google/wiki40b huggingface dataset:
Endla Reintam

Endla Reintam (sündinud 2. veebruaril 1974 Vasalemma külanõukogus Harju rajoonis) on Eesti mullateadlane.

Elulugu

Lõpetas 1992 Keila 1. Keskkooli, 1996 EPMÜ agronoomina ning 1999 samas magistriõppe ja 2006 doktoriõppe; loodusteaduse magister (2000, EPMÜ), väitekiri "Umbrohud kultuurökosüsteemis sõltuvalt muldadest ja mulla tallamisest"; Ph.D. (mullateadus, 2006, Eesti Maaülikool), väitekiri "Muudatused mulla omadustes, suviodra (Hordeum vulgare L.) ja umbrohtude toitumises ning koosluses sõltuvalt mulla tallamisest ja väetamisest liivsavilõimisega pruunil näivleetunud mullal". 
Oli 1997–1999 EPMÜ mullateaduse ja agrokeemia instituudi laborant ja vanemlaborant, 1999–2001 assistent, 1999–2001 teadur, 2001– lektor (2005– Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudi mullateaduse ja agrokeemia osakonnas).

Teadustöö

Uurimisvaldkond: mulla tihendamise mõju mulla omadustele, kultuurtaimedele ning umbrohtudele ja aineringetele, sügavajuureliste looduslike taimede kasvatamine muldade liigtihenemise kõrvaldamiseks. European Society for Soil Conservationi (ESSC) ja International Soil Tillage Research Organisationi (ISTRO) liige, ajakirja Agronomy Research toimetaja.
Andreï Makine

Andreï Makine (sündinud 10. septembril 1957 Krasnojarski krais) on Venemaal sündinud Prantsusmaa kirjanik. Ta on kasutanud ka pseudonüümi Gabriel Osmonde.
Tema vanaema oli sündinud Prantsusmaal. Ta kirjutas noorena luuletusi nii prantsuse kui ka vene keeles. 
1987. aastal läks ta õpetajavahetusprogrammiga Prantsusmaale ja sai seal poliitilise varjupaiga.
Tartu piiramine (1704)

Piiramine Šeremetevi juhtimisel

4. juunil (vkj) 1704 saabus Tartu alla kindralfeldmarssal Boriss Šeremetevi (1652–1719) juhitud Vene jalavägi. Järgmisel päeval jõudis kohale laevastik ja koos alustati linna piiramist. Tartu komandant Carl Gustaf Skytte (1647–1717) andis käsu põletada eeslinnad ja püüdis organiseerida linna kaitset. Kõige kriitilisematele positsioonidele Jakobi ja Saksa värava vahel, mida kaitses ainult keskaegne Tartu linnamüür, paigutati peamiselt eestlastest koosnevad Tartu, Põltsamaa ja Nõo maapataljonid. 9. juunil piirati linn täielikult sisse.
Vene väed hakkasid linna pommitama 11. juunil (vkj), pidevam pommitamine algas 14. juunil (vkj) kell pool seitse õhtul. Vene värav, mida kaitses Põltsamaa pataljon, sai raskeid tabamusi. Nõrga koha tugevdamiseks rajati kiiresti värava ette muldkindlustus, kuhu paigutati 6 suurtükki. Venelaste suurtükituli langes linnale peamiselt kolmest suunast: üle Emajõe, Tähtverest ja Riia mäelt. Kaitsjad tegid Jakobi väravatest Tähtvere suunas väljasööstu, kuid venelaste positsioonidelt väljalöömine ebaõnnestus. Pommitamise tõttu said kannatada linnaelanikud, purustati Maarja kirik ja selle kõrval asunud koolimaja.

Peeter I saabumine ja tormijooks

Arvulisest ülekaalust hoolimata – umbes 23 000 venelast 5000 Rootsi sõduri vastu – ei suutnud Šeremetjev linna vallutada. 3. juulil (vkj) Narva piiramiselt saabunud Vene tsaar Peeter I otsustas lahingu põhiraskuse suunata Vene värava ümbrusse Emajõega piirnevale lõigule. Tiheda pommitamise tulemusena 7.–13. juulil varises linnamüür Vene ja Jakobi väravate vahel mitmes kohas kokku.
13. juuli õhtul alustasid venelased tormijooksu. Vene värava ette rajatud muldkindlustus vallutati ja seal asunud suurtükid suunati linna kaitsjate poole. Sissemurret peatama tõmmati linna kaitsjaid kõigilt positsioonidelt. Äge võitlus värava ümbruses kestis kuni kella üheksani hommikul.
Vältimaks venelaste vägivalda vallutatud linna kodanike kallal, otsustas Skytte kapituleeruda. 14. juuli õhtul marssisid Vene väed linna.

