google/wiki40b huggingface dataset:
Alexander Berkman

Alexander Berkman (21. november 1870 Vilno – 28. juuni 1936 Nice) oli Vene juudi päritolu kirjanik ja aktivist, üks anarhistliku liikumise juhte.

Elulugu

Ovsei Ossipovitš Berkman, hilisem Alexander Berkman, sündis Vilniuses rikka juudi kaupmehe pojana. Ta kasvas üles Peterburis, kus sai tuntuks Aleksandrina (ka Sašana), kuna see nimi oli Venemaal paremini arusaadav. Ta mõlemad vanemad surid, kui ta oli noor. 17-aastaselt emigreerus ta USA-sse.
Kohe pärast Ameerikasse saabumist sai temast poliitiline aktivist ja ta hakkas huvi tundma ameerika anarhismi vastu, kuna ta osales kampaanias, mis nõudis 1886. aasta Heinaturu mässust osavõtnud inimeste vabastamist. New Yorgis kohtus ta Emma Goldmaniga, kes oli samuti vene immigrant. Nad jäid elu lõpuni lähedasteks sõpradeks. Nende mõlema maailmavaadet mõjutas saksa anarhist Johann Most.
Aastal 1892, 22-aastaselt, üritas Berkman Mossi mõjutusel Pennsylvanias mõrvata Henry Clay Fricki, rikast terasetöösturit. Ametiühing kutsus töölisi streikima, kuid Frick palkas kolmsada relvastatud streigimurdjat Pinkertoni Detektiivibüroost. Streikijad ootasid neid ja puhkes terve päeva kestnud võitlus. Kümme inimest sai surma ja kuuskümmend haavata. Berkman tulistas Fricki tema enda büroos kaks korda kaela, kuid kolmanda lasi mööda. Pärast seda lõi ta Fricki kaks korda mürgitatud noaga, kuid Frick jäi siiski ellu. Berkman sai 22 aastat vanglakaristust, millest ta istus ära 14 aastat ja vabanes mais 1906.
1908–1915 kirjutas ta ajalehele Mother Earth ja 1916–1917 andis välja enda ajalehte The Blast. Pärast seda liitus uuesti Goldmani ja Mother Earthiga. Samal ajal pidas ta ka loenguid, aitas töötutel organiseeruda ja tööd leida ning korraldas inimõigustealaseid kampaaniaid. Berkman kirjutas oma vangla-aastatest raamatus "Anarhisti vanglamemuaarid" ("Prison Memoirs of an Anarchist"), mis aitas tal vabaneda vangla elamustest.
1914. aastal tegelesid Berkman ja Goldman Esimese maailmasõja vastaste kampaaniatega ning kui ka USA sõjaga liitus, siis sõjaväekohustusevastase kampaaniaga. 1919 deporteeriti nad mõlemad koos teiste vene päritolu radikaalidega Nõukogude Venemaale. Alguses toetasid nad bolševikke, kuid peagi mõitsid, et kommunismist on tegelikkus Venemaal aina kaugenemas. 1921. aasta märtsis, kui jõhkralt suruti maha Kroonlinna mäss, otsustasid nad minna ära Saksamaale.
Järgnevatel aastatel kritiseerisid nad Nõukogude Liidu Kommunistliku partei tegevust ja mõistsid selle hukka revolutsiooni reetmisena. Nad veensid rahvusvahelisi anarhistlikke ja anarhosündikalistide liikumisi, et nood ei osaleks NSV Liidu organiseeritud Kolmandas Internatsionaalis.
Berkman avaldas 1925. aastal raamatu "The Bolshevik Myth", mis on hinnatud nii kirjanduslikult kui ka dokumentaalse sisu poolest.
Oma elu viimased aastad veetis ta Prantsusmaal, kus ta kirjutas, tõlkis ja toimetas. 1929 avaldas ta raamatu "Now and After: The ABC of Communist Anarchism".
1936. aastal tegi Berkman enesetapu.
Klüstron

