google/wiki40b huggingface dataset:
Berlingske Tidende

Berlingske Tidende (alguses Kjøbenhavnske Danske Post-Tidender) on Taani vanim ajaleht.
See ilmub alates 3. jaanuarist 1749. Alguses ilmus 2 korda nädalas, alates 1841 ilmub iga päev. Seda peetakse kodanlikuks konservatiivseks ajaleheks. Ta on lisaks Jyllands-Postenile ja Politikenile üks kolmest suurest Taani päevalehest.
Septembris 2004 oli keskmine trükiarv 124 196. Alates 28. augustist 2006 ilmub tabloidformaadis.
Peatoimetaja on alates 2007. aastast Lisbeth Knudsen.
Berlingske Tidende asutajaks oli Ernst Henrich Berling ja 1982. aastani kuulus ajaleht Berlingi perekonnale. Ajaleht kuulub Briti Mecom Groupile.
Ajukelme

Ajukelmeks ehk ajukestaks (ladina ains meninx; mitm meninges) nimetatakse paljude kesknärvisüsteemiga selgroogsete aju ümbritsevaid sidekoelisi kestasid, mille vahele jäävad aju-seljaaju vedelikuga (ajuvedelikuga) täidetud pilujad ruumid. 
Ajukestade täpne piiritlus pole tänapäeval selge, kuna eristatakse peaaju kestasid ja seljaaju kestasid. Peaaju kestad lähevad kuklaluu suurmulgu piirkonnas üle seljaaju kestadeks.

Roomajatel

Roomajatel koosneb ajukelme endomeninx'ist (koosnedes pehmekestast ja ämblikuvõrkkestast) ja ectomeninx'ist, mis ümbritsevad pea- ja seljaaju.

Seljaaju kestad

Seljaaju ümbritseb kolm ajukesta: seljaaju-kõvakest (dura mater spinalis), seljaaju-ämblikuvõrkkest (arachnoidea spinalis) ja seljaaju-pehmekest (pia mater spinalis).

Ajaloolist

Ajukelme esmakirjeldus arvatakse leiduvat Edwin Smithi (1862) omandatud papüüruserullidel, mis on dateeritud aastaga 1534 e.m.a, kuid pärinevad tõenäoliselt tunduvalt varasemast ajast. 
Vanakreeka filosoof Aristoteles kirjeldas oma töödes loomade kesknärvisüsteemi struktuure, tema arvates katsid aju kaks membraani. 
Termini võttis kasutusele vanakreeka anatoom Erasistratus.

Patoloogia

Ajukelmepõletik on meningiit. Ajukelmekasvaja on suuraju- või seljaajukelmest lähtuv kasvaja ehk meningeoom.
Alan J. Pakula

Alan Jay Pakula (7. aprill 1928 Bronx, New York – 19. november 1998 Melville, New York) oli USA filmilavastaja, - produtsent ja -stsenarist.
Kohtla-Järve Spordikeskuse jäähall

Kohtla-Järve Spordikeskuse jäähall on Kohtla-Järve Spordikeskuses asuv jäähall. Seal on 700 istekohta.
Jäähall on Eesti jäähokiklubi HC Everest koduväljak.
Heino Jõe

Heino Jõe (4. oktoober 1913 (vkj 22. september 1913) Vihula vald, Ida Virumaa – 11. jaanuar 1990 Toronto, Kanada) oli eesti skaudijuht, karikaturist ja ajakirjanik.

