google/wiki40b huggingface dataset:
Hampstead

Hampstead on paikkond Londoni Camdeni linnaosas, Charing Crossist 6,4 km kirdes.
Hampsteadi nimi tuleneb vanainglise sõnadest ham ja stede. See tähendab sama mis tänapäeva inglise sõna homestead ('talund') ja on sellega etümoloogiliselt sugulane.
Hampsteadi mainiti esimest korda 986, kui kuningas Ethelred II annetas selle kandi Westminsteris asuvale Püha Peetruse kloostrile. Seda mainiti ka 1066 koostatud Viimsepäevaraamatus. Siiski algab Hampsteadi ajalugu millalgi 17. sajandi lõpu paiku.
Hampstead oli 18. sajandil tuntud balneoravikuurordina. Inimesed läksid sinna jooma mineraalvett, mis oli rikas raua ioonide poolest. 19. sajandil oli Hampstead kõige populaarsem Londoni-lähedane kuurort, aga 19. sajandil jäi ta teiste kuurortide varju. 1882 lammutati lõpuks Hampsteadi spaa ja üksnes purskkaev jäi sellest järele.
Raudtee ehitamine Londoni ja Hampsteadi vahel 1860ndatel hõlbustas nendevahelist ühendust. Inimesed hakkasid sinna elama asuma. Esialgu oli see rikaste elukoht. 1870. ja 1880. aastatel rajati sinna palju tolle aja mõistes luksuslikke elamuid, millest suur osa on säilinud.
1889 liideti Hampstead halduslikult Londoni maakonnaga. 1899 loodi Hampsteadi linnaosa. 1965 liideti see Holborni ja St Pancrase linnaosaga Camdeni linnaosaks.
Hampstead kuulus poliitiliselt Hampsteadi ja Highgate'i valimisringkonda. 1992–2010 esindas seda ringkonda Suurbritannia parlamendis Leiboristliku Partei saadik Glenda Jackson, endine näitleja, kes on pälvinud 2 Oscarit, Kuldgloobuse, Emmy ning BAFTA auhinna. 2010. aasta valimiste eel muudeti valimisringkonna piire ning sellest sai Hampsteadi ja Kilburni valimisringkond. Napi häälteenamusega pääses Jackson taas piirkonna esindajaks Suurbritannia parlamendis.
Hampsteadis asub Isokon Building. See on arhitektuurimälestis, kus kunagi elasid Agatha Christie, Henry Moore, Ben Nicholson ja Walter Gropius. West Hampsteadis on sündinud Sir Nicholas Winton.
Hampsteadi kõige suurem tööandja on Kuninglik Vaba Haigla.
Kultuurikeskustest asuvad Hampsteadis Sigmund Freudi majamuuseum, John Keatsi majamuuseum, Kenwoodi loss, Burghi maja, kus asub Hampsteadi muuseum, ja Camdeni kunstikeskus. Kenwoodi lossi (Kenwood House) lähedal toimuvad suvel laupäevaõhtuti suured vabaõhukontserdid. Fentoni majas (Fenton House) toimuvad aeg-ajalt klavessiinikontserdid.
14. augustil 1975 sadas Hampsteadis 155 minuti jooksul 169 mm sademeid. See on tänapäevani Inglismaa rekord.

Hampstead Heath

Hampsteadis asub Londoni suurim park Hampstead Heath (pindala 320 hektarit). Pargis on üle veerandsaja tiigi. Ühele neist tiikidest ehitati 19. sajandil mitmeavaline kivivõlvkaarsild, mida kutsutakse Punasteks kaarteks (The Red Arches) või Viaduktiks (The Viaduct).
Hampstead Heathi üks vaatamisväärsus on 9 meetri kõrgune "The Writer" (2005), mille valmistamiseks kulus lisaks puidule 6 tonni metalli. Skulptuuri autor on Giancarlo Neri. 
Hampstead Heathis asuvalt Parlamendi künkalt (Parliament Hill) avaneb hea vaade Londoni panoraamile.
Väike-Lähtru Jumalasünnitaja Sündimise kirik

