google/wiki40b huggingface dataset:
Tabasalu Ühisgümnaasium

Tabasalu Ühisgümnaasium on gümnaasium Harju maakonnas Harku vallas Tabasalu alevikus. Kooli direktor on Martin Öövel.
Kool avati 1986 Tabasalu Keskkoolina. Aastast 1996 kannab kool nime Tabasalu Ühisgümnaasium.
Jüri Jaanson

Olümpiamängudel

1988. aasta Seouli olümpiamängudel saavutas ta meeste ühepaadil 8. koha.  
1992. aasta Barcelona olümpiamängudel saavutas ta meeste ühepaadil viienda koha.
1996. aasta Atlanta olümpiamängudel saavutas ta meeste ühepaadil 18. koha.
2000. aasta Sydney olümpiamängudel saavutas ta meeste ühepaadil 6. koha. 
2004. aasta Ateena olümpiamängudel võitis ta meeste ühepaadil hõbemedali.
2008. aasta Pekingi olümpiamängudel võitis ta meeste paarisaeruliste kahepaadil koos Tõnu Endreksoniga hõbemedali.

Maailmameistrivõistlustel

1989. aastal Bledis toimunud sõudmise maailmameistrivõistlustel võitis ta ühepaadil pronksmedali.
1990. aastal Tasmaanias toimunud sõudmise maailmameistrivõistlustel võitis ta ühepaadil kuldmedali.
1995. aasta maailmameistrivõistlustel Tamperes saavutas ta meeste ühepaadi klassis hõbemedali.
2005. aasta sõudmise maailmameistrivõistlustel Jaapanis võitis ta koos Andrei Jämsä, Tõnu Endreksoni ja Leonid Guloviga meeste paarisaeruliste neljapaadil pronksmedali.
2007. aasta maailmameistrivõistlustel Münchenis võitis ta koos Tõnu Endreksoniga paarisaeruliste kahepaadil pronksmedali.

Maailma karikas

1990. aastal võitis ta ühepaadil maailma karika.
1995. aastal võitis ta ühepaadil maailma karikasarjas kõik etapid.
2007. aastal võitis ta koos Tõnu Endreksoniga paarisaerulisel kahepaadil maailma karika.
Ta on üks kahest eesti sportlasest, kes on võitnud aasta kokkuvõttes spordiala maailmakarivõistlused. Teine eestlane on Imre Tiidemann.

Isiklikku

Jüri Jaanson on 192 cm pikk ja kaalub 92kg. Tal on abielust Tatjana Jaansoniga (1991–2016) tütred Anita ja Greta.
Iljušin Il-96

Iljušin Il-96M ja Il-96T

Iljušini konstrueerimisbüroos töötati välja Il-96 pikendatud kerega versioon ning varustati USA Pratt&Whitney PW2237 mootorite ja Lääne elektroonikaga. Reisilennuki tähis on Il-96M, kaubalennukiversiooni tähis aga Il-96T.
Kui Il-96-300-st näib saavat lühikese kasutuskestusega üleminekulennuk, siis Il-96M/Il-96T-le paistab tulevik helgem. Saadud on üle 30 tellimuse.

Lennukite koguarv

Kokku ehitati 16 lennukit Il-96-300: neist 6 Aeroflotile, 3 Domodedovo Civil Aviation Enterprise'ile, 2 Krasairile, 2 Cubana de Aviacionile, 2 Venemaa valitsusele ja 1 Atlant-Soyuz Airlinesile (kaubalennukiversioon).
Vikerlased (ansambel)

Vikerlased oli aastatel 1965–2000 Tallinnas tegutsenud rahvamuusikaansambel.
Aastal 1971 pälvis ansambel Eesti NSV rahvakollektiivi nimetuse.
Ansambli dirigent ja ühtlasi ka kunstiline juht oli Uno Veenre.
Stratospheric Observatory for Infrared Astronomy

