google/wiki40b huggingface dataset:
Mittetunnustamispoliitika

Stimsoni doktriin

Kolm aastat pärast Rahvasteliidu põhikirja täiendamist Kelloggi-Briandi paktiga 1928. aastal, okupeeris Jaapan Hiina provintsi Mandžuuria ja Rahvasteliit seisis katsumuse ees, kuidas tõhusalt rakendada oma põhikirja §10. USA tollane välisminister Henry Stimson, toetudes Kelloggi-Briandi paktile, saatis Hiina ja Jaapani valitsustele märgukirja, milles rõhutas, et Ühendriigid ei tunnusta lepinguid ega territoriaalseid muudatusi, mis pole kooskõlas Kelloggi-Briandi paktiga. Stimsoni märgukirjast julgustatuna mõistis Rahvasteliit 11. märtsil 1932 Jaapani anneksiooni hukka, kehtestades agressorriigi vastu sanktsioonid. Jaapan vastas Rahvasteliidust väljaastumisega.
Sumner Wellesi avaldusega käivitatud mittetunnustuspoliitika raames keeldus USA valitsus Moskvale üle andmast Balti riikide varasid, muuhulgas ka kaubalaevu, ning jätkas Eesti, Läti ja Leedu diplomaatiliste esindajate tunnustamist. See aitas kaasa Balti riikide taasiseseisvumisele õigusliku järjepidevuse alusel.

Mittetunnustuspoliitika ja külm sõda

Külmas sõjas kasutas Lääs mittetunnustuspoliitikat relvana Moskva vastu.
Peale lääneriikide järgis ka Hiina Rahvavabariik alates aastast 1977 ja peamiselt propagandistlikel kaalutlustel niihästi Balti riikide kui ka mõne teise liiduvabariigi (näiteks Ukraina) mittetunnustutamise poliitikat. Helsingi lepete sõlmimise järel avaldas Puna-Hiina ametlik uudistetalitus mõistvat seisukohta USA mittetunnustuspoliitika asjus. Hiinas ei kasutatud enam Balti riike mainides Eesti, Läti ega Leedu osas liiduvabariigi (Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi, lühendina NSV) terminit, kuni taasiseseisvumiseni nimetati neid lihtsalt Eestiks, Lätiks ja Leeduks. See sobis igati Pekingil Moskvaga tekkinud ideoloogilise tüli (1962–1986) ja Washingtoniga (1978...) paranevate suhete raamistikku.
Fleckeby vapp

Fleckeby vapp on Saksamaa Schleswig-Holsteini liidumaa Rendsburg-Eckenförde kreisi Fleckeby valla vapp.
Vapp on vallale annetatud 14. detsembril 1987.
Tammekänd kahe lehega sümboliseerib kaht ühinenud valda – varasemat Fleckeby valda ja sellega ühinenud Götheby-Holmi valda. Tammepuu sümboliseerib valla rohkeid metsi. tamme juured põllumullas tähendavad põllumajandust. Haamer sümboliseerib käsitööd ja tööndust. Laineline joon sümboliseerib Schleid.
Apytalaukise mõis

Apytalaukise mõis (leedu Apytalaukio dvaras) on endine mõis Leedus Kėdainiai rajoonis Vilainiai valla Apytalaukise külas.

Ajalugu

Apytalaukise mõisa mainiti esimest korda XV sajandil. Toona kuulus mõisale ka osa Kėdainiai linnast. Mõis on kuulunud Šiukstatele, Karpistele, Tyszkiewiczitele ja Zabielodele. Aastal 1812 avati mõisa juures kool.

