google/wiki40b huggingface dataset:
Jaakko Hallas

Jaakko Hallas (sündinud 12. septembril 1948) on eesti tõlkija, toimetaja ja usundiloo tundja.
Hallas on lõpetanud Tartu Ülikooli filoloogina. Ta töötas 2008–2011 TEA entsüklopeedia toimetuses humanitaarala (keeleteaduse, usundiloo ja filosoofia) toimetajana. Ta on ajakirjanduses avaldanud mitmeid arvamusartikleid, peamiselt usundiloo ja mütoloogia küsimustes.
Tema abikaasa on luuletaja Katrin Väli (Katrin Hallas).
Rita Tasa

Rita Tasa (3. detsember 1930 Viljandi – 16. juuli 2007) oli eesti tõlkija ja kirjandusteadlane.
Ta lõpetas 1957. aastal Tartu Ülikoolis saksa ja inglise filoloogia eriala ning 1965. aastal sai filoloogiakandidaadiks.
1957–1972 töötas Tasa TÜ-s saksakeelse kirjanduse õppejõuna, seejärel kuni 1984. aastani Tallinna Pedagoogilises Instituudis saksa ja maailmakirjanduse õppejõuna ning saksa keele kateedri juhatajana, alates 1979. aastast oli dotsent.
Tema tõlgitud autoritest on olulisemateks peetud Martin ja Robert Walser, Max Frisch, Friedrich Dürrenmatt, Peter Handke, Siegfried Lenz, Lion Feuchtwanger, Gerhart Hauptmann, Klaus Mann, Christoph Hein, Stefan Zweig, Joseph Roth ja Christa Wolf.
Ta koostas lugemikke, keeleõpikuid koolidele ja õppematerjale ülikoolile. Tasa oli Emakeele Seltsi ja 1994. aastast Eesti Kirjanike Liidu liige, 2000. aastal sai ta Austria Teaduse ja Kunsti I klassi teeneteristi.
Charles Ernest Overton

Charles Ernest Overton (25. veebruar 1865 – 27. jaanuar 1933) oli inglise päritolu biofüüsik ja farmakoloog.
Overton avastas, et mittepolaarsed ühendid läbivad rakumembraani kergemini kui polaarsed, millest ta oletas, et membraani koostises on lipiidid.
Ta on ka Meyer-Overtoni reegli avastaja.
Ta oli Charles Darwini kauge sugulane.
Aleksandr Blok

Elukäik

Bloki emaisa oli Peterburi ülikooli rektor Andrei Beketov. Isa, juuraprofessor Varssavis, hülgas pere varsti pärast poja sündi. Poiss kasvas oma ema suguvõsas boheemlaste seas. Esimesed luuletused kirjutas ta 5-aastaselt. Suved veetis ta vanaisa mõisas, millest 8 km kaugusel asus Dmitri Mendelejevi kodu. 1903 abiellus Blok Mendelejevi tütre Ljubov Mendelejevaga ja pühendas talle oma elu jooksul kaheksasada luuletust.
Aastal 1906 lõpetas ta Peterburi ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna.
Juba oma esimese luulekoguga tõusis ta vene sümbolismi silmapaistvaimaks esindajaks. Erinevalt paljudest filosoofidest ja kirjanikest saabus tunnustus väga kiiresti. Juba eluajal võrreldi teda Aleksandr Puškiniga ja 20. sajandi algust vene luules nimetati Bloki ajaks.
Tema loomingust kumab läbi suurte muutuste möödapääsmatus Venemaal, ent milles see seisnes, seda ta täpselt ei teadnud. Ta polnud kommunist, ent aktsepteeris Oktoobrirevolutsiooni ja keeldus emigreerumast.
Küberhügieen

Küberhügieen on käitumiste ja võtete jada kasutamisel loodud olukord, kus on hoolikalt läbi mõeldud nii inimese enda andmete kui ka asutuse või organisatsiooni andmete kaitsmine – seda võib vaadelda kui käitumismallide ja võtete kogumit, mille abil arvutite (ja üha enam ka muude Internetti ühendatud seadmete) kasutajad tagavad süsteemide toimimise ja parandavad turvalisust. Sarnaselt kehalise hügieeniga on küberhügieen regulaarne tegevus, millega ennetatakse levinud riske
Lev Manovich

