google/wiki40b huggingface dataset:
Varssavi

Nimi

Varssavi poolakeelne nimi tähendab 'Warszile kuuluv'. Warsz on lühend slaavipärasest mehenimest Warcisław. Samast mehenimest pärineb ka Wrocławi nimi.
Rahvaetümoloogia järgi olnud Wars sealkandis elanud kalur ning Sawa Vislas elanud näkk, kes temasse armus, ja hiljem abikaasa. Nende kahe nimedest tulnudki "Varssavi".
Tänapäevaks on selgunud, et Warsz oli 12. või 13. sajandil elanud aadlik, kellele kuulus tänapäeva Mariensztati asumis olnud küla.

Asukoht

Varssavi asub Poola idaosa keskel ja Masoovia tasandiku keskel Visla jõe mõlemal kaldal 300 km põhja pool Karpaatidest ja 260 km kagu pool Läänemerest. Saksamaa pealinnast Berliinist asub ta 523 km idas.
Keskmiselt asub linn 100 m kõrgusel merepinnast. Madalaim koht asub linna loodeservas Visla paremal kaldal 75,6 m kõrgusel. Kõrgeim koht Visla vasakul kaldal jääb Redutowa bussidepoo alale Wola linnaosas ja on 115,7 m kõrgusel. Kõrgeim koht Visla paremal kaldal asub linna idapiiril Wesoła linnaosas Groszówkas ja on 122,1 m kõrgusel. On kõrgemaidki künkaid, aga need pole looduslikud, vaid inimeste rajatud, näiteks Varssavi ülestõusu küngas (121 m) ja Szczęśliwice küngas (138 m).

Kliima

Varssavi asub parasvöötmes merelise ja mandrilise kliima piiril. Kliima on umbes samasugune kui Lääne-Eesti saartel, ainult pisut kuivem ja suvel pisut soojem.
Aastane keskmine õhutemperatuur on +8,2 °C. Kõige soojemad kuud on juuli (+19,3 °C) ja august (+18,3 °C). Kõige külmemad kuud on jaanuar (−3,0 °C) ja veebruar (−2,3 °C).
Kõige kõrgemad absoluutsed temperatuurid on registreeritud augustis (+36,4 °C) ja juulis (+36,0 °C). Kuid ka jaanuaris on mõõdetud +12,5 °C ja veebruaris +15,9 °C.
Kõige madalamad absoluutsed temperatuurid on registreeritud jaanuaris (−30,7 °C) ja veebruaris (−30,4 °C). Kolmel suvekuul ei ole kunagi öökülma täheldatud. Juuli absoluutne miinimum on +4,2 °C ja augustis +2,0 °C.
Aastane keskmine sademete hulk on 495 mm. Suvel sajab rohkem kui talvel. Kõige sademeterohkemad kuud on juuli (73 mm) ja august (63 mm), kõige kuivemad jaanuar (21 mm) ja märts (24 mm). Seevastu õhuniiskus on talvel suurem: aastane keskmine on 76%, detsembris 86% ja veebruaris 82%, aga mais 67% ja juunis 68%. Igal kuul sajab aastas keskmiselt 12–14 päeval, eranditeks jaanuar (15) ja detsember (16).
Aastas paistab päike keskmiselt 1571 tundi, kõige rohkem juunis (237) ja juulis (226), kõige vähem detsembris (25) ja novembris (39 tundi).

Linnaosad

Varssavis on 18 linnarajooni: Bemowo, Białołęka, Bielany, Mokotów, Ochota, Praga Południe, Praga Północ, Rembertów, Śródmieście, Targówek, Ursus, Ursynów, Wawer, Wesoła, Wilanów, Włochy, Wola, Żoliborz.
Śródmieście (poola keeles 'kesklinn') on tähtsaim linnaosa.
SS Robot