Mõisakompleks

Zabielod lasid aastal 1850 rajada mõisa kolmekorruseliste risaliitidga neoklassitsistliku kahekorruselise peahoone, mille ees asub bassein, selle ümbruses aga tiigid. Peahoone põles Teise maailmasõja ajal, aga aastal 1954 see taastati. Osa hoonesse jäänud mööblist anti üle Kėdainiai muuseumile. Kuni aastani 1976 asus seal psühhoneuroloogiadispanser. Hoone kuulub Kėdainiai vanadekodule, ent on lagunemas.
Säilinud on mitu kõrvalhoonet: kaks teenijatemaja, torn ja lindla. Mõisa ümber asub aastal 1819 rajatud 10,8 hektari suurune inglise park. Kogu kompleks on kultuurimälestisena kaitse all.
Misso lahingu mälestussammas

Misso lahingu mälestussammas on Võru maakonnas Rõuge vallas Kaubi külas asuv Vabadussõja Misso lahingus langenutele püstitatud mälestusmärk.
Mälestussammas avati 26. mail 1935. Nõukogude okupatsiooni ajal 30. septembril 1945 see purustati. Mälestussammas taasavati 27. augustil 1989.
Äravoolumoodul

Äravoolumoodul on jõe vooluhulga ja valgla pindala suhe.
Ühikuks on enamasti dm³/s*km².
Äravoolumoodulit kasutatakse erinevate valglate võrdlemiseks.
Otto Heinze

Elulugu

Otto Heinze omandas põhihariduse 4-klassilises Narva linnakoolis.

Teenistus Venemaa keiserlikus armees

6. oktoobril 1897 astus Otto Heinze vabatahtlikuna 92. Petseri jalaväepolku Narvas ja peagi suunati siit õppima Peterburi jalaväe junkrukooli, mille lõpetamisele 1. septembril 1901 järgnes teenistus nooremleitnandina 1. Soome Kütipolgus. 5. detsembril 1901 viidi ta üle 2. Soome Laskurpolgu õppekomando nooremohvitseriks. 
1905. aastal lõpetas Oranienbaumis ohvitseride laskekooli kursuse ja teenis seejärel 2. Soome laskurbrigaadi kuulipildujaroodus. Samal aastal viidi ta üle 5. Soome laskurpolku, kuhu jäi teenima kuni Venemaa keisririigi sõjaväe lagunemiseni. Selle koosseisus võitles ka Esimese maailmasõja ajal Ida-Preisimaal, Karpaatides ja Leedus, kus sai kolm korda põrutada ning korra haavata. 
Otto Heinze sõjatee algas rooduülemana, tõusis peagi pataljoniülemaks, seejärel polgu ülema abiks ja alates 17. maist 1917 polguülemaks. 1916 sai polkovniku auastme. 

Tema teeneid Esimeses maailmasõjas märgiti Püha Stanislavi III ja II järgu, Püha Anna III ja II järgu, Püha Vladimiri IV järgu ordenitega, Püha Georgi IV ohvitseri ja sõduriristidega 
 
„, et ta lahingus 28. mail 1916 Volnitsi küla juures läbis oma roodu eesotsas vaenlase seitsmerealise okastraattõkke ja lõi austerlased välja nende kaevikuist. Rünnak tõi pöörde lahingu käiku. Võeti 857 vangi, neist 26 ohvitserid ning saadi sõjasaagiks 5 kuulipildujat.“
 – 
 ning Püha Georgi kuldmõõgaga 
 
„selle eest, et ta lõi diviisi taandumist kattes 19. mail 1915 Köningsgrau ja Letuje külade vahelisel teelõigul oma nelja roodu ja kahe kuulipildujaga põgenema ühe vaenlase pataljoni ja kaks eskadroni.“
 – 
. 
1918. aastal läks erru ja asus Narva elama.