Lev Manovich (sündinud 1960 Moskvas) on uue meedia ja digitaalkultuuri teoreetik. Ta on arvutiteaduste professor New Yorgi Linnaülikoolis, külalisprofessor Šveitsi Euroopa kraadiõppe koolis ning Moskva meedia, arhitektuuri ja disainiinstituudis Strelka. Tema huvifookuses on nüüdisaegne globaalkultuur läbi andmeteaduste uurimisprisma, samuti arvuti- ja sotsiaalteaduste kokkupuuteala, tehisintellekt ja -kultuur ning meediateooria. Tema tuntuimaks raamatuks on „Uue meedia keel“ (2001, eesti keeles 2012).
Lev Manovichi uurimiskeskus Cultural Analytics Lab (asutatud 2007 nime all Software Studies Initiative) asus esimeste seas tegelema mahukate pildi- ja videopankade analüüsiga andmeteaduste meetodite abil. Keskuselt on tellinud kultuuriartefakte koondavate andmekogude visualiseeringuid nii Google, New Yorgi avalik raamatukogu kui ka moodsa kunsti muuseum MoMA.
Manovichi mõju uue meedia uurimisele on võrreldud Marshall McLuhaniga. Raivo Kelomees nimetab Manovichit „digitaalsete humanitaarteaduste innovaatoriks“.

Elulugu

Lev Manovich sündis 1960. aastal Moskvas. Õppis Moskvas kunsti, arhitektuuri ja programmeerimist. 1981 kolis New Yorki. Teenis elatist 3D arvutianimatsioonide loojana. Pälvis magistrikraadi 1988 New Yorgi ülikoolist visuaalteadustes ja kognitiivses psühholoogias ning doktorikraadi 1993 Rochesteri ülikoolist visuaal- ja kultuuriteadustes (juhendaja Mieke Bal). Doktoritöö "The Engineering of Vision from Constructivism to Computers" uuris 1920. aastate avangardi jälgi tänases digitaalmeedias.
Manovich on tegutsenud kunstniku, arvutianimaatori, disaineri ja programmeerijana. Tema teoseid on esitletud mitmetel olulistel kunstisündmustel ning muuseumide ekspositsioonides. Digikunstiprojekt „Soft Cinema“ (2003) põhineb tarkvaral, mis kuvab andmebaasist pärit filme reaalajas autorite poolt määratud reeglite alusel, nii et iga teose esitus on kordumatu.
Viimastel aastatel esineb aktiivselt digikultuuri-teemaliste loengutega üle maailma. On olnud külalisprofessoriks Stockholmi ja Helsingi ülikoolis. Külastanud Eestit 2007. aastal, kui esines Tallinna ülikoolis loenguga „Interaction as an Aesthetic Event“, ning 2015. aastal Tallinna Arhitektuuribiennaali raames.

Teosed eesti keeles

“Uue meedia keel“ (tõlkinud Ellu Maar, eessõnad Raivo Kelomees, Mark Tribe, Tallinn: Eesti Kunstiakadeemia 2012, ISBN 9789949467341).
"Uue meedia keel" on tõlgitud 14 keelde. Raamat esitab esmakordse süsteemse teoreetilise käsitluse uue meedia keelest, asetades uue meedia viimase paari sajandi visuaal- ja meediakultuuri ajaloo konteksti. Manovich toob esile, kuidas digitaalne meedia kasutab n-ö vana meedia konventsioone nagu nelinurkne ekraan, kaamera liikumine ja montaaž, ning selgitab, kuidas uuele meediale omased kategooriad nagu liides ja andmebaas põimuvad varasemate konventsioonidega ning loovad uutlaadi esteetikat. Manovich lähtub filmi-, kunsti- ja kirjandusteoreetilistest ning arvutiteaduslikest käsitlustest ja toob sisse uued teoreetilised mõisted nagu kultuuriliides, ruumiline montaaž ja kinegratograafia. Kaalukal kohal on filmikunsti teooria ja ajalugu.
Kinemaatiline viskoossus

