google/wiki40b huggingface dataset:
Kannuka

Kannuka oli küla Vaivara kihelkonnas Virumaal. Tänapäeval jäävad küla maad Ida-Viru maakonna Sillamäe linna territooriumile. Kannuka küla maadel on nüüdisajal 1950. aastatel ehitatud linnasüda ja 1970. aastatel ehitatud Sillamäe linna elamurajoonid.
Vanasti piirnes küla läänes Sõtke jõega, lõunas Sõtke külaga, idas Perjatsi külaga ja põhjas merega.
Kannuka nimi on tulnud soomekeelse sõna kanukka (kontpuu) mugandamisest, kuna kontpuud kasvas rannaaladel palju.

Ajalugu

1782. aasta IV Venemaa hingeloenduse ajal elas Kannuka külas 4 peret, kokku 29 hinge. 1835. said pärisnime (perekonnanime) külas viis peret.
Küla hakkas suurenema pärast talude päriseksostmise algust. Esimese talu ostis seal Perjatsist tulnud Jaan Orgo, kes oli ka Vaivara vallavanem. Orgo alustas sealmail kartulikasvatust, tuues seemnekartuli Peterburist.
Suvituskohana hakati Kannukat laiemalt kasutama 1883.–1884. aastal. 19. sajandi lõpus oli külas 9 talu ja umbes 50 suvemaja.
1898. aasta teatmikus on küla märgitud nimega Villenort – kohana, kus asuvad suvilad. Kohalikud taluperemehed pidasid rannaäärseid suvilaid, mida oli mõnel rohkem kui üks. Suvilaid üüriti välja kohalesõitnud suvitajatele. Üks vendadele Männikutele kuulunud suuremaid suvilaid oli pikaks ajaks välja üüritud Noorte Naiste Kristlikule Ühingule puhkekoduks. 1939. aastal puhkas seal USA naiste delegatsioon.
Kannukas elasid sealsete randade tuntumad paadimeistrid vennad Jaan ja Anton Männik. Ametioskused olid nad õppinud isalt. Nende meisterdatud aluseid sõitis nii Soome lahel kui kaPeipsil. Tartu Ülikooli usuteaduste professor Meier, kellel oli talu Udrias, tellis samuti vendade käest paadi, mille viis Emajõele lõbusõidupaadiks.
1940. aastal elas Kannuka külas 40 peret.
Sinimägede lahingute ajal põlesid küla ja suvilad maha.
Männikute puhkekodu endise asukoha lähedal mererannas on üle 20-meetrise ümbermõõduga Kiiunurga kivi. 1950. aastatel üritasid nõukogulased seda kivi õhku lasta, kuna kivi peeti eestlaste ohvrikiviks, kuid suurem osa rahnust säilis.
Eduard Tubin puhkas 1930. aastatel puhkas Kannukal ning kirjutas seal 1937. aastal oma 2. sümfoonia "Legendaarne".
Kannuka külast on pärit kirjanik Endel Tennov (proosakogud "August Mõigu hobu" 1961, Noormees heast perekonnast" 1964 ja muud), kes on õppinud Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis ka skulptuurieriala.
Annika Vendik

Annika Vendik (19. aprill 1963 Pärnu – 21. veebruar 2015 Oiu) oli eesti kohtunik.
Annika Vendik lõpetas 1991. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduse erialal.
Annika Vendik nimetati kohtunikuna ametisse 14. detsembril 1995 ja ta asus kohtunikuna tööle Pärnu Linnakohtu halduskohtunikuna.
Alates 1. jaanuarist 2000 töötas Annika Vendik Tallinna Halduskohtu Pärnu kohtumaja kohtunikuna.
Alates 7. septembrist 2009 oli ta Pärnu kohtumaja juht.
Sansibari saar

Sansibari saar ehk Unguja asub India ookeanis Aafrika idarannikul. See on Sansibari saarestiku suurim saar.
Saar asub 35 km kaugusel Aafrika mandrist. Pindala 1651 km². Saarel on madalaid künkaid kõrgusega kuni 119 meetrit.
Elanikke on saarel 896 721 (2012. aasta seisuga).
Mandy Moore

Biograafia

Ta kasvas üles Floridas. Kuulsaks sai ta 2000ndate algupoolel teismelistele orienteeritud popmuusikaalbumitega "So Real", "I Wanna Be With You", "Mandy Moore" ja "Coverage". 
Aastal 2002 osales ta populaarses noortefilmis "A Walk to Remember", hiljem on ta osalenud vähem tuntud filmides. Tema kahes viimases filmis "American Dreamz" ja "Saved!" mängib ta võrreldes eelmiste rollidega pahatahtlikumaid karaktereid. 
Aastal 2007 on Moore'il plaanis osaleda mitmes filmis ja välja lasta uus album "Wild Hope".