SOFIA (Stratospheric Observatory for Infrared Astronomy) on suurim lendav observatoorium maailmas. Tegemist on 80/20 osalusega parnerlusprojektiga NASA ja Saksa Kosmoseagentuuri vahel. Lendav observatoorium koosneb modifitseeritud Boeing 747SP lennukist ning reflektorteleskoobist, mille diameeter on 2,5 meetrit.
Tõrvandi Raamatukogu

Tõrvandi raamatukogu on rahvaraamatukogu Tõrvandis Kambja vallas Tartu maakonnas. Raamatukogu asub Ülenurme Gümnaasiumi algkooli osaga samas majas, aadressil Ringtee 1.
Raamatukogu kasutab e-kataloogi URRAM.
Suur-Pakri kirik

Suur-Pakri kirik on korrastamisel kirik Harju maakonnas Suur-Pakri saarel. Kirik on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kiriku projekteeris Nikolai Thamm.
Kahkjaspunane sõrmkäpp

Kirjeldus

Kahkjaspunane sõrmkäpp on 20 kuni 50 cm pikkuse üleni lehistunud varrega orhidee. Lehed on hele- või kollakasrohelised kuni 13 cm pikad ja 2 cm laiad ja enamasti täppideta. Lehe kõige laiem koht on keskkohast allpool. Õitseb juunis-juulis. Õied väikesed, kahvaturoosad, tumelillad, harva valged, joonisega ja koondunud koonusjasse õisikusse varre tipus.  Huul on rombjas, peaaegu terve, kuni 7 mm laiune, külgmised hõlmad tagasimurtud.

Kasvukoht

Kasvavad niisketel niitudel ja soistel niitudel, soodes, maanteekraavides.

Levik

Tavaline üle Eesti.

Kaitsestaatus

Kahkjaspunane sõrmkäpp on  III kaitsekategooria liik.

Sarnased taksonid

Täpiline sõrmkäpp, kelle lehed on tumedate laikudega mõlemalt poolt, mis lehe tipus sulavad ühte;  kollakas sõrmkäpp, kelle õied on valkjas-kollased.
Nicklas Jensen

Nicklas Jensen (sündinud 6. märtsil 1993 Herningis) on Taani jäähokimängija, parem äär. 
Ta mängib KHL-i klubis Jokerit.
Jensen alustas klubikarjääri 2009. aastal Taani kõrgliiga klubis Herning Blue Fox. Hooajal 2009–10 valiti ta Taani liiga hooaja uustulnukaks. Järgmisel hooajal suundus ta Põhja-Ameerikasse, mängides aastatel 2010–2012 Ontario Hockey League'i klubis Oshawa Generals.
2011. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Vancouver Canucksi poolt 29. valikuna. 
Hooajal 2011-12 mängis ta American Hockey League'i (AHL) klubis Chicago Wolves, kuid suurema osa järgmisest hooajast mängis ta Rootsi kõrgliiga klubis AIK.
Canucksi meeskonnas tegi ta debüüdi 2013. aastal, kuid NHL-is sai ta võrdlemisi vähe mänguaega. Põhiliselt mängis ta AHL-is, kuuludes Utica Cometsi ja seejärel Hartford Wolf Packi ridadesse. Hooajal 2016-17 sai ta seitse mängu kirja NHL-i klubiNew York Rangers meeskonnas.
Jokeritega liitus ta hooajal 2017-18.
Taani jäähokikoondise koosseisus on ta osalenud neljadel maailmameistrivõistlustel.
Jersika linnus

Jersika linnus oli linnus tänapäeva Läti Līvāni piirkonna territooriumil Daugava paremal kaldal 10.–11. sajandist kuni 13. sajandi alguseni, Jersika vürstiriigi keskus.

Linnus

Praegusest Līvāni linnast 9 km kaugusel paiknenud 100×75 m suurune tugevate puidust kaitserajatistega linnus oli tihedasti hoonestatud. Arheoloogilistel väljakaevamistel tuvastati kuni 2,5 m paksune kultuurikiht, elu- ja majapidamishoonete, töö- ja sõjariistade, ehete ning keraamika jäänuseid. Tõenäoliselt asus seal ka Henriku Liivimaa kroonikas mainitud Jersika õigeusu kirik. Linnuse kõrval asus 15 ha suurune avaasula ja 10. kuni 14. sajandini kasutusel olnud kalmistu, mille matmiskombestik on latgalipärane koos tugevate slaavi ja leedu elementidega.

