google/wiki40b huggingface dataset:
Karl Girgensohn

Karl Gustav Girgensohn (22. mai 1875 Kaarma – 20. september 1925 Leipzig) oli luterlik teoloog, Tartu religioonipsühholoogia koolkonna rajaja.
Ta sündis Saaremaal pastori peres. Aastatel 1888–1892 omandas ta Tartus gümnaasiumihariduse ja aastatel 1892–1896 jätkas samas teoloogiaõpingud. Järgnevalt oli ta Kudina mõisas koduõpetaja, aastatel 1897–1898  vabatahtlikuna sõjaväeteenistuses ja pärast seda 1900. aastani koduõpetaja Räpinas. Aastatel 1900–1901 jätkas Girgensohn õpingud Berliini ülikoolis Reinhold Seebergi juures.
1903. aastal promoveeriti ta Tartu ülikoolis teoloogialitsentsiaadiks. Aastal 1903–1907 oli ta samas eradotsent ja Puškini tütarlastegümnaasiumis usuõpetaja. Seejärel oli ta aastatel 1907–1916 Tartu ülikooli erakorraline süstemaatilise usuteaduse professor, samuti ülikooli kiriku organist; lisaks oli ta aastatel (ta ordineeriti 15. oktoobril 1914 õpetajaks) 1914–1916 Tartu Ülikooli koguduse adjunktõpetaja. Aastal 1910. sai ta Berliini ülikooli audoktoriks. Maailmasõja ja Tartu ülikooli ümberorganiseerimise käigus tagasiastunud Girgensohnist sai 1918. aastal veel korra usuteaduskonna professor ja dekaan ning ka Tartu ülikooli audoktor.
Tartu ülikooli eestikeelseks muutmise järel oli Girgensohn Greifswaldi ülikooli korraline professor (1919–1922) ja süstemaatilise usuteaduse korraline professor Leipzigi ülikoolis (1922–1925).
Girgensohni peateos on 1921. aastal ilmunud "Der seelische Aufbau des religiösen Erlebens, Eine religionspsychologische Untersuchung auf experimenteller Grundlage". Tema surma järel püüdis ta tööd jätkata õpilane Werner Gruehn.

Isiklikku

Tema isa Julius Leo Immanuel Girgensohn oli Kaarma ja Karksi Peetri koguduse õpetaja, vanaisa Christoph Reinhold Girgensohn oli Jaunpiebalga koguduse õpetaja, teine vanaisa Johann Reinhold Hunnius oli Karja Katariina koguduse õpetaja. Tema abikaasa Nelly isa Georg von Oettingen oli Tartu Ülikooli arstiteaduskonna kirurgia professor ja aastatel 1868–1876 Tartu Ülikooli rektor.
Valgeselg-kirjurähn

Välimus

Valgeselg-kirjurähnile on iseloomulik tugev valge ristvöödistus seljasulestikus ja roosakaspunane sabaalune. Isaslinnu pealagi on punane, emaslinnul must.

Levik ja elupaik

Valgeselg-kirjurähn on levinud Euraasia metsavööndis Skandinaaviast Kaug-Idani. 
Eestis hinnatakse valgeselg-kirjurähni pesitsusaegset arvukust 3000–6000 paarile, talvist arvukust 4000–8000 isendile .
Sven Lindqvist