Teenistus Eesti sõjaväes

1920. aasta lõpul viidi Heinze üle Eesti sõjaväe 2. Diviisi ülemaks ning sealt juunis 1921 tagasi 1. diviisi ülemaks. Diviisiülem oli ta 1. oktoobrini 1921, misjärel viidi Kaitseministeeriumi Nõukogu liikmeks. 
17. oktoobrist 1932 kuni 20. maini 1933 oli veel kord 1. diviisi ülem, seejärel taas Kaitseministeeriumi Nõukogu liige kuni 1. maini 1936, mil ta läks seoses vanusepiiri täissaamisega erru. 
Esimese nõukogude okupatsiooni ajal Eestis õnnestus tal saksa päritolu tõttu 1941. aasta märtsis Saksamaale ümber asuda. Sellega pääses ka repressioonidest. 
29. aprillil 1964 valiti Otto Heinze Eesti Ohvitseride Kogu Rootsis auliikmeks.  
Otto Heinze suri Bad Windsheimis Saksamaal 8. juunil 1968 (91-aastaselt).
Joan Baez

Joan Chandos Baez (sündinud 9. jaanuaril 1941 Staten Islandil New Yorgis) on ameerika folkmuusik ning vägivallatuse ja keskkonnakaitse aktivist.
Ta esines kolme lauluga ("Joe Hill", "Sweet Sir Galahad" ja "We Shall Overcome") 1969. aastal Woodstocki festivalil.
Sai 2017. aastal Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks.
Semproniano vald

Semproniano vald on omavalitsusüksus (comune) Itaalias Toscana maakonna Grosseto provintsis.

Ajalugu

Rocchette di Fazio lähedal on etruski perioodi arheoloogilisi leide. Traditsiooni kohaselt seostatakse Sempronianot Vana-Rooma pere gens Semproniaga.  
Dokumentides on Sempronianot nimetatud enne aastat tuhat, mil Rocchette ja Semproniano kuulusid Aldobrandeschi pere feodaalvalduste hulka.

Arhitektuur

Keskaegne Palazzo Civico Semproniano kesklinnas
Keskaegne Palazzo del Vicario Mediceo Semproniano linnas
Palazzo dell'Ospedaletto, Rocchette di Fazio's XIV sajandist, oli kunagi templirüütlite kasutuses
Palazzo Pretorio Rocchette di Fazios
Villa di Corte Vecchia, omavalitsusüksuse lääneosas, renessansi stiilis
Kirikuid:
Pieve dei Santi Vincenzo e Anastasio, XIII sajandist
Santa Croce kirik
Madonna delle Grazie kirik, XVI sajandist, Saturnia tee alguses
Pieve di Santa Cristina Rocchette di Fazios

Looduslikud vaatamisväärsused

Bosco dei Rocconi (Rocconi metsa) looduskaitseala
Olivone Fibbianellos, üle tuhande aasta vana õlipuu
Hüperitsiin

Hüperitsiin on bioaktiivne molekul, mis kuulub naftodiantroonide klassi.
Looduslikult sisaldavad hüperitsiini paljud taimeperekonda naistepuna (Hypericum) liigitatud taimede vastavad osad, ka näit naistepunavarte rakkudes olevad seenorganismid:  endofüütsed seened.
Sünteetilised hüperitsiini derivaadid on sünteesitud keemiliselt.

Keemiline valem

Aine keemiline valem on C₃₀H₁₆O₈.

Antiviraalne toime

In vitro tõendatud toime mitmetele viirustele:  murine Friend leukemia virus, Rauscher leukemia virus, equine infectious anemia virus, murine immunodeficiency virus, murine cytomegalovirus, influentsaviirus, vesiculostomatitis virus, Sendai virus, herpesviirused, duck hepatitis B virus jt.

Kasvajavastane toime

Arvatakse, et hüperitsiin mõjub kasvajavastaselt neis elundeis, kus vohavad pahaloomulised kasvajad.
Lawalde vald

Vallaosad

Streitfeld, Lauba, Lawalde ja Kleindehsa.
14. Relvagrenaderide SS-Diviis (Galiitsia 1.)

