google/wiki40b huggingface dataset:
Liviu Rebreanu

Liviu Rebreanu (27. november 1885 Târlișua, tänapäeval Bistrița-Năsăudi maakonnas – 1. september 1944 Valea Mare, Argeși maakond) oli rumeenia kirjanik ja ajakirjanik.
Rebreanu sündis Târlișuas, mis asub tänapäeval Bistrița-Năsăudi maakonnas, ent oli toona Austria-Ungari osa. Ta oli oma pere kolmeteistkümnest lapsest teine, tema isa oli kooliõpetaja Vasile Rebreanu ja ema Ludovica Diuganu; mõlemad vanemad olid pärit talupoegade hulgast. Rebreanu isa oli olnud luuletaja ja kultuuritegelase George Coșbuci klassivend ning huvitus folkloorist.
Liviu Rebreanu sai alghariduse Maierus, kus teda õpetas tema oma isa. Edasi õppis ta Năsăudis ja Bistrițas, sõjaväekoolis Sopronis ning viimaks sõjaväeakadeemias Budapestis. Ta töötas ohvitserina Gyulas, ent läks 1908. aastal erru ning ületas 1909 ebaseaduslikult Transilvaania Alpid, suundus Rumeeniasse ja asus elama Bukaresti.
Bukarestis liitus ta kirjanduslike ringkondadega ning töötas ajakirjanikuna väljaandeis Ordinea ning Falanga literară și artistică. Austria-Ungari valitsuse nõudmisel ta arreteeriti ja anti 1910. aastal Austria-Ungarile välja. Teda hoiti vangistuses Gyulas, ent ta vabanes sama aasta augustis ning naasis Bukaresti. 1911–1912 oli ta Craiova Rahvusteatri sekretär, tema ülemuseks oli kirjanik ja režissöör Emil Gârleanu. Sel ajal abiellus ta näitlejanna Fanny Rădulescuga.
Kirjanikuna debüteeris Rebreanu 1912. aastal novellikoguga "Frământări". Esimese maailmasõja ajal oli ta ajalehe Adevărul reporter, ent jätkas ka novellide avaldamist: 1916 ilmusid "Golanii" ja "Mărturisire", 1919 "Răfuială". Pärast sõda sai temast oluline kaastööline kirjandusseltsis "Sburătorul", mida juhtis kirjanduskriitik Eugen Lovinescu.
1920. aastal avaldas Rebreanu romaani "Ion", mida peetakse esimeseks moodsaks rumeenia romaaniks ning milles ta kujutab maaomanditülisid Transilvaania maapiirkondades (eesti keeles on romaan ilmunud Natalie Alveri ja Telma Tali tõlkes, Tallinn: Eesti Raamat, 1970). "Ioni" eest sai Rebreanu Rumeenia Akadeemia auhinna; 1939 sai temast Akadeemia liige.
1928–1930 oli ta Bukaresti Rahvusteatri juht, 1940–1944 Rumeenia Kirjanike Liidu president.
Don Quarrie

