google/wiki40b huggingface dataset:
Jäneda Sovhoostehnikum

Jäneda Sovhoostehnikum oli kool Virumaal Jäneda asulas. Kool tegutses 1918–1992, misjärel korraldati see ümber Jäneda Õppe- ja Nõuaandekeskuseks.
Kool asutati Eesti Põllumeeste Keskseltsi eestvõttel 1918 Tallinnas nimega Eesti Põllumeeste Keskseltsi Põllutöökeskkool. 1921 toodi kool üle Jänedale, kus keskselts oli endale rentinud Jäneda mõisa.
Wilsoni maakond (Kansas)

Ajalugu

Maakond moodustati 1855. aastal.
Heteroseksuaalsus

Mõiste

"Heteroseksuaalsus" on kreeka-ladina hübriid. Liitsõna koosneb kreekakeelsest sõnast έτερος (héteros: 'teine, muu', teaduses kasutusel eesliitena tähenduses 'erinev' ) ja ladinakeelsest sõnast sexualis ('sugueluline'). Sõna võttis esmakordselt kasutusele ungari ajakirjanik Károly Mária Kertbeny oma kirjas 1868. aastal. Trükis kasutas seda esmakordselt saksa zooloog Gustav Jäger 1880. aastal. Sõna pärineb 19. sajandi isiksusetüüpide süstematiseerimise traditsioonist. Selle kasutus on tugevasti mõjutanud nüüdisaegse seksuaalse sättumuse käsitluse kujunemist. Sõna saab kasutada kirjeldamaks isiku seksuaalset sättumust, seksuaalset ajalugu või mina-käsitlust. Osa inimesi lükkab sõna tagasi, kuna nende arvates kätkeb mõiste endas ainult seksuaalset käitumist, jättes kirjeldamata mitteseksuaalsed romantilised tunded.
Eesti keeles kasutatakse heteroseksuaalsuse sünonüümina harvem sõna "teisesooiharus" ning heteroseksuaalset inimest kutsutakse "teisesooiharaks".

Küsitlused

2008. aasta küsitluse järgi on 87%-l brittidest olnud seksuaalne kontakt ainult vastassoo esindajatega. Samas 94% brittidest identifitseeris end heteroseksuaalina. Sarnase tulemuseni jõudis Suurbritannia riikliku statistikabüroo 2010. aastal avaldatud küsitlus: 95% brittidest identifitseeris end heteroseksuaalsena, 1,5% homo- või biseksuaalsena. 3,5% vastanutest andis ebamääraseid vastuseid nagu "ei tea", "muu" või ei vastanud küsimusele.
2015. aastal küsitleti Suurbritannias 1632 täiskasvanud inimest. Neist 89% identifiseeris end heteroseksuaasena, 6% homoseksuaalsena ja 2% biseksuaalsena. Uuringus osalejatel paluti end paigutada Kinsey skaalale. 72% kõikidest täiskasvanutest valisid skaalal väärtuse 0, mis tähendab, et nad identifitseerisid täielikult heteroseksuaalina. Sama vastuse valis aga ainult 46% täiskasvanutest vanuses 18–24. Täielikku homoseksuaalsust tähistava väärtuse 6 valis 4% vastanutest. Noorte täiskasvanute hulgas oli sama vastus 6%.
Samal aastal viidi Ameerika Ühendriikides läbi sarnane uuring. Küsitleti 1000 täiskasvanut, kellest 89% identifitseeris end heteroseksuaalsena, 4% homoseksuaalsena (võrdselt mehi ja naisi) ning 4% biseksuaalsena.

