google/wiki40b huggingface dataset:
Kasutajakonto kontroll

Ajalugu

Vanemates Windows NT operatsioonisüsteemides on lokaalse administraatori rühma lisatud isikul kõik süsteemsed õigused. Nende privileegide hulka kuuluvad näiteks õigused tarkvara paigaldada, uuendada ja eemaldada. Lisaks on nii administraatoril kui ka tema konto all jooksvatel rakendustel ligipääs kogu süsteemile ja õigus teha süsteemseid muudatusi.
Kuna ajalooliselt on tarkvara arendajad loonud Windowsi rakendusi, mis nõuavad arvutikasutajatelt sageli liigseid kasutajaõigusi, kasutavad paljud kodu- ja ärikasutajaid oma arvuteid administraatoriõigustes. Selle näol on aga tegemist tõsise turvaprobleemiga, sest potentsiaalsele kurivarale antakse sisuliselt ligipääs kogu süsteemile.

Tööpõhimõte

Administraatori heakskiidu režiim on UAC seadistus, mille kohaselt jagatakse administraatorikontoga sisse loginud kasutaja autentimistõend kaheks. Süsteemi sisselogimise jooksul eemaldatakse täielikust autentimistõendist need osad, mida kasutatakse administraatoritoimingute tarbeks. Selle protsessi tulemusena tekkinud filtritud ehk tavakasutaja autentimistõendit kasutatakse seejärel vaikimisi kõigi protsesside käivitamiseks. Kui kasutaja või mõni rakendus soovib läbi viia administraatoritoiminguid, siis olenevalt rühmapoliitikast küsitakse kasutaja nõusolekut täieliku autentimistõendi kasutamiseks selle konkreetse tegevuse tarbeks.
Tavakasutajatele luuakse sisselogimise käigus vaid üks autentimistõend, kuid UAC on võimeline kasutajaõigusi kõrgendama. Kui tavakasutaja üritab läbi viia administraatoritoiminguid, siis vastavalt sätetele võib UAC paluda kasutajal end administraatorina autentida.

Kriitika

UAC ei ole tavakasutajate seas positiivset vastukaja leidnud. Paljude kasutajate silmis on tegu tüütu dialoogiaknaga, mis takistab arvuti kasutamist ja põhjustab paljude rakendustega ühilduvusprobleeme. Eelkõige on kritiseeritud arvukaid kinnitusaknaid süsteemi esialgse seadistuse jooksul. Sel põhjusel on paljud kasutajad UAC välja lülitanud või madalamale turvatasemele konfigureerinud.
David Cross, tootearendusjuht, kelle käe all UAC välja töötati, on öelnud, et UAC põhimõtteliseks eesmärgiks ongi kasutajaid kiusata. Eelkõige selleks, et harjutada kasutajaid uue Microsofti turbemudeliga, mille kohaselt peaks iga tavakasutaja süsteemis minimaalseid õigusi kasutama. Enne UAC kasutuselevõttu levis Microsofti operatsioonisüsteemides laialdaselt olukord, kus isegi rakenduste arendajad ignoreerisid oma töö kergendamiseks kasutajaõiguste head tava.
Klientide kriitika tõttu on UAC nii Windows 7 kui Windows Server 2008 R2 toodetes kasutajasõbralikumaks muudetud. Sisuline erinevus vanemate operatsioonisüsteemidega võrreldes on see, et paljude sertifitseeritud toimingute tarbeks ei küsi UAC enam administraatori kinnitust, kasutajaõigused kõrgendatakse automaatselt. Kasutajat teavitatakse eelkõige siis, kui kolmanda osapoole tarkvara üritab teha süsteemseid muudatusi. Paljud eksperdid on UAC muudatusi kritiseerinud, kuna UAC vaikesätete puhul on pahavaral võrdlemisi kerge turvameetmeid eirata.
Kontseptuaalne metafoor

Näited

Raamatus "Metafoorid, mille järgi me elame" (TLÜ Kirjastus; Tallinn; 2011) nimetavad Lakoff ja Johnson järgmisi näiteid: "mõistemetafoor", "suunametafoor" ja "olemismetafoor".