Ajalugu

Linnamägi asustati 1. aastatuhandel eKr ja kokku on seal olnud 10 erinevat asustusperioodi. Linnus rajati 10.–11. sajandil, mil ümbruskonna suurimaks keskuseks oli otse Daugava vastaskaldal asunud Dignāja linnus. 11. sajandiks tõusis olulisemaks keskuseks juba Jersika, ilmselt seetõttu, et ta asus Daugavale lähemal kui Dignāja ja sealt oli lihtsam jõeliiklust kontrollida. Võib-olla juba sel ajal tekkis ka Jersika vürstiriik. Kindel on olemine vürstiriigi keskuseks 13. sajandi alguses, mil seda mainitakse kirjalikes allikates. Sel ajal oli linnus ühtlasi Jersika vürsti Vissevalde residentsiks.
Vissevalde ning ristisõdijate konflikti käigus vallutas ja rüüstas linnuse 1209. aastal Riia piiskopi ning 1214. ja 1215. aastal Koknese rüütlite vägi.
1239. aasta allikas räägitakse Jersikast enam mitte kui linnusest, vaid kui linnamäest ehk linnusevaremetest. Arheoloogiliste leidude järgi kasutati linnamäge elamiseks teatud määral siiski veel kuni 14. sajandini.
Jidga keel

Nimetused

inglise keeles - Yidgha, aga ka Yudgha, Yudga, Yidga, Lutkuhwar

Murded

Olulisi murretevahelisi erinevusi pole. 56% kuni 80% sõnavara ühtib Afganistanis kõneldava mundži keelega.
Kohalik Superparv

Kohalik Superparv  ehk Neitsi superparv ehk Virgo superparv (inglise keeles Local Supercluster, Virgo Supercluster) on galaktikate superparv, millesse kuulub meie Linnutee tähesüsteemi sisaldav Kohalik Leht.
Kohaliku Superparve läbimõõt on umbes 33 megaparsekit (108 miljonit valgusaastat). Superparve kuulub üle 100 galaktikarühma ja galaktikaparve.
Kohaliku Superparve massiivseim element Neitsi galaktikaparv moodustab superparve südamiku.
2014. aasta uuringud näitasid, et Kohalik Superparv on osa veel suuremast Laniakea superparvest.
Pulstikkits

Kirjeldus

Karvastu värvus on neil varieeruv, suvel punakaspruun ja talvel hallikaspruun. Pea eesmine alaosa, habe, saba ja jalgade eesküljed ning piki selga kulgev vööt on peaaegu mustad. Jalgade tagaküljed on valged. Isaste sarved on musta värvi, pikad ja mõõkjalt kõverad, emaste omad on lühikesed.
Tüvepikkus on neil 120 kuni 160 cm ja õlakõrgus 70 kuni 100 cm. Kehakaal 35 kuni 40 kg, harva kuni 60 kg.
Pulstikkitsed toituvad peamiselt põõsaste okstest ja lehtedest.
Täiskasvanud isased ja emased pulstikkitsed elavad suurema osa ajast eraldi, sügisel võivad mõnikord suuremad (rohkem kui 30 kitse) karjad mägedes koos liikuda.
Suguküpsed on pulstikkitsed teisel eluaastal, sokud 3 kuni 4 aasta vanuselt. Paaritumisaeg kestab novembrist-detsembrini ja sel perioodil võivad sokud kakelda.
Tiined emased sünnitavad, ajavahemikus aprillist-juunini, ühe või kaks talle, kes püsivad ema juures aasta kuni poolteist.

