google/wiki40b huggingface dataset:
Tiit Kõuhkna

Tiit Kõuhkna (sündinud 8. juulil 1942 Viljandis) on eesti tootmisjuht ja endine Eesti NSV riigitegelane.
Ta lõpetas aastal 1962 Õisu Toiduainetetööstuse Tehnikumi tehnik-tehnoloogi kvalifikatsiooniga ja aastal 1975 Eesti Põllumajanduse Akadeemia piimanduse insener-tehnoloogina.
Ta töötas aastatel 1964–1965 töölisena Viljandi Piimatoodete Kombinaadis; aastatel 1965–1983 töötas ta Põlva Piimatoodete Kombinaadis inseneri ja direktorina. Aastatel 1983–1984 oli ta Eesti NSV liha- ja piimatööstuse ministri asetäitja, 14. augustist 1984 11. detsembrini 1985 oli ta Eesti NSV liha- ja piimatööstuse minister; 11. detsembrist 1985 28. detsembrini 1985 oli ta Eesti NSV Agrotööstuskomitee esimehe I asetäitja (ministri õigustes).
Aastatel 1990–1994 oli ta Tallinna Piimatoodete Kombinaadi direktor. Aastatel 1994–1996 oli ta AS Epeks nõukogu esimees, aastatel 1996–1999 AS ETFC Grupp nõukogu esimees. Aastast 1999 on ta AS Hiiu Kalur nõukogu esimees.
Ta oli aastatel 1985–1990 Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu saadik. Ta on/oli Eesti Toiduainetööstuse Liidu juhatuse liige, Eesti Suurettevõtjate Assotsiatsiooni personaalliige ja Tallinna Direktorite Klubi liige. Tema hobideks on tennis, golf, mäesuusatamine, jahindus, kalandus, poliitika, muusika ja kirjandus.
Sofitel

Sofitel Hotels & Resorts on luksushotellide kett, mille peakorter asub Pariisis Prantsusmaal. Hotelliketi omanik on AccorHotels alates 1980. aastast. 
Softel Hotels & Resorts asutati 1964. aastal ja praeguseks on hotellil 120 hotelli 41 riigis.
Serž Sargsjan

Serž Sargsjan (armeenia Սերժ Սարգսյան; sündinud 30. juunil 1954 Stephanakerdis) on Armeenia poliitik, kauaaegne välisminister, pärast seda 2007–2008 Armeenia peaminister ja 9. aprillist 2008 kuni 9. aprillini 2018 Armeenia president. 17. aprillist kuni 23. aprillini 2018 oli ta taas Armeenia peaminister, kuid pidi ulatuslike meeleavalduste tõttu ametist lahkuma.
1971–79 õppis Sargsjan Jerevani Riiklikus Ülikoolis filoloogiat. Vahepeal, 1972–74 läbis ta ajateenistuse Nõukogude Armees. 1975–79 töötas ta Jerevani elektrotehnikatehases lukksepana.
Pärast ülikooli lõpetamist 1979 hakkas Sargsjan tegema karjääri algul komsomoli ja siis NLKP liinis. Ta töötas komsomoli osakonnajuhataja, teise sekretäri ja esimese sekretärina, seejärel partei Stepanakerti linnakomitee propagandaosakonna juhatajana ja oli lõpuks Mägi-Karabahhi oblastikomitee esimese sekretäri abi.
Mägi-Karabahhi sõja ajal oli Sargsjan mitme lahingu planeerija ja teda peetakse Armeenia ja Mägi-Karabahhi sõjavägede üheks loojaks. 1989–93 juhatas ta Mägi-Karabahhi enesekaitsekomiteed. Ühtlasi oli ta 1990–93 Armeenia NSV Ülemnõukogu saadik. 1993–95 oli ta Armeenia kaitseminister ja 1995–96 Armeenia riikliku julgeoleku valitsuse ülem, seejärel Armeenia riikliku julgeoleku minister. 1996–99 oli ta Armeenia riikliku julgeoleku ja välisminister, 2000–07 Armeenia kaitseminister. Lisaks oli ta 1999–2007 Armeenia presidendi juures oleva riikliku julgeoleku nõukogu sekretär ja 1999–2000 ühtlasi presidendi administratsiooni juhataja.
2006 astus Sargsjan Armeenia Vabariikliku Partei liikmeks. 2007. aasta novembris valiti ta erakonna esimeheks. Alates 4. aprillist 2007 kuni 9. aprillini 2008 oli ta Armeenia peaminister.
19. veebruaril 2008 võitis ta Armeenia Vabariikliku Partei ja presidendi Robert Khotšharjani toetusel presidendivalimised ja astus ametisse 9. aprillil 2008.
Sargsjan on Jerevani ülikooli nõukogu esimees ja Armeenia maleföderatsiooni president.
Anda Čakša

