India ajalugu

India ajalugu ülevaatliku kirjeldusena tänapäeva India alade ajaloolistest sündmustest ja arengust.

Hinduism

Induse tsivilisatsioonile järgnes vedade ajastu, mis pani aluse hinduismile ja India varase ühiskonna teistele kultuurilistele aspektidele, lõppedes 6. sajandil eKr.

Aarjalased

2. aastatuhande II poolel eKr tungisid Põhja- ja Loode-Indiasse aarjalased.

Maurya keisririik

3. sajandil eKr ühendasid India järk-järgult Maurya keisririigi alla Chandragupta Maurya, tema poeg Bindusara ning pojapoeg Ašoka. Ašoka päris Maurya impeeriumi trooni umbes 273 eKr oma isalt Bindusaralt.  Juba sel ajal haaras impeerium enda alla suurema osa Indiat ning ulatus isegi Kesk-Aasiasse. Ainult kagupiirkond ja osa lõunaaladest jäid Ašoka võimuulatusest välja. Ašokat alustas sõjategevust idarannikul asunud Kalinga riigi vastu ja ta ühendas ta esimesena suurema osa Indiast. Siiski tõi sõda kaasa tohutuid tapatalguid ning kui teated sellest jõudsid Ašokani, valdas teda kahetsus ja tülgastus sõja vastu. Mõjutatunud Buddha õpetusest, loobus ta vägivaldsetest vallutusretkedest ning pühendas oma elu Buddha õpetuste levitamisele. Tema kullerid läkitati Süüriasse, Egiptusesse, Makedooniasse, Küreenesse, Epeirosesse ja ka Sise-Aasiasse, viies kaasa tema tervituse ja Buddha sõnumi.
Pärast Ašoka surma käis impeerium alla ja 185 eKr tapeti viimane Maurjade dünastia järeltulija, mille tulemusena riik lagunes mitmeks osaks.

Bahmaniidide riik

Hindustani poolsaare siseosas, Dekkani kiltmaal valitses aastatel 1347–1525, Bahmaniidide dünastia.  15. sajandi lõpus ja 16. sajandi alguses killunes Bahmaniidide riik Bijāpur, Berari, Ahmadnagari, Bidari ja Golkonda sultanaadiks.

India iseseisvumine

Kuigi Suurbritannia kuulus koos Briti impeeriumiga Teise maailmasõja võitjariikide hulka, avaldas lõppenud sõjaline konflikt sügavat mõju nii kodus kui ka piiri taga.  Sõjajärgne Suurbritannia oli sisuliselt pankrotis ning  kasvasid kolooniate vastased liikumised Euroopa riikide asumaades. Briti impeerium oli määratud hääbuma ja Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik otsustas rakendada rahumeelset poliitikat asumaade iseseisvumisel, andes võimu üle stabiilsete kolooniate mittekommunistlikele valitsustele. Aastatel 1945–1965 langes Briti kolooniate iseseisvumise tõttu Briti asumaade rahvaarv 700 miljonilt 5 miljonile (3 miljonit neist elas Hongkongis).
Kaks India suurimat poliitilist parteid – India Rahvuskongress ja Muslimiliiga – pooldasid India iseseisvumist juba aastakümneid, kuid olid eri meelel, kuidas seda ellu viia. Rahvuskongress pooldas ilmalikku ühinenud Indiat, Muslimiliiga soovis aga eraldi riiki muslimienamusega regioonides. Kasvavad rahvarahutused ja mäss India kuninglikus laevastikus aastal 1946 sundisid britte India eraldumisprotsessi kiirendama ning lõplikuks iseseisvumise tähtajaks määrati 15. august 1947.  Britid otsustasid luua kaks dominiooni – hindude enamusega India ja muslimite enamusega Pakistani.  Briti Indiasse kuulunud Birma ja Sri Lanka iseseisvusid järgneval aastal (1948). India, Pakistan ja Sri Lanka liitusid Briti Rahvaste Ühendusega, kuid Birma otsustas seda mitte teha.
15. augustil 1947 sai India Suurbritannialt iseseisvuse, eraldati islami enamusega aladest moodustati eraldi riik nimega Pakistan, senised vasallvalitsejad pidid liituma kas India või Pakistaniga, iseseisvumise võimalust neile ei antud. Jammu ja Kashmiri (kolm mln elanikku) hindust maharadze eelistas ühineda Indiaga, tema muslimitest alamad tahtsid aga hoopis muud ning samal ajal teatasid India poolele jäänud Hyderabadi (14 mln elanikku) ja Junagadhi (0,5 mln elanikku) valitsejad, et nemad liituvad Pakistaniga.  Viimane India asekuningas (1947) ja esimene kindralkuberner iseseisvas Indias (1947–1948) oli Louis Mountbatten, esimene Birma krahv Mountbatten ning esimene India peaminister aastatel 1947–1964 oli Jawaharlal Nehru.
1947. aasta algas India-Pakistani sõda, kui 22. oktoobril 1947 India vallutas Jammu ja Kashmiri, hiljem ka Junagadhi ja Hyderabadi. Sõja lõpetanud 1949. aasta vaherahuga jäid Junagadh ja Hyderabad Indiale, Jammu ja Kashmiri aladele tõmmati ÜRO survel aga demarkatsioonijoon. Kashmiris on toimunud veel kolm korda sõda India ja Pakistani vahel: aastatel 1965–1966, 1971 ja 1999. Indial on lahendamata piirivaidlused Hiina Rahvavabariigiga, mis 1962. aastal eskaleerusid Hiina-India sõjaks
26. jaanuaril 1950 sai Indiast vabariik ning jõustus uus konstitutsioon, Pakistanist sai 1956. aastal islamivabariik.