Donald O’Riley Quarrie (ka: Don Quarrie; sündinud 25. veebruaril 1951 Kingstonis) on Jamaica endine kergejõustiklane (100 m ja 200 m jooksja). Olümpiavõitja (1976).
Quarrie valiti Jamaica koondisse 100 m jooksus juba Mehhiko 1968. aasta olümpiamängudele, kuid ta vigastas end treeningul ega saanud võistelda. Järgmisel aastal hakkas ta saama Nebraska ülikoolis stipendiumi, kus ta sai oma jooksutreeninguid jätkata. 1970. aasta Briti Rahvaste Ühenduse mängudel võitis ta kuldmedali 100 m ja 200 m jooksus ning 4×100 m teatejooksus. Quarrie võitis 100 m ja 200 m jooksu ka järgmisel aastal Pan-Ameerika mängudel. Tema 200 m käsitsi võetud aeg 19,8 oli tollel ajal Tommie Smithi nimel oleva maailmarekordi kordamine.
Quarrie läks Münchenisse 1972. aasta olümpiamängudele ühe suurima soosikuna. Ta võistles 200 m, kuid sai vigastuse eeljooksus. 1974. aastal korda ta Rahvaste Ühenduse mängudel Christchurchis oma eelmiste mängude võitu 100 m ja 200 m jooksus ning kordas jälle pikemal distantsil maailmarekordit 19,8. 1976. aastal võistles ta Montreali olümpiamängudel, kus ta juhtis 100 m finaalis päris pikalt, kuid jäi ikkagi teiseks Hasely Crawfordi järel. 200 m aga tuli ta ülekaalukalt olümpiavõijaks ajaga 20,22.
1978. aastal võitis ta kolmandat korda Rahvaste Ühenduse mängudel 100 m, kuid 200 m finaali rikkus ära järjekordne vigastus. 1980. aasta olümpiamängudel Moskvas sai ta 200 m pronksmedali. Ta osales ka Los Angeleses 1984. aasta olümpiamängudel, kus sai Jamaica meeskonnaga 4x100 m hõbemedali.
Naiste male maailmameister

Naiste male maailmameister (inglise keeles Women's World Chess Champion) on tiitel, mis kaasneb males naiste maailmameistrivõistlused võitnud naismaletajale.
Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) korraldas esimesed naiste maailmameistrivõistlused 1927. aastal Londonis paralleelselt samal ajal toimuva maleolümpiaga. 12 osavõtjaga turniiri võitis Moskvas sündinud tšehhi-inglise päritolu Suurbritannia esindaja Vera Menchik. Ta kaitses tiitlit korduvalt, võites kõik sõjaeelsed maailmameistrivõistlused ja tiitlimatšid. Menchik hukkus teises maailmasõjas. 
FIDE korraldas aastavahetusel 1949/1950 vahetusel eriturniiri uue maailmameistri leidmiseks. Sealtpeale valitsesid naiste maletroonil rohkem kui nelikümmend aastat Nõukogude Liidu maletajad; kuulsaim neist oli Nona Gaphrindašvili (gruusia naismaletajate käes oli maailmameistritiitel ühtjärge ligi 30 aastat).
Hiina maletaja sai esmakordselt maailmameistriks 1991. aastal. Pärast seda kuni 2019. aastani on maletroon hiinlannade käes olnud vaheaegadega kokku 19 aastat. 
Tähelepanuväärne on, et 2005. aastal ELO-reitinguga 2735 FIDE maailma edetabelis 8. kohal olnud Ungari naismaletaja Judit Polgár pole kordagi naiste MM-esivõistlustel osalenud.
Krišjānis Valdemārs

Krišjānis Valdemārs (2. detsember 1825 Talsi kreis – 7. detsember 1891 Moskva) oli läti rahvusliku liikumise tegelane, kirjanik, poliitik, folklorist ja noorlätlaste liikumise juht. Valdemārs oli Läti ärkamisaja suurkuju analoogselt Eesti ärkamisaja suurkuju Carl Robert Jakobsoniga.
Pärast kooli lõpetamist töötas Krišjānis Valdemārs Kuldīga lähedal Ēdoles kirjutaja abilisena, asutas seal esimese lätikeelse raamatukogu ja 1848 ühe esimestest lätikeelsetest laulukooridest. 1840. aastatel töötas ta Talsi lähedal Sasmakus õpetajana. Seejärel õppis ta Jelgavas gümnaasiumis.
1858 lõpetas ta Tartu Ülikooli, kus õppis majandust. Ülikoolis asutas ta tudengite ringi, mille eesmärk oli läti keele ja kultuuri vaba arendamine. Sellest kasvas välja noorlätlaste liikumine.
1859–1867 Peterburis rahandusministeeriumi ametnik. Ta oli enne kaubalaevanduse edenda­mise seltsi asjaajaja-liiga ning ta pani erilist rõhku just Läänemere-äärsete provintside rannikule, tehes suuri pingutusi merekoolide rajamiseks ja laevanduse propagee­rimiseks rannarahvastiku keskel. Ta töötas välja Venemaa laevanduse arendamise plaani ning asutas 11 merekooli, neist 10 tänapäeva Lätis ja ühe Palangas; 1864. aastal asutati tema algatusel ja toe­tusel Eesti-Läti piiril Heinastes merekool, 1875. aastal asutas merekooli Paldiskisse. 
1862–1865 toimetas ja andis koos teiste noorlätlastega välja ajalehte Pēterburgas Avīzes. Oma kirjutistes kritiseeris ta kehtivat Balti erikorda.
1872–1879 koostas ta vene-saksa-läti sõnaraamatuid.
Valdemārsi tegevus mõjutas ka eesti rahvusliku liikumise tegelasi, sealhulgas C. R. Jakobsoni ja Johann Kölerit.
Valdemārs suri Moskvas. Ta on maetud Riia Suurele kalmistule.

