google/wiki40b huggingface dataset:
Viktor Palm (noorem)

Viktor Palm (sündinud 23. aprillil 1957 Tartus) on Eesti füüsik.

Elulugu

Viktor Palm on Viktor Palm vanema poeg. Lõpetas 1974 Tartu 4. Keskkooli, 1979 TÜ füüsika osakonna tahke keha füüsika erialal, 1982–1985 Füüsika Instituudi aspirantuur, füüsika-matemaatikakandidaat (1988, Füüsika Instituut), väitekiri "Orgaaniliste klaaside lisandite foononvabade joonte uurimine spektrite fotosälkamise meetodil". Oli 1979–1982 TA Füüsika Instituudi (aastast 1997 TÜ Füüsika Instituudi) kristallide spektroskoopia sektori insener, 1985–1989 laserspektroskoopia labori nooremteadur, 1989–2004 teadur, 2005– vanemteadur. Olnud teaduslähetustel ETH Zürichi füüsikalise keemia laboris (1993, 1994, 1999, 2000), Müncheni Tehnikaülikooli füüsikalise keemia instituudis (1996, 1997, 1998) jm, osalenud mitmes rahvusvahelises uurimisprojektis.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: orgaanilistes klaasides foononvabade joonte uurimine madalatel ja ülimadalatel temperatuuridel ning teised spektraalsälkamise meetodite rakendused, üksiku lisandmolekuli spektroskoopia orgaanilistes tahkistes. Teadustöö senine tähtsaim tulemus on üksiku lisandimolekuli optiliste interferogrammide esmakordne registreerimine. Eesti Füüsika Seltsi (EFS) asutajaliige (1989). Eesti Vabariigi teaduspreemia (1996, kollektiivis). Üle 70 teadustrükise, 1 autoritunnistus.
Nooled

Nooled oli 1906. aastal Tallinnas ilmunud naljaleht. 
16-leheküljelise ajalehe sisuks oli poliithuumor, üks lehekülg oli kuulutuste päralt. Ajalehte müüdi hinnaga 15 kopikat. 
Ajalehe toimetaja ja väljaandja oli Juhan Lilienbach. Ajalehe 4000 eksemplari trükiti Tallinnas M. Schifferi trükikojas. Illustraatoriteks ja karikaturistideks olid Aleksander Uurits, August Jansen ja Hans Möldermann. Ilmus vaid 1 number.
Juhan Lilienbach andis välja terve sarja pilkelehti, kus igal numbril oli erinev nimetus: Ajakohane Naljaleht, Edu, Pilkeleht, Reinuwader, Nooled (ilmusid 1906. aastal), Kolerakülvaja, Sügise (ilmusid 1907), Vali Tali (ilmus 1908).
Jean Alesi

Algusaastad

1981. aastal alustas Jean Alesi oma võidusõitjakarjääri kartautodel, nagu see võidusõitjate puhul tavaline on. Pärast kaheaastast kardiga ringradadel kihutamist hakkas teda köitma ralli ning sellel alal võitis ta meistritiitli Renault Turbo klassis. Üheistmelistele ja detailidega katmata ratastega väga kiiretele ringraja võidusõiduautodele (vormelitele) jõudis ta Prantsusmaa Renault 5 (Vormel Renault) sarja võistluste kaudu. 1980. aastate lõpus oli Alesi tõusev täht mootorispordis, võites 1987 Prantsuse Vormel 3 tiitli ja kahe aasta pärast rahvusvahelised Vormel 3000 meistrivõistlused.