Kujunemine

Teadlaste seas valitseva arvamuse kohaselt ei ole seksuaalne sättumus valik. See tähendab, et inimesed ei vali, kas nad on heteroseksuaalsed, homoseksuaalsed, biseksuaalsed või aseksuaalsed.
Moro Islami Vabastusrinne

Moro Islami Vabastusrinne (MILF; inglise keeles Moro Islamic Liberation Front; araabia keeles جبهة تحرير مورو الإسلامية, Jabhat Taḥrīr Moro al-ʿIslāmiyyah) on Filipiinide sissirühmitus kuhu kuulub umbes 12 500 relvastatud võitlejat. Peamiselt tegutseb rühmitus Lõuna-Filipiinidel ning nende tegevuse eesmärk on saada Moro piirkonnale suurem autonoomia ja sõltumatus Filipiinide keskvõimust. Moro Islami Vabastusrinne (MILF) on võidelnud valitsusvägedega Filipiinide lõunaosas alates 1969. aastast Aasia ühe kõige kauakestvama mässutegevuse käigus. Läbi aegade on liikumine võidelnud Filipiinide võimudega otsestes sõjalistes kokkupõrgetest kuni konkreetsete isikute mõrvamiseni ning terrorismi abil.
Nanoelektrooniline programmeeritav sünaps

Ajalugu

Esimene NOMFET transistor loodi prantsuse nanotehnoloogide poolt Lille'i Ülikoolis. Dominique Vuillaum koos oma kolleegidega uuris, kuidas elektrilaengud läksid läbi seadme, ning avastasid, see käitub samamoodi kui keemilised neurotransmitterid, mis lähevad läbi sünapside ajusse. Seda loetakse esimeseks korraks, kui elektrooniline seade imiteerib bioloogilist sünapsi. Meeskonnas oli teadlasi nii CNRS-ist (French National Science Agency) kui ka CEA-st (French Atomic Energy Commission).

NOMFET-i tööpõhimõte

Positiivsed laengud nimega "augud", mis on tekitatud puuduvate elektronide poolt polütsükliliste aromaatsete süsivesiniku ühendis, juhivad voolu kullaga kaetud kanalis. Seega tagatakse juhtivus seadmes aukude kaudu. Iga pinge sisendis, mõned augud on kulla poolt lõksus ning tänu sellele saab lülitada voolu sisse ja välja. Olenevalt sisendpingest suudab NOMFET reguleerida juhitava voolu tugevust. Tänu sellisele reguleerimisele annab NOMFET rohkem võimalusi kui tavaline transistor. Lisaks sellele on NOMFET-il väike ajutine mälu, mistõttu saab laengut säilitada NP-s ja kanalit lahti hoida mõned tuhanded sekundid.
Wilhelmshaven

Ajalugu

Wilhelmshaveni piirkonda asustasid friisid. Siebethsburgi loss, ehitatud enne 1383. aastat, tegutses piraatide kantsina; Hansa Liit purustas selle 1433. aastal. Neli sajandit hiljem kavandas Preisi kuningriik sõjalaevastikku ja sadamat Põhjamerele. 1853. aastal korraldas Preisi prints Adalbert, Preisi kuninga Friedrich Wilhelm IV nõbu, Jade lepingu (Jade-Vertrag) Oldenburgi suurhertsogkonnaga, millega Preisimaa ja suurhertsogkond sõlmisid lepingu, millega Oldenburg loovutas Preisimaale 3,13 km² oma territooriumist Jade abajas. 1869. aastal asutas Preisi kuningas (hiljem ka Saksa keiser) Wilhelm I linna Hannoveri provintsi eksklaavina ja mereväe baasi arenevale Preisi sõjalaevastikule. Linna tagamaa jäi Oldenburgi suurhertsogkonna osaks. 1873. aastal osteti 109 hektarit juurde ja samal aastal sai asula linnaõigused. 1918. aastal toimunud madruste ülestõusust sai alguse novembrirevolutsioon.
Wilhelmshavenis arendati välja laevatehas Kaiserliche Werft Wilhelmshaven (Wilhelmshaveni keiserlik laevatehas). 30. juunil 1934 lasti Wilhelmshavenis vette "taskulahingulaev" ''Admiral Graf Spee''.
1937. aastal liideti Wilhelmshaven ja Rüstringen ning ühendlinn nimega Wilhelmshaven sai Oldenburgi Vaba Riigi osaks.