Levila

Pulstikkitsed on levinud Egeuse mere saartel, Kreeta, Türgi, Iraani, Iraagi, Liibanoni, Afganistani lääneosa ja India loodeosa, Armeenia, Gruusia, Aserbaidžaani ja Turkmeenia mägedes.
Ripplagi

Ripplagedest üldiselt

Algselt tehti ripplagesid põhiliselt valgetest plaatidest, kuid kaasaegne uuendus pakub nüüd terve hulk erinevaid valikuid: suurustes, värvides, materjalides, kujundites, mustrites ja tekstuuris. Akustika ripplagedel on märkimisväärselt paranenud aastate jooksul heli neeldumisega. See on saavutatud isolatsiooni("sound batts"(SABSi)) lisamisel paneeli ette, hoides ümbritsevaid ruume vaiksena.
Sisekeskkonna kvaliteeti hõlmab ventilatsioon, lenduvate orgaaniliste ühendite heitkogused, valgustus ja termilise süsteemi kontroll, soojustamine, päevavalguse kasutamine loomulikuks valgustuseks, akustika.

Ripplae eelised

Ripplae eelis on kergesti eemaldatavad laepaneelid, mis pakuvad kohest juurdepääsu, lihtsustades oluliselt parandusi või ümberehitust. Vanemates majades, kus on toimunud aja jooksul mitu renoveerimist ei ole sugugi haruldane, et ripplagi on paigaldatud ühel renoveerimisel ning eemaldatud teisel, selle paigaldamine on odav parandus pikendada aega suurte renoveerimiste vahel.

Ripplae puudused

Üheks puuduseks on vähendatud lae kõrgus. Ripplaed peidavad üldiselt palju funktsionaalseid ja strukturaalseid hoone elemente, luues esteetilise paradigma, mis taunib hoonete funktsionaalsete süsteemide kasutamist.
Georg Christian Seeland

Georg Christian Seeland (13. veebruar 1740 Kołobrzeg, Lääne-Pomorze vojevoodkond  – 17. september 1794 Kärla) oli Eesti vaimulik.
Seeland sündis Kolbergis, Pommerimaal (praegu Kołobrzeg, Lääne-Pomorze vojevoodkonnas). Õppis Halle Ülikoolis (immatrikuleerus 7. mail 1759) ja Königsbergi Ülikoolis (immatrikuleerus 30. juunil 1763, oli Königsbergis Immanuel Kanti toanaabriks. Alates 1770 aastast oli koduõpetajaks Eestimaal ja Saaremaal. Oli aastatel 1776–1781 Kuressaare Laurentiuse koguduses diakoniks, olles samal ajal Linnakooli rektoriks. Oli aastatel 1781–1787 (introdutseeriti 25. juulil 1781) Jämaja Kolmainu koguduse õpetaja. Aastatel 1787–1794 oli Kärla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja.
Werner Lamberz

Werner Lamberz (14. aprill 1929 Mayen – 6. märts 1978 Wadi Suf al-Jin, Liibüa) oli Saksa DV riigitegelane.
Werner Lamberz oli saksa kommunistliku poliitiku Peter Lamberzi poeg. 1939–1943 oli ta organisatsiooni Deutsches Jungvolk liige, kuni 1945. aastani kuulus ta Hitlerjugendisse. Aastatel 1941–1944 õppis Werner Lamberz Sonthofenis Adolf Hitleri Koolis.
1945–1948 õppis Werner Lamberz Mayenis ja Luckenwaldes küttesüsteemide ehitajaks ja montööriks. 1947. aastal astus ta Saksa Vaba Noorsoo Liitu (FDJ) ja Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse ning sai Luckenwalde ringkonnas nende organisatsioonide funktsionääriks. 1949–1952 oli ta Saksa Vaba Noorsoo Liidu ja SSÜP funktsionäär Brandenburgis.
1950. aastal õppis ta parteikoolis Schmerwitzis ja 1952–1953 Moskvas Komsomoli Kõrgemas Koolis. 1953–1963 töötas ta Saksa Vaba Noorsoo Liidu Kesknõukogus, kus ta oli algul agitatsiooni- ja propagandasekretär, seejärel kultuuritöö sekretär.
1963. aastal sai Werner Lamberzist Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaat, ta töötas seal kuni 1966. aastani agitatsioonikomisjonis. 1967. aastal sai ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks, ta oli seal agitatsiooni- ja propagandasekretär. Samal aastal sai ta ka Rahvakoja (parlamendi) liikmeks. Alates 1969. aastast oli ta Saksa DV Rahvarinde Rahvusnõukogu Presiidiumi liige. 1970. aasta detsembris sai Werner Lamberz Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaadiks, alates 1976. aasta maist oli ta Poliitbüroo liige.
Kui Walter Ulbricht 1971. aastal võimult kõrvaldati, siis pidas Werner Lamberz Erich Honeckeri ülesandel sel teemal läbirääkimisi Nõukogude Liidu parteijuhtkonnaga.
Intelligentset ja küllalt liberaalset Werner Lamberzit peeti Erich Honeckeri võimalikuks järglaseks Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee peasekretäri kohal.
Werner Lamberz hukkus 1978. aasta märtsis Liibüas visiidil viibides helikopteriõnnetuses.
James Monroe