Klüstron (kreeka k sõnadest klystēr 'loputaja' + elektron) on elektrovaakumseadis mikrolainete tekitamiseks ja võimendamiseks. Klüstronis tekib ja võimendub võnkumine rühmitatud elektronide kineetilise energia arvel. Sellise põhimõttelise lahenduse avaldas saksa füüsik Oskar Heil 1935. aastal ja see realiseeriti Stanfordi ülikoolis Californias 1937. aastal.
Kuumutatud katoodilt väljuvate elektronide voog suundub esimesse õõsresonaatorisse, kus seda moduleeritakse kõrgsagedusliku sisendsignaaliga, s.t kiirendatakse ja aeglustatakse perioodiliselt elektronide liikumiskiirust. Seejuures jõuavad kiiremad elektronid aeglasematele järele ja moodustuvad elektronipaketid, ehk teiste sõnadega, kiirusmodulatsioon muutub tihedusmodulatsiooniks. Niisugune modulatsioonimuutus toimub väljavabas triivruumis korduvalt ja tulemusena kujuneb kasvava amplituudiga ruumlaengulaine. Väljundresonaator, mille resonantsisagedus on sama mis sisendresonaatoril, paikneb selle laine maksimumis. Selles õõsresonaatoris muundub ja võimendub elektronide liikumisenergia resonaatori mõõtmetega määratud elektromagnetvõnkumiseks, mis suunatakse seadisest välja mikrolainete kujul.
Tegelikult kasutatud klüstronites on vaadeldud kahe õõsresonaatori vahel veel mitu resonaatorit, et saada väljundis tarviliku võimsusega kõrgsagedusenergiat. Klüstronite võimsus on enamasti kuni 500 kW ja nad on olnud kasutusel peamiselt raadiosaatjates, samuti raadiolokatsioonis ja meditsiinitehnikas.
Mitme resonaatoriga klüstroni kõrval on tuntud ka refleksklüstron, millel on ainult üks resonaator. Selles suunab peegeldi elektronide paketid tagasi sisendresonaatorisse. Resonaatorit vastassuunas läbides annavad elektronid osa oma kineetilisest energiast kõrgsageduslikule elektriväljale. Niisuguste klüstronitega tekitatakse mitme gigahertsini ulatuva sagedusega elektrivõnkumisi.
Slovakikeelne Vikipeedia

Slovakikeelne Vikipeedia (slovaki keeles Slovenská Wikipédia) on on Vikipeedia slovakikeelne versioon.
Slovakikeelne Vikipeedia sai alguse 23. septembril 2003, kuid aktiivne tegevus algas 2004. aasta suvel.
Seal on 230814 artiklit, millega see on artiklite arvult 37. keeleversioon.
37% slovakikeelse Vikipeedia artiklitest on bottide loodud. 
5. veebruaril 2015 ületas slovakikeelse Vikipeedia artiklite arv 200 000 piiri.
Kraniaalnärvid

Kraniaalnärvid ehk peaajunärvid ehk paarilised koljunärvid (ladina keeles nervi craniales) on keelikloomadel peaajust väljuvad närvid (erinevalt spinaalnärvidest, mis väljuvad seljaajust).

Klassifikatsioon

Peaajunärvide kirjeldamisel pole peetud otstarbekaks loomaliigiliste iseärasuste käsitlemist. 
Kraniaalnärvid jagatakse meeleelundite, somiidilihaste ja branhiaalkaarte närvideks.

Spetsiifiliste meeleelundite närvid

Meeleelundite närvid on haistmisnärv (I), nägemisnärv (II), ja esiku-teonärv (VIII), mis innerveerivad peapiirkonnas asuvaid meeleelundeid (vastavalt haistmiselund (I), nägemiselund (II) ning sisekõrvas asuvad kuulmis- ja tasakaaluelund (VIII)). Need on kõik peamiselt sensoorsed närvid.