Isiklikku

Moore'i sõprussuhted tennisemängija Andy Roddickiga ja näitleja Wilmer Valderrama ning Zach Braffiga on meedias palju kõneainet pakkunud.
Psühhodünaamiline psühhoteraapia

Ajalugu

Psühhodünaamilise teraapia põhimõtteid tutvustas esimesena Saksa teadlane Ernst Wilhelm von Brücke oma 1874. aastal avaldatud raamatus "Lectures on Physiology". Brücke võttis oma kirjutises eeskuju termodünaamikast, mis väidab, et kõik elavad organismid on energia süsteemid, mida juhib energiasäästuprintsiip. Samal aastal juhendas Brücke Viini Ülikooli esmakursuse arstitudengit Sigmund Freudi. Hiljem liitis Freud tolleaegse uue kontseptsiooni "dünaamilisest" psühholoogiast enda psühholoogiakohaste vaadete sekka. Hiljem on psühhodünaamilist lähenemist täiendanud Carl Jung, Alfred Adler, Otto Rank ja Melanie Klein.

Lähenemine

Valdav osa psühhodünaamilisest lähenemisest väidab, et inimeses eksisteerivad halvasti kohanenud funktsioonid ning vähemalt osaliselt on need alateadvuslikud. Eeldatav halvasti kohanemine areneb juba varases eas ja tasapisi hakkab igapäeva elus dissonantsi põhjustama. Psühhodünaamilised teraapiad püüavad alateadvuslikud konfliktid üles leida ja neile ka lahenduse leida (et sümptomid kaoks). Esmalt sekkub psühhodünaamilise suuna terapeut muret tekitava funktsiooni reguleerimisse, seejärel aitab kliendil düsfunktsiooni mõista ja siis proovitakse koos muutustele mõelda. Enim kasutatavad psühhodünaamika tehnikad on vabad assotsiatsioonid, vastupanu ja ülekande leidmine, valusate mälestuste ja keeruliste muredega töötamine, katarsis ja tugeva terapeutilise suhte loomine.
Bakeri maakond (Oregon)

Bakeri maakond (Baker County) on maakond USA-s Oregoni osariigis. Geograafilised koordinaadid on 44° 42′ N, 117° 40′ W
Maakonna halduskeskus on Baker City.
Maakonna pindala on 7998 km², millest 52 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 16 134. Aastal 2000 oli elanike arv 16 741.

Ajalugu

Bakeri maakond moodustati 22. septembril 1862. Maakond on nime saanud Oregonist pärit senaatori Edward Dickinson Bakeri järgi.
Wesley Sneijder

Wesley Sneijder (sündinud 9. juunil 1984 Utrechtis) on endine hollandi jalgpallur (ründav poolkaitsja).
Debüüt koondises oli 20. aprillil 2003, kui kohtuti Portugaliga ja mängiti viiki 1:1. Hollandi rahvuskoondises mängis Sneijder aastatel 2003–2018 kokku 134 korda ja lõi 31 väravat. Ta on Hollandi rekordinternatsionaal.
Veeõitseng