Tänapäev

Wilhelmshaven on Saksamaa ainus süvasadam ja selle suurim mereväebaas. 2011. aastal kujunenud Bundeswehri uute kavade osas on see muutunud ka Saksamaa suurimaks sõjaväebaasiks. Sügava laevakanali eeliseid tunnistati juba 1950. aastate lõpus esimese naftasadama ehitamisega. Alates sellest ajast on Wilhelmshaven olnud kõige olulisem nafta imporditerminal. Torujuhtmed varustavad siit Reini-Ruhri piirkonna ja Hamburgi rafineerimistehaseid. Järgnesid ka teised suuremad äritegevused ning ehitati nafta ja naftatoodete, kivisöe ja keemiatoodete sadam.
Üks peamisi tööstusharusid Wilhelmshavenis on sadamatööstus oma kaubakaide, sadamateenuste osutajate, teenusepakkujate ja remonditööstusega, ümberlaadimise osutajate ning esindustega jne. "JadeWeserPort" – Container Terminal Wilhelmshaven (CTW), mis töötab alates 2012. aastast, ja naabruses asuva kaubaveoküla arendamine pakub väljavaateid tööhõivele sellistes valdkondades nagu logistika ja levitamine. 2016. aastal suurendas Eurogate ümberlaadimise mahtu kuni 480 000 konteinerini (TEU). Ja kuna Volkswagen on huvitatud süvaveerajatiste kasutamisest, siis eeldatakse, et töötajate arv kasvab 400-lt 600-le.
Veel üks "Wilhelmshaveni energiajaoturi" programmi element on keemiatööstus (rafineerimistehas, PVC ja kloorgaasi tootmine), samuti energiatootmine (kaks kivisöeküttel töötavat elektrijaama, tuuleenergia).
Saksamaa kaitsevägi (Saksa merevägi, mereväe arsenal, logistikakeskus) koos avaliku sektoriga on kohaliku tööturu peamised tugisambad.
Avaveeujumine 2015. aasta veealade maailmameistrivõistlustel

Avaveeujumine 2015. aasta veealade maailmameistrivõistlustel toimus 25. juulist 1. augustini 2015 Kaasanis Venemaal.
Mark Hamill

Mark Richard Hamill (sündinud 25. septembril 1951 Oaklandis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Prairie maakond

Ajalugu

Prairie maakond moodustati 1915. aastal Custeri, Dawsoni ja Falloni maakonna osadest.
Narva Tütarlaste Gümnaasium

Narva Tütarlaste Gümnaasium ehk Narva naisgümnaasium oli vene õppekeelega tütarlastekool Narvas aadressil Kraavi 136 (praegu Kraavi 1), mis avati 1. juulil 1884.
Selle eelkäijaks oli aastal 1879 loodud tütarlaste erakool (частное женское училище 2-го разряда А. Ган и Л. Даниельсон), mis töötas progümnaasiumi õppekava järgi.
Gümnaasium paiknes Narva linnapea Adolf Theodor Hahni poolt kingitud majas Poeglaste Gümnaasiumi maja juures. See oli kahekorruseline maja. Esimene korrus oli kivist, teine puidust. Majas oli keldrikorrus, 15 tuba, puhtaveetorustik ja vesiküte. 1890. aastal ehitati hoone ümber, selle juurde ehitati keldrikorruse ja raudkatusega kahekorruseline tellismaja. Teise maailmasõja ajal hoone hävitati.
21. jaanuaril 1884 Narva linnavalitsus võttis vastu otsuse Narva naisgümnaasiumi avamiseks. Õppemaks oli ettevalmistusklassis 30 rubla ja põhiklassis 50 rubla aastas. Lisamaks saksa või prantsuse keele õpetamise eest oli 5 rubla aastas.
Gümnaasiumi ülalpidaja oli Narva linn ja riik.
Gümnaasium kandis Püha Jefrosinia nime. Kooli suleti aastal 1919.

