google/wiki40b huggingface dataset:
Larissa Volpert

Larissa Volpert (30. märts 1926 Leningrad – 1. oktoober 2017 New York) oli Nõukogude Liidu ja Eesti maletaja, kirjandusteadlane, vene filoloog.
Ta oli alates 1977. aastast töötanud õppejõuna Tartu Ülikoolis (professor 1990. aastast, emeriitprofessor 1995. aastast).
Volpert kaitses 1989. aastal väitekirja "Пушкин и психологическая традиция во французской литературе конца XVIII – первой трети XIX в." ning ta sai doktorikraadi kirjanduses. 
Tema peamised uurimissuunad olid prantsuse kirjanduse ajalugu, vene ja prantsuse kirjanduse vastastikused seosed ning puškinistika.

Male

Larissa Volpert saavutas 1955. aastal male maailmameistrivõistluste pretendentide turniiril Moskvas Olga Rubtsova järel 2. koha (Rubtsova sai aasta pärast maailmameistriks) ja 1959. aastal Plovdivis 3. koha, seejuures edestades eestlanna Salme Rootaret, kes jäi jagama 4.–5. kohta.
Ta sai sportlike saavutuste eest males 1957. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 1978. aastal naiste suurmeistri nimetuse.

Pere

Tema abikaasa oli Pavel Reifman.
Edmund Bruggmann

Edmund Bruggmann (15. aprill 1943 Flums – 9. juuni 2014 Walenstadt) oli Šveitsi mäesuusataja. Tema parim saavutus oli hõbemedal suurslaalomis Sapporo olümpiamängudel.
Smuuli

Smuuli on Kuressaare linnaosa.
Kuressaare elamurajoon hakkas kujunema 1960. aastate lõpus tollase nimega Nurme tänava (hilisema Juhan Smuuli tänava) piirkonda linna põhjaserva, Kingissepa Keskkooli lähedusse.
Tegemist on eramutest ja viiekorruselistest korterelamutest koosneva elurajooniga, mille infrastruktuur kujunes 1980. aastateks küllaltki eeskujulikuks. Ehitati lasteaed, selvekauplus "Tooma", üleliidulist kuulsust pälvinud saun koos teenindusasutuste ja baariga.
Taasiseseisvumine mõjus elurajoonile raskelt, eriti korterelamutele. Mitmete hoonete puhul tuli päevavalgele ehituspraak. Erastamisperioodil lõpetas töö saun, millest sai kaubakeskus.
Tänapäeval areneb piirkonnas ettevõtlus, renoveeritakse elamuid ning korrastatakse teid ja tänavaid.
Cornelia Lootsmann

Cornelia Lootsmann (sündinud 15. veebruaril 1978 Tallinnas) on eesti harfist.
Alates 2011. aastast töötab ta Berni Sümfooniaorkestris sooloharfistina.
Murray Gell-Mann

Murray Gell-Mann (15. september 1929 Manhattan, New York – 24. mai 2019 Santa Fe, New Mexico) on juudi päritolu Ameerika Ühendriikide füüsik, Nobeli füüsikaauhinna laureaat (1969).
Ta oli alates 1993. aastast California Tehnoloogiainstituudi emeriitprofessor (Robert Andrews Millikan Professor of Theoretical Physics Emeritus). Tema teadustööd on peamiselt seotud osakestefüüsikaga. Nobeli auhinna sai ta avastuste eest, mis on seotud elementaarosakeste klassifikatsiooniga. Ta tõi osakestefüüsikasse veidruse mõiste ja sõnastanud veidruse jäävuse seaduse. 1964. aastal esitas ta hüpoteesi kvarkide kohta (sõltumatult George Zweigist) ja 1973. aastal hüpoteesi gluuoni kohta. Tema tööd on olnud aluseks kvantkromodünaamika loomisele. 
Ta oli Santa Fe Instituudi loomise mõtte algatajaid.

