google/wiki40b huggingface dataset:
Xəlil Əbcəlilev

Xəlil Ğali uğlı Əbcəlilev (tatari keeles kirillitsas Хәлил Гали улы Әбҗелилев, vene keeles Халил Галеевич Абжалилов; 17. september (29. september) 1896, Mustafino, Orenburgi kubermang – 18. märts 1963 Kaasan) oli tatari näitleja. 
Ta sündis puusepa perekonnas. Mõnda aega õppis medreses. Kui perekond kolis Orenburgi, töötas ta poes jooksupoisina. Esimeses maailmasõjas oli ta rindel, kuid pöördus haavatuna tagasi. 
Ta hakkas 1916 mängima väikesi osi Orenburgi draamatrupis Širkat. Aastal 1919 asutas ta samas Idamaa Teatri. Kui valged 1919 linna vallutasid, läks ta Kesk-Aasiasse. Ta tegutses Taškendis, Buxoros ja Xivas usbeki teatris ning filmis. Buxoros lõi ta ise usbeki teatri ning lavastas seal. Buxoros mängis ta esimest korda filmis. Aastatel 1924–1928 mängis ta Taškendi filmistuudios.
Alates 1928. aasta sügisest mängis ta Kaasanis Kamali-nimelises Tatari Riiklikus Akadeemilises Teatris. Ta mängis seal sadu rolle, sealhulgas kuningas Leari.
Alates 1944. aastast oli ta NLKP liige, aastatel 1941–1953 Üleliidulise Teatriühingu Tatari osakonna esimees.
Ta on maetud Kaasani Novo-Tatarskaja sloboda kalmistule.
Tiit Hennoste

Tiit Hennoste (sündinud 12. augustil 1953) on eesti filoloog, keele- ja kirjandusteadlane, kirjandusõppejõud ja meediaasjatundja.

Elukäik ja töö

Tiit Hennoste õppis aastatel 1976–1982 Tartu Ülikoolis eesti filoloogiat ja oli samas 1982–1985 aspirantuuris. 1985. aasta detsembris asus ta tööle sama ülikooli eesti keele kateedris õpetajana ja oli aastatel 1988–1993 lisaks ka eesti keele labori juhataja. 1991. ja 1992. aasta kevadtrimestritel oli Hennoste külalislektoriks Amsterdami Ülikoolis. Aastail 1992–1996 töötas ta Helsingi Ülikooli eesti kirjanduse lektorina. Taas Tartu Ülikoolis, oli ta aastail 1996–2004 eesti filoloogia osakonna teadur, seejärel aastatel 2004–2008 Helsingi Ülikooli eesti kirjanduse ja kultuuri lektor. Hiljem on Hennoste olnud Tartu Ülikoolis arvutilingvistika teadur.
Tiit Hennoste on ajakirjade Akadeemia, Keel ja Kirjandus, Oma Keel ja Loomingu Raamatukogu toimetuskolleegiumi liige. Ta on olnud Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali nõukogu liige aastatel 1999–2003, sealjuures nõukogu aseesimees aastatel 2000–2001, esimees 2001–2003. aastani. Hennoste oli Haridusministeeriumi eesti keele, kirjanduse ja meedia ainenõukogu liige aastail 2001–2004 ja Eesti ajalehtede eetikakomisjoni pressinõukogu aseesimees aastail 2002–2004. Ta on EYS Veljesto liige.
Tiit Hennoste andis 2007. aastal allkirja kaitseministrile adresseeritud professorite avalikule kirjale pronkssõduri teisaldamise asjus.
Tamara Sinjavskaja

Tamara Iljinitšna Sinjavskaja (Тамара Ильинична Синявская; sündinud 6. juulil 1943 Moskvas) on vene ooperilaulja (metsosopran), Nõukogude Liidu rahvakunstnik (1982). 
Ta on ooperi- ja estraadilaulja Muslim Magomajevi lesk. Ühiseid lapsi neil ei olnud.

