ning võime püsida pikki perioode avamerel ilma selle haigusega kokku puutumata oli sõjalaevastikule suureks kasuks. Briti meremehed said seetõttu hüüdnime 'limey' ("laimine"), sest tarvitasid ohtralt laime.

Toitumisalane teave ja keemiline koostis

Toorete laimide koostisest on 88% vesi, 10% süsivesikud, rasvad ja valgud moodustavad kumbki alla 1% (vt tabel). Üksnes C-vitamiini sisaldus, mis 100 g laimi kohta annab 35% soovitatavast päevasest kogusest, on toitumisalaselt märkimisväärne, teisi toitaineid leidub päevase tarbimisvajadusega võrreldes väikeses koguses (vt tabel). Laimimahl sisaldab pisut vähem sidrunhapet kui sidrunimahl (u 47 g/l), aga peaaegu kaks korda rohkem kui greibimahl ning umbes viis korda rohkem kui on sidrunhapet apelsinimahlas.
Laimi viljaliha ja koor sisaldavad paljusid fütokemikaale, sealhulgas polüfenoole ja terpeene, millest paljud on saanud fundamentaaluuringute huviobjektiks nende potentsiaalsete omaduste pärast inimesele.

Fototoksilisus

Kokkupuude laimikoore või laimimahlaga, millele järgneb ultraviolettkiirguse kätte sattumine, põhjustab fütofotodermatiiti. Baarmenitel, kes puutuvad kokteile valmistades kokku laimide ja muude tsitrusviljadega, võib seda probleemi esineda.
Fütofotodermatiidi põhjustajaks inimestel peetakse furanokumariinideks nimetatavat orgaaniliste keemiliste ühendite rühma. Laimid sisaldavad paljusid furanokumariini ühendeid, sealhulgas tsitropteen (5,7-dimetoksükumariin), bergapteen, isopimpinelliin, ksantotoksiin (ehk metoksaleen) ja psoraleen. Bergapteen tundub olevat peamine furanokumariini ühend, mis põhjustab laimidest tingitud fütofotodermatiiti.
Laimi koor on oluliselt suurema (1...2 suurusjärgu võrra) furanokumariini kontsentratsiooniga kui laimi viljaliha, mistõttu laimi koored on ka märkimisväärselt fototoksilisemad. Suureviljalise laimipuu viljad tunduvad olevat fototoksilisemad kui hapu laimipuu viljad.
Peeter Raesaar

Peeter Raesaar (sündinud 1. juunil 1940 Tallinnas) on Eesti tehnikateadlane.

Elulugu

Peeter Raesaar on teenistujate poeg.
Lõpetas 1958 kiitusega Tallinna Polütehnikumi ja 1963 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) elektrijaamade, -võrkude ja -süsteemide erialal; 1966–69 TPI aspirant, tehnikakandidaat (1971, Leningradi Polütehniline Instituut), väitekiri "Статистическое определение частичных удельных потерь при оптимизации режимов электрических систем". Täiendas end 1992–93 Rootsi firma Vattenfall juures ja mitmel lühikursusel (1992 Hiina RV-s, 1992–1993 Lõuna-Stockholmi Suveülikoolis, 1998 Aalborgi Ülikoolis, 1999 Stralsundi Ülikoolis). Aastast 1963 TTÜ õppejõud: 1963–64 tööstuselektroonika kateedri assistent, 1965–66 ja 1969–79 elektroenergeetika instituudi vanemõpetaja, 1979– dotsent. Peamised loengukursused: elektrivõrkude talitluse juhtimine ja analüüs, elektrirajatiste projekteerimine.

Teadustegevus

Uurimisvaldkonnad: elektrivõrkude talitluse juhtimine ja analüüs, elektrivõrkude töökindlus ja arengu planeerimine, taastuvenergiaallikate kasutamine, energiasääst ja tarbimise juhtimine, energeetikaterminoloogia. Osalenud Eesti, Tallinna linna ja PHARE programmi raames mitme maakonna energiakavade ning Eesti elektrivõrkude arenguplaanide väljatöötamises, Eesti vee- ja tuuleenergia ressursside kasutusvõimaluste uurimises ning rea Eesti energeetikastandardite ja tehnikasõnaraamatu koostamises. 1993–99 oli TTÜ Täiendkoolituskeskuse nõukogu liige, 1998–2003 majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi taastuv­energeetika nõukogu ja mitme taastuvenergia arendamisega tegeleva töörühma liige. Üle 40 teadustrükise, aimekirjutisi.
Krabi Kool

Krabi Kool on Eesti erakool, mis asus Võrumaal Rõuge vallas Krabi külas.
Koolil on õpilaskodu, kus elab 40–50 inimest.