Elulugu

Jõe õppis Kehala Algkoolis (1920–1921), Rakvere Linna II Algkoolis (1921–1927), Rakvere Poeglaste Gümnaasiumis (1927–1928), Läänemaa Ühisgümnaasiumis (1928–1932), Tallinna Pedagoogiumis (1934–1936) ja hiljem 1939 aastal läks Tartu Ülikooli õppima õigusteadust. (1932–1933) läbis ajateenistuse Sidepataljonis noorem-allohvitserina.
Eesti Skautide Maleva liige aastast 1926. Alates 1933. aastast tegutses ta skaudijuhina Haapsalu ja Hiiumaal.
Ta töötas Eestis ajakirjades Tõrvik (1930–1932) ja Eesti Skaut (kuni 1940), 1936 reporterina ajalehes Lääne Elu, 1936–1937 õpetajana Suuremõisa Algkoolis Hiiumaal ning 1936–1941 Haapsalus. Õpetajaameti kõrval töötas ta ka ajalehe Hiiu Teataja toimetajana (1936–1937) ning kirjasaatjana Rahvalehele, Uus Eestile ja Päevalehele. Aastatel 1941–1943 oli ta Postimehe ajakirjanik Tartus, kus avas ajalehes noortelehekülje. Seal ilmusid ka tema joonistatud poliitilised karikatuurid. Ajakirjanikuna kasutas ta ka oma skaudinime Jämesäär.
1943. aastal töötas ta Saksa mobilisatsioonist hoidumiseks Haapsalus Läänemaa tuletõrje instruktorina, olles samal ajal noortejuht.
1944. aastal põgenes Jõe koos perega Rootsi, kus juba Doverstropi põgenikelaagris hakkas tööle õpetajana ning skautide ja gaidide juhina. Stockholmis töötas ta ajalehe Eesti Teataja toimetuses sekretärina, kus ta organiseeris ka noorteveergu. 1946. aastal asutas noorteajakirja Tulehoidja. Rootsis oli ta Eesti Skautmastrite Kogu Rootsi Koondise asutajaliige ja juhatuse liige, 1951. aastani Eesti Skauttöö Keskuse Rootsis algatusliige, juht ja Stockholmi Kalevi lipkonna juht.
1951. asastal asus Heino Jõe elama Kanadasse Torontosse, kus oli Eatoni Kaubamaja arveametnik. Samuti kuulus Jõe ajalehe Vaba Eestlane asutajate sekka, oli selle juhatuse, toimetuskolleegiumi ja toimetuse liige. Vabas Eestlases avaldas ta vesteid pseudonüümi Black Joe all. Väljaannetes kasutas muidki pseudonüüme: Jämesäär, Katrin Kaktus, Koldevana, White Joe jt.
1959. aastal kujundas Heino Jõe Eesti Skautide Liidu teenetemärgid Tammetäht ja Põhjatäht, nende nimed ja statuudid.
Kanadas kuulus ta Eesti Muinsuskaitse Seltsi Sõpradesse (juhatuse liige), Eesti Skautide Malevas Kanadas Lembitu Malevasse (juht ja vanem), Eesti Skauttöö Keskusse (juht) ning 1952. aastast Toronto Eesti Skaudisõprade Seltsi (algataja ja juhatuse liige). Jõe eestvedamisel ostis Toronto Eesti Skaudisõprade Selts Muskoka metsades esimese osa laagrialast, mille Jõe ristis Kotkajärveks. 1988. aastal ehitati sinna tema idee ja projekti põhjal emakeele ausammas.
Poollõik

Poollõik ehk poolkinnine vahemik ehk lõikmik on reaalarvude hulga alamhulk, mis koosneb kõigist reaalarvudest, mis rahuldavad võrratust a ≤ x < b (või võrratust a < x ≤ b), kus a ja b on fikseeritud reaalarvud.
Poollõiku a ≤ x < b tähistatakse [a, b) või [a, b[ ja poollõiku a < x ≤ b tähistatakse (a, b] või ]a, b].
Koorküla looduskaitseala

Ajalugu

Koorküla kaitseala praegused piirid ja staatus on aastast 2005. Kaitseala ajalugu ulatub aastasse 1964, mil kaitse alla võeti Valgjärv ja Udsu järv koos neid ümbritseva maastikuga (Koorküla Valgjärve ja Udsu järve kaitseala).
Massoprodukt

Massoprodukt oli mööbliettevõte, mis tegutses Tallinnas. Ettevõte valmistas igasugust mööblit ja äride sisseseadeid.
Ettevõtte asutasid 1916 J. Olbrei ja August Kapsi.
Aastast 1917 tegutses ettevõte aktsiaseltsina.
Boris Buracinschi