Mälestuse jäädvustamine

Valdemārsi järgi nimetati Sasmaka linn ümber Valdemārpilsiks. 
Riias on temanimeline tänav. 
Tema järgi oli nimetatud Läti jäämurdja Krišjānis Valdemārs, mille nõukogude võim 1940. aastal natsionaliseeris ja mille uputasid Soome lahes 1941. aastal Saksa väed, kui Nõukogude vägesid 1941. aasta sügisel Eestist evakueeriti.
Leila Miller

Leila Miller (sündinud 26. jaanuaril 1961) on endine Eesti poplaulja.
Tema esimene hitt oli ansambliga Kontor "Kuulen samme". Hiljem laulis ta ansamblis Karavan.
Laulja Karl Madise sõnul jättis Miller enne Rootsi põgenemist Karavan liikmetega hüvasti Tabivere kontserdil. Lahkumisele viitamiseks jõi Miller lava taga 200grammise täis viinaklaasi korraga ära. 1984. aasta augustis põgenes ta koos abikaasa Valdo Randperega Soome kaudu Rootsi. Tütar Kaisa sai vanemate juurde alles hiljem, pärast 2 aastat kestnud asjaajamist NSV Liidu saatkonnaga.
1990ndate algul naasis ta Eestisse ja tutvus Meie Mehe solisti Aivar Riisaluga. Neil sündis tütar Carmen-Maria. Nende kooselu lõppes 2001. 
Alates aastast 2009 elab Leila Viljandis ja on tegev kolme firma juhatuses ning ühes osanik.
Peep Jõgi

Peep Jõgi (4. märts 1965 Tartu – 4. detsember 2017) oli Eesti ja Nõukogude Liidu korvpallur.
Ta lõpetas 1983. aastal Tallinna Spordiinternaatkooli. Tema pikkus oli 202 cm, ta treenis Harri Russaku, Märt Kermoni ja Jaak Salumetsa juhendamisel.
Oli 1981 kadettide Euroopa meister ja 1984 juunioride Euroopa meister Nõukogude Liidu koondise koosseisus.
Oli aastatel 1983–1987 Eesti NSV esindusvõistkonna liige, kuid alkoholiprobleemide tõttu loobus spordist; üritas naasta 1990. aastate keskel.
Teda on peetud läbi aegade kõige andekamaks Eesti korvpalluriks.
Berliini paplid