Ajalugu

Aasta oli 2009 sügis, ühes Tartu prooviruumis tuldi kokku selleks, et mängida SS Roboti nime all linti üks lugu ja minna laiali. Looks oli Masu. See räägib JOKK- poliitikute ja "ärimeeste" omavahelistest suhetest. Pisut pragmaatiliseks peetud tekstiga lugu lõppeb tavainimese jaoks siiski positiivse noodiga: "...neil on läind, kuid meil on alles."
Kummalisel kombel ei mindud laiali. Vahepealsete aastatega Eesti poliitilisel ja sotsiaalpoliitilisel maastikul toimuvast tekkinud frustratsioon nõudis väljundit, Kolba tekstid löödi käigu pealt koos riffidesse ja sündis EP "Pidurdusjälg taevas". Bändi esimene kauamängiv "Õnne Kõigile Tasuta" sündis 2017 aasta septembris.
Euroinsener

Euroinsener (inglise European Engineer, lühendatult Eur Ing või Eur-Ing) on kõrge kvalifikatsiooniga Euroopa riikide (sealhulgas Eesti) inseneridele antav kutsetunnistus. 
Eestis on euroinsenere nimetatud alates 1998.
Miko Haljas

Miko Haljas (sündinud 20. jaanuaril 1967) on Eesti diplomaat.
Miko Haljas lõpetas 1994. aastal Tallinna Tehnikaülikooli keemiainsenerina. 1995. aastal lõpetas ta Eesti Diplomaatide Kooli. Ta on täiendanud end Clingendaeli Rahvusvaheliste Suhete Instituudis Haagis (lõpetas 1998) ja NATO Kaitsekolledžis Roomas (lõpetas 2003). 
Aastatel 1995–2016 töötas Miko Haljas välisministeeriumis. Ta alustas diplomaadikarjääri lauaülemana, töötas seejärel 1999–2002 teise sekretärina Eesti saatkondades Soomes ja Ameerika Ühendriikides. Aastatel 2003–2006 töötas Haljas välisministeeriumi julgeolekupoliitika büroos. Seejärel oli ta 2006–2010 suursaadik Ungaris, Horvaatias ja Sloveenias, 2010–2012 välisministeeriumi poliitikaosakonna peadirektor, 2012–2016 suursaadik Türgis, Aserbaidžaanis ja Liibanonis.
1. veebruarist 2016 kuni 1. märtsini 2017 oli Haljas kaitseministeeriumi kaitsepoliitika asekantsler.
Kaitseministeeriumist suundus Haljas tagasi välisministeeriumisse, kus ta oli aastatel 2017–2019 julgeolekupoliitika ja transatlantiliste suhete büroo juhataja. Mais 2019 nimetati ta suursaadikuks Egiptuses, oktoobris 2019 ühtlasi suursaadikuks Jordaanias ja Liibanonis. Egiptuses asus ta ametisse ja andis oma volikirjad üle augustis 2019.
Miko Haljas on abielus. Ta valdab eesti, inglise, vene ja soome keelt.
Transpordilaev

Transpordilaev on peamiselt sõjalise otstarbega vedudeks valmistatud või kohandatud sõjalaev-abilaev.
Transpordilaevaks võidakse nimetada kalalaeva liiki, mis veab väljapüügiga tegelevatelt laevadelt või paatidelt veekogul vastu võetud kala või muid ande sadamasse.
Harvem nimetatakse transpordilaevaks tsiviilotstarbelisteks vedudeks mõeldud ja riigiasutusele kuuluvat laeva.

Sõjaväe transpordilaevad

Suurte mastaapidega sõdade käigus on paljud senised kaubalaevad või reisilaevad mobiliseeritud või rekvireeritud merevägede koosseisu transpordilaevadeks. Sageli on neile sel puhul paigaldatud ka enesekaitseks relvastust ja täiendatud laevameeskonda sõjaväelastega. Samuti on transpordilaevu värvitud kaitsevärvi halliks sarnaselt teiste sõjalaevadega.
Transpordilaev võib olla spetsiaalselt ehitatud või ette valmistatud laskemoona (lahingumoona) veoks.
Leevi mõis (Võnnu)

Leevi mõis (saksa keeles Lewiküll) oli Vastse-Kuuste mõisa kõrvalmõis Võnnu kihelkonnas Tartumaal.
Agronoomia (ajakiri)