James Monroe (28. aprill 1758 Virginia – 4. juuli 1831 New York) oli 5. Ameerika Ühendriikide president (1817–1825) ja riigisekretär. Ta esindas USA Demokraatlikku-Vabariiklikku Parteid.
1816. ja 1820. aasta USA presidendivalimised olid viimased, mis toimusid praktiliselt ilma konkurentsita. Esimesel neist oli eelmine president James Madison täitnud põhilised föderalistide valimislubadused (kaitsetollid ja riigipanga) ning nende kandidaadil Rufus Kingil polnud suurt midagi rahvale lubada. Monroe võitis 68,2% häältest ja 183 valijameest Kingi 34 vastu. Järgmisel korral sai Monroe' vastaskandidaat John Quincy Adams 1 valijamehe toetuse ja Monroe võitis 80,6%-ga häältest ülejäänud. USA Föderalistlik Partei ei saanud seekord ühtki valijameest ja lõpetas oma tegevuse.
Monroe ajal tõusis USA välispoliitiline tähtsus tunduvalt, mis võimaldas tal efektiivselt kehtestada Monroe doktriini, mis keelas võõrvõimude (eestkätt Euroopa koloniaalriikide) sekkumise Ameerika maailmajao asjadesse. Doktriini ennast hakati nii nimetama alles paarkümmend aastat pärast tema surma.
Monroe oli 1775. aastast vabamüürlane ja kuulus Williamsburgi looži.
Monroe on üks kolmest presidendist, kes on surnud USA iseseisvuspäeval. 5 aastat enne tema surma surid 4. juulil 1826 samal päeval John Adams ja Thomas Jefferson.
Vasika justiitsia

Botaaniline lühikirjeldus

Vasika justiitsia on igihaljas 2–3 m kõrguseks kasvav ebameeldiva lõhnaga põõsas.
Vasika justiitsia lehed on lihtsad, süstja või elliptilise kujuga ja 8–25 cm pikkused.
Õied on taimel väiksed, valget värvi roosade kuni punste soontega.
Vasika justiitsia pärineb Põhja-Indiast. Tema kasvukohad on Sri Lankas, Nepalis, Indias, Pakistanis, Indoneesias ja Hiinas.

Vasika justiitsia saadused

Droogina kasutatakse vasika justiitsia lehti (Justiciae adhatodae folium) ja õisi, mida kogutakse kasvuperioodil ja seejärel kuivatatakse.
Aasia meditsiinis on taimesaadused kasutusel röga lahtistava, uriinieritust soodustava, astma- ja mikroobivastase, aborti tekitava ja suukaudse rasestumisvastase vahendina.
Droogi päevane annus 1–2 grammi. Suurtes doosides võib toimida toksiliselt.
Uuringud näidanud selle taime saadustel tuberkuloosivastast toimet.
Sädelahendus