Olemismetafoorid

(entiteedi- ja ainemetafoorid ning mahutimetafoor)
Rando Tomson

Haridus

Rando Tomson on lõpetanud Carl Robert Jakobsoni nimelise Gümnaasiumi, õppinud Tallinna Tehnikaülikoolis ja lõpetanud ehitiste projekteerimise instituudi magistrikraadiga. Eesti Ehitusinseneride Liidu liige ja V astme diplomeeritud ehitusinsener.

Töö ja looming

Põhitööd teeb insenerina projekteerimisbüroos EstKONSULT, põhilisteks valdkondadeks sildade ja rajatiste projekteerimine ning projektijuhtimine. On paljude Eesti sildade, viaduktide ja tunnelite kaasprojekteerija.
Fotograafina tegutseb ettevõttes Eeter, kus on juhatuse liige ja fotograaf. On olnud Eesti Ettevõtluskõrgkoolis Mainor graafilise disaini osakonna fotograafia õppejõud, korraldanud avatud ülikooli raames fotokoolitusi Tartu Ülikooli Türi Kolledžis.

Fotograafia

Fotograafina on ta pildistanud Tallinna ja Eestit tutvustavate raamatute ja brošüüride kaanefotosid.  Tema tehtud fotod on ilmunud ajakirja Diivan disainirubriigis, ajalehes Äripäev ja mujal.
Juroki keel

Fonoloogia

Juroki keeles on 11 vokaalfoneemi (6 lühikest ja 5 pikka) ja 29 konsonantfoneemi.
Leegionär

Rooma leegionär (ladina keeles legionarius, mitmus legionarii) oli Rooma sõjaväe raskes relvastuses elukutseline jalaväelane pärast Mariuse reforme. Leegionäriks võisid saada Rooma kodakondsusega isikud, kel vanust alla 45 aasta. Nad astusid kahekümne viieks aastaks leegionide koosseisu, mis eristas neid varasematest sõduritest, keda värvati üksnes sõjakäikude ajaks. Viimased viis teenistusaastat said nad veteranidena kergemaid ülesandeid.

Immuunid

Tavalise treeningu saanud leegionäre nimetati milites. Nad vastasid auastmelt tänapäeva reameestele. Sama auastmega olid ka immuunid, kes olid eriväljaõppe saanud sõdurid. Nemad täitsid väes teisejärgulisi funktsioone, olles insenerid, vastutades heitemasinate eest, olles instruktorid, puusepad või meedikud. Nad olid siiski täieliku sõjalise väljaõppe saanud leegionärid ja vajaduse korral võisid nad ka lahingutes osaleda. Nad olid vabastatud kurnavamatest töödest, rividrillist ja raskematest füüsilistest pingutustest ning said oma kaasvõitlejatest paremat palka.

Varustus

Marssidel läbi vaenuliku maastiku kandsid leegionärid turviseid (lorica hamata, lorica squamata või 1.–3. sajandil ka lorica segmentata); varustusse kuulusid ka kilp (scutum), kiiver (galea), kaks oda (raskem pilum ja kergem verutum), lühike mõõk (gladius), pistoda (pugio), paar raskeid sandaale (caligae), seljakott sarcina, kus oli kaasas neljateistkümne päeva toidumoon, põis vee või posca hoidmiseks, varustus söögi valmistamiseks, kaks vaia (sudes murales) palissaadide rajamiseks ja kühvel või vitstest korv.

Treening ja distsipliin

Rooma sõdurite treening oli ülimalt karm. Sõjaväe edu aluseks peeti distsipliini ja pidevad olid ka rasked relvatreeningud. Eriti oluline osa treeningust oli rividrill – sagedased olid tihedas rivis täisvarustusega marsid. Relvatreeningutel kasutati relvi, millele oli lisatud kaalu, nii et need olid standardvarustusest raskemad. Distsipliinist kõrvale kaldumisi karistati karmilt (selle eest vastutasid tsentuuriod). Karistuseks võis olla sunniviisiline ööbimine väljaspool kindlustatud laagrit, nuiadega peksmine (fustuarium), kividega loopimine või rühmaviisilised hukkamised (sealhulgas ka detsimatsioon). Leegionäridele, kes lahingus silma paistsid või kelle teenistus oli olnud eeskujulik, olid siiski ette nähtud autasud ja edutamine.