Somiidilihaste närvid

Somiidilihaste närvid on silmaliigutajanärv (III), plokinärv (IV), eemaldajanärv (VI) ja keelealune närv (XII), mis innerveerivad silma liigutavaid lihaseid (III, IV, VI) ja keelelihaseid.

Branhiaalkaarte närvid

Branhiaalkaarte ehk vistseraalkaarte ehk lõpusekaarte närvid on kolmiknärv (V), näonärv (VII), keele-neelunärv (IX), uitnärv (X) ja lisanärv (XI). 
Evolutsioonilises arengus oli etapp, kui inimese eellaste organismi mõned osad jagunesid lõpusekaarteks, kusjuures igal kaarel on oma skelett, sooned, närv, nahk ja limaskestad. Veeselgroogsetel on see siiani nii, kusjuures esimesest branhiaalkaarest kujuneb neil toiduhaaramiselund ning ülejäänutest lõpused. Maismaaselgroogsetel pole lõpusekaartel enam esialgset otstarvet; lõpused arenevad embrüonaalperioodil küll välja, kuid nende materjalist arenevad teised elundid. Igale lõpusekaarele vastava piirkonna innerveerimiseks ongi vastav närv.

Kraniaalnärvid teistes selgroogsetes

Inimese kraniaalnärvid on sarnased enamiku selgroogsete omadele. Mõnedel algelistel kõhrkaladel esineb ka 0-kraniaalnärv, mis väljub ajust esimesest kraniaalnärvist eespool.

Ajaloolist

Vana-Rooma arst ja anatoom Galenos (129– umbes 200) identifitseeris enamiku kraniaalnärvidest (erinevatel andmetel 7 kuni 12).
Thomas Telford

Thomas Telford (9. august 1757 – 2. september 1834) oli šoti ehitusinsener, arhitekt  ja sillaehitaja.
Ta on tegutsenud arhitekti ja insenerina, ehitanud sildu, tunneleid ning maanteid. Tema töid on Pontcysyllte akvedukt (1805), Conwy rippsild (1826) ja Menai rippsild (1826).
1793. aastal määrati ta Ellesmere'i kanali ehitusele peaprojekteerijaks.
1820. aastal valiti ta hiljuti (1818) asutatud Institution of Civil Engineersi esimeseks presidendiks.  Selles ametis oli ta 14 aastat kuni oma surmani.
Helje Pärnaste

Elulugu

Helje Pärnaste on õpetaja tütar.
Lõpetas 1979 Tartu 5. Keskkooli, 1987 TÜ geoloogiaosakonna, 1998 TÜ-s magistrantuuri, geoloogiamagister (1998, TÜ), väitekiri "Systematics the Lower Ordivician trilobite Krattaspis viridatus Õpik, 1937", geoloogiadoktor (2004, TÜ), väitekiri "Early Ordovician trilobites of suborder Cheirurina in Estonia and NW Russia: systematics, evolution and distribution" (Tartu, 2004). Täiendas end 1997 ja 1999 Kopenhaageni Ülikooli geoloogia muuseumis. Oli 1980–81 Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi laborant, 1984–85 ja 1987 Eesti NSV TA Geoloogia Instituudi laborant, 1987–96 nooremteadur, 1996–2004 juhtivinsener, 2004–05 erakorraline teadur, 2006– vanemteadur, ühtlasi aastast 2005 teaduskogude osakonna juhataja kohusetäitja.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: Põhja-Baltikumi ordoviitsiumi trilobiitide süstemaatika ja evolutsioon. 16 teadustrükist.
MRP Linna Liinid

OÜ MRP Linna Liinid oli Eesti transpordiettevõte. Ettevõte oli üks kahest Tallinna ühistransporti teenindavast ettevõttest (teine on Tallinna Linnatranspordi AS). MRP Linna Liinid oli keskendunud bussitranspordile, teenindades liine 2, 12, 13, 20, 20A, 25, 39, 49, 57, 59, 65.
Vastutus