Kinemaatiline viskoossus (sümbolina sageli ν (nüü)) on vedeliku dünaamilise viskoossuse ja tiheduse suhe.
Tom Hanks

Eraelu

Hanks oli aastatel 1978–1987 abielus näitleja Samantha Lewesiga, kellega tal oli kaks last.
Aastal 1988 abiellus Hanks näitleja Rita Wilsoniga.
Titaanid

Kronos tõukab Uranose troonilt

Titaanid olid ülbed ja ohjeldamatud. Isa Uranos vihkas neid ja hoidis Tartaroses vangis. Seepärast tõukas Kronos (Aeg) ema Gaia palvel Uranose võimult. Kohe peale ema plaani elluviimist päästis Kronos sügavalt maapõuest oma õed ja vennad, kes kohe tunnistasid teda uue valitsejana ja aitasid tal võimu kindlustada. Nende abiga vabanes Kronos hoolimata Gaia vastuseismisest ühesilmsetest kükloopidest ja sajakäelistest hekatonheiridest.
Kronos naitus oma õe Rheaga ning neist sai peale Gaiat ja Uranost teine maailma valitsev jumalapaar. Kronos võttis Uranose trooni ja valitses taevaid tema asemel. Rhea aitas Kronost sellega, et kontrollis asjade kulgu maailmas, korraldas edasiminekut ja liikumist. Hiljem sai temast viljakus- ja maajumalanna ning ta sünnitas esimesed Olümpose jumalad.
Teised titaanid istusid troonidel valitsejapaari kõrval ning aitasid Kronosel valitseda. Nad olid pühendunud üksteise abistamisele ja kaitsmisele. Igaüks neist vastutas mingi kindla osa eest maal. Enamik titaanidest heitsid omavahel paari ja neist sündis palju väiksemaid jumalusi.
Titaanid kehastasid loodusjõude ja -nähtusi. Need jõud valitsesid maailma tema loomisele järgnenud ajajärgul. Intellektuaalseid omadusi esindasid vaid Themis (Õiglus) ja Mnemosyne (Mälu).

Titanomahhia

Hiljem puhkes titaanidel võitlus Olümpose jumalatega, keda juhtis Zeus ja kelle liitlased olid hekatonheirid. Titaanid kaotasid ja heideti Tartarosse (titanomahhia ehk sõda titaanide vastu).

Titaanid kunstis

Titaanide allajäämist olümposlastele on kunstis kujutanud Peter Paul Rubens ja Anselm Feuerbach.
Titaanlik tähendab üleinimlikku, võimsat, hiiglaslikku.
Andres Joamets

Andres Joamets (14. november 1961) on eesti kitarrist. Ta on ansambli Chick 'N' Band liige. Varem on mänginud ansamblis MTJ.

Isiklikku

Kitarrist Laur Joamets on tema poeg. Andres Joametsa vennad on viiuldaja Lasse Joamets ja pianist Tanel Joamets.
Tallinna–Narva maantee

Tallinna–Narva maantee (põhimaantee nr 1) saab alguse Tallinna kesklinnast Viru väljakult. Edasi kulgeb maantee 10,4 km ulatuses piki Tallinna tänavaid (Narva mnt, Tartu mnt, Peterburi tee) Pirita jõeni, kus ületab Tallinna piiri. Tallinna–Narva maantee kulgeb piki Eesti põhjarannikut ja on Euroopa maantee E20 osa. Viimased 3,5 km kulgeb maantee piki Narva linna tänavaid – Tallinna maantee, Peetri plats, Peterburi maantee. Maantee lõpeb Sõpruse sillal Eesti-Venemaa riigipiiril. Kuni 80,7. kilomeetrini on maantee kahe eraldatud vastassuunalise sõiduteega. Tee pikkus on 212,3 km.