Ajalugu

1924. aastani oli kool 4-klassiline, siis muudeti see viieklassiliseks. Järgmisel aastal lisandus kuues klass. 1946. aastal sai kool juurde seitsmenda klassi ja 1960. aastal kaheksanda klassi. 1990. aastast tegutseti põhikoolina.
Praegune koolihoone valmis 1997. aastal. Järgmise aasta sügisel avati ka uus võimlakompleks. Samuti kolis 1998. aastal sinna hoonesse ümber Krabi raamatukogu.
Põhikool suleti 2014. aasta sügisel, sest kooli oli õppima jäänud ainult neli last. Samas alustas samas 1. septembrist tegevust erakool õpilaskodu vajavatele lastele.
Erakoolis õppis 65 erivajadusega last üle Eesti.
Erakool suleti 2017. aasta sügisel ning avati taas 2018. aasta sügisel. Sulgemine oli seotud kriminaaluurimisega õpilaste kehalises vääriti kohtlemise asjus. Sellega seoses anti kohtu alla koolidirektor, kelle süü ei leidnud aga kohtus tõendamist.
Metstaguse vald

Metstaguse vald (saksa keeles Metztacken) oli vald Järvamaal Järva-Jaani kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Kuksema vallaga.
Wesley So

Wesley Barbasa So (sündinud 9. oktoobril 1993 Bacooris) on filipiini päritolu Ameerika Ühendriikide maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2008). 
Kuni 2014. aastani esindas So malevõistlustel Filipiine, alates 2014. aastast mängib ta USA värvides. Suurmeistriks sai ta 15-aastaselt 2008. aastal. Kaks aastat varem sai FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. 
Ta on kolmekordne Filipiinide malemeister (2009–2011) ja 2017. aasta USA malemeister.
2017. aastal osales So Thbilisis maailmakarikavõistlustel, kust kaks paremat kvalifitseerusid 2018. aasta MM-i pretendentide turniirile. So kaotas küll poolfinaalis Ding Lirenile (tulemusega 2½:3½), kuid 2018. aasta MM-i pretendentide turniirile ta siiski pääses, kuna kaks osavõtjat 8-st valiti ELO-reitingu põhjal. Pretendentide turniiril jäi ta 7. kohale.
So võitis 2016. aastal Bakuus toimunud maleolümpial USA võistkonna koosseisus kuldmedali.
Eesti Vabariigi kodaniku isikutunnistus (1991)

Eesti Vabariigi kodaniku isikutunnistus (kõnekeeles Rumesseni pass) oli Eesti Vabariigi kodaniku isikutunnistus, mille kasutuselevõtt otsustati 16. märtsil 1991 Eesti Kongressi IV istungjärgul Tallinnas. Üleminekuaja valitsuse arvates hakkas dokument kehtima Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi otsusega 21. novembrist 1991 ja kaotas kehtivuse 8. aprillil 1992.
Isikutunnistused trükiti Kanadas ja Soomes ja neid hakati kodanikele väljastama septembris 1991. Kokku väljastati üle 50 000 isikutunnistuse.
Isikutunnistus sai oma hüüdnime rahvaalgatuse korras valitud Eesti kodanike esinduskogu Eesti Kongressi täidesaatva organi Eesti Komitee juhatuse liikme Vardo Rumesseni järgi.
James Lovelock

James Ephraim Lovelock (sündinud 26. juulil 1919 Letchworth Garden Citys Hertfordshire'is Inglismaal) on inglise atmosfäärikeemik, polühistor ja populaarteaduslike raamatute autor.
Ta lõpetas Manchesteri ülikooli keemia erialal ning sai hiljem Londonis meditsiini alal doktorikraadi. Sellele järgnes USAsse kolimine, kus ta töötas mitmes ülikoolides teadurina. Aastal 1961 asus ta tööle NASAsse. Aastaks 1970, kui Vikingi programm Marsile jõudis, oli Lovelock arutlenud palju Marsi atmosfääriolude üle. Ta leidis, et kõik elusorganismid planeedil peavad ära kasutama ka planeedi atmosfääri ja selle läbi ka seda muutma, kuid Marsi atmosfäär oli peaaegu täielikus keemilises tasakaalus. Sellest järeldas ta Maa näite põhjal, et Marsil ei saa olla elu.
Tuntuse on Lovelock saanud oma raamatutega Gaia hüpoteesist.
Kürema kivikülv