Esinemised

Aastail 1973–1974 stažeeris ta Itaalias (Milano La Scala). On esinenud ooperiteatrites Prantsusmaal, Hispaanias, Itaalias, Belgias, USA-s, Austraalias ja mujal. On andnud kontserte Jaapanis ja Lõuna-Koreas.
Soolokontsertidega on ta esinenud suurimates kontserdisaalides nii Venemaal kui ka välismaal. 
On teinud edukat koostööd selliste silmapaistvate dirigentidega nagu Jevgeni Svetlanov ja Valeri Gergijev.
Karl Kesa

Karl Kesa (1. jaanuar 1902 Viljandimaa – 15. jaanuar 1960 Stockholm) oli eesti ajakirjanik 
Ta oli Riigi Ringhäälingu asutaja ja toimetaja aastatel 1926–1928, tegevtoimetaja 1935–1938, Päevalehe toimetaja 1927–1931 ja Berliini korrespondent 1929–1931, Ringhäälingu päevauudiste toimetaja 1934–1940 ja saatekava üldtoimetaja 1937–1940, Raadiolehe toimetaja 1937–1938.
Eesti Ajakirjanike liidu liige alates 1925. 
1944. aastal lahkus Kesa Eestist Saksamaale, kus töötas Ameerika Hääle toimetajana Münchenis.
Arnsberg

Ajalugu

Arnsbergi on esmakordselt mainitud 789. aastal. 11. sajandil tekkis Werli krahvi Arnsbergi asumisega Arnsbergi krahvkond. 1368. aastal müüs viimane Arnsbergi krahv Gottfried IV krahvkonna Kölni kuurvürstile. 14. sajandil oli Arnsberg Vestfaali hertsogiriigi pealinn. Arnsberg kuulus ka Hansa Liitu. 1643. aastal rajati linna kloostrikool Gymnasium Laurentianum, mis munitsipaalkoolina tegutseb tänini. 1816 liideti Arnsberg Preisimaaga.
Teise maailmasõja ajal pommitas linna Briti lennuvägi eesmärgiga purustada seal asunud raudteesild. See õnnestus 19. märtsil 1945 Grand Slami pommiga.
Linna tuntuimaks hooneks on Püha Jüri kabel koos kellatorniga. Arnsbergi lossist on säilinud varemed.
Praegustes piirides loodi linn 1975. aasta kommunaalreformiga, kui 12 valda ja Neheim-Hüsteni linn liideti Arnsbergi linnaga.
Müta mõis

Müta mõis (saksa keeles Mütta või Obstbaumschule) oli karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.
Desmond Morris

Desmond Morris (sündinud 24. jaanuaril 1928 Purtonis Wiltshire'i krahvkonnas Inglismaal) on Briti antropoloog, zooloog ja kirjanik. Ta on ka telesaatejuht ja kunstnik.
Morris sai põhihariduse Dauntsey koolis West Lavingtonis Wiltshire'is. Pärast sõjaväeteenistust õppis ta Birminghami ülikoolis, mille lõpetas 1951. aastal zooloogina. 1954. aastal kaitses ta Oxfordi Ülikoolis filosoofiadoktori kraadi väitekirjaga "Reproductive Behaviour of the Ten-spined Stickleback", mida juhendas Nobeli auhinna laureaat Niko Tinbergen. Ta leidis tööd Londoni Zooloogiaseltsis Londoni loomaaia imetajate kuraatorina. 1966. aastal lahkus ta loomaaiast, häirituna selle allakäigust.

Meedias

Esmalt jõudis Morris avalikkuse tähelepanu alla 1950. aastail, kui ta juhtis ITV telesarja "Zoo Time", kuid ülemaailmse kuulsuse saavutas ta 1967. aastal raamatuga "The Naked Ape". Raamat on häbenematu vaade inimliigile, see keskendub inimese loomalikele omadustele ja meie sarnasustele inimahvidega ning inimkäitumise selgitamisele selle evolutsioonipsühholoogilise kujunemise kaudu küttide-korilaste eelajaloolises keskkonnas. Teost on korduvalt trükitud paljudes keeltes ning see on endiselt bestseller.
Morrise hilisemad uuringud, raamatud ja telesarjad on jätkanud selle vaatega inimkäitumisele, selgitades seda puhtzooloogilisest vaatenurgast. Tema lähenemine ja järeldused on sageli pälvinud kriitikat. 1981. aastal avaldatud raamat "The Soccer Tribe" põhines osalt uuringuil, mida Morris tegi jalgpalliklubi Oxford United direktorina, sealhulgas klubi fännide "hõimu" muusikalisi rituaale klubi koduväljakul toimunud matšidel.