Vormel 1

1989. aastal tegi ta oma Grand Prix (Suure Auhinna Võistlus) debüüdi Vormel 1 sarjas, finišeerides Paul Ricard'i ringrajal peetud Prantsusmaa GP-l neljandana. Kõik etapid sai Alesi Vormel 1 sarjas kaasa teha juba aastal 1990, olles  alafinantseeritud Tyrrelli meeskonna liige. Esimesel sõidul põhjustas ta sensatsiooni, juhtides esimesed 30 ringi Ayrton Senna ees nii-öelda alama klassi autoga. Teine koht nii Monacos kui ka Phoenixis tegid Alesist tippmeeskondade poolt nõutud mehe.
1991. aastaks siirduski ta Ferrarisse, mille tase oli  just hakanud langema. Nelja aasta jooksul, mis ta selles meeskonnas oli,  saavutas ta vähe, võites vaid fännide poolehoiu oma emotsionaalse, ekstravertse ja agressiivse stiiliga. Kui 1996. aastal tuli Ferrarisse Michael Schumacher, vahetas Alesi temaga kohad, minnes üle tiitlit kaitsvasse Benetton Formula meeskonda, mis jällegi oli hakanud alla käima. Pärast kaht hooaega lahkus Alesi sellest meeskonnast. Oma  viimastel aastatel Vormel 1 sarjas sõitis Alesi keskmise tasemega meeskondades, nagu Sauber, Prost ja Jordan, võites juhuslikke poodiumikohti, eriti vihmase ilmaga.
Jean Alesi oli lootustandev võidusõitja, kes ei jõudnudki oma võidusõidukarjääri jooksul päris tippu. Põhjus oli osalt tema tormakuses, osalt emotsionaalsetes otsustes, mõnikord lihtsalt ei vedanud. Näiteks oleks ta 1990. aastate alguses pidanud liituma Williamsi meeskonnaga.
Vormel 1 maailmameistrivõistlustel osales ta 201 etapil, olles viies sõitja, kes selles sarjas üle 200 korra startis. Karjääri jooksul tuli ta ainult üks kord võitjaks –  Kanada Grand Prix'l Quebecis 1995. aastal, oma 31. sünnipäeval. Võit kukkus sülle tänu Michael Schumacheri probleemidele tehnikaga.

DTM

Jean Alesi sõitis aastatel 2002 – 2006 populaarses DTM (Deutsche Tourenwagen Masters – Saksa Touring Car meistrivõistluste) sarjas, kus tema parimateks kohtadeks jäid kokkuõttes saavutatud 5. koht (2002, 2003).

Muu

Alesi läbis 17. märtsil 2004 avatud Bahreini ringrajal ringi Juan Manuel Fangio 1954. aasta Vormel Ühega.

Pärast võidusõitja karjääri

Peale võidusõitja karjääri lõppemist oli Alesi seotud Direxiv nimelise projektiga mille eesmärk oli Vormel 1 meeskonna loomine, mootoritena plaaniti kasutada Mercedese jõuallikaid, ühtlasi pidi sellest ettevõtmisest kujunema Mclareni B tiim. Paraku kandideeris sarjas olevale vabale kohale ka teisi kandidaate ning edukamaks osutus hoopis Prodrive meeskond, kes osutus ka valituks.

Isiklikku

Alesi on hea veinitundja ning tal on viinamarjaistandus ja veinikelder oma kodulinna Avignoni lähedal.
1963. aasta Eesti meistrivõistlused suusatamises

1963. aasta  Eesti meistrivõistlused suusatamises peeti 21.–25. märtsil Otepääl.
Niine tänav (Pärnu)

Niine tänav on tänav Pärnus Ülejõe linnaosas.
Tänav algab Lubja tänavalt ja suundub itta. Tänav ületab Vastla tänava, Tallinna maantee ja Telliskivi tänava ning lõppeb Rohelisel tänaval. Tänava pikkus on 550 m.
Tänav sai nime 1. juunil 1932.
Washington Market Park

Washington Market Park on linnapark New Yorgi Manhattani linnaosas Tribeca naabruskonnas.
Park on 6500 m² suur. Park piirneb Greenwich Streeti, Chambers Streeti ja West Streetiga.
Pargis on suur mänguväljak ning seal toimub palju kogukonnaüritusi.
Washington Market Park avati 1983. aasta aprillis.

