google/wiki40b huggingface dataset:
Luiz Adriano

Luiz Adriano de Souza da Silva (sündinud 12. aprillil 1987 Porto Alegres) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia kõrgliiga klubis Palmeiras.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Internacional. Ta debüteeris klubi meeskonnas Brasiilia kõrgliigas 2006. aastal. Sama aasta klubide maailmameistrivõistluste poolfinaalis lõi ta värava Egiptuse klubi Al Ahly vastu. Finaalis alistas Internacional Hispaania suurklubi Barcelona.
2007. aasta märtsis siirdus ta kolme miljoni euro eest Ukraina kõrgliiga klubisse Donetski Šahtar. Ta mängis seal kokku üheksal hooajal ning tuli klubiga kuus korda Ukraina meistriks, lisaks võitis ta neli Ukraina karikat ja viis superkarikat. Hooajal 2013–14 lõi ta Ukraina kõrgliigas 20 väravat, millega oli sel hooajal liiga suurim väravakütt. UEFA Meistrite Liiga hooajal 2014–2015 lõi ta kokku üheksa väravat, millest kõik alagrupiturniiril.
2015. aasta juulis sõlmis ta viieaatase lepingu Itaalia kõrgliiga klubiga AC Milan. Üleminekusumma oli kaheksa miljonit eurot. Esimesel hooajal lõi ta Milani meeskonnas kokku kuus väravat, kuid järgmisel hooajal ta klubis enam piisavalt mänguaega ei saanud. 2017. aasta jaanuaris suundus ta Venemaa kõrgliiga klubisse Moskva Spartak. Hooajal 2016–17 tuli ta Spartakiga Venemaa meistriks. 2017. aastal võideti Venemaa superkarikas, mille finaalmängus Moskva Lokomotivi vastu lõi Luiz Adriano ühe kahest Spartaki väravat.
2019. aasta juulis naasis ta Brasiilia kõrgliigasse, sõlmides nelja-aastase lepingu Palmeirasega.
Aastatel 2014–2015 pidas Luiz Adriano Brasiilia jalgpallikoondises neli kohtumist.
Taksonoomia

Taksonoomia on isendite liigitus (klassifikatsioon, rühmadeks või tüüpideks jaotus) ja liigitamisega tegelev teadusharu.
Bioloogias on taksonoomia teadusharu organismide ühendamisest taksonitesse. Organismide ja teiste tervikute jaotamisega osadeks (nt. organiteks) tegeleb meronoomia. Taksonoomia ja meronoomia on seega klassifikatsiooniteaduse komplementaarsed harud.
Teaduslik taksonoomia püüab konstrueerida eluslooduse loomulikku süsteemi, mis põhineb homoloogilisel sarnasusel. Taksonoomias juba pikka aega kasutatud võrdlev-anatoomilisi, biogeograafilisi, paleontoloogilisi jm meetodeid täiendavad tänapäeval biokeemilised ja molekulaarbioloogilised meetodid. Homoloogiliselt lähedased liigid ühendatakse perekonnaks, perekonnad sugukonnaks, lähedased sugukonnad moodustavad seltsi jne. Taksonoomia põhimõtetele ja terminoloogiale pani aluse Carl von Linné, kes võttis kasutusele ka binaarse nomenklatuuri.

