google/wiki40b huggingface dataset:
Mihhail Gerts

Mihhail Gerts (sündinud 25. veebruaril 1984 Tartus) on Eesti dirigent. 
Mihhail Gerts on lõpetanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia klaveri erialal professor Ivari Ilja klassis ja sümfooniaorkestri dirigeerimise erialal 2007. 2011. aastal lõpetas ta samas doktorantuuri. 
Samast aastast täiendab ta ennast Berliini Hanns Eisleri nimelises muusikakõrgkoolis (professorid Christian Ehwald ja Hans-Dieter Baum). Ta on osalenud ka Neeme Järvi, Eri Klasi, Jorma Panula, Leif Segerstami ja Aleksander Polištšuki meistrikursustel. 2007–2013 oli Mihhail Gerts Rahvusooper Estonia dirigent.
2014. aastast elab Mihhail Gerts alaliselt Berliinis.
Tordi mõis

Tordi mõis (saksa keeles Tordi) oli Taabri riigimõisa karjamõis Tartumaal Tartu-Maarja kihelkonnas.

Ajalugu

Tordit on Taabri karjamõisana (Hoflage) esmakordselt markeeritud Rückeri kaardil 1839. aastal. Mõis oli olemas veel 1900. aastal 1909. aastal oli sellel peamõisast erinev rendivaldaja: kui Taabri kuulus Viktor Kapstale, siis Tordi oli renditud Kristjan Surrale, kelle leping pidi lõppema alles 1928. aastal.

Mõis pärast maareformi

Nõukogude perioodil kuulus Tordi Miina Härma nimelisse kolhoosi.

Mõisa suurus

1900. aastal oli karjamõisa suurus 163 tiinu (178 hektarit). 1909. aastaks oli selle territoorium mõnevõrra laienenud, sest nüüd arvestati selle suuruseks 177 tiinu (193 hektarit).

Mõisaansambel

Karjamõisana oli Tordi hoonestus ilmselt tagasihoidlik. Tänapäevaks on see täielikult hävinud.
Nukleool

Nukleool (inglise nucleolus) ehk tuumake on ülekaalukalt interfaasi (vahefaasi) rakutuumades leiduv tihke moodustis, mille sees komplekteeritakse rRNA-d. Nukleoole võib tuumas olla üks, kaks või enam.
Nukleool koosneb 5 positiivsest kromosoomipaarist (13, 14, 15, 21 ja 22), mis sisaldavad 200 ribosomaalse RNA (rRNA) geeni koopiat.
Konrad Gerretz

Konrad Gerretz (näitlejanimi Jüri Koger; 5. veebruar 1907 Riia – 23. veebruar 1969 Tallinn) oli eesti näitleja.
Aastatel 1935–1941 ja 1944–1945 oli ta Estonia teatri näitleja. Aastatel 1942–1944 kuulus ta Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite koosseisu. Aastatel 1946–1948 oli ta Tallinnas Punalipulise Balti Mere Laevastiku teatri näitleja, aastatel 1949–1954 mängis Eesti NSV Riiklikus Vene Draamateatris.

Isiklikku

Tema abikaasa oli Olga Lund, Jüri Gerretz on nende poeg.
Konrad Gerretz on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Maaelu Edendamise Sihtasutus

Ajalugu

MESi ajalugu ulatub 1993. aastasse, kui moodustati sihtasutus Põllumajanduse ja Maaelu Krediteerimise Fond. Aastal 1997 loodi Maaelu Laenude Tagamise Sihtasutus. Aastal 2001 need kaks asutust ühinesid ja moodustati MES.

Põllumajanduse ja Maaelu Krediteerimise Fond

Loodi 1993. aastal. Fondi eesmärk oli maaettevõtjatele soodustingimustel laenude andmine.

