google/wiki40b huggingface dataset:
Consciousness Explained

"Consciousness Explained" (Teadvuse seletus) on Daniel Dennetti filosoofiline raamat. See ilmus 1991.

Eessõna

Dennett ütleb, et esimesel kolledžiaastal murdis ta René Descartesi "Metafüüsilisi meditatsioone" lugedes pead keha ja vaimu probleemi üle: kuidas saavad mõtted ja tunded olla aju närvirakkude ja molekulidega ühes maailmas. Nüüd ta arvab saavat visandada teadvuse teooria, mis on lahenduseks.

1. Aju tõrres

Oletame, et minu aju on kehast välja võetud pandud elama tõrde, kus talle tundub, nagu ta elaks oma kehas tavalises ümbruses, (aju tõrres). See on René Descartesi kurja deemoni tänapäevane versioon (kujutletav deemon paneb Descartesi vääralt uskuma kõike, kaasa arvatud Descartesi enda olemasolu). Ent Descartes pani tähele, et ta ei saa teda panna uskuma, et ta on olemas, kui teda pole, (cogito ergo sum). Selle probleemiga enam suurt ei tegelda (võib-olla sellepärast, et Descartes andis sellele veenva lahenduse), küll aga välismaailma probleemiga: mida me võime oma kogemusest omaenda ja maailma loomuse kohta järeldada, kas me ehk oleme ajud tõrres, kas on võimalik, et me oleme seda alati olnud, ja kas sel juhul võib see meil pähe tulla ja kas me võiksime sellele kinnitust saada?
Filosoofid ei pea aju tõrres töös hoidvate teadlaste ülesande keerukust oluliseks, arvates, et piisab põhimõttelisest võimalikkusest, isegi kui see on praktiliselt võimatu. Tagasiside arvutamine poleks jõukohane kõige kiiremalegi arvutile, ja kui nad tahaksid kõik vajalikud vastused ette ära varuda, siis oleks neid nii palju, et tekiks kombinatoorne plahvatus. Sellest tuleb ka videomängude igav stereotüüpsus. Üks lahendus on kasutada arvutimälu asemel päris maailma fragmente nagu lennusimulaatoris. Sel juhul ei ole kuri deemon petmisega päris hakkama saanud, aga nii saab vähemalt läbi lõplike ressurssidega. Descartes omistas oma kurjale deemonile lõputud võimed. Vajalik ribalaius ei oleks küll lõpmatu, kuid astronoomiliselt suur. Ehtsat muljet jätvat libatõelisust pole võib-olla kunagi võimalik luua.
Siit võib järeldada, et me ei ole ajud tõrres ja tugev hallutsinatsioon (näiline konkreetne püsiv objekt kolmemõõtmelises maailmas) ei ole võimalik. See oleks näiteks kummitus, kellega saab vestelda, keda saab katsuda, jätab tahke mulje, heidab varju ning on igast küljest vaadeldav. Hallutsinatsioonid on seda tugevamad, mida rohkem selliseid omadusi neil on. Tugevamad hallutsinatsioonid on haruldasemad ja vähem usutavad. Väga tugevate hallutsinatsioonide suhtes peaksime olema eriti skeptilised, sest me ei usu kummitustesse, ja arvame, et ainult tõelised kummitused saavad neid tekitada. (Sellepärast Carlos Castañedat ei usutudki.)
Siiski kogetakse vahel veenvaid mitme modaalsusega hallutsinatsioone. Sageli on need üksikasjalikud fantaasiad, mis kaugelt ületavad tänapäeva tehnoloogia võimed. Kuidas siis aju võib teha seda, mis teadlastele ja arvutimängude loojatele tundub peaaegu võimatu? Kui need kogemused ei ole mõne reaalse välise asja ehtsad ega tõepärased tajumused, siis need peavad olema loodud täies ulatuses vaimu või aju sees ning petma ära nende looja enda, kuigi need on otsast lõpuni fiktiivsed.
Mati Mäetalu