Kürema kivikülv asub Läänemaal Lääne-Nigula vallas Variku külas. Kivikülvi pindala on 6,8 ha ja geograafilised koordinaadid on 59° 6′ 41″ N, 23° 47′ 35″ E. 
Kivikülv võeti kaitse alla aastal 1959 (Kürema kivkülvi kaitseala; pindala 7 ha). 
Madalal seljakul, millel kasvab pohlamännik, leidub rohkelt väikese ja keskmise suurusega rahnusid, rahnude tihedus suureneb kivikülvi lõunaosas.
Kürema kivikülvi keskkonnaregistri kood on KLO1000510.
Sarakuse vald

Sarakuse vald (saksa keeles Sarrakus) oli vald Tartumaal Võnnu kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Mäksa vallaga.
Põhja suusaalade maailmameistrivõistlused

Suusatamise maailmameistrivõistlused on põhja suusaalade maailmameistrivõistlused, kus võisteldakse murdmaasuusatamises, suusahüpetes ja suusakahevõistluses (suusahüpped ja murdmaasuusatamine).
Suusatamise maailmameistrivõistlusi korraldab Rahvusvaheline Suusaföderatsioon (FIS).

Ajalugu

Aastal 1925 tehti algust niinimetatud FIS-i meistrivõistlustega meestele, mis 1937. aastast hakkasid kandma ametlikult maailmameistrivõistluste nimetust. Ka varem peetud samalaadsed võistlused tunnistati tagantjärele maailmameistrivõistlusteks. 
Kuni 1939. aastani peeti murdmaasuusatamise maailmameistrivõistlusi igal aastal. Taliolümpiamängude aastail maailmameistrivõistlusi eraldi ei korraldatud, 1956. aastal võeti vastu otsus arvestada olümpiamängude võistlusi suusatamises ühtlasi maailmameistrivõistlustena.
Pärast Teist maailmasõda peeti maailmameistrivõistlused 1950. aastal Lake Placidis (USA). Seal otsustati ka, et edaspidi korraldatakse maailmameistrivõistlusi kord nelja aasta tagant.
Naissuusatajate esmakordne etteaste maailmameistrivõistlustel toimus 1954. aastal Falunis, kus neile oli kavas 10 km murdmaasuusatamine ja 3x5 km teatesuusatamine. Samas toimus ka NSV Liidu suusatajate esmakordne osavõtt niisuguse kaaluga võistlustest. Naistest tuli kahekordseks maailmameistriks Ljubov Kozõreva, kes võitis 10 km distantsi ja kuulus 3x5 km teatesuusatamises võitjaks tulnud NSV Liidu koondisse. Meestest tuli sümboolseks suusakuningaks Vladimir Kuzin, kes võitis 30 ja 50 km distantsid.
Maailmameistrivõistlustel tegid ilma peaaegu samad nais- ja meessuusatajad, kes olid oma nimed jäädvustanud suusatamise ajalukku taliolümpiamängudel. Mõningase erandi moodustasid ehk venelane Alevtina Koltšina (7 kuldmedalit) ja norralane Gjermund Eggen (3 kuldmedalit 1966. aasta MM-ilt).
Kuni 1980. aasta taliolümpiamängudeni olümpial kavas olnud põhja suusaaladel oli ka maailmameistrivõistluste väärtus.
1982. aasta maailmameistrivõistlustel määrati kindlaks, et järgmised maailmameistrivõistlused toimuvad 1985. aastal ja sellest alates iga kahe aasta järel.
Meka

Palverännakud Mekasse

Palverännakute keskpunktiks Mekas on Masjid al-Ḥarāmi mošees asuv Kaaba, mille islami arhitektuuri kõige pühama ehitisena rajasid pärimuse kohaselt Aabraham ja tema poeg Ismael. Palverändurite rituaalide hulka kuulub seitsmekordne käimine ümber Kaaba, musta kivi suudlemine ja joomine Zemzemi kaevust. 
Hadži ajal käivad palverändurid ära ka Arafati mäel ja loobivad Mina külas seitse sümboolset kivi Saatanat kujutava samba pihta.
Kõik muslimid, kus tahes nad ka ei asuks, palvetavad viis korda päevas Mekas asuva Kaaba poole.
Tiina Kapper