Sädelahendus on lühiajaline (mikrosekundites mõõdetav) kaarlahendus kahe elektrijuhi vahel. Säde tekib siis, kui energiaallika võimsusest ei piisa pideva kaarlahenduse või huumlahenduse tekitamiseks.  Sädelahendus on sageli nähtav hargnevate helendavate kanalitena ja lahendusega kaasneb ragin.
Et õhus tekiks säde, on vaja pinget umbes 3000 V elektrijuhtide (elektroodide) vahekauguse iga millimeetri kohta. Ülelöögi pikkus, s.o elektroodide vahekaugus sõltub elektrijuhtide kujust (teravikud soodustavad sädeme tekkimist), samuti õhu niiskusest ja rõhust.
Sädemed tekivad vooluahelate katkestamisel, näiteks lüliti või relee kontaktide vahel, elektrimootori kommutaatoril jm.
Sädeme tekkimisega kaasnevad peale valgus- ja ultraviolettkiirguse alati raadiolaineimpulsid laias sagedusalas, kutsudes esile häireid raadiosignaalide edastamisel kuni gigahertsidesse ulatuvate sagedusteni.
Sädelahendust rakendatakse nt sisepõlemismootori süütesüsteemis ja metallipinna sädetöötlemisel.
Looduslik sädelahendus on välk, milles voolutugevus võib ulatuda 100 000 amprini.
Johannes Carl Gysbert Immanuel Russvurm

Elulugu

Johannes Carl Gysbert Immanuel Russvurm oli baltisakslane ja Carl Friedrich Wilhelm Russwurmi poeg.
Lõpetas 1877 masinainsenerina Riia Polütehnikumi. Oli 1877–78 töökoja ametnik Peterburi Tehnoloogiainstituudis, 1878–92 insener Balti raudtee peamehaanikubüroos, ühtlasi 1882–94 õppetöökoja juhataja ning mehaanika ja füüsika õpetaja Tallinna Raudtee Tehnikakoolis ning 1892–95 peamehaanik Peterburi firmas Beckmann&Ko. 1895–98 E. Peterseni tehnikabüroo kaasomanik, aastast 1898 katla- ja küttesüsteemide projekteerimis- ja ehitusfirma omanik ja tehniline juhataja Peterburis. Pärast I maailmasõda naasis Eestisse, 1922–29 Tallinna Tehnikumi õppejõud. Luges soojusmajanduse, vedurite ja rongiliikluse, automobiilide, lennumasinate, tuulejõumasinate ja veeturbiinide kursusi. Lahkus 1932 Saksamaale.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: masinamehaanika, jõuülekande- ja pidurimehhanismid. Katsetas uusi meh konstruktsioone, töötas välja uudse tehnilise lahenduse võrgukudumismasinale. Avaldas oma isa biograafia, koostas ja publitseeris ülevaate vabrikukorstnate konstruktsioonidest ja ehitusest (sisaldas 30 projekti).
Treblinka koonduslaager