Taksoninimetused

Teaduslik ladinakeelne liiginimetus on binaarne ehk koosneb kahest sõnast: perekonna nimest ja liigiepiteedist. Nimetuse esimene sõna näitab, millisesse perekonda liik kuulub, ja epiteet ütleb, millise liigiga antud perekonnast on tegemist. Liigiepiteeti ei kasutata kunagi eraldi. Näiteks Primula veris on teaduslik ladinakeelne nimetus taimeliigil, mis kuulub perekonda Primula. Igal taksonil on üks prioriteetne teaduslik ladinakeelne nimetus; teisi sama taksoni ladinakeelseid nimetusi nimetatakse sünonüümideks.
Rahvuskeelseks teaduslikuks taksoninimetuseks on nimetus, mille puhul on fikseeritud selle ühene vastavus ladinakeelse teadusliku nimetusega. Näiteks harilik nurmenukk on eestikeelne teaduslik nimetus liigile, mille ladinakeelne teaduslik liiginimetus on Primula veris. Igal taksonil on reeglina üks teaduslik eestikeelne nimetus. 
Rahvapäraste taksoninimetuste puhul pole kindel vastavus teadusliku taksoninimetusega oluline. Tihti kasutataksegi üht ja sama rahvapärast nimetust mitme erineva taksoni kohta. Näiteks kanavarbad, käokaatsad, kukepüksid, neitsi-tinnad, käokannus on kõik hariliku nurmenuku rahvapärased nimetused, kusjuures neitsi-tinnad on tähistanud ka pääsusilma, käokannus aga veel mitut teist liiki. Rahva seas enamtuntud taksonitel on tihti mitu rahvapärast nimetust, vähem tuntutel võivad need aga üldse puududa.
Ladinakeelsed taksonite nimetused kirjutatakse eelistatult alati kaldkirjas. Ingliskeelses kasutuses, kus rahvuskeelsed teaduslikud taksoninimetused puuduvad või pole selgelt eristunud, kasutatakse nendena sageli, eriti alates 1980ndaist, ladinakeelse nimega võrdset, seda siis ka inglise keele päraselt hääldades; sellest tulenevalt kirjutatakse siis kõrgemate taksonite nimed ka tavalises kirjas. Perekonna nimed ja kõrgemate taksonite nimed algavad alati suure algustähega, liigiepiteet alati väikese algustähega (vahel kirjutatakse siiski isiku nimest tuletatud liigiepiteet suure algustähega).
IceCream

IceCream on endine Eesti tütarlastebänd. Bändi kuulusid Pille-Riin Karro, Helena Pruuli ning kolmanda liikmena eri aegadel Meri-Kris Jaama, Endla Vaher ja Anna-Liisa Rink. Bändi tegutses aastail 2001–2004; selle asutasid Are Jaama ja Külli-Katri Kirber. Ansambel sai laiemalt tuntuks 2002. aasta sügisel lauluga "Helista mulle mobiilile".
Ilmar Raag

Elulugu

Ilmar Raag lõpetas 1997. aastal Tartu Ülikooli kunstijaloolasena. Ta täiendas end Pariisi ülikoolides VIII Saint Denis ja III La Sorbonne Nouvelle ning omandas magistrikraadi Ohio Ülikoolis. Akadeemiliselt on ta Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Ta on lugenud Tartu Ülikoolis Eesti avalik-õiguslike institutsioonide kursust. Tallinna Ülikoolis on ta lugenud stsenaariumikirjutamise ja meediakriitika kursust. Ta valiti Tartu Ülikoolis vabade kunstide professoriks õppeaastal 2018/2019. Selle ameti võttis ta üle Peeter Lauritsalt 31. mail 2018.
Ta on töötanud Eesti päevalehtede Rahva Hääl ja Eesti Päevaleht Pariisi korrespondendi ning Eesti Televisiooni filmiuudiste saate "Ffriik" ja Kuku Raadio saate "Raadio Ffriik" saatejuhina. Aastatel 2002–2005 oli ta Eesti Televisiooni peadirektor. 
Raag on töötanud Vabariigi Valitsuse kommunikatsioonibüroos strateegilise kommunikatsiooni nõunikuna. Ta lahkus ametist 2016. aastal, et suunduda kaitseväe missioonile ÜRO rahuvalve vägede koosseisus Malisse. Ta on reservohvitser ja Kaitseliidu liige.