Ajalooline ülevaade

Moraalse vastutuse teooria loojaks peetakse traditsiooniliselt Aristotelest, kes "Nikomachose eetikas" (III.1–5), kes voorusi ja pahesid arutama hakates ütleb, et mõnikord on kohane vastata subjekti tegudele või iseloomujoontele kiituse või laitusega (1109b30–35). Allpool ütleb ta, et moraalisubjektiks ja ühtlasi vastutuse subjektiks saab pidada ainult seda, kellel on otsustamise võime. Otsus on Aristotelese järgi kaalutlus, mis väljendab subjekti arusaama sellest, mis on hea (1111b5–1113b3). Edasi on jutt sellest, millistel tingimustel on kohane subjekti mõne teo või iseloomijoone pärast kiidu- või laiduväärseks pidada. Oluline on teo või kalduvuse tahtlikkus. Tahtlikul teol või iseloomujoonel on kaks tunnust: 1) see, et subjekt on tegi teo või omandas iseloomujoone, oleneb temast endast; 2) subjekt on teadlik sellest, mida ta teeb (1110a–1111b4).
Kooraste paisjärv

Kooraste paisjärv on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Kooraste külas. Veekogu pindala on 0,5 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 573 m. Järves on 2 saart.
Friedrich IV (Braunschweig-Lüneburg)

Friedrich (1574–1648) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Lüneburgi vürst aastast 1636 aastani 1648.
Onitsha

Rahvastik

2008. aasta hinnangu järgi elas Onitshas 630 000 elanikku.
Onitsha koos eeslinnadega moodustab Onitsha linnastu, kus 2008 elas hinnanguliselt ligi 1,5 miljonit elanikku.
Onitsha on väga tiheda asustusega Anambra osariigi suurim linn.
Linn asub endise Ibo kuningriigi alal ning suurem osa selle elanikest on ibod.

Majandus

Onitsha on tähtis kaubandus- ja kergetööstuslinn. Tänu sadamale ning asukohale teede ristumiskohal on ta üks Nigeeria olulisemaid kaubandus- ja ärikeskusi.

Keskkond

Onitsha õhk on äärmiselt saastunud. 2016. aasta WHO raporti kohaselt oli Onitsha õhus sisalduvate mikroosakeste (PM10) sisalduselt kõige saastunuma õhuga linn maailmas.

Transport ja kommunikatsioonid

Onitsha on tähtsaim jõesadam Nigeri alamjooksul.
Linnast viib üle Nigeri jõe ligi 2 km pikkune maanteesild, mis on ainus naftarikast Nigeeria kaguosa riigi edelaosaga ühendav sild.
Onitsha on tähtis maanteede sõlmpunkt.
Seoses Onitsha kiire arenguga on linna kommunikatsioonid jäänud oluliselt maha äärelinnade ja eeslinnade elanike arvu kasvust. Paljude linnaosade seisund on seetõttu halvem teiste Nigeeria suurlinnade omast. Suurimaid valupunkte on paljudes piirkondades tänavatele kuhjunud prügi.

Ajalugu

Onitsha asutasid 16. sajandil tolleaegse Ibo kuningriigi alale Benini kuningriigist tulnud sisserändajad. Hiljem sai Onitshast Ibo kuningriigi pealinn.
Linn sai 1960ndate lõpus palju kannatada Biafra Vabariigi ja Nigeeria keskvalitsuse vahel toimunud sõjas (Nigeeria kodusõda), osa hooneid on praeguseni varemeis.

Kultuur

Onitsha on tähtis kultuurilinn.

