Hüpotermia

Hüpotermia (inglise keeles hypothermia), alatemperatuur, vaegsoojumus, allajahtumisseisund ehk alajahtumine on seisund, kus organismi kehatemperatuur on langenud normaalsest madalamale. Inimese kehatemperatuur püsib tänu termoregulatsioonile umbes 37 °C juures, alajahtumine tekib kehatemperatuuri langemisel alla 35 °C.
Keha väljaulatuvad osad nagu kõrvad, nina, põsesarnad, sõrmed ja varbad kaotavad soojust kõige kiiremini. Vereringe üritab siseelundeid külmumisest päästa, ahendades nahaaluseid veresooni. Kehatemperatuuri langedes ilmuvad alajahtumise sümptomid nagu värisemine ja meeltesegadus.
Kui hüpotermiat ei ravita, siis võib see viia südamerabanduse, hingamiselundite töö seiskumise või surmani.

Sümptomid

Alajahtunud inimene ei ole tavaliselt oma olukorrast teadlik, sest sümptomid tekivad järk-järgult ja sellega seotud mõttesegadus takistab eneseteadlikkust. Alajahtumine pole alati põhjustatud külmast välistemperatuurist. Eakam inimene võib saada kerge alajahtumise jahedas ruumis, mis on nooremale või tervemale täiskasvanule talutav.

Kerge alajahtumine

Kergema alajahtumise sümptomid on peaaegu identsed raskema variandi omadega. Peamine sümptom on külmavärinad: keha automaatne kaitse külma välistemperatuuri vastu, püüdes niimoodi keha soojendada. Teiste sümptomite hulka kuuluvad kiirenenud hingamine ja pulss, raskused kõnelemisega ja üldine mõttesegadus, koordinatsiooni puudumine, väsimus.

Raske alajahtumine

Kehatemperatuuri edasisel langemisel sümptomid kas raskenevad või muutuvad nõrgemaks. Külmavärinad on pidevad, esineb kohmakust ja koordinatsiooni puudumist. Kõne on ebaselge ja tekivad raskused mõtlemisega. Otsustusvõime halveneb, näiteks võib tulla soov sooje riideid seljast võtta. Liikumine väheneb, tekib unisus, jõuetus ja apaatia enda oleku suhtes. Esineda võib ka järkjärgulist teadvusekaotust. Pulss nõrgeneb ja hingamine aeglustub ning muutub pindmiseks.

Alajahtumine imikutel

Tavalised märgid imikute alajahtumise kohta on erepunane, külm nahk ja loid olek.

Kontrollimine ja diagnoos

Alajahtumise diagnoosimine on toimub inimese kehaliste näitajate ja hetkeolukorra järgi. Leebete sümptomite puhul ei pruugi diagnoosi panemine olla nii kerge, näiteks kui siseruumis oleval vanuril on meeltesegadus, koordinatsioonihäired ja kõneprobleemid. Sellistel juhtudel võib olla vaja ülevaatust, mille hulka võib kuuluda pärakutermomeetriga kehatemperatuuri mõõtmine.

Ravi

Kui keegi tundub olevat alajahtunud, tuleb viivitamatult leida arstiabi. Abi saabumiseni tuleks jälgida järgmisi juhiseid.

Laste ohutus

Imikud ja nooremad lapsed võiksid olla täiskasvanuga võrreldes riietatud ühe lisakihiga. Laste õues külma käes veedetud aeg peaks olema piiratud, nad võiksid käia tihti toas ennast soojendamas, võib pakkuda teed või kakaod.

Talvine autoohutus

Halva ilmaga reisides teavita kindlasti kedagi oma sihtpaigast ja arvatavast saabumise kellaajast. Sellisel juhul oskavad päästjad sinu autot probleemide tekkimisel otsida. Hea mõte on kaasas kanda ka hädaabivarustust puhuks, kui auto enam ei käivitu. See võiks sisaldada mitut tekki, tikke, küünlaid, esmaabipakki, kuiv- või purgitoitu, konserve ja konserviavajat. Võimaluse korral reisida mobiiliga. Kui satute hädaolukorda, koguge kõik vajalikud asjad autosse, kogunege üksteise lähedale kokku ja katke end kinni. Käivitage auto kümneks minutiks iga tunni aja tagant. Avage veidi üht akent ning tehke kindlaks, et summuti poleks mootori töötamise ajal lumega kaetud.

Talveuni ja taliuinak

Maailma külmades piirkondades jäävad paljud imetajad talvekuudeks sügavasse tardumusseisundisse, mida nimetatakse talveuneks.
Külmades piirkondades elavad putuktoidulised nagu nahkhiired on sunnitud talvel magama, sest siis ei leidu söögiks putukaid. Ka suslikud ja siilid magavad talviti. Talveunes siili hapniku- ja energiatarve on suvisest palju väiksem: kehatemperatuur võib langeda kuni +6 °C-ni ehk üle kolmekümne kraadi ja hingamine aeglustuda mõnekümnelt korralt üheksa korrani minutis.
Eesti pruunkarud jäävad taliuinakule. Suurtel loomadel on uinaku ajal kehatemperatuur veidi üle kolmekümne kraadi. Pruunkarud vahetavad tihti oma asendit ja on tegelikult uinakust hoolimata vajadusel või häirimise korral teovõimelised.
Lindude seas jäävad päriselt talveunne vaid Ameerikas elavad uniöösorrid ja mõned teised öösorrid.