Tagajärjed ja järelkaja

Vene vägede piiramise tõttu kannatas Tartu rängalt: 200 majast oli 50 täiesti hävitatud, teistel oli suuremaid või väiksemaid purustusi. 
Pärast Tartu langemist suundusid vabanenud lisajõud Peeter I ja B. Šeremetjevi juhtimisel appi Narvat piirama.
Vallutatud Tartu ülemkomandandiks määrati Pihkva vojevood Kirill Narõškin, kes oli selles ametis kuni 1710. aastani, mil ta määrati Peterburi esimeseks komandandiks.
1708. aastal otsustas Vene võim Tartu linna hävitada, kuna lepingu järgi pidi Liivimaast saama Rzeczpospolita valdus. Müürid ja enamik säilinud maju lasti õhku, teisaldatav vara viidi Venemaale (sh Tartu Jaani kiriku katuseplekid). Samuti küüditati Venemaale Vologdasse Tartu linnakodanikud.
Käsu Hans kirjutas umbes 1708 Tartule Põhjasõjas Vene vägede läbi sündinud kannatustest 32-salmilise lõunaeestikeelse kaebelaulu "Oh! ma waene Tardo Liin...". Oma aja kohta kunstiliselt mõjukas isikustatud monoloog säilis rahvasuus. Selle varaseim üleskirjutus pärineb aastast 1714 pastor Johann Heinrich Grotjahnilt Tartu Jaani koguduse meetrikaraamatus. Trükis ilmus monoloog 1902.
Muutumispiirkond

Funktsiooni muutumispiirkond on funktsiooni väärtuste hulk ehk selle määramispiirkonna kujutis. Funktsiooni f muutumispiirkonda tähistatakse Im(f).

Näide

Reaalmuutuja funktsiooni f(x) = x² muutumispiirkond ei sisalda negatiivseid arve ja on seega kõigi mittenegatiivsete reaalarvude hulk.
Hellad

Hellad (Геллы) on Brockhausi ja Efroni entsüklopeedilise sõnastiku  järgi vanakreeka mütoloogias ebaloomulikku surma surnud noored neiud Lesbose saarelt, kes muutuvad pärast surma vampiirideks.
Nende järgi pani Mihhail Bulgakovi romaanis "Meister ja Margarita" nime saatanat teenivale kaunile nõid-vampiirile Hellale.
Tarto maa rahwa Näddali-Leht