Religioon

Linnas asuvad katoliku ja anglikaani kiriku katedraal ning üks ibode usundi keskusi.
Jean-Marie Gustave Le Clézio on kirjutaanud romaani Onitsha.
Austria juhisõlm

Austria juhisõlm (inglise keeles Figure 8 loop) on sõlmetüüp.
Võimalik sõlmida aasaga (nt kinnitamiseks karabiini külge) või ühe otsaga (nt kinnitamiseks läbi rõnga). Võimalik sõlmida ka kahekordsena (ingl Double Figure 8).
Pöide vald (1939)

Pöide vald oli vald Saaremaal aastail 1939–1950.
Esimene vallavanem oli I Riigivolikogu liige Aleksander Rei, kes valiti 21. aprillil 1939 Saare maavolikogu liikmeks.
1. aprillil 1939 oli vallas 4837 elanikku.
Vald kuulus Riigivolikogu 39. valimisringkonda, kust valiti Aleksander Rei.
Vallas on sündinud Vambo Kaal ja Eimar Rahumaa. Vallas on surnud Aleksander Mui.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Maasi külanõukogu, Orissaare külanõukogu, Pöide külanõukogu ja Tornimäe külanõukogu.

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)

12. Pöide vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Maasi valla maa-alast; b) senise Uuemõisa valla maa-alast.
Tsükloalkaanid

Tsükloalkaanid on orgaanilised ühendid, küllastunud süsivesinikud, mille molekulis mingi hulk süsiniku aatomeid on ühendatud ühe või mitme suletud ringina ehk tsüklina.
Tsükloalkaanide molekulid koosnevad ainult süsiniku (C) ja vesiniku (H) aatomitest ning ei sisalda teiste elementide aatomeid ega kordseid sidemeid. Nende üldvalem on CₙH2(n+1-g), kus n on C aatomite arv ja g on tsüklite arv molekulis.
Ühte tsüklit sisaldavate tsükloalkaanide (monotsükliliste) korral kasutatakse nimetusi, mis on analoogsed atsükliliste alkaanide nimetustega: tsüklopropaan, tsüklobutaan, tsüklopentaan, tsükloheksaan jne. Nende ühendite omadused on suhteliselt sarnased vastavate atsükliliste ühenditega. Rohkem kui 20 süsiniku aatomit sisaldavaid tsüklilisi süsivesikuid nimetatakse tsükloparafiinideks.
Tsükliliste ühendite stabiilsus sõltub märgatavalt tsüklis olevate aatomite arvust. Kõige stabiilsemad on 5- ja 6-lülilised tsüklid (vaata: tsüklilised ühendid). Tsükliliste ühendite molekulid saavad esineda erinevates tasakaalulistes konformatsioonides, millest üks võib olla energeetiliselt eelistatum. Kui tsükliga on seotud kaks või enam asendusrühma, siis tsüklilise molekuli korral esineb asendusrühmade ruumis vaba pöörlemise takistus, mis hoiab need rühmad üksteise suhtes fikseerituna, s.t. esinevad cis- ja trans-isomeerid (vaata. cis-trans-isomeeria).
Mitut tsüklit sisaldavate tsükloalkaanide (bitsüklo-, tritsüklo- jne) – need on kondenseerunud tsüklitega molekulid – nimetustes näidatakse süsiniku aatomite arvud igas tsüklis. Taoliste ühendite korral kasutatakse süstemaatiliste IUPAC-i nimetuste kõrval ka mugavamaid triviaalnimetusi. 
Ühendeid, mille tsüklis on peale süsikuku aatomite veel teiste elementide aatomeid, nimetatakse heterotsüklilisteks ühenditeks.
Alleni maakond (Kentucky)

