google/wiki40b huggingface dataset:
Kaja Plado

Elulugu

Kaja Plado on metsniku tütar.
Lõpetas 1970 Põlva Keskkooli ja 1978 TÜ defektoloogia osakonna. Eripedagoogikamagister (1996, TÜ), väitekiri "Liitlausete õpetamine õpiraskustega lastele. Sissejuhatav ülevaade".
1978–1980 oli Tartu Pedagoogilise Kooli Harjutuskooli õpetaja, 1980–89 TÜ eripedagoogika kateedri õpetaja, 1989–92 vanemõpetaja, 1992– haridusteaduskonna eripedagoogika osakonna lektor. Aastast 2004–2014 eripedagoogika osakonna juhataja ja edripedagoogika õppekavade programmijuht. Lektor õpetajate täiendkoolitus- ja ümberõppekursustel. Andragoog V. Õpetanud eesti keele õpetamist erivajadustega lastele, õpilaste kirjaliku kõne puudeid; koostanud õppevahendeid, õpikuid ja tööraamatuid.
Autasustatud Tartu Ülikooli aumärgi ja väikese medaliga.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: kõne ja keele puuded, eesti keele õpetamine õpiraskuste ja vaimupuudega lastele. Üle 40 teadustrükise.
Ants Kull

Ants Kull (sündinud 1961) on eesti jurist.
Ta on Eesti Riigikohtu tsiviilkolleegiumi esimees, endine vandeadvokaat.
Ants Kull lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna aastal 1984.
Ta valiti riigikohtunikuks 1996 ja selle tsiviilkolleegiumi esimeheks 2004.
Kolmikpakt

Kolmikpakt oli Jaapani, Saksamaa ja Itaalia kuningriigi vaheline pakt, mis sõlmiti 27. septembril 1940 Berliinis.
Sellele kirjutasid alla Jaapani saadik Saksamaal Saburo Kurusu, Saksamaa kantsler Adolf Hitler ja Itaalia välisminister Galeazzo Ciano.
20. novembril 1940 liitus paktiga Ungari, 23. novembril 1941 Rumeenia ja 1. märtsil 1941 Bulgaaria.
Kolmikpaktiga liitunud riike nimetatakse teljeriikideks.
Paul Johansen

Paul Johansen (23. detsember (vana kalendri järgi 10. detsember) 1901 Tallinn – 14. aprill 1965 Hamburg) oli taani päritolu Eesti ja Saksa ajaloolane.
Johansen sündis Tallinnas taanlasest maaparandusinseneri Jens Christian Johanseni perekonnas. Ta õppis Tallinna Toomkoolis ning lõpetas selle 1919. aastal. Sama aasta suvel astus ta õppursõdurina Rahvaväkke, ent Vabadussõja rinnetele ta ei jõudnud. Sama aasta lõpus asus ta õppima Kopenhaagenisse ja peagi Saksamaale, esialgu agraarinseneriks, ent peagi loobus ta sellest suunast ajaloo kasuks. 1924. aastal sai Johansen Leipzigi ülikooli ajaloodoktoriks ning naasis Eestisse, asudes tööle Tallinna Linnaarhiivis.
Johansenist kujunes peagi üks olulisemaid Eesti ajaloolasi, ta uuris läbi tohutu hulga materjale nii Tallinna vanema ajaloo, eriti asustuse (rahvastiku) ajaloo, kui ka agraarajaloo kohta, olles viimasele suunale üheks alusepanijaks Eestis. Tema ilmselt olulisemaks teeneks on Taani hindamisraamatus leiduva agraar- ja asustusajaloolise materjali uurimine ning tõlgendamine, mille tulemuseks oli põhjalik ülevaade 13. sajandi Põhja-Eesti asustus- ja agraaroludest. Samuti juhtis Johansen tähelepanu Wanradti ja Koelli katekismusele kui esimesele kindlalt teada olevale osaliselt eestikeelsele trükisele. Johansen leidis Rootsi arhiivist ka Paide linna asutamisüriku ning tegi mitmeid teisi olulisi avastusi. 1934. aastal sai temast Tallinna linnaarhivaar.
1939. aasta lõpus siirdus Johansen koos baltisakslastega Saksamaale ning jätkas ajaloolasetööd Hamburgi ülikoolis. 1942–1945 oli ta sunnitud teenima tõlgina saksa idavägedes. Sealjuures külastas ta 1944. aastal veel viimast korda ka Eestit. 1945–1946 oli ta sõjavangis ning naasis seejärel Hamburgi ülikooli, kus ta õpetas kuni surmani. 1964. aastal esitas Johansen hüpoteesi, et Balthasar Russow võib olla eesti päritolu. Paraku jäi nii see uurimus kui ka mitmed teised tööd (näiteks Läti Henriku elu ja tegevuse uurimine) pooleli, kuna ta suri juba järgmise aasta kevadel.
Peeter Põllu stipendium