Mati Mäetalu (sündinud 10. mail 1965) on endine Eesti poliitik.
Kuulus Eesti Reformierakonda alates 6. detsembrist 2009  kuni 04.01.2017.
Valiti Kuressaare linnapeaks 7. aprillil 2011. Oli selles ametis 2013. aasta kohalike omavalitsuste volikogude valimisteni.
Enne linnapeaks saamist oli Mati Mäetalu Kuressaare hariduse ja kultuuri valdkonna abilinnapea.
Salme Raatma

Salme Raatma (kuni aastani 1935 Salme Rosenberg; kodanikunimega Salme Rosenstein; 25. juuni 1915 Linna küla, Helme kihelkond – 28. veebruar 2008 Turu, Soome) oli eesti lastekirjanik.

Elu

Ta õppis Helme algkoolis ja Tõrva ühisgümnaasiumis. Aastatel 1933–1938 õppis ta Tartu Ülikoolis kunstiajalugu, kirjandust ja etnograafiat, töötades samal ajal Eesti Rahva Muuseumis. Pärast abiellumist pastor Herbert Alexander Rosensteiniga aastal 1938 asus elama Noarootsi (abikaasa oli seal vikaarpastor). Aastal 1939 lahkus perekond Saksamaale.
Aastal 1964 asus perekond elama Soome Turusse.

Isiklikku

Tema poeg Gustav-Siegfried Rosenstein läks isa jälgedes, hakates vaimulikuks. Tema sulest on ilmunud oma ema elulugu saksa keeles: „Ihr steht schon auf unserer Liste!“ Die estnische Exildichterin Salme Raatma. Husum: ihleo 2015.
Georg Wilhelm Friedrich Hegel

Georg Wilhelm Friedrich Hegel (27. august 1770 Stuttgart – 14. november 1831 Berliin) oli saksa filosoof.

Vaated ja teosed

Tübingenis õppides arvustas Hegel oma aja feodaalsuhteid. Neile vastandas ta idealiseeritud antiikse demokraatia ja hellitas utoopilist lootust, et kui taastada antiikaja ühiskondlikud suhted, siis kaasneb sellega kunsti õitseng.
Hilisemates teostes lakkas Hegel antiikaega normatiivseks eeskujuks pidamast. See muutus tema jaoks ajaloo arenemisjärguks, mis lõpuks paratamatult ületatakse. Seda vaadet väljendas ta 1807 ilmunud suuremas teoses "Vaimu fenomenoloogia" (Phänomenologie des Geistes). Ajaloofilosoofias pidas Hegel antiiki põhjapanevalt tähtsaks "vabaduse tunnetamise arengu" etapina. Üksnes antiikkunsti absolutiseeris ta ülima eeskujuna oma õpetuses absoluutse vaimu arenguastmeist. Antiikkultuuri nähtusi analüüsis ta paljudes teostes sügavuti, näiteks "Esteetikas". Tema teos "Loengud filosoofia ajaloost" ("Vorlesungen über die Geschichte der Philosophie") rajas aluse antiikfilosoofia ajaloo uurimisele.
1817 ilmus "Filosoofiliste teaduste entsüklopeedia".
Alates Hegelist tähendas mõiste "metafüüsika" kui igaveste, muutumatute põhimõtete filosoofia niisugust tegelikkusekäsitlust, mis on ebadialektiline ja eitab liikumist.
Hegel eeldas oma lugejatelt, et nad tunnevad hästi teiste filosoofide töid. Nende hulka kuulusid René Descartes, David Hume, Immanuel Kant, Johann Gottlieb Fichte ja Friedrich Wilhelm Joseph Schelling. Inimestel, kellel seda tausta ei ole, on Hegeli töid keeruline lugeda. Sellepärast on välja antud Hegeli teoseid, mis on väga põhjalike sissejuhatuste ja kommentaaridega varustatud. Viimased omakorda nõuavad Hegeli teoste tõlgendamist, aga tõlgendused sõltuvad koolkonnast, kuhu kommentaaride autor kuulub. Näiteks Theodor Adorno on kirjutanud essee sellest, kui keeruline on Hegelit lugeda ja kuidas mõne koha peal on võimatu kindlaks teha, mida Hegel õigupoolest sealjuures mõtles. Täiendavaid probleeme tekitab see, kui Hegelit ei loeta originaalis, vaid tõlkes, sest teistes keeltes ei ole terminitele tingimata üheseid vasteid ja sellepärast võib tekst juba tõlkimise käigus moonduda. Hegel ise oli seisukohal, et saksa keel on filosofeerimiseks eriti sobiv.