Anda Čakša (sündinud 11. juulil 1974) on Läti arst ja tervishoiujuht. Ta oli 11. juulist 2016 23. jaanuarini 2019 Läti tervishoiuminister.
Ta lõpetas aastal 1999 Läti Meditsiiniakadeemia. Aastal 2007 lõpetas ta Riia Rahvusvahelise Majandus- ja Ärijuhtimise Kõrgkooli ärijuhtimise magistrina.
Pärast Läti Meditsiiniakadeemia lõpetamist töötas ta aastani 2002 Meditsiiniakadeemia pediaatria kateedris laborandina. Aastatel 2001–2006 töötas ta Ülikooli Lastehaiglas laste intensiivravi üksuses. Seejärel töötas ta Jānis Ģīlise Plastilise Kirurgia Kliinikus neuropatoloogina. Ta on töötanud ravimite äri alal.
11. juulist 2016 on ta parteitu Läti tervishoiuminister Māris Kučinskise valitsuses.
Savilepa

Savilõpe või ka Savilepa (18. sajandi kaartidel Sawwilep) oli küla Simuna kihelkonnas Luusika ja Venevere vahel.
1977 liideti Laekvere külanõukogus 34 asulat sealhulgas Savilõpe.
Oleg Striženov

Oleg Striženov (vene keeles Олег Александрович Стриженов; sündinud 10. augustil 1929 Blagoveštšenskis) on vene teatri- ja filminäitleja.
Ta lõpetas 1953. aastal Moskvas Boriss Štšukini nimelise Teatriinstituudi.
Ta töötas aastatel 1953–1954 näitlejana Riiklikus Vene Draamateatris (Tallinnas).
Magnus Georg Paucker

Magnus Georg Paucker (vkj 15. november 1787 Simuna – 19. august 1855 Jelgava) oli baltisaksa matemaatik ja astronoom. Kolleegiuminõunik.

Elulugu

Magnus Georg sündis koguduse  õpetaja Heinrich Johann Pauckeri (1759–1819) ja tema esimese naise, Hedwig Eleonore Christine Halleri (1766–1791) pojana.
Ta omandas alghariduse kodus ja Rakveres ning õppisaastatel 1805–1808 Tartu Ülikoolis, mille lõpetamise järel töötas Peterburis ja Viiburis matemaatika- ja loodusteaduste õpetajana. 
1811. aastal asus ta Tartu astronoom-vaatleja kohale, luges ülikoolis diferentsiaal- ja integraalarvutust ning analüütilist ja kujutavat geomeetriat. 1812. aastal kaitses ta doktoriväitekirja,1813. aastal sai ta filosoofia doktorikraadi ja töötas Tartus professorina 1813. aastal.
Seejärel oli 1813. aastast Miitavi (Jelgava) Gümnaasiumi ülemõpetaja kuni pensionini 1846. Ta oli Kuramaa Kirjanduse ja Kunsti Ühingu ja Kuramaa Provintsiaalmuuseumi kaasasutaja. 
1822. aastal avastas ta esimese viisi korrapärase 257-nurga konstrueerimiseks.

