google/wiki40b huggingface dataset:
Kameeleonlased

Kirjeldus

Kameeleon võib muuta värvi vastavalt ümbruskonnale või meeleolule.

Kehakuju

Pikkus on liigist sõltuvalt 7-60 cm. Kameeleoni silmad on väga iseäralikud, need on teineteisest täiesti sõltumatud ja võimaldavad seetõttu erakordselt laia vaatevälja. Väljasirutatud keel on pikem kui kameeleoni keha.

Toitumine

Eelistatuim saak on putukad. Kui mõni putukas on haardeulatuses, sihib kameeleon seda mõlema silmaga, et vahemaa täpselt kindlaks teha. Saagi neelab ta tervelt alla.
Ex officio

Ex officio on ladinakeelne väljend, mis tähendab 'oma kohustusi täites'.
Õigusteaduses nimetatakse ex officio'ks olukorda, kus isikul on ametiseisundi tõttu pädevus, kohustus või kuuluvus mõnda kogusse. Nii on näiteks Vabariigi presidendil ex officio pädevus riigi esindamisel riiklikus välissuhtluses.
Euroopa ja Aasia piir

Euroopa ja Aasia piir on Euroopa ja Aasia maailmajao vaheline piir.

Loodusgeograafiline piir

Loodusgeograafilise piiri Euroopa ja Aasia vahel moodustavad Põhja-Jäämerest lähtudes Uurali mäed (kas idajalam või veelahe), edasi lõuna poole kas Uurali või Jembi jõgi Kaspia mereni ning kas Kuma-Manõtši nõgu Aasovi mereni või Suur-Kaukasuse Peaahelik.

Ajalugu

Vana-Kreekas (näiteks Herodotosel) peeti Aasia ja Euroopa piiriks Bosporuse väina ja Kaukasust.
Rahvasterändamise ajal ja keskajal (näiteks Jordanesel ja Snorri Sturlusonil) olid piiriks Doni jõgi ja Bosporus.
Selle üle, kust jookseb täpne piir Doni ja Kaukasuse vahelisel alal, vaieldi sajandeid. Venemaa keiser tegi piiri kindlaksmääramise ülesandeks Philip Johan von Strahlenberg ning tunnustas tema määratud piiri piki Kuma-Manõtši nõgu (1730). Seda piiri hakati kasutama ka teaduses.
Hiljem kujunes mitmel põhjusel traditsioon pidada Euroopa idapiiriks Uuralit.
Loomet Laja

Loomet Laja (kuni 1934. aastani Gustav Laja; 20. september 1903 Valgjärve vald, Võrumaa – mai 1994 Tartu) oli eesti karskustegelane.
Ta lõpetas 1924. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi, õppis 1924–1932 ja 1936 Tartu Ülikooli filosoofia- ning 1932–1935 (lõpetas cum laude) õigusteaduskonnas, Üliõpilasselts Raimla vilistlane.
Loomet Laja oli aastail 1925–1927 Eesti Rahva Muuseumi arhiivraamatukogu ametnik, 1927–1931 Eesti Karskusliidu instruktor. Alates 1936. aastast oli ta Tartu Ringkonnakohtu kohtuameti kandidaat, aastast 1939 vandeadvokaat Johannes Rammi abi Tartus, 1940 advokaat Jõgeval.
Antipateetiline eksitus