Veeõitseng (ka: veeõitsemine, vee õitseng) on mikroorganismide (tavaliselt vetikate) ajutine vohamine veekogus. Vanemas kirjanduses kasutatakse sageli mõistet "vetikate õitsemine", mis on aga sisuliselt vale, sest vetikatel pole õisi ja nad ei õitse.
Veeõitsengu peamine põhjus on toitainete, eriti fosfaatide üleküllus. See võib kasutada väetiste kasutamisest põllumajanduses, samuti majapidamistes fosforit sisaldavatest puhastusvahenditest. Kui niisugused ained on loodusesse sattunud, võivad nad vihmaveega veekogusse kokku kanduda. Veeõitsengu soodustajateks on peetud ka süsiniku ja lämmastiku üleküllust.
Veeõitseng võib ilmneda nii magedas, riimvees kui ka soolases vees. Tavaliselt põhjustab veekogu õitsengut üks fütoplanktoni liik. Veeõitsenguga kaasneb sageli vee värvuse muutus. Vesi võib muutuda hägusroheliseks, sinakasroheliseks, pruuniks või punakaks – see sõltub vohavast liigist ja veekogu režiimist. Veeõitseng põhjustab veekogus hapnikuvaeguse, mudastumise ja eutrofeerumise. Kõige tavalisemad veeõitsengu põhjustajad on sinivetikad ehk tsüanobakterid, kes tegelikult on bakterid.
Ehkki puudub veeõitsengu üldtunnustatud määramispiir, siis tavaliselt on loetakse veeõitsenguks seda, kui milliliitris vees on 1000–10 000 vetikarakku.
Veeõitseng toimub sagedamini suvel sooja ja tuulevaikse ilmaga, harvem talvel jääkatte all.

Veeõitsengud Eestis

Eestis esineb veeõitsenguid peamiselt eutroofsetes ja düseutroofsetes järvedes. Veeõitsemisi esineb suvekuudel ka Eesti suurjärvedes: Peipsis ja Võrtsjärves, samuti Läänemeres.
Eesti veekogudes on veeõitsengute põhjustajateks sageli sinivetikad, sageli ainult üks liik. Eestis teadaolevast umbes 100 sinivetikaliigist on veeõitsengutega seotud 20 liiki.
Kaitsevärvid

Süžee

Filmi tegevis toimub keeleteaduse üliõpilaste suvelaagris. Vastamisi sattuvad idealistlik Jarosław Kruszyński ja küüniline karjerist dotsent Jakub Szelestowski. Jakub üritab veenda oma nooremat kolleegi, et jõhkras maailmas ellujäämiseks tuleb manipuleerida inimestega ja teha kompromisse, mis on vastuolus südametunnistusega. Nende konflikti jälgivad tähelepanelikult nii õppejõud kui ka üliõpilased.
Karl Kiisk

Karl Kiisk (25. märts 1909 Tartu – 19. oktoober 1974 Lakewood) oli eesti vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1928 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Aastatel 1928–1933 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ta oli Korporatsiooni Sakala vilistlane. Prooviaastal oli ta Pärnu Eliisabeti koguduses. Ordineeriti 2. septembril 1934 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1934–1944 Karula koguduse õpetaja.
Lahkus aastal 1944 Saksamaale. Aastatel 1944–1951 oli ta vaimulikuks DP-laagrites. Aastal 1952 lahkus ta Saksamaalt USA-sse. Ta oli aastatel 1953–1960 Portlandi ja Seattle koguduse õpetaja; aastatel 1960–1966 oli ta Chicago ja Seabrooki koguduse õpetaja.
Myntverket

AB Myntverket oli Soome ettevõte, mis asus Rootsis Eskilstunas ja valmistas münte Rootsi Riigipangale ning teistele keskpankadele. Lisaks valmistati Nobeli auhinna medaleid. Myntverket oli asutuse enda väitel Rootsi vanim ettevõte. Myntverket läks 2002. aastal Soome riigi mündivalmistaja Rahapaja Oy omandusse.
2011. aastal otsustati, et Eskilstunas asuv rahapada suletakse. Pärast seda Rootsis enam mündikoda ei ole.
Eduard Tinn

Pere

Näitleja Olev Tinn oli tema poeg, publitsist Eduard Tinn on tema pojapoeg.
Salvinoriinid

Salvinoriinid on rühm looduslikke keemilisi ühendeid ja nende struktuurianalooge. Mitmed salvinoriinid on taime luulusalvei (Salvia divinorum) sekundaarsed metaboliidid.
Pededze vald

Loodus

Vald asub osalt Ida-Läti madalikul, osalt aga Alūksne kõrgustikul. Selle kõrgeim koht ulatub 162,2 m üle merepinna. Valla suurim jõgi on Pedetsi jõgi, teine tähtsam jõgi on Kudepi jõgi.