Isiklikku

Tema poolvendadest dr. Carl Julius (1798–1856) oli õigusteadlane ja ajaloolane, Heinrich Wilhelm (1797–1883) koguduse õpetaja Simunas, Friedrich August (1801–1837) 1828. aastast vabatahtlik sõjaväearst Türgi sõjas (Püha Anna ordeni 3. klassi kavaler) ja Gattšina linnahaigla ülemarst, ning Hugo Richard (1807–1872) Virumaa praost ja Põhja-Eesti konsistoriaalpiirkonna vaimulike leksikoni koostaja.
Magnus Georg Pauckeri poeg, Hermann Julius Georg von Paucker (1822–1889) oli Venemaa keisririigi sõjaväeinsener, kindralleitnant ning 1888. aasta novembrist kuni 1889. aasta märtsini Venemaa keisririigi teedeminister.
Gilesi maakond

Ajalugu

Gilesi maakond moodustati 14. novembril 1809. aastal Maury maakonna osast. Maakond sai nime Virginia kuberner William Branch Gilesi järgi.
Himno Nacional Argentino

"Himno Nacional Argentino" (hispaania keeles 'Argentina riigihümn') on Argentina riigihümn.
Selle sõnad kirjutas Vicente López y Planes 1812 ja viisi Blas Parera 1813.
Selle algne pealkiri oli "Marcha patriótica" ('Patriootlik marss'), hiljem kasutati pealkirju "Canción patriótica nacional" ja "Canción patriótica". Aastal 1847 avaldati see praeguse pealkirja all, mis on seniajani püsima jäänud. Välismaal kasutatakse mõnikord ekslikku pealkirja "¡Oíd, mortales!", mis on laulu esimesed sõnad.
Hümni algversioon on 20 minuti pikkune. Pärast lühendamist 1924 kestab see 3 minutit 30 sekundit kuni 3 minutit 53 sekundit.
Hümni esitusviis ja sõnad määrati kindlaks dekreediga 10.302 aastast 1944.
Teodor Kanemägi (vaimulik)

Teodor Kanemägi (15. juuli 1862 Pärsama vald, Saaremaa – 3. märts 1934 Türi) oli köster-kooliõpetaja, diakon, preester ja ülempreester. Diakoniks pühitses ta 21. märtsil 1925. aastal metropoliit Aleksander (Paulus) Tallinna Püha Siimeoni ja Naisprohvet Hanna kirikus. Ning preestriks pühitseti järgmisel päeval Tallinna Issanda Muutmise peakirikus.
1925. aastal asus ta Türi koguduse preestriks ja hiljem ülempreestriks. Selles ametis oli ta 1933. aastani. Preester oli ta ka Paide Uspenski kiriku koguduses 1929. ja 1930. aastal.
Köster-kooliõpetaja oli ta Seli-Tõstamaa Püha Vassilius Suure koguduses (1881–1893), Muhu-Rinsi Kaasani Jumalaema koguduses (1893–1901), Laimjala Vassilius Suure koguduses (1894), Tõhela-Murru Ristija Johannese koguduses (1901–1903) ja Tallinna Issanda Muutmise koguduses (1903–1908).
Kanemägi pälvis töö eest autasusid: puusaehe (1925. aastal), peaehe (1931. aastal) ja kuldrist.
Ülempreester Kanemägi on maetud Türi vanale kalmistule, kuhu kogudus püstitas talle mälestussamba.

Isiklikku

Teodor Kanemägi sündis talupidaja Martin Kanemägi peres. Ta õppis Mätja külakoolis, Leisi õigeusu kihelkonnakoolis, Saaremaa Ühisgümnaasiumis ja lõpetas Tartu Õpetajate Seminari 1881. aastal I lennu vilistlasena. Teodori enda peres olid abikaasa Marie Kanemägi (Viik) ning nende lapsed: Zinaida (sünd 1885), Neonilla (sünd 1891) ja hiljem advokaadi ja sõjaväelasena tuntuks saanud poeg Theodor.
Vulkaaniline kivim

Vulkaaniline kivim ehk vulkaniit on vulkaanilise tekkega tardkivim.
Vulkaanilised kivimid on tekkinud vulkaanist väljutatud ainese tardumisel maapinnal, vees või maapinnalähedastes intrusioonides. Vulkaniitidele on omane peitkristalne ehk afaniitne struktuur. Vulkaanilisi kivimeid eristatakse süva- ja poolsüvakivimeist, mis tardusid sügavamal maakoores. Ekstrusiivne kivim, purskekivim ja efusiivne kivim on terminid, mida enamasti käsitletakse kui vulkaanilise kivimi sünonüüme, kuid tegelikult on neil pisut teistsugune tähendus.