14. Relvagrenaderide SS-Diviis (galiitsia 1.) (saksa 14. Waffen-Grenadier-Division der SS (galizische Nr. 1)) oli peamiselt lääne-ukrainlastest koostatud Relva-SS koosseisu kuuluv jalaväediviis.
Diviis moodustati Teise maailmasõja ajal kevadel 1943 sakslaste poolt „mitte-aaria" vabatahtlikest ning see osales juba alates sügisest partisanidevastastes operatsioonides üle Euroopa.   
1944. aasta juuli keskel peeti Nõukogude vägedega maha raske Brodõ lahing, kus diviis peaaegu purustati. Seejärel formeeriti see ümber ning saadeti Slovakkiasse ja Sloveeniasse partisanidega arveid klaarima. 
17. märtsil 1945 lõid Ukraina emigrandid rahvuskomitee ning diviis nimetati ümber Ukraina Rahvusarmee 1. diviisiks, mis andis end 8. kuni 11. maini 1945 brittidele ja ameeriklastele vangi.
Rariteet

Rariteet on haruldane ese, mida leidub väga väheste eksemplaridena. Samuti ese, mis teistest omataolistest millegi poolest erineb (kas taotluslikult või näiteks tootmisvea tõttu).
Kara-Dag

Kara-Dag (ukraina Кара-Даг, vene Кара-Даг, krimmitatari Qara dağ) on vulkaanilise päritoluga mäemassiiv Krimmis Musta mererannikul. Suurim kõrgus on 577 meetrit, massiivi pikkus on kaheksa kilomeetrit, pindala 22 kruutkilomeetrit. Mäe krimmitatarikeelne nimi tähendab tõlkes musta mäge.
Massiivi jalamil asub Koktebeli linn. 
Aastal 1881 oletas Krimmi uurija A. Prozorovski-Golitsõn esimesena, et massiiv on vulkaanilise päritoluga. Aastal 1885 koostas Aleksandr Lagorio massiivi geoloogilise kaardi. XX sajandi algul lõi neuropatoloog Terenti Vjazemski mäe jalamile bioloogiajaama, mille baasil rajati sinna aastal 1979 looduskaitseala pindalaga 2874,2 hektarit.
Massiiv koosneb kolmest kõrgemast osast. Krimmitatarlased eristavad Qoba Töpe, Süyrü Qaya, Gâvur Baği ja Gâvur Çeşme ahelikke, slaavi traditsioonis eristatakse loodepoolset Väikest Kara-Dagi, mereäärset Rannikuahelikku ja kõrgeimat Püha mäge. Rannikuäärset osa liigendavat erosiooni teel kujunenud kaljud, millest paljudel on oma nimed.  
Kara-Dagi loonud vulkaan tegutses Juura keskel. Massiiv koosneb andesiidist, basaldist. Mineraalidest leidub seal kvartsi, kaltsedoni, opaale, ahhaati, jaspist, karneoole, ametüste, tsitriini ja oonüksit. Sagedased on ka tseoliidid.
Aastal 1927 rajati mäe nõlvadele karjäär, kus kaevandati vääriskive. Hiljem kaevandati seal ehituskive, ent kohalike elanike nõudmisel need karjäärid suleti. 2012 anti luba massiivi Koktebeli poole jäävas ja looduskaitseala koosseisu mitte kuuluvas osas andesiidikarjääri rajamiseks.
Paala kihistu

Paala kihistu on Kesk-Kambriumi ladestiku kihistu.
Eestis esineb seda Ida-Eestis.
Kihistu maksimaalne paksus Eestis on 39 m.
Kihistu Eestis ei paljandu.
Õhukesed polümeerkiled

Õhukesed polümeerkiled on polümeerist valmistatud kiled, mille paksus ulatub 300–100 nanomeetrist kuni mõne mikromeetrini.
Polümeeri molekul ehk makromolekul on IUPACi definitsiooni järgi suure suhtelise molekulmassiga molekul, mille põhiosa koosneb paljudest korduvatest lülidest, mis tulenevad tegelikult või kontseptuaalselt väikese suhtelise molekulmassiga ühenditest. Enamikul juhtudel tähendab see, et makromolekul koosneb paljudest üksteisega kovalentselt seotud monomeerlülidest ehk meeridest, mis pärinevad väikestest molekulidest ehk monomeeridest.