Tarto maa rahva Näddali-Leht (ka: Tarto-ma rahwa Näddali-Leht) oli alates 1. märtsil (vkj) 1806. aastal väljaantud tartumurdeline ajaleht, mis lubas «neist asjust teedmist saata, mes maarahval hä om teeda, ja teije weel ei tia nink mes teije ello-körd woisse ausambas nink parrembas tetta». Ajalehte andsid välja Põlva pastor Gustav Adolph Oldekop, Kanepi pastor Johann Philipp von Roth ning Võru koolide inspektor Carl August von Roth (kooliringkonna inspektor) ning neid aitas ka Johanni poeg, hilisem Tartu Ülikooli eesti ja soome keele lektor Georg Philipp August von Roth.
Ajalehte trükiti Tartu Ülikooli trükkali Johann Michael Grenziuse poolt ning ajalehte tsenseeris vastavalt kehtivale korrale ülikooli esimene eesti keele lektor pastor Friedrich David Lenz.
Erinevalt varaseimast eestikeelsest ajakirjast «Lühhike öppetus» polnud nädalalehe peasiht mitte üksnes praktilisi näpunäiteid jagada, vaid kajastada ka suure maailma uudiseid. Nagu tol ajal tavaks, täideti uudiste osa teistest ajalehtedest võetud materjaliga, kusjuures Tartu lehe peamiseks uudiste allikaks sai kõige käepärasem – «Dörptsche Zeitung». Nii lugesidki saks ja mats samasisulist ajalehte, üks saksa, teine eesti keeles, kusjuures ka ajalehtede väljanägemises oli palju sarnast.
Lehest võis lugeda näiteks äsja troonile asunud keiser Aleksander I kohta, seal oli poliitilisi anekdoote, teateid Võnnu vanglast põgenenud kirikuröövija kohta, hobusevarastest, kaitserõugete panekust, üllameelsetest tegudest, maavärisemisest Itaalias, hulludest koertest ja nende hammustuse ravimise viisist jpm.
Baltisaksa aadliringkonnast tsaarivalitsusele saadetud kaebuses osutati sellele, et leht kisub alla talupoegade kuulekust härrade suhtes, kirjutades asjadest, mis talurahvasse ei puutu. Samuti kardeti rahutusi seoses käimasoleva nekrutivärbamise ning maakaitseväe moodustamisega.
Keisri otsusega keelati juba sama 1806. aasta lõpus eestikeelse ajalehe edasine trükkimine ning kõik eksemplarid hävitati. Hävitustöö oli nii põhjalik, et pikka aega ei leitud Eestist ühtki numbrit «Tarto maa rahwa Näddali-Lehte». Alles 1995. aastal leidis ajaloolane Tõnu Tannberg Peterburi ajalooarhiivist kümme nädalalehe originaalnumbrit (1, 2, 4, 5, 14, 23, 24, 25, 32, 33) ja ainult seetõttu teame täna, kuidas see leht välja näeb. Varem olid teada vaid koopiad tsensuurikomitee tsensori Friedrich David Lenzi aruannetest, mille leidis Sergei Issakov 1960. aastatel Peterburi arhiivist.
Kokku jõuti ajalehte välja anda 39 numbrit.
Žanriteemaliste lahkarvamuste tõttu varasema eestikeelse perioodilise väljaande "Lühhike öppetus" klassifitseerimisel on Tarto maa rahva Näddali-Lehte nimetatud ka esimeseks eestikeelseks ajaleheks.
Haeska vald (Valjala kihelkond)

Haeska vald (saksa keeles Hasik) oli vald Saaremaal Valjala kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Kogula vallaga.
Paunküla Mustjärv

Paunküla Mustjärv (ka Mustjärv, Seapilli järv) on järv Harju maakonnas Kose vallas Rõõsa külas. Veekogu pindala on 2,8 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 699 m.
Dorothea Wierer

Maailma karikavõistlused

Dorothea Wierer on jõudnud 28 korral poodiumile ja võitnud 7 maailmakarikaetappi. (seisuga 17. märts 2019).
EMK Võru Elupuu kogudus

EMK Võru Elupuu kogudus on Võrus tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus. Kogudus kasutab hoonet aadressil Uus tänav 21. Hoone õnnistati 2. oktoobril 1994 ja sellest ajast tegutseb ka kogudus. 2007. aastal alustati koguduse hoone laiendamist.Juurdeehitus õnnistati 5.10.2014.
Koguduse pastor on Kaupo Kant. Varem oli koguduse kaaspastor ka Ele Paju.
Miljon+

Miljon+ on eestikeelse Vikipeedia arengu toetamiseks elluviidav projekt, mille eesmärk on oluliselt kiirendada selle veebientsüklopeedia jõudmist miljoni artikliga Vikipeedia keeleversioonide sekka ning panustada sellega eesti keele ja kultuuri püsimisse. Ühtlasi propageeritakse võrukeelset Vikipeediat.
Projekti veavad Tartu Ülikool ja MTÜ Wikimedia Eesti, aga sellega on liituma oodatud kõik huvilised.
Projekti üks algataja on Tartu Ülikooli õppeprorektor Mart Noorma. Projektijuht on Tartu Ülikooli eesti keele lektor ja üldkeeleteaduse teadur Sirli Zupping.
Miljon+ kuulub Eesti Vabariigi 100. aastapäevaks tehtavate kingituste sekka. Samuti esitletakse seda emakeelse ülikooli 100. aastapäevaks tehtava kingitusena.
Üks projekti raames elluviidav tegevus on digihariduse konkurss.
Projekt kuulutati välja 2017. aasta emakeelepäeval (14. märts) ja sellega loodetakse lõpule jõuda 2020. aastal.
Laulukirjutaja