Washington Market

Washington Market oli New Yorgi peamine hulgimüügiturg, mille kaubanduslik hiilgeaeg jäi 1880. ja 1910. aastate vahele. Linn lammutas turuhooned 1960. aastatel, mil linna teenindav hulgimüük kolis Bronxi linnaossa Hunts Pointi.
Palupera mõis

Palupera mõis (saksa keeles Palloper) oli rüütlimõis Otepää kihelkonnas Tartumaal. Tänapäeval jääb mõisasüda Tartu maakonna Elva valla territooriumile.
Talakivka

Ajalugu

Donbassi sõja ajal, 2014. aasta suvel-sügisel, on asula lähistel toimunud mitmeid ägedaid lahinguid valitsusvägede ja keskvalitsusvastaste relvajõudude vahel. Talakivka asub Novoazovskist Mariupoli liikumise teel ja võimalik, et Krimmi suunas edasi liikuda püüdvate keskvalitsusvastaste relvajõudude teel, mistõttu asulas on raskerelvade tulest suuri purustusi. 
15.–16. oktoobril 2014 tulistati asula lähistel asuvaid valitsusvägede positsioone 120 mm kaliibriga miinipildujatest ja mitmelasulistest raketiheitjatest Grad.
Kaevuvinn

Kaevuvinn (eesti murretes jung, ling, roog, vibu, valdas) on vinnkaevust vee tõstmiseks kangi põhimõttel liigutatav pikk palk, mis on oma keskosas või ühe otsa lähedal kinnitatud kaevusamba külge. Samas kaevusambapoolses otsas võib olla vastukaal. Vinn on kaevusamba külge kinnitatud nii, et tavaliselt on ta nii maapinna kui kaevusamba suhtes kaldu ja tema teine ots ulatub kõrgele kaevu kohale. Selles otsas ripub vertikaalselt kaevukook. Kaevuvinna saab vähese jõuga, harilikult kaevukoogust tõmmates või vastukaalu suurust muutes, liigutada nii, et kaevukook koos selle otsa riputatud ämbriga laskub kaevu, ja pärast tõuseb koos vett täis ämbriga kaevust välja.
Maniakkide Tänav

Maniakkide Tänav (pseudonüüm, õieti Agur Karukäpp  sündinud 30. detsembril 1975 Jõgeval) on eesti kirjanik, luuletaja ja muusik. 
Ta on avaldanud žanriulmet. Ilmunud on mitmeid romaane, lühiromaane ja lühijutte. Trükiajakirjanduses ilmus esimene teos 1996 (ajalehes Vooremaa). Maniakkide Tänavale oli algaastatel iseloomulik tarantinolikult lopsakas, visuaalne ja füsioloogiline stiil. Ingliskeelsete ulmekäsitluste eeskujul võis taolist kirjutuslaadi nimetada splätterpungiks. Nüüdseks on Tänav avaldanud lugusid pea kõigis ulme suuremates alamžanrites, alates teadusulmest kuni mõõga ja maagia lugudeni. Tänav on õppinud Väike-Maarja päästekoolis ja Tartu Ülikoolis (sotsiaaltöö eriala). Mänginud Jõgeva punkansamblis Saast ja pereansamblis "Vist tulnukad". Ta on töötanud tuletõrjujana ja vägivallaohvrite nõustajana. Lisaks on Tänav aktiivselt tegelenud Tartu ulmekirjutajate ringi eestvedamise ja juhendamisega ning tema initsiatiivil on loodud internetipõhine ulmeajakiri Reaktor.
Aare Renzer

Elulugu

Aare Renzer on riigiametniku ja ajakirjaniku poeg.
Lõpetas 1974 Tallinna 7. Keskkooli, 1979 Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusliku informatsiooni töötlemise organiseerimise ja planeerimise erialal ja 1986 aspirantuuri; majanduskandidaat (1988, Eesti NSV TA Majanduse Instituudi), väitekiri "Информационные aспекты интерактивного анализа хозяйственной деятельности предприятия". Täiendas end 1991 Hollandis ja 1997 Hispaanias. Oli 1979–81 TTÜ raamatupidamise kateedri assistent, 1981–83 infotöötlemise kateedri assistent, 1986–88 vanemõpetaja, 1988–96 dotsent, 1997–2003 AS Pricewaterhouse Coopers infosüsteemide juhtiv audiitor, aastast 2003 AS-i Helmes konsultant, 1992 ja 1993 Vaasa Tehnoloogiainstituudi lektor.