"Berliini paplid" (norra keeles Berlinerpopline) on Norra kirjaniku Anne B. Ragde romaanitriloogia esimene raamat, mis ilmus Norras 2005. ning Eestis 2008. aastal, tõlkijaks Elvi Lumet. Raamat on saanud maineka Norra kirjandusauhinna Riksmålsforbundets'i hea keelekasutuse eest.
See on sissejuhatav lugu vana Norra suurtalu Neshovi inimestest. Lugu saab alguse sellest, et talu perenaine Anna Neshov, alati elujõuline ja näiliselt eatu, jääb ootamatult raskesti haigeks. Tema  haigevoodi ümber koguneb üsna vastuoluline lähikondsete hulk: tema kolm poega, kes kõik elavad väga erinevat elu ning pole seetõttu vahepealsetel aastatel üksteisega õigupoolest suhelnudki.
Pere vanim poeg Tor, juba üle viiekümnene mees, elab ainukesena ema talus ja on kirglik seakasvataja. Ta on endassetõmbunud, sünge olemisega ning leiab tõelist lohutust vaid sigadega tegelemisest.
Pere keskmine poeg, neljakümnendates poissmees Margido peab Trondheimis, mitte kaugel isatalust, väikest matusebürood. 
Noorim poeg Erlend on homo, elab Kopenhaagenis koos taanlasest elukaaslasega ning tegutseb tunnustatud aknadekoraatorina. 
Oma ema surma eel otsustab Tor üles otsida ka oma tütre Torunni, keda ta elus vaid korra on näinud. Selleks osutub naine, kes igapäevaelus tegeleb koertetreeningutega. Torunn saabub samuti kohtuma oma praktiliselt senitundmatu isa ja onudega. 
Surivoodi ümber hakkab hargnema saatuslike muutuste ning üllatavate ülestunnistuste ahel.
Seebu

Seebu on kõrge turjaküüruga kodustatud veis.
Tema algne levila oli India, kus peetakse teda tänini pühaks loomaks.
Seebu piimaand on väike.
Artiklit tuleb täiendada.
Georg Henrik von Wright

Georg Henrik von Wright [vrikt] (14. juuni 1916 Helsingi – 16. juuni 2003 Helsingi) oli Soome filosoof. Tema esivanemad olid pärit Šotimaalt ning tema esiisa pälvis 17. sajandil Eestis Rootsi kuningalt aadliseisuse. 
Ta oli filosoofiaprofessor Helsingi Ülikoolis aastatel 1946–1961 ja Cambridge'i Ülikoolis aastatel 1948–1951 (Ludwig Wittgensteini ametijärglasena). Samuti õpetas ta 12 aastat Cornelli ülikoolis ja oli mitmel pool külalisõppejõud. 
Ta on kirjutanud muu hulgas loogikast (eriti modaalloogikast), teadusfilosoofiast, teadusfilosoofiast, vaimufilosoofiast ja eetikast.   
Von Wright õppis Helsingi Ülikoolis. Õpingute ajal mõjutasid teda Viini ringi loogilised positivistid, Ludwig Wittgenstein,  Jacob Burkhardt ja Oswald Spengler. Aastast 1938 jätkas ta õpinguid Cambridge'i Ülikoolis, kus temast sai Ludwig Wittgensteini õpilane, lähedane sõber, kolleeg, alaline korrespondent ja testamenditäitja. Ta kaitses doktoritöö "The Problem of Induction". 
Ta tegeles palju deontilise loogikaga, lähendas analüütilist filosoofiat ja teadusfilosoofiat moraalifilosoofia ja sotsiaalfilosoofiaga ning uuris teadusliku ja kavatsusel põhineva seletuse erinevusi ning loodusteaduse ja sotsiaalteaduse erinevusi. Ta tegeles spetsiaalselt ka poliitika ja väärtusteooriaga. 
Soomes oli ta avaliku elu tegelane, esines poliitilises debatis pessimistlike sõnavõttudega, oli skeptiline inimkonna progressi suhtes ning teaduse ja tehnika rolli suhtes poliitikas. Publitsistina kirjutas ta ka vene kirjandusest ja paljust muust. 
Aastatel 1959 ja 1960 pidas ta kahe seeriana Giffordi loengud, millest kasvasid välja raamatud "Norm and Action" ja "The Varieties of Goodness".
Mikroenergeetika