Gümnaasiumi direktorid

+7.09.1896–10.09.1904 Liidia Busse
Acacia cambagei

Levik

Levinud Austraalias Uus-Lõuna-Walesis, Põhjaterritooriumil ja Queenslandis.

Kirjeldus

Keskmiselt 7 m, kuni 15 m kõrge puu või põõsas, võra laius kuni 5 m. Koor tumepruun, kare, lõheline. Oksad nõrgad, rippuvad. Fülloodid kahvatukallid, süstjad keskmiselt 12 cm pikad. Õied kollased, kerajad, tihedates kobarates, õitseb sügisel ja talvel. Kaunad pikad, kitsad, hallikaspruunid. Eritab tugevat, ebameeldivat lõhna.

Ökoloogia

Valguslembene, kuid põuda, tugevat tuult ja külma taluv. Mulla suhtes vähenõudlik, kuid eelistab raskeid savikaid muldi.

Majanduslik tähtsus

Kasutatakse Austraalia farmerite poolt lammaste söödataimena ja hekkides. Hinnatakse ka väga tugeva puidu pärast.
Pierre Quinon

Olümpiamängudel

1984 olümpiavõitja (5.75)

Euroopa meistrivõistlustel

1984 hõbemedal sisemeistrivõistlustel (5.75)
Erich Kõiv

Erich Kõiv (21. mai 1900 Rõuge vald, Võrumaa – 29. detsember 1984 Montreal) oli Eesti sõjaväelane (major).
Jaan Kristin

Jaan Kristin (ka Christin; 1863–1919) oli Eesti fotograaf.
Jaan Kristin sündis Liivimaa talupoja peres. Tal oli vend Hans, kellest sai oli samuti fotograaf. 
Vennad Kristinid tegutsesid enamasti koos nagu vennad Parikased. Mõlemad Kristinid said hariduse Jakob Livenstroemi juures. 1884 lahkus Livenstroem Valmierast Viljandisse ja jättis oma ettevõtte vendade Kristinite hoolde.  Ateljee tegutses lühikest aega, pärast selle sulgemist läks Jaan Tartusse ja Hans Peterburi. Uuesti hakkasid vennad koos töötama 1890, mil nad avasid Hans Kristiani nime all ühise ateljee Tallinnas Endla tänaval. Lisaks fototeenusele tegeleti ateljees raamatuköitmise ja pildiraamimisega. Vastavalt tolle aja tavale allkirjastati töid kas oma või ühise nime Frères Christins all, mis kõlas uhkemalt ja meelitas rohkem kliente ligi . Vennad töötasid koos kuni 1893, siis siirdus Jaan esialgu Narva, hiljem Narva-Jõesuusse.  Vendadel oli mitu ateljeed Tallinnas ja üks Narvas. Tallinnas tegutses peamiselt Hans Kristin.
Vendadest kuulsam on Jaan Kristin, kes tegi postkaarte Eesti vaadetega, näiteks Nõmmest ja Tallinnast. Vennad Kristinid tegid palju linnavaateid, aga ka portreepilte pastoritest ja kultuuritegelastest, näiteks Eduard Bornhöhest, Konstantin Türnpust, Christian Rutoffist ja Aino Tammest. Tehti ka grupipilte, näiteks Paistu kihelkonnakooli õpilastest. Paljudele vendade Kristinite töödele lisab omapära ettevalmistatud ühiste paspartuude kasutamine. Jaan Kristini Narva-perioodi tööd olid vormistuselt lihtsad postkaardid. Kristinite ateljeedes said hariduse ka teised Eesti fotograafid, kellest kõige kuulsam on Heinrich Tiidermann.
Höövelpink

Höövelpink on paikne höövelmasin. Höövelpinki kasutatakse materjalide pinna silumiseks (hööveldamiseks). Kõige sagedamini kasutatakse hööveldamist puidu töötlemisel.