Agronoomia oli Eestis aastail 1921–1940 ilmunud põllumajanduslik ajakiri. Selle ingliskeelne määratlus oli Estonian Journal of Agricultural Science ja saksakeelne Zeitschrift für Landwirtschaft. Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi ajakiri Agraarteadus on Agronoomia järjepidevuse kandja.
Ajakirja andsid välja Eesti Agronoomide Selts ja Akadeemiline Põllumajanduse Selts (toona Akadeemiline Põllumajanduslik Selts). Hiljem ka Riikliku Katseasjanduse Nõukogu ja Agronoomide Koja häälekandja. Aastaid oli ajakirja vastutav, hiljem peatoimetaja õpetatud agronoom Jaan Mets. Toimetusse kuulusid veel Ants Käsebier, J. Mägi, Elmar Roger ja N. Rootsi. 
Peamiselt avaldati teadustöid ja referaate agraarökonoomika, loomakasvatuse ja taimekasvatuse kohta. Teadustööde juures ilmusid saksa- või ingliskeelsed kokkuvõtted. Hilisemate aastakäiku puhul olid teadustöödel ka võõrkeelsed pealkirjad. Kirjutises avaldatud andmete eest vastutas iga kaastööline oma täie nimega. 
Samuti avaldati Agronoomias nii Agronoomide Koja kui ka Akadeemilise Põllumajandusliku Seltsi kroonikat ja personaalia teavet. 
Kroonikate kõrval leiab ajakirjasabadest teavet nii uudissõnade kui ka seltsi liikmete kohta. Ajakiri avaldas ka põllumajanduse seotud reklaami.
Ajakirja peatoimetus asus 1920-ndatel Tartus aadressil Holmi 12. 
1938. aastal oli tellimishind 4 kr. 12 numbrit, 2 kr. 25 s. 6 numbrit. 1926. aastal oli tellimishind 350 marka aastas, 175 marka poolaastas. 
Ajakirja trükiti Tartus O/Ü "Ilutrükk" trükikojas.
Arthur Sillard

Arthur Sillard (kuni 1940. aastani Artur Smironin; 16. jaanuar 1893 Käru, Järvamaa – 13. märts 1967 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1940).
Ahja kalmistu

Ahja kalmistu on kalmistu Võnnu kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Ahja alevikus Põlva vallas Põlva maakonnas. Kalmistu jääb Ahja mõisa südamest linnulennult umbes 900 meetri kaugusele läände.

Ajalugu

Kalmistu rajasid Ahja mõisa tollased omanikud Braschid 1884. aastal. Kalmistu rüüstasid 1919. aastal punased, sellele mõisa-ajal maetute üldarv ei ole teada. 
Kalmistu võeti 1932. aastal uuesti kasutusele ümbruskonna kalmistuna ning seda on hiljem laiendatud. Kalmistu on tänapäeval korras ja hooldatud ning selle valdaja on Põlva vald.

Kalmistu kabel

Kalmistu lääneosas paikneb kabel. See on ehitatud kabeli kohta harvaesinevalt juugendstiilis ning on tänapäeval hooldatud ja korras.
Jonathan C. Howard

Jonathan Charles Howard (sündinud 24. juunil 1943) on Briti immunoloog ja geneetik, kes 1994. aastast töötab välismaal.
Ta on 2011. aastast Kölni Ülikooli emeriitprofessor ja 2012. aastast Lissaboni külje all asuva Gulbenkiani Teadusinstituudi direktor. Tema peamised uurimisvaldkonnad on immunoloogia, geneetika, rakubioloogia ja viroloogia.