Mikroenergeetika (inglise microenergetics) on väikese võimsusega (mõnesajast vatist kuni mõnesaja kilovatini) elektri- ja soojatootmisseadmete rakendamine hajaenergeetikaks.
Mikronergeetikas kasutatakse nt mikroturbiine, välispõlemismootoreid (heeliumil töötavad stirlingmootorid ja termoakustilised jõuallikad), päikesepatareisid.
Mikroenergeetika võimaldab vähendada energia ülekandekulusid ning lihtsustada energiasüsteemi sünkroonimist ja juhtimist.
Mikroenergeetika areng on seotud lihttehnoloogilise (inglise low-tech) energiamuundamise arenguga. Nt termoakustiliste muundurite elektritootmise kasutegur ulatub 40–45%-ni ja nende prognoositav maksumus masstootmises on 0,3–0,6 USD/W.
Majanduslik tasuvus on peamisi põhjusi, miks mikroenergeetika süsteeme peetakse paljutõotavaks nii arenenud kui ka arengumaade jaoks.
Tiik (perekonnanimi)

Tiik on eesti perekonnanimi.
Kurge mõis

Kurge mõis (saksa keeles Kurküll) oli Lehtse mõisa kõrvalmõis Ambla kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb mõisasüda Läste külla Tapa valda Lääne-Viru maakonda.
Psühhoos

Esmase psühhoosi teke

– Sophie lugu
Psühhootiliste sümptomite all mõeldakse häiritust, mis võib olla seotud mõttetegevuse ja rääkimise, sensoorse taju, emotsioonide reguleerimise ja/või käitumisega. Paljud psühhootiliste sümptomite all kannatajad võivad langeda allakäigukeerisesse (downward drift) – põhjuseks see, et eespool nimetatud häired segavad nende igapäevast elu ja sotsiaalset hakkamasaamist nii suurel määral, et nende elu kvaliteet kannatab. Sophie lugu algas stressirikka elusündmusega, millele järgnes katastrofeeriv mõtlemine, et ta ei saa millegagi hakkama, sellele järgnes luulu teke (DJ-d räägivad temaga ja teised suudavad ta mõtteid lugeda) ja ta kujutas ette, et omab üleloomulikke võimeid. Ajapikku hakkas ta kogema ka sensoorseid hallutsinatsioone – Sophie lugu lõppes sellega, et ta muutus sotsiaalselt saamatuks ning kaotas palju oma produktiivsust ja motivatsiooni.
Paljude psühhootiliste sümptomite olemasolu võib viia skisofreenia diagnoosini. DSM-IV järgi esineb skisofreenia puhul kognitiivseid ja emotsionaalseid düsfunktsioone (taju eksimused, eksimused järelduste tegemisel, keeles ja kommunikatsioonis, käitumise jälgimises, afektis, soravuses, mõtte ja kõne produktiivsuses ning tähelepanuhäirena).

Psühhootiliste sümptomite kulg

Harilikult kujunevad psühhootilised sümptomid hästi defineeritavate (3) staadiumide kaupa.

Prodromaalne (ettenägev) staadium

Suur osa psühhootiliste sümptomitega patsiente näitab esimesi märke hilises teismeeas või varases täiskasvanueas (WHO andmeil – 51% algas skisofreenia 15–25 e.a; 80% 15–35 e.a). Prodromaalne staadium kestab u 5 aastat – tasapisi hakatakse irduma normaalsest funktsioneerimisest ja sotsiaalsetest suhetest, emotsioonid muutuvad pinnapealseks või kohatuks, isiklik või kooli-/karjääriedu kannatab. Arvatakse, et skisofreenia võib avalduda just sellises inimese eluea mõttes kriitilises perioodis, kuna just muutuste ja stressi käigus tulevad skisofreenia bioloogilised mehhanismid esile (70% inimesest, kes esimese psühhoosihoo on saanud, ütlevad, et kogesid viimase kolme nädala jooksul mingit stressirohket elusündmust).

