google/wiki40b huggingface dataset:
Hundiseaduse aegu

Tegevustik

Filmi tegevusaeg pole selge, tinglikult võiks see olla 14. sajandi lõpp. Saksastunud maaisand Manfred Pesentack (Heino Mandri) pärandab oma ahnele ja valduste suurendamisest unistavale pojale Hermannile (Egon Nuter) maad. Tema plaanidele jääb ette küla ja selle tõrksad elanikud, eriti külavanema (Rein Aren) kloostrikoolis käinud, kuid nõiavõimetega poeg Meleleiv (Arvo Kukumägi). Filmi tegevus lõppeb ülestõusuga, mida väikefeodaaliks tõusnud Meleleiv peab minema vastu tahtmist maha suruma.

Kriitika

"Hundiseaduse aegu" sai ilmumise järel üldiselt hävitava kriitika osaliseks (Mati Unt, Riho Laanemäe, Malle Salupere, Tarmo Kulmar). Muuhulgas osutati ajaloolistele möödalaskmistele, näiteks 14. sajandisse paigutatud Eesti Vabaõhumuuseumi 19. sajandi klaasakendega taluarhitektuurile, keset metsa asuvale lossile, uusaegsetele kostüümidele ja muule taolisele. Stsenaariumi autor Arvo Valton on hiljem öelnud, et osa käsikirja jäi Tallinnfilmi piiratud võimaluste tõttu paberile (näiteks ammuga maha laskmist olnud raske lavastada, mistõttu filmis tapab peategelane rivaali otsavaatamisega; käsikirjas ettenähtud "raudrüütlite ja talupoegade lahing" jäeti tehnilistel põhjustel lihtsalt lavastamata jne).
Nagu kirjutas Mati Unt oma "Avalduses võimetuse kohta arvustust kirjutada": "Ei tea. Liiga raske juhtum. Kahetsen, et seda filmi nägin. Ta seadis mu traagiliste antinoomiate ette. Kaotasin usu filmikunsti. Seda juhtub harva. Aga nüüd juhtus. Ja keegi pole justkui süüdi. Teeme kompromissi: nimetame nii seda filmi kui ka seda "arvustust" piinlikuks vahejuhtumiks."
Tarmo Kulmar: "See ei ole ajalooline film (puudub ajalooline tõepära). See ei ole seiklusfilm (tempo on aeglane, žanri meeliskülastajal hakkab igav, pealegi on taotletud enamat). See ei ole psühholoogiline film (puuduvad karakterid, nende asemel on stereotüübid). See ei ole komöödiafilm (naer tuleb valel kohal). See ei ole paroodia (mille paroodia?). Mis see siis on?."
Reaktiivenergia

Reaktiivenergia on mõiste vahelduvvoolu-elektriahela elementide vahel võnkuva energiahulga kirjeldamiseks. Reaktiivvõimsusest põhjustatud ülekantavat energiat ehk reaktiivenergiat võivad nii tekitada kui ka tarbida vahelduvvooluvõrgus reaktiivtakistusega elemendid, nagu sünkroongeneraatorid, sünkroonkompensaatorid, elektrimootorid, kondensaatorid, samuti elektriülekandeliinid sõltuvalt elektriliini mahtuvuse ja induktiivsuse vahekorrast.
Reaktiivvõimsus on elektriseadmete ja -liinide mahtuvuslikest ja induktiivsetest omadustest tulenev soovimatu nähtus, mis tekitab elektrienergia ülekandmisel lisakadusid. Seepärast püütakse ülekantavat reaktiivvõimsust vähendada. Näiteks induktiivse reaktiivtakistusega tarvitite poolt tarbitavat induktiivset reaktiivvõimsust kompenseeritakse nende lähedale paigutatud kondensaatorpatareidega.
Elektritarvitite poolt elektrivõrku genereeritud (ja sealt "tarbitud") reaktiivvõimsuse arvestamiseks kasutatakse reaktiivenergia arvesteid.
Reaktiivvõimsuse mõiste võttis 1892. aastal kasutusele vene elektriinsener M. Dolivo-Dobrovski (1862‒1919), kes nimetas seda vatita võimsuseks.
Tõnu Mikk