Sven Oskar Lindqvist (28. aprill 1932 Stockholm – 14. mai 2019) oli rootsi publitsist, esseist, ajaloo- ja reisikirjanik, Uppsala Ülikooli audoktor (1979).
Ta sai 1966. aastal Stockholmi Ülikoolist doktorikraadi kirjandusajaloos. On töötanud dotsendina Stockholmi ülikoolis.
Tema sulest on ilmunud enam kui 30 raamatut erinevatest valdkondadest – esseistikat, aforismikogumikke, dokumentaalproosat, reisikirjandust, Hiina-ainelisi teoseid (Lindqvist veetis kaks aastat Hiinas). 1980. aastate lõpust hakkas kirjutama Euroopa imperialismist, kolonialismist, rassismist, genotsiidist ja sõjast. Uuris natsiideoloogias propageeritud eluruumi laiendamise kontseptsiooni (Lebensraum). Lindqvist on võitnud arvukalt auhindu, sealhulgas 2012. aastal 100 000 Rootsi krooni suuruse Jan Myrdali Seltsi väljaantava kirjandusauhinna Jan Myrdali suur auhind – Lenini auhind.
Tema 1999. aastal ilmunud "Nu dog du. Bombernas århundrade" ('Nüüd sa surid. Pommide sajand') tõlgiti 12 keelde, sealhulgas 2010. aastal eesti keelde kirjastuses Varrak pealkirja all: "Pommitamise ajalugu".  Teos, mis on kirjutatud tuginedes rikkalikule materjalile – arhiividokumentidele, ilukirjandusele ja isiklikele mälestustele, analüüsib õhupommitamise ajalugu selle algusest (1911) kuni tänapäevani. Laadilt sõjaajalooline uurimus.

Isiklikku

Lindqvist oli aastatel 1956–1986 abielus sinoloog Cecilia Lindqvistiga ja 1986. aastast majandusteadlase Agneta Starkiga.
Vigala Meeskvintett

Vigala Meeskvintett on eesti ansambel. Esimest korda astuti nelja mehega rahva ette 19. detsembril 1997, alates 2001. aastast esinetakse viiekesi.
Philippos II Philoromaios

Philippos II Philoromaios Barypous (kreeka keeles Φίλιππος ὁ Φιλορωμαῖος, ′roomlaste armastaja′, ja Βαρύπους, ′raskejalgne′) (u 95−pärast 56 eKr) oli viimane Seleukiidide soost kuningas (65−63 eKr).

Elulugu

Ta sündis kuningas Philippos I Philadelphose pojana; ema nimi ei ole teada. Pärast isa surma elas Kiliikias. Tema sugulase Antiochos XIII Asiatikose valitsusajal veensid Antiookia pagulased teda võimu haarama. Ta otsis kontakte araablaste hõimupealiku Aziziga ja tõusis tema sõltlasena 65. aastal eKr troonile. Juba järgmisel aastal muutis Pompeius Süüria Rooma provintsiks ja Seleukiidide riik leidis oma lõpu. Philippose kohta on viimaseid teateid aastast 56 eKr, mil teda kutsuti Egiptuse kuningaks − teda peeti Egiptuse printsessi Bereniike IV tulevaseks abikaasaks −, kuid selle plaani nurjas Süüria prokonsul Aulus Gabinius, kes ei lubanud tal Egiptusesse minna. Tema edasine elukäik on teadmata, ehkki mõnedel andmetel andis Gabinius käsu ta mõrvata.
Philippos oli Seleukos V Philometori kõrval ainus Seleukiidide dünastia valitseja, kes ei müntinud oma raha. Ilmselt viitab see sellele, et tema valduses ei olnud ühtegi linna, kus asus mündikoda.
Ivan Bunin

Looming

Jutustuses "Küla" (1910) kujutas ta vene küla vaesust ja aadlimõisate laostumist. Bunini stiil on kujundirikas. Tema luules on keskne koht looduslüürikal.
Torgu tuulepark

Torgu tuulepark on tuulepark  Eestis, mis asub Saare maakonnas Sõrve poolsaare lõunaosas Torgu vallas Läbara külas. 
Torgu tuulepark rajati 2002. aastal. Tuulepargis oli kolm 0,15 MW võimsusega Vestas-tüüpi elektrituulikut, mis kuulusid Meritreid OÜ-le. Tuulegeneraatorid demonteeriti 2014. aastal. Nende asemele püstitati 2015. aastal Läbara külas üks 65-meetrine tuugen. See on Vestas-tüüpi tuulegeneraator võimsusega 0,66 MW, mis kuulub Meritreid OÜ-le.
Kaaliumkarbonaat

Kaaliumkarbonaat (K₂CO₃) on valge värvusega sool, mis lahustub vees. Soola vesilahus on tugevalt aluseline. Kaaliumkarbonaati kasutatakse seebi ja klaasi tootmisel. Inimesele mõjub ärritavalt.
Kaaliumkarbonaadi avastas 1742. aastal Antonio Campanella.