Teadustöö

Õpetanud programmeerimise aluseid, multimeedia vahendeid, struktuurset süsteemianalüüsi, infosüsteemide loomise teoreetilisi aluseid. Uurimisvaldkond: võrkstruktuuriga andmebaasid, struktuurne süsteemianalüüs ja infosüsteemide projekteerimine; majandusanalüüs ja selle automatiseerimine; infosüsteemide auditeerimine ja valideerimine. 15 teadustrükist.
Jakob De la Gardie

Krahv Jakob Pontusson De la Gardie (20/30. juuni 1583 Tallinn – 12. august 1652 Stockholm) oli Rootsi väejuht (1609 feldmarssal) ja riigitegelane (riigimarssal 1628).

Elulugu

Jakob De la Gardie oli Pontus De la Gardie ja Sofia Gyllenhielmi poeg, ning Axel Julius De la Gardie ja Magnus Gabriel De la Gardie isa. Tema ema suri sünnitusel ning isa uppus kaks aastat hiljem (1585) Narva jõkke, misjärel Jakobi Soomes, Vääksy mõisas elav vanaema Karin ehk Katarina Hansdotter ta enda kasvatada võttis. Katarina oli olnud Soome hertsogi, hilisema Rootsi kuninga Johan III armuke, kellega neil oli teadaolevalt neli last: Sofia Gyllenhielm (1556–1583), kes oli abielus Pontus De la Gardiega, Augustus Gyllenhielm (1557–1560), Julius Gyllenhielm (1559–1581) (Åbo asehaldur, 1580–1581), Lucretia Gyllenhielm (1560–1585). Enne Johani abiellumist Poola printsessi Katarina Jagellonicaga 1562. aastal naitis Johan Katarina Klas Vestgötega. 1563. aastal tapeti Klas Vestgöte koos teiste Johani pooldajatega, misjärel abiellus Katarina Ülem-Satakunta foogti Lars Hordeliga.
1601. aastal osales Jakob De la Gardie Poola-Rootsi sõjas Liivimaal. Samal aastal võtsid Jan Zamoyski väed, polkovnik Jakob De la Gardie Valmiera langemise järel koos oma sugulase, Södermanlandi hertsog Karli abieluvälise poja Carl Carlsson Gyllenhielmiga vangi. Vangis viibis ta neli aastat ning pärast vabanemist suundus Madalmaadesse, kus võttis vabatahtlikuna osa Madalmaade ülestõusust. 1606–1608 teenis ta Oranje Mauritzi vägedes. Hollandi sõjakunst avaldas talle suurt mulje, ning Rootsi naasnuna asus ta seda seal tutvustama.
Pärast 1608. aastat oli ta kaks aastat Soomes asunud Rootsi vägede juhataja.