Struktuur ja tekstuur

Vulkaanilised kivimid on üldiselt kiire jahtumise tõttu afaniitse või peeneteralise struktuuriga. Nende koostises võib leiduda fenokristalle ja klaste. Fenokristallid on moodustunud vedelast magmast kristalliseerumise tulemusena ajal, mil magma polnud veel laavana maapinnale jõudnud. Klastid on teiste kivimite fragmendid, mis on sattunud laava või magma koostisse kas maa-alustes tingimustes magmakambri või vulkaanilõõri seintest või siis maapinnal, olles näiteks liikuvast laavavoolust kaasa haaratud.

Klassifikatsioon

Vulkaanilisi kivimeid nimetatakse sarnaselt teiste magmakivimitega vastavalt nende keemilisele koostisele. Ränirikastest vulkaniitidest on tuntud süvakivim graniidi vulkaaniline analoog rüoliit, samuti vahtja tekstuuriga pimss, või klaasja struktuuriga vulkaaniline klaas ehk obsidiaan. Ränivaestest vulkaniitidest on levinuim basalt. Plahvatusliku vulkanismiga kaasneb nn püroklastiliste kivimite teke. Tüüpiline püroklastiline kivim on tuff.
Vulkaanilisteks kivimiteks peetakse ka pinnalähedastes intrusioonides tardunud kivimeid, mis kiire jahtumise tõttu meenutavad struktuurilt pigem purske- kui süvakivimeid.
Konstantin Tšernenko

Noorus

Konstantin Tšernenko sündis Siberis Krasnojarski krais. Sai 17-aastaselt komsomoli rajoonikomitee propagandaosakonna juhatajaks. 
Seejärel asus teenima aega piirivalves, kus astus 1931 NLKP liikmeks. Oli piirivalvesalga partorg. 1933. aastal jätkas karjääri kodurajoonis partei rajoonikomitee propagandaosakonna juhatajana, krai poliitmaja direktorina, partei kraikomitee propagandaosakonna juhataja.

Parteikarjäär

1941. aastal ÜK(b)P Krasnojarski kraikomitee sekretär. Kaotas oma koha 1943. aastal pärast katset välja anda Jossif Stalini Turuhanski sunnitöö aega käsitlevat brošüüri. Saadeti seejärele õppima Moskvasse parteiorganisaatorite kõrgemasse kooli, kust 1945. aastal suunati ÜK(b)P Pensa oblastikomiteesse, kus töötas oblastikomitee ideoloogiasekretärina.
1948. aastal määrati ÜK(b)P Keskkomitee inspektoriks. Määramise käskkiri tühistati, kuna selgus et Tšernenkol on käsil juba viies abielu. Seejärel suunati Tšernenko 1948. aastast Moldaavia Kommunistliku Partei Keskkomiteesse propaganda- ja agitatsiooniosakonna juhataja asetäitjaks ning lühikese aja pärast osakonnajuhatajaks. Parteitööl Kišinjovis sai ta tuttavaks ka tulevase NLKP peasekretäri Leonid Brežneviga, kes ol sellela jal Moldaavia KP KK esimene sekretär. 
1956. aastal võttis Leonid Brežnev, kes oli saanud NLKP KK sekretäriks, Tšernenko oma referendiks. Seejärel määrati Tšernenko NLKP KK propagandaosakonna sektorijuhatajaks. 
Aastatel 1960–1965 oli ta NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi sekretariaadi juhataja, 1965. aasta septembrist kuni veebruarini Keskkomitee kirjade osakonna juhataja;
1965. aasta märtsist määrati ta NLKP Keskkomitee üldosakonna juhatajaks, selle ametikohal töötas ta ligi 15 aastat.
1966. aastal valiti ta NLKP Keskkomitee liikmekandidaadiks. 
1971. aastal NLKP Keskkomitee liikmeks. 
1976. aastast oli ta NLKP Keskkomitee sekretär. 
1977. aastast NLKP Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat, 1978. aastast Poliitbüroo liige. 
Pärast Mihhail Suslovi surma juhatas ta NLKP Keskkomitee sekretariaadi istungeid, kuid pidi selle au loovutama mõne aja pärast NLKP KK sekretäriks valitud Juri Andropovile. 
Pärast Juri Andropovi valimist NLKP KK peasekretäriks vastutas ideoloogia eest ning juhatas Andropovi haiguse ajal NLKP KK Poliitbüroo ja NLKP KK sekretariaadi istungeid.  
Valiti 13. veebruaril 1984 NLKP KK peasekretäriks, kellena töötas kuni 9. märtsini 1985, ja NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi esimeheks.        
Ta oli võimule saades juba vana ja haige ega suutnud riigi tugevdamise heaks midagi ära teha. 1983 augustis tabas teda Krimmis puhkusel olles raske mürgitus, mille tõttu ta täielikult invaliidistus.