Tootmine

Tänapäeval toodetakse üldjuhul kaaliumkarbonaati kaaliumkloriidi (vesilahuse) elektrolüüsil. Tekkinud kaaliumhüdroksiid karboniseeritakse süsihappegaasi abil kaaliumkarbonaadiks.
2KOH + CO₂ → K₂CO₃ + H₂O

Üldomadused

Kaaliumkarbonaadi molaarmass on 138,205 g/mol. Tihedus on 2,43 g/cm³. Sulamistemperatuur on 891 °C. Keemistemperatuur puudub (laguneb). Toatemperatuuril lahustub vees ~112 g/100 mL. Vee keemistemperatuuril (100 °C) 156 g/100 mL. Ei lahustu alkoholis ega atsetoonis.
Rahvuslik Teaduste Akadeemia, India

Rahvuslik Teaduste Akadeemia, India, akronüüm NSAI (National Academy of Sciences, India), on India teadusakadeemia peakorteriga Allahābādis. 
See on India vanim teadusakadeemia, asutatud 1930. aastal.
Akadeemia valib endale presidendi kaheaastaseks ametiajaks. Esimeseks presidendiks sai astrofüüsik Meghnad Saha.

Liikmeskond

Akadeemial on üle 1600 kodumaise liikme. Välisliikmeid on 101, nende seas Gro Harlem Brundtland, Anny Cazenave, Claude Cohen-Tannoudji, Vadim Ivanov, Helmut Schwarz, Aleksei Starobinski, Peter John Wyllie ja Shing Tung Yau.
Akadeemia valib ka auliikmeid. Neid on 20, nende seas nobelistid James Watson ja Kurt Wüthrich.
Varem on akadeemia välisliikmeks valimise au pälvinud teiste seas Hermann Bondi, Paul Dirac, Albert Einstein, Otto Hahn, Robert Herman, Pjotr Kapitsa, Abdus Salam, Erwin Schrödinger ja Carl Woese.
Düsseldorfi Kunstiakadeemia

Düsseldorfi Kunstiakadeemia (saksa keeles Kunstakademie Düsseldorf) on Saksamaal Düsseldorfis olev kunstiakadeemia.
Kunstiakadeemia asutati 1773. 
Kunstiakadeemia sai ülemaailmselt tuntuks 19. sajandi keskel.
Praegu õpib kunstiakadeemias umbes 370 õpilast.
1970. aasta Poola protestid

Taust

Kogu 1970. aasta jooksul oli Poolas saak olnud kehv ja sama aasta detsembris tegi Poola Ühendatud Töölispartei teatavaks peamiste toiduainete, eriti piimatoodete, suured hinnatõusud. Hinnatõus osutus tavaliste kodanike jaoks suureks šokiks ja seda eriti suuremates linnades.

Demonstratsioonid

Hinnatõusude vastased demonstratsioonid lahvatasid Poola põhjapoolsemates Läänemere-äärsetes linnades Gdańskis, Gdynias, Elblągis ja Szczecinis. Valitsev režiim kartis, et alata võib salapolitsei poolt tagant õhutatud sabotaažilaine, kuna salapolitsei soovis legitimeerida karmi vastust protestijatele.
Gdynia linnas oli sõduritele antud käsk tööle naasvad töölised peatada. 17. detsembril tulistasid nad rongidest väljuvate tööliste hulka ja tapetute ning vigastatute koguarv ulatus sadadesse. Seejärel levis protestiliikumine ka teistesse linnadesse, tuues kaasa streike ja hõivaimisi. Valitsus mobiliseeris 5000 politsei eriüksuste liiget ning 27 000 rasketankide ja kuulipildujatega varustatud sõdurit.
Ohvreid oli palju: tänapäevastel andmetel sai 39–44 inimest surma, enam kui 1000 vigastada ja 3000 inimest ka arreteeriti. Poola valitsus aga teatas samal ajal vaid kuuest hukkunust. Rahulolematuse levimise vältimiseks maeti kõik surnud maha üleöö ja nii, et kohal oli vaid nende lähimad sugulased.