Maaelu Laenude Tagamise Sihtasutus

Loodi 1997. aastal. Sihtasutuse ülesanne oli laenude garanteerimine.
Mussy-la-Ville

Mussy-la-Ville on asula Mussoni vallas Luxembourg'i provintsis Valloonia piirkonnas Belgias.
Enne valdade ühendamist 1977. aastal oli Mussy-la-Ville omaette vald.
GuardTime

GuardTime AS on infotehnoloogiaga tegelev aktsiaselts, mis asutati Eestis 3. novembril 2006.
Guardtime on blockchain-tehnoloogial põhinevate küberturvalisuse lahenduste looja, kes aitab tuvastada erinevates digitaalsetes andmetes ja tarkades seadmetes tehtud muudatusi ja selle tulemusena pakkuda e-ühiskonnale usaldusväärseid ning läbipaistvaid lahendusi.
Guardtime’i tehnoloogiat on integreeritud Eestis kasutatavatesse e-teenustesse, nagu näiteks Riigi Teataja, Kinnisturaamat ja Äriregister.
Ettevõte teeb koostööd rahvusvaheliste institutsioonidega nagu maailma suurim kaitsetööstusettevõte Lockheed Martin, USA sõjavägi, tehnoloogiaettevõte Ericsson.
Iisraeli seekel

Iisraeli uus seekel (heebrea: שקל חדש, shekel ẖadash, lüh. NIS; sümbol: ₪; hääldatakse [š'ekel], mitmus שקלים shkalim [škal'im]) on Iisraeli tänapäevane valuuta, mis asendas vana seekli 1985. aastal väärtusega 1000 seeklit = 1 uus seekel. Rahvusvahelise märgistusena kasutatakse ILS.
Seekel jaguneb 100 agora'ks (mitm. agorot) (Heebrea keeles: אגורה).
Heebrea keeles lühendatakse seeklit tavaliselt ש"ח (hääldus shaẖ). Uue seekli sümbol ₪ on sõnade shekel ja hadash esimeste tähtede kombinatsioon: (ש) ja (ח). See sümbol on siiski ebapopulaarne ning enamasti kasutatakse kahetähelist sümbolit ש"ח.
Alates 1. jaanuarist 2003 on seekel vabalt konverteeritav valuuta.
Iisraelis raha ei trükita ega vermita, seeklite mündid ja paberrahad tehakse Lõuna-Koreas.
Kasutajad: Iisrael, Palestiina alad
Inflatsioon: -0,1% (2006), −0,2% (2016)
Jagunemine: 1/100
Sümbol: ₪
Mündid väärtustes: 10 ja 50 agora'd ja 1, 2, 5 ning 10 seeklit.
Paberraha väärtustes: 20, 50, 100, 200 uut seeklit.
Maarja Talts

Maarja Talts (sündinud 22. aprillil 1973) on eesti pianist.
Lõpetanud aastal 2000 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia klaveri erialal professor Valdur Rootsi klaveriklassis.
Õpetanud Pärnu Kunstide Majas ja Pärnu Muusikakoolis klaverit ning tegutsenud samas ka klaverisaatjana.
Esinenud pianistina erinevates kammerkoosseisudes.
Töötanud toimetajana Pärnu linnavalitsuse kultuuriosakonnas. Tegutseb produtsendina Arbo Valdma klaverikursuste ja Pärnu Filharmoonia juures.
Suurtüki tänav

Suurtüki tänav on tänav Tallinna vanalinnas. Suurtüki tänav algab Põhja puiesteelt ja lõppeb Laial tänaval. Suurtüki tänav on ligikaudu 320 m pikkune.
Esther Roode

Haridus ja elukäik

Ta sündis Tallinna ettevõtjate perekonnas ja lõpetas 1939. aastal Lenderi tütarlaste eragümnaasiumis progümnaasiumi. Sõja-aastatel õppis Esther Raudsepp Tallinna I Naiskutsekoolis ja lõpetas selle 1944. aastal moekunsti erialal.
Juba samal aastal jätkas ta õpinguid Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis, kuid läks 1947. aastal üle Tartu Riikliku Kunstiinstituudi maaliosakonna teisele kursusele. Õpingute ajal Tartus tutvus Ester Potisepp (nimi Potisepp üürikeseks jäänud abielust) õpingukaaslase, oma tulevase abikaasa, kunstnik Henn Roodega. Seal kujunes välja tema tutvusringkond, kuhu kuulusid hilisemad tuntud kunstnikud Ülo Sooster, Lembit Saarts, Heldur Viires, Valve Janov, Lüüdia Vallimäe-Mark jt.