Puiduhöövelpingid

Puidu hööveldamiseks mõeldud höövelpingis kasutatakse lõikeriistana pöörlevat silindrilist noavõlli, mille sisse on paigaldatud sirge lõikeservaga noad. Tooriku etteandeliikumine on sirgjooneline. Rihthööveldamisel toimub etteanne tavaliselt käsitsi, paksushööveldamisel aga etteandevaltside abil.
Rihthöövelpingis töödeldakse toorikule edasise töötluse tarbeks baaspind (baaspinnad).
Paksusmasinas (paksushöövelpingis) töödeldakse toorik vajalikku paksusse....

Metallihöövlid

Metallihöövlid jaotatakse kahte rühma: pikihöövelpingid ja risthöövelpingid ehk šepingid. Pikihöövelpinkidel antakse pealiikumine töölauale, millele on kinnitatud toorik, ettenihe aga lõikeriistale. Ristihöövelpinkide puhul on aga vastupidi – pealiikumine antakse liugurisse kinnitatud lõikeriistale, ettenihe aga töölauale, millele on kinnitatud toorik.
Höövelpingi töökäigu jooksul toimub materjali lõikamine; tühikäigu (tagasikäigu) jooksul liigub höövlitera või toorik aga vastupidises suunas. Pingid on oma konstruktsioonilt sellised, et tühikäigu kiirused on töökäigu kiirustest suuremad.
Paul Poopuu

Paul Poopuu (sündinud 22. juulil 1958 Saaremaal) on eesti sporditegelane ja -pedagoog ning orienteerumistreener.
Ta on kuulunud Eesti orienteerumiskoondisesse.
Ta on tõusnud mägimatka käigus seitsmetuhandelise mäe tippu.

Haridus ja töökäik

Ta lõpetas 1976. aastal Türi Keskkooli ja 1981. aastal  Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna.
Ta on töötanud kehalise kasvatuse õpetajana ja direktorina aastatel 1981–1999 Retla Koolis ja 2000–2007 Türi Majandusgümnaasiumis. 2008. aastast on ta Eesti Orienteerumisliidu tegevdirektor.

Orienteerumine

Ta kuulus aastatel 1991–1992 Eesti orienteerumiskoondisse. Ta on olnud 1987. aastast Järvamaa ja orienteerumisklubi JOKA orienteerumistreener ning 1995–2000 Eesti juunioride ja noortekoondise treener. Talle on antud orienteerumistreeneri 6. kutsetase (2005).

Tõus Han-Tengri tippu

Mägimatkamise harrastajana võttis ta 1989. aastal osa Tõivo Sarmeti pakutud võimalusest kaasa teha kolmenädalane mägimatk Tian Shanis Han-Tengri jalamile. Esialgselt plaani tõusta mäetippu ei olnud ühelgi matkast osavõtjal, sest mägimatka kooskõlastamise käigus saadi küll KGB-st luba siseneda A-kategooria piiritsooni, kuid keelati Han-Tengrile tõus. Kui matkagrupp jõudis sihtkohta, ärgitas Tõivo Sarmet matkakaaslasi siiski üritada tõusu tippu. Kaasa tegema nõustus vaid Paul Poopuu.
Kartes, et keelust üleastumine ja mäele lähenemine on karistatav, ei julgenud nad baaslaagis esialgu kellelegi end näidata ja panid oma telgi üles teistest eemale, moreenkuhikute vahele peitu. Kuid siis tuli appi juhus. Mehed said laagriplatsil juhtumisi kokku kuulsa alpinisti, 1982. aastal Džomolungma tipus käinud Juri Golodoviga, kes kamandas seal tšehhidest, ungarlastest ja bulgaarlastest koosnevat laagrit. Tema õhutusel ("Käi tipus ära, kui juba siia oled tulnud") said Sarmet ja Poopuu oma kehva varustuse juures julgust ja indu vähemalt Han-Tengri sadulale tõusta. Kuid tänu rahvusvahelise alpilaagri poolt 6400 m ja 6700 m kõrgustele ette viidud avariitelkidele, tekkis Sarmetil ja Poopuul reaalne võimalus tippu üles ronida. Kolmandal tõusupäeval, 16. augustil 1989, olidki kaks eesti mägimatkajat seitsmetuhandelise Han-Tengri (7010 m) tipus.
HEC Paris