Kunst

Lisaks teaduskarjäärile on Morris ka sürrealistlilk kunstnik. Tema tööd on rippunud näitustel kõrvuti hispaania kunstniku Joan Miró omadega ning neil on oluline mõju Briti sürrealismile. Ta esimene isikunäitus toimus 1948. aastal. 1957. aastal korraldas ta kuraatorina šimpanside maalide ja joonistuste näituse Kaasaegse Kunsti Instituudis (Institute of Contemporary Arts) Londonis, kus teiste seas olid noore Congo-nimelise šimpansi maalid. Morrise maalide fragmente võib näha Richard Dawkinsi raamatute "Isekas geen" ("The Selfish Gene") ja "Pime kellassepp" ("The Blind Watchmaker") esimeste trükkide kaanel. 1967–68 oli Morris Kaasaegse Kunsti Instituudi direktor.

Filminõustaja

Morris osales nõustajana 1981. aasta filmi "Võitlus tule pärast" vanema kiviaja inimeste žestide ja kehakeele loomisel.
Lubomír Štrougal

Lubomír Štrougal (sündinud 19. oktoobril 1924 Veselí nad Lužnicís) on endine Tšehhoslovakkia riigitegelane.
Lubomír Štrougal lõpetas 1949. aastal Praha Karli ülikooli õigusteaduse erialal. Tšehhoslovakkia Kommunistlikku Parteisse astus ta 1945. aastal.
1959–1961 oli ta Tšehhoslovakkia põllumajandusminister.
Lubomír Štrougal oli 23. juunist 1961 kuni 26. aprillini 1965 Tšehhoslovakkia siseminister.
28. jaanuarist 1970 kuni 11. oktoobrini 1988 oli Lubomír Štrougal Tšehhoslovakkia valitsuse esimees (sisuliselt peaminister).
Dendrobiont

Dendrobiont ehk arborikool on puudel elav loom.
Dendrobiontidel on puude otsas elamiseks mitmesuguseid kohastumusi, nt tugevad küünised, haardsaba, iminapad, lennus.
Eesti imetajatest võib dendrobiontideks lugeda lendoravat, oravat ja metsnugist, lindudest puukoristajat, porri ja rähne. Dendrobionte esineb ka selgrootute seas.
Chacachacare

Chacachacare on asustamata saar, mis kuulub Trinidadile ja Tobagole. Saare pindala on 3642 km², selle geograafilised koordinaadid on 10° 41' pl ja 61° 45' lp. Saar asub Bocas del Dragóni väinas Trinidadi ja Venezuela vahel.
Saar kandis algselt nime El Caracol, mis tähendab eesti keeles "tigu" ja viitab saare kujule. Selle nime andis saarele maadeavastaja Christoph Columbus.
Chacachacarel asus kaua nunnaklooster koos leeprahaigete kolooniaga. Viimane haige suri 1984. aastal ja 1980. aastatel lahkusid ka viimased nunnad. Tänapäeval puudub saarel alaline asustus, kuid seal on majakas ning inimesed käivad saarel matkamas ja telkimas.
Eesti Kooriühing

Eesti Kooriühing on alaliitude kaudu Eesti koore, puhkpilliorkestreid, dirigente ja muusikaõpetajaid hõlmav katusorganisatsioon.
Ühingu liikmesorganisatsioonid on Eesti Meestelaulu Selts, Eesti Naislaulu Selts, Eesti Segakooride Liit,  Eesti Kammerkooride Liit, Eesti Puhkpillimuusika Ühing, Eesti Muusikaõpetajate Ühing ja Eesti Koorijuhtide Liit.
Koordinaadisüsteem