Peeter Põllu stipendium on stipendium, mille eesmärk on statuudi järgi "aidata kaasa õpetajakutse tunnustamisele Eesti ühiskonnas ning toetada õpetajakoolituse üliõpilasi nende õppe- ja uurimistöös". Stipendiumi väljaandmist korraldab Tartu Ülikooli Sihtasutus.
Stipendiumi ajalugu ulatub aastasse 1931, kui Tartu linnaomavalitsus ja Tartu Ülikool asutasid toetusraha fondi, mis stipendiumite kaudu toetas Peeter Põlluga seonduva jäädvustamist ja pedagoogika edendamist. 2008 stipendium taasasutati.
Sotho keel

Üldinfo

Sotho keel on kirjutatud ladina tähestikus, mis on kohandatud varajaste prantsuse misjonäride poolt. Sotho keelt õppides tuleks aga meeles pidada seda, et kõik tähed ei hääldu samamoodi kui näiteks eesti või inglise keeles.
Sotho keel on ka toonikeel, milles kõrgeid ja madalaid toone kasutatakse grammatiliste aspektide ja teatud tähenduste rõhutamiseks.Paljudel bantu keeltel on selline omadus.Tuleb meeles pidada ka seda, et kirjapildis erinevad lõuna-aafrika ja lesotho keeled. Kõnes on siiski keel samasugune.

Grammatika

Siduvat sõna ke kasutatakse tihti lihtlausete moodustamisel. Seda kasutatakse, et tunda ära lauses objekti või isikut. Mõndades raamatutes on see kirjutatud ka ké . Morfeem tähendab otsetõlkes „see on“. Negatiivse lause saab siis, kui asendada ke sõnadega ha se.

Ke mosadi. (See on naine.)

Ke banna. (Need on mehed.)

Ke tafole. (See on laud.)

Ha se ngwana. (See ei ole laps.)

Ha se buka. (See ei ole raamat.)
Küsimusi saab moodustada sama konstruktsiooniga, kus viimast silpi tuleks rõhutada ja häält kõrgendada või siis lisada küsisõna ne.

Ke mang? (Kes see on?)

Na ke titjhere? (Kas see on õpetaja?)

Sõnade ja lausete ühendamisel saab kasutada järgmiseid liitsõnu:

Ja (sõnade vahel) – le

Ja (lausete vahel) – mme

sest – hobane

aga – empa

või – kapa

kui- ha

Minevik

Tavaliselt lisatakse mineviku moodustamiseks lausele ile , mis on pärast sidesõna , ning millele lisandub veel abistav liide.

Monna o ile a palama baesekele. (Mees sõitis rattaga.)

Tulevik

Tuleviku moodustamiseks lisatakse tla tegusõna ette.

Hosane batho ba tla sebetse. (Inimesed töötavad homme.)

Mosadi ha a tlo hlatswa dijana. (Naine ei hakka nõusid pesema.)

Tegusõnad

Kui tegusõna on olevikus ja algses vormis, on tal lõpus alati  –a.