Novembris 1949 arreteeriti Ester Potisepp, Henn Roode, Lembit Saarts, Ülo Sooster, Heldur Viires, Valdur Ohakas. Ester Potisepp oli ligi seitse aastat Venemaal Mordvas Javasis (Dubravlagis) vangilaagris. 1956. aasta sügisel vabastati Ester Potisepp, Henn Roode ja teised kaaslased ennetähtaegselt ja rehabiliteeriti. 
 
„"Ilmselgelt oli "üliõpilasgrupi" vangipanek mõeldud intelligentsi ja esmajoones kunstnike hirmutamiseks. ... Tõenäoliselt oli see aktsioon üks osa Pariisi koolkonna traditsioone järgiva kunsti(õpetuse) kompromiteerimise kampaanias, mis viiski iseseisva Tartu Kunstiinstituudi likvideerimiseni 1950. aasta lõpul."  “
Pöördunud kodumaale tagasi, Ester ja Henn Roode abiellusid (19. veebruaril 1957), peres sündis kaks tütart. Ester Roode jätkas koos abikaasaga õpinguid Tallinnas Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis, mõlemad lõpetasid selle 1959. aastal maalikunstniku diplomiga.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas Ester Roode kunstiõpetajana Tallinna Õpetajate Majas ja Tallinna Kultuuriülikoolis. Aastatel 1962–1978 õpetas ta maalimist ja joonistamist Tallinna Pedagoogilises Instituudis ning tegi illustraatorina kaastööd kirjastustele.
Aastast 1971 oli Ester Roode Eesti Kunstnike Liidu liige.
Maetud Tallinnas Metsakalmistule.

Teoseid

Esther Roode on tuntud eelkõige õlimaalitehnikas portreede ja akvarellitehnikas maastikumaalide poolest. Tema tuntumate tööde hulka kuuluvad Lisl Lindau portree aastast 1963 ja Rein Areni portree aastast 1969.
Näitustel debüteeris ta maalidega 1958. aastal. Elu jooksul õnnestus tal esineda kolme suurema isikunäitusega – aastatel 1971 ja 1975 Tallinna Kunstihoones ning aastal 1983 Tallinna Kunstisalongis. 1997 toimus isikunäitus galeriis La Galerie Passage Tallinnas. Ta osales regulaarselt akvarellistide aastanäitustel ja tema maalid olid sageli esindatud Riia akvarellitriennaalidel.
Ühena viimastest töödest tegi Esther Roode akvarelliseeria Eestimaa kirikutest. Arvukad Ida-Virumaa tööstusmaastikul valminud akvarellid on omandanud oma kunstikogusse Eesti Põlevkivimuuseum. Esther Roode loomingut on erakollektsioonides Eestis, Saksamaal, Kanadas, Rootsis, Belgias ja mujal.
Plaza Hotel

Plaza Hotel on New Yorgis Manhattanil Midtownis asuv 20-korruseline luksushotellist ja korterelamust kõrghoone Viienda puiestee ääres ning Grand Army Plaza väljaku kõrval Central Parki lõunanurga vahetus läheduses. See kuulub ettevõttele Sahara India Pariwar. Hoone varasem omanik oli aastatel 1988–1995 Donald Trump.
76 meetri kõrguse ja 122 meetri pikkuse ühe peeneima hotelli projekteeris arhitekt Henry Janeway Hardenbergh ja see valmis 1907. aastal. Arhitektuuriliselt on see ehitatud historitsistlikus prantsuse uurenessanslikus châteauesque-stiilis koos uusbaroksete beaux-arts ilmingutega. Hoone ehitus maksis 12,5 miljonit USA dollarit ja see avati 1. oktoobril 1907. 
See on New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjoni poolt määratud kaitsealuseks mälestusmärgiks (New York City Landmark) 1988. aastal. Lisaks kuulub see Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikusse Registrisse (National Register of Historic Places) ning on ka koos Waldorf-Astoriaga ainukesed hotellid, mis on saanud USA Rahvuslikuks Ajalooliseks Mälestusmärgiks (National Historic Landmark).
Hotell on populaarne ööbimispaik kuulsuste seas ja on olnud paljude filmide võttepaigaks.
Pindtugevus