Tõnu Mikk (11. august 1941 Tartu – 6. jaanuar 2018) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1969 Tallinna 2. Keskkooli ja aastal 1965 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (2. lennu). Töötas aastatel 1965–1982 näitlejana Noorsooteatris. Aastast 1982 töötas ta Eesti Televisioonis.

Isiklikku

Tema isa oli kunstnik Lepo Mikko, ema kunstnik Agnes Lamp-Mikk.
Kirsan Iljumžinov

Kirsan Iljumžinov (vene keeles Кирса́н Никола́евич Илюмжи́нов, sündinud 5. aprillil 1962 Elistas) on Venemaa poliitik, Kalmõkkia president 1993–2010, alates 2007 oli tema ametinimetuseks Vabariigi Juht (Глава Республики Калмыкия).
1979 lõpetas ta Elista 3. keskkooli, seejärel töötas aasta aega koostelukksepana tehases Zvezda, siis teenis 2 aastat Nõukogude Armees Põhja-Kaukaasia sõjaväeringkonnas ja lõpetas teenistuse vanemseersandina.
1982–1989 õppis Iljumžinov Moskva riiklikus rahvusvaheliste suhete instituudis. 1988 visati ta kursusekaaslaste kaebuse põhjal välja nii instituudist kui NLKP-st alkoholi tarvitamise tõttu avalikus kohas. Iljumžinov kirjutas selle peale NLKP XIX konverentsi juhatajale Mihhail Gorbatšovile, NSV Liidu siseministrile Eduard Ševardnadzele ja KGB juhile kaebuse ning algas pool aastat kestnud uurimine, mille tulemusena ennistati Iljumžinov instituuti ja parteisse.
18. märtsil 1990 valiti Iljumžinov Kalmõkkias asuvast Manõtši valimisringkonnast number 821 Vene NFSV rahvasaadikuks, 1991 NSV Liidu Ülemnõukogu liikmeks.
1992 asutas ta koos tuntud ajakirjaniku Jevgeni Dodoleviga ajalehe Novõi vzgljad, mis ilmub tänapäevani. 1993 valiti Iljumžinov Venemaa ettevõtjate koja presidendiks.
11. aprillil 1993 valiti Iljumžinov Kalmõkkia esimeseks presidendiks, sama aasta detsembris Venemaa Föderatsiooni föderatsiooninõukogu esimese koosseisu ja 1996 ametikohast tulenevalt teise koosseisu liikmeks. 1995 valiti ta Kalmõkkia presidendiks tagasi, seekord 7 aastaks. 27. oktoobril 2002 valiti ta teises voorus kolmandaks ametiajaks Kalmõkkia presidendiks (seekord 3 aastaks) ja 24. oktoobril 2005 määras Vladimir Putin ta neljandakski ametiajaks presidendiks (seekord 5 aastaks). Viiendaks ametiajaks ta enam ei soovinud kandideerida ja tema ametiaeg lõppes 24. oktoobril 2010.
1995–2018 oli Iljumžinov ka Rahvusvahelise Maleföderatsiooni (FIDE) president. Ta valiti sellele kohale tagasi 2. juunil 2006 ja 29. septembril 2010. Viimasel juhul kandideeris tema vastu Anatoli Karpov, aga sai valimistel 55:95 lüüa.
29. detsembril 2000 sai Iljumžinov jalgpalliklubi Elista Uralan presidendiks. Klubi läks pankrotti 2003 ja selle põhjal asutatud järgmine klubi läks pankrotti 2006.
Iljumžinovi auks on nimetatud asteroid 5570 Kirsan.
Apollo vandenõu

