Edmund Husserl

Edmund Husserl (8. aprill 1859 Prossnitz (praegu Prostějov) – 26. aprill 1938 Freiburg) oli fenomenoloogilise filosoofia rajaja.

Elulugu

Ta sündis Austria-Ungaris Määrimaal Prossnitzis. Tema vanemad olid mitteortodokssed juudid. Isa tegeles riideäriga. Peres oli kolm last, kellest üks hukkus Esimeses maailmasõjas.
10-aastaselt alustas Edmund õpinguid Viini Reaalgümnaasiumis. Aasta hiljem hakkas ta käima Olmützi (Olomouci) riigigümnaasiumis. Ta oli keskpärane õpilane, kes eelistas matemaatikat ja loodusteadusi.
Lõpetanud 1876. aastal gümnaasiumi, jätkas Edmund õpinguid Leipzigi ülikoolis, kus õppis astronoomiat, käies ka matemaatika, füüsika ja filosoofia loengutel. Ta kuulas ka Wilhelm Wundti filosoofiakursust. Tema mentor oli Tomáš Masaryk. Aastatel 1878–1881 jätkas Husserl matemaatika-, füüsika- ja filosoofiaõpinguid Berliini ülikoolis, kus tema õppejõudude seas olid Leopold Kronecker ja Karl Weierstrass. Jaanuaris 1883 kaitses ta Viini ülikoolis Leo Koenigsbergeri juhendamisel kirjutatud doktoritöö matemaatikast " Beiträge zur Theorie der Variationsrechnung". Pärast seda läks ta tagasi Berliini Weierstrassi assistendiks. Et Weierstrass jäi tõsiselt haigeks, soovitas Masaryk Husserlil minna tagasi Viini ja õppida Franz Brentano juures filosoofiast. Husserl läbis Viinis lühikese sõjaväeteenistuse ning õppiski 1884–1886 Brentano juures. Viimase loengud psühholoogiast ja loogikast ning visioon rangelt teaduslikust filosoofiast avaldasid Husserlile sügavat muljet. Brentano soovitas Husserlit oma õpilasele Carl Stumpfile, kelle juhendamisel tal valmis habilitatsioonitöö "Arvu mõistest" ("Über den Begriff der Zahl", 1887), millest sai tema monograafia "Aritmeetika filosoofia (Husserl)" (1891) osa.
Aastal 1887 sai Husserlist Halle ülikooli eradotsent.
Husserlid jäid Hallesse 1901. aastani. Sel perioodil kirjutas ta oma "Aritmeetika filosoofia" ("Philosophie der Arithmetik"). Selles raamatus püüdis ta anda aritmeetikale psühholoogilise aluse. Gottlob Frege kritiseeris oma arvustuses selle psühhologismi. Selle kriitika mõjul töötas Husserl välja oma fenomenoloogilise meetodi. Aastatel 1900–1901 ilmus kahes köites tema esimene fenomenoloogiline teos "Loogilised uurimused" ("Logische Untersuchungen"). Esimeses köites on rünnak psühhologismi vastu. Teises köites on kuus kirjeldav-psühholoogilist ja epistemoloogilist uurimust väljendusest ja tähendusest, universaalidest, osade ja tervikute formaalsest ontoloogiast (mereoloogiast), tähenduse süntaktilisest ja mereoloogilisest strukltuurist, intentsionaalsuse loomusest ja struktuurist ning tõe, kaemuse ja tunnetuse vahelisest seosest. Ta pooldas Hermann Lotzest ja Bernard Bolzanost inspireeritud platonismi.