Väike-Lähtru Jumalasünnitaja Sündimise kirik (ka: Väike-Lähtru Jumalaema Sündimise kirik, Väike-Lähtru õigeusu kirik) on apostlik-õigeusu kirik Lääne-Nigula vallas Väike-Lähtru külas.
Historitsistlik-eklektilises stiilis kirik ehitati 1889. aastal arhitektide Erwin Bernhardti ja K. Nymani projekti järgi. Sama projekti järgi on ehitatud näiteks Lihula Aleksander Nevski kirik ja Uue-Virtsu Kristuse sündimise kirik. Kirik pühitseti 24. oktoobril 1889 Jumalasünnitaja Sündimise auks Riia ja Miitavi ülempiiskop Arseni (Brjantsev) poolt.
Kirikus oli ka neli tornikella, millest üks asub praegu Läänemaa Muuseumis. Ülejäänud kolm kella on viimastel aastakümnetel rippunud Estonia teatri laval. Neist kõige suurem tornikell on ühtlasi ka kõige vanem ja kunstiväärtuslikum (valati 1768). Teised kaks kella pärinevad 1890. aastast ning on seega tõenäoliselt valatud just Väike-Lähtru kiriku tarbeks. 2007. aastal tagastas Estonia teater kellad EAÕK-le. Koguduse õigusjärglasena paigutas EAÕK kolm tornikella oma Ahtri tänavas asuvasse Tallinna Püha Siimeoni ja Naisprohvet Hanna peakirikusse.
Väike-Lähtru Jumalasünnitaja Sündimise kogudus tegutses aastast 1885 ning lõpetas tegevuse 1960.–1970. aastatel. Kirik suleti 1976. aastal.
Kirik seisab tühjana ja on avariilises seisukorras. Aastal 1998 kanti kirik Kultuurimälestiste Riiklikusse Registrisse.
Betooni tänav (Pärnu)

Betooni tänav on tänav Pärnus Rääma linnaosas.
Tänav saab alguse Savi tänavalt.
Tänav sai nime 20. detsembril 2001.
Holma nina

Holma nina (rootsi keeles Holma) on neem (maanina) Saare maakonnas Ruhnu valla lääneosas Holma poolsaare tipus.
Nina koordinaadid on 57° 47′ N, 23° 13′ E.
Berrieni maakond

Ajalugu

Berrieni maakond moodustati 29. oktoobril 1829. aastal. Maakond sai nime USA justiitsministri John M. Berrieni järgi.
Hõõgvein

Hõõgvein on kuumalt joodav maitsestatud vein, mis võib viinamarjade asemel olla valmistatud ka marjadest või puuviljadest. Sageli on hõõgvein kangestatud, sellele lisatakse vürtse (kaneel, nelk, kardemon, ingver, muskaat jms), pähkleid, marju, kuivatatud puuvilju (rosinad, aprikoosid, ploomid), tsitruselisi (eelkõige sidrunit) jm.
Hõõgveinisarnaseid jooke tuntakse Euroopas vähemalt keskajast saati (nt klarett), ehkki vürtsitatud veini joodi juba antiikajal (hippocras). Üks hõõgveini analooge on Põhjamaades levinud glögi, mis võib olla ka mittealkohoolne ja põhineda mahlal. Saksakeelsetes maades on tuntud Glühwein, mille venemaine mugandus on глинтвейн. Lätis valmistatakse kuuma jooki karstvīns ("kuum vein") ka viinamarja- või mustasõstramahlast ja Riia palsamist.
Eestis juuakse hõõgveini peamiselt talvisel ajal, eriti jõulude ja aastavahetuse aegu. Tüüpiline hõõgveini kangus on 12–14 kraadi. Esimesena hakati Eesti hõõgveini tööstuslikult tootma Karksis.
Andreea Bălan

Andreea Georgiana Bălan (sündinud 23. juunil 1984 Ploieștis) on  Rumeenia laulja, ansambli Andrè liige.
Põllumeesteselts