Asulad Tallinna–Narva maanteel

Tallinn, Iru küla, Nehatu küla, Loo alevik, Liivamäe küla, Maardu linn, Maardu küla, Võerdla küla, Vandjala küla, Loo küla, Rebala küla, Jõelähtme küla, Koogi küla, Jägala küla, Ruu küla, Kodasoo küla, Rummu küla, Saunja küla, Valkla küla, Kiiu alevik, Kuusalu alevik, Kuusalu küla, Ilmastalu küla, Kupu küla, Kahala küla, Vahastu küla, Kolga alevik, Liiapeksi küla, Kemba küla, Kõnnu küla, Valgejõe küla, Läsna küla, Loobu küla, Viitna küla, Rõmeda küla, Liiguste küla, Kärmu küla, Aaspere küla, Sauste küla, Lihulõpe küla, Vanamõisa küla, Haljala alevik, Kisuvere küla, Idavere küla, Aasu küla, Põdruse küla, Arkna küla, Roodevälja küla, Aluvere küla, Sõmeru alevik, Koovälja küla, Kaarli küla, Raudlepa küla, Katku küla, Võhma küla, Muru küla, Rahkla küla, Sämi küla, Sämi-Tagaküla küla, Varudi-Vanaküla küla, Pikaristi küla, Varudi küla, Võrkla küla, Pada küla, Aasukalda küla, Tüükri küla, Pada-Aruküla küla, Koogu küla, Oru küla, Rannu küla, Kõrtsialuse küla, Kõrkküla küla, Purtse küla, Liimala küla, Jabara küla, Mustmätta küla, Varja küla, Voorepera küla, Aa küla, Saka küla, Ontika küla, Kaasikaia küla, Amula küla, Järve küla, Paate küla, Täkumetsa küla, Kukruse küla, Kabelimetsa küla, Edise küla, Kotinuka küla, Linna küla, Pühajõe küla, Voka küla, Konju küla, Vaivina küla, Päite küla, Sillamäe linn, Perjatsi küla, Pimestiku küla, Sinimäe alevik, Udria küla, Hundinurga küla, Hiiemetsa küla, Laagna küla, Puhkova küla, Vodava küla, Peeterristi küla, Tõrvajõe küla, Soldina küla, Olgina alevik, Narva linn.
Jaunmokase loss

Jaunmokase loss (Jaunmoku pils) on loss Lätis Tukumsi piirkonnas Tume vallas. Saksa keeles Neumocken.
Jaunmokase mõis kuulus aastail 1536–1781 Brigenite perele. Aastal 1892 sai mõisa omanikuks Riia bürgermeister George Armitstead. Aastail 1904–1910 olid mõisa omanikuks Brinkenid, pärast seda Ungern-Sternbergid. Enne võõrandamist oli üsna väikese, 1394 hektari suuruse mõisa viimaseks omanikuks Vilhelm Freimanis. Tänapäeval asub mõisas metsandusmuuseum.
Jaunmokase loss rajati aastal 1901 George Armitsteadi jahilossina. Arhitektiks oli Wilhelm Ludwig Nicholas Bockslaff ja hoone on uusgooti stiilis. Mõisakompleksi juurde kuuluvad ka sammastega tallihoone ja tiikidega park.
Margaret Burbidge

Eleanor Margaret Burbidge (aastani 1948 Eleanor Margaret Peachey; sündinud 12. augustil 1919 Davenportis) on Briti ja USA astrofüüsik.
Margaret Burbidge'il on uurimusi tuumaastrofüüsika, tähtede siseehituse ja evolutsiooni ning kvasarite ja galaktikate füüsika alalt.
Ta on olnud Greenwichi Kuningliku Observatooriumi esimene direktor (1972–1973) pärast seda kui Kuningliku astronoomi ja observatooriumi direktori ametid 1972. aastal lahku löödi. 1976. aastal sai ta esimese naisena Ameerika Astronoomiaseltsi presidendiks (oli ametis 1976–1978).
Burbidge võitles naiste diskrimineerimise vastu astronoomias.