Lahendus

Varssavis kogunes partei juhtkond ja otsustas, et ilma äärmuslikke meetmeid rakendamata oleks täiemahuline töölisklassi mäss vältimatu. Leonid Brežnevi nõusolekul sunniti Gomułka, Kliszko ja teised Poola juhid tagasi astuma. Kui hinnatõusude taga oli tõesti Gomułka vastu suunatud vandenõu, siis oli see edukas. Kuna Moskva ei olnud nõus Poola Ühendatud Töölispartei uueks juhiks kinnitama Mieczysław Moczarit, määrati uueks juhiks Edward Gierek.
Hiljem pöörati hinnatõusud tagasi, kuulutati välja palgatõusud ning lubati ulatuslikke majanduslikke ja poliitilisi muudatusi. Gierek külastas Gdańskit ja kohtus töölistega, vabandades varasemate vigade eest ning lubades poliitilisi uuendusi. Lisaks ütles ta, et tema kui tööline valitseb nüüd rahva heaks.

Pärand

Vaatamata asjaolule, et protestijate eesmärgid olid peamiselt ühiskondlikud ja majanduslikud, mitte poliitilised, taaselustasid mahasurutud rahutused Poola ühiskonna uinunud poliitilist aktiivsust. Siiski ei suutnud rannikuala töölised lõplikult takistada valitsust toiduainete hinnatõusu plaane rakendamast. Selle saavutasid mõni nädal hiljem 1971. aastal Łódźis streikinud poolakad.
Kaarel Piirimäe

Kaarel Piirimäe (sündinud 17. septembril 1979) on eesti ajaloolane.
Piirimäe õppis aastatel 1997–2002 Tartu Ülikoolis bakalaureuseõppes ajalugu, 2005. aastani jätkas ta samas magistriõppes, 2006. aastal sai aga teise magistrikraadi Cambridge'i ülikoolist. Seal jätkas ta ka doktoriõpinguid, mis lõppesid 2009. aastal. Piirimäe on keskendunud lähiajaloole, peamiselt Teise maailmasõja ja stalinismi problemaatikale, eriti seoses Balti riikidega.
Kaarel Piirimäe vanemad Krista ja Helmut Piirimäe on mõlemad ajaloolased, nagu ka tema vend Pärtel. Tema teine vend Kristjan on bioloog.
Obinitsa külanõukogu

Obinitsa külanõukogu oli külanõukogu Võru rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1960 ja seejärel liideti see Meremäe külanõukoguga.
Barver

Geograafia

Barver paikneb poolel teel Bremeni (54 km põhjakirdes) ja Osnabrücki (52 km edelas) vahel, Dümmeri ja Rehdener Geestmoori loodusparkidest kirdes ning Wildeshausen Geesti looduspargist lõunas. Küla asub Kellenbergi harjast (77 m) idas ja Hunte edelapoolse lisajõe Wagenfelder Aue läänekaldal.