Haridus- ja töökäik

Gell-Mann lõpetas 19-aastaselt 1948. aastal Yale'i Ülikooli füüsika erialal bakalaureusekraadiga ning sai 1951. aastal Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis doktorikraadi füüsikas.
Aastatel 1953–1954 töötas ta Chicago Ülikoolis abiprofessorina, 1954–1955 kaasprofessorina. Alates 1955. aastast töötab ta California Tehnoloogiainstituudis: aastatel 1955–1956 kaasprofessor, 1956–1967 professor, 1967–1993 Robert Andrews Millikan Professor of Theoretical Physics ja alates 1993 R. A. Millikan Professor of Theoretical Physics Emeritus.
Gregor von Berg

Elulugu

Gregor von Berg sündis Holstre rendivaldaja kindral en chef Magnus Johann von Bergi (1720–1784) ja vabaproua Eleonora Elisabeth Dorothea von Münnichi (Burchard Christoph von Münnich vennatütar) pojana. Tema vanem vend Christian (1760–1789) oli Venemaa keisririigi polkovnik. Teine vend Burchard Magnus von Berg (1764–1791) oli samuti Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindralleitnant) ja Viiburi komandant.
Gregor von Berg kirjutati noorena sõjaväeteenistusse ning juba 1778. aastal oli ta seersant Siberi jalaväepolgus. 1782. aastal ülendati ta porutšikuks. 1788. aastal teenis ta sekund-majorina Neeva jalaväepolgus. Võttis osa Vene-Rootsi sõjast 1788–1790 ja Kościuszko ülestõusu mahasurumisest 1794. 1797. aastal ülendati ta polkovnikuks ja määrati Tambovi jalaväepolgu komandöriks.
1798. aastal ülendati ta kindralmajoriks ja määrati Kostroma musketäripolgu komandöriks. 1800. aastal süüdistati teda polgu varade omastamises ja eemaldati ametipostilt. Sama aasta lõpus mõisteti ta siiski õigeks ja määrati Väike-Vene grenaderipolgu komandöriks.
Napoleoni sõdade, Kolmanda koalitsioonisõja 1805. aasta sõjakäigul paistis ta silma oma vaprusega. 5. novembril 1805 toimunud Amstetteni lahingus sai Berg tõsiselt vigastada. Mõni aeg hiljem toimunud Austerlitzi lahingus sai Berg jälle tõsiselt vigastada ning vaevu teadvusel olevana langes ta prantslaste kätte vangi. 1806. aasta jaanuaris naasis ta Venemaale.
26. oktoobril 1806 määrati Gregor von Berg Tallinna komandandiks. 1812. aasta kevadel sai ta 5. jalaväediviisi komandöriks. Diviis kuulus Peter Wittgensteini I korpusesse ning võttis osa lahingutest Napoleoni vägedega Venemaal. Sama aasta 20. juunil ülendati Berg kindralleitnandiks.
1813. aastal võttis osa Gdański piiramisest ja Berg oli esimeste Venemaa kindralite hulgas, keda autasustati Preisimaa Punase Kotka ordeniga.
Lützeni lahingus kattis Bergi üksus liitlasvägede taganemist ning Bergi autasustati selle eest Georgi ordeni III klassiga. Bautzeni lahingus hoidis Bergi tegutsemine ära liitlasvägede ühe tiiva sissepiiramise.
Gregor von Berg sai Reichenbachi lahingus vigastada kui kuul lendas läbi tema vasaku jala. Berg oli sunnitud rindelt lahkuma ning ta asus uuesti Tallinna komandandiks. 1823. aastal ülendas keiser Aleksander I ta 1812. aasta isamaasõjas ülesnäidatud teenete eest jalaväekindraliks.
25. märtsil 1828 määrati ta Tallinna sõjakuberneriks. 9. veebruar 1832. aastal läks Berg erru.
Berg suri Tallinnas ja on sinna ka maetud.
George Dawe maalitud Gregor von Bergi portree asub Ermitaaži 1812. aasta isamaasõja galeriis.
Kuusalu staadion