1901. aastal kutsuti Husserl tema tööd imetlenud Wilhelm Dilthey algatusel Göttingeni ülikooli, kuhu ta jäi järgnevaks 16 aastaks, algul erakorralise professorina, hiljem isikliku korralise professuuriga. Göttingeni perioodil formuleeris Husserl uue fenomenoloogilise teaduse piirjooned, mis esitati raamatus "Ideen zu einer reinen Phänomenologie und phänomenologischen Philosophie". Tema uus meetod, mida ta nimetas transtsendentaalseks fenomenoloogiaks, võimaldas keskendub struktuuridele, mis võimaldab "loomulikus hoiakus" enesestmõistetavatena võetavatel objektidel teadvuses konstitueeruda. Teda mõjutasid muu hulgas René Descartes, David Hume ja Immanuel Kant. Saadud vaade intentsionaalse teadvuse vallale võimaldab fenomenoloogil oma põhivaateid maailmale ja iseendale eelarvamustevabalt õigustada ning uurida nendevahelisi ratsionaalseid seoseid. Aastakäigust 1910/11 ilmus tema toimetamisel ajakiri Logos, mille esimeses numbris ilmus ka tema programmiline artikkel "Filosoofia kui range teadus" ("Philosophie als strenge Wissenschaft"), milles ta kritiseeris naturalismi. Alates 1913. aastast toimetas ta aastaraamatut "Jahrbuch für Philosophie und phänomenologische Forschung", mille avaköiteks oli tema "Ideede" esimene köide. Göttingeni perioodi jäävad Husserli tähtsamad avastused, sealhulgas transtsendentaalfenomenoloogiline meetod, ajateadvuse fenomenoloogiline struktuur, intersubjektiivsuse fundamentaalne roll meie mõistestikus ja empiirilise mõtlemise horisondistruktuur.
1916. aastal võttis Edmund Husserl vastu professorikoha Heinrich Rickerti järglasena Freiburgi ülikoolis Breisgaus. Seal töötas ta muu hulgas passiivse sünteesi kallal. Ta pidas 1922 Londonis University College'is neli loengut "Fenomenoloogilisest meetodist ja fenomenoloogilisest filosoofiast". Aastal 1923 sai ta kutse Berliini ülikooli, kuid lükkas selle tagasi.
Aastal 1928 ta emeriteerus ning tema järglaseks sai tema ja Rickerti varasem assistent Martin Heidegger. Husserl jätkas tööd fenomenoloogiliste projektide kallal kuni surmani 1938. aastal. Aastal 1929 sai ta kutse Pariisi, kus ta pidas "Pariisi ettekanded" ("Méditations cartésiennes"; ilmusid 1931). Samal aastal pidas ta ettekanded filosoofiast ja antropoloogiast, kus ta kritiseeris Heideggeri ja Max Schelerit.
Kui Heidegger sai 1933. aastal Freiburgi ülikooli rektoriks, keelas ta oma endisel õpetajal sisenemise ülikooli õppehoonetesse ja raamatukokku. Husserl oli sellest väga kibestunud. Ta sai kutse Los Angelesse, kuid keeldus sellest. Aastal 1935 pidas ta Prahas loengusarja, millest kujunes "Euroopa teaduste kriis ja transtsendentaalne fenomenoloogia" (1936; tervikkäsikiri ilmus alles 1955. aastal), mida on peetud Husserli filosoofilise loomingu kokkuvõtteks.

Käsikirjaline pärand

Husserli käsikirjalise pärandi (üle 40 000 lehekülje) päästis frantsiskaani munk Herman Leo Van Breda, kes viis selle Leuvenisse, kus 1939 rajati esimene Husserli arhiiv. Praegu on Husserli arhiivid ka Freiburgis, Kölnis, Pariisis, New Yorgis ja Pittsburghis. Alates 1950. aastast antakse välja Husserli kogutud teoseid ("Husserliana").

Isiklikku

26. aprillil 1886 pöördus Husserl protestantlikku kristlusse ning tema täisnimeks sai Edmund Gustav Albrecht Husserl.
Husserl abiellus 6. augustil 1887 juudi kogukonnast pärineva usku vahetanud Malvine Charlotte Steinschneideriga. Nad laulatati kristliku kombe kohaselt. Neil sündis kolm last. Poeg Gerhard Husserl abiellus eesti või baltisaksa päritolu Dodo Tammanniga.
1896. aastal sai Husserlist Preisimaa alam.