Koordinaadisüsteem ehk koordinaadistik ehk koordinaatide süsteem on eeskiri, mis määrab punkti asukoha ühe või enama arvu abil. Neid arve nimetatakse punkti koordinaatideks. Punkti asukoha üheseks määramiseks vajalik koordinaatide arv on ruumi mõõde ehk dimensioon.
Mateusz Bartel

Mateusz Bartel (sündinud 3. jaanuaril 1985 Varssavis) on poola maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2005). 
Bartel tuli 2003. aastal Budvas Euroopa noortemeistriks U18 vanuseastmes. Suurmeistriks sai ta 20-aastaselt 2005. aastal. Neli aastat varem sai Bartel FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. 
Ta on neljakordne Poola malemeister (2006, 2010–2012). 2015. aastal võitis ta Jeruusalemmas Euroopa meistrivõistlustel pronksmedali. 
Bartel mängis Poola võistkonna koosseisus viiel maleolümpial (2006–2014) ja võitis 2017. aastal Hantõ-Mansiiskis võistkondlikel maailmameistrivõistlustel pronksmedali (mängis neljandal laual).
Ta abiellus 2013. aastal naiste malesuurmeistri Marta Przeździeckaga.
Valga postijaam

Valga postijaam asus Valgas Raja tänaval.
Postijaama hoone ehitati 19. sajandi lõpus. See on arvele võetud ehitismälestisena.
Nelijärve järved

Nelijärve järved ehk Nelijärve järvestik on seitsmest järvest koosnev järvestik Harjumaal Anija vallas. Järved asuvad Aegviidu alevist 1,5–3,5 km kagu pool Aegviidu-Jäneda oosistiku ääres (täpsemalt Nelijärve mägede vahel). Nelijärve järvede koosseisu kuuluvad Nikerjärv, Vahejärv, Urbukse järv, Sisaliku järv, Purgatsi järv, Ahvenajärv ja Linajärv.
Kfz 13

Kirjeldus

Kfz 13 oli pealt lahtine ees paikneva mootoriga soomusauto. Autol oli kaks telge, kuid vedav oli ainult üks. Meeskond koosnes ainult kuulipildurist ja autojuhist. Kõigi auto külgede soomuse paksus oli 8 millimeetrit, mis kaitses tavaliste, kuid mitte terassüdamikuga püssikuulide eest. Mati Õuna järgi oli ka põhi kaitstud 5 millimeetrise soomusega. Relvastus koosnes ühest 7,92 millimeetrisest MG 13-st (), mille jaoks oli masinas 1000 padrunit. Oma kuju tõttu hüüti autot pesuvanniks (saksa keeles Badewanne).
Sideauto Kfz 14 nägi üldjoontes samasugune välja, kuid kere kohal paiknes raamikujuline antenn ja masinas väliraadio. Meeskond oli kolme liikmeline ja et soomusauto ise oli relvastamata, sai meeskond ennast kaitsta ainult isiklike relvadega.

Kasutamine

Algselt määrati soomusautod Kfz 13 ratsarügementide kuulipildujakompaniidesse, kuid Teise maailmasõja alguseks olid nad viidud jalaväediviiside luurepataljonidesse. Nad olid suhteliselt aeglased ja kehva maastikuläbivusega. Poola kampaania näitas, et nad ei sobi eesliinile ja suunati seetõttu tagalasse sisejulgeolekut tagama. Veel alles olevad masinad osalesid ka Prantsuse ja Flandria kampaaniates ning Barbarossa plaani algetapis, kuid suunati juba 1941. aasta jooksul õppeüksustesse.
Kfz 13 järeltulijat, SdKfz 221 hakati välja töötama 1935. aastal.
Masinaelement

Masinaelement on masina elementaarosa, mis täidab mingit kindlat ülesannet.