Tiina Kapper (1917. aastani Kristiine Lebedeva; 2. veebruar 1895 – 9. november 1947) oli Eesti tantsija ja tantsuõpetaja. 
Tiina Kapper sündis Peterburis, kus õppis tantsu balletiartist Lavrenti Novikovi juures. Plastika ja rütmika alal täiendas ta end Viinis. 
Aastal 1919 asutas ta Tartus omanimelise tantsustuudio (Tiina Kapperi tantsustuudio), mis tegutses 1940. aastani.
Tema õpilaste hulgas olid Velda Otsus, Ella Lukk-Kudu, Elfriede Saarik-Tubin, Udo Väljaots jt, kellest moodustati 1935. aastal Vanemuise esimene alaliselt tegutsev kutseline tantsurühm. 
1920. aastatel esines Tiina Kapper Vanemuise operetilavastustes tantsusolistina, 1924–1934 seadis tantse muusika- ja lastelavastustele.

Isiklikku

Ta oli abielus advokaat Karl Kapperiga.
Laiujur

Levila

Laiujuri areaal on valdavalt Euroopa: Austria, Valgevene, Belgia, Bosnia ja Hertsegoviina, Horvaatia, Tšehhi, Taani, Soome, Prantsusmaa, Saksamaa, Ungari, Itaalia, Läti, Luxembourg, Holland, Norra, Poola, Rumeenia, Venemaa, Slovakkia, Rootsi, Šveits ja Ukraina. Laiujurit on leitud ka mõnedest Eesti seisuveekogudest.

Välisehitus ja eluviis

Laiujur on ujurite perekonna suurim esindaja. Tema tagakeha on laienenud. Laiujuri vastseid saab hõlpsalt eristada teistest ujurlaste vastsetest selle poolest, et nende pea eesserv on nõgus (teistel kumer).
Laiujur eelistab elada väikestes tiheda taimestikuga seisuveekogudes, kuhu ulatub ka päikesekiirgus.
Laiujur nagu teisedki ujurid on eranditult röövtoiduline: peatoidus on paljud veeputukad, näiteks sõudurlased (Corixidae), samuti mitmed vähilised.

Kaitsestaatus

Paljudes riikides on ta loetud ohustatud liigi või eriti ohustatud liigi alla. Eestis ei kuulu ta punasesse raamatusse.
Laiujuri vähenemise põhjuseks on veekogude eutrofikatsioon ja kinnikasvamine – need tegurid toovad endaga tavaliselt kaasa valgusrežiimi muutusi, mis mõjutavad negatiivselt laiujuri elutingimusi.
2012. aasta snuukeri maailmameistrivõistlused

2012. aasta snuukeri maailmameistrivõistlused (2012 Betfred.com World Snooker Championship) olid 75. maailmameistrivõistlused snuukeris, mis toimusid Inglismaal Sheffieldis 21. aprillist 7. maini 2012.
Võistluspaigaks oli Crucible Theatre, kus maailmameistrivõistlusi on peetud alates 1977. aastast.
Maailmameistritiitlit pidi kaitsma John Higgins, kes kaotas teises ringis Stephen Hendryle 4:13. Teine 2011. aasta finalist, Judd Trump, kaotas samuti teises ringis. Ali Carter võitis teda 13:12.
Finaalis mängisid Ali Carter ja Ronnie O'Sullivan. Samad mehed mängisid finaalis ka 2008. aastal.
Ronnie O'Sullivan võitis finaali 18:11.
Võitja sai auhinnaks 250 000 naelsterlingit.
Tori vald (1939)

Tori vald oli vald Pärnumaal aastail 1939–1950.
Vald kuulus Riigivolikogu 35. valimisringkonda, kust valiti Juhan Kaarlimäe.

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)

20. Tori vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Tori valla maa-alast, välja arvatud Uru, Murru ja Sauga külade, Taali metskonna Tori metsandiku kvartaalide nr. 56–59 ning Taali metskonna Taali metsandiku kvartaalide nr. 107, 126, 127, 138, 148, 149, 157–159, 162 ja 163 maa-alad, b) senise Vana-Vändra valla Pärntõkke talu maa-alast.

Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine

1945 augustis moodustati Tori vallas Aesoo külanõukogu keskusega Viidika külas, Kase külanõukogu keskusega Kase külas ja Tõia külanõukogu keskusega Tõia külas. 1950. aastal Tori vald likvideeriti ja selle alad arvati Vändra rajooni koosseisu.
Rannu valla vapp

Rannu valla vapp on Tartu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Rannu valla vapp.
Vapp kinnitati 21. juunil 1994 Riigisekretär Ülo Kaevatsi poolt.
Rannu valla vapi on kujundanud riigikantselei riigisümboolika osakonna nõunik Ivo Manfred Rebane 1994. aastal.

Vapi kirjeldus

Sinisel alt ümardunud tipuga kilbil kroon, ristikuleht ja lainelõikeline vapitüvi, kõik kuldsed. Vapil on kolm kuju: värviline, must-valge – sinise asemel must, kuldse asemel valge ning valge, joonega ääristatud kujunditega vapp.

Põhjendus

Vapikilbi sinine värvus viitab Võrtsjärvele, aadlikroon meenutab lugu Barbara von Tiesenhausenist. Ristikuleht ja vapitüvi sümboliseerivad valla elanike peamist tegevusala – põllumajandust.
Šhara

Šhara (gruusia შხარა) on Gruusia kõrgeim mäetipp, asub Gruusia ja Kabardi-Balkaaria piiril. See on Kaukasuse kõrguselt kolmas mägi kõrgusega 5068 m (teistel andmetel 5201 m).
Esimestena tõusid tippu 1888. aastal John Garford Cockin ja Ulrich Almer.
Le Mansi 24 tunni võidusõit

Le Mansi 24-tunnine võidusõit (prantsuse keeles 24 Heures du Mans) on sportautode vastupidavusvõistlus, mis toimub igal aasta alates 1923. aastast Prantsusmaal, Sarthe'i departemangus, Le Mans'i linna lähedal. See on tuntud kui vastupidavuse grand prix-võistlus. Võistluse korraldaja on Automobile Club de l'Ouest (ACO) ja seda sõidetakse publikule suletud ringrajal, mis on mõeldud mitte ainult auto ja võidusõitja kiiruslike oskuste näitamiseks, vaid ka selleks, et näidata nende vastupidavust 24 tunni vältel.
Sõidus on korraga umbkaudu 50 osalejat. Lubatud on mitte rohkem kui kaks istet; avatud kokpitiga autol ei ole vaja uksi.
Vaatamata sellele, et kõik autod võistlevad samal ajal, peetakse arvestust võistlusklasside kaupa. Autasustatakse nii võistlusklasside võitjaid kui ka üldvõitjat.
Ahvikotkas

Levila ja pesitsemine

Väljasuremisohus ahvikotkaid leidub üksnes Filipiinide troopiliste mäestiku-vihmametsade viimastes puutumata saludes. See osa, mis on džunglist alles jäänud (umbes 10% esialgsest pindalast), pakub veel peavarju 150–500 kotkapaarile. Suurem osa neist elab lõunapoolsel Mindanao saarel. 
Nende haudepaiku on keeruline leida, sest ahvikotkad munevad kõigest ühe muna üle aasta, ja peavad selle jaoks oma 100 km² suurusel pesitsusalal nelja-viit pesa.

Kirjeldus

Emane on keskmiselt 102 cm pikk ja kaalub umbes 7 kg. Isane on 10–20% väiksem, tema keskmine pikkus on 91 cm ja kaal 5 kg. Tiibade siruulatus on ca 2,0 m. Ahvikotka kuklal on kaunid, pikad ja pruunid suled, mis moodustavad pulstunud harja. Harja võib ta tujule vastavalt kord üles tõsta, kanda poolpüsti või tihedalt vastu pead.

Toitumine

Ahvikotka nimi tuleneb eksiarvamusest, et liik toitub peamiselt ahvidest. Tegelikult pole see sugugi nii. Ta sööb eelkõige karustiivalisi, kärpkaslasi ja madusid. Ahve (piirkonnas levinud makaake) sööb ta vaid erandjuhtudel.
Julius Elango

Pere

Tema vend oli Aleksander Elango.
Pühertoonia

"Pühertoonia" on 1997. aastal ansamblilt Terminaator ilmunud heliplaat.
Projekt 1241