Pindtugevus ilmneb detailide pindade kokkupuutekohtades. Pindtugevus avaldab vastupanu muljumisele.
Edward H. White

Apollo

1966. aasta märtsis määrati White esimese Apollo lennu vanempiloodiks. Teised meeskonnaliikmed olid komandör Gus Grissom ja piloot Roger Chaffee. Algselt plaaniti Apollo 1 lend sooritada 1966. aasta lõpus, aga viivituste tõttu pidi lend toimuma 1967. aastal.

Surm

27. jaanuaril 1967 olid Apollo 1 meeskonnaliikmed Saturn V kanderaketi tipus asunud Apollo juhtimismoodulis treeningul. Ootamatult puhkes moodulis tulekahju, mille tõttu jäid mehed moodulisse lõksu. Kuigi mehed jõudsid enne raadioside katkemist tulekahjust teatada ja häire anti kohe, sai kogu meeskond surma, sest White ei suutnud moodulis olnud kerge ülerõhu tõttu ust avada. Kui päästetöötajad ukse 5 minutit pärast põlengu algust avada suutsid, leiti White'i surnukeha keskmiselt istmelt ukse poole küünitamas.
Viti metsavahi tee

Viti metsavahi tee (registrinumber 11389) on kõrvalmaantee Harku vallas Vääna-Jõesuu külas. Tee pikkuseks on 1,7 km. 
Tee saab alguse Tallinna–Rannamõisa–Kloogaranna tee 18. kilomeetril Vääna-Jõesuu ja Viti küla piiril. Tee lõpeb Almare puhkemajade rajoonis.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga kolm truupi. Teele ei jää ühtegi bussipeatust.
Tee on 0,4 km ulatuses asfaltkattega, edasi jätkub pinnatud kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 500-1000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Adam Benzwi

Adam Benzwi (sündinud 1. veebruaril 1965 San Diego, California) on ameerika dirigent ja pianist. 
Benzwi on Berliini Kunstiülikooli (Universität der Künste Berlin) professor. 
Ta elab 1984. aastast Berliinis ning on Berliini Koomilise Ooperi (Komische Oper Berlin) dirigent ja mitme lavastuse muusikaline juht.
On teinud koostööd selliste nimekate solistidega nagu Joyce DiDonato, Anne Sofie von Otter, Dagmar Manzel, Andrea Sawatzki, Walter Schmidinger, Ralf Wolter, Helmut Baumann, Gisela May, Angelika Milster, Désirée Nick, Angela Winkler, Judy Winter ja Daniela Ziegler.
Vorwerkeri kalmistu

Vorwerkeri kalmistu (saksa keeles Vorwerker Friedhof) on kalmistu Saksamaal Lübeckis. See on Lübecki kuuest kalmistust suurim. Kalmistu pindala on 53 ha.
Kalmistul on sektsioonid eri rahvuste esindajatele, kes hukkusid Esimese ja Teise maailmasõja ajal. Sektsioon on ka eestlastele: Lübecki eestlaste mälestusmärk.
Tartu valla muusikakool

Tartu valla muusikakool on muusikakool Tartu maakonnas Kõrvekülas ja Lähtes. Aastast 2014 on kooli direktor Ele Sonn.
Kool asutati 1998 Vello Volteini ja vallavanem Aivar Soobi eestvedamisel. Voltein oli kooli esimene direktor.
Koolis töötab 12 õpetajat ja koolis õpib 85-90 last.
SdKfz 9