Haridustee ja töökäik

Ta lõpetas 1939. aastal Londoni Ülikooli University College'i astronoomia alal ning samas kaitses ta 1943. aastal doktorikraadi.
Ta on töötanud Londoni Ülikooli observatooriumis, Chicago Ülikooli Yerkesi observatooriumis, Cambridge'i Ülikooli Cavendishi laboratooriumis, California Tehnoloogiainstituudis ja alates 1962. aastast California Ülikoolis San Diegos, kus ta aastatel 1979–1988 juhatas astronoomia ja kosmoseteaduste keskust.

Teadus

Koos William Alfred Fowleri, Fred Hoyle'i ja Geoffrey Burbidge'iga  uuris ta aastatel 1955–1957 põhjapanevalt raskete elementide moodustumist tähtedes toimuvate termotuumareaktsioonide käigus. Samuti on ta uurinud galaktikate keemilist koostist, struktuuri ja pöörlemist, määranud esmakordselt mitme galaktika massi ning uurinud galaktikaid, kus toimuvad plahvatuslikud protsessid.
1960. aastatel oli ta üks esimesi, kes alustas kvasarite uurimist. Mitu tema tööd on pühendatud raadiogalaktikate, kvasarite ja pulsarite kiirgusteooriale.

Isiklikku

Margaret Burbidge oli abielus astrofüüsik Geoffrey Burbidge'iga. 
Burbidge sai 1977. aastal USA kodakondsuse.
Põdrala vald (1939)

Põdrala vald oli vald Valgamaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Leebiku valla maa-alast; senise Riidaja valla maa-alast; senise Lõve valla maa-alast, välja arvatud Tehvandi nr. 17-a, Ennomõisa nr. 18-a ja 18-b, Üprese, Mangle, Kuremäe, Kõrgesilla, Kivija, Lombi, Raudsima, Kaera ja Sarantso nr. 25 ja 26 talude maa-alad; senise Patküla valla senise Leebiku valla kahe tüki vahel asuva lahustüki ja Väikese Emajõe ääres asuva lahustüki Peedukse, Liiva, Suitso, Pikasilla koolimaa nr. 38, nr. 15 ja Parve talude maa-aladest; senise Suislepa valla Väike-Sälgu ja Väike-Vooru külade ning Musti, Karuküla, Lahastiku, Kaubi, Jüri, Kuru, Lepiku, Vana-Saarde, Nopsi, Varese ja Tuuri talude maa-aladest; senise Kärstna valla Löövi, Mägra, nr. A-96, Viira, Ühisturbamaa ja Köödre talude maa-aladest; seniste Helme ja Jõgeveste valla Väikese Emajõe ja Pikasilla juures asuvate lahustükkide maa-aladest.
Esimene vallavanem oli Arthur Tsingel. Vald kuulus Riigivolikogu 57. valimisringkonda, kust valiti Juhan Uuemaa.
13. septembril 1945 moodustati valla maa-alal Leebiku külanõukogu ja Riidaja külanõukogu. Viimane Põdrala valla TSN TK esimees oli Sulev Luige isa Karl Luik (1920–1982)
26. septembril 1950 arvati vald Tõrva rajooni koosseisu.
Sonetipärg

Sonetipärg on 15 sonetist koosnev ringkompositsioonil põhinev läbiva teemaga seeria, milles 14 soneti puhul iga soneti viimane rida on ühtlasi järgmise soneti esimene rida, viimase soneti viimane värss kordab aga esimese soneti esimest värssi. Pärja 1. või 15. luuletus – magistraal ehk juhtsonett ehk meistersonett – koosneb teisi sonette siduvatest värssidest.
Tehnilise keerukuse tõttu peetakse sonetipärga tihti luulemeisterlikkuse mõõdupuuks. Eesti keeles muudab pärja koostamise raskemaks riimsõnade nappus, kuna neid vajab sonetipärg paarikümnete kaupa. Samas on just raskus kutsunud nii tuntud kui ka harrastusluuletajaid sonetipärja kallal jõudu proovima. Kui 1978. aastal ilmunud "Eesti värsiõpetuses" teadis Jaak Põldmäe eesti kirjandusest üles lugeda vaid kuus seda vormi viljelenud autorit, siis hilisematel aastakümnetel on pärgade arv mitmekordistunud. Teadaolevalt on sonetipärgi kirjutanud Kaarel Krimm, Rudolf Reiman, Aivo Lõhmus, Bernard Kangro, J. Mihkla, Valmar Adams, Urve Tinnuri, Katrin Tammik, Lembit Eelmäe, Mait Raun, Helve Poska, Leelo Tungal, Lembit Saarts, Arne Merilai, Märt Väljataga ja Merle Jääger. Väliseesti luuletaja August Pihlak on kirjandusteadlase Rebekka Lotmani andmeil ainus eesti luuletaja, kes on kirjutanud koguni kuus sonetipärga.
Iris Murdoch