Rootsi riigiteenistuses

1613. aastal määrati Jakob De la Gardie riiginõunikuks, Rootsi kuningriigis. 1615. sai ta Läckö krahvi tiitli ja 1625. aastal immatrikuleeriti kolmanda krahvi perekonnana Rootsi rüütelkonda. 1617 kirjutas ta Rootsi kuninga Gustav II Adolfi esindajana alla Stolbovo rahulepingule.
Aastatel 1620–1652 oli Jakob De la Gardie Rootsi riigis kuninga järel kõige tähtsamate riigijuhtide (drots, riigikantsler, riigimarssal, riigiadmiral, riigivarahoidja) seas, olles Rootsi kuningriigi riigimarssal.
1619–1622 oli ta Eestimaa kuberner (maapealik) ning Tallinna linnuse ja lääni asehaldur, 1622–1630 Liivimaa kindralkuberner (Riia maapealik), Rootsi vägede ülemuhataja Rootsi-Poola sõjas ja ka kuni 1632. aastani, 1630 Rootsi sõjakolleegiumi esimees ja 1632–1644 kuninganna Kristiina eestkostevalitsuse liige.
Jakob De la Gardiet kutsuti Ingeri sõja sõjategevuse ajal Soomest pärit vägede hulgas tekkinud hüüdnime järgi ka Eestis Laisk-Jaaguks, sest ta kaalus oma otsuseid kaua ja põhjalikult.
Jakob De la Gardie on maetud Veckholmi kirikusse, mis asub Uppsala läänis Rootsis. Abikaasa Ebba Brahe poolt 1652 Pohjanmaal asutatud linnale sai tema auks nimeks Jakobstad.
Tema arhiivi säilitatakse Tartu Ülikooli raamatukogus ja tema abikaasa Ebba Brahe vapiga 17. sajandist pärinev etikukivi, mille on valmistanud üks kuulsamaid Tallinna kiviraidureid Arent Passer, asub Viru tänaval asuva De la Gardie Kaubamaja keldrikorruse restaureeritud müüril.
Aleksander Luhamets

Aleksander Luhamets (18. märts 1918 Määsi (Luhamaa) – 5. mai 2006 Võru) oli eesti vaimulik. 
Oli jutlustaja, organist ja koorijuht Antsla palvemajas alates 1944. aastast. Sooritas köstri eksami 1957. Töötas köster-organistina Võru, Vana-Roosa, Rõuge ja Urvaste koguduse Antsla filiaalis. 
Ordineeriti 17. märtsil 1988 õpetajaks. Oli 1988–1993 Urvaste koguduse abiõpetaja, 1991–1992 Rõuge koguduse õpetaja, 1993–1995 Antsla koguduse õpetaja ja 1995–2001 Urvaste koguduse õpetaja. 
Maetud Antsla Kasumõtsa surnuaiale.

Isiklikku

Tema isa Timofei Luhamets oli kaupmees, hiljem vennastekoguduse jutlustaja Laitsna palvemajas. 
Tema vennatütar Taimi Paal on eesti botaanik. 
Aleksander Luhamets oli abielus Meeta Luhametsaga (aastani 1945 Siidra). 
Neil sündis kaks last. Poeg Joel Luhamets ja pojapoeg Kristjan Luhamets on  vaimulikud.
Käitumisel põhinev arendus

Käitumisel põhinev arendus (ingl. behavior-driven development, lühendatult BDD) on tarkvaraarenduse meetod, mis on välja arenenud testimisel põhinevast arendusest. Käitumisel põhinev arendus kombineerib testimisel põhineva arenduse üldiseid tehnikaid ja põhimõtted. Selle eesmärk on pakkuda arendustiimile ja juhtivtiimile jagatud tööriista tarkvara arendamisel.
Käitumisel põhineva arenduse osana kasutatakse tavalise lause konstruktsiooni, mis väljendab käitumist või tulemust.

BDD põhimõtted

Käitumisel põhinev testimine kasutab käitumise väljendamiseks poolformaalset vormingut, mis on võetud kasutusloost (ingl user story). BDD eeldab, et analüütikud ja arendajad teevad koostööd. Nende ülesanne on kirjutada käitumisel põhinevad laused vastavasse dokumenti.
Robert Fripp

