Kohaliku omavalitsuse õigus

Kohaliku omavalitsuse õigus ja Eesti Vabariigi Põhiseadus

Põhiseaduse 14 peatükk on pühendatud täielikult KOV´le. 
Põhiseaduse § 154 lg 1 kohaselt otsustavad ja korraldavad kõiki kohaliku elu küsimusi kohalikud omavalitsused, kes tegutsevad seaduste alusel iseseisvalt. Selle sätte tekstiosast "kõiki kohaliku elu küsimusi" tuleneb kohaliku omavalitsuse õigus otsustada ja korraldada Põhiseaduse alusel ja tingimustel kohaliku elu küsimusi ilma volitusnormita seaduses.

Kohaliku omavalitsuse õiguse liigitus õigusinstituutide kaupa

Kohaliku omavalitsuse õigust võib õigusinstituutide kaupa struktureerida järgmiselt: 
1) KOV üksuste õiguslik staatus, sisemine struktuur ja ülesannete sfäär ning nende organite õiguslik staatus (omavalitsuskorraldusõigus) ;
2) KOV materiaalsed funktsioonid, niivõrd kui need rajanevad KOV õiguse normidel (omavalitsushaldusõigus);
3) KOV funktsioonide täitmiseks vajalike rahaliste vahendite soetamine, eraldamine ja otstarbekohane kasutamine – siia alla kuuluvad eelarve-, kassa- ja raamatupidamissüsteemid, samuti vara-, tulu-, reservi- ja võlahaldus (omavalitsusfinantsõigus); 
4) KOV majandustegevuse avalik-õiguslik regulatsioon (majandustegevuse organisatsioonilised vormid, formaalne ja materiaalne privatiseerimine jm) ja majandusprintsiibid, millele see majandustegevus on allutatud (omavalitsusmajandusõigus).

Omavalitsuskorraldusõigus ja riigiõigus

Omavalitsuskorraldusõigus ja riigiõigus sarnanevad reguleerimisobjektilt, sest nende mõlema keskpunktis asuvad organite struktuur, ülesannete sfäär ja õiguslik staatus. Kattuvus eksisteerib ka selles, et KOV korralduse alust reguleeritakse PS-s (föderatiivsete riikide puhul ka nende subjektide PS-des) ja konstitutsioonilistes seadustes. Omavalitsuskorraldusõigus on konkretiseeritud riigiõigus. KOV õiguse puhul tuleb silmas pidada, et kui riigiõigus rajaneb riigi suveräänsel võimul, siis KOV üksused pole suveräänsed, vaid omavad üksnes õigust omavalitsusele.

Kohaliku omavalitsuse õigus ja haldusõigus

KOV õigus kuulub oma sisu poolest haldusõiguse eriossa, sest ta normib üksnes ühte haldustegevuse valdkonda – KOV üksuste haldust. Samal ajal on tal tihe seos teiste haldusõiguse eriosa valdkondadega, nt korrakaitseõigusega, keskkonnaõigusega, ehitusõigusega jt, sest nendes eriõiguslikult reguleeritud õigusvaldkondades teostavad KOV üksused arvukaid materiaalseid funktsioone.
Kuna KOV tuumaks on korraldusõigus, on omavalitsus-korraldusõigusel, -majandusõigusel ja –finantsõigusel palju kokkupuutepunkte haldusõiguse üldosaga, eriti halduskorraldus- ja menetlusõigusega.

Kohaliku omavalitsuse õigus ja omavalitsuspoliitika

Kohaliku omavalitsuse õigus loob omavalitsuspoliitika eeldused ja kehtestab selle piirid. Oma olemuselt on omavalitsuspoliitika ühiskonnapoliitika, kus kujundatakse inimeste ühiselu ja reageeritakse vahetult ühiskondlikele vajadustele. 
Kui kohaliku omavalitsuse õigus hõlmab kehtiva õiguse ja selle tõlgenduse, antud õigusvaldkonna praeguse tegeliku olukorra, siis omavalitsuspoliitika tegeleb PS ja seadusandja poolt jäetud vaba ruumi täitmisega.6

Kohaliku omavalitsuse õigus ja omavalitsusõiguspoliitika

Omavalitsusõiguspoliitika võrdleb kohaliku omavalitsuse positiivset õigust reaalse sotsiaal-majandusliku olukorraga, samuti põhiseadusliku korra teostamisega. Kohaliku omavalitsuse õigus pole seega midagi muud kui jooksev omavalitsusõiguspoliitika.