Ajalugu

Esimene kirjalik tõend Barverist pärineb 1219. aastast.
Eduard Kook

Eduard Kook (ka Eduard Eeda Kook, Eeda Kook, Eedar Kook; 13. veebruar 1912 Tartu – 19. mai 1991 Tallinn) oli eesti farmatseut ja luuletaja.
Ta lõpetas 1939. aastal Tartu ülikooli farmatseudina ning töötas seejärel aastatel 1939–1940 keemiatehases Orto laborijuhatajana ja 1940–1941 Tõnismäe apteegi ja labori juhatajana. Aastatel 1944–1946 oli ta apteekide peavalitsuse vaneminspektor ja seejärel kuni 1949. aastani Tartu ülikooli farmakoloogia-keemia kateedri assistent. Hiljem oli ta muu hulgas meditsiini teadusliku raamatukogu peabibliograaf (1967–1971) ja ajakirja Nõukogude Eesti Tervishoid toimetaja (1971–1972). Et ta oli Saksa okupatsiooni ajal nõukogudevastaseid luuletusi kirjutanud, ei olnud tal võimalik teaduskraadi kaitsta.
Luuletusi hakkas ta kirjutama juba koolipõlves. Ta tõlkis ka nii luulet kui ka proosat eelkõige saksa ja vene keelest.
Arst ja arstiteadlane Leida Kook oli Eduard Koogi abikaasa.
Andrus Kerstenbeck

Andrus Kerstenbeck (sündinud 10. aprillil 1956 Elvas) on eesti trummar ja DJ. 
Andrus Kerstenbeck on mänginud ansamblites Ätid, TRÜ kohviku ansambel, Deemonid, Flip, Müstikud (Suuk), JRK, Rysyvelled, Monstrum, Incognito, Teravik, Propeller, Rõem, Uus Generatsioon, Monitor, Päratrust, Uus Waev, Aken, Turist, Trust, Vitamiin, Synopsis, Gild, T-Klaas, Uus Maailm, Vanemõde. 
Ta on esineb DJ-na Andy K ja Andrews nime all.
Rakend

Rakend on veolooma sõiduvahendi või põllutööriista ette kinnitamise (rakendamise) vahendite ehk rakmete süsteem, rakendiks nimetatakse ka sõidukit või tööriista koos selle ette rakendatud ühe või mitme veoloomaga.
Eestis oli 20. sajandi esimese pooleni levinuim hoburakend rangide ja loogaga, mille külge kinnituvad vankri või ree aisad. Loogarakendisse kuuluvad veel sedelgas ja leid. Teine levinud rakenditüüp on sorirakend, kus hobuse kaelale ja õlgadele toetuvate rangide ning üle kaela ulatuva looga asemel on rinnarihmast ja kaelapealsest rihmast koosnevad sorid.
Jaunate mõis

Ajalugu

Jaunate mõis oli algselt riigimõis. Paul I andis selle kindral von Hermanni valdusesse. Tema järglastel tekkisid isa päranduse jagamisel lahkhelid; viimaks ostis üks poegadest, Alexander von Hermann, mõisa teistelt pärijatelt välja. Aastal 1832 pärisid selle Alexanderi tütar Charlotte Oubril ja tütretütred Marie Jefjakov  ning Elisabeth  von Richter. Hiljem muutus mõis Charlotte ainuomandiks, kuni ta aastal 1862 mõisa 82 000 rubla eest oma tütrele Mariele (nüüdseks Budberg) müüs.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 11 ja 7/8 adramaad, sellele allus 379 mees- ning 390 naishinge. Aastal 1757 oli adramaid 11 ja 7/8, aastal 1734 aga 8 ja 5/8. Aastal 1688 oli mõisa suurus koos Vecate mõisaga 19 ja 1/2 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 11 ja 12/20, aastal 1881 aga 5 ja 68/80, lisaks 11 ja 47/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis:  Puhle.
Liis Emajõe

Liis Emajõe (sündinud 21. augustil 1991) on eesti jalgpallur.
Ta mängib Naiste Meistriliigas osalevas klubis FC Flora.
Ta on mänginud Eesti naiste jalgpallikoondises.
Aastal 2010 valiti ta aasta parimaks nooreks naisjalgpalluriks.
Eduard Hiiop