Jean Iris Murdoch (15. juuli 1919 Dublin – 8. veebruar 1999) oli Iiri päritolu Suurbritannia kirjanik ja filosoof, kes 1987. aastal sai kuningannalt dame'i tiitli.
Tema tuntuim teos on "Meri, meri", mis pälvis 1978 Bookeri auhinna.
Iris õppis Oxfordi ja Cambridge'i ülikoolis.

Elulugu

Kui Iris oli aastane, asus perekond elama Londonisse, kus isa asus tööle ametnikuna tervishoiuministeeriumis.
Iris sai keskhariduse Bristolis ning asus 1938 õppima Oxfordi ülikooli Somerville College'is, kus ta sõbrunes samal ajal õppima asunud Mary Midgleyga. Aastal 1939 asus samasse õppima Philippa Foot. Irisel oli kavas õppida inglise filoloogiat, kuid selle asemel valis ta klassikalise filoloogia ja filosoofia eriala.
Aastal 1942 hakkas ta kümme päeva pärast lõpueksameid riigiametnikuks, asudes tööle rahandusministeeriumi peassistendina. Aastal 1944 hakkas ta ÜRO Abistamis- ja Taastamisadministratsiooni teenistuses tööle põgenikega Belgiast ja Austriast. Kui sõda lõppes, luges ta Jean-Paul Sartre'i raamatut "Olemine ja eimiski", mis äratas temas taas huvi filosoofia vastu.
Aastal 1946 pakuti talle stipendiumi Ameerikasse, kuid ta ei saanud seda kasutada, sest oli ülikooli ajal lühikest aega kuulunud kommunistlikku parteisse. Aastal 1947 läks ta selle asemel filosoofia kraadiõppesse Cambridge'i ülikooli Newnham College'isse. Cambridge'is kohtas ta Ludwig Wittgensteini, kes tema filosoofia kujunemist mõjutas, kuigi Murdochist ei saanud Wittgensteini tõsisemat järgijat.
Alates 1948. aastast oli Murdoch 15 aastat Oxfordi ülikoolis St Anne's College'i tuutor.
1995. aastast hakkasid tal ilmnema Alzheimeri tõve nähud.

Looming

Iris kirjutas ühtekokku 26 romaani ja arvukalt filosoofilisi ning kirjanduskriitilisi tekste.

Ilukirjandus

Esimese romaani "Võrgu all" kirjutas Murdoch 1954. Hilisematest romaanidest on tähtsamad "Ükssarvik" (1963), "Must prints" (1973) ja "Meri, meri", mille eest ta sai Bookeri auhinna. "Meri, meri" räägib armukadedast pensionil lavastajast. Tema viimane romaan "Jackson's Dilemma" ilmus 1995.