Haridustee ja töökäik

Ta lõpetas 1964. aastal Oxfordi Ülikooli bakalaureusekraadiga zooloogias ja kaitses 1969. aastal Oxfordis doktorikraadi immunoloogias väitekirjaga "Cellular Aspects of Antibody Formation".
Ta töötas aastatel 1971–1977 Pennsylvania Ülikoolis järeldoktorina, abiprofessorina ja kaasprofessorina. Seejärel naasis ta kodumaale ja töötas South Cambridgeshire'is asuvas Babrahami Instituudis; aastatel 1986–1994 juhtis seal immunoloogia osakonda. Alates 1994. aastast töötab ta välismaal: aastatel 1994–2011 oli ta Kölni Ülikooli geneetika instituudis rakugeneetika professor (emeriteerus 2011) ja 2012. aastast töötab ta Portugalis Oeirases (Lissaboni ringkonnas) asuvas Gulbenkiani Teadusinstituudi direktorina.
Leenilaiud

Leenilaiud on kaks laidu Saare maakonnas Muhu vallas Lõpemeres. KNABis nimetatakse neid nimedega 1. Leenilaid ja 2. Leenilaid.
Petrašiūnai

Ajalugu

Linnaosa alal asus varem mitu küla. XVIII sajandil mainiti kirjalikes allikates Petrašiūnai mõisa ja küla. Hiljem asusid seal Žemieji Petrašiūnai ja Aukštieji Petrašiūnai külad, samuti kuulus selle alla Pažaislise kloostri juures asunud Varniai (küla ise ujutati Kaunase veehoidla rajamisel üle). Asustus ise on selles piirkonnas varasem, Žemieji Petrašiūnai külas asub muinasaegne asulakoht, mida aastail 1920–1941 arheoloog K. Jablonskise eestvedamisel ka uuriti. XX sajandi alguses kuulus see ala Pažaislise valda, Leedu isesseisvumisel hakkas see kuuluma aga Petrašiūnai valda.
Aastal 1930 ehitati sinna soojuselektrijaam, aastal 1932 aga paberivabrik. Aastal 1934 rajati sinna katoliku kirik, mille juurde ehitati ka kinosaal. Aastal 1937 valmis sealne raamatukogu. Aastal 1941 rajati linnaosa aladele ka Petrašiūnai kalmistu.
Kaunasega liideti see piirkond aastal 1946, seejärel hakkas Petrašiūnai kujunema tööstuspiirkonnaks. Aastal 1959 rajati sinna metallurgiatööstus, aastal 1960 valmis Kaunase hüdroelektrijaam.
Aastal 1994 rajati Petrašiūnai seltsimaja, mis oli esimene seltsimaja Leedus. Aastal 1997 alustas tööd sealne ehituskool. Aastal 2008 hakati ehitama linnaosa läbivat uut raudteed, mis ehitati selleks, et rongid saaksid Kaunase raudteejaama läbimata läbi linna sõita. Raudtee ise valmis aastal 2010.
Futuna keel

Fonoloogia

Futuna keeles on 5 vokaalfoneemi (a, e, i, o, u) ja 11 konsonantfoneemi. Vokaalid võivad olla pikad või lühikesed.
Kristlik muusika

Idakiriku muusika

Kristlik liturgiline muusika sündis koos kristlusega Lähis-Idas ning sealsete rahvaste muusika on aluseks nii Ida kui ka Lääne kirikulaulule. Nii Idas kui ka Läänes puudus ühtne liturgia, ent Idas polnud ka ühtset liturgilist keelt. Kasutati rahvuskeeli ning igas piirkondlikus kirikus kujunes välja omapärane laulutraditsioon. Eristatakse süüria, bütsantsi, kopti (kristliku Egiptuse), abessiinia (Etioopia) ja armeenia kirikut. Lääne-Euroopal olid tihedaimad kontaktid kahe esimesega.