Ajalugu

Maakond moodustati 1815. aastal.
Asamoah Gyan

Koondisekarjäär

Debüüdi Ghana rahvuskoondises tegi Gyan 19. novembril 2003 mängus Somaaliaga, kus lõi koondises ka oma esimese värava.
2004. aastal kuulus ta Ghana olümpiakoondisse, ent alagrupist edasi ei pääsetud.
2006. aasta maailmameistrivõistlustel lõi Gyan mängus Tšehhiga, mille Ghana võitis 2:0, avavärava 68 sekundit pärast avavilet. See oli turniiri kiireim ja Ghana kõigi aegade esimene värav maailmameistrivõistlustel. Kaheksandikfinaalis Brasiiliaga teenis ta 86. minutil sukeldumise eest teise kollase kaardi ja pidi mängust lahkuma.
2010. aasta maailmameistrivõistlustel lõi Gyan mängus Serbiaga 84. minutil penaltist 1:0 võiduvärava. Ka mängus Austraaliaga lõi ta käega mängu eest määratud penalti sisse. Kaheksandikfinaalis USA-ga lõi Gyan lisaajal, mängu 93. minutil otsustava 2:1 värava. Veerandfinaalis Uruguay vastu ei suutnud ta seisul 1:1 käega mängu eest määratud penaltit realiseerida. Lisaajale järgnenud penaltiseerias lõi ta oma löögi väravasse, kuid Ghana kaotas teiste mängijate eksimuste tõttu kohtumise 2:4.
Gyan on alates 2012. aastast Ghana meeskonna kapten.
2012. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste poolfinaalis tõrjus Sambia väravavaht mängu algusel Gyani penalti ja Ghana meeskond kaotas 0:1.
2014. aasta maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta värava Saksamaale ja tõusis Roger Milla kõrvale viie maailmameistrivõistluste väravaga. Viimases alagrupimängus lõi ta värava Portugalile ja sai sellega maailmameistrivõistlustel enim väravaid löönud Aafrika mängijaks. Samuti on ta esimene ja seni ainus Aafrika mängija, kes on löönud värava kolmedel erinevatel maailmameistrivõistlustel.
2015. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel lõi ta teises alagrupimängus värava Alžeeriale.
2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste teises alagrupimängus 21. jaanuaril lõi ta värava Malile.

Isiklikku

Asamoah Gyan on 186 cm pikk ja kaalub 77 kg.
Tartu Kultuurkapital

Tartu Kultuurkapital on Eesti sihtasutus, mis muu hulgas toetab Tartu-keskseid kultuuri-, teaduse-, hariduse- ja spordiprojekte.
Sihtasutus on välja andnud muu hulgas Ado Vabbe nimelist stipendiumi ja Tartu Kultuurkapitali aastapreemiat (1995–2011)
Diederrick Joel

Koondisekarjäär

Debüüdi Kameruni rahvuskoondises tegi ta 27. mail 2018 sõprusmängus Burkina Faso vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 9. juunil 2019 sõprusmängus Sambia vastu.
Bruno Wikszemski

Adam Bruno Wikszemski (6. oktoober 1847 Vilnius – 10. veebruar 1890 Berliin) oli poola arst ja arstiteadlane.
Sündis arsti pojana aadliperre. Õppis Tartu Ülikoolis 1865–1875 anatoomiat, prosektor 1875–1889.
Sant'Agata Bolognese

Sant'Agata Bolognese on vald (kommuun) Bologna provintsis, Emilia Romagna maakonnas Itaalias.
Sant'Agata Bolognese on peamiselt tuntud seetõttu, et seal asub Lamborghini tehas.
2007. aastal elas Sant'Agata Bologneses umbes 6600 inimest.
Johannes III (paavst)

Paavstiks saamine

Johannes III pühitseti paavstiks 17. juulil 561, kui tema valimist oli tunnustanud Bütsantsi keiser Justinianus I.

Suhted langobardidega

Johannes III ajal tungisid Itaaliasse langobardid. Aastal 571 reisis paavst Napolisse, kus ta veenis Bütsantsi eksarhi Narsest kaitsma Roomat langobardide eest.
Paavst siirdus seejärel segastel asjaoludel Roomast eemal asuvasse Santi Tiburtio e Valeriano kirikusse, kust ta naasis pärast Narsese surma Lateraani paleesse.