Hilisemad leegionärid

Sõna "leegionär" on kasutatud ka hilisemal ajal sellistes väeüksustes teenivate sõdurite nimetamiseks, mille nimetusest moodustab sõna "leegion" ühe osa, kuigi antiikaja Rooma jalaväelastega ei pruugi neil midagi ühist olla. 18. ja 19. sajandil nimetati leegionideks nii jala- kui ka ratsaväest koosnevaid segaüksusi. Hilisemal ajal on tuntumad sellelaadsed üksused Prantsuse Võõrleegion, Hispaania Võõrleegion ning erinevad Poola leegionid. Ka nimetati leegionärideks Rumeenia paremäärmusliku sõjaväestatud organisatsiooni Garda de fier liikmeid.
Taiwani pesapallimeeskond 2004. aasta suveolümpiamängudel

Taiwani pesapalli meeskond 2004. aasta suveolümpiamängudel

Võistkonna koosseis

Chih-Chia Chang 
Tai-Shan Chang 
Chih-Yuan Chen
Chin-Feng Chen
Wei-Yin Chen
Yung-Chi Chen
Chang-Ming Cheng
Chao-Hang Cheng
Chia-Shian Hsieh
Chun-Chung Huang
Chung-Yi Huang
Chih-Kang Kao
Po-Hsuan Keng
En-Yu Lin
Wei-Chu Lin
Ying-Chieh Lin
Wei-Lun Pan
Cheng-Min Peng
Feng-An Tsai
Chin-Hui Tsao
Chang-Wei Tu
Chien-Ming Wang 
Chien-Fu Yang
Chun-Chang Yen
Stihl

Ettevõte ajalugu

Andreas Stihl konstrueeris ja ehitas oma esimese sae 1926. aastal. Saag töötas elektri jõul ja kaalus 63 kilogrammi. STIHLi nimi sai kiiresti populaarseks ja oli peagi suurim kettsaagide tootja maailmas. Stihli kasv oli esialgu aeglane, kuna kettsaed tulid turule umbes samal ajal, kui oli suur depressioon – tööjõud oli odav ning mootorsaagide järele polnud vajadust, kuna kahemehesaed olid populaarsed. Esialgsed saed olid väga rasked ja tihti vajasid käsitsemiseks kahte meest.

Laienemine

1970ndate keskel laienes Stihl, ehitades tehased Brasiiliasse ja Ameerika Ühendriikidesse. Aastal 2008 ehitati uus tehas Hiinasse.
Milano toomkirik

Ehituslugu

Ehitust alustati Gian Galeazzo Visconti ajal 14. sajandil. Nimelt oli Gian Galeazzo pärast võimuletulekut Milanos laiendanud oma valdusi üle kogu Lombardia idaosa, allutanud endale osa Veneto piirkonnast ning maid ka lõuna pool. Unistades tervet Põhja-Itaaliat katvast kuningriigist, vajas ta oma tulevasele pealinnale väärilist kirikut.
Gian Galeazzo andis heldelt maksuraha tohutu hulga marmori hankimiseks ja kohaletoimetamiseks. Marmorit Milano lähedal ei leidu ja see toodi kohale Novara lähedalt Candoglia mägedest. Duomo di Milano teeb eriliseks asjaolu, et kiriku ehitamiseks on kasutatud vaid marmorit. 
Duomo esimene arhitekt ei ole täpselt teada. Dokumentides mainitud Simone da Orsenigo paistab olevat rohkem midagi töödejuhataja taolist. Kõige tõenäolisem on, et kaasati palju arhitekte, mõned neist kindlasti ka Saksamaalt ja Prantsusmaalt. Müürsepad ja muud ehitusmeistrid olid palgatud Como ümbrusest ja muudest maapiirkondadest (i maestri campionesi), ent ka Austriast, Ungarist ja mujalt.