Ajalugu

Saksa poolroomikveokite esmased kavandid tegi insener Ernst Kniepkamp Sõjaväe Autooskonnast (Wa Prüf 6) enne kui Natsionaalsotsialistlik Saksa Töölispartei 1933. aastal võimule tuli. Tema kavandid anti seejärel kommertsettevõtetele arendamiseks ja katsetamiseks.
Breslau (tänapäeva Wrocław) ettevõte Fahrzeug- und Motorenbau GmbH (FAMO) sai tellimuse valmistada 18 tonnine roomikutega veduk. Esimene prototüüp FM gr 1 valmis 1936. aastal. See oli 7,7 meetrit pikka ja selle jõuallikaks oli 200 hobujõuline Maybachi HL 98 TUK mootor. Teine prototüüp F 2, eelmisest vaid detailides erinev, ilmus 1938. aastal. Lõplik tootmisesse läinud mudel F 3 valmis 1939. aastal. Sõja jooksul masina konstruktsiooni lihtsustati, et vähendada selle hinda ja säästa strateegilisi metalle. Mõnedel Tatra valmistatud masinatel oli viimase Tüüp 103 diiselmootor. Tankide väljatõmbamise lihtsustamiseks lisati sõja ajal masinate tagaossa suured sahad.

Kirjeldus

SdKfz 8 jõuallikas oli 12-silindriline vesijahutusega Maybachi 10,838 liitrine HL 108 bensiinimootor, võimsusega 270 hobujõudu. Sellel oli ZF-i sünkroonkäigukast nelja edasi ja ühe tagurpidikäiguga. Bensiinipaake oli kaks: üks 90 liitrine ja üks 230 liitrine.
Masina juhtimiseks kasutati nii esirattaid kui roomikuid. Süsteem oli nii üles seatud, et laugetes kurvides kasutati ainult rattaid, kuid roomikutele hakati pidureid rakendama vastavalt sellele, kui palju rooli pöörati. Roomikute vedaval rattal oli tavapärasemate hammaste asemel rullikud. Kuus maanteeratast oli kinnitatud pöördkäppade külge ja kasutasid torsioonvedrustust. Tagumist tugiratast kasutati roomiku pingutamiseks. Esiratastel olid lehtvedrud ja amortisaatorid.
Kere esiosa oli kõigil mudelitel ühesugune. Ees oli kaks pingirida: üks juhile ja juhi abile ning teine meeskonnale. Suurtükivedukitel oli taga veel kaks lisapingirida suurtükimeeskonnale. Kaubavedukitel oli selle asemel kaks suletavat panipaika. Kõige taga oli lastiruum. Tuuleklaasi sai alla klappida või üldse ära võtta. Meeskonnaruumile sai kokkuvolditava presentkatte peale tõmmata ja tuuleklaasi külge kinnitada.
SdKfz 9 suutis järel vedada kuni 28 tonnist koormat. See oli piisav keskmiste tankide, nagu PzKpfw IV, puhul, kuid raskemate tankide nagu Panther, Tiger I ja Tiger II jaoks jäi seda väheks. Liikumisvõimetuid masinaid sai transportida ka madala järelhaagise SdAnh 116 abil.

Tootmine

Plauenis paiknev Vomag hakkas SdKfz 9-t tootma 1940. aastal ja sõja viimastel aastatel toodeti neid ka Tatra tehases. 855 masinat oli olemas 20. detsembril 1942, 643 toodeti 1943. aastal ja 834 1944. aastal. Kokku ehitati umbes 2500 masinat.
Karbimadala tulepaak

Karbimadala tulepaak (ka Karbimadala alumine tulepaak) on tulepaak Soome lahes Karbimadalal.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 59° 33′ 0″ N, 24° 58′ 15″ E.
Varem moodustas sihi Tammneeme päevamärgiga, mis oli sihi ülemine märk.
Jürgen Ligi

Riigikogu liige

Alates 2. aprillist 2007 oli ta XI Riigikogu liige ja alates sama aasta 17. aprillist Riigikogu rahanduskomisjoni esimees.