Keskne masinaelement

Keskseks masinaelemendiks tuleb lugeda võlli. Ülekanded on vaid selleks, et võllid vajalikul viisil pöörleksid. Ülekandeid võib valida ühe ja sama ülesande täitmiseks mitmesuguseid. Mõnedel juhtudel (ventilaatorid, pumbad jne) pole ülekandeid üldse vaja.
I Riiginõukogu kujundamine

Hilisemad muudatused

Harry-Eduard-Ottokar Koch lahkus 3. detsembril 1938. Teda asendas 13. jaanuaril 1939 Wilhelm Wrangell, kelle volitused lõppesid 18. detsembril 1939.  
Saksa vähemusrahvuse kultuuromavalitsuse tegevus lõppes 1. jaanuaril 1940. Kuna nüüd oli Eestis ainult üks – juudi – kultuuromavalitsus, muudeti Riiginõukogu kujundamise seadust, mille järgi said Riiginõukogu liikme valimises osaleda ka vene ja rootsi vähemusrahvused, kellel ei olnud kultuuromavalitsust. Valimiste Peakomitee otsustas 20. aprillil 1940 vähemusrahvuste kultuuri alalt valitava Riiginõukogu liikme valimiskoosolek kokku kutsuda hiljemalt 28. juunil 1940 (RT 1940, 34, 274).
10. juunil 1940 valisid Tartu-, Viru- ja Petserimaa valijamehed Tartu maavanema Heinrich Lauri juhatusel vene vähemusrahvuse esindajateks vähemusrahvuste poolt valitava Riiginõukogu liikme valimisteks Mustvee linnavoliniku Arteemi Guzi, Vasknarva vallavanema Ivan Käsperovi, Kallaste linnavanema Ivan Pavlovi ja Raja vallavoliniku Ivan Potkini  
11. juunil 1940 valiti rootslastest vallavolinike koosolekul rootsi vähemusrahvuse esindajaks Naissaare vallavolikogu liige Leander-Ludvig Rosen ja Vormsi vallavolikogu liige Lars Lindström. 
Hugo Bernhard Rahamägi lahkus 6. oktoobril 1939. Teda asendas 9. jaanuaril 1940 Johan Kõpp.
Paul Kogerman lahkus 12. oktoobril 1939. Teda asendas 24. oktoobril 1939 Jüri Nuut.
Eesti ürglooduse raamat

Eesti ürglooduse raamat on 17-köiteline kogumik, kus on antud üleriigiline ülevaade eluta looduse tähelepanuväärsetest objektidest. Selle koostamise idee tekkis seitsmekümnendate aastate lõpul looduskaitsjal Herbert Viidingul. Tema koostatud kava arutati Teaduste Akadeemia Looduskaitse Komisjonis ja Teaduste Akadeemia Keemia-, Geoloogia ja Bioloogiateaduste Osakonnas ja selle kiitis heaks Teaduste Akadeemia presiidium. Kava teostamise otsustas 17. mail 1982 ENSV MN Presiidiumi Keskkonnakaitse ja Loodusvarade Ratsionaalse Kasutamise Komisjon.
Eesti ürglooduse raamatu koostamise metoodika töötas välja Herbert Viiding.
Raamatu esimesed köited (Ida- ja Lääne-Virumaa) ilmusid pärast Herbert Viidingu surma 1990. aastal. Tööd korraldas edasi Ülo Heinsalu; pärast tema surma tegeles sellega Enn Pirrus, kelle kõrval andis suure panuse Hella Kink.
Eesti ürglooduse raamat koosneb 17 köitest – üks iga maakonna kohta ning lisaks Tallinn ja militaaralad. Selle üldmaht on umbes 6500 lehekülge. Registreeritud on 2528 loodusobjekti, sealhulgas 227 aluspõhja paljandit ja koobast, 269 pinnavormi, 222 allikat, 76 järve, 73 sood, 1600 rändrahnu ja kivikülvi. Töö raamatuga jätkub.
Osaliselt on see raamat välja antud TÜ Geoloogia Instituudi sarjas "Loodusmälestised".
Jānis Zutis