Apollo vandenõu on vandenõuteooria, mille kohaselt ei ole USA mehitatud kosmoselaevad (Apollo 11 ja järgnevad) kunagi Kuu peale laskunud.
Kõik materjalid olevat võltsitud ning selle vandenõu eesmärgiks olevat olnud USA edu tõestamine kosmosetehnoloogia vallas NSV Liidu ees. 1999. aasta Gallupi uuringute kohaselt usub seda teooriat 6% USA elanikest.
Teooria pooldajad on kogunud hulgaliselt andmeid selle tõestuseks ning NASA on neid omakorda korduvalt ümber lükanud.
Väidetakse näiteks, et fotode peal USA lipp Kuu peal lehvib, nagu oleks seal tuul. Fotod olevat üldse liiga hea kvaliteediga, mis viitavat sellele, et need on tegelikult Maa peal lavastatud. Fotodel polevat kunagi näha tähti, samuti puuduvat laskumiskohas jäljed laskumismooduli reaktiivgaasidest. Raadiosideseanssidel puuduvat 2-sekundiline viivitus, mis peaks seal aga olema, sest raadiosignaali saabumine Kuult võtab aega. Ka väidetakse, et paljud Apollo-programmiga seotud NASA töötajad olevat salapärastel asjaoludel surma saanud.
Juhan Kahk

Isiklikku

Tema vend oli majandusteadlane Leo Kahk (1931–1971).
Sulev (laev 1972)

Sulev M412 on Saksa DV-st pärit Kondor-klassi kuuluv ja Eesti Mereväe esimene lipulaev. Algne nimi oli Meteor.

Ajalugu

Meteor ehitati 03.05.1972 Kondor klassi miinitraaleri ja patrull-laeva projekti baasil luurelaevaks. Sõsarlaev oli Komet. Projekti number oli 65.2. Pärast Saksamaa taasühendamist arvati laevad 03.10.1990 teenistusest välja. Märtsis 1994 aastal kinkisid sakslased mõlemad luurelaevad Eesti Mereväele, kus Komet sai nimeks EML Vambola 411. 
Sulevist sai Mereväe lipulaev ja ametlikult kutsuti seda "miinilaevaks", kuigi miinitraalimis ega -jahtimisvarustust tal tegelikult polnud. Laevaga oleks parimal juhul saanud meremiine veesata. Töökorras oli 25mm automaatkahur 2M3. Sulev sobis siiski mereväelastele esmasteks õppe- ja harjutustegevusteks ning osales hiljem ka rahvusvahelistel mereväeõppustel. 
17. juulil 1995. aastal kukkus sadamas seisva Sulevi mastist pärast radariantenni hooletut käivitamist alla ajateenija Dmitri Zolotuhhin, kes suri haiglas. Sulevi komandöri Edgar Haavikut süüdistati seejärel laevajuhtimiseeskirjade rikkumises. Kohus mõistis komandöri aga õigeks, kuna selliseid eeskirju polnud Eesti mereväes veel olemas. Kohtu arvates eirati ohutustehnika nõudeid, ent ka neid polnud Eesti mereväes olemas. Lisaks tegi kohus selgeks, et Sulevil polnudki komandöri, sest polnud paberit, millega Haavik oleks komandöriks määratud. Komandör vabastati Mereväe teenistusest. 
14.01.1997 - 6.10.1997 oli Sulevi komandöriks vanemleitnant Igor Schwede, kes oli aastatel 2007-2012 Mereväe ülem.
1998. a sügisel juhtus Sulevil sadamas (väidetavalt kas ebavajalike, hooletute või pahatahtlike tegevuste tõttu) õnnetus, mille tagajärjel tungis laeva 60 t vett. Ametlikult juurdluse tulemusena süüdlast ei selgunud. Laev päästeti ja korrastati.
1990-ndate lõpuks jäeti Sulev seisma. Laev oli ehitatud luurelaevaks, millisena tal polnud Eesti mereväes rakendust. Samuti polnud otstarbekas seda ümber ehitada miinitraaleriks, sest Eesti merevägi oli juba selleks ajaks saanud abi korras Saksamaalt paar miinitraalerit. 2000. a kantigi Sulev maha ja lõigati vanarauaks. Sama nimi anti edasi Saksamaalt abina saadud miinijahtijale.
IPsec