Rakendused

Polümeerkiledega (0,2–0,3 mm paksused) ja õhukeste polümeerkiledega puutume kokku igapäevaselt. Polümeerkilesid kasutatakse näiteks toidu pakkimisel. Peaaegu iga müüdav objekt on pakendatud polümeerkilesse. Õhukesi polümeerkilesid kantakse kaitsva kihina mööblile, metallile või klaasile (autoklaasid). Lisaks kasutatakse neid sensorites membraanidena, orgaanilistes väljatransistorites ja valgusdioodides.

Kilede iseloomustamine

Huvi toota järjest õhemaid polümeerkilesid on tõusnud seetõttu, et on leitud sobivad meetodid kilede omaduste uurimiseks. Need meetodid on kasutusel olnud juba kümnendeid, kuid alles nüüd on neid hakatud kasutama kilede omaduste uurimiseks. Nendeks meetoditeks on SPM (skaneeriv sondmikroskoop), neutron- ja röntgenpeegeldus, libiseva kiirega röntgenhajumine, massispektromeetria, elektron tomograafia ja traditsioonilised meetodid nagu: ellipsomeetria, XPS (röntgenfotoelektronspektroskoopia), infrapunaspektroskoopia ja Raman spektroskoopia.

Polümeerkilede valmistamine

Polümeerkile valmistamise metoodikaid on mitmeid – peamised ja lihtsamad on polümeerlahuse pipeteerimine alusele (alus võib olla näiteks klaasist, polümeerist, kvartsist), vurr-katmine (spin-coating), sukelduspindamise meetod (dip-coating).

Sissejuhatus ja protsessi 4 etappi

Vurr-katmine on aastakümneid olnud põhiline ühtlaste ja õhukeste polümeerkilede valmistamise meetod tahketele alustele (näiteks klaas, kvarts), eelkõige kasutatakse seda meetodit mikrokiipide tootmisel (dielektrikukihid integraallülitustes, lameekraanide katted, mittepeegelduvad katted, DVD, CD ROM).
Idee on väga lihtne: kõigepealt tuleb polümeer lahustada, solventidena kasutatakse tetrahüdrofuraani, kloroformi, etanooli jne. Polümeerlahus pipeteeritakse tahkele alusele ning pannakse pöörlema kiirusel, millega saavutatakse paar tuhat pööret minutis. Jõu mõjul katab polümeerlahus ühtlaselt aluse ning tahkub, kuna pöörlemise ajal solvent aurustub. Peale pöörlemise lõppu, tuleb kilel lasta veidi kuivada.
KLOAAK

KLOAAK (Kirjanduslik Loominguline Opositsioon ehk Avaldamispuuetega Autorite Klubi) oli Eesti kirjandusportaal, mis tegutses 2000-2007.
Portaali rajas 2000. aasta detsembris lastekirjanik Heiki Vilep, et anda alustavatele kirjanikele võimalus teoseid avaldada ning nende üle mõtteid vahetada. 2004. aastaks oli portaalil tuhatkond kasutajat, kes olid avaldanud ligi kaheksa tuhat teost.
2007. aastaks oli portaal tegevuse lõpetanud. Praeguseks on selle leheküljed leitavad peamiselt Internet Archive'ist, suur osa autoritest on liikunud portaali Poogen.
Otto Heinrich (Pfalz-Sulzbach)

Elu

Otto Heinrich sündis Ambergis ühena pfaltskrahv Wolfgangi viiest pojast. Pärast isa surma aastal 1569 jaotati tema maad Otto Heinrichi ja tema nelja venna vahel — Otto Heinrich sai territooriumi Sulzbach-Rosenbergi ümbruses. Otto Heinrich suri Sulzbachis ja maeti Lauingenis. Ilma elusolevate poegadeta päris Sulzbachi tema vend, Neuburgi pfaltskrahv Philipp Ludwig.
Mustad sõstrad

Mustad sõstrad ehk mustasõstravili (ladina ribis nigri fructus) on nii pärismaise kui ka aretatud musta sõstra rohkeseemnelised viljad (marjad). Musta sõstra marjad leiavad kasutust toiduaine, droog, joogi ja ravimtaimena.
Marju korjatakse kas käsitsi või masinatega (kasvandustes). Viljade läbimõõt on erinevatel musta sõstra sortidel varieeruv.
Vitamiinide avastamisega 20. sajandi alguses hakati ka musti sõstraid rohkesti inimeste söögiks tarbima.

