Abruka

Nimi

Abrukat on esmakordselt mainitud 1552 (Abrow). 1654 on saart nimetatud Abroh.
Abruka nimi arvatakse olevat kujunenud 4 kilomeetri kaugusel asuvast Roomassaare nimest. Tänaseks Saaremaaga kokku kasvanud Roomassaare oli kunagi saar, mis oli kaetud pillirooga, seega roo maa saar. Rohr, ka roh alamsaksa keeles, tähendab roogu. Eesliide ab aga ära; eemale, Abroh (ka Abrohr) – roost eemal, roo maa saarest kaugemal.

Loodus

Abruka on põhja-lõuna suunalise kujuga. Saart ümbritseb 16 väikesaart, millest suurimad on läänest Vahase, idast Kasselaid ja lõunast Linnusitamaa.

Pindala

Abruka pindala moodustab koos Vahase, Kasselaiu ja Linnusitamaa väikesaartega 10,1 km². Maa-ameti 2015 täpsustatud andmetel oli Abrukaga liitunud 27 m² suurune väikesaar.

Maismaaosad

Abrukal on Elmereika, Kadaka nina, Koplina säär, Limbi nina, Männareika, Pitkanina, Pootsareika, Põlde lõugas, Pöörna säär, Riste nina ja Vaherahu nukk.

Mullastik

Saare mullastikus on valdavad gleistunud mullad. Enim levinud on gleistunud rähkmullad ja leostunud gleimullad.

Taimestik

Abrukal kasvab liigirikas Eestis haruldane kesk-euroopa tüüpi lehtmets. Salumetsa peamised puuliigid on harilik tamm, harilik pärn, harilik saar ja harilik vaher.
Abrukalt on leitud 13 kaitstavat taimeliiki. Abrukal asuvad uimastava varesputke ainsad kasvukohad Eestis.

Loomastik

Haruldastest lindudest pesitsevad saarel merikotkas ja niidurüdi.
1878 rajati Abrukale hirveaed ja Kuramaalt toodi saarele 13 punahirve. 1927 toodi Saksamaalt saarele uued punahirved.

Looduskaitse

Saart hõlmab 412,2 hektarilise pindalaga Abruka looduskaitseala, mis kasvas välja 3. detsembril 1937 asutatud Abruka salumetsa kaitsealast. Saare rannaalad kuuluvad Abruka hoiualasse. Abrukal asub kaks looduskaitsealust rändrahnu.

Ajalugu

Esimesed teated Abruka kohta pärinevad keskajast, mil toona Saare-Lääne piiskopkonnale kuulunud saarel hakati suviti hobuseid kasvatama. Hiljem rajati sinna ka väike karjamõis, mida majandati Sõrves elavate talupoegade abil, kes toodi kevadel saarele ja viidi sügisel saarelt koos hobustega. Loomade ja inimeste transpordiks kasutati suuri paate. Talurahva asustuse levimist saarele ei peetud soovitavaks, sest selle läbi oleks kannatanud siinse hobusekasvatusega tegeleva karjamõisa heina- ja marjamaad. Saarel oli karjastele elamiseks ehitatud paar onni.
Abrukale tekkis alaline asustus 18. sajandil. 1738 on saarel märgitud Abråko Pawli Henric. 18. sajandi viimasel veerandil rajati Abrukale piirivalvekordon. Esimene teadaolev Abruka püsielanik oli piirivalvur (tonger) Carl Friedrich Krause, kes 1802 abiellus Kuressaares. 1811 sai Abruka metsavahiks Priidu Kristjansen.
1858 jagati Abruka kroonumõisast 20 mõisatöölise perele maad.
19. sajandi lõpus elas saarel 150 elanikku, mis on oluliselt vähem kui teistel Liivi lahe saartel. Haldusterritoriaalselt oli Abruka seotud Saaremaa Sõrve poolsaarega, kuuludes Liivimaa kubermangu Anseküla kihelkonda. 1816. aastal, kui Liivimaa talurahvaseaduste alusel moodustati Abruka vald, keskusega Salmel Saaremaal, mitte Abrukal. Abruka küla kuulus 1919. aastast Kaarma-Suure valda. Samal ajal Sõrve poolsaarel toiminud Abruka vald nimetati 1936. aastal Salme vallaks. 1939. aastal sai Kaarma-Suure vallast Kuressaare vald.
Teise maailmasõja ajal ehitas Nõukogude okupatsioonirežiim Abrukale Balti laevastiku Läänemere rajooni rannakaitsesüsteemi kuulunud rannakaitsepatarei nr 3 Pikanina neeme piirkonda. Patarei koosnes kolmest (hiljem ühest) 130 mm suurtükist B-13, mille laskekaugus oli 130 kaabeltaud. Patareid teenindas väeüksus, mille koosseisus oli 125 meest, sealhulgas viis ohvitseri.
1949–1962 tegutses Abrukal kalurikolhoos Murdlaine.
1950. aastast kuulus Abruka Kuressaare külanõukogusse. Pärast külanõukogude kaotamist 1990. aastate alguses sai Abruka Kuressaare valla osaks. 1999. aastal Kuressaare ja Kaarma vald ühendati.

Asustus

Abruka saart ja ümbritsevaid asustamata laide hõlmab Abruka küla. Kui 1922 elas Abrukal 150 inimest, siis 1989. aastal oli külas elanikke 33 ja 2004. aastal 30. Seisuga 13. jaanuar 2009 oli saarel 16 püsielanikku ja ja sama tulemus saadi 2011. aasta rahvaloendusel. Kõige rohkem ongi saarel elanud korraga umbes 150 inimest.

Kultuur

Abruka raamatukogu asub sadamahoones. Abruka muuseum asub endise mõisapargi servas, saare vanimas hoones.
Abrukal tegutses 1881–1972, 1980–1986 ja 1990–1997 algkool.
Pärast Esimest maailmasõda tegutses Abrukal meierei ja juustuvabrik.
1928 rajati Abruka raamatukogu.
Abrukal asub parvlaeva "Estonia" hukkunute mälestusmärk.
Abrukalt on pärit kirjanikud Jüri ja Ülo Tuulik. Abruka olustikku on oma romaanides kujutanud Albert Uustulnd. Salme Tuulik on loonud loo "Abruka valss".