IPsec (inglise Internet Protocol Security) on internetiprotokolli (IP) turvalisuse parandamiseks loodud protokollide kogu. Sellel on mitu ülesannet: autentimine (andmete allika kontroll), krüpteerimine (andmete kõrvalistele isikutele loetamatuks muutmine) ja algoritmide kooskõlastamine. IPsec töötab andmeside võrgukihis IP paketipäise laiendusena ja autendib/krüpteerib kogu liikluse sõltumata kasutatavast kõrgema taseme protokollist (TCP, UDP). Algselt loodi IPsec avatud standardina IPv6 jaoks, kuid seda hakati kasutama ka IPv4ga, eriti VPN-ide loomiseks.

IPseci protokollid

IPsec koosneb peamiselt kahest komponendist: autentimispäised (AH) ja andmekapseldus (ESP). Nendele lisanduvad veel mitmed võtmevahetusprotokollid ja lahendus algoritmide kooskõlastamiseks ja parameetrite vahetamiseks (security association).

Authentication Headers

Authentication Headers (AH) ehk autentimispäised on IPseci komponent, mis vastutab saadetavate andmete terviklikkuse (integrity) ja allika tuvastamise (authentication) eest. Selleks kasutab ta krüptograafilisi räsisid (hash, näiteks HMAC-SHA1) ja digitaalseid allkirju. AH on osa internetiprotokollist (IP), tema protokollinumber on 51 (mitte segi ajada pordinumbriga).

Encapsulating Security Payload

Encapsulating Security Payload (ESP) ehk turvaline andmekapseldus on IPseci komponent, mis vastutab andmete konfidentsiaalsuse eest. Konfidentsiaalsuse tagamiseks krüpteeritakse kogu IP paketi sisu, kasutades tugevaid krüptoalgoritme, nagu TripleDES ja AES. Lisaks võib ESP täita ka AH rolli, kaitstes paketi terviklikkust ja kontrollides paketi allikat. Lõplik algoritmide valik sõltub IPseci konfiguratsioonist ehk selle saab valida võrgu administraator. ESP Internetiprotokolli (IP) protokollinumber on 50.

Transpordirežiim

Transpordirežiimi kasutatakse otspunktide vahelise ühenduse turvamisel. Selles režiimis krüpteeritakse kogu IP paketi sisu (payload) ja kaitstakse muutmise eest (AH abil) paketi sisu koos IP päisega. See ei lase kõrvalistel isikutel paketi sisu lugeda ja tuvastab kõik paketis tehtud muudatused. Seetõttu ei ole võimalik transpordirežiimis IPseci kasutada koos NAT-ga - NAT muudab paketi päises IP lähteaadressi ja porti, kuid IPsec ei luba IP päise muutmist.

Tunnelirežiim

Tunnelirežiimis krüpteeritakse (ESP abil) kogu IP pakett ning kapseldatakse see uude IP paketti (uut paketti ei kaitsta). See on kasulik, kui kogu liiklus tuleb saata üle ebausaldusväärse kanali, kuhu ei tohi lekkida ka IP päises asuv informatsioon (kes paketi saatis, kellele pakett saadeti). Enamasti kasutatakse seda üksteisest eemal asuvate kohtvõrkude (LAN) või arvuti ja eemalasuva kohtvõrgu turvaliseks ühendamiseks (sisuliselt VPN). Tunnelirežiim toimib ka üle NATi, sest kapseldava IP paketi päist ei kaitsta ja NAT saab seda vabalt muuta.
Moskvitš 408