Boris Buracinschi [bor'iss buratš'inski] (17. jaanuar 1964 Chişinău – 9. mai 2010 Tallinn) oli juudi päritolu Moldaavia rumeenlasest literaat.
Boris Buracinschi kolis Eestisse 1990. aastal. Ta õpetas rumeenia keelt Tartu Ülikoolis ja oli raadiojaama Vaba Euroopa korrespondent. Ta töötas Eesti Rahvusraamatukogus venekeelse kirjanduse väliskirjandusosakonna vanemraamatukoguhoidjana, oli ajalehe KesKus kaastööline ning tegi aeg-ajalt kaastööd ka teistele Eesti väljaannetele, sealhulgas Eesti Ekspressile.
Vene-euroopa laika

Tunnustus

Vene-euroopa laikat on tõuna tunnustanud FCI spitsilaadsete ja algupäraste tõugude rühmas põhjamaiste jahikoerte alarühmas tõustandardi numbriga 304. Lähedased tõud on lääne-siberi laika (nr 306) ja ida-siberi laika (nr 305). Ameerika organisatsioon UKC paigutab vene-euroopa laika põhjamaiste tõugude (Northern Breed) rühma.

Tõustandard

Vene-euroopa laikasid kirjeldatakse kui keskmise suurusega tõugu turjakõrgusega 52-58 cm (emastel 48-54 cm). Tõule on omased püstised kõrge asetusega kõrvad ja rõngas või sirbikujuline saba, mille ots puudutab selga, reit või istmikku. Värvustest on aktsepteeritud valge, must, valge mustaga ja must valgega.

Temperament

Vene-euroopa laika on elavaloomuline tõug, kes naudib viibimist välitingimustes. Koerad annavad jahimehele häälekalt märku puu otsas olevast saakloomast (tavaliselt orav või kährik). Vene-euroopa laikal on tugev omanikutunnetus, tegu on üsna territoriaalse tõuga ja seega sobib ta hästi valvekoeraks. Ta on väga leplik laste suhtes, kuid ettevaatlik võõraste ja teiste koertega suheldes.

Liikumine

Tegemist on väga energilise tõuga, kes vajab palju liikumist, parim on selleks võimalus joosta looduses või osaleda jahil. Kui liikumisvõimalused on piiratud, hakkab koeral kiiresti igav ja ta võib muutuda probleemseks.
Atsetüülkoliin

Atsetüülkoliin ehk atsetüületanooltrimetüülammoonium (lühend Ach) (ladina acetylcholinum) on orgaaniline molekul, mis toimib neurotransmitterina. Atsetüülkoliin toimib paljude loomade autonoomse närvisüsteemi sünapside, parasümpaatiliste närvilõpmete, paljude kesknärvisüsteemi sünapside ja neuromuskulaarsete käävide mediaatorina.

Ajalugu

Atsetüülkoliin oli esimene avastatud neuromediaator. Selle olemasolu tegi 1914. aastal kindlaks Sir Henry Hallett Dale, kes avastas atsetüülkoliini toime südame kudedele. 1921. aastal avastas Otto Loewi, et uitnärvi (Nervus vagus) stimuleerimisel eritub teatavat ainet, millel on närvisüsteemis olulised ülesanded, ning andis sellele nimeks Vagusstoff (tõlkes Vaguse aine). Hiljem avastati, et tegu on ühe ja sama ainega. 1936. aastal sai Otto Loewi oma avastuste eest Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna, mida jagas Dale'iga.

Atsetüülkoliini sünteesimine

Atsetüülkoliini sünteesitakse organismis koliinist (B₄-vitamiinist).

Atsetüülkoliini funktsioonid

Atsetüülkoliini leidub nii perifeerses kui kesknärvisüsteemis.

Funktsioonid perifeerses närvisüsteemis

Atsetüülkoliin on ainus neurotransmitter, mis kannab edasi impulsse lihaste liigutamiseks. Samuti on ta peamine parasümpaatilise närvisüsteemi mediaator.

Funktsioonid kesknärvisüsteemis

Atsetüülkoliin vahendab mälu, tähelepanu, koordinatsiooni ja tasakaalutunnetusega seotud impulsse. Samuti kutsub see esile organismi sisenemist REM-une faasi. Aju atsetüülkoliini tootva süsteemi kahjustudes tekivad mäluhäired, mida seostatakse Alzheimeri tõve tekkega.