Läänekiriku muusika

Läänekirik ei tundnud 1. aastatuhandel ühtset liturgilist muusikat. Kristluse algaegadel ei olnud Rooma keskvõim kuigi tugev ja suhteliselt iseseisvates piirkondades kujunesid ühtse põhiplaani alusel erinevad liturgiatüübid: Vana-Rooma liturgia, Milano liturgia, Vana-Hispaania liturgia, Vana-Gallia liturgia. 
Meloodiad olid tugevalt seotud oma regiooni folklooriga ning elasid veel ka ise "rahvalaululist" elu. Nad olid pidevas muutumises, musitseerimise juurde kuulus improviseerimine. Nende meloodiate täpne fikseerimine kirjas olnuks loomuvastane. Noodikirja tekkimine tähistab uut tüüpi muusikakultuuri algust. Laguneb muusika ja sõna algne ühtsus ning algab muusika kui kunsti iseseisvumine.
Lääne kirikumuusika sündi seostatakse sümboolselt püha Ambrosiusega. Ambroosius pani aluse milano liturgiale, mis koos omapärase lauluvaraga on tänaseni kasutusel Milanos ja mõnel pool Lõuna-Alpides. Milano liturgilist laulu nimetatakse alates 9. sajandist ambroosiuse lauluks.
Kolm Õde

Kolm Õde on 15. sajandil rajatud ja 19. sajandil ümber ehitatud hoonerühm Tallinnas, Pikk tänav 71/ Tolli tänav 2.
Esimesed andmed majadest praeguse Kolme Õe asukohal pärinevad 1362. aastast. 19. sajandil ja 20. sajandil kuulusid hooned Kochide kaupmehesugavõsale: Andreas Christian Kochile, Oskar Kochle ja Hans Joachim Kochile.  Kultuurimälestis nr 3054.
Algselt kaupmeheelamuteks ehitatud majades asub alates 2003. aastast samanimeline hotell. 2003. aastal renoveeritud hooned tunnistas Tallinna Kultuuriväärtuste Amet 2004. aasta kevadel Tallinna kõige paremini korda tehtud vanaks majaks. Sisetööde käigus avastati hoonekompleksist ka laemaalingud.
Triin Olvet

Triin Olvet (sündinud 1970) on eesti tõlkija, toimetaja ja ajakirjanik. 
Ta on kirjastuse Argo raamatusarja "Elav teadus" toimetaja.
Heidemarie Stefanyshyn-Piper

Haridus

Stefanyshyn-Piper õppis Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis masinaehitust. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta USA mereväes sukeldujana. 1996. aastal valis NASA ta astronaudikandidaadiks. Tal on kapteni auaste.

Töö

Stefanyshyn-Piperi esimene missioon oli 2006. aastal kosmosesüstiku Atlantis lend STS-115. Temast sai 8. naine, kes on käinud avakosmoses. 2008. aastal osales ta lennul STS-126. Ta viibis korduvalt avakosmoses, remontides rahvusvahelist kosmosejaama. Ühtekokku viibis ta avakosmoses 33 tundi ja 42 minutit. Kahe kosmoselennu kogukestus oli 27 päeva 15 tundi ja 36 minutit.
2009. aastal lahkus ta NASAst ja naasis tööle mereväkke (Naval Sea Systems Command).

Tuntus

18. novembril 2008 sai ta tuntuks sellega, et kaotas tööriistakasti kosmosesse. See ei olnud korralikult kinnitatud ja lendas minema, kui kosmonaudi tähelepanu oli mujal. Tööriistakast liikus Maa-lähedasel orbiidil kosmoseprügina ja oli teleskoobiga jälgitav kuni 2009. aastani, mil see atmosfääri langes ja seal ära põles.

Isiklikku

Tema vanemad olid immigrandid: isa Mihhailo oli Galiitsiast pärit ukrainlane, kes teise maailmasõja ajal küüditati Saksamaale tööteenistusse, ema Adelheid oli sakslane, kes abiellus Mihhailoga ja tuli temaga pärast sõda USAsse. Ema oli 2009. aastal veel elus, isa päritolu tõttu oskab naine ukraina keelt.
Ta on abielus Glenn Piperiga ja neil on poeg Michael. Ta elab koos abikaasaga Washingtoni osariigis.