Teisendid

Moskvitš 408-st valmis hulgaliselt teisendeid: käsijuhtimisega, eksportteisend (see vastas Lääne-Euroopa ohutusnormidele), parempoolse rooliga, kiirabiauto (sedaan), takso, õppeauto (lisapedaalidega) ja konditsioneeriga. Oli ka ekspordiks mõeldud autokomplekt.
Moskvitš 408 universaali nimetati Moskvitš 426. Sellest valmis lisaks baasversioonile kiirabiauto, takso, eksportversioon, ekspordiks mõeldud autokomplekt, konditsioneeriga teisend ja parempoolse rooliga teisend.
Moskvitš 408 kaubikut nimetati Moskvitš 433.

Kollektsioneerimine

Moskvitš 408 varasemad aastakäigud kuuluvad Venemaal vanaautode hulka. Palju autosid on kasutusel tänapäevalgi, peamiselt suvehooajal, sest nad ei sobi tänapäevaste teeoludega. Paljud neist on halvas tehnilises seisukorras, sest Moskvitš 408 tootmise algus sattus kokku ajaga, mil hakati rohkem sõitma, sealhulgas talvel. Sellegipoolest on küllalt kerge leida suurepärases seisukorras väga väikese läbisõiduga autosid, mida saab osta vanaautode kohta üsna soodsalt. Sellega ongi seletatav vanaautode kogujate peaaegu täielik huvipuudus Moskvitš 408 vastu, erinevalt näiteks samade aastate Volgast GAZ-21. Siiski võib ennustada väikest huvi kasvu tulevikus.
Joe Schittino

Joe Schittino (hääldus: [ˈdʒou skitˈtino]; sünninimi Joe Seymour Lee Schittino; sündinud 7. veebruaril 1977 Siracusas) on Itaalia helilooja, muusik ja kirjanik.
Joe Schittino lõpetas 22-aastaselt Catania ülikooli kirjanduse ja filosoofia teaduskonna.
2004. aastal lõpetas ta Catania “V. Bellini” muusikainstituudi klaveri erialal (juhendaja Luca Ballerini) ja 2006. aastal kompositsiooni erialal (juhendaja Giovanni Ferrauto). Aastatel 2007–2009 täiendas ta end kompositsiooni alal Rooma Santa Cecilia Rahvusakadeemias (Accademia Nazionale di Santa Cecilia) Azio Corghi ja Ivan Fedele käe all.
Matmiskombestik

Matmiskombestik ehk matmiskombed on mingile inimrühmale (nt muinaseestlastele) omane surnu ehk laiba erilise kohtlemisega seotud kommete kogum.
Arvatakse, et kindlad matmiskombed tekkisid koos religiooniga. Arheoloogilised uuringud on näidanud, et teatud matmiskombeid harrastasid juba ka neandertallased 30 000–40 000 aastat tagasi.
Aruküla laululava

Aruküla laululava on laululava Aruküla lauluväljakul.
1957. aastal ehitati Aruküla lauluväljakule suur, kuni 300 inimest mahutav laululava, mis aga kultuurielu vaibudes umbes 15 aasta jooksul lagunes ning hiljem lammutati. Uus ja umbes 10 korda väiksem lava ehitati lauluväljakule 1970. aastate keskpaigas ja leidis hulganisti kasutust 1998. aastal loodud MTÜ Aruküla Kultuuriseltsi ürituste läbiviimisel. See üsna halvas seisus lava lammutati kultuuriseltsi korraldatud rahvapeol 15. oktoobril 2006, kuna vallavalitsus oli andnud lubaduse uue lava püstitamiseks.
Liina Vahtrik

Liina Vahtrik (sündinud 8. augustil 1972) on eesti näitleja.
Liina Vahtrik lõpetas Tallinna 47. keskkooli ja õppis aastatel 1994–1998 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis (juhendaja Priit Pedajas). Ta laulis ansamblis Lobsand Dorje ning peab seda "armsaks noorpõlvemälestuseks".
Alates 1998. aastast kuulub ta Von Krahli Teatri püsitruppi. 2015. aasta sügisel osales Liina Vahtrik TV3 telesaates "Su nägu kõlab tuttavalt" ja pääses nelja parema seas finaalsaatesse.