Atsetüülkoliini retseptorid

Atsetüülkoliini funktsiooni võimaldavad täita rakumembraanil olevad retseptorid, mida on kaht tüüpi.

Muskariin-atsetüülkoliini retseptorid

Need on metabotroopsed retseptorid (ei moodusta ioonkanaleid, kuid on G-valkude kaudu (asuvad rakumembraanis) ioonkanalitega seotud), mida stimuleerivad muskariin ja atsetüülkoliin. 
Muskariin-atsetüülkoliini retseptorid asuvad kesk- ja perifeerses süsteemis, südames, kopsudes ja mitmetes näärmetes. 
Muskariin-atsetüülkoliini retseptoreid blokeerib atropiin. Atropiini kasutamine toob kaasa pupilli suurenemise, mida on minevikus mitmetes Euroopa kultuurides kasutatud atraktiivuse suurendamiseks, kasutades näiteks atropiini sisaldavat belladonnat. Atropiini kasutatakse ka kaeoperatsioonidel, kutsumaks esile silmaava laienemist. Seda tuleb manustada silmamuna sisse, sest peale kandes reageerib see koliinesteraasiga ega jõua silmamuna sisse. Atropiini kasutatakse veel elustamise käigus, et blokeerida atsetüülkoliini mõju südamelihasele.
Eesti Tõuloomakasvatajate Ühistu

Eesti Tőuloomakasvatajate Ühistu (lühend: ETKÜ) on aastal 1993 loodud ühendus, mis koondab enda alla eesti holsteini, eesti punase karja, eesti maakarja ja lihaveiste aretajaid.
ETKÜ tegevusvaldkonnad on nt tõuaretustemaatika, tõuraamatute pidamine ja tõutunnistuste väljaandmine, aretusmaterjali kogumine ja müük, seemendusteenused ja vastav nõustamine.
ETKÜ-l on oma kunstliku seemenduse jaam, kus on umbes 240 pulli.
Ea Jansen

Ea Jansen (14. november 1921 – 20. aprill 2005) oli eesti ajaloolane.
Ta lõpetas 1941. aastal Tallinna 9. Keskkooli. Ta õppis aastatel 1942–1949 Tartu Ülikoolis / Tartu Riiklikus Ülikoolis ning lõpetas selle ajaloolasena. Ta asus samal aastal tööle Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituuti. Ta kaitses Ajaloo Instituudis 1954. aastal kandidaadikraadi ja 1968. aastal doktorikraadi.
Ta oli Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis aastatel 1949–1968 ja 1988–1998 teadur, aastatel 1968–1978 teadusdirektor ja aastatel 1978–1988 sektorijuhataja.

Teadustöö

Ta tegeles peamiselt eesti rahvusliku ärkamisaja, eriti Carl Robert Jakobsoni tegevuse uurimisega. 1990. aastatest kuni surmani oli ta üks aktiivsemaid Eesti ajalookirjutuse hetkeseisu ja tuleviku üle polemiseerijaid.

Isiklikku

Tema isa oli kunstnik August Jansen ja ema oli ajakirjanik, Asutava Kogu liige Helmi Jansen.
Tema abikaasa oli Heldur Palli ja poeg on õigeusu preester Mattias (Madis) Palli.
Gottfried Dunkel

Gottfried Valentin Dunkel (11. veebruar 1895 Tallinn – 18. veebruar 1942 Vjatlagi vangilaager, Kirovi oblast) oli eesti arst.
Ta lõpetas 1921. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, 1927 dr. med. Korporatsioon Fraternitas Estica vilistlane.
Gottfried Dunkel osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas. 
Arreteeriti NKVD poolt 3. detsembril 1940 Tallinnas. Suri nõukogude vangilaagris.
Cooperi test

Testi läbiviimine

Test viiakse läbi tasasel maa-alal. Hinnatakse 12 minuti jooksul kas kõndides-sõrkides või joostes läbitud maa pikkus meetrites. Tähtis on võimalus hinnata läbitud vahemaad, selleks on sobivaim teadaoleva ringisuurusega staadion, täpselt mõõdetud tervisespordirada vm. Testi ei tohiks teha "tugitoolist tõustes", vajalik on eelnev mõnenädalane treening. 
Testi tulemus jaotub 5 rühma: väga hea; hea; rahuldav; nõrk; väga nõrk. Eraldi on välja töötatud tulemused meestele ja naistele sõltuvalt vanusest.