Eduard Hiiop (ka Hiop; 19. detsember 1889 Valga – 1941 Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane, iluuisutaja, jääpallur ja tennisist.
Töötas restauraatorina, seejärel Tallinnas "Kalevis" raamatupidaja-asjaajajana. Võttis osa Esimesest maailmasõjast ja Vabadussõjast. Pärast sõda töötas õppejõuna spordikursustel. Asutas Tallinnas tennisreketite ja nende parandamise ettevõtte.
1914. aastal võttis osa olümpiamängudest ning tuli võitjaks hoota kaugushüppes. Oli kaheksakordne Eesti meister iluuisutamise paarissõidus ja Eesti meister laskmises.
Aastal 1921 ja 1923 tuli ta paigalt kaugushüppes ja 1918. aastal 4 x 100 m teatejooksus Eesti meistriks.Eesti meistrivõistlustel saavutas ta 15 korral paigalthüpetes, kümnevõistluses (1920), kaugushüppes (1921), 100 m jooksus (1920), 110 m tõkkejooksus (1918, 1920) ning vasara- (1917) ja raskusheites hõbeda või pronksi.
Osales tennise- ja talispordiliidu asutamises ning oli Eesti Spordi Keskliidu liige. Õpetas tennist nii Eestis kui Soomes. Osales 1936. aasta taliolümpiamängudel.
Eduard Hiiop arreteeriti augustis 1941, ta jäi teadmata kadunuks.

Isiklikku

Tema poeg oli tennisist Heldur Hiop (1928–1998).
Kuldkann

Kuldkann (Helianthemum Mill.) on taimede perekond kuldkanniliste sugukonnas.
Eestis on levinud harilik kuldkann (Helianthemum nummularium) peamiselt Põhja-Eestis ja läänesaartel.
Võidu sild

Nimi

Võidu sillale pandi praegune nimi 1965. aastal, tähistamaks Suure Isamaasõja võidu 20. aastapäeva. Tartu linna rahvasaadikute nõukogu täitevkomitee langetas otsuse 7. mail 1965, viidates Suure Isamaasõja veteranide ettepanekule. Sillale paigaldati ka nimetahvel.
2008. aastal tegi Tartu linnavolinik Enn Tarto ettepaneku otsida sillale uus nimi. Ehkki volikogu kultuurikomisjon oli ettepanekuga nõus, ei toetanud seda lõpuks linnavolikogu.

Ümbernimetatud Vabadussild

Aastatel 1940–1941 nimetati Võidu sillaks varasemat Vabadussilda, mille kohal asub praegu uus Vabadussild.
Lora Row

Lora Row (sündinud 1. septembril 1988 Gabrovos Bulgaarias) on Bulgaaria endine pornonäitleja ja modell.

Elulugu

Lora Row alustas tööd Barcelonas modellina, kuid läks varsti üle pornole. Tema esimene seksistseen filmiti Brasiilia pornotähe Dunia Montenegro veebilehe tarbeks. Tänu koostööle Loraga siirdus ka Montenegro hispaaniakeelsesse pornotööstusse ning nad töötasid pikka aaega koos, kuni loomingulised lahkhelid koostöö lõpetasid. Lora jätkas bukkake filmimisega veebisaidi putalocura.com jaoks ning tegi ka Euroopa-tuuri, mille järel loobus pornost ja läks tagasi Bulgaariasse.
Row on 165 cm pikk ja kaalub 53 kg.
Võõrasema (seriaal)

"Võõrasema"("La Madrastra") on 120 osaline Mehhiko seriaal, mis toodeti 2005. aastal. Eestis näitas telenovelat Kanal 2.