Isiklikku

Liina Vahtriku ema on laulja ja näitleja Helgi Sallo. Vahtrik elas pikka aega koos näitleja Jan Uuspõlluga. Tal on tütar Reti Maria ja poeg Johannes. Praegu on tema elukaaslane Anders Härm.
Lääne-Virumaa Keskraamatukogu

Lääne-Virumaa Keskraamatukogu on Rakvere linna info-, teadus- ja kultuuriasutus, mille põhieesmärk on tagada Rakvere linna ja Lääne-Viru maakonna elanikele juurdepääs informatsioonile, teadmistele ja kultuurile ning toetada elukestvat õppimist ja enesetäiendamist. Lääne-Virumaa Keskraamatukogu põhiülesandeks vastavalt rahvaraamatukogu seadusele on koguda, säilitada ja teha lugejale kättesaadavaks temale vajalikud teavikud ja avalikud andmebaasid.
Lääne-Virumaa Keskraamatukogu täidab täiendavalt raamatukoguteeninduse maakondliku koordineerimise ülesandeid, millest peamisteks on erialane nõustamine, täiendkoolituse korraldamine ja kogude komplekteerimine.

Lahtiolekuajad

Lääne-Virumaa Keskraamatukogu on avatud E–R 10–19, esimene korrus alates 9; L 10–15. Suviti (juunist augustini) E–R 10–18.
Luis Váez de Torres

Luís Vaz de Torres (galeegi või portugali keeles), samuti Luis Váez de Torres (hispaania keeles), (sündinud ca 1565) oli 16.–17. sajandi meresõitja ja maadeavastaja, kes reisis Hispaania kuninga ülesandel.
Torres avastas ja läbis esimese eurooplasena väina Austraalia mandri ja Uus-Guinea saare vahel. Tänapäeval kannab see tema nime (Torrese väin).
Tõnis Kimmel

Tõnis Kimmel (sündinud 22. jaanuaril 1977 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Põhihariduse omandas Tõnis Kimmel Tallinna 7. Keskkoolis aastatel 1984–1992 ning keskhariduse aastatel 1992–1995 Tallinna Gustav Adolfi Gümnaasiumis. Magistrikraadi arhitektuuri erialal omandas Tõnis Kimmel Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri- ja linnaplaneerimise osakonnas aastatel 1995–2002.
Aastatel 2000–2001 töötas Tõnis Kimmel arhitektuuribüroos Indrek Näkk Arhitektid OÜ. Aastatel 2002–2006 töötas ta arhitektuuribüroos KOKO Arhitektid OÜ. Aastatel 2005 - 2010 töötas Tartu Linnavalitsuses Arhitektuuri ja ehituse osakonnas arhitektina.
Tõnis Kimmeli tuntumad tööd on Korterelamu Vabriku tänaval ning Tallinna sünagoog Karu tänaval. Tallinna sünagoogi arhitektuurse lahenduse eest pälvis 2006. aastal koos kaasautoritega Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia.
Nino Burdžanadze