HEC Paris on Pariisis, Jouy-en-Josasis ja Dohais asuvate linnakutega Euroopa äriülikool. 
Financial Timesi edetabelis platseerus HEC 2015. aastal Euroopa äriülikoolide seas 2. kohale. Selle EMBA-programm on maailmas 3. kohal. 
Õppekavadel on kolm rahvusvahelist akrediteeringut: AMBA, EQUIS ja AACSB. Kooli vilistlaste seas on tuntud ärimehed ja poliitikud, nt François Hollande (24. Prantsusmaa president).
Roodevälja (Rakvere)

Roodevälja on Rakvere linnaosa.

Nimest

Roodevälja on oma nime saanud Roodevälja (sks. k. Rodewal) mõisa järgi. Elanikud ise kutsuvad linnaosa Kolgataks, kuna see olevat kunagi olnud üsna räämas, paene ja porine.

Ajalugu

Roodevälja asub Rakvere kirdenurgas. Ajalooliselt kuulus maa Roodevälja mõisale. Piirkonnast sai esialgu ühelt poolt tööstuse ja kaubanduse keskus, teisalt töölisalev. Narva tänava ja linna idast piirava Pagusoo vahele kerkisid enamasti väiksed ühekorruselised majad. Suurimad tööstusettevõtted olid nahavabrikud, Eesti esimene tärklisevabrik (rajatud 1910) ja Mathieseni potivabrik. Tänaseks pole neist enam ühtki alles. 1930. aastal ehitati Õli tänavale Richard Siili jahuveski, mille kohal on tänapäeval Rakvere Viljasalv.
Linnaosavanema Peeter Botvini sõnul asusid raudtee ääres barakid, kus hoiti sõjavange. Tema teada asuvat praegune Vaala keskus sõjavangide matmispaiga kohal.
Mowgli (muusikal)

Muusikal "Mowgli" on kirjutatud Rudyard Kiplingu džunglijuttude põhjal.
Väike india poiss varastatakse tiiger Shere Khani poolt, kuid laps pääseb imekombel ja kasvab üles huntide keskel.
Tiit Koppel

Tiit Koppel (23. august 1945 Tallinn – 30. juuli 2014) oli eesti tehnikateadlane, Tallinna Tehnikaülikooli professor.

Haridus

Ta lõpetas aastal 1964 Tallinna 2. Keskkooli ja 1969 veevarustuse ja kanalisatsiooni erialal Tallinna Polütehnilise Instituudi. Aastatel 1971–1974 oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudis aspirantuuris; aastal 1975 kaitses ta teemal (juhendaja Uno Liiv) "Hõõrdepinged mittestatsionaarsel rõhulisel voolamisel torudes" tehnikakandidaadi väitekirja.

Täiendusõpe

TPI haridusjuhtide ettevalmistus- ja täiendusteaduskond, andragoogika ja psühholoogia lisaeriala 1990; Twente Ülikool, Delfti Tehnoloogiaülikool (Holland) 1995; Delfti Tehnoloogiaülikool, vedelike mehaanika grupp 1980–81.

Teaduskraad ja kutse

Tehnikateaduste kandidaat 1975 (teema "Hõõrdepinged mittestatsionaarsel rõhulisel voolamisel torudes"); dotsendi kutse 1985.