Loo sisu

Maria mõisteti eluks ajaks Arubal vangi, süüdistatuna oma sõbranna Patricia tapmises. Maria ja Patricia olid oma sõpradeseltskonnaga Arubal reisil, kuid ühel õhtul leidis Maria Patricia surnuna, kõrval ka mõrvarelv. Segaduses ja ähmis Maria korjas mõrvarelva üles, puudutas verist Patriciat ja samal ajal astus sisse Maria mees Esteban. Keegi ei uskunud, et Maria süütu on, kuigi ta seda oli. Naine mõisteti halastamatult eluks ajaks vangi.
Kuid 20 aastat hiljem saab Maria eeskujuliku käitumise eest vabaks. Naine naaseb Mehhikosse, et leida oma pere, leida Patricia tapja ja ta trellide taha saata. Selle 20 aastaga on Esteban käskinud kunagistel reisikaaslastel ja enda sõpradel vaikida ja valetada enda lastele Estrellale ja Hectorile, et nende ema on surnud. Lapsed kummardavad San Romanide elutoas naise pilti, kes on nende väidetav ema, aga maal on meelega tellitud, seegi on osa valest. Peagi Maria naaseb, ilmutab end teistele ja alustab vaevarikast teekonda, et võita endale oma laste ja mehe armastus ja saata õige mõrtsukas teo eest vangi.
Heidi Soe

Heidi Soe (sündinud 20. veebruaril 1941 Adistes) on eesti majandusteadlane.
1975. aastal kaitses ta majandusteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Механизация учета материальных ценностей: (на примере совхозов Эстонской ССР)".
Töötas Eesti Maaülikooli majandus-ja sotsiaalinstituudi majandusarvestuse ja finantsjuhtimise osakonna dotsendina. 2009. aastast on ta emeriitdotsent.
Tapio Wirkkala

Tapio Veli Ilmari Wirkkala (2. juuni 1915 Hanko – 19. mai 1985 Helsingi) oli soome disainer ja skulptor.
Tapio Wirkkala õppis Helsingis Töölö koolis ning aastatel 1933–1936 kunstitööstuskoolis. Oma karjääri alguses tegi ta skulptorina peamiselt tellimustöid, sealhulgas sõjajärgseid langenute mälestusmärke. Ta tegutses ka graafikuna.
Aastal 1946 võitis Tapio Wirkkala Iittala klaastoodete ja 1947 Soome Panga rahatähtede kujundamise võistluse. Aastal 1955 käibele lastud Soome margad olidki Wirkkala kujundatud.
Ta kasutas väga erinevaid materjale: klaasi, puitu, portselani, metalli, plasti. Juba 1940. aastatel avastas ta lennukivineeri, millest sai hiljem üks tema lemmikmaterjale. Tema suurim vineerskulptuur on 1967. aasta Montreali maailmanäituse jaoks valmistatud üheksameetrine "Ultima Thule".
Alates 1972. aastast oli ta Soome Akadeemia liige.
Tapio Wirkkala oli abielus keraamik Rut Brykiga. Nende poeg Sami Wirkkala on sisekujundaja ja tütar Maaria Wirkkala maalikunstnik.
Tema on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Dietrich Torck

Dietrich Torck (surnud pärast 17. augustit 1415) oli Liivi ordu maameister aastatel 1413–1415.
Dietrichi vanemad olid arvatavasti Ghys Torck ja Grete von Sümmern. Tema suguvõsa pärines Münsteri kandist ja oli üks Vestfaali mõjukamaid.
1408. aastal sai Torckist Viljandi komtuur ja 1410. aastal asendas ta mõnda aega haigestunud ordumeistrit Konrad von Vietinghoffi. Viimase surma järel valiti ta märtsis 1413 ordumeistriks, kõrgmeister kinnitas ta aprillis ning maikuus asus ta ametikohuseid täitma. Seda sai ta teha aga vaid natuke üle kahe aasta, sest juba 1415. aasta hilissuvel ta suri.
Nehatu-Pivarootsi vald

Nehatu-Pivarootsi vald (saksa keeles Nehhat-Pivarotz) oli vald Läänemaal Karuse kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Nehatu-Pivarootsi vald Illuste vallaga.
Valla alal asus Nehatu ja Pivarootsi mõis.
Tallinna Eesti Põllumeeste Selts