Treblinka oli Natsi-Saksamaa hävituslaager okupeeritud Poolas Teise maailmasõja ajal, Treblinka küla lähedal tänapäevases Masoovia vojevoodkonnas. Laager rajati operatsioon Reinhardi käigus, see tegutses 23. juulist 1942 19. oktoobrini 1943. Selle aja jooksul tapeti Treblinkas umbes 850 000 meest, naist ja last. Nende hulgas oli üle 800 000 juudi, samuti mõni tuhat mustlast.
Laagrit juhtis SS, kuid selles oli ka Trawniki koonduslaagris Nõukogude sõjavangide seast värvatud idaeurooplastest valvureid. Laagril oli kaks osa: Treblinka I ja II. Esimene laager oli sunnitöökeskus. Vangid töötasid kas lähedases kruusakarjääris või põllumajanduses. 1941. aasta juunist 23. juulini 1944 suri enam kui pool 20 000 vangist kurnatuse, ületöötamise või vägivalla kätte.
Treblinka II rajati algusest peale tapamajaks. Üle 99% kõigist saabunuist saadeti kohe gaasikambrisse, kus neid tappis sõjasaagiks saadud Nõukogude tankimootorite heitgaads. Väiksem osa määrati eriüksustesse, mille töö oli matta laibad massihaudadesse. Hiljem põletati laipu suurtel vabaõhutuleriitadel.
Treblinka II lõpetas töö 19. oktoobril 1943, pärast vangide eriüksuste mässu, milles põgenes 300 vangi ja tapeti rida Saksa valvureid. Märtsis 1942 alustas SS operatsiooni "Sonderaktion 1005", et peita operatsioon Reinhardi jooksul tapetud miljonite inimeste mõrvad. Treblinka vangidest moodustati "laibaüksused" (Leichenkommandos), mis kaevasid laibad massihaudadest välja ning põletasid. Treblinka laagritest on jäänud vähe füüsilisi tõendusi.
2012. aasta algul avastas Briti teadlase Caroline Sturdy Collsi juhitud rühm väljakaevamistel mitu suurt ja sügavat massihauda (suurim neist 26 m pikk ja 17 m lai) ning ka jäänused kahest ehitisest, mis tõenäoliselt toimisid gaasikambrina.
Ilumäe hiiepärn

Silmaallikas

Silmaallika vett peeti pühaks ja hiiepühade ajal kasteti sellesse leiba. Allika veel oli ravivägi. Eriti hästi mõjunud see silmakorrale (kui silmad õhtuti väsinud, nagu liiva täis ja jooksevad vett).
Rae valla vapp

Rae valla vapp on Harju maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Rae valla vapp.
Vapp on kinnitatud 5. mail 1992.
Vapi autoriks on Priit Herodes.

Vapi kirjeldus

Kilbi jaotab neljaks hõbedane rist. Esimesel ja neljandal mustal väljal on hõbedane tammeleht, teine ja kolmas väli on punased.

Põhjendus

Mustad väljad ühenduses hõberistiga sümboliseerivad valla seotust esimese eestikeelse piibli ilmumisega ja valla talupidamise traditsioonidega. Tammelehed tähistavad kohalikku legendi pruudi-peiu tammedest ja on seotud Lehmja tammikuga. Punased väljad koos hõberistiga viitavad Harjumaale ning Tallinna rae ühisele vapile.

Vapi ajalugu

Teadaolevalt on Rae valla vapp ja lipp esimesed vallasümbolid taasiseseisvunud Eestis. Need kanti riiklikku registrisse 5. mail 1992.
Äsjataastatud Rae valla juhid pöördusid abi saamiseks Priit Herodese poole, kuna Rae vallal ja Muinsuskaitse Seltsil oli seoseid enne kummagi juriidilist sündi. Rae valla sümboleid hakati kohe kasutama, kuigi tol ajal oli igasuguste meenete ja trükiste valmistamine hoopis keerulisem kui praegu. Rae valla vapp oli eksponeeritud ka esimesel suurel Eesti ja Soome ühisnäitusel "Heraldika tänapäeval", mis avati Eesti Vabariigi 75. aastapäeva ürituste raames Tallinnas Eesti Muinsuskaitse Seltsi 5. aastapäeval 12. detsembril 1992. See oli eksponeeritud ka muudel heraldikanäitustel nii kodu- kui ka välismaal.
Esimese volikogu koosseisu liikme Rein Karmi sõnade kohaselt on Rae valla vapp esimese vabariigi aegse Rae valla vapi edasikandja. Algkujutis saadi eestiaegse isikutunnistuse pitserilt, mida arutelude tulemusena täiendati tammelehtedega, mis osutavad iidsele tammikule ja legendile Lehmja tammiku pruudi-peiu tammedest.
Pähkinäsaari rahu

Pähkinäsaari rahu (tuntud ka: Nöteborgi rahu ja Orešeki rahu) oli 1323. aasta 12. augustil, tänapäeva Schlüsselburgis (rootsi: Nöteborg, soome: Pähkinäsaari) sõlmitud rahuleping, millega määrati esmakordselt ära Novgorodi vabariigi ja Rootsi vaheline idapiir.