Aktiivne staadium

Sel perioodil hakkavad inimesel ilmnema mitmesugused psühhoosisümptomid (hallutsinatsioonid, luulud jne).
Maikrahv (restoran)

Maikrahv on restoran Tallinnas aadressil Raekoja plats 8. Restorani omanik on OÜ Honeywell.
Varem tegutses samas kohas kohvik Marcelle.
Paula (koor)

Paula on Rapla maakonnas Märjamaa vallas tegutsev naiskoor. Koori dirigent on Maiu Linnamägi.
Koor asutati 1967.
Nime "Paula" võttis koor endale 30. sünnipäeval ehk 1999.
Koor on osalenud nii Eesti kui ka välismaa koorifestivalidel.
Forsythi maakond

Ajalugu

Forsythi maakond moodustati 3. detsembril 1831. aastal Cherokee maakonna osast. Maakond sai nime Georgia kuberner John Forsythi järgi.
Juhan Peegel

Juhan Peegel (19. mai 1919 Uuemõisa vald, Saaremaa – 6. november 2007) oli eesti ajakirjandus- ja keeleteadlane, akadeemik ning kirjanik.

Biograafia

Aastal 1938 lõpetas Peegel Saaremaa Ühisgümnaasiumi, aastal 1951 Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal.
1938–1939 töötas ta Kuressaares ajalehe Meie Maa toimetajana. Teise maailmasõja ajal kuulus Juhan Peegel Eesti Laskurkorpusesse. 1947–1952 töötas ta ajalehes Edasi.
1951. aastal alustas Peegel tööd TRÜ-s. Aastast 1957 oli ta dotsent, aastast 1976 professor ning 1993. aastast emeriitprofessor. Ta uuris eesti ajakirjanduse ja kirjanduse ajalugu, samuti eesti folkloori, ning avaldanud mitmeid publikatsioone.
Juhan Peegel oli NLKP liige aastatel 1966–1989.
Tema järgi sai nime Juhan Peegli nimeline ajakirjandusstipendium.

Mälestuse jäädvustamine

23. septembril 2011 otsustas Tartu Ülikooli nõukogu anda peatselt valmiva sotsiaal- ja haridusteaduskonna õppehoone Lossi 36 (endise naistekliiniku) auditooriumile nr 231 Juhan Peegli nime. Nõukogu otsus oli erandlik, kuna Tartu Ülikooli hoonetele ja ruumidele nimede andmiseks peaks isiku surmast möödas olema vähemalt 30 aastat. "Kahjuks ei ole küll võimalik anda Juhan Peegli nime auditooriumile, kus ta õpetas, kuid peame tulevast õppehoonet Lossi 36 ja selle vana auditooriumi samuti väga sobivaks ja väärikaks kohaks," kommenteeris otsust ajakirjanduse ja kommunikatsiooni instituudi juhataja, dotsent Pille Pruulmann-Vengerfeldt.
Brian Austin Green

Brian Austin Green (sündinud 15. juulil 1973) on USA näitleja.
Ta mängis telesarjas "Beverly Hills, 90210" David Silverit.
Moldaavia NSV lipp

Moldaavia NSV lipp oli NSV Liidu haldusüksuse Moldaavia NSV lipp.
Esimene, 1940. aastal moodustatud Moldaavia NSV lipp pärineb aastast 1941. Enne seda, 1924–1940 eksisteeris Dnestri idapoolsel, vasakkaldal Ukraina NSV-sse kuulunud Moldaavia ANSV.
Aastatel 1941–1952 oli Moldaavia NSV lipuks punane kangas, mille vardapoolses ülanurgas olid ristatud kuldsed sirp ja vasar ning nende kohal poolkaares kuldsed tähed "РССМ".
31. jaanuar 1952 sai Moldaavia NSV endale uue lipu. See oli punane kangas, mille keskele oli lisatud roheline horisontaalne laid, vardapoolses ülanurgas olid aga ristatud kuldsed sirp ja vasar ning nende kohal punane kuldse äärisega viisnurkne täht. Roheline sümboliseeris viinamarjaistandusi, põlde, aedu ja metsi. Lipp oli kasutuses kuni 27. aprillini 1990.
Sama lipp on kasutusel tunnustamata Transnistria Moldaavia Vabariigi riigilipuna.
Toomas Huik (tõlkija)