Jānis Zutis (16. august 1893 Serene vald – 28. juuni 1962 Jūrmala) oli läti ajaloolane.
Ta võttis osa revolutsioonilisest liikumisest ja Esimesest maailmasõjast. 
Ta lõpetas 1924 Moskva ülikooli ja kaitses 1946 ajaloodoktori kraadi. 
Ta töötas õppejõuna Voronežis, Moskvas ja Almatõs ning 1940–1949 NSVL TA Ajaloo Instituudis. Aastast 1945 oli ta Läti Riikliku Ülikooli keskaja ajaloo, hiljem üldajaloo kateedri juhataja  (1947. aastast) professor. Aastast 1946 oli ta ka Läti NSV TA Ajaloo Instituudi vana- ja keskaja ajaloo sektori juhataja. 
Ta on uurinud Läti 18. sajandi ning 19. sajandi esimese poole agraarajalugu, Baltimaade küsimust ja Baltimaade (baltisaksa) historiograafiat. 
Ta oli Moskvas välja antud "Maailma ajaloo" 5. köite ning "Läti NSV ajaloo" esimese köite ja paljude ajalooõpikute vastutav toimetaja.
Sierra maakond

Ajalugu

Sierra maakond moodustati 1852. aastal Yuba maakonna osadest. Maakond sai nime Sierra Nevada mäestiku järgi. Kullapalaviku ajal (1848-1860) asus Sierra maakonda üle elama 16 000 kaevuri. Enamik kullaleukohti asus Yuba jõeharul.
Muhu roosa

Variatsioonid

Muhu roosa värv võib olla tumedam ja teravam või ka heledam, kuid see on mõlemal juhul ere värvus, mis peab traditsiooni kohaselt olema soojatooniline, seepärast soovitatakse valget lõnga rodamiiniga värvides (selleks otstarbeks toodetavale värvipulbrile ongi antud nimi Muhu roosa) lisada väike kogus oranži värvi ja pärast kuumutamist jätta lõng värvivette kauaks jahtuma. Sooja tooni lisab värvimiseks võetud lõnga mitte lumivalge, vaid lambavalge toon.

Saamine

Aniliinvärvi abil saadud värvuse kasutamine Muhu rahvarõivas jääb 19. sajandi lõppu ja 20. sajandi algusse. Uuemast ajast on ka teateid muhuroosa tooni saamisest krepp-paberiga värvimisel. Tänapäeval on levinum vahend muhuroosa värvuse andmiseks lõngale rodamiin B, mida aga traditsioonilise muhuroosa tundjad ilma kollaka lisandita liiga käreda- ja külmatooniliseks peavad ja mis teatud valguses annab fluorestseeruva efekti

Kasutamine

Traditsiooni hoida soovides toodetakse ja müüakse Muhu roosat lõnga kinnaste kudumiseks, tikandiks ja seelikukangasse kudumiseks tänapäevalgi või värvivad käsitöölised seda oma tarbeks ise.
Kiperoosa on Muhu pagarite Muhu seemneleiva pakendi tunnusvärv.
Kiperoosa raamatuseljaga ja koldsepunase kaanega on kujundatud 2010. aastal välja antud Muhu tikandi raamat "Meite muhu mustrid".
Rodamiiniga saadud kiperoosade toonide kasutusel põhines Saaremaalt pärit moekunstniku Karin Kreeki kollektsioon "KIPE" ERKI moeshow'l 2019. aastal, mis pälvis publiku lemmiku tiitli.
Bardsey Island

Bardsey Island ehk Ynys Enlli on saar Saint George'i väinas.
Pindala 180 ha.
Saar on künklik, kõrgus kuni 167 m.
Kuulub Suurbritanniale.
Lubjagu nina

Lubjagu nina on nina Hiiu maakonnas Kassari saarel.
Poola merevägi

Poola merevägi (Poola k: Marynarka Wojenna ehk sõjalaevastik) on Poola relvajõudude väeliik-merevägi.
Musta Veenuse Ordu