Pere

Hegeli isa Georg Ludwig oli Württembergi hertsogi Karl Eugeni õukonnas maksuameti sekretär, ema Maria Magdalena Louisa (sündinud Fromm) oli Württembergi õukonna ülemkohtu kohtuniku tütar. Ema suri, kui Hegel oli 11-aastane.
Hegelil oli noorem õde Christiane Luise (1773–1832) ja noorem vend Georg Ludwig (1776–1812). Vend suri ohvitserina Napoleoni juhitud Prantsusmaa sõjakäigul Venemaale (1812. aasta isamaasõda).
Orientaalsed kirikud

Õpetus

Orientaalsete kirikute esindajad  tunnistasid üksnes kolme esimese oikumeenilise kirikukogu otsuseid ning ei nõustunud Halkedoni kirikukogu (kirikukogu) otsusega 451 aastal Kristuse kahese (inimliku ja jumaliku) olemuse kohta (kirikukogude kaheloomuse õpetus Kristusest). Kirikukogu otsusele olid vastu monofüsiidid ehk üheloomuse õpetuse pooldajad.
Õpetuse alusel jaotuvad orientaalsed kirikud kaheks. Monofüsiitlikud (kopti kirik, etioopia kirik, lääne-süüria kirik ehk jakobiitide kirik, armeenia kirik, mõned toomakristlaste kirikud Indias) ja nestoriaanlikud (lääne-süüria ehk assüüria kirik (tuntud ka idamaa kirikuna), ning selle kirikuga seotud toomakristlaste väike kogukond Indias) kirikud.
Liviko

AS Liviko on Eesti suurim alkoholitootja .

Ajalugu

Ettevõtte ajalugu sai alguse 1898. aastal, mil asutati Kroonu Viinaladu (vene keeles Казённый винный склад). 1900. aasta 1. juulist kehtestati Balti kubermangudes riiklik viinamonopol, viina võis valmistada ainult riiklikes viina- ja piiritusetehastes (Kroonu Viinaladu Tallinnas jt). 
Ettevõtte peahoone (tänapäeval Tartu maantee 76) ehitati 1898–1900 tüüpprojekti järgi, sidumisprojekti tegi Rudolf Otto von Knüppfer. Peahoone on paekivist, eklektiline, uusromaani elementidega, osalt 2-, osalt 3- korruseline. Algsetest hoonetest on krundil säilinud vanu paehooneid ja punastest tellistest fassaadiga laohoone koos vanade mahtudega. Krundi vastasküljel oli 2-korruseline paekivihoone personalile.
Aastal 1938 sai ettevõtte nimeks Riigi Viinatehas. Aastal 1971 moodustati mitme tehase ühinemisel tootmiskoondis Liviko. Aastal 1991 muudeti ettevõte riigiettevõtteks Liviko, aastast 1995 riiklik aktsiaselts – RAS Liviko. Aastal 1996 ettevõte erastati ja nimeks sai AS Liviko. 
AS Liviko on esimene Eesti ettevõte, kes sai rahvusvahelise kvaliteedijuhtimise sertifikaadi ISO 9001.
AS Liviko ekspordib oma toodangut rohkem kui 40 riiki. Alates 2018. aastast alustas ta eksporti Uus-Meremaale, Iisraelisse, Liibanoni, Norrasse, Rootsile, Taanisse, Hispaaniasse, Andorrasse, Prantsusmaale, Sloveeniasse ja Luxembourgi. 2019. aastal alustas ta eksporti Indiasse.
Psammophylax variabilis