Toomas Huik (sündinud 1931) on Eesti tõlkija ja toimetaja.
Huik õppis Tartu Ülikoolis eesti kirjandust. 1952. aastal pälvis auhinna tema eesti kirjanduse ja rahvaluule kateedris kirjutatud võistlustöö "Fr. R. Faehlmann ja Tartu Ülikool".
Toomas Huik on töötanud Eesti Riikliku Kirjastuse ilukirjanduse toimetuses.
Sambija

Sambija (vene Самбия, poola Sambia, leedu Semba, saksa Samland) on ajalooline piirkond endisel Ida-Preisimaal Pregolja jõe ja Kura lahe vahel.
Sambija on osaks Väike-Leedust (selle laiemas tähenduses).
Aastatel 1243–1577 asus Sambijas Riia peapiiskopkonna Samlandi piiskopkond. Ala oli 13.–16. sajandil Saksa ordu, siis Preisimaa hertsogiriigi, hiljem kuningriigi koosseisus. Aastatel 1871–1943 oli Sambija Saksa Riigi ja 1943–1945 Suursaksa Riigi osa. 1945. aastast kuulub ta Kaliningradi oblasti koosseisus Venemaa Föderatsioonile.
Sambijas asus ka Ida-Preisimaa olulisim linn Königsberg (alates 1946 Kaliningrad).
Aleksander Poomann

Elulugu

Aleksander Poomann oli dermatoveneroloog ja põllumehe poeg.
Lõpetas 1923 Tallinna Poeglaste Gümnaasiumi, 1932 TÜ arstiteaduskonna, meditsiinidoktor (1937, TÜ), väitekiri "Psoriasis vulgaris ja nugilised". Võttis osa Vabadussõjast. Oli 1929–1932 ratsarügemendi velsker, aastast 1932 TÜ nahapolikliiniku assistent, ka Muuli leprosooriumi arst, aastast 1937 TÜ vanemassistent. Tema abikaasa on olnud Juta Kurman.

Teadustöö

Uurimusi nahahaigustest ja parasiitidest. Tartu Dermatoloogia Seltsi asutajaliige, juhatuse liige. 20 teadustrükist, 20 aimetrükist.
Tiigiveski jalgpalliväljak

Tiigiveski park ja staadion

Aja jooksul Tiigiveski paistiik reostus ja muutus mülkaks. Linnavalitsuse korraldusel täideti 200 meetri pikkune tiik 1910–1911 „Estonia“ vundamendiaugust saadud pinnasega. Linnaaednik Hans Lepa eestvedamisel rajati 1910.-1912. aastatel Juhkentali tänavast lõuna poole Tiigiveski park. Koos pargiga rajati ka 0,9 ha suurune puukool ja kasvuhoonetega aiand. Tiigiveski täidetud alale alustati peagi jalgpallistaadioni rajamist. 1913. aastal valminud jalgpalliväljak on vanim Tallinnas. Varem mängiti jalgpalli heinamaadel. Kuna see oli esimene jalgpalliväljak, siis peeti seal 1921. aastal esimene maavõistlus ning meie koondise vastaseks oli Rootsi jalgpallikoondis. Kui valmisid spordiühingute „Sport“ ja „Kalevi“ jalgpallistaadionid, siis Tiigiveski väljakul enam suuri võistlusi ei peetud.
Pärast 1921. aasta eesti meistrivõistlusi jalgpallis, keelati Tiigiveskil igasugune spordiharjutamine ja spordi võistlused ära, kuna see segas lähedal asuva haigla patsiente. 1922. aasta kevadel lubati siiski spordiharjutamine, kuid võistluste korraldamine oli endiselt keelatud.
Keevitatavus

Keevitatavus iseloomustab keevitamise raskusastet konkreetsetel tingimustel. Tehnoloogilisest seisukohast on keevitatavus metalli allumine konkreetsele keevitusviisile ja -režiimile. Füüsikalisest seisukohast lähtudes määravad metalli keevitatavuse sulamisalas toimuvad protsessid, mille tulemusena moodustub keevisõmblus.