Raskused registreerimisel

MVO on püüdnud registreerida end juriidilise isikuna, kuid nelja aasta jooksul ei ole see õnnestunud. Algul toodi välja kõikvõimalikke pisivigu esitatud dokumentides, kuid kui need parandati, hakkasid ametnikud kasutama venitamistaktikat, vastates päris viimasel hetkel. Jätkuvat registreerimisest keeldumist põhjendatakse erinevate demagoogiliste ja otsitud väidetega. Peamiseks probleemiks mitteregistreerimisel näevad MVO esindajad seda, et hoolimata väidetavast (EV põhiseaduse kohaselt) usuvabadusest ja riigikiriku puudumisest Eesti Vabariigis lähtuvad ametnikud MVO'ga seotud võtmemõistete ("Saatan", "satanism") hindamisel kristlikust seisukohast ja terminoloogiast, jättes tähelepanuta asjaolu, et MVO on korduvalt rõhutanud oma mitteseotust "kristliku Saatanaga".
Muumipapa memuaarid

"Muumipapa memuaarid" on Tove Janssoni neljas muumilugude raamat, kirjutatud 1950. aastal. Seda teost on mainitud ka varasemates muumiraamatutes, kus Muumipapa midagi kirjutab.
Viidumägi

Viidumägi (teisiti ka Raunamägi) on kõrgeim mägi Saaremaal.
Viidumägi ulatub 54 meetrit üle merepinna ja on kõrgeim punkt Lääne-Saaremaa kõrgendikul Viidumäe looduskaitsealal.
Mäel on vaatetorn.
Mäe edelaosas asuvad looduskaitsealale jäävad Viidumäe allikad.
Sõmerpalu vald (Urvaste kihelkond)

Sõmerpalu vald (saksa keeles Sommerpahlen) oli vald Võrumaal Urvaste kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1939.
1867 liideti Sõmerpalu vallaga Peetrimõisa vald.
Rein Undusk

Rein Undusk (sündinud 22. juulil 1968 Tallinnas) on eesti kirjandusteadlane.
Ta lõpetas 1986. aastal Tallinna 21. Keskkooli ning 1996. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia eriala kirjandusteaduse eriharu.
Ta on Eesti TA Underi ja Tuglase Kirjanduskeskuse teadur.

Isiklikku

Tema vend on kirjandusteadlane Jaan Undusk. Nende lell Johannes Undusk (1918–1979) oli Tallinna TSN TK esimees, lellepoeg Feliks Undusk on teleajakirjanik ja poliitik.
Naiste sündimuskordaja

Naiste sündimuskordaja on sündimuse erikordaja, kus lugejas on elussündide arv kogu rahvastikus või selle teatud osas mingil ajaperioodil ning nimetajas keskmine sigimisealiste naiste arv samal perioodil sama rahvastiku või tema osa kohta. Käsitletava ajavahemiku jooksul uuritava naisrahvastiku poolt elatud inimaastate koguarvu nimetatakse naisaastate arvuks. Samalaadselt naissooga arvutatakse vahel ka meeste sündimuskordaja.
Sündimuskordajaid väljendatakse tavaliselt promillides (1000 inimese kohta) ning ajavahemikuks võetakse aasta.
Kildagaas