Põllumeesteselts on põllumeeste huve kaitsev ja tavaliselt ka põllumajandusteadmisi levitav selts.
Baltimaade esimeste põllumeesteseltside hulka kuulusid 1792 asutatud Liivimaa Üldkasulik ja Ökonoomiline Sotsieteet ning 1839 asutatud Eestimaa Põllumeeste Selts. Esimesed põllumeesteseltsid juhindusid mõisnike huvidest.
Esimesed eestlaste põllumeesteseltsid organiseeris Johann Voldemar Jannsen Tartus ja Pärnus 1870 ning Viljandis 1871. Tallinna Eesti Põllumeeste Selts asutati alles 1888. Neid seltse tekkis maapiirkondadeski. Carl Robert Jakobsoni ja Märt Miti mõjul ei teinud eestlaste põllumeesteseltsid kuni 1890. aastateni baltisaksa põllumeesteseltsidega koostööd.
1907 ja 1908 asutati vastavalt Eestimaa kubermangu ja Põhja-Liivimaa põllumeesteseltside kesktoimkond. Need muudeti vastavalt 1910 ja 1911 Eestimaa Põllumeeste Keskseltsiks ja Põhja-Liivimaa Põllutöö Keskseltsiks. 1922 ühinesid need Eesti Põllumeeste Keskseltsiks.
Kuna põllumeesteseltse oli palju, siis tegelesid nad küllaltki erinevate asjadega. Seltsid tutvustasid talurahvale mitmeväljasüsteemi, põllutöömasinaid, mineraalväetisi ja maaparandust. Korraldati loenguid, kursusi, põllumeeste päevi, põllumajandusnäitusi ning põllutöökongresse (1899 ja 1905). Nad asutasid mitmesuguseid ühistuid ja koole, seadsid ametisse instruktoreid ja konsulente ning andsid välja ajakirju (Põllumees ja Tulu).
1940 põllumeesteseltsid natsionaliseeriti. Nende ülesanded anti riigiasutustele.
1980. aastate lõpus hakati põllumeesteseltse taastama.
Nikolai Ostrovski

Nikolai Ostrovski (vene Николай Алексеевич Островский; 29. september (vkj 16. september)1904 Vilija, Volõõnia kubermang (tänapäeval Rivne oblast, Ukraina) – 22. detsember 1936 Moskva) oli vene kirjanik.
Nikolai Ostrovski sündis Volõõnia kubermangus allohvitseri ja ametniku Aleksei Ostrovski (1854–1936) perekonnas. 1914. aastal kolis Ostrovskite perekond Šepetivkasse. Juba 1916. aastal pidi Nikolai Ostrovski tööle minema. Ta töötas raudteejaama restorani köögis, laotöölisena ja katlakütja abina. Töötamisega samaaegselt õppis ta ka koolis.
20. juulil 1919 astus Nikolai Ostrovski Komsomoli. 1919. aasta augustis läks ta vabatahtlikuna rindele ja võttis Punaarmee koosseisus osa Vene kodusõjast. 1920. aasta augustis sai ta Lvivi lähedal selga raskelt haavata ja demobiliseeriti. Osales 1920–1921 eriüksuste koosseisus vastupanuliikumise mahasurumisel.
1921. aastal töötas ta Kiievis elektrimontööri abina ja oli samaaegselt käitise komsomolisekretär. 1922. aastal osales ta Kiievis raudteeharu ehitusel ja külmetus. Varsti pärast seda haigestus ta tüüfusse. Paranemise järel määrati ta Vsevobutši komissariks Poola piiri äärde Berezdivisse. Hiljem oli Ostrovski komsomolitööl Berezdivis, Izjaslavis ja Šepetivkas. 1924. aastal astus ta Venemaa Kommunistlikku (bolševike) Parteisse.
1927. aastal halvenes Nikolai Ostrovski tervis sedavõrd, et ta oli sunnitud jääma voodirežiimile. Ametliku versiooni kohaselt avaldasid ta tervisele mõju haavatasaamine ja rasked töötingimused, mistõttu ta haigestus polüartriiti. Tänapäeval on avaldatud arvamust, et tal võis olla liigesejäikuslik lülipõletik, mis on pärilik haigus.
1927. aasta sügisel hakkas Ostrovski kirjutama autobiograafilist romaani "Повесть о "котовцах"" ("Jutustus "kotovskilastest""), kuid selle käsikiri läks pool aastat hiljem postis kaduma. 1929. aasta augustis kaotas ta nägemise ja jäi pimedaks. 1930. aasta lõpul hakkas ta kirjutama autobiograafilist romaani "Kuidas karastus teras" ("Как закалялась сталь"). 1932. aasta aprillis hakkas ajakiri Molodaja Gvardija avaldama romaani järjejutuna. Romaani esimene osa ilmus 1932. aasta lõpul ja teine osa 1934. aastal. 1935. aastal autasustati teda teose eest Lenini ordeniga. Romaani töödeldud variandist sai Nõukogude kirjanduse tähtsamaid propagandateoseid. Eestikeelses tõlkes on "Kuidas karastus teras" ilmunud 1940., 1941., 1945., 1947., 1952., 1961., 1966., 1973. ja 1984. aastal.
1936. aastal hakkas Nikolai Ostrovski kirjutama romaani "Tormi sünnitatud" ("Рождённые бурей"), mis käsitles revolutsioonilisi sündmusi ja kodusõda Lääne-Ukrainas. Romaan jäi lõpetamata, kuid ilmus juba samal 1936. aastal. Romaani eestikeelne tõlge on ilmunud 1941., 1951., 1954. ja 1968. aastal.
Kalju Paal