Film

Tema esimene filmikatsetus oli naljana mõeldud "Tappev Tartu", mida ta reklaamis kui Eesti kõige halvemat filmi. Kuna filmi tegemiseks ei sõlmitud ühtegi lepingut, siis ei ole seda filmi autoriõiguste kaalutlustel hilisemas kommertslevis näidatud.
Ta oli filmi "Karu süda" üks arendusprodutsente, kuid lahkus projektist.
Ameerika Filmiakadeemias 23. juunil 2005 lõpetatud Hartley-Merrilli stsenaariumivõistlusel pälvis Raag oma täispika stsenaariumi "Veel üks croissant" eest 3. auhinna. Konkursil osales ligi 2000 käsikirja. Raag kirjutas suhtedraama kahest Pariisis elavast üle keskea naisest, kellest üks tahab surra ja teine keeldub seda lubamast. Pärand korduvaid ümberkirjutusi valmis selle stsenaariumi motiividel film "Eestlanna Pariisis".
Toomas Urb

Toomas Urb (sündinud 2. detsembril 1958 Tartus) on eesti laulja, ravitseja  ja endine näitleja.
Ta lõpetas aastal 1978 Tartu õhtukeskkooli ja aastal 1984 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri.
Ta töötas aastatel 1984–1987 Draamateatris, aastast 1989 on ta elanud USA-s; ta on Screen Actor's Guild'i liige. Ta on esinenud lauljana (koos venna Tarmo Urbiga).

Isiklikku

Ta on olnud abielus Viire Valdmaga. Abielust sündis poeg Tom-Olaf Urb ja tütar Maria Urb.
Čiekurkalns

Čiekurkalns on asum Lätis, Riia linna Põhjarajooni, osalt ka Vidzeme eeslinna osa pindalaga 5,67 km². Asub Ķīšezersi järve kaldal. Asum piirneb lõunas Teika asumiga, põhjas aga Mežaparksiga. 8111 elanikku (2010).
Čiekurkalns asub madalal ja tasasel alal Riia–Valga raudteest põhja pool. Kõrgused on vahemikus 2–7 meetrit üle merepinna. Piirkonnas asunud küngastel kasvasid vanasti männid, mis kandsid ohtralt käbisid. Sellest on paik saanud ka oma lätikeelse nime (Čiekurkalns tähendab tõlkes "Käbimägi"). 
Čiekurkalnsis asub katoliiklik Riia Püha Miikaeli kalmistu.

Ajalugu

Aastal 1687 eraldati Mazā Jumpravmuiža mõisast Čiekurkalnsi mõis. Lisaks Čiekurkalnsi mõisale asusid asumis Ķīšezersi järve ääres veel mitmed suvemõisad, nagu Heili mõis ja Dragunmuiža mõis. 19. sajandi seitsmekümnendatel aastatel jagas mõisnik mõisa maad ehituskruntideks ja sinna hakkas kerkima Čiekurkalnsi linnaosa.
Elamukruntide juurde tekkisid ka mitmed tööstusettevõtted. Tähtsamad neist olid vagunitehas Fēnikss, džuudimanufaktuur, mõõteriistu valmistav vabrik Salamandra. Asumist kujunes üks vanemaid töölisrajoone Riia linnas.
Aastal 1889 valmis Riiast Pihkvasse viiv raudtee. Asumi juurde tekkis raudteejaam, mis kandis algul nime Sortirovotšnaja (Сортировочная). Põhjuseks oli see, et jaama juures sorteeriti ja järjestati Pihkva suunas minevaid vaguneid. 20. sajandi alguses sai jaam nimeks Riga-Baltiiskaja (Рига-Балтийская), aastal 1911 aga Tsarski Les (Царский лес). Aastast 1918 kandis jaam nime Kaiserwald, aastast 1819 aga Krūzes muiža. Alles aastast 1929 kannab jaam Čiekurkalnsi nime.
Čiekurkalnsis asub Riia suurim veetorn, mis valmis aastal 1918. Hoone arhitekt on Wilhelm Bockslaff. Teine märkimisväärne hoone, mis toona ehitati, on aastal 1911 valminud algkoolihoone aadressil Gaujas ielā 23. Riia linnaga liideti asum aastal 1924.
Aastail 1951–1954 valmis Ķīšezersi järve kaldal asumi suurim tööstusettevõte – Riia soojuselektrijaam. Algul toodeti elektrit turbast, kuid praegu on kütteaineks maagaas. Teised olulisemad ettevõtted, mis jäävad asumi territooriumile, on Riia Lihakombinaat ja suveniirivabrik Daiļrade.
Ivan Miroljubov