Arendus ja teenistus

1241 klass oli mõeldud asendama 205R klassi raketikaatreid, millel oli ilmnenud rida puudujääke. Üks puudujääkidest oli nõrk enesekaitsevõime, mida uutel laevadel püüti parandada. Selleks paigaldati 1241 -dele 76mm kahur, kuid esialgsest OSA-M õhutõrjesüsteemist tuli tänu viimase suurele massile loobuda kerge Strela-3 kasuks.
Vene mereväe koosseisu on tänapäevaks jäänud maksimaalselt 20 1241 klassi kaatrit. Neist 7 on muuhulgas teenistuses Balti laevastikus.
Kultuuri vallast võib mainida komöödiafilmi "Vene kalapüügi eripära" (Aleksandr Rogožkin, STV 1998), milles osa tegevusest toimub antud laevatüübil.
Kalvi Kõva

Haridus

Kalvi Kõva on lõpetanud Võru Tööstustehnikumi puidutöötlemise tehnoloogia erialal 1994. aastal.

Töökäik ja tegevus ühingutes

Kõva töötas aastatel 1993–1995 Rõuge Põhikooli õpetajana, 1995–1996 Rõuge vallavalitsuses ehitusspetsialistina, 1996–1997 Nursi Põhikoolis õpetajana ja 1997–1999 ettevõtjana. Ta on Eesti Korvpalliliidu juhatuse liige ja MTÜ Rõuge Priitahtlikud Pritsimehed juhatuse liige. Alates 2016. aastast on Kõva Eesti Rahvusringhäälingu nõukogu liige. Veel kuulub ta Rõuge Noorteklubi MTÜ juhatusse, Võru Tarbijate Ühistu nõukogusse, Võrumaa Arenguagentuuri nõukogusse ja Jaanipeebu külaseltsi. 

Poliitiline tegevus

Kalvi Kõva oli Rõuge vallavanem aastatel 1999–2007. Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige on ta alates 2001. aastast. 2007. aastal kandideeris ta Võru-, Valga- ja Põlvamaa valimisringkonnas Riigikokku ja osutus valituks. 2011. aastal valiti ta 2889 häälega taas Riigikokku. XII Riigikogus oli ta maaelukomisjoni esimees ja Vana Võrumaa saadikurühma esimees. 2015. aasta Riigikogu valimistel kogus Kõva 2081 häält ja osutus valituks. XIII Riigikogus oli ta alul Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni aseesimees, alates 2016. aasta novembrist töötas ta fraktsiooni esimehena.
Bussipeatus

Bussipeatus on teeäärne liinibusside peatumiseks mõeldud rajatis, mis on tähistatud ning võib koosneda peatustaskust, ooteplatvormist ja ootekojast.
Friedrich Julius von Baltz

Friedrich Julius von Baltz (vene Фёдор Карлович (Фридрих-Юлиус) Бальц; 20. aprill 1800 Pärnu – 27. juuli 1873 Peterburi) oli Liivimaa päritolu Venemaa sõjaväeinsener, kindralmajor (1851).
Ta sündis Pärnu kaupmehe Carl Gottlieb Baltzi perekonnas. 1822. aastal lõpetas Peterburis asuva sõjaväeinseneride õppeasutuse Главное инженерное училище (hilisem Nikolai insenerikool) alamporutšiku auastmes. Tema esimeseks teenistuskohaks sai Dünaburgi insenerikomando. Hiljem teenis ta mitmel pool, sealhulgas Riias, Moldaavias ja Kroonlinnas. Sõjaväeinsenerina ehitas ta sildu, fortifikatsioone ja hospitale.
Ta võttis osa Vene-Türgi sõjast (1828–1829). 1841. aastal anti talle polkovniku auaste. 1844. aastal ta aadeldati. Erus alates 1855. aastast.
1858. aastal ostis ta mõisa Domašovo külas Jamburgi maakonnas.

Isiklikku

Tema poeg Alexander Nikolai Julius von Baltz oli Venemaa sõjaväelane, kindralleitnant.
Carl Arvid von Klingspor

Carl Arvid von Klingspor (30. märts 1829 Säby, Södermanland – 15. juuni 1903 Näsby, Södermanland) oli rootsi sõjaväelane (major), heraldik ja genealoog.
Tema isa oli sõjaväelane Carl Gustaf Klingspor (1786–1833) ja ema Maria Aurora Johanna Posse (1807–1878). Ta abiellus 21. oktoobril 1857 Hedvig Ulrika Vilhelmina Lilliestrålega (1837–1917), neil ei olnud lapsi.
Ta oli riigiheraldik aastatel 1880–1903. Ta avaldas heraldikateemalisi raamatuid nii üksi kui ka koos Bernhard Schlegeliga.