Antipateetiline eksitus (inglise keeles antipathetic fallacy) on David Papineau järgi eksijäreldus, mille puhul asjaolust, et kolmandaisikulised mõtted teadvusliku kogemuse kohta ei kasuta mingil (võib-olla sekundaarsel, meenutuslikul) kujul seda teadvuslikku kogemust ennast, järeldatakse, et erinevalt esimeseisikulistest mõtetest ei saa kolmandaisikulised mõtted käia teadvusliku kogemuse kohta. See eksitus seletab Papineau järgi, miks paljud inimesed usuvad, et on olemas mittefüüsilisi vaimuseisundeid.
Termin on moodustatud John Ruskini väljendi "pateetiline eksitus" (pathetic fallacy) eeskujul. Ruskin peab silmas subjektiivsete muljete panemist asjade eneste arvele, nagu näiteks ütluses "sünge mets". Antipateetilise eksituse puhul jäetakse see just tegemata: teadvuslikke kogemusi keeldutakse aju arvele panemast.
Papineau kaitseb füsikalistlikku seisukohta, et teadvuslikud kogemused on identsed ajuseisunditega. Mary toa mõtteeksperimenti kasutavale teadmiseargumendile vastab ta, et värvusi esimest korda aistides omandab Mary uue viisi osutada oma füüsilistele ajuseisundile, kasutades mõisteid, mis rajanevad nende esimeseisikulisel kogemisel. Oma kogemusest esimeseisikuliselt mõeldes kasutab ta esmakogemisel moodustunud mustreid.
Antipateetiline eksitus seletab, miks inimesed kalduvad arvama, et nad saavad oma kogemusest päriselt mõelda ainult esimeseisikuliselt, mistõttu see kogemus ise peab olema midagi füüsilisest seisundist erinevat. Nimelt tundub, nagu kolmandaisikulised mõtted käiksid ainult füüsiliste seisundite, mitte teadvuslike kogemuste kohta, sest nende puhul ei kasutata kogemust meenutavaid mustreid (mõtted ise ei sisalda kogemuslikku elementi). Et kolmandaisikulised mõtted kogemuse kohta seda kogemust ennast mitte kuidagi ei sisalda, siis tundub, nagu nad ei saaks tegelikult selle kogemuse kohta käia. Eksitus tuleneb siis kasutamise ja mainimise eristuse tegematajätmisel: sellest, et me kogemust ei kasuta, ei järeldu, et me ei saaks kogemust mainida.
Granaadiheitja Carl-Gustav

Ajalugu

Esimest mudelit hakati tootma 1946. aastal ja kuigi sarnased selle ajastu relvad on praktiliselt teenistusest kadunud, kasutatakse Carl-Gustavit siiani laialdaselt edasi.
Tagasilöögita tulistamise süsteem võimaldas granaadiheitja mürsus kasutada tunduvalt rohkem lõhkeainet, saavutades mürsu algkiiruseks 290 m/s varasemate 105 m/s (Panzerschreck ja Bazooka) ning 75 m/s (PIAT) asemel. Tulemuseks oli oluliselt suurem täpsus pikematel vahemaadel. Carl-Gustavit saab kasutada kuni 700 m kaugusel asuvate suuremate seisvate objektide ründamiseks, kuid mürsu siiski suhteliselt aeglane lennukiirus piirab liikuvate sihtmärkide tulistamise laskekaugust 400 meetrini.
1964. aastal võeti kasutusele Carl-Gustavi täiustatud mudel (M2), mis asendas kiiresti originaalmudeli. Praeguseks on valminud ka M3 (1991. aastal) ja M4 mudelid (2014. aastal).