Lühikirjeldus

Nende peamiselt päevase eluviisiga täiskasvanud Psammophylax variabilis'e madude täispikkus on 70–90 cm. Madude seljasoomused on hallid või oliivipruunid, kõhusoomused hallid.
Nende sugulise paljunemise vormiks on vivipaaria ja selle kandjad on emased suguküpsed maod. Eduka paaritumise ja kandmise korral võivad nad sünnitada neli 15 cm pikkust maopoega.

Levila

Neid võib kohata roomamas Botswanas, Burundis, Etioopias, Keenias, Malawis, Mosambiigis, Namiibias, Ugandas, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Rwandas, Tansaanias ja Sambias.
Tsutomu Yamaguchi

Tsutomu Yamaguchi (jaapani 山口彊 16. märts 1916 Nagasaki prefektuur – 4. jaanuar 2010 Nagasaki) oli jaapanlane, kes elas üle nii Hiroshima kui Nagasaki tuumaplahvatuse 1945. aasta augustis. Jaapani valitsus tunnistas ta 23. märtsil 2009 ametlikult kahekordseks hibakusha-ks ehk tuumaplahvatuse üleelanuks.
Yamaguchi, kes oli Mitsubishi Heavy Industriesi insenerina Hiroshimas ärireisil, astus 6. augustil 1945 välja trammist hetkel, kui tuumapomm Little Boy plahvatas linna kohal temast 3 kilomeetri kaugusel 580 m kõrgusel õhus. Plahvatus purustas mehe vasaku trummikile ja põhjustas talle tõsiseid põletushaavu keha ülemises vasakus osas. Ta jäi ka ajutiselt pimedaks ning veetis öö sidemetesse seotuna pommivarjendis. Ta juuksed langesid välja. Järgmisel päeval saadeti ta rongiga tagasi oma kodulinna Nagasakisse. Ta saabus sinna 8. augustil. 9. augustil kell 11:02 oli Yamaguchi jällegi vaid 3 kilomeetri kaugusel kohast, kus plahvatas teine tuumapomm Fat Man. Ta oli oma töökohal ja rääkis parasjagu oma ülemusele Hiroshimas kogetust. Yamaguchi sai taas vigastada, kuid jäi ellu. Oma sugulasi otsides sattus ta 13. augustil plahvatuse hüpotsentri lähedusse ja sai veel tugevasti kiiritada.
Hilisemas elus oli ta rahuaktivist ja võttis osa tuumarelvade vastasest võitlusest. 1980-ndatel kirjutas ta oma kogemustest raamatu ja osales 2006. aastal dokumentaalfilmis Nijuuhibaku (Twice Bombed, Twice Survived), mis käsitles inimesi, kes olid üle elanud mõlemad Jaapani tuumaplahvatused. 90-aastaselt reisis ta USAsse, kus osales New Yorgis ÜRO peahoones toimunud filmi Nijuuhibaku esilinastusel.
50-aastaselt lõpetas ta suitsetamise ja alkoholi tarbimise. Ta põdes leukeemiat ja vähki, mille põhjustas plahvatustes saadud kiiritus. Yamaguchi suri 93-aastaselt Nagasaki haiglas maovähki.
Yamaguchil olid tütred Toshiko ja Naoko ning poeg Katsutoshi, kes suri 2005. aastal 59-aastaselt vähki. Ta naine suri 2008. aastal. Ka tema oli saanud radioaktiivselt mürgitada pärast tuumaplahvatust.
Teadaolevalt on 165 inimest elanud üle nii Hiroshima kui Nagasaki tuumaplahvatuse. Neist 9 oli mõlema plahvatuse hüpotsentri läheduses.
Toretsk