Tšernenko tegevus riigijuhina

Tšernenko oli nn vana kooli stalinist ning oma valitsemisajal kavandas ta Jossif Stalini taasaustamist, ta ennistas NLKP ridadesse Stalini inimsusvastaste kuritegude kaasosalised: Vjatšeslav Molotovi, Lev Kaganovitši, Georgi Malenkovi ning tegi ettevalmistusi Volgogradi linna taasnimetamiseks Stalingradiks. Ta veenis NSV Liitu naasma ka Stalini tütre Svetlana Allilujeva, kes läks pärast Tšernenko surma uuesti emigratsiooni.
Tarvastu valla lipp

Tarvastu valla lipp on Viljandi maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Tarvastu valla lipp.
Lipp kinnitati 13. mail 1997.

Lipu kirjeldus

Tarvastu valla lipp on ruudukujuline vapilipp. Musta kanga keskel on valge tarva (ürgveise) pea, mida ehib punane paelornament. Paelornament on paigutatud nii, et see moodustab sõõrmed ja silmaavad ning tarva peas oleva stiliseeritud krooni.
Lipu vars on must, varda ehis hõbedane.

Põhjendus

Lipul kujutatud loom on tulnud Tarvastu valla nimest sümboliseerides sellisena rahva püüdlusi, vankumatust ja tahet. Lipu värvid on võetud mulgi rahvarõiva traditsioonist - "mulgi koloriit" - must, valge ning mulgi kuube ehtiv punane kaaruspael.
Ilona Martson

Ilona Martson (sündinud 14. novembril 1970) on eesti ajakirjanik ja tõlkija. Ilona Martson on lõpetanud Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal 1993. aastal.
Ta on ajakirja Täheke peatoimetaja. Ta on olnud Eesti Päevalehe kultuuritoimetuse juhataja.

Isiklikku

Ilona Martson on abielus Andrus Kivirähkiga. Neil on tütred Kaarin, Liisa ja Teele.
Gunnar Neeme

Isiklikku

Tema poeg on Austraalia teatrilavastaja Aarne Neeme.
Kozmodemjansk

Ajalugu

Linn on asutatud pärast maride alistamist venelaste poolt 1583. aastal kindlusena, linnaõigused sai 1781. aastal.
19. sajandil oli linn puidukaubanduse keskus.
Linnas asub vabaõhumuuseum üle 60 hoonega.
Maggie Stiefvater

Maggie Stiefvater (sünninimi Heidi sündinud 18. novembril 1981) on ameerika kirjanik.