Kildagaas on kiltkivi pooridesse kogunenud maagaas.
Kui "traditsioonilise" maagaasi ammutamiseks puuritakse vertikaalne puurauk, mille kaudu gaasi mitte läbi laskvate pinnasekihtide alla kogunenud rõhu all olev gaas maapinnale tõuseb, siis kildagaasi ammutamiseks rakendatakse horisontaalseid puurauke ja gaasi sisaldavate kivimite hüdraulilist purustamist.
Esimene teadaolev tööstuslik horisontaalne puurauk puuriti 1929. aastal Texases. Kaua puudusid aga tehnoloogiad, mis võimaldanuks kildagaasi maapõuest kätte saada mõistliku hinnaga. Majanduslikult tasuvamaks aitas horisontaalse puurimise muuta telemeetria areng 1980. aastatel.
Läbimurde tegi kildagaas 21. sajandi esimese aastakümne lõpul. Tingimusi selleks aitasid luua fossiilkütuste järsk hinnatõus aastatel 2005–2008 ja sellega kaasnev ülepakkumine puurseadmete turul. Arenenud olid ka horisontaalse puurimise seadmed ja kivimite hüdraulilise purustamise vahendid.
Kildagaasi tootmist saab reguleerida vastalt hooajalisele nõudlusele ja see annab talle teatud eelise traditsioonilise maagaasi ees.
Kildagaas on seni võrdlemisi ulatuslikult kasutusele võetud Ameerika Ühendriikides. Eelkõige kildagaasi tootmise järkjärguline kasv viis USA gaasitoodangu kogumahu 2009. aastal Venemaast mööda, maailma tippu.
Kildagaasi kasutusele võtmine aitab kahandada erinevate riikide sõltuvust impordist ja mõjutab seeläbi oluliselt globaalset gaasiturgu. Näiteks on vajadus USA turule sihitud veeldatud maagaasi järele langenud ja tarnete ümbersuunamine Euroopasse on omakorda vähendanud nõudlust Venemaalt Euroopa riikidesse imporditava kõrgema hinnaga torugaasi järele.
Kildagaasi tootmise võimalikud negatiivsed mõjud keskkonnale ei ole veel kuigi hästi teada. Kardetakse, et tootmine põhjustab põhjavee saastumist metaani ja raskmetallidega. Puuraukudesse pumbatavasse vette lisatakse mitmesuguseid kemikaale.
Keskkonnaohud võivad takistada ulatuslikumat tootmist tihedalt asustatud kildagaasirikastes piirkondades nagu Ühendriikide idarannik.
2011. aasta juulis keelas Prantsusmaa esimese riigina kivimite hüdraulilise purustamise ehk frakkimise kildagaasi otsimiseks ja ammutamiseks. Quebecis kehtestati frakkimisele 2011. aasta märtsis moratoorium.
Eestis võib kildagaasi leiduda graptolliidi-argilliidikihis (graptoliit-argilliit), mille kohal paikneb kukersiidi (põlevkivi) kiht. Eesti põlevkivist on utmise teel põlevkiviõli tootmise kõrvalsaadusena toodetud niinimetatud põlevkivigaasi.
Salzburgi muuseum

Salzburgi muuseum (saksa keeles Salzburg Museum) on muuseum Austrias Salzburgis.
Muuseum asutati 1834.
Näiteks 2007 külastas muuseumi 680 000 inimest.
2009 tunnistati muuseum Euroopa aasta muuseumiks.
Võrdteraline struktuur

Võrdteraline struktuur (inglise equigranular texture) on kivimi struktuur, mis tähendab kivimi koosnemist enam-vähem ühesuurustest mineraaliteradest.
Terminit kasutatakse peamiselt tard- ja moondekivimite kirjeldamisel. Termin "granoblastiline" on umbes sarnase tähendusega, kuid seda kasutatakse ainult moondekivimite kirjeldamisel.
Ants Ainsoo

Ants Ainsoo (sündinud 4. novembril 1940 Rae vallas Harjumaal) on eesti endine poksija. 
Ainsoo poksis aastatel 1956–1963 Tallinna "Dünamos", tema treenerid olid Nigul Maatsoo ja Heino Villum. Ta pidas 89 kohtumist ja võitis neist 72.
Ainsoo oli raskekaalus (üle 81 kg) kokku kahekordne Eesti NSV meister aastatel 1959 ja 1963.
Ainsoo osales raskekaalus (üle 81 kg) 1959. ja 1962. aastal Eesti NSV – Soome sõpruskohtumistel poksis ning võitis mõlemad oma kohtumised. Ta sai I ja II Roman Kuura mälestusvõistlustel raskekaalus (üle 81 kg) esikoha (1962 ja 1963).
Ainsoo sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1958. aasta "Dinamo" üleliidulistel noorte meistrivõistlustel esikoha.
Emanuele Abate

Emanuele Abate (sündinud 8. juulil 1985 Genovas) on Itaalia tõkkejooksja.
Ta on kolmekordne Itaalia meister ja Itaalia rekordiomanik 110 m tõkkejooksus (13,28).