Fassaad

Kiriku pikk ehituslugu kajastub ilmekalt fassaadil, millega tehti algust 1590. aastal. Esialgu pidi fassaad tulema maneristlikus stiilis suurte uste ja madalate akendega. Töö aga peatati, sest leiti, et tulemused ei sobinud kokku ülejäänud ehitisega, ja 1650. aastaks valmis uus kavand, mille järgi säilis juba valmisehitatu, kuid sambaid ja tugipiilareid muudeti gootilikumaks. Fassaadi ehitamine jõudis lõpule alles 1807–1814 vastavalt Napoleon I juhistele.

Skulptuurid

Duomo on kaunistatud tohutu hulga skulptuuridega, mida on lisatud kogu kiriku olemasolu vältel. Vanimad kujud asuvad kiriku idaküljel, hiliseimad läänes; kõrgemal asetsevad kujud on uuemad kui allpoolsed.

Interjöör

Pealöövi sambad on unikaalsed tänu nende ülaosas olevatele kujudega kaunistatud niššidele.
Parempoolses löövis esimese akna all asub Ariberto rist (12. sajandist) ja peapiiskop Ariberto (1018–1045) haud.
Kuklatagused näärmed

Madudel

Madude nahk on kuiv ja enamikul peaaegu näärmeteta. 
Mitmetel maoperekondadel, nagu Rhabdophis, Macropisthodon, Balanophis on pea piirkonnas, naha all selgmiselt, tuvastatud hulgaliselt paarilisi juhadeta kuklataguseid mürginäärmeid. 
Kuklataguseid näärmeid kirjeldati esmakordselt 1935. aastal Rhabdophis tigrinus 'el. 
Näärmete otstarve pole praegu päris selge. Uuringud näitavad, et näärmete eritised võivad pärineda madude saakloomadelt, on steroidilaadsed, ja maod kasutavad neid enesekaitsel. 
Rhabdophis tigrinuse näärmete histoloogiliste uuringute käigus ei tuvastatud kukla-selja näärmetel näärmerakke ja arvatakse, et toksiinina toimivad ained transporditakse näärmetesse verega. 
Väljapigistatud eritisest on uurijad leidnud verd, lümfi- ja pigmentrakke.
Uurijate arvates ei saa kuklatagused näärmed väljutada eritisi madudel, keda peetakse vangistuses ja toidetakse kunstlikult.
Lexus GS300h

Lexus GS300h on odavaim hübriidmootoriga Lexus GS. Jõuallikateks on 2,5liitrine bensiinimootor (181 hj) ja elektrimootor (kokku 223 hj). Tippkiirus on 190 km/h, 10–100 km/h käib 9,2 sekundiga ja kütusekulu on 4,7 l/100 km.
Tallinna Metallitööliste Ametiühing

Tallinna Metallitööliste Ametiühing (ka Tallinna Metallitööliste Ühisus, saksa Revalscher Metallarbeiter-Verein, vene Ревельское профессиональное общество рабочих металлического производствa) oli 1906 asutatud Eesti metallitöölisi ühendav organisatsioon (ametiühing).
Organisatsiooni tegevus hõlmas Eestimaa kubermangu. Saksa okupatsiooni ajal 1918 organisatsiooni tegevus lõppes, ent pärast okupatsiooni 1918. aasta novembris tegevus jätkus. Pärast 1920. aastat hõlmas organisatsiooni tegevus kogu Eestit. Organisatsioon oli Eestimaa Töölisühingute Keskliidu liige.
Karepa-Rutja rannamoodustised