Hülgama, maha jätma – ngala

Kaotama, tühistama – fedisa

süüdistama – qosa

imetlema – boha

vaidlema – lwana

saabuma – fihla

küsima – botsa

küpsetama – baka

Lokatiiv

Lokatiivi saab moodustada sotho keeles nii, kui lisada nimisõna lõppu –ng. Enamus nimisõnu saab muuta lokatiiviks, kuid on ka erandeid. Kui nimisõna lõpus on –a, siis lisandub lõppu – eng. Kui aga nimisõna lõpeb –e või –o , lisandub lõppu lihtsalt – ng. Kui lauses on aga ka isik, lisandub isiku ette sõna ho.

Ke ya ho ntate. (Ma lähen isa juurde.) 

Motswalle wa ka o tswile ho malome. (Minu sõber tuli onu juurest.) 

Sarnane sõnale ho on ka ha , kus seda võib tõlgendada kui „kellegi pool“.

Ke ya ha ntate. (Ma lähen isa poole.) 

Motswalle wa ka o tswile ha malome. (Mu sõber tuli enda onu poolt.) 
-ng ei lisandu mõndadele kohanimedele, tuule suundadele, aastaaegadele, kuude nimetustele , ja näiteks sõnadele nagu: "monyaku" (uks), "kgotla" (kohus) and "lewatle" (ookean). 

Tuule suunad: leboya (põhi), botjhabela (ida), bophirimela (lääs) and borwa (lõuna) .

Aastaajad: lehlabula (suvi), hwetla (sügis), mariha (talv), and selemo (kevad).
Cronquisti süsteem

Cronquisti süsteem on katteseemnetaimede liigiüleste taksonite süsteem, mille väljatöötajaks on olnud Arthur Cronquist (1919–1992) ja mis on avaldatud tema raamatuis An Integrated System of Classification of Flowering Plants (1981) ja The Evolution and Classification of Flowering Plants (1968; 2. trükk 1988).
Anton Hindremäe

Anton Hindremäe (Anton Hindrimä); 11. juuni 1894 Rapla vald, Harjumaa – 26. juuli 1946) oli eesti arst.
Ta lõpetas aastal 1920 Tallinna Õhtugümnaasiumi. Aastatel 1920–1925 (lõpetas) õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas.
Ta osales Vabadussõjas; teenis 1. Jalaväerügemendis 29. jaanuarist 14. juunini 1919.
Ta tegutses arstina alates 1925. aastast Raplas ja alates 1929. aastast Hiiumaal Kõrgessaare vallas.
Ta maeti Rapla kalmistule.
Carl Dietrich Christoph von Reyher

Elulugu

Carl Dietrich Christoph von Reyher oli baltisakslane.
Lõpetas 1865 Riia kubermangugümnaasiumi ja 1870 TÜ; meditsiinidoktor (1872, TÜ), väitekiri "Zur Pathologie und Therapie der Cholera in der Rigaer Epidemie von 1871". 1871–72 TÜ kirurgiakliiniku assistent, 1872–74 eradotsent, 1874–78 dotsent. Täiendas end Berliinis, Londonis, Edinburghis, Pariisis, Philadelphias. Osales sõjaväekirurgina 1870–71 Prantsuse-Preisi sõjas, 1876 sõjaväehaigla peaarst Serbias, 1877–78 Kaukaasias (mh sealse Punase Risti peaarst). Aastast 1878 kirurg Peterburi haiglates: 1878–82 konsultantkirurg Peterburi Nikolai sõjaväehaiglas, 1881–82 Aleksandrovski haiglas, 1882–86 Peterburi Maria haiglas, aastast 1887 oma erahaiglas, 1888–90 taas Nikolai sõjaväehaiglas. 1875 sooritas esmakordselt Venemaal luusisese osteosünteesi metallvarda abil õla pseudoartroosi puhul. Teadustööd kirurgiast ning antiseptikast.
Vardi looduskaitseala