Robert Fripp (sündinud 16. mail 1946 Wimborne Minsteris Dorsetis) on inglise kitarrist ja helilooja, kes on tuntud kui ansambli King Crimson asutaja ja juht.
1967. aastal asutas ta koos bassist Peter Gilesi ja trummar Michael Gilesiga ansambli Giles, Giles and Fripp, mis andis välja 2 singlit ja 1968. aastal albumi "The Cheerful Insanity of Giles, Giles and Fripp".
Pärast bändi kiiret lagunemist asutas Fripp koos Michael Gilesiga 1968. aastal King Crimsoni. Algkoosseisu kutsuti ka Greg Lake, Peter Sinfield ja Ian McDonald.
Ansambli King Crimson kõrval on ta tegelenud muudegi projektidega. Brian Enoga salvestas ta albumid "(No Pussyfooting)" (1973) ja "Evening Star" (1974). Nende loodud lõputu helikordussüsteem pani aluse ambient-muusikale.
Ta osales stuudiomuusikuna Peter Gabrieli debüütalbumil, mis ilmus 1977. Ta tegi koostööd paljude muusikutega ning andis 1979 välja esimese sooloalbumi "Exposure", millele järgnes kontserditurnee Frippertronics. Ta osales ka Blondie ja Talking Headsi albumitel ja kontsertidel.
1981–1984 andis ta King Crimsoni nime all uue koosseisuga välja 4 albumit. Sel perioodil tegi ta koos Andy Summersiga ansamblist The Police kaks albumit. Albumil I Advance Masked mängisid Fripp ja Summers sisse kõik pillid. Albumi "Bewitched" tegemisse kaasas Summers ka teisi muusikuid.
1980ndatel andis ta välja rea albumeid üldpealkirjaga "Soundscapes". 1980ndatest alates tegi ta koostööd David Sylvianiga.
2004. aastal andis ta kontserte koos Joe Satriani ja Steve Vaiga kitarritriona G3.
2006. aastal käis ta Eestis, kus esines kontsertidega mitmes Eesti kirikus.
Fripp on teinud koostööd ka ansamblitega Van der Graaf Generator, The Orb, The Future Sound of London, Porcupine Tree jt. 
Ajakiri Rolling Stone on ta arvanud kõigi aegade 100 parima kitarristi hulka.
Ta on võtnud kasutusele uue kitarrihäälestuse, mida nimetatakse New Standard Tuning (NST).
Fripp on vasakukäeline, kuid kasutab paremakäeliste kitarri.
Nasva sadama alumine tulepaak

Nasva sadama sihi alumine tulepaak on endine tulepaak Saare maakonnas Kaarma vallas Nasva sadama lähistel.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 58° 13′ 17″ N, 22° 23′ 59″ E.
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 9 meetrit
Tulepaak moodustas sihi Nasva sadama ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 423 meetrit ja sihi asimuut 13,3°.
Tulepaak ehitati 1978. aastal.
2007. aastal arvati tulepaak navigatsioonimärgina kasutusest välja. Märgi number VTA nimekirjas oli 951.
Akadeemiline kunst

Akadeemilise kunsti ehk akademismi all mõistetakse klassikalistes kunstiakadeemiates õpetatavaid ja viljeldavaid kunstistiile. Mõiste tekkeks andis põhjuse Prantsuse kunstiakadeemias 17. sajandil loodud üksikasjalik normisüsteem, mis toetus antiik- ja renessansskunstnike (nt Raffael, Michelangelo) loodud eeskujudele. 
Selles õpetuses rõhutati joonistust ja värvil oli teisejärguline tähtsus. Kohustuslikeks teemadeks olid allegoorsed, antiikmütoloogial ja Piiblil põhinevad teemad. Reeglite järgimist jälgiti täpselt, korraldades katseid ja võistlusi.
Tänapäeval on mõiste "akadeemiline kunst" saanud teise tähenduse, märkides kohandumist, mugandumist valitseva jäiga ja konservatiivse ettekirjutusi järgiva kunstikäsitlusega (akadeemiline klassitsism). Osa vaatlejaist ja kunstiteadlastest peab tänapäevast akadeemilist kunsti mandunud kunstistiiliks.