Teenistuskäik

Ta töötas aastatel 1969–1971 Tallinna Polütehnilise Instituudi sanitaartehnika kateedris inseneri ja vaneminsenerina. 1975–1976 töötas ta samas vanemteadurina, 1976–1978 assistendina, 1978–1983 vanemõpetajana ja 1983–1992 dotsendina (aastal 1985 kinnitas kõrgem atesteerimiskomisjon ta dotsendiks), 1992–1998 oli ta mehaanikainstituudi dotsent. Aastatel 1997–2014 oli ta hüdro- ja aeromehaanika õppetooli juhataja, seejuures aastast 1998 oli ta professor. Lisaks oli ta 2002–2012 Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskonna Mehaanikainstituudi direktor ja 2000–2006 Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskonna teadus- ja arendusprodekaan.

Teadustöö põhisuunad

Mittestatsionaarne voolamine survetorudes, hüdrauliliste võrkude modelleerimine. 
Avaldanud 80 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 10 magistri- ja 1 doktoritöö.

Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus

Eesti Veeühingu liige; Rahvusvahelise Hüdraulika Uuringute Assotsiatsiooni liige; rahvusvaheliste teaduskonverentside teadusliku komitee liige ("Hydrosoft IX" 2002, Montreal, Kanada; "River Basin Management" 2005, Bologna, Itaalia; CCWI 2005, Exeteri Ülikool, Suurbritannia; "Past and Futures of Water" 2007, Tampere, Soome; "River Basin Management" 2007, Kos, Kreeka; WDSA 2008, Krügeri Rahvuspark, Lõuna-Aafrika); SOKRATES-ERASMUS projekti EUCEET (European Civil Engineering Education and Training) koordinaator 2000–…; ETFi grantide hoidja; mitmete rakendusprojektide juht; ELi 6. raamprogrammi integreeritud infrastruktuuri HYDRALAB III projekti "Mittestatsionaarne hõõre torudes ja kanalites", Delft Hydraulics, Holland, 2007–2008, täitja.

Isiklikku

Ta oli abielus ning poja ja tütre isa. Tema hobiks olid võrkpall ja turniiribridž (4. koht Eesti paaride meistrivõistlustel 1986. aastal).
Elfriede Saarik

Elfriede Erika Saarik (aastast 1941 Erika Tubin, 22. mai 1916 Karkaralõ, Karagandõ lähedal – 22. oktoober 1983 Stockholm) oli eesti tantsija ja näitleja.
Ta õppis Tartu saksa tütarlastekoolis ja aastani 1935 Tiina Kapperi tantsustuudios; ta õppis ka klaverit ja käis ka "Vanemuise" teatri draamaõpperühmas.
Ta oli aastatel 1935–1944 "Vanemuise" teatri tantsija, seadis tantse lastelavastustele (Mölleri "Kuldne süda", 1937), kujundas kostüüme (Priit Ardna "Igavene legend", 1942), kirjutas Eduard Tubina ballettidele "Kratt" ja "Siurulind" libreto ja mängis ka sõnalavastustes. Aastal 1944 põgenes Rootsi, kus töötas müüja ja joonestajana.

Isiklikku

Tema abikaasa oli helilooja Eduard Tubin, nende poeg on vabakutseline ajakirjanik Eino Tubin.
Ta oli maetud oma abikaasa kõrvale Stockholmi Metsakalmistule. 4. juunil 2018 saadeti Erika ja abikaasa säilmed urnides Tallinna Metsakalmistule, kus 18. juunil 2018 toimus mälestustseremoonia.
Aghori

Aghori (अघोर aghōra) tähistab šivaistlikku sekti ja sinna kuuluvaid askeete, keda kutsutakse aghorideks või aghori sādhu'deks.
"Aghori’d on ühed salapärasemad India askeedid, elades sageli surnuaedades, kattes end põlenud kehade tuhaga ja süües väidetavalt võrdse entusiasmiga nii inimliha ja -väljaheiteid kui ka mitmekäigulisi gurmeelõunaid."
Tundraneenetsi keel

Tüpoloogia

Tundraneenetsi keel on aglutinatiivne keel, mis kasutab rikast käänete süsteemi.
Tundraneenetsi keeles pole üksainus omadussõna kategooria, pigem kasutatakse nimisõnu või tegusõnu nimisõnafraaside ees omaduste kirjeldamiseks. Näiteks omadussõna pircya (kõrge, pikk) ja tegusõna t'ec'ɘ(s') (külm olema) kasutatakse nimisõnadena, aga need lähevad nimisõnafraaside ette ja toimivad sihitu öeldisena.