Laulukirjutaja on inimene, kes loob lauludele tekste, muusikat või mõlemaid koos.
Laulukirjutajad on levinud popmuusikatööstuses. 
Kui laulja kirjutab laule iseendale või teistele esitamiseks, nimetatakse teda ka lauljaks-laulukirjutajaks.
Piła veduridepoo

Piła depoo on vana veduridepoo Poolas Piłas. Depoo on ajaloomälestis 19. sajandist.
Piła depoo ehitati aastatel 1870–1874 seoses Preisi raudtee intensiivse arendamisega. Tänu ebatüüpilistele arhitektuurilistele võtetele sai depoost eeskuju mitmele sama tüüpi ehitisele Euroopas. 1990. aastatel depoo suleti ning unustati.
Grupp Piła elanikke otsustas selle ajaloolise objekti taastada ja asutas depoo päästmise ühingu.
Klaus Rifbjerg

Klaus Rifbjerg (15. detsember 1931 Kopenhaagen – 4. aprill 2015) oli taani kirjanik.
2011. aastal ilmus sarjas "Põhjamaade romaan" (kirjastus Eesti Raamat) Rifbjergi romaani "Anna (mina) Anna" eestikeelne tõlge. Selle tõlkis taani keelest Ene Mäe.
Rifbjergi teos "Og andre historier" kuulub Taani kultuurikaanonisse.
Piet Boerefijn

Piet (õieti Pieter) Boerefijn (sündinud 11. aprillil 1963) on hollandi päritolu Eesti ühiskonnategelane ja humanitaarabi vahendaja. Eestis rajas ta Toidupanga, mis jagab vähekindlustatud inimestele toitu.
Boerefijn pärineb Woerdeni linnast Kesk-Hollandis ja on õppinud Utrechti Ülikoolis geograafiat. Ta alustas tegevust Eestis Hollandi Kesk- ja Ida-Euroopa fondide ühenduse (mittetulundusorganisatsioon Hollandi Kesk- ja Ida-Euroopa Fondid, 2005. aastast SA Eesti-Hollandi Heategevusfond Päikeselill) esindajana.

Tunnustused

2008. aastal anti Piet Boerefijnile Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk (seeria 600).
2009 sai ta Hollandi Oranje-Nassau ordeni.
2010 pälvis Boerefijn aasta kodaniku aunimetuse.
Aalst

Toponüümid

Alost (866), Alosta (868), Alst (1088), Alost (1096), Alst (1144).

Ajalugu

Aalsti on mainitud juba 9. sajandil. Linna raekoda hakati ehitama 12. sajandil ja see on vanim säilinud raekoda Belgias. 1360 hävis suur osa linnast tulekahjus. Raekoda ehitati ümber ja 1460 valmis kellatorn, kus tänapäeval on 52 kellaga kellamäng.

Majandus

Linna olulisim tööstusharu on tekstiilitööstus.
Aalst on lõikelillede kasvatuse keskus.
2005. aastal oli Aalsti SKP ühe inimese kohta 15 184 €, mis moodustas 62% Belgia keskmisest (24 264 €).
2009. aastal oli töötus 7,92%.
Mushungwe

Mushungwe (ka Mishungo, Mushongo) on saar Rwandas Kivu järves.
Saar asub paarisaja meetri kaugusel rannast, umbes 8 km Gatarest loodes ja umbes 9 km Rwamatamust edelas. Mushungwe geograafilised koordinaadid on 2° 14′ 7″ S, 29° 10′ 46″ E.
Saare pikkus kagu-loodesuunas on umbes 1,5 km ja suurim laius ligi 600 meetrit.
Lars Onsager