Keevitatavusest veel

Kui öeldakse, et mingi metall pole keevitatav, siis üldjuhul mõeldakse selle all, et see pole keevitatav tavatingimustes. Näiteks malmi keevitatavus on halb, kuid seda juhul, kui keevitamine toimub toatemperatuuril. Malmdetaili kuumutamisel tema keevitatavus aga paraneb tunduvalt. Seetõttu võib öelda, et malm pole keevitatav toatemperatuuril, küll aga on seda temperatuuril 500 °C.
Ringliikumine

Kiirendus

Ringliikumise puhul on keha kiirenduse suund risti liikumise suunaga, mistõttu muutub vaid kiiruse suund. Kiirenduse vektor on suunatud ringliikumise keskpunkti suunas, mistõttu nimetatakse seda mõnikord ka kesktõmbekiirenduseks.
Vastavalt Newtoni esimesele seadusele peab ringliikumises kehale mõjuma ringliikumise tsentri suunaline jõud. Selle kadumisel jätkaks keha liikumist endise kiirusega ringliikumise trajektoori puutujat mööda.

Impulsimomendi jäävus

Impulsimomendi jäävuse seadus ütleb, et suletud süsteemis on impulsimoment L jääv suurus.
Tüüpiline näide impulsimomendi jäävuse kohta on piruetti tegev iluuisutaja, kes tõstab enda pöörlemiskiirust, tõmmates enda käed ja jalad keha lähedale. Teine näide on kurvi läbiv auto. Kui käsitleda auto ja tee vahelist hõõret konstantse tugevusega tsentripetaaljõuna, ilmneb, et mida suurem on kurvi raadius, seda kiiremini võib seda autoga läbida.
Kõik güroskoobid töötavad tänu impulsimomendi jäävusele.

Mitteühtlane ringliikumine

Eelnev kirjeldas olukorda, kus ringliikumise kiirendus on konstantne.
Mitteühtlase ringliikumise puhul mõjub kehale lisaks kesktõmbejõule mõni muu jõud. Seetõttu on mugav jaotada keha kiirendust radiaalsuunaliseks (väljapoole suunatud) ja keha liikumise hetkesuunaliseks. Radiaalsuunaline kiirendus järgib kõiki varemnimetarud omadusi ja valemeid.
Liikumissuunaline kiirendus on see komponent, mis põhjustab mitteühtlast liikumist. Kuna see kiirendus mõjub keha joonkiirusele, muutub tema tõttu ka tsentipetaaljõud ja/või ringliikumise raadius.
Läänemaailm

Definitsioon

Mõistete 'lääs', 'läänemaailm', 'läänemaad', 'lääneriigid', 'lääne kultuur', 'õhtumaad' kasutamine sõltub suuresti kontekstist. Enamasti on need kasutusel vastandamiseks läänelikkust ida- ja lõunaslaavi, aasia või islami rahvastele ja kultuuridele. 20. sajandil vastandus läänelikule elulaadile Nõukogude Liit ja teised sotsialistlikud maad.
Siiski võidakse erinevates käsitlustes läänemaailma defineerida mitmeti.
Jüri Marksoo

Jüri Marksoo (kuni 1936 aastani Jüri Markson; 10. august 1876 Jaagu talu, Ertsma küla, Halinga vald (Pärnu-Jaagupi kihelkond), Pärnumaa – 9. oktoober 1941 Sosva vangilaager, Sverdlovski oblast, Venemaa) oli eesti omavalitsustegelane.
Tema vanemad olid taluomanik Mart Markson ja Katariina Markson (sündinud Mihkelson).
Jüri ja Hilda Marksoni abielu lahutati 10. mail 1933 Tallinna-Haapsalu Rahukogus.

Saatus ja surm

Arreteeriti NKVD poolt Pärnus. Suri nõukogude vangilaagris.