Eesti külastamine

2018. aasta 8. oktoobril pidas ta oma töö teemadel avaliku lühiloengu Eesti Lennuakadeemias ja 12. oktoobril Tallinna Tehnikaülikoolis. Niisamuti on ta käinud esinemas teisteski Ida-Euroopa riikides.
Julius Taeker

Julius Taeker VR I/3 (16. november 1866 Tartu – 7. november 1923 Tallinn, sõjaväe Juhkentali haigemaja) oli Eesti sõjaväelane (veterinaarkolonel) ja loomaarst.
Oli üks kaheteistkümnest loomaarstist, kes osales Eesti Loomaarstide Seltsi (alates 1927. aastast: Eesti Loomaarstide Ühing) asutamise ettevalmistamisel ja hiljem ka asutamisel. Valiti 1920. aastal Eesti Loomaarstide Seltsi eestseisuse poolt selle esimeseks esimeheks.

Elulugu

Tartus sündinud Taeker omandas üldhariduse Tartu Reaalkoolis ja immatrikuleeriti 17. augustil (ukj 29. augustil) 1885 riigi stipendiaadina Tartu Veterinaariainstituuti. 1892. aastal kaitses samas magistriväitekirja teemal "Odontogeneesi andmed sõralistel" (Zur Kentnis des Gebisses Ungulaten). Vahepeal töötas ka Turgai oblastis, kus tegeles veiste katku tõrjumisega.
Pärast magistrikraadi omandamist asus ta sama aasta suvel tööle piirkondliku loomaarstina Koktšetavi linnas Akmolinski oblastis. 1906–1916 töötas ta direktorina Omski Veterinaarvelskrite Koolis ning enne Eestisse naasmist 1918. aastal jõudis olla ametis ka Venemaa põllutööministeeriumi loomakasvatuse osakonnas.
Alates 1919. aastast töötas Eesti Vabariigi Sõjaväe Varustusvalitsuse loomatervishoiu osakonna abiülemana. Julius Taeker oli alates Eesti Loomaarstide Seltsi asutamisest (1919) kuni 1921 aasta detsembrini selle eestseisuse esimees, mil ta tervislikel põhjustel tollest ametist loobus. Aastal 1922. valiti ta Tartu Ülikooli loomaarsti teaduskonna anatoomia õppetooli professoriks, kuid loobus sellest teadmata põhjustel.
Julius Taeker suri südamerabanduse tagajärjel 7. november 1923 ja maeti 12. novembril vanale Maarja kalmistule Tartus.
Science

Science on eelretsenseeritav USA teadusajakiri. See on maailma kõige prestiižsem teadusajakiri. Ajakirja annab välja American Association for the Advancement of Science (AAAS). 
Ajakiri ilmub kord nädalas. Ajakirja peamine toimetuskolleegium asub Washingtonis.
Ajakirja esimene number ilmus veebruaris 1883.
Eesti Esitajate Liit

Eesti Esitajate Liit on üks Eesti loomeliitudest.
See on teose esitajaid ühendav organisatsioon, mille peamiseks tegevuseks on esitajate õiguste teostamine ja kaitsmine. Liit on asutatud 21. märtsil 2000.
Hambühren

Ajalugu

1944. aasta suvest kuni 1945. aasta veebruarini tegutses Hambührenis Bergen-Belseni koonduslaagri filiaal. Valvatuna SS personali poolt, sunniti umbes 400 naisvangi laiendama endist potasekaevandust ja paigaldama sinna rööbasteed, töid teostas firma Hochtief. Tunnelid olid ette nähtud Bremeni lennukitootja  Focke-Wulf maa-aluseks tootmispaigaks.
Muusikaajalugu

Muusikaajalugu (inglise keeles music history) on teadusharu, muusikateaduse aladistsipliin, mille uurimisvaldkonnaks on muusika ajalugu.
Biomagnifikatsioon

Biomagnifikatsioon ehk bioloogiline kuhjumine on suhteliselt püsivate keemiliste ühendite (näiteks raskmetallide, DDT) kontsentratsioonide järkjärguline suurenemine toiduahela madalamatest lülidest kõrgemate lülide suunas. Selle tagajärjel on enim püsivaid ühendeid akumuleerunud tippkiskjates, kes moodustuvad toiduahela viimase lüli.
Mõistega "biomagnifikatsioon" sarnaneb mõiste "bioakumulatsioon", mis tähendab püsivate keemiliste ühendite kogunemist mingil troofsustasemel oleva organismi kudedesse ta eluea jooksul.
Charles Taylor (filosoof)