Ajalugu

Esimese kunstikooli Accademia del Disegnon asutas Firenzes 1562. aastal Giorgio Vasari. Euroopa kunstiakadeemiates, eriti Prantsuse kaunite kunstide akadeemias soositi 17. sajandist pärit olevat traditsiooni, mille järgi antiikaja Kreeka ja Rooma klassikalisest kunstist sai mall kõigele kunsti tegemisele. Akadeemiad olid kunstielu ülimuslikud autoriteedid nii rakendusliku kunstikoolituse kui ka kunstiteooria alal. Akadeemiad püüdsid määratleda klassikalise kunsti standardiks. 19. sajandil sai Prantsuse kaunite kunstide akadeemiast Euroopa olulisemaid kunstikoole ning selle iga-aastastele salonginäitustele (Salon de Paris) toodi kunsti hindamiseks ning salonginäitused samuti autasustasid kunstnikke.
Varasemateks akadeemilise stiili esindajaks maalikunstis võib pidada Sir Joshua Reynoldsi või Jean Auguste Dominique Ingres'd. Samuti selliseid kunstnikke, nagu Jean-Léon Gérôme (1824–1904), William-Adolphe Bouguereau (1825–1905), Jules Joseph Lefebvre (1836–1911), Lawrence Alma-Tadema (1836–1912), Albert Edelfelt (1854–1905) või Hans Makartit (1840–1884) on seostatud kõnealuse kunstisuunaga.
Valga maavanem

Valga maavanem oli Valga maavalitsuse juht (maavanem).
Kuivvili

Kuivvili on juba valmimisel kuivanud vili, mis täisküpsena sisaldab vaid 10–15% vett.
Kuivviljad jagunevad avaviljadeks (moonikuprad, hernekaunad), sulgviljadeks (pähklid, tõrud) ja laguviljadeks (aedkoriandri viljad).
Elva raudteejaam

Elva raudteejaam (saksa keeles Elwa) on raudteejaam Tartu–Valga raudteeliinil Tartumaal Elvas.
Jaamas võib toimuda ka kaupade rongidele ja neilt mahalaadimine.

Ajalugu

Elva jaam rajati koos Tartu–Valga raudteega 1887. aastal. Avamisel jäi jaam Rõngu kihelkonda Uderna mõisa maadele.
Elva raudteejaam oli üks punkte, kust viidi märtsiküüditamise käigus eestlasi Siberisse.
Kuni 1. juulini 2008 sõitsid reisirongid lisaks Tartu–Valga raudteeliinile ka liinil Tartu–Elva, mida raudtee remondi järgsel taasavamisel (30. detsembril 2009) enam ei avatud. Toona järgnes Elvale Uderna raudteepeatus.

Jaamahoone

Koos jaamaga valmis ka tüüpprojekti järgi ehitatud ühekorruseline puidust V klassi jaamahoone. Tänu raudteele populaarseks suvituskohaks saanud Elva jaamahoone jäi aga peagi kitsaks. 20. sajandi alguskümnendeil, tõenäoliselt 1920ndate alguses, pikendati algselt tunduvalt lühemat hoonet mõlemasse otsa lisatud juurdeehitistega, pidades kinni ehitise algsetest stiilist. Ühtlasi laiendati ka ootesaali kõrvalruumide arvelt, mis saavutas just siis oma praeguse suuruse. Hoone on säilinud tänini ja nüüd tegutseb seal ka restoran. Alates 1997. aastast on hoone arvel kultuurimälestisena.
Somaali poolsaar