Kalju Paal (25. november 1932 Joosu, Võrumaa – 21. aprill 2010) oli Eesti majandijuht.
Ta lõpetas Joosu Mittetäieliku Keskkooli ning 1957. aastal Väimela zoo-veterinaariatehnikumi veterinaarvelskri eriala. 1957. aastast töötas kolhoosis "Oktoobri Võit" zootehnikuna, 1958. aastast "Järve" kolhoosis. 1969. aastal sai ta Võru rajooni "Tõusva Koidu" kolhoosi esimeheks. 1970. aastal, pärast "Tõusva Koidu" kolhoosi ja Võhandu kolhoosi ühinemist sai temast Võhandu kolhoosi esimees.
Ta oli EKE Vabariikliku Nõukogu liige ja Eesti NSV Kolhooside Nõukogu liige.
Ta on maetud Põlva kalmistule.
Woldemar Paul Sielmann

Woldemar Paul Sielmann (23. märts 1875 Tõstamaa – 3. august 1942 Burgdorf Hannoveri lähedal) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1888–1892 Cēsise lähedal asuvas Bērzaine Maagümnaasiumis (Livländisches Landesgymnasium zu Birkenruh bei Wenden) ja 1892–1894 Kuressaare gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1894–1899. Prooviaastal oli ta Puhja ja Palamuse koguduses. Ordineeriti õpetajaks 23. novembril 1901.
Oli aastatel 1902–1906 Pärnu Nikolai koguduse diakonõpetaja ja 1907–1919 Tallinna Oleviste koguduse diakonõpetaja. Oli aastatel 1907–1919 veel Keiserliku Nikolai I Gümnaasiumi usuõpetaja. Lisaks oli ta aastatel 1910–1915 Tallinna Linnamisjoni juhataja. Aastatel 1915–1917 oli ta Siberisse Jenisseiskisse välja saadetud.
Siirdus aastal 1919 Saksamaale. Oli aastal 1919 kirikutööl Vienenburgis (Alam-Saksi liidumaal), 1919–1923 oli ta Iberi (Einbecki lähedal, Alam-Saksi liidumaal) ja 1923–1942 Frankfurdi Püha Luuka kirikus pastor.