Vardi looduskaitseala on looduskaitseala Rapla maakonnas Märjamaa vallas. Kaitseala pindala on 657,8 ha.
Kaitseala moodustati selleks, et kaitsta haruldasi loometsakooslusi (Vardi loomets), vanu loodusmetsi ja vanu laialehiseid metsi.
Martin S. Kull

Martin S. Kull või Martin Sebastian Kull - pseudonüüm, mida kasutab Eesti metsavendlusest kirjutav publitsist.
Selle nime all on aastast 2010 ilmunud Eesti Ajalookirjastuselt 15 raamatut, mis käsitlevad Eestit Teises maailmasõjas ja sõjajärgset vastupanuliikumist. Teosed on ilmunud sarjas "Metsavenna-eri". Fookuse all on eestlaste tegevus Saksa okupatsioonivõimude teenistuses ja Eesti metsavendade vereteod. Esimese raamatuna ilmus selle nime all raamat Saksa okupatsiooni ajal Tartus tegutsenud koonduslaagrist. Antud teos nagu ka Kulli hilisemad raamatud sisaldavad Nõukogude julgeolekuorganite juurdlusmaterjalide ümberjutustusi. Puudub nii allikakriitika, kui ka analüüs ja viiteaparatuur. Tunnustatud Eesti vastupanuliikumise uurija ajaloolane Tiit Noormets: "Teisalt on aga mõned autorid, nagu näiteks Jaan Ellen ja pseudonüümiga "Martin S. Kull" oma teostes suures osas lihtsalt ümber jutustanud või lausa ümber kirjutanud ülekuulamiste protokolle. Nende autorite raamatud on Nõukogude julgeolekuorganite sõna tänases päevas ja sellisena mitte ajalooteadus." Ei ole kindlalt teada, kes seisab nime Martin S. Kull taga. Teoste toimetamisega on tegelenud Valdek Kiiver, kes enda sõnade järgi sattus teemaga kokku töötades kirjastuses Hotpress, mis andis välja lähiajaloo teemalisi raamatuid. 2008. aastal ilmus tema toimetamisel Aino Lepa kirjutatud mahukas "Vabaduse hinnaks on elu", mis on üheks mahukamaks käsitluseks Eesti metsavendlusest.
2011. aastal keeldus Saaremaa Muuseum andmast oma ruume Saaremaa metsavend Elmar Ilbist käsitleva raamatu esitluseks kuna teoses "Elmar Ilp: veri mu kätel" on Saaremaa kuulsaimat metsavenda kujutatud sarimõrvari ja bandiidina. Väga põhjalikult on Martin S. Kull tegelenud Virumaa metsavendluse kajastamisega, kuid need raamatud kannatavad kõik eelpool mainitud puuduste käes - puuduv viiteaparatuur ja ilma allikakriitikata Nõukogude julgeolekuorganite ülekuulamisprotokollide tsiteerimine. Osades raamatutes nagu "Vere maitse" ja "Tartumaa Ilp ja tema "sulased"" on autor asunud kasutama täiesti nõukogulikku fraseoloogiat.
Kirjanduskriitik Arno Oja on pakkunud Kulli nime taga seisvaks kirjanik Ervin Õunapuud. "Martin S. Kulli raamatute sisu kohta pole mul palju ütelda. Kirjanduslikku väärtust neis ei ole, teaduslikku samuti mitte. Tõestusvähene ilkumine eelkäijate väidete kallal ning seniste käsitluste korralike allikaviidetega varustamata dokumentide (?) abil pea peale pööramine pole tõde ega teadus. Samas ei ürita siinkirjutaja omistada ühelegi Kulli raamatule Ervin Õunapuu ainuautorsust. Küll aga peab lugejaid hoiatama ennast Eesti Ajalookirjastuseks kutsuva moodustise eest, mis Martin S. Kulli fenomeni kattevarjus üritab levitada tõvestavat Kulli sündroomi. Tõve nimi on paskvill."
Tiptoni maakond

Ajalugu

Tiptoni maakond moodustati 15. jaanuaril 1844. aastal Cassi, Hamiltoni ja Miami maakonna osadest. Maakond sai nime ohivitser John Tiptoni järgi.
Mõõtevahend