Kirjeldus

Tankitõrjegranaadiheitja M2 koosneb põhiliselt vintrauast koos gaasilehtriga ja Venturi efekti vastase tagasilöögi summutajaga, kahest käepidemest relva eesotsas ja õlatoest. Õlatoe ette saab kinnitada ka harkjala. Relval on küljes mehaaniline sihik, kuid tavaliselt kasutatakse sihtimiseks kinnitatavat 3x suurendusega optilist sihikut. Optilise sihiku vaateväli on 17 kraadi. Kõige uuemad mudelid on varustatud Rootsi punatäppsihikuga. Mehaanilisele sihikule on võimalik lisada helendavad lisatükid, mis parandavad sihtimist pimedas. Samuti on võimalik kasutada relval öövaatlusseadet.
Carl-Gustavit on võimalik tulistada püsti-, iste-, lamades-, kükkis-, põlvelt ja põlviliasendist. Relva saab laskmiseks kiiresti ette valmistada ning see on tankitõrjegranaadiheituri ja tema abi ülesanne. Tankitõrjegranaadiheituri ülesanne on relva kandmine ning tulistamine, granaadiheituri abi kannab laskemoona ning laeb relva. Koos kumulatiivgranaadiga kaalub relv 17 kg. Kaal muutub, kui kasutatakse optilist sihikut või mõnda teist tüüpi laskemoona.
Tankitõrjegranaadiheitja M3 on oma vintraua süsinikkiust katte tõttu tunduvalt kergem, kuid Eesti Kaitseväes seda rahuajal ei kasutata, kuna see on tundlik löökide ja deformeerumise suhtes.
2014. aasta lõpul välja tulnud granaadiheitja Carl-Gustav viimane mudel M4 koosneb titaanist valmistatud komponentidest ning täiustatud süsinikkiust kattest. M4 granaadiheitja kaalub alla 7 kg ning selle pikkus jääb alla 1000 mm, mis teeb selle kandmise oluliselt kergemaks, kui eelnevate mudelite puhul. Samuti on võimalik M4 kanda laetuna, mis vähendab lasu ettevalmistuseks kuluvat aega.

Tööpõhimõte

Mehaanilise pääste- ja löögimehhanismi abil esilekutsutud lasu tagajärjel väljub üks osa heitelaengu gaasidest gaasilehtri, teine osa rauasuudme kaudu. Püssirohugaasid on ühtlasi ka granaadi liikumapanevaks jõuks. Gaasilehtrist välja paiskuvad gaasid muudavad relva peaaegu tagasilöögituks ja lasu hetkel stabiilseks. Kumulatiivgranaadi põrkamisel vastu takistust kaugemal kui 30 m relvast toimub plahvatus, mille kutsub esile piesoelektriline sütik. Granaadi hävitav toime avaldub kumulatiivjoa tekitatud mehaanilistes purustustes, ülerõhus, ülitugevas valguses ja kuumuses.
Linear Tape-Open

LTO Ultrium

Esmaselt tutvustatud 2000. aastal, LTO tehnoloogia on praegu 7. generatsioonis.  LTO-7 spetsifikatsioonid toetavad 
lindi kasseti pakitud mahtu kuni 15 TB, rohkem kui kaks korda rohkem pakitud mahtu kui eelmine generatsioon. Lindi andmesidekiirus on kuni 750 Mbit/s või üle 2,7 terabaidi hoiustamis täitumist tunnis ühe ketta kohta. Uued generatsioonid on tulnud turule regulaarselt kõrgema mahu ja edastuskiirusega koos uute lisafunktsioonidega, selleks et üha rohkem kaitsta andmeid ja sisu. LTO spetsifikatsioonid tagavad tagasiühilduvuse nii lugemise kui kirjutamise osas eelmiste generatsioonide toodetega. Seitsmenda generatsiooni LTO kettad on võimelised lugema linte kahest eelmisest generatsioonist ja on võimelised kirjutama linte eelmisest generatsioonist.

Valikuline tehnoloogia

Lisaks algsetele omadustele nagu andmete kokku pakkimine  on uuematel generatsioonidel lisandunud uusi tehnoloogiaid nagu write-once, read-many (WORM), krüpteering ning osadeks jaotamine.

Andmete pakkimine

Originaalne spetsifikatsioon kirjeldab andmetepakkimise meetodiks LTO-DC-d, mida samuti kutsutakse Streaming Lossless Data Compression ehk SLDC. See Ecma Standard määratleb kaduteta kokku pakkimise algoritmi, mille eesmärk on vähendada andmete taasesitamiseks vajalike 8-bitiste baitide arvu. Ühe puhvri suurus (1024 baiti) on kindlaks määratud.  Generatsioonide üks kuni viis kokkupakkimise suhe on 2:1, edasistel aga 2,5:1.