XXI sajand

Donbassi sõja alul, 2014. aasta aprilli keskel, võtsid valitsusvastaste relvajõudude üksused linna oma kontrolli alla. 
11. juulil toimunud valitsusvägede õhurünnakus kandsid valitsusvastaste relvajõudude üksused väidetavalt suuri kaotusi.
21. juulil võtsid valitsusväed linna oma kontrolli alla. Päeva esimesel poolel heisati linna haldushoonele Ukraina lipp.
Autbriiding

Autbriiding (inglise outbreeding) ehk mittesugulusaretus (ka välisaretus) on taime- ja loomaliikide, kes genotüübilt on suhteliselt kaugemalt seotud (võrreldes inbriidinguga), ristamine. Autbriiding toimub alati liigisiseselt. Autbriidingu oodatav tagajärg on vaadeldava organismirühma heterosügootsuse suurendamine, millega vähendatakse järglase tõenäosust haigestumisele ja geneetilistele anomaaliatele.
Autbriidingust tulenevaid negatiivseid tagajärgi nimetatakse autbriidingdepressioonideks.
1962. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused

1962. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 4. maailmameistrivõistlused laskesuusatamises, mis toimusid 2. märtsil Hämeenlinnas Soomes.
Priit Põhjala

Priit Põhjala (sündinud 22. septembril 1982 Tallinnas) on eesti semiootik ning raamatutoimetaja ja -kirjastaja.
Tema põhilised uurimisvaldkonnad on keelesemiootika ja reklaamisemiootika.

Haridus

Aastal 2005 lõpetas Tartu Ülikooli semiootika ja kulturoloogia erialal. Aastal 2008 kaitses magistritöö keelemärgi arbitraarsusest. Aastatel 2008–2013 õppis Tartu Ülikoolis semiootika ja kulturoloogia doktorantuuris.

Töö

Priit Põhjala töötab kirjastuses Tänapäev toimetajana. Ta on Õpetajate Lehe keeleteemalise arvamusveeru "Keelekaste" ning uudis- ja unarsõnu tutvustava veeru "Sõnal sabast" autor. Aastatel 2015-2016 tegi ta koos Egle Pulleritsuga Vikerraadio keelesaadet "Keelesäuts".
Jututuba

Ajalugu

Esimene internetipõhine jututoa süsteem oli nimega Talkomatic, mille lõid Doug Brown ja David R. Woolley aastal 1973 PLATO süsteemil Illinoisi Ülikoolis. See pakkus välja mitmeid jutukanaleid, mida sai kasutada viis inimest korraga, ning sõnumid tekkisid kõikide kasutajate ekraanidele täht-tähe haaval, nagu kasutaja neid sisestas. Talkomatic oli populaarne PLATO kasutajate seas kuni 1980ndateni. Aastal 2014 andis Brown ja Woolley välja Talkomaticu veebipõhise versiooni.
Esimene avalik internetipõhine jututoa teenus oli CompuServe'i CB Simulator aastal 1980, mille lõi CompuServe'i juhataja Alexander "Sandy" Trevor USA Ohio osariigis Columbuses.