Kuusalu staadion (ka Kuusalu Keskkooli staadion, lühemalt Kuusalu KK staadion) on Harju maakonnas Kuusalu vallas Kuusalu külas Kuusalu Keskkooli kõrval asuv staadion. 
Staadioni omanik ja valdaja on Kuusalu Vallavalitsus.
Staadion sisaldab muu hulgas täismõõtmetes jalgpalliväljakut ja neljarealist jooksurada. Jalgpalliväljak on klubi Kuusalu JK Rada koduväljak.
Purtse Uku allikas

Purtse Uku allikas on Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas Purtse külas asuv allikas (ohvriallikas). Allikas on arvele võetud arheoloogiamälestisena.
Allikast umbes 100 m kaugusel asub Purtse Hiiemägi.
Raasiku elektri tee

Raasiku elektri tee (registrinumber 11317) on 1,6 km pikkune kõrvalmaantee Raasiku vallas Raasiku alevikus. Tee kulgeb osaliselt Raasiku aleviku ja Aruaru küla piiril.
Tee ületab üht silda (Kambi sild üle Jõelähtme jõe tee esimesel kilomeetril) ja kolme truupi. Teele jääb üks bussipeatus.
Tee saab alguse Maardu–Raasiku tee 14. kilomeetril, esimesel kilomeetril ristub ta Raasiku meistripunkti teega.
Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 200–500 autot ööpäevas. Teel on kiiruspiirangud (40 ja 50 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Saara Pius

Isiklikku

Tema elukaaslane on 2015. aastast näitleja Märt Pius. 25. märtsil 2017 sündis neil tütar Susanna. 9. juunil 2019 Saara Kadak ja Märt Pius abiellusid.
Michael Green

Haridus ja elukäik

Green lõpetas 1967. aastal kiitusega Cambridge'i Ülikooli bakalaureusekraadiga füüsika erialal ja sai 1970. aastal Cambridge'ist doktorikraadi (PhD) osakestefüüsika alal (doktoritöö "Crossing symmetry and duality in strong interactions"; juhendaja Richard J. Eden).
Ta oli Londoni Ülikooli Queen Mary College'i füüsikalektor (1978–1987) ja teoreetilise füüsika professor (1987–1993). Alates 1993. aastast töötab ta Cambridge'i Ülikoolis: aastatel 1993–2009 teoreetilise füüsika professorina, 2009–2013 Lucase matemaatikaprofessorina ja 2013. aastast rakendusmatemaatika ja teoreetilise füüsika osakonna uuringute direktorina.

Teadus

Green töötab osakestefüüsika valdkonnas rõhuasetusega stringiteooria, kvantväljateooria ja kvantgravitatsiooni kokkupuute momentidele. Samuti on ta huvitatud stringiteooria tehnikate rakendamisest üldisemalt teistele füüsikalistele süsteemidele.
Koos John Schwarziga 1984. aastal tehtud avastus, et I tüüpi stringiteoorias anomaaliad taanduvad (nimetatakse Greeni-Schwarzi mehhanismiks), viis esimese superstringirevolutsioonini teoreetilises füüsikas.
1980. aastate keskel jõudsid Schwarz ja Green järeldusele, et supersümmeetria, mis on stringiteooria keskne lüli, saab selle koosseisu lülitada mitte ühel, vaid kahel viisil: esiteks ringi maailmapinna supersümmeetriana, teiseks aegruumi supersümmeetriana.
1957. aasta NSV Liidu meistrivõistlused jalgrattasõidus

1957. aasta NSV Liidu meistrivõistlused jalgrattasõidus, toimusid osakaupa.

Mitmepäevasõit

Velotuur toimus 20. juunist 8. juulini.
Saksa Riigi kapitulatsiooniakt

Saksa Riigi kapitulatsiooniakt sõlmiti Lääneliitlaste ekspeditsioonkorpuse ja Saksa Riigi Relvajõudude Ülemjuhatuse (OKW) vahel 7. mail 1945 Prantsusmaal Reimsis.
NSV Liidu nõudmisel sõlmiti päev hiljem Berliinis uus kapitulatsiooniakt. Kuna allakirjutamine toimus Moskva aja järgi 9. mail 1945, siis tähistatakse sõja lõppu siiani just sel päeval.
Kinnitus

Näited

Kraadiklaasi näit 38,0 kinnitab hüpoteesi, et inimesel, kelle kaenla alt kraadiklaas võeti, on palavik. 
Krõbin aknaklaasil kinnitab oletust, et väljas sajab.