Lars Onsager (27. november 1903 – 5. oktoober 1976) oli norra päritolu peamiselt Ameerika Ühendriikides tegutsenud keemik ja füüsik, kes sai 1968. aastal Nobeli keemiaauhinna.
Nobeli keemiaauhinna 1968. aastal sai ta peamiselt oma termodünaamilisi süsteeme puudutava teooria eest.
Lars Onsager sündis Kristianias (Oslos) juristi perekonnas. Ta lõpetas 1925. aastal Trondheimis Norra tehnikaülikooli keemiainsenerina.
Aastal 1925 avastas ta vea Peter Debye ja Erich Hückeli elektrolüütide teoorias ning tegi sellesse parandused ioonide Browni liikumise kohta. Seejärel külastas ta Zürichis õppejõuna töötavat Peter Debyet ja rääkis talle oma täiendustest. Seepeale kutsus Peter Debye Lars Onsageri oma assistendiks. Selles ametis töötas ta kuni 1928. aastani.
Seejärel siirdus Lars Onsager Ameerika Ühendriikidesse, kus asus Baltimore'is Johns Hopkinsi Ülikoolis keemiat õpetama. Peagi sai talle selgeks, et pedagoogiannet tal pole. Sellest hoolimata õpetas ta seejärel Providence'is Browni Ülikoolis, kus tegeles statistilise mehaanika ja termodünaamikaga. Kui saabus ülemaailmne majanduskriis, pidi ta oma ametist loobuma, kuid sai peagi koha Yale'i Ülikoolis, kus töötas kuni pensionile jäämiseni 1972. aastal.
Aastal 1949 esitas Lars Onsager teooria vedela heeliumi ülivoolavuse kohta. Ta tegeles ka vedelkristallide uurimisega ning jää elektriliste omaduste ja metallide magnetiliste omaduste uurimisega. 
Aastal 1945 sai Lars Onsager USA kodanikuks.

Mälestuse jäädvustamine

Aastal 1993 asutati tema mälestuseks Lars Onsageri auhind.
Wayne Cochran

Wayne Cochran (sündinud 1939 Thomastonis Georgia osariigis) on USA soulilaulja.
Talle on iseloomulikud enda disainitud uhked esinemisrõivad ja suur valge soeng.
Alates 1963. aastast on ta taustabändiks olnud tema enda kokku pandud C.C. Riders ("Cochran's Circuit Riders").
Donau City

Donau City on Viini põhiline ärikeskus Donaustadti ringkonnas. Kõrghoonestatud keskus asub Doonau jõe vasakkaldal Transdanubienis, Reichsbrücke silla vastas.
Baltinava kihistu

Baltinava kihistu (inglise Baltinava Formation) on ordoviitsiumi ladestu Pirgu lademe kihistu. Seda hakkasid esimesena eristama Lilita-Ilga Gailīte ja Rita Ulste aastal 1976
Kihistu stratotüüp on Baltinava 17 puurauk. Ka kihistu on oma nime saanud Baltinava küla järgi.
Kihistu koosneb valdavalt sõlmjast hallist või pruunikashallist lubjakivist, mis sisaldab detriidi vahekihte ja veidi bentoniiti. Kihistu läheb lääne pool sujuvalt üle Halliku kihistuks.
Mandrilava

Mandrilava ehk šelf on mandrilise maakoore osa, mis on maailmamere poolt üle ujutatud.
Mandrilava on küll vee all, kuid sellel on mandriga sama geoloogiline ehitus, mistõttu võib mandrilava geoloogilises mõttes pidada osaks mandrist.
Mandrilava laius on keskmiselt 70 km, kuid võib varieeruda mõnekümnest meetrist 1500 kilomeetrini. Kõige laiem mandrilava on Põhja-Jäämeres Siberi rannikust põhja suunas. Enamasti on mandrilava tasandikulise pinnamoega. Hilises geoloogilises minevikus (jääajal) on suur osa mandrilavast olnud osa maismaast. Seda tõendavad üleujutatud jõeorud ja rannamoodustised. Ka lehtersuudmed ehk estuaarid on üleujutatud jõeorud. Kohtadel, kus ookeani suubuvad jõed, tekivad veealused kanjonid.
Mandrilava läheb üle tunduvalt suurema kallakusega mandrinõlvaks. Mandrilava keskmine kallakus mere suunas on umbes kümnendik kraadi. Üleminek mandrilavalt mandrinõlvale on keskmiselt 135 meetri sügavusel. Esineb siiski ka tunduvalt sügavamaid üleminekuid. Antarktise ümber on mandrilava piir umbes 350 meetri sügavusel.
Mandrilaval asuvaid meresid nimetatakse šelfimeredeks. Šelfimered on näiteks Kollane meri, Läänemeri ja Pärsia laht.
Ricky Bruch