Ajalugu

Aastal 1935 oli Pededze valla pindala 126,5 km² ja seal oli 3040 elanikku. 1945. aastal moodustati valda Jaseņeci, Ķurši ja Pededze külanõukogud, aastal 1949 likvideeriti  aga vald ametlikult. Aastal 1951 liideti Pedeze külanõukoguga likvideeritava Jaseņeci külanõukogu Lenini kolhoosi maad, aastal 1957 aga likvideeritav Ķurši külanõukogu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Alūksne piirkonda.

Kaitstavad objektid

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Stuborova muinaskalmed, Jaseņica muinaskalmed ja Fiki muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Klementine muinaskalmed ja Pededze õigeusu kirik. Looduskaitse all on Demšani pärnad, Virguļica metsa pahaga kask, Kūdupe tammed, K. Ulmanise tamm, Tupicene kooli tamm ja Čistigi tamm. Valda jääb ka 745 ha suurune Virguļica metsa hoiuala.
Sven Ove Hansson

Sven Ove Hansson (sündinud 1951 Kävlinges) on rootsi filosoof.
Ta on tegelnud muu hulgas otsustusteooria ja uskumuste dünaamikaga. Ta on teaduslik skeptik ning on uurinud demarkatsiooniprobleemi seoses pseudoteadusega.
Ta on alates 2000. aastast Kuningliku Tehnikakõrgkooli (Stockholm) professor ja 2005. aastast tehnikafilosoofia ja -ajaloo osakonna juhataja. Septembrist 1999 on ta ajakirja Theoria peatoimetaja.

Falsifikatsionism falsifitseeritud

Artiklis "Falsificationism falsified" (2006) alustab Hansson falsifikatsiooni mõistelisest analüüsist. Kõigepealt peab olema hüpotees, mida falsifitseerida. Siis peab eksperimendil olema binaarne tõlgendusstruktuur, st võimalikud uurimustulemused peavad juba ette jagunema kaheks teineteist välistavaks kategooriaks vastavalt sellele, kas hüpotees läbib testi. See nõue välistab eksploratiivse uurimistöö, mille puhul puudub uurimistulemuste igasugune eelnev kategoriseerimine (näiteks mõne valgu struktuuri kindlakstegemine). Samuti välistatakse uurimustulemuste eelnev kategoriseerimine rohkem kui kaheks sama staatusega kategooriaks. Kui binaarne tõlgendusstruktuur on olemas, siis on ikkagi tarvis ka staatusasümmeetriat: peab olema selge, mis on testitav hüpotees: kumba tulemuste kategooriat peetakse just hüpoteesi toetavaks. Peale selle, Popperi järgi saab hüpoteesi ainult falsifitseerida, mitte aga verifitseerida. Sellest tuleneb kaks nõuet. Esiteks, üks tulemuste kategooriatest on kergemini kinnitatav kui teine (kinnitusasümmeetria). See on ühitatav nii verifikatsionismi kui ka falsifikatsionismiga. Teiseks, hüpoteesi eitus on kinnitatavam kui jaatus (negatiivne ühendus). Falsifikatsionism eeldab, et kõik need neli nõuet on täidetud.
Hansson vaatas läbi ajakirjas Nature 2000. aastal ilmunud 70 artiklit. Ainult kahes artiklis kirjeldatud uurimuses olid kõik nõuded täidetud, ja ühes neist leidis aset falsifikatsioon. Hansson teeb järelduse, et falsifikatsionismist metodoloogilise soovitusena on vähe kasu, sest enamasti ei ole selle eeldused täidetud. Falsifikatsionism on "falsifitseeritud".
Astravase mõis