Kvalitatiivne kinnitus

Kvalitatiivses mõttes vaadeldakse kinnitust suhtena kinnitavate tõendite, kinnitatava oletuse ja taustinfo vahel.

Kvantitatiivne kinnitus

Kvantitatiivses mõttes vaadeldakse kinnitust suhtena kinnitavate tõendite, kinnitatava oletuse, taustinfo ning kinnitamise määra ehk kinnitamisastme vahel. 
On võimalik võrrelda määra, millel ühed tõendid ühe taustinfo juures kinnitavad üht oletust, määraga, millel teised tõendid teise taustinfo juures kinnitavad teist oletust.
Pavel Pogrebnjak

Pavel Viktorovitš Pogrebnjak (vene keeles Павел Викторович Погребняк; sündinud 8. novembril 1983 Moskvas) on Venemaa jalgpallur, kes mängib ründajana Venemaa kõrgliiga klubis Jekaterinburgi Ural.
Klubikarjääri jooksul on ta mänginud muuhulgas Peterburi Zeniidis, VfB Stuttgardis,Fulhamis ja Readingus.
Venemaa koondises mängis ta aastate 2006–2012 kokku 33 korda ja lõi kaheksa väravat. Ta kuulus Venemaa koondisse 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Ida-Frangi riik

Arnulf Kärntenist (887–899)

Peamine niiditõmbaja Karli ametist kõrvaldamise taga oli Arnulf Kärntenist (850–899), Karlmanni vallaspoeg, kes oli üles kasvanud Baieri Kärnteni markkrahvkonnas. Pärast Baieri kuningriigi minemist tema onu Ludwig Noorema kätte sai ta aastal 880 tiitli Kärnteni hertsog. Aastal 887 päris ta Baieri ja valiti Ida-Frangi riigi kuningaks, pärast mida kiitis ta heaks Pariisi krahvi Eudese saamise Lääne-Frangi kuningaks.
Vahepeal kasutas Friuli markkrahv Berengar juhust võtta Itaalia kuninga tiitel, kuid pidi ennast pärast ähvardust maale tungida Arnulfile allutama. Arnulf oli käimasoleva konflikti pärast viikingitega siiski ummikus ning aastal 891 kuulutas Berengari rivaal hertsog Guido Spoletost ennast Itaalia kuningaks ja sundis isegi paavst Stephanus V-t ennast uueks keisriks kroonima. Kuningas Arnulfil ei olnud siiski kavatsust loobuda oma nõuetest ei kogu Frangi riigi valitsemisele ega keisrikroonile. Pärast normannide alistamist 891. aasta Leuveni lahingus sõdis ta Itaalias ja krooniti aastal 896 paavst Formosuse poolt keisriks.

Hääbumine

Arnulfi poeg Ludwig III Laps (893–911) sai seitsmeaastasena pärast oma isa surma Ida-Frangi riigi kuningaks. Kui Provence'i kuningas Louis III Pime sai Itaalia kuningaks ja aastal 901 isegi keisriks, pidi Ludwig III Laps tegelema ägeda vaenuga Babenbergide ja Frangimaa hertsog Konrad Vanema vahel Frangimaa hõimuhertsogkonna pärast. Nõunikest mõjutatud kuningas lasi Babenbergi hertsogi hukata ja nimetas Konradi poja Konrad Noorema aastal 906 Frangimaa hertsogiks. Vahepeal rüüstasid Ida-Frangi riiki mitu korda Ungari suurvürsti Árpádi väed.
Seoses Ludwigi varajase surmaga Ida-Frangi Karolingide meesliin hääbus. Frangimaa Konrad Noorema Saksimaa, Baieri ja Švaabimaa hertsogite poolt Forchheim Riigipäeval 10. novembril 911 kuningaks valimine oli otsustav samm eemale Frangi riigist ja Saksamaa kuningriigi suunas, kuna Karolingide suguvõsa liikme asemel valisid Ida-Frangi hertsogid ühe endi seast. Kuningas Konrad ei valitsenud siiski kui primus inter pares ja kaotas isegi Lotringi Lääne-Frangi kuningriigile. Tema järglane Heinrich I Linnupüüdja suutis kaitsta oma kuninglikku ülimuslikkust hertsogite suhtes, kelle hertsogkonnad lagunesid järgnevatel sajanditel, viimasena Švaabimaa pärast Hohenstaufenite dünastia lõppu aastal 1268.