Grammatika

Tundraneenetsi keel sarnaneb osaliselt oma sugulaskeeltega, aga sellel on siiski omapäraseid jooni.  Näiteks fonoloogilised protsessid võivad keeles toimuda morfoloogilisi protsesse muutmata.

Fonoloogia

Tundraneenetsi keeles eristatakse lühikesi ja pikki vokaale. Keeles on ka olemas nõrk vokaalharmoonia.

Süntaks

Nagu mitmel uurali keelel, on ka tundraneenetsi keele sõnajärg SOV.

Keelenäited

Inimõiguste ülddeklaratsiooni esimene artikkel tundraneenetsi keeles:
Kirillitsas
Ет хибяри ненэць соямарианта хуркари правада тнява, ӈобой ненэця ниду нись токалба, ӈыбтамба илевату тара.
Ladina kirjas
Et xibjari nenėc’ sojamarianta xurkari pravada tnjava, ṇoboj nenėcja nidu nic’ tokalba, ṇybtamba ilevatu tara.
Tõlge eesti keelde
Kõik inimesed sünnivad vabadena ja võrdsetena oma väärikuselt ja õigustelt. Neile on antud mõistus ja südametunnistus ja nende suhtumist üksteisesse peab kandma vendluse vaim.

Ajalugu ja keelepoliitika

Alates 17. sajandist edastati keelt suuliselt, alles 1920. ja 1930. aastatel loodi tundraneenetsi kirjakeel.

Kirjanikud

Üks tuntumaid tundraneenetsi kirjanikke on Anna Njerkagi.
Karl Saral

Karl Saral VR I/3 (6. veebruar 1880 Kuigatsi vald, Valgamaa – 13. juuni 1942 Krivošeino rajoon, Tomski oblast) oli Eesti Maapäeva liige ja Eesti loomaarstiteaduse rajaja.

Elukäik

Ta lõpetas aastal 1904 Tartu Veterinaarinstituudi. Ta oli 1907–1917 Harju maakonna ning 1917–1918 Tallinna linna loomaarst. Osales Vabadussõjas. 
Alates aastast 1919 töötas Tartu Ülikoolis, aastail 1926–1941 professorina. Oli 1919–1940 Veterinaarhaavakliiniku juhataja ning 1923–1931 ja 1936–1937 loomaarstiteaduskonna dekaan.  Aastail 1931–1936 oli ta Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi esimees.
Ta oli Eesti Ajutise Maanõukogu teine abiesimees 27. novembrist 1918 kuni 3. veebruarini 1919. 1939 valiti Tartu linnavolinikuks.
14. juunil 1941 küüditas NKVD ta koos abikaasaga Venemaale.

Isiklikku

Tema abikaasa Ebba Saral oli Eesti Naiskodukaitse Nõukogu esinaine. 2009. aastal tõi nende lapselaps Mari Saral Siberist vanaisa säilmed ja vanaema võimalikust matmispaigast kotitäie mulda, mis kõik sängitati Raadi Vana-Jaani kalmistule 1. juulil 2009 kell 15.
Delavari keeled

Delavari keeled on munsee keel ja väljasurnud unami keel, mida tuntakse ka Lenape'i keeltena. Need kaks seotud põlisameerika keelt on lähedases suguluses idaalgonkini keeltega Algi keelkonnast.
Keeli on vallatud tänastes New Yorgi, New Jersey ja Pennsylvania osariikides.