Mehed

alla 30 a  30–39 a  40–49 a   üle 50 a  TULEMUS 
üle 2800 m üle 2700 m üle 2500 m üle 2300 m VÄGA HEA
üle 2400 m üle 2200 m üle 2000 m üle 1900 m HEA
üle 2000 m üle 1800 m üle 1600 m üle 1500 m RAHULDAV
üle 1600 m üle 1500 m üle 1300 m üle 1200 m NÕRK
alla 1600 m alla 1500 m alla 1300 m alla 1200 m VÄGA NÕRK

Naised

alla 30 a  30–39 a   40–49 a   üle 50 a  TULEMUS 
üle 2600 m üle 2400 m üle 2300 m üle 2100 m VÄGA HEA
üle 2100 m üle 2000 m üle 1900 m üle 1600 m HEA
üle 1800 m üle 1600 m üle 1500 m üle 1300 m RAHULDAV
üle 1400 m üle 1300 m üle 1100 m üle 1000 m NÕRK
alla 1400 m alla 1300 m alla 1100 m alla 1000 m VÄGA NÕRK
Virbalis

Ajalugu

Asulat on esmakordselt mainitud 1529. aastal. Aastail 1529–1567 oli tegemist privileegideta aleviga. Aastal 1564 ehitati sinna esimene kirik. Aastal 1569 sai Virbalis Magdeburgi õigused ja vapi. Aastal 1646 avati seal kihelkonnakool. Aastal 1655 lõi Janusz Radziwiłł seal Jan II Kazimierz Waza vastu suunatud sõjalise liidu. Kuni XVIII sajandini kandis alev nime Naujoji Valia või Nova Volia, poola keeles Nowa Wola.
Poola jagamise tagajärjel kuulus alev aastail 1795–1807 Preisi kuningriigi koosseisu. Saksa keeles kandis asula nime Wirballen. Pärast seda kuulus Virbalis Venemaa koosseisu.
Asula kasvule pani alguse aasta 1865, mil rajati Peterburi–Berliini raudtee Vilniusest Königsbergi viiv haru, mis asulat küll ei läbinud, aga selle lähedusse Kybartaisse rajati Virbalise raudteejaam. Aastal 1924 avati esimene Leedu bussiliin, mis ühendas Virbalist Vilkaviškise ja Marijampolėga. Virbalisest sai linn 3. augustil 1946.
Rannakaitsepatarei nr 316

Rannakaitsepatarei nr 316 (vene keeles 316-я отдельная береговая артиллерийская батарея СУС БОБР) oli Hiiumaal Kukerabas paiknenud Punalipulise Balti laevastiku Tallinna mereväebaasi Läänemere rannikukaitsesüsteemi Põhja kaitsesektorisse kuulunud rannakaitsepatarei. 
Patarei ehitati 1941. aastal. Rannakaitsepatarei varemed asuvad Hiiu maakonnas Hiiumaa valla Lehtma küla lähedal.
Balti laevastiku Läänemere rajooni rannakaitse teostas Balti laevastiku mereväebaaside (sh Tallinna mereväebaas) kaitset maismaal Lätist kuni Kroonlinnani.
Theódoros Papagiánnis

Theódoros Papagiánnis (Θεόδωρος Παπαγιάννης; sündinud 1942 Ellinikós (Ioánnina piirkonnaüksus) on kreeka skulptor.
Aastatel 1961–1966 õppis ta Yiannis Pappase stipendiumiga Ateena kunstikoolis (School of Fine Arts).
Aastal 1967 õppis ta kaheaastase Kreeka valitsuse stipendiumiga (IKY) Vana-Kreeka kunsti ja Vahemere piirkonna kunsti,. Vahemere-reisid viisid ta Egiptusse, Väike-Aasiasse, Küprosele, Lõuna-Itaaliasse ja Sitsiiliasse.
Papagiánnis on olnud Ateena kunstikooli skulptuuriprofessor.
Ta elab ja töötab Kreekas Ateenas, kuid tema galerii-muuseum asub Ioanninas. Teda peetakse tänapäeva Kreeka omanäolisemaks skulptoriks.
Esimene Eesti Põlevkivitööstus

Esimene Eesti Põlevkivitööstus oli aastatel 1936–1940 tegutsenud riiklik aktsiaselts. Ettevõtte eelkäija oli aastatel 1922–1936 tegutsenud Riigi Põlevkivitööstus.
Ettevõte oli VKG eelkäija.