Suhted Gallia piiskoppidega

Johannes III nimetas 11. märtsil 562 Soissons'i Saint-Medardi kloostri Gallia peakloostriks.
Aastal 567 mõisteti Lyoni sinodil hukka Embruni piiskop Salonius ja Gapi piiskop Sagittarius, kes apelleerisid paavstile.
Johannes III sai kirja Burgundia kuningalt Guntramilt. Paavst otsustas, et mõlemad piiskopid tuleb taas kinnitada nende ametites.

Suhted Itaalia piiskoppidega

Johannes III ordineeris 15. septembril 568 Ravenna peapiiskopi Petruse, kellele ta andis 22. septembril palliumi.
Milano peapiiskop Laurentius II teatas aastal 573 osaduse taastamisest Roomaga, mis oli katkestatud seoses Kolme peatüki tüliga. Samal põhjusel paavstiga tülitsenud Aquileia piiskop ei soostunud Roomaga leppima.

Liturgilised otsused

Johannes III kohustas Lateraani basiilika preestreid viima katakombidesse armulauda ja süütama küünlaid.

Johannes III kultuuriloos

Johannes III ajal valmis Roomas Santi Apostoli kirik. Ta lasi taastada Rooma katakombe.

Kristlik eetika

Johannes III abistas vaeseid.

Ordinatsioonid

Johannes III ordineeris 61 piiskoppi, 38 preestrit ja 13 diakonit.

Surm

Johannes III suri 13. juulil 574 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse.
Diamond of Night

Spekulatsioonid

Kinnitamata andmetel oleks "Diamond of Night" Eurovisiooni lauluvõistluse ülekaalukalt võitnud, kui telefonihääletus oleks mingil põhjusel ebaõnnestunud. Riikide varužüriide punktid (191) olevat Eesti esindusloo asetanud esikohale Islandi ees (137 punkti). Võistluse korraldaja EBU pole 1999. aasta varasuvel internetti lekkinud teateid Eesti "võidust" selgesõnaliselt kinnitanud ega ka ümber lükanud. Võistluse tegelik võitja Rootsi saavutanuks nendel kinnitamata andmeil viienda koha.

Lisateave

Plaadifirma Universal avaldas laulust singli, mida müüdi mitmes Euroopa riigis. 
"Diamond of Night" on lisatud ka Evelin Samueli sooloplaadile AlterNature "Over The Water Blue" (2002).
Laulu teksti autor Maian Kärmas on tunnistanud, et loo refrääni viimane fraas "now I can say it is my time" sündis teadlikult, seoses kurva kogemusega aasta varem, kui Evelin Samuel jäi Eurolaulu koduses eelvoorus napilt teisele kohale.
Tiit Vaasma

Teadustöö

Tiit Vaasma teadussuundadeks võib nimetada paleogeograafia, paleolimnoloogia ja sedimentoloogia. Ta on peamiselt arendanud ja kasutanud oma teadustöödes mineraalaine terasuuruse analüüsi metoodikaid (erinevad analüüsimeetodid: sõelumine, laser difraktomeetria, image analysis jt). On uurinud Eesti väikejärvede keskkonnatingimuste muutusi ajas aga ka Peipsi järve settimisprotsesse. Tegeleb viimase 8000 aasta jooksul toimunud tormisuse muutuste tuvastamisega rannikualade soosetetes leiduva liivafraktsioonide alusel. On üks Eesti Inimarengu Aruande 2014/2015 autoritest.
Lisaks teadustööle on ta seotud olnud rakendusuuringutega. Ta oli vastutav täitja Kurtna maastikukaitseala kaitsekorralduskava koostamisel ja külastusuuringu teostamisel. Kurtna järvedega on ta tegelenud alates 2004. aastast, kus viimasel ajal püütakse koos kolleegidega leida viise, kuidas saavutada sealsete Natura järvede hea seisund ja näidata, mis tagajärjed võivad olla inimtegevusel sealsetele veekogudele.
Ta on teinud Peipsi ja Võrtsjärve rannikute seiret.