Graafilised mitme kasutaja keskkonnad

Visuaalsed jututoad lisavad suhtlemisele graafika, seda kas kahe- või kolmemõõtmeliselt (kasutades virtuaalreaalsuse tehnoloogiat). Kasutajaid iseloomustab graafiline esindaja kasutajast, avatar, kellega nad saavad selles virtuaalses keskkonnas liikuda ja teiste kasutajatega aega veeta. Kõige populaarsemad keskkonnad lubavad kasutajatel luua ja ehitada neid ümbritsevat keskkonda. Kaks kõige populaarsemat 3D-jututuba on IMVU ja Second Life (kuigi neis saab enam teha kui infovahetust). Paljud sarnased rakendused saavad kasumit müües kasutajatele virtuaalseid tooteid kõrge hinnaga.
Mõned internetipõhised jututoad kasutavad arvuti külge ühendatud mikrofoni ning veebikaamerat, et võimaldada nii heli kui ka videopildi teel suhtlemist. Nii saavad kasutajad lisaks kirjutamisele ka soovi korral üksteist näha ja kuulda.

Mängud

Jututubades mängitakse sageli mänge. Need on tavaliselt rakendatud välise protsessi nagu IRC boti liitumisel jututoaga mängu alustamiseks. Kõige enam levinud on viktoriini mängud. Ajalooline näide on Hunt the Wumpus. Samuti on olemas jututoa-põhised rakendused mängust Maffia. Samalaadsed, kuid keerulisema stiiliga tekstipõhised mängud on MUD'id, kus mängijad suhtlevad tekstilises ja interaktiivses ilukirjanduslikus keskkonnas.

Käitumisreeglid

Jututubades, eriti nendes, mis on mõeldud lastele, on tavaliselt reeglistik, mida kasutajad peavad jälgima. Reeglid on üldiselt postitatud enne sisenemist, kas veebilehele või päevasõnumina plakatile Interneti Rühmadiskussiooni või teiste tekstipõhiste jututoa süsteemise puhul. Reeglid tavaliselt ei luba kasutajatel kasutada solvavaid/ebaviisakaid sõnu, ega propageerida sallimatust, vägivalda ning teisi negatiivseid küsimusi. Mõned ei luba ka teise inimesena esineda.Jututoad ei luba tihti reklaamimist ega ekraani täitmist korduva tekstiga. Caps Lockiga kirjutamist peetakse karjumiseks (mis viitab vihale) ning seda ei soosita. Need inimesed, kes reegleid rikuvad, võivad saada "kicki" (on sunnitud ajutiselt lahkuma jututoast, kuid on lubatud uuesti siseneda) või on neil ajutiselt või püsivalt keelatud siseneda jututuppa.
Mõnikord on jututoad modereeritud nii, et määratakse piir sellele, kui mitu inimest võib rääkida (see pole levinud), või patrullivad vabatahtlikud jututoa looja määratud moderaatorid, vaadates, ega keegi ei käitu häirivalt. Kõige populaarsemad jututoad ei ole siiski modereeritud ja kasutajad võivad teiste kasutajatega vabalt rääkida.
Võro-Seto tähtraamat

"Võro-Seto tähtraamat" on võru- ja setukeelne tähtraamat (teatud kalender), mis ilmub alates 1990. aastast igal aastal.
Raamatus on kirjas võru ja setu rahvakalendri tähtpäevi, samuti lugusid, luuletusi, laule, vanarahva tarkusi jne nendes kahes keeles.
Raamatut on välja andnud teise seas Võru Keele ja Kultuuri Fond, Võrovaimu Selts, Võru Instituut.
Peipsiääre vald (Kodavere kihelkond)

Peipsiääre vald oli vald Tartumaal Kodavere kihelkonnas. Vald eksisteeris 1917–1939.
Villa Tammekann