Ivan Miroljubov (12. jaanuar 1877 – 20. aprill 1942 Severurallag, Sverdlovski oblast) oli Eesti põllumees.
Ta oli Värska põllumeeste konvendi liige.
1941. aastal arreteeriti ta NKVD poolt Sartova külas Kalda vallas, mõisteti erinõupidamise otsusel surma.
Juubelidoktor

Juubelidoktor (rootsi keeles jubeldoktor) on Rootsis isik, kellel on olnud doktorikraad 50 aastat või kauem.
Lühendatult märgitakse seda Fil. jubeldr või FjubD.
Sibulasordid

Seminis (Monsanto)

Seminis (Monsanto) : SV6672NW, SV6646NW, SV4058NU, XP 07716000 ja SV4643NT;
Ene Grauberg

Ene Grauberg (sündinud 23. aprillil 1944) on eesti loogik ja filosoof, endine Akadeemia Nordi rektor, filosoofia- ja metodoloogiakeskuse juhataja. Ene Grauberg on Eesti Rooma Klubi liige.
Koerliblikas (perekond)

Nomenklatuur

Perekonnanimi Aglais on pandud kariit Aglaia järgi. Nime autor on Johan Wilhelm Dalman.

Süstemaatika

Liikide mahu erinevate käsitluste tõttu on koerliblika perekonnas kas üks või viis kuni kaheksa liiki. Igal juhul kuulub sellesse perekonda nii Eestis kui Euroopas tavaline liik – koerliblikas ehk väike-koerliblikas (Aglais urticae), kuid selle maht on eri käsitlustes erinev.
Mõned süstemaatikud paigutavad koerliblika perekonda ka päevapaabusilma (Inachis io ehk Aglais io). Sel juhul on Inachis alamperekond. Samuti arvatakse koerliblika perekonda mõnikord leinaliblikas (Aglais antiopa; tavaliselt Nymphalis antiopa) ja kollatähn-pajuliblikas (Nymphalis polychloros, Aglais polychloros).
Koerliblikaid (Aglais) käsitletakse vahel ka alamperekonnana perekonnas Nymphalis.
Nemakščiai

Ajalugu

Asulat mainitakse esimest korda aastal 1385 (Nemaxten). Toona asus seal suur laas, mille servas asusid söepõletajate majad.
Aleviks nimetatakse Nemakščiaid esimest korda aastal 1590. Tol ajal ehitai sinna ka kabel. Alevis oli turuplats, seal oli ka mõis. Alev kuulus Viduklė kihelkonda. Aastal 1636 valmis Nemakščiai kirik, alevist sai kihelkonna keskus, kus avati ka kihelkonnakool.
Aastal 1768 sai alev õiguse pidada korra aastas laata. Aastal 1780 ehitati maha põlenud kiriku asemele uus. See kirik põles maha aastal 1814. Aastal 1785 sai alev õiguse koguni viiele laadale aastas.
Aastal 1826 hakati maha põlenud kirik taastamiseks raha koguma. Aastal 1831 laastas alevit koolera, sel ajal surid paljud alevis elanud juudid. uus kirik valmis aastal 1881, toona oli see suurim puukirik Žemaitijas. Kiriku kaunistamiseks valmistati ka mitmeid puuskulptuure.ˇAastal 1897 oli alevis 1180 elanikku.
Enne Esimest maailmasõda oli alevis 1250 elanikku, neist 800 olid juudid, 200 venelased, 150 sakslased, viiskümmend poolakad ja viiskümmend leedulased. Aastal 1915 rüüstasid saksa väed sealse kiriku ja hävitasid kellatorni. Kahe sõja vahelisel perioodil rajati alevisse meierei ja elektrijaam. Aastal 1941 põles Nemakščiai kirik maha, uus hoone valmis aastal 1942.
Nõukogude ajal oli Nemakščiai kohaliku kolhoosi keskasula.
Clay maakond (Indiana)