Nino Burdžanadze (gruusia keeles ნინო ბურჯანაძე; sündinud 16. juulil 1964 Khuthaisis) on Gruusia poliitik ja jurist, parlamendispiiker aastatel 2001 kuni 2008.
2002. aastani kuulus Burdžanadze Gruusia Kodanike Liitu, 2003. aasta parlamendivalimistel osales koos Zurab Žvania ja teistega valimisliidus Burdžanadze-demokraadid. Hiljem oli Burdžanadze võimupartei, Ühinenud Rahvusliku Liikumise liige. 2008. aasta sügisel asutas ta uue opositsioonilise partei Demokraatlik Liikumine – Ühtne Gruusia. Ta on üks 2010. aasta sügisel loodud radikaalseid opositsionääre ühendava "Rahvaassamblee" juhte.
Burdžanadze on kahel korral pidanud tegutsema Gruusia presidendi kohusetäitjana. Esimest korda 23. novembrist 2003 25. jaanuarini 2004 seoses Eduard Ševardnadze sunnitud tagasiastumisega, teist korda 25. novembrist 2007 20. jaanuarini 2008 president Saakašvili poolt rahutuste ajel välja kuulutatud erakorraliste presidendivalimiste eel.
2008. aasta mais toimunud parlamendivalimiste eel oodati, et Burdžanadze kandideerib Ühinenud Rahvusliku Liikumise esinumbrina. Seoses valimisnimekirja koostamisel tekkinud eriarvamustega loobus ta üldse kandideerimast ja asutas pärast suvel aset leidnud sõda Venemaa ja separatistlike piirkondadega sügisel uue opositsioonilise erakonna.
Burdžanandze on abielus Badri Bitsadzega, kes oli Gruusia piirivalve juht, kuid loobus postist poliitilise surve tõttu (30. oktoobril 2008). Burdžanadzel ja Bitsadzel on kaks poega.
August Keng

August Keng VR III/3 (24. jaanuar 1905 Abja vald – sügis 1975 Abja-Paluoja lähedal Alliku talus) oli Eesti sõjaväelane (reamees).
Keng läks sõjaväkke jaanuaris 1924 ning ta määrati 6. jalaväerügementi. Ta viidi augustis 1924 üle Sõjaministeeriumi komandantuuri vahirühma.
Keng oli 1. detsembri varahommikul postil ministeeriumi peasissepääsul, kui mässulised ründasid seda 1. detsembri riigipöördekatse ajal. Ta säilitas külma vere ja lõi sissetungijad tagasi. Vapruse eest vääristati teda 10. detsembril 1924 Vabadusristi III liigi 3. järguga. 
Keng abiellus pärast sõjaväeteenistusest lahkumist ja asus elama Abja valda. Ta kuulus Saksa okupatsiooni ajal Omakaitse Pärnumaa maleva Abja kompaniisse. Ta sai Saksa II klassi Sõjateenete Risti.
Keng varjas end alates 1944. aasta sügisest Abja kandi metsades. Ta elas 1959. aastast alates Abja-Paluoja lähedal Alliku talus, kus ta sügisel 1975 suri. Ta maeti salaja talu aeda.
Kengi hauda hakati otsima suvel 2008. See leiti 11. septembril 2008 ning Keng maeti 2. oktoobril 2008 ümber Halliste kalmistule.
Helgi Maie Pulk

Elulugu

Helgi Maie Pulk on töölise tütar ja Jaan Pulga abikaasa.
Lõpetas 1941 Tartu 3. Keskkooli, 1949 TÜ filosoofiateaduskonna inglise filoloogina. Oli 1949–61 TÜ võõrkeelte kateedri vanemõpetaja, 1961–84 inglise keele kateedri vanemõpetaja. Õpetanud inglise keelt põhikeelena, lugenud erikursusi grammatikast ja stilistikast; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö

Uurinud tänapäeva inglise keele grammatikat ja leksikoloogiat. Üle 10 teadustrükise.
Tõnis Lukas

Haridus

Ta õppis Tallinna 1. Keskkoolis ja lõpetas selle 1980. Pärast seda asus ta õppima autoremondi erialale Tehnikakoolis nr 19, mille lõpetas 1981. Seejärel astus ta Tartu Riiklikku Ülikooli ajaloo erialale ning lõpetas ülikooli 1987. Uurimistööd tegi ta seal Sulev Vahtre juhendamisel. 
Pärast kaheaastast töötamist õpetajana Rõngus tuli Lukas tagasi Tartu Ülikooli ja asus taotlema teaduskraadi. 1997, olles vahepeal töötanud Eesti Rahva Muuseumi direktorina, kaitses ta magistritöö teemal "Tartu toomhärrad 1224–1558".