Haridus ja töökäik

Aastal 2000 lõpetas Jõgeva Gümnaasiumi, 2004 Tallinna Pedagoogikaülikooli geoökoloogia eriala, 2006 Tallinna Ülikoolis (TLÜ) magistrantuuri (M.Sc. geoökoloogia alal, juhendaja Jaanus Terasmaa, väitekiri "Veetaseme muutuste mõju Martiska järve sette mineraalaine sisaldusele ja terasuuruse variatsioonidele"), 2010 doktorantuuri (Ph.D. ökoloogia alal, juhendajad Jaan-Mati Punning, Jaanus Terasmaa, väitekiri "Grain-size analysis of lake sediments: research methods and applications" - "Järvesette lõimisanalüüs: uurimismeetodid ja rakendamine").
Töötab Tallinna Ülikooli Ökoloogia keskuses alates 2005. aastast: 2005–2006 oli ta keskkonnauuringute osakonna assistent, 2006–2009 erakorraline teadur, aastast 2009 on ta TLÜ ökoloogia keskuse (end TLÜ ökoloogia instituut) teadur.
Alates 2010 Eesti Geograafia Seltsi teadussekretär.

Varia

2004–2005 oli ta ajateenistuses Tapa VÕK pioneerikompaniis ja StS VÕK Üksik-sidepataljonis.
Matkahuvilisena on ta rännuteed viinud teda rongiga nii Siberi Eesti küladesse kui ka Baikali järve äärde, Koola poolsaarele, Argentinasse, Poola jpm. Igal aastal osaleb koos sõpradega parvematkadel Eesti jõgedel.
Tema tädi on mükoloog Mall Vaasma.
Lõuna-Buru regentkond

Haldusajalugu

Regentkond loodi 2008. aasta seadusega nr 32 eraldamise teel 1999 moodustatud Buru regentkonnast.

Regentkonnavalitsus

2010. aasta seisuga oli võimuorganite moodustamine pooleli. Regendi kohusetäitja oli A. R. Uluputti.

Halduskeskus

Regentkonna keskus on Namrole.
Maud Angelica Behn

Maud Angelica Behn (sündinud 29. aprillil 2003 Oslos Norras) on Norra printsess Märtha Louise'i ja kirjanik Ari Behni esimene laps.
Ta sündis Norra riiklikus haiglas Rikshospitaletis Oslos. Ta ristiti Slottskapelletis, Oslo kuninglikus palees 2. juulil 2003. Ta sai nime oma vanaisa vanaema Norra kuninganna Maudi järgi. Tema ristivanemad on Harald V, Norra kroonprints Haakon, Sayn-Wittgenstein-Berleburgi printsess Alexandra, Anja Sabrina Bjǿrshol, Marianne Ulrichsen, Kåre Conradi ja Trond Griske.
2005. aastast on Maud Angelica Norra troonipärilusjärjestuses viiendal kohal oma onu, onutütre, onupoja ja ema järel. Briti troonipärilusjärjestuses on ta 6. augusti 2013 seisuga 77. kohal.
István Énekes

Isiklikku

István Énekesi noorem vend Vilmos oli samuti tuntud Ungari poksija.
Marga (eesnimi)

Marga on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 1827. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Marga 20 naisel.
Pulaski maakond (Arkansas)

Ajalugu

Pulaski maakond moodustati 15. detsembril 1818. aastal Clarki ja Hempsteadi maakonna osadest viienda Arkansase maakonnana. Maakond sai nime Poola aadliku Casimir Pulaski järgi, kes päästis Ameerika iseseisvussõjas Georg Washingtoni elu.
Mariann Saar

Mariann Saar (sündinud 15. oktoober 1988) on eesti laulja.
Ta oli telesaate "Eesti otsib superstaari" esimese hooaja finalist  ning saavutas 8. koha, langedes välja teisena.
Ta on osalenud Valge gospeli tuuridel.