Mõõtevahend on kindlate metroloogiliste omadustega tehniline vahend, mida kasutatakse mõõtmiseks kas ainsa vahendina või koos lisaseadmetega. Kindla mõõteülesande jaoks koostatud mõõtevahendi(te) ja lisaseadmete komplekt moodustab mõõtesüsteemi.
Graafi orbiit

Graafi orbiit on selle tippude ja/või tipupaaride ekvivalentsusklass, mis on seotud graafi sümmeetria probleemiga.
Graafi, millel on üks tipuorbiit nimetatakse tippudest transitiivseks või -sümmeetriliseks. Graafi, millel on üks servaorbiit nimetatakse servadest transitiivseks või -sümmeetriliseks. Täisgraafil, Peterseni graafil, Heawoodi graafil ja paljudel teistel on üks tipu- ja üks servaorbiit ning neid nimetatakse tugevalt sümmeetrilisteks. Need on erandid, reeglina on graafidel mitu orbiiti. Mida suuremad on orbiidid ja mida vähem neid on seda sümmeetrilisem on graaf. Tipuorbiitide maksimaalarv võrdub tippude arvuga, siis on tegemist nö 0-sümmeetriaga.

Selgitus

Orbiit on siin rühmateooria mõiste. Alamrühma  nimetatakse elemendi orbiidiks. Rühm  määrab hulgas  ekvivalentsusklassi  ehk orbiidi. Kui ekvivalentsusklasside arv on , siis , kus  on paariti mitteekvivalentsed.

Graafi automorfismide rühm

Graafi tippude ja tipupaaride jaotamine orbiitideks on oluline ülesanne. Graafide puhul on selle rühma AutG elementideks graafi automorfismid ja orbiitideks automorfismide transitiivsuspiirkonnad. Sisuliselt kujutab graafi automorfism endast graafi struktuuri säilitavat tippude (või tipupaaride) ümbernummerdamist.

Orbiidi struktuurne käsitlus

Tuleb rõhutada, et graaf on paljuaspektiline moodustis. Graafi struktuur ja selle orbiidid on esitatavad struktuurimudeli kujul. Graafi ühte orbiiti ehk ekvivalentsusklassi kuuluvad elemendid (st tipud ja/või tipupaarid) omavad ühesugust positsiooni graafi struktuuris. Täpsemalt: 1) tippude ühesugune positsioon avaldub tipu elimineerimisel saadud jääkgraafide (alamgraafide) isomorfismis; 2) naabertippude ühesugune positsioon avaldub nendevahelise serva elimineerimisel saadud jääkgraafide (alamgraafide) isomorfismis; 3) mittenaabertippude ühesugune positsioon avaldub nende vahele serva asetamisel saadud ülemgraafide isomorfismis. Graafi orbiitidel on oluline roll graafi struktuuri tuvastamisel ja graafide süsteemi moodustamisel.
Siin tuleb rõhutada asjaolu, et orbiidid on tuvastatavad erinevaid teid pidi: 1) rühmateoreetilisel teel; 2) tipupaaride süvaidentifitseerimise teel; 3) graafi esitava seosmaatriksi astendamise teel.

Orbiitide (positsioonide) põhiaktsioomid

1. Kui graafi  tipud   kuuluvad samasse positsiooni (orbiiti)  siis on alamgraafid      isomorfsed.
2. Kui graafi  servad   kuuluvad samasse positsiooni (orbiiti)  siis on alamgraafid      isomorfsed.
3. Kui graafi  mitteservad    kuuluvad samasse positsiooni (orbiiti)  siis on ülemgraafid      isomorfsed.
Henan

Rahvastik

2000. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid Henani provintsi elanikest hiinlased 98,8% ja hueid 1%.
Läti loodusmuuseum