Charles Margrave Taylor (sündinud 5. novembril 1931 Montréalis) on Kanada filosoof. Ta on pälvinud Kyōto auhinna ning Templetoni auhinna, ta on Kanada Ordu liige (CC), Quebeci Rahvusordu suurohvitser (GOQ) ja Kanada Kuningliku Seltsi liige (FRSC).
Taylor lõpetas 1952. aastal McGilli Ülikooli ajaloo erialal ning 1955. aastal Oxfordi Ülikooli politoloogia, filosoofia ja majanduse erialal. Ta kaitses Oxfordi Ülikoolis 1960. aastal magistrikraadi ning 1961. aastal doktorikraadi.
Charles Taylor töötab McGilli Ülikooli filosoofiaosakonnas. Tema uurimisteemade hulka kuuluvad poliitiline filosoofia, sotsiaalteaduste filosoofia, moraalifilosoofia, keelefilosoofia, tähendusteooriad, lääne poliitiline kultuur jm.
Ony Paule Ratsimbazafy

Ony Paule Ratsimbazafy (sündinud 3. jaanuaril 1977) on endine Madagaskari naiskergejõustiklane, 400 m jooksja.
1998. aasta Aafrika meistrivõistlustel sai ta pronksmedali ning valiti esindama Aafrikat 1998. aasta kergejõustiku maailmakarikavõistluste naiste 4×400 m teatejooksus. Koos Amy Mbacke Thiami, Tacko Dioufi ja Falilat Ogunkoyaga tuldi 7. kohale. 
Ratsimbazafy võistles 1999. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistluste ja 2000. aasta suveolümpiamängudel 4×100 m teatejooksus. Kummalgi korral eeljooksust edasi ei pääsetud, kuigi olümpiamängudel püstitati Madagaskari rekord 43.61.  
Ratsimbazafy isiklik rekord 400 m jooksus on 52,05, mille ta püstitas juulis 1998 Pariisis. See on ka 2008. aasta augusti seisuga ka kehtiv Madagaskari rekord.
Dapingi lade

Dapingi lade on ordoviitsiumi ladestu keskordoviitsiumi ladestiku vanem  globaalne ja kohati ka  regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Seda hakkas esimesena eristama Rahvusvaheline Stratigraafiakomisjon aastal 2005. Lade on nime saanud Dapingi küla  järgi Hiinas. Lademe alumist piiri määratleb  märgib konodont Baltoniodus triangularise esmakordne ilmumine Huanghuachangi piirpaljandis Yichangi linna lähistel Hubeis, lademe ülempiiri märgib graptoliit Undulograptus austrodentatuse esmakordne ilmumine  Huangnitangi piirpaljandis Changshani linna lähistel Zhejiangis. 
Dapingi lade lamab Flo lademel ja sellel lasub Darriwili lade. Lademe vanus on 471,8...468,1 miljonit aastat. Eestis vastab sellele Volhovi lade.
Suurbritannia regionaalses stratigraafias vastavad Dapingi lademele Fenni lade ja Whitlandi lade (mõlemad osaliselt), Põhja-Ameerikas Rangeri lade. Austraalias vastavad sellele Castlemaini lade ja Yapeeni lade, Siberis Kimai lade, Vahemere&Põhja-Gondwana piirkonnas Arenigi lademe ülemine osa. Hiina regionaalne stratigraafiline skeem kasutab nimetust Dapingi lade.
Zé Luís

José Luís Mendes Andrade (mängijanimega Zé Luís; sündinud 24. jaanuaril 1991 Fogol) on Roheneemesaarte jalgpallur, kes mängib Portugali kõrgliiga klubis Porto ründaja positsioonil.