Ajalugu

Maakond moodustati 12. veebruaril 1825.
Augusta Carolina

"Augusta Carolina" on Gert Helbemäe 1942. aastal valminud ajalooline näidend neljas vaatuses, mis käsitleb aastatel 1787–1798 Koluvere piiskopilinnuses aset leidnud sündmusi.
Näidend on ümber töötatud samanimelisest kuuldemängust, mis võitis 1939. a. Riigi Ringhäälingu kuuldemängude võistlusel kolmanda koha.

Sisu

Peategelane on Braunschweig-Wolfenbütteli printsess Auguste Karoline, kes on 17-aastaselt abiellunud Württembergi printsiga. Prints asub Soome asehaldurina Katariina Suure teenistusse. Printsessi edasine abielu areneb teravate konfliktideni oma mehega ning Katariina Suur saadab õnnetu printsessi kuni ametliku lahutuseni Eestisse Koluvere piiskopilinnusesse. Printsessi saabumisega Koluvere lossi näidend algabki. Prints oma lastega lahkub Venemaalt. Eemal kodust ja palavast armastatud lastest, ootab printsess Koluveres peagu kaks aastat otsust, mis teda lossi müüride vahelt vabastaks, olles samal ajal täiesti omapärase lossivalitseja meelevallas. 1788. aastal sureb printsess väga salapärastel asjaoludel ja maetakse Kullamaa kirikusse, ilma et lossi müüride vahel toimunud tragöödiat kunagi oleks suudetud täielikult selgitada. Selline on näidendi ajalooline tagapõhi.
Sisulise ülesehituse huvides ei ole autor ajaloolistest tõsiasjadest täielikult kinni pidanud, vaid on andnud ruumi oma fantaasiale ja julgetele oletustele.
Robert Funcke

Robert Hugo Arved Funcke (17. aprill/29. aprill 1878 Alatskivi mõis – 1. september 1934 Tartu) oli eesti vaimulik.
Ta oli Alatskivi mõisavalitseja Wilhelm Funcke poeg.
Ta õppis aastatel 1888–1896 Tartus gümnaasiumis. Aastatel 1896–1900 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, aastatel 1900–1912 usuteaduskonnas. Korporatsioon Neobaltia liige.
Prooviaastal oli ta aastal 1913 Kursi Maarja-Eliisabeti koguduses, Gustav Punga juures. Ordineeriti 15. juunil 1914 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1914–1915 Tartu praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1915–1934 oli ta Tartu Maarja koguduse õpetaja. Lisaks oli ta aastatel 1927–1930 Tartu Linnavolikogu liige. Ta suri aastal 1934 ja ta maeti Tartu Maarja kalmistule.
Hundipoeg Sulo

Hundipoeg Sulo on Heljo Männi muinasjutu "Nõiakivi" tegelane ja ühtlasi ETV telelavastuse "Nõiakivi" tegelane.
Hundipoeg Sulo rolli mängis Ats Joorits.
Hundipoeg Sulo järgi on oma eesnime saanud laulja Sulo Tintse.
1960. aasta NSV Liidu meistrivõistlused mootorrattaspordis

1960. aasta NSV Liidu meistrivõistlused mootorrattaspordis peeti alade kaupa.

Ringrajasõit

Võistlused toimusid kahes etapis: 30.–31. mail Tartus ja 6.–7. juunil Tallinnas.

Motokross

Krossivõistlused toimusid 28. juulist 1. augustini Vilniuses.

Mitmepäevasõit

Toimus 9.–17. oktoobril Užgorodis.

Hipodroomisõit

Peeti Odessas 15.–20. augustil.