Mustad sõstrad pudelis

Valminud mustad sõstrad pannakse puhtasse pudelisse või purki, poolest saadik täis, ning neile valatakse keedetud ja jahutatud külm vesi peale. Anum suletakse ja viiakse keldrisse. Vedelikku kasutatakse talvel marjakastmeteks, supiks ja kisselliks. Uut vett lisatakse peale kuni kolm korda, seejärel hõõrutakse marjad läbi sõela ja tarvitatakse.

Droogina

Droogina kasutatakse vilju ja lehti (ribis nigri folium) ja seemneid.
Marjade toime on üldtugevdav, kootav, uriini- ja higieritust soodustav. Tänapäeval soovitatakse musti sõstraid fenüülketonuuria, aga ka kehvveresuse korral.
Rahvameditsiinis kasutatakse marju neerukivide, reuma, liigesepõletike ja palaviku korral.
Musta sõstra seemnetes on haruldast oomega-6-rasvhapete rühma kuuluvat gammalinoleenhapet. Põõsa lehti hinnatakse nende meeldiva lõhna tõttu, kuid lisaks sisaldavad ka need rohkelt C-vitamiini, karotinoide ja baktereid hävitava toimega füntotsiide. Viimased on lenduva, taimse päritoluga fenoolsed ühendid, millel on mikroobe hävitav ja nende elutegevust pärssiv toime.

Vastunäidustused

Antibiootikumidega koos tarbides suurendavad musta sõstra marjad (eriti lehed) antibiootikumide toimet.
Helmi-Elfriede Arrak

Helmi-Elfriede Arrak (sündinud 1988) on Eesti kunstnik.
2007–2010 õppis ta Tartu Ülikooli maaliosakonnas ja 2010. aastast Tartu Kõrgema Kunstikooli mööbliosakonnas. Põhiliselt kujutab Arrak inimesi, kuulsusi, loomi ja muid tegelasi, kelle kaudu jutustab lugusid, tema looming on visandlik ja illustratiivne. Arraku töid kasutavad mitmed trükiväljaanded.
Helmi Arrak on pälvinud Kau Akadeemia noore kunstniku stipendiumi (2012).
Umblu Records

Umblu Records on 2001 asutatud Eesti plaadifirma.
Ta on plaadistanud näiteks artisti Sofia Rubina ja ansambli Röövel Ööbik laule.
Ettevõtte juhatajad on Rain Lõhmus ja Raul Saaremets.
Schluderns

Geograafia

2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 1831 inimest ja valla pindala on 20,8 km².
Schludernsi kohal on kuulus Churburg aastast 1250.
Schludernsi vallas on frazione (alljaotus) Spondinig (Spondigna).
Schluderns külgneb järgmiste valdadega: Glurns, Laas, Mals ja Prad am Stilfser Joch.

Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 98,80% rahvastikust esimese keelena saksa keelt ja 1,20% itaalia keelt.
Vaimastvere raamatukogu

Vaimastvere raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Vaimastvere külas. Raamatukogu juhataja on Maris Paas.
Vanaküla külanõukogu (Haapsalu rajoon)

Vanaküla külanõukogu oli külanõukogu Riguldi vallas ja hiljem Haapsalu rajoonis. Lisaks Vanaküla külanõukogule moodustati 1945. aastal Riguldi valla territooriumile ka Tuksi külanõukogu. Endises Noarootsi kihelkonnas asunud Noarootsi valla territooriumile moodustati aga Pürksi ja Sutlepa külanõukogud.