Läti loodusmuuseum (läti keeles Latvijas Dabas muzejs) on Lätis Riias asuv loodusmuuseum. Muuseum on Läti keskkonnakaitse- ja regionaalarenguministeeriumi (läti keeles Latvijas Republikas Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrija) alluvuses. See muuseum on Baltimaade üks vanimaid loodusteaduslikke muuseumeid.
Muuseum asutati 1845.
Majori mõis

Majori mõis (Majoru muiža) on mõis Lätis Jūrmalas Majori linnaosas. Saksa keeles Majorenhof. Aadress: Konkordijas iela 66.
Majori mõisa omanikeks olid 16. sajandist alates Fircksid. Reaalselt oli tegemist Nurmuiža mõisa kõrvalmõisaga, mis funktsioneeris perekonna majoraatmõisana. Aastal 1910 rajati Majori mõisa juugendstiilis hoone, arhitektiks oli Wilhelm Bockslaff. Sellest hetkest alates kujunes Majori mõis suvemõisaks. Mõis võõrandati aastal 1920, aastal 1924 rajati sinna lastekodu.
Urmas Kaldvee

Urmas Kaldvee (sündinud 20. novembril 1964 Vastseliinas) on endine eesti laskesuusataja.
Ta osales 1992. aasta ja 1994. aasta taliolümpiamängudel.
1980–1994 võitis ta Eesti meistrivõistlustel laskesuusatamises individuaalselt 6 kulda, 6 hõbedat ja 3 pronksi ning teatesõidus 4 kulda ja 2 hõbedat.
Švaabi ringkond

Haldus

Švaabi ringkonna juhid olid Konstanzi piiskop (teda asendas pärast 1803. aasta Reichsdeputationshauptschluss Badeni markkrahv) ja Württembergi hertsog; ringkonna maapäeva kohtumised toimusid tavaliselt riigilinnas Ulmis. Kuigi see oli killustunud arvukateks, peamiselt väga väikesteks riigikesteks, omas ringkond tõhusat valitsust, mis Prantsusmaa ittatungi silmas pidades omas 1694. aastast alates isegi oma armeed Kehli kindluse baasil.
1792. aastal koosnes Švaabi ringkond 88 territooriumist, millest vaid Württembergi hertsogkond, Badeni markkrahvkond ja Augsburgi piiskopkond omasid mingitki tähtsust. Reichsdeputationshauptschluss vähendas arvu 41-ni ja 1806. aasta Rheinbundakte seitsmeni (sealhulgas territooriumid, mis läksid Baierile).
Lumehani

Lumehani (Chen caerulescens; Anser caerulescens) on partlaste sugukonda hane perekonda kuuluv linnuliik.
Ta pesitseb peamiselt Põhja-Ameerika arktilises tundras.
Lind on peamiselt valge, tiivaotsad on mustad. Olemas on ka sinakashall vorm, kel valged on vaid pea, kael ja sabaots.
Eestis on ta eksikülaline.
Filippus

Filippus oli üks Jeesuse kaheteistkümnest apostlist. 
Hilisem kristlik traditsioon on kirjeldanud Filippust apostlina, kes kuulutas kristlust Kreekas, Süürias ja Früügias. Ta suri märtrina Hierapolise linnas, kus ta löödi risti. Katoliku kirikus oli traditsiooniliselt Püha Filippuse päev 1. mail, 1955. aastal viidi püha üle 11. maile. 
Meie aastatuhande esimestel sajanditel omistati talle hulk gnostilisi tekste, millest kuulsaim on Filippuse evangeelium.

Uues Testamendis

Johannese evangeelium kirjeldab Filippuse kutsumist Kristuse jüngriks (Jh. 1:43). Filippust kirjeldatakse olevat pärit Betsaida linnast, ta on koos Andrease ja Siimeon Peetrusega, kes on samast linnast pärit. 
Neljast evangeeliumist mainitakse Filippust kõige enam Johannese evangeeliumis. (Jh. 12: 20-36) mainitakse teda suhtlemas kreeka keelt rääkivate juutidega, kes tahavad Jeesust näha. (Jh 14:8-11), viimse õhtusöömaaja ajal ütleb ta veel ühe lause, "Issand, näita meile Isa, ja me jääme rahule!", mille peale õpetab Jeesus Isa ja Poja ühtsusest. 
Kui loendatakse apostleid, siis Filippust on Piiblis alati mainitud viiendana.