Elukäik

Kirjutanud suure müügieduga noorte fantaasiaromaane. Ta elab Virginias. Lõpetas Mary Washington College'i, pärast seda töötas portreekunstnikuna. 16-aastaselt vahetas Stiefvater eesnime Heidi ametlikult Margaretiks. Ta on abielus ja tal on kaks last.
Vabariigi Presidendi Kantselei

Vabariigi Presidendi Kantselei on Vabariigi Presidendi juures tegutsev riigi ametiasutus, mille põhiülesandeks on Vabariigi Presidendi abistamine Eesti Vabariigi põhiseaduses ja seadustes sätestatud ülesannete täitmisel, protokolliliste toimingute sooritamisel, teiste ametiasutuste ja avalikkusega suhtlemisel, teenetemärkide andmise ja sellega seotud tegevuse korraldamisel jne. 
Kantselei ülesanded, struktuur ja juhtimine on sätestatud Vabariigi Presidendi töökorra seaduses (5. ptk) ja Vabariigi Presidendi Kantselei põhimääruses.
Kantselei asub Tallinnas aadressil A. Weizenbergi tänav 39.

Ajalugu

Vabariigi Presidendi Kantselei moodustati praegusel kujul Riigikogu otsusega 1992. aastal. 
Samalaadne ametiasutus oli moodustatud ka Vabariigi Presidendi Kantselei seadusega 1938. aastal. Vabariigi Presidendi Kantselei ülesanneteks toona oli: Vabariigi Presidendi kantseleilise asjaajamise korraldamine, niivõrd kui see ei kuulu Riigikantselei ülesandeisse; Vabariigi Presidendi käsutuses olevate ameti- ja esindushoonete (Kadrioru loss, Kadrioru Administratiivhoone, Oru loss) ja nende juurde kuuluvate maa-alade ja ehitiste valitsemine; Vabariigi Presidendi käsutuses olevate summade arvepidamine ja Vabariigi Presidendi ametikohaga seoses oleva majandusliku ala korraldamine; au- ja teenetemärkidega seoses oleva asjaajamise korraldamine; Vabariigi Presidendi eriõigusel tehtavaisse otsustesse puutuva asjaajamise korraldamine, niivõrd kui seaduste või Vabariigi Presidendi määruste või muude korralduste järgi ei toimu teiste ametiasutiste või ametiisikute kaudu, nende otsuste teatamine vastavaile ametiasutistele ja -isikuile ning korralduste tegemine nende täitmiseks; Vabariigi Presidendi poolt talle pandavate muude ülesannete täitmine. Kantselei juures asus Teenetemärkide Büroo.
Vabariigi Presidendi käskkirjaga 27. aprillist 1938 pandi kantselei ülesanded Riigikantseleile. Kantselei alustas tegevust iseseisva asutisena 19. septembril 1938 Kadrioru Administratiivhoones. Kantselei ülem oli Elmar Tambek ja tema alaline asetäitja Vabariigi Presidendi vanem käsundusohvitser Herbert Grabbi.
1. aprillil 1938 jõustunud ametnikkude koosseisu järgi kuulusid kantselei koosseisu kantselei ülem, Vabariigi Presidendi vanem käsundusohvitser, sekretär (ühtlasi Teenetemärkide Komitee sekretär), pearaamatupidaja, abisekretär, laekahoidja, korrespondent ja registraator (RT 1938, 42, 392). Vabateenijate koosseisu Kadrioru lossi ja Vabariigi Presidendi Kantselei alal kuulus perenaine-majahoidja, vanem uksehoidja, presidendi vanem teenija, 2 uksehoidjat, mehaanik-kütja, montöör-kütja, kojamees-kütja, vanem autojuht, autojuht ja vanem kantseleiametnik (RT 1938, 52, 484) ning Oru lossi alal autojuht, motorist-elektrik, 2 motoristi abi, hobusemees, 2 valvur-töölist, aednik, asjaajaja, 2 abiaednikku (RT 1938, 52, 585).
Sõnajala tänav (Tallinn)

Sõnajala tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Tänav sai nime 13. novembril 1925.
Rõuguredel