Ajalugu

1954. aastal sai Vanaküla piirkonnast Tuksi külanõukogu osa: senised Vanaküla ja Tuksi külanõukogud liideti ühiseks Tuksi külanõukoguks.
1971. aastal liideti Tuksi külanõukogu territoorium koos Pürksi külanõukogust lahutatud Sutlepa piirkonnaga Linnamäe külanõukogu koosseisu.
Viis aastat hiljem, aastal 1976, liideti seni Linnamäe külanõukogu koosseisus olnud ülejäänud endiste Riguldi ja Noarootsi valdade territoorium (sh Vanaküla piirkond) Pürksi külanõukoguga.
George Gottfried Marpurg

George (ka Georg) Gottfried Marpurg (6. märts 1755 Langensalza, Tüüringi, Saksamaa – 10. november 1835 Rõuge) oli Eesti koolikirjanik ja vaimulik.
Marpurg sündis Langensalzas, Tüüringis (praeguse haldusjaotuse ja nimede korral Bad Langensalzas, Unstrut-Hainich-Kreisis, Tüüringi liidumaal). Ta õppis Langensalza linnakoolis, peale linnakooli lõpetamist õppis ta aastatel 1773–1777 (immatrikuleeriti 1. oktoobril 1773) Leipzigi ülikoolis. Aastast 1777 töötas ta Riias von Grote juures koduõpetajana. Aastatel 1780–1782 töötas ta Tartus kooliõpetajana. Ordineeriti 30. jaanuaril 1782 Riias õpetajaks.
Aastatel 1782–1811 oli ta Vastseliina Katariina koguduse õpetaja, samuti teenis ta hooldajana aastatel 1782–1783 ja 1791 luterlikku kogudust Pihkvas ning hooldas aastatel 1795–1798 Võru Katariina kogudust. Aastatel 1811–1835 oli ta (introdutseeriti 17. septembril/29. septembril) Rõuge Maarja koguduse õpetaja.

Looming

Avaldanud saksa- ja lõunaeestikeelseid vaimulikke ning kooliraamatuid.
Rõhumärk

Rõhumärk on diakriitiline märk või muu märk, mida kasutatakse kirjalikus tavatekstis või transkriptsioonis rõhu märkimiseks.

Vene keel

Vene keeles kasutatakse rõhumärgina tavaliselt akuuti. Tavatekstis kasutatakse seda mõnede sõnade puhul eristamiseks. Keeleõppijatele või lastele mõeldud tekstides, õpikutes või sõnaraamatutes võidakse see panna kogu teksti, lugemispalade, näidete, harjutuste või märksõnade iga rõhulise silbi täishäälikutähele.
Arnold Eres

Arnold Eres (7. august 1917 Pala vald, Tartumaa – 24. jaanuar 1986 Borås, Rootsi) oli väliseesti kunstnik. 
1944. aastal põgenes Saksamaale, kust jõudis 1946. aastal Rootsi. Töötas tekstiilitööstuses ja Wäferi Bolagetis mustrijoonistajana. Õppis kunsti kirikursuste kaudu ja täiendas end kunstikursustel Stockholmis 1950–1952. Esines näitustel Lõuna- ja Lääne-Rootsis, pälvides arvustajate ja publiku tunnustuse. 1963. aastast tegutses vabakutselise kunstnikuna.
Esines isikunäitustega Boråsis (1949, 1952, 1955, 1958, 1967. 1980), Alingsåsis (1956), Ulricehamnis (1957), Göteborgis (1957. 1966, 1979) ja Stockholmis (1970). Osavõtt ühisnäitustest: Stockholm (1963, 1968), Toronto (1964, 1972), Göteborg (1974, 1978).
Esindatud järgmistes kogudes: Boråsi kunstimuuseum, Albert Engströmi muuseum Eksjös ja mujal Rootsi kogudes.
Organisatsioonipsühholoogia