Troonijärglus

Saksa-Rooma riigi tõus ühtib Heinrichi Saksi dünastia tõusuga. Seetõttu kestis Ida-Frangi riik aastast 843 kuni Saksimaa hertsogi Heinrich I kroonimiseni aastal 919; kuigi sagedamini peetakse Saksa-Rooma riigi alguseks keiser Otto I kroonimist Roomas 2. veebruaril 962 kui translatio imperii Frangi riigist.
10. sajandi algusest sai Ida-Frangi riik tuntuks kui Regnum Teutonicorum ("Thiuda kuningriik" või "Saksamaa kuningriik"), nagu märgitud Salzburgi Annaalides seoses Heinrich I valimisega. Tähendust Rex teutonicorum kasutas paavst sageli Investituuritüli ajal, võib-olla poleemilise tööriistana paavst Gregorius VII poolt keiser Heinrich IV vastu 11. sajandi lõpul.
Karl-Rudolf Sillak

Koondisekarjäär

Koondisedebüüdi tegi Silberg-Sillak 16. augustil 1929 Balti turniiril Läti jalgpallikoondise vastu. Ta viibis platsil kõik 90 minutit. Mäng lõppes 2:2 viigiga. Mängu päeval oli Silberg-Sillak 23-aastane. Lisaks temale tegi samas mängus oma debüüdi Aleksander Mägi.

Isiklik

Tema vend Evald-Edgar Silberg-Sillak oli samuti jalgpallur.
Bambi (film 1942)

"Bambi" on 1942 valminud Walt Disney animastuudio joonisfilm, mis põhineb Felix Salteni raamatul "Bambi".
Film räägib metskitse, küüliku ja skungi sõprusest.
Muaree-efekt

Muaree-efekt on interferentsmuster, mis tekib kahe või enama nihutatud või pööratud rastri või võrgustiku üksteise peal asetsemisest. Sama efekt saavutatakse ka pisut erineva suurusega pikslite kasutamisel.
Kuigi muaree on efektne ja seda on huvitav uurida, on trükitehnikas enamasti tegemist tüütu ja soovimatu nähtusega. Muaree-efekt võib tekitada probleeme näiteks kartograafidele.

Etümoloogiast

Termin tuleb prantsuskeelsest 19. sajandist pärit tekstiilinimetusest moiré (eesti keeles muaree). Traditsiooniliselt oli see siidkangas (tänapäeval ka puuvill- või polüesterkangas), mille pind läikles joontena veevirvendusetaoliselt. Efekt saavutati kahe üksteise suhtes mõnekraadise nurga all paikneva kanga märgpressimisel kalandris (muareerimine). Kahe kanga kokkupressitud kiud deformeerusid üksteise vastas, nurga tõttu ebaühtlaselt, ja muster muutus nähtavaks pärast kangaste kuivamist.
Pühalepa kihelkond