WORM

Write-once, read-many (WORM) on LTO tehnoloogial alates kolmandast generatsioonist. Tehnoloogia kindlustab selle, et andmeid ei kirjutada üle ning samuti aitab vastavus määrustike osas.  WORM on andme salvestustehnoloogia mehhanism, mis varundab kustutamatu ja/või mittemuudetava informatsiooni peale seda, kui see kettale kirjutatakse. Andmed salvestatakse WORM seadmetele. Need seadmekettad salvestavad andmeid taaskirjutamist mittevõimaldavas formaadis, et kasutaja poolt tundlike andmete eksikombel kustutamist või muutmist ennetada. Seda tehnoloogiat tuntakse ka kui Write Once, Run Anywhere (WORA).  See tehnoloogia ennetab omamovilist muutmist ning lisab andmed WORM kasseti lõppu, kasutades ära kogu LTO lindi mahtu.

Krüpteering

LTO lindi ketta krüpteering on olemas kõigil kassettidel alates neljandast generatsioonist. Krüpteeringul on 256-sümmeetriline võti AES-GCM algoritm, mis on täide viidud ketta tasandil. Seeläbi on võimalik kokku pakkimine enne krüpteerimist. Kogu krüpteerimise protsess ennetab andmete lekkimist.

Turu võimekus

Aastal 2015 saadeti klientidele veidi vähem kui 20 miljonit LTO kassetti. Võrdlusena toome välja, et aastal 2015 WD ja Seagate koos toimetasid klientidele üle 350 miljoni kettaseadme. Magnetlindikasseti turg on väiksem kui 0,00567 protsenti kettaseadmete turust toodete mõistes (ignoreerides Toshiba panust). Alates 2008. aastast on saadetiste arv vaikselt langenud.
Metsa kõlakojad

Metsa kõlakojad on 2015. aastal valminud kolmest hiidruuporist koosnev installatsioon Võrumaal Haanja-Karula puhkealal, millega saab võimendatult kuulata looduse hääli.
Kõlakojad valmisid Eesti Kunstiakadeemia sisearhitektuuri osakonna esimese kursuse üliõpilaste ja Riigimetsa Majandamise Keskuse koostöös ning avati 18. septembril 2015. Üliõpilased püüdsid kursuseprojekti käigus mõtestada metsaraamatukogu mõistet: milline objekt rikastaks matkalise teekonda ja kus lugeda looduse raamatut. Valminud kursusetööde seast valiti ehitamiseks välja metsakõlakojad, kus istudes saab kuulata metsa helisid – nii vaikust kui ka helirikkust – tavalisest võimendatumalt. Kõlakodasid saab kasutada ka väliõppeklassina või väiksemate kultuuriürituste läbiviimiseks, vähenõudlik matkaja võib neis ka öö mööda saata (kõlakodade läbimõõt on 3 meetrit).
Installatsiooni autor on Birgit Õigus. Kõlakojad ehitasid Eesti Kunstiakadeemia puidutöökoja juhataja Avo Trageli juhendamisel sisearhitektuuri osakonna esimese kursuse tudengid Mariann Drell, Ardo Hiiuväin, Lennart Lind, Henri Kaarel Luht, Mariette Nõmm, Johanna Sepp, Kertti Soots, Sabine Suuster ja Birgit Õigus. Tööd juhendasid Aet Ader, Karin Tõugu, Kadri Klementi ja Mari Hunt (arhitektuuribüroost b210) ning Tõnis Kalve ja Ahti Grünberg (loomeettevõttest Derelict Furniture). Konsultandid olid Valdur Mikita, Hannes Praks ja Tõnu Peipman. Ehitusmaterjalina on kasutatud lehist ja kasevineeri.
Andres Lemba