Ajalugu

20. sajandi alguses tekkis USA-s tööstuspsühholoogia, mis tegeles muu hulgas personali värbamise ja valiku probleemidega. 1920. ja 1930. aastatel hakati rohkem huvi tundma organisatsiooniprobleemide psühholoogiliste seletuste vastu. Näiteks Hawthorne'i uuringud näitasid rühmanormide ja sotsiaalsete suhete mõju töömotivatsioonile ja toodangule.
Eraldi distsipliinina kujunes organisatsioonipsühholoogia välja 1960ndatel Edgar Scheini ja Chris Argyrise eestvedamisel.
Paul Ruubel

Paul Ruubel (8. jaanuar 1913 Palupera – 19. veebruar 1970 Pärnu) oli eesti näitleja.
Paul Ruubel lõpetas 1932. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi Tartus ja jätkas õpinguid Tartu Näitekunsti Stuudios aastatel 1934–1936 .

Isiklikku

Paul Ruubel on olnud abielus Salme Udekülliga (1920–2007) ja Selma Sõõroga (1920–2006). Viimasest abielust on sündinud tütar Tene Ruubel (1961) ja poeg Runo Ruubel (1960).
Indlus

Indlus (ka indlemine, inna- ja jooksuaeg) on imetajast emaslooma füsioloogiline seisund ja tegevused, mis on seotud vastassoost seksuaalpartneri otsinguga.
Uus Kosjaleht

"Uus Kosjaleht: mitmekesise sisuga jutu-, pilke- ja naljaleht", oli huumoriajakiri, mis ilmus 1930-1935 aastatel ebaregulaarselt Tallinnas. Ajakiri on jätkuks 1917-1919 ilmunud Kosjalehele.
Üksiknumbri hinnaks 10 senti ja aasta tellimishinnaks oli 1.20 krooni.
Ajalehe toimetus asus Tallinnas Magasini tänav 4. Väljaandjaks Julius Ernst Meigas ja vastutavaks toimetajaks Harald C. Pitsahl.
Ajalehte trükiti trükikodades J. E. Meigas & Ko (Tallinnas, Pärnu mnt 5) ja Kiirtrükk.
Buulo Mareer

Buulo Mareer on linn Somaalias Alam-Shabeelle ringkonnas.
Linna geograafilised koordinaadid on 1° 38′ 0″ N, 44° 32′ 0″ E.
Buulo Mareeris asub muu hulgas Al-Qā‘idah' Somaalia üksuse Ash-Shabābi tugipunkt.
August Eberhard

August Eberhard (6. mai 1856 Kullamaa – 26. jaanuar 1927 Mustjala) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1871–1874 Tallinna kubermangugümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta 1874–1878. Oli prooviaastal Kullamaa ja Iisaku koguduses. Ordineeriti 7. septembril 1880 Tallinnas õpetajaks.
Oli 1880–1882 Põhja-Eesti vikaar, aastatel 1882–1886 oli ta Iisaku koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1886–1927 teenis ta Mustjala Anna kogudust.

Isiklikku

Isa Paul Eberhard oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja, vend Theodor Eberhard oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, vend Paul Eberhard oli Väike-Maarja koguduse õpetaja, poeg Johannes Eberhard oli Kadrina Katariina koguduse õpetaja, poeg Samuel Eberhard oli Kunda koguduse õpetaja.
Lasila mõis

Lasila mõis (saksa keeles Lassila) oli rüütlimõis Kadrina kihelkonnas Virumaal. Praegu asub endine mõisasüda Lasila külas Rakvere vallas Lääne-Viru maakonnas. Praegu tegutseb mõisa härrastemajas Lasila põhikool.
Lasila mõis eraldati 17. sajandil Vohnja mõisast. 19. sajandi algul oli mõis von Baeride omanduses, hiljem kuulus mõis von Ungern-Sternbergidele ja von Rentelnidele. Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta maareformi oli Ernst von Renteln.
Praegune mõisa härrastemaja ehitati 1880. ja 1890. aastatel. Arhitektuuriliselt on mõisa härrastemaja uusrenessanss- ja uusgooti stiilis.