Riigi Põlevkivitööstus (1922–1936)

Asutamise ajal omandas Riigi Põlevkivitööstus Kaubandus-Tööstusministeeriumi põlevkivitööstusosakonna valduses olnud Kohtla-Järve karjääri, samuti Kukruse kaevanduse ja põlevkivi utmise katsetehase.
Aastal 1936 muudeti ettevõte riiklikuks aktsiaseltsiks Esimene Eesti Põlevkivitööstus.
Nikolai Samsonov

Nikolai Aleksandrovitš Samsonov (18. juuli 1877 Petrovsk, Saraatovi kubermang – 22. aprill 1920 Voronež) oli zooloog.
Kaupmehe poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1901–1908. Töötas Tartu Ülikoolis zooloogia eradotsendina 1918. aastal.
XII Riigikogu

XII Riigikogu oli Riigikogu 12. koosseis, mille valis Eesti kodanikkond 2011. aasta Riigikogu valimistel 6. märtsil 2011. XII Riigikogu avaistung toimus 4. aprillil 2011 ja viimane istung 19. veebruaril 2015. Selle aja jooksul võttis Riigikogu vastu 623 õigusakti, sealhulgas 477 seadust, 143 otsust ja 3 avaldust.
Riigikokku kandideeris 789 inimest. 9 erakonna üles seatud nimekirjades kandideeris 757 inimest ja 32 inimest kandideeris üksikkandidaadina.
Riigikokku saamiseks Riigikogu valimise seadusega ettenähtud viie protsendi künnise ületas neli erakonda – Eesti Reformierakond, Eesti Keskerakond, Isamaa ja Res Publica Liit ning Sotsiaaldemokraatlik Erakond.
Kõige enam kogusid hääli Eesti Reformierakond, kes sai 164 255 häält (28,6%) ja sai 33 kohta ning Eesti Keskerakond, kes kogus 134 124 häält (23,3%) ja sai 26 kohta.
Künnist ei ületanud Erakond Eestimaa Rohelised, Eestimaa Rahvaliit, Eesti Iseseisvuspartei, Erakond Eesti Kristlikud Demokraadid ja Vene Erakond Eestis.

Valituks osutunud XII Riigikogu liikmed

Valimiskünnise ületas neli erakonda, ükski üksikkandidaat Riigikokku ei pääsenud.

Eesti Reformierakond

Eesti Reformierakonna nimekirjast valiti Riigikokku 33 liiget:
Andrus Ansip, Urmas Paet, Kaja Kallas, Keit Pentus, Urmas Kruuse, Taavi Rõivas, Igor Gräzin, Jürgen Ligi, Valdo Randpere, Rein Lang, Hanno Pevkur, Jaanus Tamkivi, Urve Tiidus, Urmas Klaas, Väino Linde, Rait Maruste, Laine Randjärv, Kristiina Ojuland, Kristen Michal, Lauri Luik, Mati Raidma, Aivar Sõerd, Tarmo Leinatamm, Kalle Palling, Kalle Jents, Jüri Jaanson, Aare Heinvee, Meelis Mälberg, Tõnis Kõiv, Peep Aru, Remo Holsmer, Arto Aas, Kalev Lillo.

Eesti Keskerakond

Eesti Keskerakonna nimekirjast valiti Riigikokku 26 liiget:
Edgar Savisaar, Jüri Ratas, Mihhail Stalnuhhin, Deniss Boroditš, Yana Toom, Kadri Simson, Valeri Korb, Marika Tuus, Eldar Efendijev, Heimar Lenk, Vladimir Velman, Mailis Reps, Kalle Laanet, Olga Sõtnik, Aadu Must, Inara Luigas, Enn Eesmaa, Lembit Kaljuvee, Aivar Riisalu, Peeter Võsa, Viktor Vassiljev, Rainer Vakra, Mihhail Kõlvart, Ester Tuiksoo, Priit Toobal, Kalev Kallo.