Andres Lemba (sündinud 6. detsembril 1968 Tallinnas) on Eesti helilooja, koorijuht ja pedagoog.
Ta on lõpetanud koorijuhtimise erialal Tallinna Muusikakeskkooli 1987. aastal Eda Kõrgemägi juhendamisel ja Eesti Muusikaakadeemia 1994. aastal professor Ants Sootsi juures. Andres Lemba töötab alates 1992. aastast Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis muusikateoreetiliste ainete õpetajana. Aastatel 2000–2006 oli ta Raplamaa noorte meeskoori peadirigent, aastatel 2005 - 2016 Vanalinna Muusikamaja tütarlastekoori kontsertmeister. Aastast 2003 tegutseb ta Rahvusooper Estonia poistekoori koormeistri ja kontsertmeistrina.

Looming

Andres Lemba on kirjutanud nii kammer- kui ka koorimuusikat ning seadnud erinevates žanrites muusikat koorile ja orkestrile. 2014. aasta üldlaulupeol kõlas naiskooride esituses Ly Seppeli sõnadele kirjutatud "Haned-luiged" ja ühendkooride esituses tema poolt seatud Kait Tamra laul "Oma saar". Samuti osales ta 2014. aastal rahvusvahelise vokaalmuusika festivali VocalEspoo kooriloomingu konkursil, kus tema meeskooriteos "Sanctus" saavutas I preemia ning segakoorile kirjutatud "Miserere" jagas II preemiat. 2017. aasta noorte laulupeol kõlas poiste- ja noormeestekooride esituses tema "Minu juurte lugu" (tekst Anli Eha), lastekooride esituses seade Mari Jürjensi laulust "Paradiis" ning neidudekoorile kirjutatud seade Mari Kalkuni "Om laul"-ust.
Diena

Diena ('päev') on Läti ajaleht. Ajalehe omanik on Rīgas Tirdzniecības osta.
Ajalehe esimene number ilmus 23. novembril 1990.
Ajalehe peatoimetus asub Riias. Aastast 2013 on ajalehe peatoimetaja Gatis Madžiņš.
Ajalehel on mitmeid lisasid: Sporta Diena, Mini Diena, Skolas Diena, KDi, Senioru Diena, TV Diena ja Sestdiena.
2015 oli ajalehe tiraaž 31 000 eksemplari.
Ristijärvi vald

Külad

Hiisijärvi, Jokikylä, Karhulankylä, Koskenkylä, Mustavaara, Möttölänniemi, Peuravaara, Pihlajavaara, Pyhäntä, Ristijärvi, Tolosenjoki, Tuliharju, Uva
Ykemele

Ykemele oli Liivi ordu rüütelvend 13. sajandi teisel poolel.
Ykemele oli äärmiselt tõenäoliselt liivi päritolu. Ta on ainus teadaolev Baltimaade põlisrahvaste esindaja Liivi ordus, kuid paraku pole temast peale nime ja fakti, et ta oli 1272. aastal rüütelvend Riias, midagi rohkemat teada.
Kotkaklubi

Kotkaklubi on aastal 1999 loodud MTÜ, mis eraldus looduskaitseühingust "Kotkas" ja mille ülesandeks on kotkaste kaitsega tegelevate inimeste võrgustiku alalhoidmine Eestis.
"Uute liikmete lisandudes ja Eesti riigi arenedes kujunes kooperatiivist kümne aasta jooksul kotkameeste klubi, mis sai ametliku nime Kotkaklubi." 
Kotkaklubi juhataja on Urmas Sellis.
Türi valla ja Türi tehnika- ja maamajanduskooli muuseum

Türi valla ja Türi tehnika- ja maamajanduskooli muuseum (ka: Särevere muuseum) on Türi vallas Särevere külas asuv muuseum, mis muu hulgas tutvustab Türi tehnika- ja maamajanduskooli ajalugu.
Muuseum asub endise Särevere mõisa härrastemajas, mis ehitati 1850–1860.
Muuseum avati 1988. aastal.
Jüri Metsar

Jüri Metsar (21. aprill 1928 – 11. juuli 2004) oli eesti kirjastustöötaja ja tõlkija.
Ta on tõlkinud vene keelest eesti keelde palju bioloogia-alast kirjandust (sealhulgas Nikolai Plavilštšikovi, Jossif Halifmani jt raamatuid).