Ühiskondlik tegevus

Ta valiti XI Riigikogusse. Alates 5. aprillist 2007 oli ta Andrus Ansipi teises valitsuses haridus- ja teadusminister.
Tartu Linnavolikogu liige 1993–1996, 1997–1999, 2002–2005
Eesti Kongressi liige 1990–1992
Ta oli 1988. aasta Tartu muinsuskaitsepäevade organiseerimistoimkonna esimees (tegelik korraldaja koos Tõnn Sarvega).
Ta on olnud Isamaa ja Res Publica Liidu aseesimees ja kaasesimees. 25. oktoobril 2006 allkirjastas ta koos Isamaa ja Res Publica Liidu teise kaasesimehe Taavi Veskimäe ning Põllumeeste Kogu juhi Tõnu Ojamaaga erakondade ühinemislepingu.
Lukas kuulub Kaitseliidu Tartu maleva Akadeemilisse malevkonda. On reservohvitser, sai 1998. aastal leitnandi auastme.

Isiklikku

Tõnis Lukas on abielus Liina Lukasega. Neil on kaks tütart ja poeg. Ta elab Tartus.
Aastal 1941 tapsid kommunistid Tõnis Lukase isa vanemad, nii et isast sai suure talu peremees. Nõukogude võim võttis talt talu ära ja edaspidi oli ta sunnitud ennast varjama. Tõnis Lukase ema oli pärit Hiiumaalt, õppis Tallinna Kunstiinstituudis ja töötas hiljem keraamikuna.
Tõnis Lukas on Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Rakvere staadion

Tunnustused

2010. aastal valiti staadion ajakirja Jalka poolt aasta staadioniks.
Puka rahvamaja

Puka rahvamaja on rahvamaja Valga maakonnas Otepää vallas Puka asulas. Rahvamaja juhataja on Helgi Pung.
Rahvamaja avati 1927.
Ungru vald

Ungru vald (saksa keeles Linden) oli vald Läänemaal Ridala kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti see vald Asuküla vallaga.
Tonga lipp

Tonga lipp on Tonga Kuningriigi ametlik lipp.
Lipp võeti kasutusele 1864. aastal, kuid ametlikult kinnitati 4. novembril 1875.
Punase kanga vardapoolses ülanurgas on valge ristkülik punase ristiga, arvatavalt on selle eeskujuks Suurbritannia punane merelipp (Red Ensign). 
Algselt (aastatel 1862–1864) oli Tonga lipp valge kangas punase ristiga, kuid selline lipp võeti kasutusele Punase Risti lipuna ning 1864. aastal Tonga lippu muudeti. Kui 1875. aasta Tonga lipp ametlikult kinnitati, lisati seadusesse ka punkt, et Tonga lippu ei muudeta enam kunagi.
Rist tähistab riigi kristlastest elanikkonda, valge on puhtuse värv ja punane sümboliseerib Jeesuse verd tema ristilöömisel ning näitab ka Tonga rahva ustavust temale. Kangal olev punane on Pantone värviskaala järgi PMS 186C.
Põlva kalmistu

Põlva kalmistu on Põlva linnas Orajõe oru nõlval asuv kalmistu. Kalmistu on kaitse alla võetud ajaloomälestisena.
Kalmistu ruumipuuduse tõttu maetakse praegu rohkem inimesi 1990. aastal avatud Rosma kalmistule.
Philadelphia Eesti Kool

Philadelphia Eesti Kool (inglise keeles Philadelphia Estonian School) on USAs Philadelphias tegutsev eesti kool. Kooli eesotsas on Anneli Ristmets.