Villa Tammekann on Tartus Tähtveres Kreutzwaldi tänav 6 asuv elumaja, mille 1932. aastal projekteeris Tartu Ülikooli geograafiaprofessori August Tammekannu perekonnale Soome arhitekt Alvar Aalto. See on üks Eesti tuntumaid näiteid funktsionalistlikust arhitektuurist ning ainus Aalto projekteeritud hoone Eestis.
Hoone ehitust alustati 1932, kuid majanduskriisi tõttu see takerdus ning Tammekann kolis 1933. aastal pooleldi valminud majja. Teise maailmasõja aegu lahkus tema perekond Eestist, maja riigistati ning tagastati ta järeltulijaile alles 1994. aastal. Nõukogude ajal tehti majas ümberehitusi, sealhulgas rajati vaheseinu ja asendati funktsionalistlik lamekatus kelpkatusega.
1998. aastal ostis hoone professor Tammekannu lastelt Turu Ülikooli Sihtasutus. Hoone renoveeriti, järgides hoolikalt Alvar Aalto algset projekti. Renoveerimistöid juhtis arhitekt Tapani Mustonen. Alates 2000. aasta aprillist tegutseb villas Turu Ülikooli ja Tartu Ülikooli ühine sihtasutus Granö keskus.
Conrad Seidl

Conrad Seidl (sündinud 11. augustil 1958) on Austria ajakirjanik ja publitsist. On kirjutanud üle 25 raamatu erinevatel teemadel. Suurem osa tema teostest käsitleb õlut ja õllekultuuri. Ise nimetab ta ennast Õllepaavstiks "Bierpapst".
Lohusuu vald (1939)

Lohusuu vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950.
Vald moodustati senise Lohusuu valla maa-alast.
Punane järv

Punane järv on järv Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Kurtna külas. Veekogu pindala on 0,2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 160 m.
Krabilised

Süstemaatika

Krabiliste süstemaatika on keeruline ja teadlaste seas täies osas üksmeel puudub. Krabiliste ülemseltse on 20 ringis ja nende alla kuuluvaid sugukondi on umbes 93.
Felicitas Hoppe

Felicitas Hoppe (sündinud 22. detsembril 1960 Hamelnis) on saksa kirjanik.
Hoppe on õppinud mitmes ülikoolis muu hulgas kirjandusteadust, retoorikat, usuteadust, itaalia keelt ja vene keelt. Ta on töötanud mitmes keeltekoolis ja Goethe Instituudis saksa keele õpetajana, ajuti ka ajakirjanikuna.
Alates 1990. aastast on ta saanud mitmeid stipendiumeid ja auhindu, alates 1996. aastast elab ja töötab kirjanikuna Berliinis. 1997. aastal võttis ta konteinerlaeval ette ümbermaailmareisi Hamburgist Hamburgi.
Armastuse pisarad

Sisu

Kui Refugio (Victoria Ruffo) koos kolme pojaga kodunt välja visatakse, viib saatus nad Mexicosse. Möödub kaheksateist aastat ja Refugio elab poegadega vaestes oludes ning teda kimbutavad tõsised nägemisprobleemid. Vanim poeg Patricio õpib juurat ja unistab rikkusest, keskmine, Edmundo on andekas, kuid laisk arstitudeng, ja noorim, Ignacio pidi ema aitamiseks pärast keskkooli tööle minema. Patricio kohtab rikka juristi hellitatud tütart ning salates oma vaese pere maha, abiellub temaga. Refugio jõupingutused poja tagasivõitmiseks jooksevad aina luhta, mis tõukab ta masendusse ja ta kaotab töö. Nooremad pojad üritavad ema aidata, kuid Edmundo valib selleks kuritegeliku tee, mis viib ta vanglasse. Patricio kuuleb oma päritolu kohta tõtt, mis sunnib teda olukorda ümber hindama ja ülbuse alla neelama. Ta anub Refugiolt andestust ning pere harmoonia saab taastatud.