Astravase mõis (leedu Astravo dvaras) on endine mõis Leedus Biržai rajoonis Biržais Astravase linnaosas. Peahoone asub aadressil Astravo g. 17.
Aastal 1804 omandasid seni Radziwillidele kuulunud Biržai ja selle ümbruskonna Tyszkiewiczid. Algselt oli nende residentsiks Biržai loss. Aastal 1820 valmis praeguse Astravase mõisakompleksi aladel karjamõisa eluhoone, mis on mõisakompleksi vanim ehitis. Aastal 1842 valmis karjamõisa juurde uus eluhoone, mis aastal 1862 ümber ehitati. Hoone arhitektiks oli Tomas Tišeckis. Esindushooneks mõeldud lossis asub kaks saali, keskmise osa kohal asub vaatetorn. Sisekujunduse valmistasid kohalikud meistrid. Lossis asunud skulptuurid viidi aastail 1937 ja 1938 Kaunasesse sealsesse Sõjamuuseumi. Peahoones asub raamatukogu, kus asub Radziwillide ja Tyszkiewiczite suguvõsa arhiiv (vanimad raamatud pärinevad seal XV sajandist), samuti ka arheoloogilised ja etnograafilised kogud ning XIX sajandi lõpul – XX sajandi algul Vilniuses ja Pariisis valminud kunstiteosed. 
Kõrvalhoonetest on säilinud Apaščia jõel asuv vesiveski ja vahimajake, Peahoone juures asub ka tall. Aastal 1860 valmis sild üle Apaščia jõe.
Mõisakompleksi juures asub 18 hektari suurune park, mis valmis aastail 1851–1862. Pargis kasvavad kuused, männid ja pärnad.
Sõjateenete Rist (Reuß)

Sõjateenete Rist (saksa keeles Kriegsverdienstkreuz) on endine Reußi vürstiriikide sõjaline teenetemärk. Sõjateenete Risti asutas Reußi noorema liini vürst Heinrich XXVII 23. mail 1915.
Helipuldi kvaliteedimäärajad

Analoog- ja digitaalpuldid

On olemas kahte sorti helipulte - analoog ja digitaal. Digitaalsete helipultide suureks eeliseks on "tagasivõtmine" ehk iga liigutust on võimalik helipuldi mällu salvestada ja seda hiljem hõlpsasti "tagasi kutsuda". Analoogpuldil peab iga nupuliigutuse eraldi dokumenteerima, et vajadusel puldi seisu hiljem taastada. Samas helilise poole pealt, võrreldes digitaalsega, on analoogehitusel(traat, raud, elektrilised komponendid) iseäralikum ja pehmem helikeel.
Roza Rõmbajeva

Isiklikku

Roza Rõmbajeva on lesk. Ta oli abielus Taskõn Okapoviga (1948–1999). Abielust sündisid pojad Ali (1991) ja Madi (2000, pärast isa surma).
Jakob Hiietamm

Jakob Hiietamm (enne 1936 Ridbe(c)k; 31. august 1882 – ?) oli Eesti omavalitsustegelane.
Ta lõpetas Paldiski linnakooli. Vene-Jaapani sõjast ja I maailmasõjast võttis osa telegrafistina. Pärast sõda hakkas ta põllumeheks esivanemate talus Kloostri vallas.
Vabadussõja alguses valiti ta Kloostri vallavanemaks. 1934. aastal valiti ta vallavanemaks neljandat korda. Ta osales ka mitmesuguste komisjonide ja nõukogude töös.
1936 oli ta Põllutöökoja II koosseisu liige, kuuludes Kloostri põllumeeste konventi.
1938 oli ta Kloostri vallavanemana üks Harjumaalt valitud maaomavalitsuste esindajate kogu liige, kelle ülesanne oli esitada üks presidendikandidaat 1938. aasta valimisteks.
1939–1940 oli ta Padise vallavanem.
Tallinna linna valimiskomisjon

Tallinna linna valimiskomisjon on valimiskomisjon, mis tegutseb Tallinnas aadressil Vabaduse väljak 7. Komisjon korraldab Tallinna kohalikke valimisasju, mis on seotud kohaliku omavalitsuse volikogu, Riigikogu ja Euroopa parlamendi valimistega või rahvahääletustega. Komisjon täidab ühtlasi ka Harju maakonna valimiskomisjoni ülesandeid. Komisjoni esimees on Toomas Sepp.
Jigme Thinley

Lyonpo ('minister') Jigme Yoser Thinley (sündinud 1952 Bumthangi ringkonnas) on Bhutani poliitik, mitmekordne Bhutani peaminister.
20. juulist 1998 9. juulini 1999 ja 30. augustist 2003 20. augustini 2004 oli ta Bhutani peaminister (Ministrite Nõukogu esimees). Ta oli uuesti peaminister 9. aprillist 2008 kuni 30. juulini 2013.
Aastatel 1998–2003 oli ta Bhutani välisminister.
Aastatel 2004–2008 oli ta sise- ja kultuuriminister.
Ameerika Ühendriikide eestlased