Filosoofia

Tema filosoofilisi kirjutisi mõjutasid  Simone Weil (kellelt ta laenas tähelepanu mõiste) ja Platon, kelle lipu all ta ütles end võitlevat. Ta rõhutas Hüve reaalsust ning nägi moraalielus palverännakut illusioonist reaalsusse. Sellest vaatenurgast käsitles ta Jean-Paul Sartre'it ja Ludwig Wittgensteini. Murdochi keskne tähendamissõna räägib ämmast, kes näeb vaeva, et kohelda miniat õiglaselt ja armastavalt. Selle mõte oli muu hulgas näidata (R. M. Hare'i, Stuart Hampshire'i ja teiste kaasaegsete Oxfordi filosoofidega polemiseerides) siseelu tähtsust moraalses toimimises. Teise õiglane nägemine võib nõuda armukadeduse ületamist ja avastused maailma kohta nõuavad sisemist vaevanägemist.
Ta kirjutas ühe esimestest filosoofilistest uurimustest Sartre'i kohta "Sartre: Romantic Rationalist" (1953). Tema filosoofiliste raamatute seas on veel mõjukas "The Sovereignty of Good" (1967), "Metaphysics as a Guide to Morals" (1992) ning filosoofia ja kirjanduse alaste esseede kogumik "Existentialists and Mystics" (1997).

Isiklikku

Iris tutvus ja abiellus 1956 kirjandusteadlase John Bayleyga.
Venemaa Keisririigi Sõjaministeerium

Kaardivägi

Venemaa keisririigi kaardivägi oli privilegeeritud ja keisri troonile kõige lähemal seisvad sõjaväeosad – polgud, mis tekkisid Peeter I ajal. Tsaari "mängupolkudest" formeeriti 17. sajandi lõpul kaks kaardiväepolku, mis said endale nimed Moskva-lähedaste külade järgi, kus nad "korteris olid": Preobraženskoje ja Semjonovskoje. Preobraženskoje polku loeti edaspidi keisririigi esipolguks. Tema esimene pataljon oli alati majutatud Peterburis, Millionnaja tänavale, otse Talvepalee lähedusse. Mõlemad polgud said lahinguristsed 1700. aastal Narva all, kus ilmutasid suurt sõjalist vastupidavust: nad hoidsid kolm tundi kinni rootslaste rünnakut ja andsid ülejäänud vägedele võimaluse taganeda. Preobraženskoje, Semjonovskoje ja keisrinna Anna Ivanovna ajal rajatud kolmas, Izmailovo polk olid kaardiväeosade jalaväepolgud. Hiljem organiseeriti ka kaardiväe ratsa­polgud: ihukaardiväe ratsapolk (1730), ihukaardiväe husaarid ja ihukaardiväe kasakad (1796), kavalergardid (1800), ihukaardiväe ulaanid (1809). Kaardiväepolkude ja -allüksuste arv kasvas 1812. aasta isamaasõja ajal, 1813. aastal tekkis nn noorkaardivägi, s.o lahinguliste teenete eest kaardiväeosadeks ülendatud väeosad (ihukaardiväe grenaderipolk, Pavlovski polk jt).
Teenimine kaardiväes seostus vii­bimisega pealinnas Peterburis ja erines meeldivalt tavalisest sõjaväeteenistu­sest, ehkki oli märgatavalt kulukam, kuid teenistus kaardiväes võimaldas kahe teenistusastmeteklassi jagu edumaad võrreldes teenistusega teistes armeeväeliikides.
Venemaa Keisrikojale lähedalseisev kaardivägi osales aktiivset poliitika­elus, eriti 18. sajandil nii sagedaste paleepöörete puhul. Jelizaveta Petrovna kuulutas troonile tulles end kõikide kaardiväepolkude polkovnikuks, Preobraženskoje polgu esimese roodu aga, millel oli riigipöördes oma roll olnud, nimetas "ihukampaaniaks" (s.o ihukaitseroo­duks), tõstis kõik selle sõdurid aadliseisusse ja andis neile vapid, mille sümboolika kajastas nende panust riigipöördesse.
Lineaarsus

Lineaarsus on funktsiooni omadus olla kirjeldatav esimest järku seosega y=ax.
Lineaarsusviga ehk ebalineaarsus on objekti sisendsuuruse x ja väljundsuuruse y vahelist sõltuvust kirjeldava funktsiooni y=y(x) kõrvalekalle seda objekti kirjeldavast lineaarsest seosest.
Reaalse objekti sisendsuuruse x ja väljundsuuruse y vahelise seose y=y(x) lineaarseks esituseks kasutatakse tavaliselt selle seose astmerea esimest järku liiget koos nullindat järku liikmega (nihkega).
Ivar Afzelius