Kaitseminister

10. oktoobrist 2005 kuni 5. aprillini 2007 oli ta kaitseminister Andrus Ansipi esimeses valitsuses. 
Jürgen Ligi pooldab elukutselise kaitseväe loomist Eestis.

Rahandusminister

Jürgen Ligist sai Eesti rahandusminister 2009. aasta juunis. Rahvusvaheline majandusväljaanne Emerging Markets nimetas Jürgen Ligi areneva Euroopa 2010. aasta parimaks rahandusministriks.
Rahandusministrina juhatas Jürgen Ligi valitsuskomisjoni rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamist puudutavate küsimuste lahendamise koordineerimiseks. Selle komisjoni protokollid näitavad, et komisjoni esimehena osales Ligi 18st koosolekust vaid kahel. Tänaseks on selgunud, et Danske Eesti üksusest liikus perioodil 2007–2015 läbi enam kui 200 miljardit eurot hämarat raha.
2011. aastal kandideeris ta Eesti Panga presidendi ametikohale.
2012. aastal võttis Jürgen Ligi korduvalt sõna seoses Reformierakonna rahastamisskandaaliga. Muuhulgas kritiseeris ta skandaali algatanud Silver Meikarit, Kaja Kallase blogisissekannet Riigikogu liikmete eetikakoodeksi teemal ja meeleavaldusi korraldanud kodanikuliikumist "Aitab valelikust poliitikast". Ligi sõnavõtud pälvisid omakorda ohtralt kriitikat.
22. oktoobril 2014 avaldas Jürgen Ligi Facebookis postituse, milles nimetas sotsiaaldemokraadist haridus- ja teadusministrit Jevgeni Ossinovskit "sisserändaja pojaks roosast erakonnast." Seda kritiseerisid teravalt paljud poliitikud ja avaliku elu tegelased. Järgmisel päeval Ligi vabandas ja hiljem kustutas ka oma furoori tekitanud postituse. Avalikkuse ette toodi ka see, et Ossinovski oli varem nimetanud Ligit "ebaadekvaatseks Napoleoni kompleksiga teismeliseks tatikaks, kes pole küps olema minister." 26. oktoobril 2014 esitas Jürgen Ligi seoses oma postitusega peaminister Taavi Rõivasele palve rahandusministri kohalt tagasiastumiseks. Peaminister Rõivas teatas, et Ligi tagasiastumispalve presidendile esitamisega ta ei kiirusta. 3. novembril lahkus Ligi ametist.

Haridus- ja teadusminister

8. aprillist 2015 kuni 12. aprillini 2016 oli Jürgen Ligi Taavi Rõivase teises valitsuses haridus- ja teadusminister.

Isiklikku

Jürgen Ligi on Herbert Ligi poeg ja Priit Ligi vend. Tema vanaisa oli akadeemik Harri Moora ja vanaema Aliise Moora. Tema tädi on geograaf Ann Marksoo. Tema õde, poetess Katre Ligi on abielus Hando Runneliga. Jürgen Ligi on sugulane Juhan Viidingu ja Indrek Tarandiga.
Ligil on kaks poega Sander ja Rasmus.
2015. aasta algul sai Ligi kiiruseületamise eest 120 eurot trahvi, kuna sõitis 90 alas kiirusega 113 km/h. Ligi vabandas Facebookis.
Sisemise Tarkuse Festival

Sisemise Tarkuse Festival on Tallinna Teeninduskoolis toimuv alternatiivmeditsiini festival.
Festival kasvas välja 'Sisemise Tarkuse Päevadest. 2019 toimub 14. Sisemise Tarkuse Festival.
Kullamäe maastikukaitseala

Kullamäe maastikukaitsela on maastikukaitseala Viljandi maakonnas Viljandi vallas Jakobimõisa külas. Kaitseala pindala on 5,4 ha.
Kaitseala eesmärk on kaitsta Tarvastu jõe kaldal asuvat Kullamäe liivakivipaljandit, seal asuvaid Kullamäe koopaid ning neid ümbritsevat maastikku.
Kaitseala loodi 1964. aastal Kullamäe liivakivipaljandi kaitseks. 1998. aastal laiendati kaitseala paljandi, koobaste ja ümbritseva maastiku tõhusamaks kaitseks.
Kullamäe maastikukaitsela kuulub Kullamäe loodusala nime all Natura 2000 kaitstavate alade võrgustikku.
Kammerkoor Collegium Musicale