Eestlased Ameerika Ühendriikides (ka Ameerika eestlased) on Ameerika Ühendriikides elanud või elavad eestlased. 
Eesti kodanikke elas Ameerika Ühendriikides 2000. aasta rahvaloenduse andmetel 25 034.
Aastast 1890 on teada, et seal elas 5100 eestlast.
Adelaide'i Austraalia Eesti Maja

Adelaide Austraalia Eesti Maja on Eesti Maja Austraalias Adelaide'is.  
Selle aadress on 200 Jeffcott St North Adelaide.
Eesti Maja asutamiseks vajaliku raha hankis August Kangur.
Austria ertshertsogkond

Geograafia

Pealinnaga Viinis, oli ertshertsogkond koondunud Doonau basseini tänapäeva Austria liidumaal Alam-Austrias ja hõlmas enamuse sellest, mis nüüd on Ülem-Austria.
Paiknedes Saksa-Rooma riigi kaguservas, piirnes see Ungari kuningriigiga Leitha jõe taga. Lõunas piirnes see Steiermargi hertsogkonnaga, piiriga ajaloolises Semmeringi mäekurus, samas põhjas tähistasid Böömi mets ja Thaya jõgi piiri Böömimaa ja Määrimaaga. Läänes piirnes Ülem-Austria Baieri hertsogkonnaga (kusjuures ajalooline Innviertel kuulus kuni 1779. aasta Tescheni rahuni Baieri hertsogitele), samuti Salzburgi peapiiskopkonnaga Salzkammerguti piirkonnas.
Böömimaa kuningas Otakar II (Austria hertsog aastatel 1251–1276) oli esimene, kes eraldas need Austria maad Ennsi jõest idas, mis kuulusid Baieri hõimuhertsogkonnale alates keiserliku Idamargi loomisest aastal 976. See oli Austria superior (Ülem-Austria) nagu haldusüksus – traditsioon, mille Habsburgidest valitsejad hiljem omaks võtsid.

Privilegium Minus

Aastal 1156 ülendati markkrahvkond keiser Friedrich I Barbarossa poolt väljastatud Privilegium Minusi kaudu hertsogkonnaks. Aastal 1138 jättis Friedrichi onu, Hohenstaufenist Saksa kuningas Konrad III oma Welfist rivaali Heinrich X Uhke ilma Baieri hertsogkonnast ja andis selle Austria markkrahvile Leopold IV von Babenbergile. Keiser Friedrich soovis siiski lahendada vaidlust Welfi dünastiaga ja tagastas Baieri hertsogkonna Heinrich Lõvile. Kompensatsiooniks ülendati Leopoldi vend Heinrich II von Babenberg, kes päris aastal 1141 Austria ja Baieri ning kandis nüüd tiitlit Baieri hertsog, oma markkrahvkonnas "Austria hertsogiks".
Austria hertsogi Friedrich II surmaga aastal 1246 Babenbergide dünastia hääbus. Järgnenud pärimisvaidluste käigus tungis Böömi vürst Otakar II Přemysl aastal 1251 Austriasse ja kuulutati kohaliku aadli poolt hertsogiks. Järgmisel aastal seadustas ta oma järgluse, abielludes Friedrichi õe Margarete von Babenbergiga, siis umbes kolmkümmend aastat temast vanem. Tema võimu ei tunnistanud siiski Švaabimaa krahv Rudolf von Habsburg, kes pärast enda Roomlaste kuningaks valimist nõudis Austriat kui kaotatud lääni tagasi. Ta alistas 1278. aasta Marchfeldi lahingus lõpuks Otakari ja tagas hertsogkonna 640 aastaks Habsburgide dünastiale.
Austria koos Steiermargi hertsogkonnaga moodustasid "pärusvaldused", mis pärandati Rudolfi poegadele Albrechtile ja Rudolfile, ja mida laiendati Kärnteni ja Kraini omandamisega hertsog Otto poolt aastal 1335.
Raik Aarma