Karepa-Rutja rannamoodustised on rannamoodustised Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Karepa ja Rutja külas. Rannamoodustised võeti maastiku üksikobjektidena kohaliku kaitse alla Rakvere Rajooni RSN Täitevkomitee 11. detsembri 1978. a otsusega nr 198 «Kohaliku tähtsusega looduskaitse alla kuuluvate parkide, botaaniliste üksikobjektide ja maastiku üksikobjektide nimekirjade muutmise kohta».
The Jimi Hendrix Experience

The Jimi Hendrix Experience oli 1960ndate lõpus tegutsenud inglise rock-ansambel, mille keskseks kujuks oli kitarrist ja laulja Jimi Hendrix. Tuntumad lood on "Purple Haze", "Foxy Lady", "Fire", "Hey Joe", "Little Wing", "Voodoo Child" ja Bob Dylani "All Along the Watchtower".
Ansambel loodi 1966. aastal. Esialgu arvati, et see on Jimi Hendrixi saateansambel, kuid peagi kujunes sellest Creami eeskujul power trio. The Jimi Hendrix Experience kujunes üheks mõjukaimaks ansambliks rokkmuusika ajaloos. Jimi Hendrix saatis ansambli laiali 1969. aasta juunis eelkõige halvenenud suhete tõttu basskitarrist Noel Reddingiga. Hendrix asutas uue ansambli Band of Gypsys, kuhu ta kutsus Billy Coxi ja Buddy Milesi.
Richard Antik

Richard Johannes Antik (11. aprill 1901 Orge koolimaja, Sootaga vald, Tartumaa – 16. aprill 1998 Toronto) oli eesti raamatukogutegelane ja bibliograaf.

Elukäik

Tema isa Jaan Antik (1859–1930) oli pärit Rannust, kuid töötas Orge koolis 24 aastat (1889–1913). Saanud esimese õpetuse kodus, läks Richard Antik õppima Tartus Hugo Treffneri eragümnaasiumi (1912). Kogu pere asus Tartusse, kuna isa sai seal tööle algkooliõpetajana. 1916 astus Richard Antik Tartu Kommertsgümnaasiumi. Gümnaasiumiõpilasena võttis ta osa Vabadussõjast, tegutses aktiivselt ka skautluses.
1922 jätkusid õpingud Tartu Ülikooli õigusteaduskonna majandusteaduse osakonnas, kuid ta kuulas ka filosoofiateaduskonna loenguid. Üliõpilasena liitus ta Eesti Üliõpilaste Seltsiga ja oli selle organisatsiooniga kõige tihedamalt seotud elu lõpuni. Ülikoolipäevil sai Richard Antikust Päevalehe Tartu kaastööline. 1923. aasta 17. aprillist töötas ta Eesti Rahva Muuseumi Arhiivraamatukogus. 1927 lõpetas Antik õpingud ülikoolis ja suunati Eesti Rahva Muuseumi vahendusel kõrgematele raamatukogunduse kursustele Praha Karli Ülikooli.
Alates 1. oktoobrist 1927 oli ta ERMi Arhiivraamatukogu juhataja. Arhiivraamatukogu juhatajana töötas Antik viisteist aastat (1927–1942). Neil aegadel kujunes Arhiivraamatukogu suurimaks rahvusliku kirjanduse koguks Eestis. Ilmusid ka Antiku olulised tööd bibliograafia ja raamatuteaduse alalt – "Eesti raamatute üldnimestik 1918–1923" (1931), "Eesti ajakirjandus 1766–1930" (1932) ja "Eesti raamat 1535–1935" (1936). Samal ajal tegutses ta aktiivselt ka Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingus, oli referent või juhataja Balti raamatukoguteadlaste iga-aastastel kongressidel ja Tartu Pauluse koguduse nõukogu esimees.
Okupatsioonide tingimustes kujunes töö Arhiivraamatukogus keerukaks ja 1942. aasta oktoobris, kui Eesti Kirjandusmuuseum liideti ülikooliga, lahkus Richard Antik töölt. Sama aasta lõpul avas ta oma kunsti- ja raamatukaupluse Tartu südalinnas. 1944. aasta septembris põgenes Antik koos perega Eestist ja leidis peatuspaiga Taanis. Tema abikaasa Agnes Antik oli rahvuselt taanlanna, kelle vanemad olid Eestisse meieriks ja juustumeistriks tulnud. Kopenhaagenis leidis Antik tööd arhivaarina ja kunstikirjastuses. Seal korraldas ta kaks tähelepanuväärset eesti kunsti näitust (1946 ja 1950).
1951. aasta detsembris lahkus Antik Taanist, aga pere jäi maha. Ta sõitis Kanadasse ja töötas üle kümne aasta Toronto keskhaiglas. Vaba aja pühendas ta ühiskondlikule tegevusele – korraldas näitusi, tegi kaastööd ajakirjandusele, tegeles kunsti ostu-müügiga, võttis osa koguteose "Eestlased Kanadas" koostamisest, asutas koos Karl Eermega Eesti Keskarhiivi Kanadas (1961) ja oli hiljem selle juhataja.
Tervise halvenemise tõttu elas Antik viimased eluaastad Toronto Ehatare põetuskodus. Ta suri mõni päev pärast 97. sünnipäeva 16. aprillil 1998. Richard Antiku urn on paigutatud Toronto Peetri kiriku mälestusmüüri.