Kristlik traditsioon

Kristlikke lugusid Filippuse elust ja kuulutusest võib leida Uue Testamendi järgsetest mittekanoonilistest kristlikest kirjutistest. Üks usaldusväärsemaid lõike temast tuleb Aleksandria Kleemensilt, kes mainib, et Filippus oli abielus, tal olid lapsed ja üks tema tütardest oli abielus. Ülejäänud legendaarse materjali tõeväärtus on kaheldav, eriti kuna paljud kirjanikud on segi ajanud apostel Filippuse evangelist Filippusega, keda mainitakse Apostlite tegude 6. peatükis. Eusebius näiteks on seda teinud, koostades selle põhjal üsnagi ebaõige eluloo Filippusest. 
Hilisemaid lugusid Filippuse elust võib leida ka anonüümsest teosest "Filippuse teod", 1974. aastal avastatud tekstist, mis on vist kirjutatud Eusebiuse kaasajal. Selles mittekanoonilises raamatus räägitakse Filippuse õpetusest ja imetegudest. Pärast Jeesuse ülestõusmist olevat Filippus saadetud oma õe Mariamme ja Bartolomeusega Kreekasse, Früügiasse ja Süüriasse rõõmusõnumit kuulutama. Tekst räägib ka Filippuse märtrisurmast Hierapolise linnas. Filippus pööras ristiusku Hieropolise prokonsuli naise. See ajas prokonsuli vihaseks ning ta lasi Filippust, Bartolomeust ja Mariammet piinata. Filippus ja Bartolomeus löödi seejärel tagurpidi risti. Filippus pidas ristil jutluse, mille tulemusena võeti Bartolomeus ristilt maha, aga Filippus nõudis, et teda ei vabastataks, ning suri märtrina.
Eduard Zentšik

Eduard Zentšik (sündinud 26. detsembril 1975 Sillamäel) on Eesti kunstnik.
Kunstialase loominguga (maalimine, graafika, fotograafia) hakkas tegelema 1995. aastal. Ta õppis Ida-Virumaa kunstniku Igor Lukjanovi käe all, 2003. aastal lõpetas ta Eesti Kunstiakadeemia graafilise disaini erialal.
Zentšik kuulub alates 1998. aastast Sillamäe kunstiklubi "Aprill" liikmeskonda ning osaleb ka kunstnikeühenduse Ježi ettevõtmistes. Ta on Vene Kunstnike Ühenduse liige. Tal on olnud 24 isikunäitust ning ta on osalenud 60 ühisnäitusel. Tema maale on Eesti, USA, Suurbritannia, Rootsi, Itaalia, Soome, Prantsusmaa erakollektsioonides. Neli maali asub Narva Kunstimuuseumi kollektsioonis, kaks maali on ostnud Sillamäe Kunstigalerii.
Kõrvuti maalimisega esineb Eduard Zentšik 2002. aastast avalikkuse ees ka fotograafina, olles Eesti Fotograafide Liidu liige.
Zentšiku foto Narva Hermanni linnusest võitis 2012. aastal Wiki Loves Monuments võistlusel Eestis 2. koha ja rahvusvahelises finaalis 9. koha.
Villa Gabler

Ajalugu

Hoone lasi 1909. aastal tühjale krundile ehitada Viljandi kinnistusameti sekretär Oskar Christian Gabler. 
Nõukogude okupatsiooni ajal tegutses hoones pioneeride maja. Aastal 1996 avati seal Inkeri päevakodu vanainimestele, hoones tegutseb Eesti Ingerisoomlaste Liit ja hoone krundi servas Ingeri hostel.
Brunswicki maakond

Ajalugu

Brunswicki maakond moodustati 1764. aastal Bladeni ja New Hanoveri maakonna osadest.Maakond sai nime Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonna järgi.
Indie rock