Björn Rickard Bruch (2. juuli 1946 Göteborg – 30. mai 2011 Ystad) oli rootsi kettaheitja ja kuulitõukaja.
Ta võitis pronksmedali Müncheni olümpiamängudel ning hõbemedali 1969. aasta Euroopa meistrivõistlustel Ateenas ja pronksmedali 1974. aasta Euroopa meistrivõistlustel Roomas.
Ta oli üheteistkordne Rootsi meister kettaheites ja kahekordne Rootsi meister kuulitõukes.
Ricky Bruchi 1984. aastal heidetud 71.26 on siiani Rootsi kettaheiterekord ning kuulub maailma kõigi aegade kümne parima tulemuse hulka.
Vulkaanilõõr

Vulkaanilõõr on vertikaalne või peaaegu vertikaalne lõõr vulkaani sees, mis ühendab magmakollet maapinnasega, kus lõpeb kraatriga. Vulkaanilõõri kaudu liiguvad maapinna poole laava ja teised vulkaanilised produktid. Kui vulkaanipurse ei toimu, siis on vulkaanilõõr täidetud tardunud laava ja kivimite rusudega.
Kustunud vulkaani vulkaanikoonuse kulumisel tekkivad nekid.
Enn Urbalu

Enn Urbalu (kuni 30. aprillini 1936 Ernst Uulberg, 15. juuni 1895 – 1. oktoober 1941 Solikamsk) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Otu oja

Otu oja (ka Tuulna oja) on oja Harju maakonnas, Treppoja lisaoja. Oja pikkus on 9,1 km ja valgla on 26,5 km².
Üle oja läheb Klooga jaama teel olev Kibiste sild.
Scandicus

Scandicus on aastast 1995 tegutsev Eesti vanamuusikaansambel, mis viljeleb liturgilist muusikat.
Ansambli asutas helilooja Toivo Tulev nime all Schola gregoriana.
Silmakoobastevaheline kilbis

Silmakoobastevaheline kilbis (ladina scutum interorbitale, sün interorbitale) on paljudel soomuselistel pead katva naha soomus.
Silmakoobastevahelised kilbised on liigiti erineva kuju ning laiuse ja kõrgusega, seetõttu võidakse kasutada neid ka soomuseliste teaduslikul süstematiseerimisel.

Madudel

Madudel paiknevad silmakoobastevahelised kilbised (olemasolul) eestvaates silmaüliste kilbiste vahel. Silmakoobastevahelisi kilbiseid kasutatakse maoliste klassifikatsioonil.
Metsotinto

Metsotinto (itaalia sõnast mezzo-tinto 'poolmaalitud') on sügavtrükitehnika, mille puhul vask- või tsinkplaat esmalt karestatakse ning seejärel kujutist plaadile kandes kaabitakse kujutise heledamaks jäävad kohad madalamaks. 
Sõna "metsotinto" võib tähendada ka selles tehnikas teostatud graafikateost.

Tehnika

Vask- või tsinkplaadi pind karestatakse mehaaniliselt, kasutades kumeraotsalist hambulist kiigerauda. 
Plaadile joonistust kandes poleeritakse karestatud pinda kohati madalamaks. Mida siledamaks on see pind poleeritud, seda heledam toon jääb tõmmisele. Kõrgemate karedate pindade kohale jäävad trükkimisel tumedad toonid.

Eelised

Metsotintotehnika sobib eriti motiividele, kus on ülekaalus tumedad pinnad ja maalilised, varjundirohked üleminekud. Erinevalt teistest tehnikatest, kus pind kujundatakse valgel taustal olevate mustade joonte abil, moodustavad metsotinto puhul kujutise mustal taustal olevad valged pinnad.
Metsotinto oma sujuvate must-valgete toonide üleminekuga võimaldab hästi edasi anda maaliteoste koloriidivarjundeid.