Isiklikku

1924 abiellus Richard Antik Agnes Lausteniga (1903–1995), kes pärines taanlastest juustumeistrite perest. Perre sündisid tütar Ruth Elna (1925–1981) ja poeg Einar (1929–1974). Agnes Antik on tõlkinud ligi paarkümmend taani ja norra autorite teost.
Palve (Tõnis Mägi)

"Palve" on Eesti laul, mille autorid on Tõnis Mägi ja Villu Kangur.
Laul on olnud mitme Eesti suursündmuse (näiteks X noorte laulupidu, Märkamisaeg) laulude nimekirjas.
Jaen Teär

Elulugu

Jaen Teär sündis Saaremaal Kihelkonna vallas Kõõru külas. Ta oli oma vanemate Jüri ja Marie kolmas poeg. Isa suri, kui Jaen oli väike poiss ja ema kolis uuesti abielludes koos pojaga Vilsandile, kus võõrasisa sai Kihelkonna kirikumõisa maadehoidjaks. Lapseeas oli tema tegevus karjas ja kalal käimine. Kuueteistaastaselt läks ta päästejaama aerumehena tööle. Kui kroonuteenistuse aeg kätte jõudis, määrati ta saare tuletorni teenistusse.
1877. aastal abiellus ta rikka lese Julianaga.
Elektrienergia tootmine

Ajalugu

1831. aastal avastas Michael Faraday elektromagnetilise induktsiooni seaduse, mis võimaldas arendada ja kujundada elektrimootoreid ja generaatoreid.
Esimene elektrigeneraator ehitati 1832. aastal Pariisis, esimene kasutuskõlblik elektrigeneraator valmistati Saksamaal 1867. aastal.

Elektrienergia tööstuslik tootmine tänapäeval

Tänapäeval toodetakse peaaegu kogu kasutatav elektrienergia fossiilkütuseid põletavates soojuselektrijaamades, hüdrojaamades ja tuumajaamades. 
Soojuselektrijaam (SEJ) on elektrijaam, mis muundab soojusenergiat elektrienergiaks. Soojusenergia saadakse loodusest, toodetakse elektrijaamas endas või on mõne muu protsessi kõrvalsaadus. Tavaliselt saadakse soojusenergia kütuse põletamisel ja selle tõttu rajatakse SEJ-d nendele kohtadele, kus kütus on suhteliselt odav. 
Hüdroelektrijaam on elektrijaam, milles vee potentsiaalne energia muundatakse elektrienergiaks. Hüdroelektrijaamade ehitamine on kulukas (mahukad mullatööd ja betoonitööd paisude ehitamisel), kuid energia omahind on suhteliselt madal, sest ekspluatatsioonikulud on väikesed. Maailma võimsaim hüdroelektrijaam on Lõuna-Ameerikas Paraná jõel. Selle võimsus on 12,6 miljonit vatti.
Tuumaelektrijaam on elektrijaam, kus elektrienergiat saadakse aatomituuma lõhustumisest. Tuumakütuse jäägid on väga ohtlikud ja radioaktiivsed, nende lagunemiseks kulub tuhandeid aastaid. Tuumaelektrijaamad ei saasta õhku, kütust kulub vähe, tekib vähe tahkeid jäätmeid.
Krista Kilvet