Isamaa ja Res Publica Liit

Isamaa ja Res Publica Liidu nimekirjast valiti Riigikokku 23 liiget:
Mart Laar, Jaak Aaviksoo, Helir-Valdor Seeder, Tõnis Lukas, Ene Ergma, Erki Nool, Marko Pomerants, Juhan Parts, Marko Mihkelson, Ken-Marti Vaher, Urmas Reinsalu, Andres Herkel, Toomas Tõniste, Kaia Iva, Aivar Kokk, Annely Akkermann, Margus Tsahkna, Priit Sibul, Tõnis Palts, Siim Valmar Kiisler, Sven Sester, Reet Roos, Indrek Raudne.

Sotsiaaldemokraatlik Erakond

Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjast valiti Riigikokku 19 liiget:
Peeter Kreitzberg, Sven Mikser, Eiki Nestor, Ivari Padar, Heljo Pikhof, Indrek Saar, 
Urve Palo, Andres Anvelt, Jaan Õunapuu, Kalvi Kõva, Marianne Mikko, Neeme Suur, Rannar Vassiljev, Helmen Kütt, Jevgeni Ossinovski, Kalev Kotkas, Jaak Allik, Karel Rüütli, Kajar Lember.
Aleksander Laar

Aleksander Laar (17. detsember 1915 Kaagvere Mäksa vald Tartumaa – 18. november 1988 Tartu) oli eesti näitleja.
1937. aastal lõpetas ta Tartu Tööstus‑ ja Majanduskooli.
Aastatel 1938–1939 laulis ta Vanemuise teatri ooperikooris. Aastatel 1941–1945 oli ta Kuressaare Teatri, 1945–1950 Ugala ja 1950. aastast surmani Vanemuise teatri näitleja.
Kaja Kivi

Kaja Kivi (sündinud 21. veebruaril 1957 Vastseliinas) on Põltsamaa tantsuõpetaja ja loomaarst.
Kivi lõpetas 1975. aastal Vastseliina Keskkooli ja 1981. aastal Eesti Põllumajandusakadeemia veterinaariateaduskonna. 1991. aastal omandas ta kõrghariduse ka psühholoogia erialal Tartu Riiklikus Ülikoolis.
2004. aastal lõpetas Kivi Eesti Rahvatantsujuhtide kooli. Ta tantsis aastatel 1976-1988 EPA rahvatantsuansamblis Tarbatu ja 1992-1999 projektansamblis Ahjualused.
Ta on olnud mitmete tantsurühmade juhendaja. Aastatel 2001-2011 juhendas ta Põltsamaa naisrahvatantsurühma Uhka. Aastast 2011 on ta tantsurühm Nii ja Naa , praeguse nimega Tulihänd, juhendaja. Lisaks juhendas 2003-2015 Esku rahvatantsurühma Murumemmed. Aastast 2012 naisrühma ILOSA tantsuõpetaja.  2009. aastal oli Kivi üldtantsupeol naisrühmade üldjuhi assistent. I (2011) ja II (2016) Eesti naiste tantsupeo N1 kõrgema kategooria naisrühmade liigijuht.  
Kaja on OÜ Põltsamaa Veterinaarteenuste omanik ja töötab samas loomaarstina.
Maria Höfl-Riesch

Isiklikku

Maria Höfl-Rieschi noorem õde Susanne Riesch on samuti mäesuusataja. Too on spetsialiseerunud slaalomile.
Maria Höfl-Riesch on ka riikliku reitinguga tennisemängija ja jalgrattur.
Üks Höfl-Rieschi kõige lähedasemaid sõpru on USA mäesuusataja Lindsey Vonn, samuti olümpiavõitja. Tavaliselt veedab Vonn oma abikaasaga jõulud Höfl-Rieschi vanematekodus Garmisch-Partenkirchenis.
2004. aasta jaanuaris mängis Höfl-Riesch kaasa seebiooperi "Kirgede torm" 666. seerias. Ta mängis iseennast.
Piesomootor