Isiklikku

Tema isa Burchard Georg Sielmann oli Tõstamaa ja Palamuse Püha Bartholomeuse koguduse õpetaja, vanaisa Woldemar Friedrich Sielmann oli Straupes luterlik vaimulik, äi Elieser Traugott Hahn oli Valjala, Rõuge ja Tallinna Oleviste koguduse õpetaja, naisevend märterpastor Traugott Hahn oli Tartu Ülikooli usuteaduskonna professor, naisevend Carl Hugo Hahn oli Risti ja Nissi Maarja koguduse pastor, hilisem Saksimaa piiskop.
Põltsamaa meierei

Põltsamaa meierei (täpsemalt E-Piima Põltsamaa meierei) on meierei Jõgeva maakonnas Põltsamaal. See meierei on üks kahest E-Piima meiereist (teine on Järva-Jaani meierei).
Meierei alustas tööd 1910.
Tänapäeval toodetakse meiereis umbes 10 000 t juustu aastas.
Karl Ast

Elulugu

Karl Ast lõpetas 1905. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi.
Ta võttis osa Vene sotsiaaldemokraatlikust liikumisest, aastatel 1907–1910 istus seetõttu vanglates. 1905. aastal pidi ta juhtima mässu ristlejal Pamjat Azova.
Ka tema vanem vend Gottlieb Jaan Ast (1874–1919) oli sotsiaaldemokraatlik poliitik.
Karl Ast osales esimeses maailmasõjas.
Eesti Vabariigi ajal kuulus ta Asutavasse Kogusse, oli ka mitu korda Riigikogu liige.
1919. aastal oli ta töö- ja hoolekandeministri kohusetäitja, aastatel 1924–1925 Jüri Jaaksoni valitsuse portfellita minister.
1933. aastal karistati Karl Asti ja Jaan Piiskarit joobnud olekus rahurikkumise pärast 5-kroonise rahatrahvi või 2-päevase arestiga.
1939–1940 oli ta Eesti Vabariigi Stockholmi saatkonna pressiatašee, 1941–1958 aukonsul Rio de Janeiros. Ta on elanud Brasiilias, Kanadas ja pikemat aega USAs.

Isiklikku

Karl Ast oli aastatel 1912–1933 abielus arst Alma Aniga (1884–1958) ja 1936–1971 tolle õetütre Leili Abramiga (1903–1976). Tal olid tütar Iris (1917–1965) ja poeg Orvo (1920–1999), kes oli loomaarst ja viroloog. Tema vend oli poliitik ja Tallinna linnapea Gottlieb Ast.
Puriin

Levik

Puriin looduses vabalt ei esine, küll aga esineb selle derivaate.

Saamine ja tootmine

Puriini sai esmakordselt 1884 Emil Fischer kusihappe kuumutamise teel.
Puriini toodetakse aminoatsetonitriilist ja formamiidist või ftalimiidatsetonitriilist ja tris-formaminometaanist. Teine viis põhineb Wilhelm Traube leiutatud Traube sünteesil 4,5-diaminopürimidiinist ja veevabast sipelghappest.

Füüsikalised omadused

Puriin moodustab on normaaltingimustel tahke, moodustab värvilisi nõelakujulisi kristalle rombilise kristallvõrega.
Aine molaarmass on 120,11 g·mol⁻¹, tihedus 1,22 g·cm⁻³.
Sulamistemperatuur on 217 °C.
Puriin lahustub hästi vees, kuumas etanoolis ja benseenis, lahustub halvasti dietüüleetris, atsetoonis ja kloroformis.
Tahke puriini põlemisentalpia on −2708 kJ·mol⁻¹, vastav tekkeentalpia 169,4 kJ·mol⁻¹.

Ohutus ja mürgisus

Puriin ei kuulu ohtlike ainete hulka.
Keskmine surmav annus rottidel intraperitoneaalsel manustamisel on 800 mg·kg⁻¹.

Uurimislugu

Puriini sai esmakordselt 1884 Emil Fischer kusihappe kuumutamise teel. Nime pani ta kokku ladina sõnast purus 'puhas' koos sõnaga uricus 'kusi-' (kusihappe nimetuses acidum uricum), sest kusihape on puriini derivaat ja seega on puriin kusihape "puhtal kujul". Aastal 1898 Fischer ka sünteesis puriini esimesena.
Levon Tevanjan