Ajalugu

Metsotintotehnika leiutas Ludwig von Siegen (1609–1680) 17. sajandi keskpaigas.
18. sajandi Inglismaal, kus graafikaga tegeleti muidu suhteliselt vähe, saavutas uus tehnika seninägematu populaarsuse. Seetõttu on seda tehnikat nimetatud ka "la manière anglaise" ('inglise maneer').
E-vitamiin

Saamine ja depood

Inimene saab E-vitamiini järgmiste protsesside tulemusena. Taimsete saaduste koostises seedekulglasse sattuvad tokoferüülestrid lõhustatakse pankrease esteraaside toimel. Tokoferoolid imenduvad passiivse difusioonina peensoole keskosast ja satuvad totaalses enamikus lümfi. Imendumine sõltub toidurasvade seedimisest ja imendumisest, sapphapetest.
Imendumist soodustab seleen pankrease töö soodustamise kaudu.
Imendumist häirivad raualiigsus, kloriididerikas joogivesi, lahtistitena kasutatavad mineraalõlid, mitmed antibiootikumid, oraalsed kontratseptiivid, rääsunud taimsed ja loomsed rasvad, PUFA-de (polüküllastamata rasvhapped) rohkus toidus, A-vitamiini suur kogus seedekulglas jne. E-vitamiini imendumine on igal juhul vaid 20–40%. Seedekulglast imenduvad kõik tokoferoolid, kuid organismis prevaleerub RRR-α-tokoferool, mis moodustab 85–90% veres olevatest tokoferoolidest.
Seedekulgla limaskesta rakkudes pakitakse E-vitamiin külomikronitesse, mis liiguvad lümfiringesse. Koekapillaaridesse jõudnud külomikronitele toimib endoteelipinna lipoproteiinide lipaas. Tulemuseks on mõningase koguse E-vitamiini sattumine koerakkudesse. Tekkinud jäänuk-külomikronid haaratakse maksa parenhüümirakkudesse ja nii satub vitamiin maksa, mille parenhüümsetes rakkudes säilitatakse osa vitamiinist varudena. Maksarakkudes seovad vastavad valgud efektiivselt vaid RRR-α-tokoferooli ja seepärast on tokoferooli teiste vormide sattumine maksarakkudes kokkupakitavatesse VLDL partiklitesse tühine. VLDL-i partiklites transporditakse RRR-α-tokoferool rasvkoesse, mis on vitamiini põhidepoo, jt kudedesse. Peale maksa ja rasvkoe on vitamiini teatud varud ka neerupealistes, südames, skeletilihastes, testistes, emakas, hüpofüüsis ja vere lipoproteiinides. Maksarakud ja erütrotsüüdid haaravad RRR-α-tokoferooli kiiresti. Lihased, testised, peaaju ja seljaaju salvestavad vitamiini aeglaselt.
E-vitamiin metaboliseerub peamiselt kinoonvormiks, mis konjugeerub glükuroonhappe jäägiga. Glükuroniidid väljuvad peamiselt sapiga. Mingi osa aga imendub ning muundub neerudes uriiniga väljutatavaks tokoferoonhappeks.
Looduslikud E-vitamiini allikad: nisuiduõli, päevalille- ja maapähkliõli, päevalilleseemned, kaeratoidud, oder, majonees, porgand.

E-vitamiini vaegus

E-vitamiini vaegus kuulub RHK-10 alamjaotisse: E56.0.

F344 rats

Katse, kus 3. rühma F344 rotte toideti 7 nädala jooksul E-vitamiiniga rikastatud toiduga (0, 50 ja 585 mg/kg toidu kohta) näitavad, et E-vitamiin võib oluliselt mõjutada T-rakkude diferentseerumist tüümuses.

Etümoloogia

Sõna on tuletatud kreeka sõnadest τόκος tókos 'sündimine' ja φέρειν phérein 'kandma', 'tooma' ning -ol tähistab alkoholi.
Sotsiaalne innovatsioon

Sotsiaalne innovatsioon kujutab endast uusi ideid ja tegevusviise, mis pakuvad sotsiaalsetele probleemidele ja väljakutsetele varasematest paremaid lahendusi, mille tagajärjel muutub ühiskonna ja kogukonna toimimine tõhusamaks. Sotsiaalne innovatsioon pakub lahendusi ühiskondlikele või sotsiaalsetele probleemidele uudsete ja varasemast paremini toimivate lahenduste väljatöötamise teel. Nendeks võivad olla tooted, teenused või protsessid. Sotsiaalne innovatsioon kujutab endast üldist võimekust luua ja ellu rakendada uusi ideid, mis loovad ühiskondlikku väärtust ning mis ei ole lihtsalt kasulikud, vaid parendavad lisaks ka ühiskonna tegutsemise võimekust.