Kammerkoor Collegium Musicale on Eesti kammerkoor, mis tegutseb aastast 2010.
Koori repertuaar ulatub vanamuusikast nüüdismuusikani, erilisel kohal on eesti heliloojate looming. 
Koori asutaja ja dirigent on Endrik Üksvärav. 
Koor on pälvinud kahel korral tiitli "Aasta koor" (2011 ja 2014). 
2017. aasta sügisel võitis kammerkoor Collegium Musicale EBU rahvusvahelise koorikonkursi "Let the Peoples Sing" täiskasvanute kategoorias ja kogu konkursi Grand Prix koos rändauhinnaga Silver Rose Bowl. Euroraadio vahendusel sai konkursi finaalist osa kokku üle 2 miljoni raadiokuulaja Euroopas.
Paul Ruudi Kergemuusikakoor

Paul Ruudi Kergemuusikakoor on Tallinnas tegutsev laulukoor.
Koori asutas 1970 Paul Ruudi. Ruudi oli pikka aega ka koori peadirigent.
Akronüüm

Akronüüm (vanakreeka sõnadest ἄκρος (akros) 'äärmine' ja ὄνυμα (onyma) 'nimi') on sõnana häälduv ühend, mis on moodustunud mitme sõna algustähtedest.
Näiteks EKI – Eesti Keele Instituut.
Peoleo

Levila

Peoleo on pesitsusajal laialt levinud Euraasias – mandri läänerannikust kuni Lääne- ja Kesk-Aasiani.
Peoleo on rändlind Euroopas ja Lääne-Aasias, talvitab troopilises Aafrikas. Eestisse saabub ta maikuu keskpaiku, lahkub augusti keskel või kuu teisel poolel. 
Peoleo rändab üksi või paarikaupa.
Eestis on peoleo üsna üldlevinud harilik haudelind, kelle arvukust hinnatakse 30 000 – 50 000 paarile .

Välimus

Peoleo on rästa suurune, kuid saledam. Keha pikkus 23–30 cm, mass 62–83 g. Lend on kiire ja lainjas. Maapinnal kulgeb ta kohmakalt hüpeldes.   
Peoleo teise kalendriaasta isaslind sarnaneb emaslinnuga, kuid ta on kollakama alapoole ja kontrastsema saba mustriga. Enamik emaslinde on rohekad, kollase päranipuala, tumedate tiibade ja heledama alapoolega. Eredama sulestikuga emaslinnud sarnanevad vanade isaslindudega, kuid neil pole noka ümbruses musta värvust.

Elupaik ja pesitsemine

Peoleo elab vanades lehtmetsades, kasesaludes, puisniitudel, parkides ja kuivades männikutes. Suurtes metsades eelistab ta pesitseda servaosas või raiesmikel.  
Peoleo ehitab kõrgele puu otsa, tavaliselt kahe oksaharu vahele rippuva pesa. Täiskurna kolme kuni viie munaga leidub juuni keskel. Pojad saavutavad lennuvõime juuli teisel poolel ja seejärel hulguvad pesakonnad lalalt ringi.

Toitumine

Peoleo on peamiselt putuktoiduline, kuid sööb ka marju ja puuvilju. Ta oskab putukaid õhust püüda nagu kärbsenäpp.
Zielona Góra ülikool

Zielona Góra ülikool (poola keeles Uniwersytet Zielonogórski) on ülikool Poolas Zielona Góras.
Ülikool asutati 2001, kui ühinesid Zielona Góra pedagoogikaülikool ja Zielona Góra tehnikaülikool.
Ülikoolis õpib üle 11 000 üliõpilase.
Hendersoni saar

Hendersoni saar on asustamata saar Vaikse ookeani lõunaosas koordinaatidega 24° 21′ S, 128° 19′ W. Asub umbes 200 km kaugusel nii Pitcairnist kui Oeno atollist ja 360 km kaugusel Ducie atollist. Kuulub Suurbritannia meretaguste alade hulka kuuluva Pitcairni koosseisu. Saare pindala on 37,3 km ja selle moodustab ookeanist kuni 33 m kõrgusele väljaulatuv koralse päritoluga lubjakivipangas. Saarel puudub alaline magevee varu. Saarel kasvab 9 endeemset taimeliiki ja elab 4 endeemset linnuliiki.