Piirkonna ajalugu

Kihelkonna ala kuulus aastast 1234 Saare-Lääne piiskopkonda, pärast 1254. aasta maadejagamist Liivi ordule (Maasilinna foogtkonna Pühalepa ametkond keskusega Suuremõisa ordumõisas). 
Kihelkonnakirik ehitati eeldavasti aastatel 1255–1260. Kirikukihelkonda on esmakordselt mainitud 1519 kui kerspel to sunte Laurencius (Püha Laurentiuse kihelkond).  1522 on kihelkonda mainitud esmakordselt Pühalepa nimega seoses Saare-Lääne piiskopi Johannes Kieveli visitatsiooniga.
Rootsi võimu ajal (1563–1710) oli kihelkond aastast 1620 kuni reduktsioonini de la Gardie'de valduses. Tähtsaks sai lubjapõletus- ja laevaehituskoht Suursadam. Hiljem arendasid samu alasid ka Ungern-Sternbergid, kes asutasid Hiiu-Kärdla kalevivabriku. Selle juurde tekkinud asula oli peagi Hiiumaa suurim (Kärdla). 18. sajandi teisel poolel levis kihelkonnas vennastekoguduseliikumine. Aastail 1885–1887 toimus hoogne õigeusku siirdumine. Aastal 1890 ehitati Kuri külasse õigeusu Pühalepa Issanda Taevaminemise kirik.

Kihelkonna alad tänapäeval

Tänapäeval kattub kihelkonna ala endise Pühalepa valla alaga, v.a enamus Kassari saarest (Kassari mõis), mis kuulus Käina valda.
Betygala

Ajalugu

Betygala asulat on esimest korda mainitud aastal 1253, toona andis paavst Innocentius IV Mindaugasele kuningatiitli, tingimusel, et Betygala hakkab kuuluma Liivi ordule. Varasemast asustusest annavad tunnistust alevis asuvad linnamägi, kalme ja hiis. XIII-XIV sajandil asus Betygalas linnus.
Aastal 1416 rajas Vytautas Betygalasse kiriku. Aastal 1505 sai asula omale ka pastoraadi, aastal 1519 turuõigused, aga aastal 1579 avati seal kihelkonnakool.
Aastal 1706 toimus Betygala all lahing, võidukad rootsi väed rüüstasid alevi. Laastavalt mõjusid Betygalale ka aastad 1708-1711, mil alevit laastas katk. Aastal 1723 uuendati alevi turuprivileege.
Ajal, mil alev kuulus Venemaale, kasutati selle kohta vene keeles nimevariante Бетгола, Бетигола ja Бетыгола.
Nõukogude ajal oli Betygala kohaliku kolhoosi keskasula.
Õhne jõgi

Kirjeldus

Jõgi saab alguse 96 meetrit merepinnast kõrgemal asuvast Veisjärvest, millest voolab välja järve edelaküljele rajatud 3,3 km pikkuse Õhne kanali kaudu. Jõe endine säng on kinni kasvanud ja õõtsikuga kattunud. Kanal on kaevatud 1920ndatel ja seda on hiljem süvendatud. Kanalile on ca 240 m allavoolu ehitatud Veisjärve veetaseme hoidmiseks puidust pais. Pärast kanalit voolab jõgi ca 5 km ulatuses Viljandi maakonna ja Valga maakonna piiril.
Jõgi voolab ca 3,5 km ulatuses ka läbi Läti vabariigi.

Looduskaitse

Õhne jõgi voolab esimesed 4 km Rubina looduskaitsealal. Lõik Koorküla sillast Leebiku sillani kuulub looduskaitseseaduse § 51 lg 1 piirangualasse (Natura 2000).

Ajalugu

Enne Teist maailmasõda oli Tõrva-Helme piirkonnas Õhne jõel 9 vesiveskit.
Johannes Storbeke