Somaali poolsaar ehk Aafrika Sarv on kolmnurkse kiilu kujuline poolsaar Aafrika mandri idaosas Adeni lahe ja India ookeani vahel. 
Poolsaart piiritletakse erinevalt. Kitsamas mõttes hõlmab ta umbes 750 000 km². Poolsaare rannikualad kuuluvad Somaaliale, keskosa (Ogaden) Etioopiale. Poolsaare ligikaudne läänepiir on Berbera ja Garacadi vaheline joon. 
Aafrika Sarvest kõneldes võidakse silmas pidada ka suuremat ala, mis hõlmab Etioopia, Eritrea, Djibouti ja Somaalia (sealhulgas faktiliselt iseseisvad Puntland ja Somaalimaa). Mõnikord arvatakse hulka isegi Sudaan ja Keenia (vahel osaliselt). 
Sarve tipus on 275 m kõrgune kalju Caseyri neem, mida mõnikord nimetatakse Aafrika mandri kõige idapoolsemaks punktiks. Sellest kaljust lõuna pool on Aafrika mandri idapoolseim punkt Xaafuuni neem (51°23' E). Tipu lähedal on Sokotra saared.
Poolsaar asetseb Aafrika laamal. 
Somaali poolsaarel on mitmekesine reljeef, kuid domineerivad põhjaosa kurdpangasmäed (kuni 2408 m), mis lähevad üle India ookeani suunas astanguliselt madalamaks muutuvateks platoodeks. Poolsaarele ulatub Somaali kõrgustiku (900–2100 meetrit merepinnast) idaosa. Ainult poolsaare lõunaserval esineb madalikke. 
Poolsaart katavad savannid, kuivalembesed metsad ja kõrbetaimkate. Rannikul on poolkõrb. Madalikud on kuivad, hoolimata lähedusest ekvaatorile, sest troopilised mussoonid, mis toovad hooajalist vihma Sahelile ja Sudaanile, puhuvad läänest ja on Simaali poolsaarele jõudes juba tühjaks sadanud. Paljudes Somaalia piirkondades on vihm ainus veeallikas. Seevastu Etioopia lääne-ja keskosas ning Eritrea lõunaosas on mussoonvihmad rängad ja sademehulk seal võib ületada 2000 mm aastas. Idarannikul esineb tugev süvaveekerge ja tuuled puhuvad piki rannikut, mistõttu mõnel pool on seal aastane sademete hulk kõigest 51 mm. Poolsaare lõunaosas domineerib Somaali kõrb.
Punase mere rannik on üks kõige kuumemaid maailmas: selle keskmine õhutemperatuur on juulis 41 °C ja jaanuaris 32 °C. Mägedes on temperatuurid madalamad.
Francisco Solano López

Francisco Solano López (24. juuli 1827 – 1. märts 1870) oli Paraguay president 1862. aastast kuni surmani.
Alates 1865. aastast juhtis ta Paraguayd Kolmikalliansi sõjas Argentina, Brasiilia ja Uruguay vastu, mis lõppes Paraguay kaotuse ja tema enda surmaga.

Tsitaat

"Ma suren koos oma isamaaga."
Marite

Marite on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 535. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Marite 185 naisel.
Rändtirts

Rändtirts (Locusta migratoria) on tirtslaste sugukonda kuuluv putukaliik.
Rändtirts on levinud Aafrikas, Aasias, Austraalias ja Uus-Meremaal. Varem oli rändtirts tavaline ka Euroopas, ent tänapäeval on teda seal harva leitud. Rändtirtsu on paar korda ka Eestist leitud.
Suured rändtirtsude parved võivad põldudele suurt kahju teha.
Maastikuluure

Maastikuluure ehk reke (NATO RECCE, NATO Agreed 1992) on väeüksuse (allüksuse) ülema (asetäitja) või sõjalist tegevust ette valmistava grupi tutvumine maastiku iseärasuste ja sõjalise kasutamise võimalustega. Maastikuluure eelneb reeglina igale sõjalisele operatsioonile.

Isikkoosseis

Maastikuluuret viib sõltuvalt olukorrast ja protseduurijuhenditest läbi kas väeüksuse ülem või tema asetäitja vajaliku juhtivkoosseisu ja alluvate allüksuste ülematega (asetäitjatega). Kaasa võetakse julgestav allüksus. Maastikuluuresse ja ettevalmistustöödesse püütakse kaasata koosseisu kõigist üksustest-allüksustest, mis hiljem vastaval alal tegutsema hakkavad. Üksuse koosseisus võib olla aga ka spetsiaalne grupp vajalike (näiteks spetsiifiliste) ettevalmistustööde teostamiseks.