Raik Aarma (kuni 9. september 1935 Ralf Edvin Armann; 4. (vkj) / 17. september 1915 Tallinn – 29. juuni 1987) oli eesti ajakirjanik.
Ta lõpetas 1933. aastal Tallinna Gustav Adolfi Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1938–1941 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Ta õppis aastatel 1951–1962 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas ja lõpetas selle eesti filoloogina.
Töötas alates 1940. aastast ajakirjanikuna. Oli Nõukogude-Saksa sõja ajal aastatel 1941–1944 Nõukogude Liidu tagalas ja Nõukogude sõjaväes (1. Eesti partisanibrigaadis), 1944. aastal Leningradis ajalehe Rahva Hääl toimetuse liige. 
Aastatel 1944–1945 oli ta Tallinnas ajalehe Noorte Hääl peatoimetaja, siis Rahva Hääle toimetuse liige. 1950. aastatel oli ta Eesti Televisiooni ühiskondlik-poliitiliste saadete peatoimetaja. Ta oli esimene "Aktuaalse kaamera" toimetaja alates 11. märtsist 1956, samal ajal oli režissöör Grigori Kromanov ja kaadritagune diktor Kalmer Tennossaar. 
Aastatel 1964–1973 oli ta ajakirja Pikker peatoimetaja, hiljem kuni 1983. aastani ajalehe Kodumaa toimetuse liige.

Tegevus VEKSA-s

Aarma oli VEKSA asutajate juhtgrupis, kuhu kuulusid veel Nigol Andresen, Leida Loone, Gustav Ernesaks ja ajakirjanik Elmar Mustmets.
Johann Daniel von Berthold

Johann Daniel von Berthold (14. november 1656 Waldeck-Wildungeni vürstiriik – 5. november 1710 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Berthold sündis Saksamaal Waldeck-Wildungeni vürstiriigis (praeguse haldusjaotuse järgi Hesseni liidumaal). Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti veebruaris 1680) Rostocki Ülikoolis. Ta oli juba aastast 1678 seotud Liivimaaga. Ordineeriti 1. novembril 1685 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1685–1689 Pilistvere Andrease koguduse adjunktõpetaja ja 1689–1710 sama koguduse õpetaja. Ta suri aastal 1710 Tallinnas katku.
Berthold oli seotud piibli eesti keelde tõlkimise katsetega.

Isiklikku

Tema äi Cristian Pankow oli Pilistvere Andrease koguduse õpetaja. Tema poeg Reinhold Christian von Berthold oli Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja.
Mustja mõis

Mustja mõis (saksa keeles Mustel) oli Sõmerpalu mõisa kõrvalmõis Urvaste kihelkonnas Võrumaal.
Mõis rajati 1766 Sõmerpalu mõisast eraldatud alast.
Jõgevamaa lipp

Lipu kirjeldus

Jõgeva maakonna lipp koosneb kahest võrdse laiusega horisontaalsest värvilaiust, millest ülemine laid on valge ja alumine roheline. Valge laiu keskel on maakonna eritunnusena Jõgevamaa vapp.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ning normaalsuurus 105x165 cm.
Krista Kirspuu

Krista Kirspuu (sündinud 22. juunil 1968) on eesti alpinist.
Ta on üks vähestest eesti naisalpinistidest, kes on tõusnud seitsmetuhandelise mäe tippu.

Mägironimine

2015. aasta veebruaris käis eesti alpinistide grupp järjekordselt Lõuna-Ameerika mandri kõrgeimat mäge vallutamas. Ligi 7000 meetri kõrgusele Andides asuvale Aconcagua tippu tõusis Krista Kirspuu koos kuue kaaslasega.
2016. aastal võttis ta osa  ekspeditsioonist Pamiiri Lenini mäele, mille käigus 9 eesti alpinisti tõusid 24. juulil tippu, teiste seas ka Krista Kirspuu.
Lac qui Parle'i maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1871. aastal.
Pierre Henry

Pierre Henry (9. detsember 1927 Pariis – 5. juuli 2017 Pariis) oli prantsuse helilooja, elektroonilise muusika viljeleja.
Aastail 1938–1948 õppis ta Pariisi konservatooriumis, kus tema juhendajad olid teiste seas Nadia Boulanger ja Olivier Messiaen. 
Aastail 1949–1958 töötas ta Prantsusmaa rahvusringhäälingu RTF-i stuudios Club d'Essai, mille asutas 1943. aastal tuntud prantsuse helilooja ja muusikateoreetik, elektroakustilise muusika pioneer Pierre Schaeffer. Mõlema huvialaks oli konkreetne muusika (musique concrète). Koostöös Schaefferiga valmis 1950. aastal heliteos "Symphonie pour un homme seul".