Jäärajasõit

Toimus 19.–24. jaanuaril Moskvas ja 27.–31. jaanuaril Ufas.

Söerajasõit

Toimus 18. juulil Rivnes ja 19.–20. juulil Ufas.
Väike Kakrarahu

Väike Kakrarahu on Lääne maakonnas Haapsalu linna halduspiirkonnas Matsalu rahvuspargi alal Kakrarahust 100 meetrit eemal asuv 0,1 hektari suurune saar (rahu). Saare rannajoone pikkus on 174 meetrit.
Rahu koordinaadid on 58° 46′ N, 23° 26′ E.
Õle tänav

Õle tänav on tänav Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis. Tänav algab Telliskivi tänavalt, ristub Härjapea, Nabra, Pebre ja Timuti tänavaga ning lõpeb Kolde puiesteel. Õle tänav on ligikaudu 540 meetri pikkune.
Tänav koosneb kahest osast: algsest Õle tänavast (saksa keeles Strohstrasse, vene keeles Соломенная улица), mille rajas 1878. aastal maaomanik Johann Grabby, ning endisest Grigori tänavast (saksa keeles Gregory-Strasse, vene keeles Григорьевская улица), mille rajajateks oli Albert Koba ja Hans Prants 1900. aastal ja millele anti endise maaomaniku Oskar Gregory nimi. Grigori tänav oli see lõik praegusest Õle tänavast, mis ulatub Härjapea tänavalt Kolde puiesteeni. 17. jaanuaril 1923 liideti see tänav Õle tänavaga.
Australaasia

Eesti keeleruumis

Eesti keeleruumis seda terminit praktiliselt ei kasutata. TEA entsüklopeedia 2009. aastal ilmunud kolmeköites eelistatakse ÕS-is normeeritud "Australaasia" asemel nimekuju "Austraalaasia".
Uno Piir

Uno Piir (sündinud 13. novembril 1929 Tallinnas) oli aastail 1992–1993 Eesti jalgpallikoondise esimene taasiseseisvumisjärgne peatreener. Selles ametis oli tema mantlipärijaks Roman Ubakivi.

Isiklikku

Uno Piiri abikaasa on endine iluuisutaja ja iluuisutamise treener Ly Piir.
Tallinna Sotsiaal- ja Tervishoiuamet

Tallinna Sotsiaal- ja Tervishoiuamet on Tallinna linna ametiasutus, mis asub aadressil Paldiski mnt 48a. 
Ameti tegevusvaldkonnad on  Tallinna linnas sotsiaalhoolekande koordineerimine ja korraldamine ning Tallinna elanike haiguste ennetamisele ja tervise edendamisele suunatud tegevuse korraldamine ja koordineerimine. Ameti juhataja on Vahur Keldrima.
Max Emil Saar