Johan Fredrik Ivar Afzelius (15. oktoober 1848 Uppsala – 30. oktoober 1921) oli Rootsi õigusteadlane ja poliitik.
Ta oli Johan Gabriel Richerti tütrepoeg ja filosoof Fredrik Georg Afzeliuse poeg.  
Ta oli 1898–1903 ja 1905–1915 Riksdagi esimese koja liige, 1912. aastast selle esimees (talman). Ta kuulus siseasjade komiteesse ja unioonikomiteesse.
Aastast 1907 oli ta Rootsi Akadeemia liige. 
Ta oli Axel Afzeliuse isa.
Olustvere muuseum

Olustvere muuseum on aastal 1960 asutatud muuseum, mis asub Olustvere asulas Olustvere mõisahoones.
Muuseumis on väljapanekud piirkonna ajaloost: muinasajast tänapäevani. Omaette on näitus Olustvere Teenindus- ja Maamajanduskooli kohta, mis asub koolimajas. Muuseumis on ka Ilmar Tilga linnu-, looma- ja kalakaavikute kollektsioon, kus on u 170 topist ja 500 liiki putukaid.
Margi Ein

Margi Ein (sündinud 8. detsembril 1950 Põltsamaal) on Eesti poliitik.
Ta lõpetas 1968. aastal Põltsamaa Keskkooli ning 1974. aastal TPI ehitusinsenerina. 
1974–1992 töötas ta Jõgeva KEKi Põltsamaa ehitusjaoskonnas meistri ja vaneminsenerina, hiljem projektgrupi juhatajana. 1993. aastal kutsuti Ein Põltsamaa abilinnapeaks, aastatel 1996–2003 oli ta Põltsamaa linnapea.
Novembris 2009 valiti Ein Põltsamaa linnavolikogu esimeheks. Ta töötab Põltsamaa vallavalitsuses ehitusnõunikuna.
2003. aastal kandideeris Ein Rahvaliidu nimekirjas Riigikogu X koosseisu ja sai 1881 häälega ringkonnamandaadi. Riigikogus tegutses peamiselt sotsiaalkomisjonis ja oli korruptsioonivastase seaduse kohaldamise erikomisjoni esimees. Kandideeris Riigikokku ka 2007. aastal, kuid parlamenti ei pääsenud.
Kulutusrand

Kulutusrand on ranna tüüp, millel lainetuse toimel toimub pidev setete ärakandumine merre.
Kulutusrannad on maailmas kõige levinumad.
Otto Johann Stephan von Rosen

Vabahärra Otto Johann Stephan von Rosen (vene: Отто Фёдорович фон Розен) (3. juuli (vkj 22. juuni) 1778 Kiikla mõis – 24. aprill (vkj 12. aprill) 1828 Kaasan) oli baltisaksa päritolu Venemaa poliitik.
Otto Johann Stephan von Rosen sündis Kiikla mõisniku, alampolkovniku ja riiginõuniku Friedrich Gustav von Roseni (1740–1817) ja Sophie Helene von Derfeldeni pojana. Tema vend Friedrich Georg Otto von Rosen oli Venemaa jalaväekindral ja paistis silma Napoleoni-vastastes sõdades.
Rosen oli Eestimaa maanõunik ja aastail 1818–1824 Eestimaa rüütelkonna peamees. Hiljem riiginõunik ja Kaasani kuberner (01.05.1826—12.04.1828).
Talle kuulusid Vatla ja Kiska mõis.
Zdravljica

Zdravljica ("Toost") on Sloveenia riigihümn.
Žive naj vsi narodi, ki hrepene dočakat' dan,
Da koder sonce hodi, prepir iz sveta bo pregnan,
Da rojak, prost bo vsak,
Ne vrag, le sosed bo mejak!
Da rojak, prost bo vsak,
Ne vrag, le sosed bo mejak!