Nimi

Rahulepingul ei olnud algul eraldi nime – seda nimetati sõlmimise ajal lihtsalt poolte "alaliseks rahuks". Paljudes keeltes on lepingu nimi Nöteborgi rahu, sest sellist nimekuju kasutati rootsikeelsetes ürikutes. Venelased nimetavad lepingut Orešeki rahuks. Nii Nöteborg kui ka Orešek on Schlüsselburgis asuva kindluse nimi vastavalt rootsi ja vene keeles.
Rahulepingut on nimetatud ka Pähkinäsaari rahuks, sest Pähkinäsaariks kutsusid soomlased saart, mille peale kindlus oli ehitatud.

Sisu

Lepingu originaaltekst on hävinud. Lepingust on alles osalised koopiad vene, rootsi ja ladina keeles, kuid nende sisu ei ole täpselt sama.
Lepingu sõlmimisel olid abiks Hansa Liidu vahemehed, et lõpetada Rootsi-Novgorodi sõjad. Vürst Juri Danilovitš loovutas Rootsile kolm Karjala kihelkonda ja vastutasuks lubas Rootsi mitte sekkuda Novgorodi ja Narva vahel asetleidvatesse konfliktidesse. Mõlemad osapooled lubasid ka, et ei ehita piiri lähedusse kindlusi.
Lepingu järgi hakkas piir jooksma Viiburi kindlusest ida ja põhja pool, kulgedes mööda Sestra (sm k Rajajoki, Sestarjoki) ja Voltšja (sm k Saijanjoki) jõge, poolitades Karjala maakitsuse ning seejärel läbides Savo maakonna ja lõpuks jõudes Pyhäjoki jõe juures Botnia laheni välja. Lepingu sõlmimisel peeti Viiburi kindluse tõttu tähtsaks lõunapoolse piirilõigu paiknemist. Läbi kõnnumaa kulgevat piirilõiku peeti Karjala piirilõigust vähem tähtsaks. Ajaloolased on arvamusel, et leping oleks nii Rootsile kui ka Novgorodile andnud ühise kontrolli Pohjanmaa ja Lapi maakonna üle.

Järelm

Läänemeresoome hõimudele, kelleks olid hämelased, karjalased ja soomlased ning kes jäid kummalegi poole piiri elama, rahu sõlmimisel sõnaõigust ei antud. Rahuleping ei kehtinud kuigi kaua, sest Rootsi hakkas Põhjalahe põhjakalda vastu huvi tundma ja kahtlustatakse, et rootslased võisid selle nimel paar aastat hiljem lepingut võltsida, et oma tahtmine saavutada. Lisaks ehitas Rootsi Uleåborgi (sm k Oulu) ja Olofsborgi (sm k Olavinlinna) kindlused, mis asusid lepingu kohaselt Novgorodile kuulunud maa-alal.
Vastaspool keeldus kuni 1595. aastani lepingu Rootsi versiooni tunnustamast, aga Täyssinä rahuga tunnistati Rootsi versioon lepingutekstist õigeks. Siiski olid rootslased ammu enne lepet võtnud üle suured alad Novgorodi poolel ja sealhulgas ka Pohjanmaa ja Lapi maakonna. Tänapäeval asub Soome Vabariik suurel osal Pähkinäsaari rahuga Rootsile määratud territooriumil, millele lisanduvad põhjapoolsed alad.
Koduõpe

Koduõpe (inglise home schooling) on õppevorm, mille korral lapsevanemate soovil või tervisliku seisundi tõttu õpetatakse last mitte koolis, vaid kodus.
Argo Raag

Saavutused

1987. aasta – 1. koht (kadett);
1989. aasta – 1. koht (juunior);
1990. aasta – 2. koht (juunior);
1991. aasta – 2. koht (juunior);
1992. aasta – 3. koht (juunior);
1993. aasta – 1. koht.
A. Raag kuulus spordiklubis "Englas" treener Voldemar Pressi treeninggruppi.