Klubikarjäär

Ta alustas klubikarjääri 2009. aastal Portugali esiliiga klubis Gil Vicente. Hooajal 2010–11 oli ta juba klubi suurim värvakütt ning aitas klubil esiliiga võiduga jõuda kõrgliigasse. 2011. aasta juunis sõlmis ta lepingu Portugali kõrgliiga klubiga Braga. Hooajal 2012–13 võideti klubiga Portugali liigakarikas Taça da Liga. Hooaja 2013–14 veetis ta laenul Ungari kõrgliiga klubis Videoton.
2015. aasta juulist liitus Venemaa kõrgliiga klubiga Moskva Spartak. Hooajal 2016–17 tuli ta klubiga Venemaa meistriks. 2017. aastal võideti lisaks Venemaa superkarikas.
2019. aasta juulis naasis ta Portugali kõrgliigasse, sõlmides Portoga nelja-aastase lepingu.

Koondisekarjäär

Roheneemesaarte rahvuskoondises tegi ta debüüdi 24. mail 2010 sõprusmängus Portugali vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 6. septembril 2014 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Nigeri vastu.
Urve Tammsalu

Urve Tammsalu (aastani 1968 Urve Viitkin; sündinud 13. veebruaril 1948 Võrus) on Eesti sõudja.
Lõpetas 1966 Pärnu 1. Keskkooli. Töötanud OÜ-s HTM Konsult.

Isiklikku

Õde Ene Viitkin, aastast 1973 Ilison (14. mai 1952 Võrus), on tulnud 1969 kaheksapaadil NL-i noortemeistriks ja 1971 paarisaerulisel roolijaga neljapaadil Eesti meistriks.
Raawe mõis

Raawe mõis (Rāves muižiņa) oli suvemõis Lätis Riia linnas Sarkandaugava asumis. Mõisa peahoone asus praegusel Tvaika tänaval. Saksa keeles Raawe Gelegenheit.
Mõis rajati XVIII sajandi teisel poolel. Mõisa esimeseks omanikuks oli Ventspilsist pärit majaomanik Christian Konrad Raawe. Mõisa kõrval asus Raawe suhkruvabrik, üks esimesi suuri tööstusettevõtteid Riia linnas. Johann Christoph Brotze andmeil asus mõisa juures enne suhkruvabrikut laevatehas, aga mees oli mitmel põhjusel sunnitud sellest tegevusalast loobuma.
Mõis ja suhkruvabrik eksisteerisid kuni aastani 1829, mil vabrik oma töö lõpetas. Kogu selle aja oid need Raawede perekonna valduses.
Suhkruvabrik oli viie kuni seitsme korrusega suur ehitis, selle kõrval asus palkidest ühekorruseline mõisa peahoone. Tänapäevaks on Raawe mõisa hooned hävinud.
Indrek Koolmeister

Indrek Koolmeister (sündinud 25. juunil 1949) on Eesti jurist, endine riigikohtunik (halduskolleegium).
Ta lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna 1973. aastal ning jätkas samas kõrgkoolis õpinguid, kuni omandas õigusteaduste kandidaadi kraadi 1982. aastal. Aastail 1973–1985 töötas ta teaduste akadeemias teadusliku sekretäri ja vanemteadurina, 1985–1990 Tartu Ülikooli dotsendi ja kateedrijuhatajana, 1990–1991 Tartu linnavalitsuse ning 1991–1992 Tartu Maja õigusnõunikuna. Alates 2000. aastast on ta Tartu Ülikooli külalisprofessor.
Aastatel 1992–2003 juhtis Koolmeister advokaadibürood "Koolmeister ja Ko" ning töötas vandeadvokaadina. Vandeadvokaadina töötades kaitses ta kohtus teiste hulgas Andres Bergmanni.
6. mail 2003 nimetas Riigikogu Indrek Koolmeistri Riigikohtu liikmeks. Selle otsuse poolt oli 62 Riigikogu liiget, vastu 18 ja erapooletuks jäi 1 liige. Ta andis ametivande 8. mail 2003.
29. juunil 2018 läks ta pensionile.
KAIST

KAIST (varasema nimega Korea Advanced Institute of Science and Technology) on ülikool Lõuna-Koreas Daejeonis.
KAIST asutati 1971.
KAISTis õpib üle 10 000 üliõpilase (2013).