Elulugu

Juba varases nooruses mängis Tevanjan klaverit ja armeenia rahvapille. 1997. aastal lõpetas ta Jerevani Komitase-nimelise konservatooriumi Ararat Petrosjani klassis. Ta on õppinud ka džässi helilooja ja professor Tsovak Hambardzumjani juures.
1992-2010 töötas ta solistina riiklikus ansamblis Tkzar. 2000. aastal esindas ta Armeeniat Saksamaal toimunud EXPO maailmanäitusel. 2000. aastast mängib Tevanjan ansamblis Shoghaken ja 2011. aastast esineb ka soolomuusikuna. Ta on Armeenia Riikliku Filharmoonia traditsiooniliste pillide orkestri peadirigent ja solist.
Levon Tevanjan valdab paljusid armeenia rahvapille (blull, švi, tav švi, duduk, pku, papazuk, zurna) ja klaverit. Ta on andnud arvukalt klaverikontserte, esitades Armeenia heliloojate loomingut ja džässimprovisatsioone.
Tevanjan on andnud kontserte Ameerika Ühendriikides, Kanadas, Itaalias, Prantsusmaal, Saksamaal, Austrias, Hollandis, Sloveenias, Türgis, Liibanonis, Bulgaarias, Süürias, Araabia Ühendemiraatides, Jordaanias jm. 2011-2012 andis Tevanjan kontsertreisi raames 17 soolokontserti 12 Itaalia linnas. Armeenia Riikliku Raadio arhiivis on üle 20 Levon Tevanjani salvestise.
Tevanjan on korduvalt külastanud ka Eestit. 2003. aastal astus ta üles Viljandi Pärimusmuusika Festivalil. 2009. aastal esines ta loengu ja kontserdiga (koos ansambliga Tevanyan Quartet) Tartu Ülikoolis. 2018. aastal andis ta kontserdi Tartu Ülikooli aulas festivali Orient et Occident raames. Samuti on ta esinenud koos Riia sümfooniaorkestriga.
Muusiku ja heliloojana on Levon Tevanjan osalenud mitmete filmide muusikalises kujunduses, nagu "Ararat" (lavastaja Atom Egojan), "Miss Maria" (lavastaja Shahriar Bahrani) ja "Quick March" (lavastaja Arman Chilingarja).
Annika Tammela

Annika Tammela (1. juuli 1979 Pärnu – 26. juuni 2001 Pärnu) oli eesti jalgpallur.
1998–2001 mängis ta Naiste Meistriliigas osalevas klubis JK Pärnu.
1994–2000 mängis ta Eesti naiste jalgpallikoondises. Hukkus liiklusõnnetuses.
Aisting

Aistingu neurofüsioloogiline käsitlus

Neurofüsioloogias on aisting objektiivse keskkonna mõjurite toime tulemusena organismi sisemuses või välispinnal asuvates retseptorites tekkiv reaktsioon.
Antiiktraditsiooni alusel lihtsustades eristatakse spetsiaalseid meeleelundeid – silm, kõrv, nina, keel –, mis on välja arenenud teatud modaalsusega informatsiooni vastuvõtmiseks (silma abil toimub nägemine, kõrva abil kuulmine jne).
Tänapäeval on teada, et nii meeleelundite sees kui ka mujal organismis asuvad spetsiaalsed sensoorsed rakud, mis on võimelised vastu võtma ja muutma vastava füüsikalise stiimuli närvisüsteemile arusaadavaks signaaliks. Näiteks paiknevad nahas erinevad retseptorid, mille ülesandeks on reageerida temperatuuri muutustele, mehaanilisele survele või muudele ärritajatele. Organismi sisemuses paiknevad retseptorid siseelundites, lihastes, luudes, veresoontes.
Tajuretseptoritele on iseloomulik ärrituslävi. See on teoreetiline piir, millest madalama intensiivsusega ärrituse aistmine ei ole organismil retseptorite omaduste tõttu võimalik.
Retseptorites tekkinud ärritused liiguvad mööda aferentseid juhteteid ajju, kus neist moodustub taju.
Tõenäosuse ja mõjukuse maatriks

Mõju

Mõju määratletakse tihti kui riski tagajärgi või mõju projekti eesmärkidele. Need mõjud saavad olla organisatsiooni eesmärkidele ainult negatiivsed l. Näiteks saab mõjudeks tuua ajakulu, kvaliteedi languse, ohtutuse languse, rahalised kulud. Mõjuskaala võib varieeruda, kuid kõige levinum skaala on viiepunktiline skaala. Tavaliselt on mõju kirjeldatud järgmiselt: väga madal, madal, mõõdukas, kõrge ja väga kõrge. Riskide ning nende mõju määratlemisel kasutatakse tihtipeale professionaalide abi, et saada hiljem täpsemad tulemused riskide prioriseerimise näol.