Piesoelektriline mootor ehk piesomootor on elektrimootor, mis põhineb piesoelektriliste materjalide kujumuutusel elektrivälja muutudes. Seega kasutab piesomootor piesoelektrilist pöördefekti. Kulg- või pöörlemisliikumise saavutamiseks tekitab ultrahelisagedusega muutuv elektriväli piesokeraamilises materjalis sama sagedusega mehaanilisi võnkumisi.
Piesoelektrilised mootorid ei konkureeri võimsuse poolest tavaliste (elektromagnetiliste) mootoritega, aga neil on tugevaid külgi kitsamatel aladel. Mähiste ja magnetahela puudumine võimaldab valmistada neid eriti kompaktseina. Piesomootor muundab elektrienergiat mehaaniliseks väga kõrge kasuteguriga, mis mõnel mootoritüübil ületab 90%. Mootor arendab suurt pöördemomenti ja seejuures ka suurt pidurdusmomenti toitepinge katkestamisel. Seetõttu on võimalik panna rootori liikuma väga väikese pöördenurga ulatuses. Näiteks kui mootorit, mis teeb 6 pööret sekundis, toita 200-kilohertsise impulsspingega, vastab ühele impulsile pöördenurk umbes pool nurgaminutit. Toitepinge kõrge sageduse (vähemalt 20 kHz) tõttu töötab mootor müratult. Samuti taluvad nad tugevat magnetvälja (31 teslat), madalat temperatuuri (kuni 10 millikelvinit) ning ülikõrget vaakumi (5¬¬•10⁻¹¹ millibaari).
Piesomootorite juhtimiseks tuleb tihti rakendada suhteliselt kõrget pinget ‒ libisemist ja hõõrdumist kasutava attocube-mootori puhul näiteks 40-voldise amplituudiga saehamba kujulist pinget. Seetõttu vajavad piesomootorid ka keerukaid mootorikontrollereid.

Samm-mootor

Ühe võimaliku tehnilise lahendusena rakendatakse piesokeraamikat rootori samm-sammult liigutamiseks. Kasutatakse vähemalt kahte eraldi juhitavat kristallide gruppi, millest üks on liikuma panev ja teine lukustuv. Liikuma panevad kristallid on lukustuvate vahel ja kinnitatud staatorile.
Esiteks aktiveeritakse lukustav kristalligrupp – see haardub rootoriga. Seejärel aktiveeritakse liikuma panevad kristallid, mis pikenedes liigutavad rootorit edasi. Siis deaktiveeritakse lukustav kristalligrupp, ning pärast seda liikumapanev, et saavutada algolek.

Libisev-hõõrduv mootor

Ühe võimaliku edasiliikumise viisina kasutatakse erineva kiirusega pikenemist ja lühenemist, et roomata edasi nagu röövik. Ühes suunas liigutatakse piesoelektrilist täiturit aeglaselt, nii et rootor liigub kaasa. Seejärel tõmbub piesoelektriline materjal kiirelt kokku – rootor jääb paigale.
Märt Koik

Märt Koik (sündinud 8. oktoobril 1990 Haapsalus) on eesti näitleja ja videoblogija.
Ta lõpetas 2010. aastal Märjamaa Gümnaasiumi ja 2015. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia etenduskunstide osakonna teatrikunsti õppekava näitleja eriala.
Töötab 2014. aastast teatris Must Kast.
10. novembril 2018 algas Eesti Televisioonis satiirisaade "Ongi Koik", mille peaosas (ja paljudes muudes osades) on Märt Koik. 
Lühikest aega juhtis ta koos Katariina Tammega Kanal 2-s jooksvat satiirisaadet "Su nädal kõlab tuttavalt".
Ija Savvina

Ija Savvina (2. märts 1936 Voronež – 27. august 2011 Moskva) oli vene teatri- ja filminäitleja.
Aastal 1958 lõpetas Ija Savvina Moskva Riikliku Ülikooli ajakirjandusteaduskonna. Näitlemisega alustas ülikooli teatritrupis. Aastast 1960 töötas näitlejana Mossoveti-nimelises teatris. 
Veebruaris 1979 asus Ija Savvina tööle Gorki-nimelises Moskva Akadeemilises Kunstiteatris (aastast 1989 Tšehhovi-nimelises Moskva Kunstiteatris).