Johannes Storbeke (ka Johann Storbeke; surnud 1543) oli Vana-Liivimaa vaimulik, Riia toomhärra ning 1524–1539 toomdekaan ja 1539–1543 toompraost.
Storbeke tegutses 16. sajandi alguses Liivi ordu maameistri Wolter von Plettenbergi sekretärina ning 1503. aastal, kui ta oli teel Preisimaale, langes ta teel olles röövlite küüsi. Sellest hoolimata jätkas ta oma tegevust sekretärina ka järgnevatel aastatel, vähemalt 1506. aastani.
1515. aasta paiku võis Storbekest saada Riia toomhärra ja Riia Jakobi kiriku jutlustaja, tema esimene kindel mainimine Riia toomhärrana on 1520. aastast. 1522. aastaks oli ta saanud kapiitli keldriülemaks (ladina cellerarius) ning 1524. aasta lõpuks toomdekaaniks. 1528. aastal täitis ta ühtlasi Riia kiriku ökonoomi ülesandeid, kui uus peapiiskop Thomas Schöning maalt eemal viibis. 1529. aasta järel toetas Storbeke peapiiskop Schöningit, kui too tõi enda koadjuutorina Liivimaale Brandenburg-Ansbachi markkrahvi Wilhelm von Hohenzollerni, ent 1530. aastatel olid Storbeke suhted koadjuutoriga pigem jahedad, sest ta jäi toetama katoliiklust, samas kui markkrahv toetas luterlust.
Kui Storbeke aatekaaslane Heinemann Rode 1539. aasta suvel toompraostina suri, valis toomkapiitel oma järgmiseks juhiks Storbeke. Selleks ajaks oli ta juba vana mees, nii et 1542. aastal räägiti tema vanadusnõtrusest. Järgmise aasta kevadel, enne 14. maid, Storbeke suri.
Vereteemant (film)

Sisu

Filmi tegevus toimub 1999. aastal Sierra Leones, kus käimas kodusõda. Mässulised finantseerivad oma tegevust müües vereteemante, mis on üks riigi suurimaid ekspordiartikleid, hoolimata rahvusvahelisest keelust nendega kaubelda.
Solomon Vandy (Djimon Hounsou) on lihtne kalur, kes elab oma naise ja 3 lapsega väikeses külas. Igal päeval saadab ta oma poja Dia 5 km eemal asuvasse kooli inglise keelt õppima, lootusega et poeg tulevikus paremat elu elada saab. Ühel päeval tulevad mässulised nende külla, võtavad Solomoni kinni ja panevad ta tööle teemante otsima. Seal leiab ta suure väärtusliku roosa teemandi ja peidab selle ära, hetk enne, kui valitsuse sõjavägi teemandivälja ründab ja ta vangi saadetakse.
Vanglas jääb ta silma endisele palgasõdurile Danny Archerile (Leonardo DiCaprio). Danny on Zimbabwest pärit angloaafriklane, kes ebaseadusliku teemandiäriga endale elatist teenib. Ta näeb Solomoni teemandis väljapääsu Aafrikast ning lubab vastutasuks aidata Solomoni naist ja lapsi leida. Danny kohtub ameeriklannast ajakirjaniku Maddy Browniga (Jennifer Connelly), kellelt ta abi palub. Vastutasuks räägib ta Maddyle, kuidas ebaseaduslik teemandiäri toimib, ning annab tõendusmaterjalid, mis ühe maailma suurima juveelifirma sellega seostab.
Leheroots

Leheroots (petiolus) on taime lehe varretaoline osa, mis ühendab lehelaba või -labasid varrega või oksaga.
Heide Simonis

Heide Simonis (neiupõlvenimi Heide Steinhardt; sündinud 4. juulil 1943 Bonnis) on Saksamaa poliitik.
1969. aastal astus ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse.
1976–1988 oli ta Liidupäeva liige, sealhulgas 1986–1988 sotsiaaldemokraatliku fraktsiooni juhatuse liige. 1988–1993 oli ta Schleswig-Holsteini liidumaa rahandusminister.
19. maist 1993 kuni 27. aprillini 2005 oli Heide Simonis Schleswig-Holsteini liidumaa peaminister.
18. juunil 2006 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Läänemere maade koostöö ning Eesti-Saksamaa suhete edendajana.
Sam Mendes