Tõenäosus

Tõenäosus kujutab endast antud sündmuse võimaluse toimumist. Risk on sündmus, mis juhtub võib-olla. Selle esinemise tõenäosus võib ulatuda kõigest veidi üle 0 protsendi kuni veidi alla 100 protsendi. See ei saa olla täpselt 100 protsenti, sest siis oleks see kindlus, mitte oht. Ja see ei saa olla täpselt 0 protsenti, kuna siis ei oleks see risk. Mida suurem on tõenäosuse toimumise suurus, seda tõenäolisemalt see juhtub. Lihtne näide on mündi viskamine. Kuna münt kahepoolne, on mõlemad tulemused (pilt ja kiri) võrdselt tõenäolised. Pildi tõenäosus võrdub kirja tõenäosusega. Kuna muid tulemusi ei ole võimalik saada, on mõlema tõenäosus 1/2, mida võib kirjutada ka 0,5 või 50%.
Ülle Jaakma

Ülle Jaakma (varem Ülle Lahke, sündinud 1. oktoobril 1957) on eesti põllumajandusteadlane.
Tema eriala on veterinaaria.
Ta on Eesti Maaülikooli professor.
Jõe mõis (Käina)

Jõe mõis (saksa keeles Jöe) oli Vaemla mõisa karjamõis Käina kihelkonnas Läänemaal.
Tensorkorrutis

Vektorite, maatriksite, tensorite, vektorruumide, algebrate, topoloogiliste vektorruumide, moodulite vms tensorkorrutis (tähis ⊗) on küll detailides erinevalt defineeritud, kuid on alati kõige üldisem bilineaarne kujutis.
Mõnes kontekstis on tensorkorrutis sama mis väliskorrutis.
Tensorkorrutis on defineeritud ka monoidaalsete kategooriate kontekstis.
Lineaaralgebras ja diferentsiaalgeomeetrias kirjeldatakse tensorkorrutiste abil multilineaarvorme. Kommutatiivses algebras ja algebralises geomeetrias vastab see ühelt poolt geomeetriliste struktuuride ahendile alamhulkadele, teiselt poolt geomeetriliste objektide otsekorrutisele.
Neukieritzschi vald

Vallaosad

Neukieritzsch, Lippendorf, Kahnsdorf, Lobstädt ja Kieritzsch
Äksi kirikumõis

Äksi kirikumõis (saksa keeles Pastorat Ecks) oli kirikumõis Äksi kihelkonnas Tartumaal.
Aivar Jarne

Aivar Jarne (sündinud 27. mail 1965 Antslas) on eesti ajakirjanik ja suhtekorraldaja.
Ta lõpetas 1991 Tartu Ülikooli ajaloo erialal.
Ta on töötanud Postimehe ajakirjanikuna ja Riigikohtu pressiesindajana. Ta on olnud ka Riigikogu Toimetiste peatoimetaja.
Ta on Riigikogu Kantselei pressitalituse juhataja ning pressinõunik.
Männiku Väikejärv

Väikejärv (ka Männiku Väikejärv) on järv Tallinnas ja Saku vallas Männiku külas. Veekogu pindala on 18,8 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 2437 m.
Noobel Nelik

Noobel Nelik on Eesti keelpillikvartett.
Kvarteti kolm püsiliiget on Urmas Roomere (viiul), Rain Vilu (vioola) ja Tõnu Jõesaar (tšello), kes on Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri vastavate pillirühmade kontsertmeistrid. Neljanda liikmena on eri perioodidel kvartetis osalenud viiuldajad Arvo Leibur, Leho Ugandi ja Maano Männi.
Karksi kihelkond

Piirkonna ajalugu

Karksi kirikukihelkond asutati 13. sajandil samanimelise muinaskihelkonna baasil.
Seoane rästik

Levila

Seoane rästikut võib kohata Prantsusmaa edelaosas ja Hispaania ning Portugali põhjaosas.