Pere

Tema vend oli tõlkija Leo Metsar.
Wanradti ja Koelli katekismus

Wanradti ja Koelli katekismus oli 1535 Wittenbergis välja antud eesti- ja alamsaksakeelne luterlik katekismus, kõige vanem (osaliselt) säilinud trükis, mis sisaldab eestikeelset teksti.
Raamatu koostasid Tallinna Niguliste kiriku õpetaja Simon Wanradt ja Tallinna Püha Vaimu kiriku õpetaja Johann Koell. Viimane on ka eestikeelse osa tõlkija. Raamatut trükiti 1500 eksemplari 1535. aastal Saksamaal Wittenbergis Hans Luffti trükikojas.
Raamatu kogumaht oli umbes 140 lehekülge. See oli luterlik katekismus, mille alamsaksakeelne tekst oli trükitud raamatu vasakule ja eestikeelne tõlge paremale leheküljele. Varsti pärast raamatu Tallinna jõudmist pani Tallinna raad selle keelu alla, arvatavasti kõrvalekaldumiste pärast Lutheri katekismusest.
Eestikeelset teksti on leitud 11 lehekatkel, mille avastas Eestimaa Kirjanduse Ühingu raamatukoguhoidja Hellmuth Weiss 1929. aastal ühe koguteose kaane täitematerjali hulgast. Too raamat oli köidetud arvatavasti 1540. aastal Tallinnas. Säilinud lehtede hulgas on lõpulehekülg, millel on andmed trükkija ning trükkimise koha ja aja kohta. Raamatu autorsuse andmed on Tallinna rae kohtuotsuste raamatu 17. juuli 1537 sissekandes.
Põltsamaa Felix AS

AS Põltsamaa Felix oli toiduaineid tootev ettevõte Põltsamaal, mis moodustati aastal 1993 ning liideti 2018. aastal ettevõttega AS Kalev. Tootmine jätkub ettevõtte Orkla Eesti AS koosseisus.
Ettevõttel oli umbes 200 erinevat toodet.
Alates 2005. aastast haldab ettevõte Felixhalli spordihoonet Põltsamaal. Ta tegeleb ka Põltsamaa lossikompleksis asuva veinikeldri arendamisega. Ettevõtte territooriumil Põltsamaal asub Põltsamaa hiis.

Ajalugu

Firma tootmistraditsioonid ulatusid aastasse 1920, mil alustas tegutsemist ETK Põltsamaa Tehased. Algusaastatel valmistati Põltsamaa Tehastes piiritust, kartulihelbeid, kohvi, tärklist, puu- ja aedviljahoidiseid ning marjaveine.
AS Põltsamaa Felix loodi ühisettevõttena 1993. aastal ning selle omanikeks said Rootsi firma Felix AB ning ETK (tänane Coop Eesti). 
2004. aastal sai ettevõtte ainuomanikuks Procordia Food, mille kaudu kuulus AS Põltsamaa Felix rahvusvahelisse ettevõtete gruppi Orkla. Kuna grupi toiduettevõtted asuvad lisaks Skandinaavia- ja Baltimaadele, Austrias, Venemaal ning Indias, moodustas eksport umbes 30 protsenti Põltsamaa Felixi müügist.
2015. aasta seisuga oli Põltsamaa Felixis 170 töötajat ning see on üks Jõgevamaa suuremaid tööandjaid. 
Aastatel 1993 kuni 2004 oli ettevõtte tegevdirektor Andres Koern.
1. veebruaril 2018 liitis toiduainekontsern Orkla ettevõtted AS Kalev ja Põltsamaa Felix AS kokku ettevõtteks Orkla Eesti AS, kui AS Kalev vahetas ärinime ja sellega liitus Põltsamaa Felix. Säilis tootmistegevus Jüris ja Põltsamaal ning muutusi ei toimunud ka kaubamärkides. Ettevõtete juhtimine oli  liidetud juba ligi viis aastat varem ning 2018. aastaks oldi jõutud ka enamuse tugiteenuste ühendamiseni.