Ajalugu

Euroopale avastas saare arvatavasti 26. jaanuaril 1606 Portugali meresõitja Pedro Fernandes de Queirós, kes andis selle nime: San João Baptista. Uuesti leiti saar 1819. aastal Briti laevakapteni James Hendersoni poolt, kelle järgi sai saar ka oma tänapäevase nime.
1820. aasta detsembris sattus saarele kašeloti poolt uputatud Ameerika vaalapüügilava Essex meeskond. Nad veetsid saarel umbes nädala, mille järel enamus mehi otsustas paatidel saarelt lahkuda. Saarele jäänud kolm meest päästeti peale seal veedetud 107 päeva 1821. aasta 18. aprillil.
Arheoloogilised uurimised on kinnitanud, et saar oli asustatud umbes 800 kuni 1000 aastast meie aja järgi kuni umbes 16. sajandini. Leidude järgi on kindlaks tehtud, et saare elanikel oli pidev kaubavahetus piirkonna teiste saartega nagu näiteks Mangarevaga.
1988. aastal võeti saar UNESCO maailmapärandi nimistusse sealse linnustiku ja puutumatute fosfaadivarude tõttu.
Hermamäe mõis

Hermamäe mõis (ka Härmamäe mõis; saksa keeles Hermannsberg) oli rüütlimõis Vaivara kihelkonnas Virumaal.
Giuseppe Mercalli

Giuseppe Mercalli (21. mai 1850 – 19. märts 1914) oli itaalia geoloog.
Mercalli tegeles eelkõige endogeensete geoloogiliste protsesside uurimisega. Tema tuntuim töö on 1883. aastal loodud Mercalli skaala, mida seniajani kasutatakse  maavärina tekitatud purustuste visuaalseks hindamiseks. Mercalli lõi ka vulkaanipursete klassifikatsiooni, mis põhineb tuntud vulkaanidele iseloomulikul käitumisel.
Endogeensed protsessid

Endogeensed protsessid on geoloogilised protsessid, mille liikumapanevaks jõuks on Maa  siseenergia.
Maa siseenergia on pärit radioaktiivsete isotoopide lagunemisest või aine liikumisest ja sellega seotud hõõrdel eraldunud soojusest. Suur osa Maa sisesoojusest on ka relikt nn Suure pommitamise aegadest.
Endogeensed protsessid töötavad vastu reljeefierinevusi vähendavaile eksogeenseile protsessidele, mida põhjustab päikeseenergia. 
Endogeensed protsessid on näiteks mäestike teke, vulkaanipursked, maavärinad ja mandrite triiv.
Rakvere lahing (1268)

Rakvere lahing oli 18. veebruaril 1268 Kunda jõe (Kegola jõgi) ääres toimunud lahing Novgorodi ja teiste vene vägede ning Taani, Liivi ordu ja Tartu piiskopi vägede vahel. Lahingus said mõlemad pooled suuri kaotusi ja lahing lõppes sellega, et taanlased ja sakslased pidid taanduma Rakvere linnusesse. Lahingus hukkus teiste seas Tartu piiskop Alexander.
Johann Kohsen

Johann(es) Kohsen (allikates perekonnanimena ka Koß, Cohsen, Cosen; 23. aprill 1628 Tallinn – 23. november 1680 Tallinn) oli Eestimaa vaimulik.
1653 kutsuti ta Kuusalu pastoriks ja 1653 asus seal ka ametisse.
1669 sai ta Tallinna linnakonsistooriumi assessoriks.