Kokkupuuted inimestega

Inimeste suhtes on nad mürkmadudeks liigitatavad, kuna nende hammustus võib mürgistusseisundi esile kutsuda.

Seoane rästiku sülg

Seoane rästiku toksiinina toimivat sülge on võimalik mürgistuse korral neutraliseerida on hariliku rästiku vastumürkidega. Seoane rästiku mürgistamisvõime on madalam kui V. aspis zinniker 'i ja hariliku rästiku mürgil.
GRB 080319B

GRB 080319B oli gammasähvatus (GRB), mille avastas NASA satelliit Swift 19. mail 2008 kell 06:12 UTC. Sähvatuse järelhelenduse heleduseks mõõdeti 5,8 tähesuurust ja see oli palja silmaga nähtav umbes kolmkümmend sekundit.
GRB 080319B on siiani kaugeim palja silmaga nähtud taevakeha, asudes Maast 7,5 miljardi valgusaasta kaugusel Karjase tähtkujus. Kauguselt järgmine on 2,9 miljoni valgusaasta kaugusel asuv Kolmnurga galaktika.
GRB 080319B järelhelendus oli samuti 2,5 miljonit korda heledam kui kirkaim seni vaadeldud supernoova SN 2005ap.
Samal päeval avastasid teadlased veel kolm gammasähvatust, millest üks toimus samuti Karjase tähtkujus. Samuti suri samal päeval kuulus Briti ulmekirjanik Arthur C. Clarke.
Jo Benkow

Jo Benkow (sündinud Josef Elias Benkowitz, 15. august 1924 Trondheim – 18. mai 2013 Oslo) oli Norra poliitik, Høyre liige ja 1985–1993 Norra parlamendi Stortingi president.
Benkow sündis Trondheimis, aga kolis lapsena koos vanematega Osloga piirnevasse Bærumi valda. Et ta oli juut, põgenes ta pärast Norra okupeerimist Natsi-Saksamaa poolt Rootsi kaudu Suurbritanniasse, kus ta sõja lõpul teenis Norra õhuväes. Pärast sõda tuli ta sünnimaale tagasi ja hakkas tööle fotograafina.
1965 valiti Benkow Stortingisse Høyre esindajana. Ta sai kiiresti üheks parlamendi kõige mõjukamatest liikmetest. 1980–84 oli ta Høyre juht ja 1981–85 Høyre saadikurühma juht Stortingis. Ta valiti 9. oktoobril 1985 parlamendi spiikriks ja sellel kohal oli ta kuni peansionilejäämiseni 30. septembril 1993 pärast 28 järjestikust aastat parlamendi liikmena.
1983. aastal oli ta Põhjamaade Nõukogu president. Ta oli muu hulgas Rahvusvahelise Inimõiguste Helsingi Föderatsiooni president ja õpetas Bostoni ülikoolis rahvusvahelisi suhteid. Ta kirjutas raamatuid inimõiguste kohta ja monarhia olukorrast Norras. Tema raamat "Olav – menneske og monark" ("Olav – inimene ja monarh") sai bestselleriks.
Benkow oli nõutud kõneleja Lähis-Ida poliitika ja antisemitismi teemadel. Viimastel aastatel äratas ta tähelepanu sellega, et nimetas oma erakonnakaaslast, endist ministrit ja Høyre juhti Kåre Willochit "kõige eelarvamuslikumaks inimeseks kogu maal", käsitledes Willochi vaateid Lähis-Ida konfliktile ja tema kriitikat Iisraeli suhtes.
Risti malevkond

Risti malevkond on Kaitseliidu Lääne maleva malevkond, mis tegutseb Läänemaal.
Malevkonna pealik on Aksel Heidemann.