Toodang

Ettevõttes toodeti muu hulgas puuvilja-marjatooted (mahlad, moosid, veinid), aedviljakonserve, konserveeritud valmistoite, kastmeid (majoneesi, salatikastmeid, sinepit, ketšupit). Firma tuntumad kaubamärgid on Felix ja Põltsamaa.

Tunnustus

2011. aastal sai Põltsamaa Felix Eesti ettevõtetele antava Rootsi äriauhinna kõige jätkusuutlikuma ettevõtte kategoorias.
Kunstiteos

Kunstiteos ehk taies (ladina keeles opus artis; prantsuse keeles œuvre d’art; inglise keeles work of art) on loomingulise tegevuse tulemusel valminud teos, millega taotletakse esteetilist veetlust. See võib olla muusikateos, kirjandusteos, film, skulptuur, maal jne.
Traditsioonilisi visuaalseid kunstiteoseid luuakse kalligraafias, fotograafias, puunikerduses, iluaianduses, keraamikas, maalimisel, graafikas, skulptuuris, joonistamisel, arhitektuuris.
Kunstiteose loomisel lähtutakse enamasti valitud kunstimeetodist. Eriti õnnestunud teoseid nimetatakse meistriteosteks.
Vladimir Suursööt

Vladimir Suursööt (aastani 1934 Vladimir Ponomarjov; 8. oktoober 1903 Orenburgi kubermang – 24. aprill 1982 Stockholm) oli vene-eesti segaperekonnast pärit arst.
Ta sündis Voskressenskis Orenburgi kubermangus insener Nikolai Ponomarjovi ja tema abikaasa Pauliine Suursööt'i pojana. Ta lõpetas aastal 1921 Tallinnas seltsi "Vene Kool Eestis" Poeglaste Eragümnaasiumi. Aastal 1923 astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1933 arsti astme väärilisena cum laude.
Juba üliõpilasena töötas ta aastatel 1931–1932 Füsioloogia instituudis nooremassistendina, aastatel 1932–1933 Tartu Ülikooli sisehaiguste kliiniku assistendina ja aastast 1933 Tallinna Keskhaigla arst-assistendina. Ta valdas laitmatult riigikeelt ja ta registreeriti 13. aprillil 1935 Tallinnas sisehaiguste arstina. Ta jätkas praktiseerimist Tallinna Keskhaiglas ja töötas ka eraarstina. Ta täiendas ennast Debrecenis Ungaris. Aastal 1939 määrati ta Tallinna Diakonisside Asutise haigla sisehaiguste osakonna juhatajaks. Arstide Koja Eriarstide Toimkond tunnistas ta aastal 1940 sisehaiguste eriarstiks.
Saksa okupatsiooni ajal mobiliseeriti ta sõjaväkke ja ta töötas Tallinnas nakkushaiglas. Aastal 1944 põgenes ta Hiiumaale ja sealt edasi üle Läänemere Rootsi. Aastal 1944 oli ta põgenikelaagri arstiks. Aastatel 1945–1950 töötas ta Karolinska Instituudi neurofüsioloogia assistendina. Aastatel 1945–1950 töötas ta alamarsti kohusetäitjana mitmes haiglas. Lõpliku tööloa Rootsis sai ta aastal 1953 ja avas siis erapraktika Stockholmis, mida pidas koos halastajaõest abikaasa Lindaga. Erapraksise kõrval oli ta personaliarstiks mitmes Stockholmi kohtus ja ka teistes asutustes. Ta oli Eesti Arstide Seltsi Rootsis liige.
Dr. Vladimir Suursööt suri aastal 1982 Stockholmis.
Stirlingi Ülikool