Rõuguredel oli vilja, heina, põhu vm koresööda järelkuivatamiseks tehtud puidust sisetoestikuga kaldkatuse kujuga kuhilas.
Kahest või kolmest teibast ja neid ühendavatest rõhtlattidest valmistati raam, mille pikkus oli kuni 3 meetrit. Latid üldjuhul  tapiti otsateivastesse. Koresööda kuivatamiseks seati rõuguredelid vastamisi. Eestis hakati rõuguredeleid kasutama 19. sajandi teisest poolest.
Alexandre Guilmant

Elu

Alexandre Guilmant õppis lapsepõlves muusikat oma isa juures ja hiljem Belgia organisti Jaques-Nicolas-Lemmensi käe all. 
Alexandre Guilmanti esimeseks organistikohaks oli oma kodulinna Boulogne-sur-Meri kirikus. 1871. aastal sai Alexandre Guilmant organisti koha la Trinitè kirikus Pariisis, kus ta töötas 30 aastat.
Alexandre Guilmant oli tuntud kui orelivirtuoos. Esines USA-s, Kanadas, Inglismaal. USA-s oli ta tol ajal esimene prantsuse organist, kes andis orelikontserte. 1884. aastal esines Alexandre Guilmant Riia Toomkirikus uuel suurel Walckeri orelil. Selle oreli oli ehitanud firma E.F. Walcker & Sons ja see pühitseti 31. jaanuaril 1884. 
1894. aastal asutas Guilmant Schola Cantorumi. Alates 1896. aastast oli Alexandre Guilmant Pariisi Konservatooriumi oreliõppejõud pärast Charles-Marie Widori.
Alexandre Guilmant elas omas majas Meudonis Pariisi lähedal kuni oma surmani 1911. aastal.

Looming

Alexandre Guilmant andis välja kogumiku "l'Ecole classique de l'Orgue" ("Klassikaline orelikool"). 
Tema palad orelile on väga lühikesed, kuid suurvormid nagu orelisümfooniad ja orelisonaadid on väga pikad ja ulatuslikud. 
Tuntud on orelile:"Pieces dans differents styles", 18 raamatut; "L'organiste pratique", 12 raamatud; "L'organiste liturgie", 10 raamatut. "Pieces Nouvelles", 18 pala. 8 orelisonaati, mis olid kirjutatud Aristide Cavaillé-Colli orelile la Trinité kirikus. Need orelisonaadid on sümfoonilises vormis.
Ahtalehine nurmikas

Kirjeldus

Ahtalehise nurmika pööris on 7–10 cm pikk ja pikliku kujuga. Pähikud on  3,5–4,5 mm pikad, sisaldades 2–3 õit. Välissõkla alusel on pikk kähar karvatutt. Keeleke on 0,8–1,8 mm pikkune. Lehed on paadikujuliselt ahenenud. Juurmised lehed pikad ja väga kitsad, peaaegu harjasjad. Kõrrelehed 1–1,5 mm laiad ning enamasti pealt karvased. Taimed on pika maa-aluse risoomiga ja tupesiseste võsudega, mis on vanade lehetuppedega ümbritsetud. Ahtalehine nurmikas kasvab 30 kuni 80 cm kõrguseks. Taimed õitsevad juunis–juulis.

Kasvukoht

Ahtalehine nurmikas kasvab kuivadel nõlvadel, teeäärtel, loodudel ja hõredates metsades.

Levik

Eestis tavaline .
Vana-Gulbene mõis

Vana-Gulbene mõis ehk Vecgulbene mõis (saksa keeles Alt-Schwanenburg, läti keeles Vecgulbenes muiža) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Valga kreisis Gulbene kihelkonnas. Praegu asub Lätis Gulbene piirkonnas Gulbene linna lõunaosas.