Indie rock on Suurbritanniast alguse saanud rokkmuusika alaliik, mis eksisteerib põhiliselt iseseisvatel põrandaalustel muusikalavadel. 
Indie rock on lühend sõnapaarist independent rock. See termin sobib kirjeldama nii indie-bändide do it yourself hoiakut kui ka väikese eelarvega plaadifirmasid, mis nende muusikat välja annavad. Paljud indie-plaadifirmad teevad küll koostööd suuremate plaadifirmadega, kuid otsuste tegemine on siiski autonoomne. Seetõttu on indie-ansamblitel vabadus katsetada ja arendada oma saundi, emotsioone ja sõnu, mis ei pea meeldima laiale kuulajaskonnale – isiklik maitse ja arvamus on kasumist tähtsamad – olgugi et ka väiksemad plaadifirmad soovivad majanduslikult hakkama saada. 
Indie rock'i juured ulatuvad ameerika ja briti 1980. aastate põrandaalusesse alternatiivrokki. Viimastel aastakümnetel on žanris toimunud mõned muutused. Indie rock sai iseseisvaks muusikastiiliks umbes sellel ajal, kui grungebändid – nagu Nirvana – tavakuulajani jõudsid ja kuulsaks said. Laiem kuulajaskond lihvis alternatiivroki ajapikku uueks tõsimeelseks hard rock'iks ning seega ka ettearvatavamaks ja testosteroonipõhisemaks. Indie rock oli vastupanuliikumine põhivoolustumise vastu; indie rock'ist sai mõiste, mis tähistas iseseisvaks jäänud bände ja muusikažanre. Žanrilisteks eelkäijateks võib pidada punk rock'i, post-punk'i, hardcore punk'i, shoegazing'ut, twee pop'i, garaažirokki ja muidugi alternatiivrokki. Indie rock on kitarripõhine muusika, mida viljelevad väikeste muusikafirmade alla kuuluvad bändid. Suurbritannias on alternatiivset muusikat silmas pidades kasutatud tavaliselt sõna indie ja mitte alternatiiv. 
Olgugi et indie rock jagab pungi põhimõtteid kaubanduslikkuse ja kommertsi koha pealt, ei olda nii konkreetsed selles suhtes, kas bänd müüb end või jääb iseseisvaks. Levinud on arvamus, et on võimatu indie-muusika erinevaid lähenemisviise rahvahulkadele meeldivaks teha ja põhjuseid selleks on umbes sama palju, kui on indie-bände. Siinjuures mõned tavalisemad: nende muusika on liiga pentsik, süütu ja veider; liiga tundeline ja melanhoolne; liiga tasane ja delikaatne; liiga unelev ja hüpnotiseeriv, liiga isiklik ja ennastpaljastavate laulusõnadega; liiga madalate tootmiskuludega; liiga keerukate meloodiate ja riffidega; liiga toores ja tahumatu; liialt inspireeritud paljudest esialgsetest indie-bändidest; liiga kaugete ja lõhestatud laulustruktuuridega; liialt inspireeritud ebapopulaarsetest või eksperimentaalsetest muusikastiilidest. 
Kuid hoolimata detailidest on indie rock'i muusika outsider'itele, mis on tehtud outsider'ite poolt – just nagu ka alternatiivrokk kunagi oli, kuid indie sisaldab vähem "ürgset maskuliinsust". Mitte et indie poleks kunagi võimas ja sügav: agressiivseid elemente leidub seal lihtsalt harva.
1990. aastate edenedes kujunes indie rock'il välja palju alaliike (indie pop, dream pop, noise rock, lo-fi, math rock, post-rock, space rock, sadcore ja emo sealhulgas), mis kõik tunduvad jäävat põrandaalusteks. 
Viimasel ajal on indie rock'ist saanud käibeväljend, mida kasutatakse selliste ansamblite kohta, kelle muusikastiil varieerub garage rock'ist psühhedeelse folkmuusikani.