Stirlingi Ülikool on 1967. aastal asutatud ülikool Šotimaal Stirlingis. 
Ülikoolis õpib 9000 üliõpilast. Ülikoolil on üliõpilaslinnak, kus elab umbes kolmandik üliõpilastest.
Suurbritannia Ülikoolid
Inglismaa:Anglia Ruskin • 
University of the Arts • 
Aston • 
Bath • 
Bath Spa • 
Bedfordshire • 
Birmingham • 
UCE Birmingham • 
Bolton • 
Bournemouth • 
Bradford • 
Brighton • 
Bristol • 
Brunel • 
Buckingham • 
Cambridge • 
Canterbury • 
Central Lancashire • 
Chester • 
Chichester • 
City • 
Coventry • 
De Montfort • 
Derby • 
Durham • 
East Anglia • 
East London • 
Edge Hill • 
Essex • 
Exeter • 
Gloucestershire • 
Greenwich •  
Hertfordshire • 
Huddersfield • 
Hull • 
Imperial • 
Kent • 
Keele • 
Kingston • 
Lancaster • 
Leeds • 
Leeds Metropolitan • 
Leicester • 
Lincoln • 
Liverpool • 
Liverpool Hope • 
Liverpool John Moores • 
London (Kolledžid: Birkbeck • Kõne ja näitlemise kool • Courtauld Institute of Art • Goldsmiths • Heythrop • Institute of Cancer Research • Institute of Education • King's • London Business School • LSE • LSHTM • Queen Mary • Royal Academy of Music • Royal Holloway • Royal Veterinary College • St George's • SOAS • School of Pharmacy • UCL; Institutes: Institute in Paris • School of Advanced Study • Marine Biological Station, Millport) • 
London Metropolitan • 
London South Bank • 
Loughborough • 
Manchester • 
Manchester Metropolitan • 
Middlesex • 
Newcastle • 
Northampton • 
Northumbria • 
Nottingham • 
Oxford • 
Oxford Brookes • 
Plymouth •
Portsmouth • 
Reading • 
Roehampton • 
Royal College of Art • 
Salford • 
Sheffield • 
Sheffield Hallam • 
Southampton • 
Southampton Solent • 
Staffordshire • 
Surrey • 
Sunderland • 
Sussex • 
Teesside • 
Thames Valley • 
Nottingham Trent • 
Warwick • 
UWE • 
Westminster • 
Winchester • 
Wolverhampton • 
Worcester • 
York • 
York St John
Põhja-Iirimaa:Queen's Belfast •
Ulster
Šotimaa:Aberdeen • 
Abertay • 
Dundee • 
Edinburgh • 
Glasgow • 
Glasgow Caledonian • 
Heriot-Watt • 
Napier • 
Paisley • 
Robert Gordon • 
St Andrews • 
Stirling • 
Strathclyde
Wales:Cardiff • 
Glamorgan • 
Wales(Aberystwyth • Bangor • Lampeter • Newport • NEWI • RWCMD • SIHE • Swansea • Trinity • UWIC)
Mitte geograafiline : Avatud Ülikool
Mark Dindal

Mark L. Dindal (sündinud 1960 Columbuses Ohios) on Ameerika Ühendriikide eriefektide animaator, filmilavastaja ja stsenarist.
Tuntumad filmid, mille tegemises on ta kaasa löönud, on "Cats Don't Dance" (1997), "Kreisi keiser" (2000) ja "Väike tibu" (2005).
IV liiga 2016

IV liiga 2016 on Eesti jalgpalli tugevuselt kuues liiga, IV liiga 2016. aasta hooaeg, mis jaguneb kolme tsooni – ida/põhi, põhi/lääs ja lõuna.