Samuel Alexander Mendes (sündinud 1. augustil 1965 Readingus Berkshire'is) on filmiauhinnaga Oscar pärjatud inglise filmi- ja teatrilavastaja.
Filmilavastajana sai ta kohe tuntuks oma 1999. aasta lavastajadebüüdiga "Tabamatu ilu", mis võitis kokku viis Oscarit.
Ta on ka 2012. aastal esilinastunud James Bondi filmi "Skyfall" režissöör.
Riiklik ülikool

Riiklik ülikool (inglise national university) on ülikool, mille üldjuhul on asutanud ja mida peab üleval riik. Enamasti aga selline ülikool tegutseb iseseisvalt ilma riigi otsese kontrollita. Riiklikud ülikoolid on avalik-õiguslikud ülikoolid.
Lümanda vald (Kihelkonna kihelkond)

Lümanda vald (saksa keeles Gemeinde Lümmada) oli vald Kihelkonna kihelkonnas Saaremaal.
1892.a. ühendati Kihelkonna kihelkonda kuulunud 14 kogukonnast 6 Kihelkonna vallaks ja 8 kogukonda Lümanda vallaks (Lümanda, Atla, Karala, Kuusnõmme, Kulli, Pilguse, Kotlandi, Lahetaguse). 1917.a. asendati seisuslikud vallavolikogud demokraatlikult valitud vallanõukogudega ja vallad hakkasid haldama ka mõisamaad.
Vallas on sündinud Aleksander Hint ja August Mälk.
1934. aastal kinkis vald Eesti Vabariigile vabatkoha "Audako" nr. XIX A.
Kullamaa vakuraamat

"Kullamaa vakuraamat" (saksa keeles "Wackenbuch von Goldenbeck") on Kullamaa kiriku vakuraamat, mis kirjutati 1524-1532. Vakuraamatut alustas Kullamaa kiriku õpetaja Johannes Lelow ja raamatut täiendas arvatavasti Lelowi järglane Kondreth Gulerth (kuni 1532).
Raamat on eriti tähelepanuväärne seetõttu, et see sisaldab umbes 150-sõnalist teksti (Kullamaa käsikiri), mida loetakse vanimaks suhteliselt pikemat eestikeelset teksti sisaldavaks allikaks.
Otepää trükikoda

Otepää trükikoda oli Valgamaal Otepääl tegutsev trükikoda. Trükikoja omanikud olid Ahto ja Linda Praks.
Trükikojas trükiti muu hulgas Otepää Teatajat, 1941 trükiti seal Otepää postmarke.
Ghana vapp

Ghana vapp on Ghana Vabariigi riigivapp.
Vapp on kasutusel alates 1957. aastast.
Vapikilpi hoiab kaks kotkast. Kilbi sinisel taustal on roheline rist, mis jagab kilbi neljaks väljaks. Risti keskel on kuldne lõvi, mis sümboliseerib Ghana kuulumist Rahvaste Ühendusse.
Ülemisel vasakpoolsel väljal on ristatud tseremoniaalne mõõk ja kuningliku nõuniku ametikepp, mis tähistavad kohalikke omavalitsusi. Ülemisel parempoolsel väljal on Accra presidendipalee, mis sümboliseerib keskvalitsust. Kakaopuu alumisel vasakpoolsel väljal tähistab põllumajandust ning kullakaevandus parempoolsel väljal maapõuevarasid.
Kilbi kohal on rahvusvärvides helmed ja Aafrika vabaduse sümbol must kuldäärega viieharuline täht.
Kilbi all on kollane lint kirjaga "Freedom and justice" ('vabadus ja õiglus').
Eesti Akadeemiline Helikunstnike Selts

Eesti Akadeemiline Helikunstnike Selts (lühend: EAHS) oli aastatel 1924–1940 tegutsenud kutselisi muusikuid ühendav selts. EAHSi õigusjärglane on aastast 1989 Eesti Heliloojate Liit.
EAHSi eestvõttel korraldati muu hulgas kontserte, muusikavõistlusi, anti välja noote ja muusikakirjandust.
1930ndatel tegutses EAHSi juures Eesti Akadeemilise Helikunstnike Seltsi keelpillikvartett ja puhkpillikvartett.