Max Emil Saar (5. mai 1911 Käina – 23. august 1981 Baltimore) oli eesti vaimulik.
Lõpetas Tartus aastal 1930 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Pärast sõjaväeteenistust õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas aastatel 1931–1935. Ülikooli lõpetas 4. oktoobril 1935. Üliõpilasena sai ta I auhinna töö eest "Lutheri Eshatoloogia" ja seda tööd aktsepteeriti usuteaduskonna poolt magistritööna. Akadeemilise Usuteadlaste Seltsi stipendiaadina viibis ta suvel 1933 kiriklike mälestusmärkide registreerijana Hiiumaal. Prooviaastal oli ta Järva praostkonnas, algul abipraost August Pähna juures Koeru, hiljem õpetaja Peet Nõmmiku juures Türi Püha Martini koguduses, olles ühtlasi õpetaja Türi Gümnaasiumis. Õppis Tartu Ülikooli Didaktilis-metoodilises Seminaris. Ordineeriti õpetajaametisse piiskop Hugo Bernhard Rahamägi poolt 27. detsembril 1936 Tallinna Toomkirikus.
Oli äsja avatud Rakke koguduse õpetajaks 1938–1939. Kuna baltisakslaste ümberasumise tõttu jäid paljud suured kogudused hingekarjaseta, asus ta Paide Püha Risti ja Anna koguduse õpetajaks. Ta valiti Paide Püha Risti koguduse õpetajaks Gerhard Pärli järglasena 21. jaanuaril 1940 (oli ainus kandidaat, sai 200 häälest 190 poolt, 9 vastu, 1 hääl tunnistati rikutuks). Neid kogudusi teenis ta 1939–1944.
Aastal 1944 lahkus ta Rootsi. Ta teenis 1945–1947 eesti põgenike laagrites. Oli ka ametis arhiiviametnikuna Adolf-Fredrik Kirikuameti juures, samuti EELK Kiriku Komitee peasekretär ja Svenska Diakonistyrelseni juures asuva Eesti Piibli- ja Vaimuliku Kirjanduse lao juhataja. Mais 1948 viibis ta USA-s, olles EELK esindajaks Augustana Sinodi Luterliku Kiriku 100 aasta juubeli pidustustel Rock Islandis Illinoisi osariigis. Tagasiteel New Yorki peatus ta Karl Robert Pusta juures. Tema seal viibimise ajal saabus pagulaste jaoks rõõmustav teade, et kodumaata jäänud Euroopa sõjapõgenikud võivad asuda Ameerika Ühendriikidesse. Ta siirduski juunis 1948 USA-sse, kõigepealt kaheks semestriks Mt. Airy Usuteaduslikku Seminari, tutvumaks Ameerika usuoludega. 1949. aasta alguses valiti ta Lakewoodi Püha Vaimu koguduse esimeseks õpetajaks, kuhu jäi 1957. aasta suveni, mil ta asus Bergen County koguduse õpetajaks Bogotas New Yorgi lähedal. Bogotas oli ta tegev aastani 1972, mil ta asus teenima Baltimore-Washingtoni Markuse ja seejärel ka Patersoni Pauluse kogudust. Oli 1956–1980 USA Esimese praostkonna abipraost ja 1980–1981 praosti kohusetäitja.
Jüri Aarma

Jüri Aarma (30. mai 1951 Kirovi oblast – 21. mai 2019 Tallinn) oli eesti näitleja, muusik ja kultuuriajakirjanik.
Aarma sündis Venemaal Kirovi oblastis väljasaadetute peres. 1956. aastal saabus ta koos perega Eestisse, kooliajal elas Pärnus.
Aastatel 1970–1974 õppis ta lavakunstikateedris.
Seejärel oli ta kuni 1995. aastani Noorsooteatri näitleja. Aastatel 1992–1996 oli ta Kuku raadio koosseisuline toimetaja, seejärel üks kaasautoreid. 1995–2002 oli ta ajakirja Teater. Muusika. Kino peatoimetaja. Lisaks töötas ta Maalehes kultuuritoimetajana. Samuti tegutses Aarma vabakutselise näitleja, laulja ja pillimehena.
Alates hooajast 2010/2011. juhtis ta koos Gerli Padariga saadet "Lauluga maale".

Raamat

2011. aastal avaldas Aarma intervjuude kogumiku "Hobusest Mozartini" (kirjastus Maalehe Raamat).

Isiklikku

Tema isa oli Gunnar Aarma. Tema vend on August Aarma ja õde oli Maria Tilk.
Tema abikaasa on koorijuht ja muusikapedagoog Merike Aarma, neil on poeg Kiur Aarma ja tütar Roosi-Mae Aarma.
Aarma hukkus 21. mail 2019 rongiõnnetuses.
Jon Fosse