Tallinna Eesti Põllumeeste Selts (ka Eesti Põllumeeste Selts Tallinnas) oli 1888 asutatud põllumeesteselts, mille põhieesmärk oli põllutöö ja majandusliku kutsehariduse arendamine Põhja-Eestis.
Seltsi eestvedamisel viidi muu hulgas läbi erialaseid kursuseid, moodustati põllutööriistade, suguloomade ja seemneviljapuhastamise jaamasid. Selts pani aluse Tallinna Eesti Majandusühisusele. Aastast 1891 korraldas selts põllutöönäitusi.
Elias Mendes Trindade

Koondisekarjäär

Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi Elias 7. oktoobril 2010 sõprusmängus Iraani jalgpallikoondis vastu.
Ta on kuulunud Brasiilia koondisse 2011. ja 2015. aasta Copa Américal ning 2016. aasta Copa América Centenario.
Jõgeva kunstikool

Jõgeva kunstikool on kunstikool Jõgeval aadressil Aia tänav 40. Kooli haldab Jõgeva linnavalitsus. Kooli direktor on Kaia Lukats.
Kool asutati 1996.
Šani mägismaa

Šani mägismaa on mägismaa Euraasia kaguosas Myanmari idaosas, osaliselt ka Hiina, Laose ja Tai territooriumil. Pindala umbes 150 000 km². Koosneb gneisist, kiltkivist ja lubjakivist.
Mägismaa lääneosas on lainjad tasandikud kõrgusega umbes 900 m, idaosas kurdpangasahelikud kõrgusega kuni 2693 m, mida eraldavad Salweeni, Mekongi jt jõgede kitsad orud ja kanjonid.
Šani mägismaal kasvavad heitlehised ja igihaljad metsad ning on levinud savannid.
Webbi maakond

Webbi maakond (Webb County) on maakond USA-s Texase osariigis. Geograafilised koordinaadid on 27° 46′ N, 99° 20′ W
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Laredo.
Maakonna pindala on 8744 km², millest 49 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 250 304. Aastal 2000 oli elanike arv 193 239.
Webbi maakond on Lõuna-Texase suurim ja üks Texase suurimaid maakondi.

Ajalugu

Webbi maakond moodustati 1848. aastal Nuecesi maakonna osast. Maakond sai nime James Webbi järgi.
Himaalaja

Himaalaja on mäestik Aasias Nepali, Hiina, Bhutani, India ja Pakistani (mõningail andmeil ka Afganistani) territooriumil,  kõrgeim mäestik Maal.
Himaalaja eraldab Ees-Indiat Tiibeti kiltmaast. 
Himaalaja kulgeb kaares Nanga Parbatist Namtše Barwa mäeni. Lääneosas on ta loode-kagusihiline, idaosas kirde-edelasihiline, keskosas ida-läänesihiline. Keskosas asub Džomolungma ehk Mount Everest, mis on kõrgeim mägi Maal (mäe tipp on 8848 m kõrgusel merepinnast).  Igal aastal tekib mandriliste laamade kokkupõrkumisel kõrgust juurde.
Mäestikku läbib palju kuristikke.

Nimi

Mäestiku nimi tuleneb sanskriti sõnast himālaya, mis on tatpuruṣa-tüüpi liitsõna sõnadest hima 'lumi' ja ālaya 'paik' ning tähendab 'lume paik'.
Johann Heinrich Förster

Johann Heinrich Förster (1750 Saksamaa – 1827 Eesti) oli hernhuutlik kirjamees.
Õppis ja töötas Neusalmi, Gnadenbergi ja Herrnhuti koolides ja kogudustes. Ta saadeti 1780 koos abikaasaga Baltimaile, kus elas esialgu Kambja pastoraadis pastor J. G. Zimmermanni juures. Siin õppis ta eesti keelt ja suunati 1781. a. juulis iseseisvale tööle Rannu kihelkonda. Hiljem elas ta Erastveres ning alates 1808. aastast oli vennastekoguduse Tartumaa ringkonna hoolekandja.
Märss

Märss on kasetohust või niinest punutud seljakott, mille kotiava sulgeb kolmnurkne allakäänatav osa (nimetatakse lakaks); selle kotiga kanti toitu (nt leiba (leivamärss, leivakott)).