Ajalugu

Mõisa territooriumil on vana linnamägi, millel asub Gulbene luteri kirik, mis rajati Kulna piiskopilinnuse asukohale. Selle koha peal on juba ammusest ajast mõis, esimesed ülestähendused mõisast pärinevad aastast 1224, aga hooned ehitati sinna aastal 1340. Varajasemate omanike hulka kuuluvad Rootsi kindral Gustaf Horn ja Burchard Christoph von Münnich. Aastast 1872 oli Vana-Gulbene Vietinghoffide omand. Mõisast kujunes tähtsam koht aastal 1802, mil Vana-Gulbene läks von Wolffide perekonna valdusse. Mõisas sündinud Isabella Freiin von Wolff abiellus 1861. aastal krahv Ferdinand von Zeppeliniiga. Wolffid rajasid 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algul uhke mõisakompleksi, kus toodeti nii õlut, viina kui ka juustu.

Mõisaansambel

Mõisal on kaks härrastemaja. Esimene neist, Sarkanā pils ehk Punane loss, on uusgooti stiilis. Teine ja suurem Rooma villa stiilis häärber kannab nime Balta pils ehk Valge loss, ehitatud on see 1763. aastal. Mõisa juures on ka arvukalt kõrvalhooneid, mis pärinevad samuti 19. sajandi lõpust. Säilinud on näiteks aiamajake, kasvuhooned, juustumeistri töökoda, tallid, maneež. Punases lossis asub Gulbene põhikool, Valge loss on praegu avariilises seisukorras ja kuulub Malta ordule. Mõisas viiakse läbi ekskursioone.
Pargi rajasid von Wolffid 19. sajandi neljakümnendatel ja viiekümnendatel aastatel. Pargi suurus oli 500 hektarit. Selles eristatakse erinevaid osi – Rudolfi park, Maria park. Park on vabakujundusega, kasutatud on romantismile omaseid elemente – sillad, tiigid, eksootiliste lillede rühmad. Tänapäeval on pargi pindala Gulbene linna kasvu tõttu kahanenud 179 hektarini.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli Vana-Gulbene mõisa ja selle kõrvalmõisade (Litene, Blome, Valme ja Stāmeriena mõisa) kogusuurus 1816. aastal 22 adramaad, neile mõisadele allus kokku 1474 mees- ja 1538 naishinge.

Karjamõisad

Aastal 1816 allus sellele mõisale kaks karjamõisa: Schwellberg ja Luzzemuische.
Mooste Mõisakool

Mooste Mõisakool on põhikool Põlva maakonnas Põlva vallas Mooste alevikus. Kool tegutseb Mooste mõisa peahoones.
Vladimír Sobotka

Vladimír Sobotka (sündinud 2. juulil 1987 Třebíčis) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Buffalo Sabres.
Ta alustas klubikarjääri kodumaal Praha Slavias.
2005. aastal valiti Sobotka NHL-i draft '​is Boston Bruinsi poolt 106. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta hooajal 2007–08. Bruinsi meeskonnas mängis ta NHL-is kokku kolmel hooajal.
2010. aasta juunis liitus ta St. Louis Bluesiga, kus mängis kuni 2014. aastal. Seejärel mängis ta kolm hooaega KHL-i klubis Omski Avangard. 2016. aastal osales ta KHL-i tähtede mängul. Hooajal 2017–18 mängis ta Bluesis. 2018. aasta juulis liitus ta Sabresiga.
Sobotka on osalenud Tšehhi jäähokikoondise koosseisus kolmedel maailmameistrivõistlustel ning 2014. aasta taliolümpiamängudel.
Mis? Kus? Millal? (formaat)

"Mis? Kus? Millal?" on eeskätt vene keelt rääkivates riikides (aga ka näiteks Eestis) levinud intellektuaalne telemäng.
Saates osaleb kuuest mängijast (nimetatakse tarkadeks) koosnev võistkond, kes ühe minuti jooksul peab ajurünnaku meetodil vastama televaataja küsimusele. Mäng lõppeb siis, kui targad või nende vastu mängivad televaatajad koguvad kuus punkti.
Esimene telemäng oli eetris Venemaal 1975.
Telemängu eesti versiooni "Mis? Kus? Millal?" on näidatud Kanal 2-s.