Krista Kilvet (kuni 1970. aastani Krista Kanter; 31. mai 1946 Tallinn – 21. jaanuar 2009 Tallinn) oli Eesti raadioajakirjanik, poliitik ja diplomaat.
Krista Kilvet lõpetas Tartu Ülikooli inglise filoloogina 1979. aastal.
Aastatel 1967–1990 töötas ta Eesti Raadios, kus oli muu hulgas saadete "Mis tehtud, mis teoksil", "Rahvamuusika pooltund" ja "Mikrofoorum" toimetaja. Aastal 1989 oli Krista Kilvet üks Eesti Naisliidu asutajaid.
Oli Eesti Kongressi liige.
Aastal 1990 sai Krista Kilvet riigiministri asetäitjaks. Aastal 1992 valiti ta Riigikokku Rahvarinde ja 1995. aastal Keskerakonna nimekirjas. Aastatel 1989–1999 oli ta ka Tallinna linnavolikogu liige.
Aastatel 1999–2008 töötas Krista Kilvet välisministeeriumis, kus valmistas muu hulgas ette Eesti saatkondade avamist Dublinis ja Sofias. Augustis 2008 nimetas president Krista Kilveti Eesti suursaadikuks Norras ja Islandil, kuid sellele tööle ei jõudnudki ta asuda. 15. oktoobril 2008 kutsus president Krista Kilveti tema palvel haiguse tõttu sellelt ametikohalt tagasi.

Isiklikku

Aastatel 1970–1990 oli Krista Kilvet abielus Kaarel Kilvetiga. Neil sündis kolm tütart. Tütar Kertu Saks on meediateadlane.
Nooruses harrastas ta Eesti tipptasemel purjetamist.
Põltsamaa adventkoguduse hoone

AKEL Põltsamaa adventkoguduse hoone on kirik Jõgeva maakonnas Põltsamaas aadressil Kreutzwaldi tänav 1. Kirikut kasutab Põltsamaa adventkogudus.
Hoone oli algselt eramu, mis 1952 kohandati ümber kirikuks. 1989 kirik renoveeriti.
Failiedastusprotokoll

Failiedastusprotokoll (inglise File Transfer Protocol, FTP) on standardne arvutivõrgu protokoll, mida kasutatakse failide vahetamiseks ja muutmiseks TCP/IP-põhises võrgus, näiteks internetis. FTP põhineb klient-server-arhitektuuril. FTP-d saab kasutada paroolautentimisega või anonüümse kasutajaga.
Alguses töötasid kõik FTP-rakendused käsureal, kuid siis tehti kõigile operatsioonisüsteemidele FTP graafiline kasutajaliides.
Klient loob ühenduse FTP-serveri TCP-porti 21, mis jääb seansi kestel avatuks. Seda ühendust võib nimetada kontrollühenduseks. Lisaks luuakse failiülekandeks porti 20 teine ühendus.
Tavalisi FTP-ühendusi ei peeta tänapäeval turvaliseks, sest kogu info, sh ka paroolid liiguvad võrgus krüpteerimata kujul. Turvalisuse huvides on soovitatav kasutada FTPS (FTP over Implicit TLS/SSL) või FTPES (FTP over Explicit TLS/SSL) laiendatud protokolle. Rohkem levinud on explicit-režiim, sest see kasutab FTP standardporte (implicit kasutab porti 990). Sageli aetakse nimetatuid segamini ka SFTP-protokolliga, kuid tegemist on erineva ja FTP-protokolliga mitteühilduva protokolliga ning see vajab serveri poolel eraldi tarkvara.
Karkrist