Osatäitjad

Victoria Ruffo - Refugio Chavero Hernández
Maribel Guardia - Julieta Rojas vda de Vásquez
Ernesto Laguardia - Rómulo Ancira
África Zavala - Lucero Vásquez Rojas
Adriana Louvier - Olga Ancira Cervantes
José María Torre - Edmundo "Mundo" Chavero
Mane de la Parra - Ignacio "Nachito" Chavero
Alejandro Nones - Patricio Chavero
Lola Merino - Mercedes Cervantes de Ancira
Martha Julia - Flor Escutia Borbolla
Arturo Carmona - Apolinar "Polo" Pantoja
Juan Carlos Casasola - Benjamín Aguilar "Contador"
Amairani - Érika Cordero
Raquel Garza - Martina Requena Vda. de Durán
Erika García - Margarita Ríos "Magos"
Ulises de la Torre - Agustín Galindo
Mauricio García Muela - Raúl Cervantes
Felipe Nájera - Marco Cervantes
Fabiola Guajardo - Norma
Axel Ricco - José Antonio Barajas "El Pollo"
Elizabeth Guindi - Aurora de Cervantes
Ilithya Manzanilla - Sandra Cervantes
Cassandra Sánchez-Navarro - Consuelo María del Pilar "Chelito" Durán Requena
Carlos Girón - César Durán Requena
Javier Ruán - Don Isaías Requena
Alejandro Ávila - Baldomero Chavero
Juan Peláez - Eliseo Marrufo
Pedro Moreno - Juez Julián Corona
Perla Encinas - Zaida Mendez
Demian Gabriel - El Pinzas
Vicente Torre - Silvestre
Zadkiel Molina - Tino
Emireth Rivera - Lic. Delia Orozco
Vanessa Cure - Noelia
Tania Riquenés - Daira Americas
Carlos Bagarrán - Carcelero
Bistram

Bistram oli Poola päritolu aadlisuguvõsa.
Suguvõsast on teateid 15. sajandi keskpaigast. 
Suguvõsale kuulusid eri aegadel Eesti alal Raikküla, Alu mõis.
Mercalli skaala

Mercalli skaala on maavärina tekitatud purustuste visuaalsel hindamisel põhinev skaala, mille lõi 1883. aastal itaalia geoloog Giuseppe Mercalli.
Tänapäeval kasutusel olev Mercalli skaala on läbinud palju muudatusi ning teda nimetatakse tavaliselt modifitseeritud Mercalli skaalaks. Mercalli lõi oma skaala varem kasutusel olnud Rossi-Foreli skaala alusel.
Skaala on jaotatud kaheteistkümneks astmeks (palliks), millest esimene on tajutav vaid seismomeetritele, kaheteistkümnes põhjustab aga totaalse hävingu. Palle märgitakse rooma numbritega (I...XII).
Mercalli skaala ei sobi maavärina tugevuse hindamiseks, sest purustuste hulk sõltub peale maavärina tugevuse veel mitmetest muudest asjaoludest. Näiteks maavärina kolde ehk hüpotsentri sügavusest, epitsentri kaugusest uuritavast kohast, pinnase omadustest, ehitiste kvaliteedist ning maavärina kestusest. Seetõttu kasutatakse tänapäeval maavärina tugevuse hindamiseks Richteri skaalat, mis hindab maavärinat ennast, mitte selle tagajärgi. Richteri skaalal hinnatakse maavärina tugevust (magnituudi) nimelise mõõtühikuta arvuga, mitte pallides. Lisaks on maavärina tekitatud purustuste hindamine subjektiivne, sest see sõltub konkreetsest hindajast.
Ülo Mander

Ülo Mander (sündinud 11. jaanuaril 1954 Tartus) on eesti loodusteadlane (maastikuökoloog), bioloogiakandidaat (1983).
Aastatel 1977–1991 töötas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemias, aastast 1992 on Tartu Ülikoolis geograafia osakonna juhataja ja korraline professor.
Lõpetas 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsilise geograafia erialal cum laude.
Aastast 1998 on ta Eesti Maastikuökoloogia Assotsiatsiooni juhatuse esimees.
Ta on muu hulgas uurinud põllumajanduse kasutavate biogeensete ühendite aineringet ja nende mõju valglatele ning pikemaajalisi maastikustruktuuri muutusi ja viimaste mõju maastike ainete ringkäigule.