Jon Fosse (sündinud 29. septembril 1959) on norra proosa- ja näitekirjanik.
Jon Fosse sündis Haugesundis (asub Rogalandi maakonnas) ning elab Bergenis.
Tema debüütromaan "Raudt, svart" ("Punane, must") ilmus 1983. aastal. Esimene näidend "Og aldri skal vi skiljast", lavastati ja avaldati 1994. aastal.
Jon Fosse on kirjutanud novelle, lühijutte, luulet, lasteraamatuid, esseesid ja näidendeid. Tema töid on tõlgitud enam kui 40 keelde. Teda peetakse üheks maailma suurepäraseimaks tänapäevaseks dramaturgiks. 
Jon Fosse nimetati 2007. aastal Prantsusmaa Ordre national du Mérite rüütliks.
2015. aastal pälvis ta teose "Andvake, Olavs draumar, Kveldsvævd" eest Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhinna.
Michael Park

Michael Steven Park (22. juuni 1966 – 18. september 2005) oli inglise autorallisõitja, Markko Märtini kaardilugeja.
Park sõitis Markko Märtiniga koos 2000. aastast. Ta tegi koostööd varem ka Richard Burnsi ja Colin McRaega.
2002. aastal võideti Märtiniga Kreeka ja Soome ralli, 2003. aastal Mehhiko, Korsika ja Kataloonia ralli.
2005. aasta Wales'i ralli viimasel kiiruskatsel sõitis Märtini ja Parki Peugeot 307 vastu puud. Park suri õnnetuse tagajärjel saadud vigastustesse.
Õnnetus oli esimene surmajuhtum ralli maailmameistrivõistlustel pärast 1993. aasta Austraalia rallit, kui hukkus Rodger Freeth.
Michael Parki lesk on Marie ja lapsed William ja Victoria.

Mälestuse jäädvustamine

2006. aastal avati Tallinnas Michael Parki mälestusmärk.
Michael Parki sõbrad ja kolleegid on andnud välja temanimelist auhinda kaardilugejatele. Pronksist büsti autoriks on prantslane Francois Chevalier. Auhinna on saanud Timo Rautiainen, Denis Giraudet, Jarmo Lehtinen, Phil Mills, Ilka Minor, Stephane Prevot.
Lewy kehakeste haigus

Lewy kehakeste haigus ehk dementsus Lewy kehakeste haigusest on neurodegeneratiivne haigus, mis algab tavaliselt üle 50-aastastel inimestel. Haiguse põhjuseks on Lewy kehakeste tekkimine närvirakkudes. RHK-10s klassifitseeritakse haigus koodiga G31.8

Ajalugu

Haigus on saanud nimetuse Saksa päritolu USA neuroloogi Frederic Lewy järgi, kes avastas 1912. aastal seda haigust põhjustavad abnormsed proteiinikogumikud. Seda haigust hakati diagnoosima alles 1990. aastate keskel, kui need kehakesed avastati postmortem'i osadel dementsust põdenud haigetel.

Diagnostika

Lewy kehakeste haigust on raske diagnoosida, kuna kliiniline pilt sarnaneb väga Alzheimeri ja Parkinsoni tõve omaga.

Ravi

Põhjuslikku ravi ei tunta.
Külgvaksamine

Külgvaksamine ehk kaldvaksamine (inglise sidewinding) on madudele loomulik liikumisviis looduses, mille korral madu liigub külg ees.
Kaldvaksamine on omane ülemsugukondade Caenophidia ja  Alethinophidia maoliikidele nagu kääbus-aafrikarästik, kääbus-aafrikarästik, sarvik-lõgismadu, harilik eefa jt) nt kõrbes lahtisel liival ja alamsugukonna veemadulased (Homalopsinae) (nt märjal mudasel ehk liivasel pinnasel liikudes).
Franklini maakond (Iowa)

Franklini maakond (Franklin County) on maakond USA-s Iowa osariigis. Geograafilised koordinaadid on 42° 44′ N, 93° 16′ W
Maakonna halduskeskus on Hampton.
Maakonna pindala on 1510 km², millest 3 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 10 680. Aastal 2000 oli elanike arv 10 704.

Ajalugu

Franklini maakond moodustati 15. jaanuaril 1851. aastal Chickasaw' maakonna osast. Maakond sai nime poliitiku, teadlase ja leiutaja Benjamin Franklini järgi.