Karkrist on heraldilise risti erim, millel on iga haru lõpus põikpuu.
Karkrist on tuntud kui Austria poolametlik, haakristile vastandatud embleem aastail 1934–1938.
Eesti Vabadusrist on pikendatud karkristi kujuline.
Saapameistrite Torn

Saapameistrite Torn (Rumeenia keeles: Turnul Cizmarilor) paikneb Rumeenias, Murese maakonnas, Sighisoara tsitadelli kirdenurgas. Tornil on barokk-arhitektuuri mõjutusi. Hoolimata oma madalast kõrgusest on torn väga huvitav tänu oma kuusnurksele põhjale, kümnemeetrisele diameetrile ning katusele, millel on kaks väikest, kuid elegantset vaatlustorni – üks suunaga kagusse, teine loodesse. Praegune torn ehitati 1681 aastal eelmise, 1676 aasta tulekahjus hävinud torni asemele.

Restauratsioonid

Esimesed dokumendid, mis mainivad vana torni, on pärit aastast 1522. Tornis paiknes väga suur kogus püssirohtu ning see oli põhjuseks, miks 1676 aasta suur tulekahju selle täielikult hävitas. 1681 aastal ehitati tollase linnapea Michael Helwigi käe all uus, barokk-stiilis torn.
Kuni 1846 aastani oli tornil ka suurtükibastion.
Tsitadelli torni fassaad on samuti muutunud, eriti pärast selle ümberehitamist dokumendiarhiiviks Teise Maailmasõja ajal. Aknad ja sissepääs ehitati suuremaks, muutes selle keskaegset välimust üsna palju.
2001 aastal ehitati torni fassaadile puidust välitrepp.
Tänapäeval on tornis kohalik raadiojaam
Martha Fierro

Martha Lorena Fierro Baquero (sündinud 6. septembril 1977 South Kingstownis Rhode Islandis) on Ecuadori maletaja, maletreener ja maletegelane, naiste suurmeister (1997), rahvusvaheline organisaator (2015).
Fierro on 2018. aastast Rahvusvahelise Maleföderatsiooni (FIDE) viitsepresident.
Males tuli ta kahel korral Panameerika noortemeistriks neidude U18 vanuseastmes [1994, 1995) ja kolmel korral Panameerika naisjuunioride meistriks (1995, 1996, 1997). Ta on mitmekordne Ecuadori naiste malemeister. 2005. aastal sai ta teise koha Ecuadori lahtistel meistrivõistlustel (võistles koos meestega). 2009. aastal võitis ta Calis Ameerika maailmajao naiste meistrivõistlused. 
Fierro pääses mängima FIDE naiste Grand Prix 2009–2011 sarja, kus sai 20 osavõtja seas 16. koha. Naiste maailmameistrivõistluste turniiril 2010. aastal Antakyas (64 osavõtjat) sai ta turniiritabelis 45. asetuse. Ta kaotas avaringis Zhao Xuele ja 32 parema hulka ei pääsenud.
Ta mängis Ecuadori naiskonna koosseisus 12 naiste maleolümpial (1994–2012, 2016, 2018). 1998. aastal maleolümpial Elistas mängis ta Ecuadori võistkonna kolmandal laual.
Fierro sai FIDE-lt 1997. aastal naiste suurmeistri ja 2005. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse. Rahvusvaheliste malevõistluste korraldajana sai ta FIDE-lt 2015. aastal rahvusvahelise organisaatori nimetuse.
Andrus Allikvee

Andrus Allikvee (sündinud 2. juunil 1957) on eesti näitleja.
Töötas aastatel 1980–1981 Ugalas lavamasinistina ning 1981–1999 Vanemuises ja 1998–2001 Ugalas näitlejana. Praegu on ta Tartu Linnaraamatukogu avalike suhete spetsialist.
Eesti naiste korvpallikoondis

Eesti naiste korvpallikoondis on Eesti naiste esinduskoondis korvpallis. Koondis kuulub Eesti Korvpalliliitu.
Koondise treener on Jaanus Levkoi.