google/wiki40b huggingface dataset:
Stockholmi kuningaloss

Stockholmi kuningaloss (rootsi keeles Stockholms slott) on Rootsi kuninga ametlik residents, kus asuvad kuningapaari ja teiste pereliikmete tööruumid, vastuvõtusaalid, kuningliku majapidamise peakontor ning mitu muuseumi. Kuningaloss paikneb Stockholmi vanalinnas Stadsholmeni saarel ning lossi naabruses asub Rootsi parlament Riksdag.

Ajalugu

Praeguse lossi kohale lasi Birger Jarl juba 13. sajandil ehitada kivilinnuse, mis ajapikku kasvas lossiks ning sellele pandi nimeks Tre Kronor ('kolm torni').
16. sajandi lõpus lasi Johan III lossi ümber ehitada renessanss-stiili ning 1690. aastal otsustati loss muuta hoopis rokokoolossiks. 1692. aastal hakkas Nicodemus Tessin noorem ümber ehitama põhjatiiba ning tööd lõpetati 1697. aastal. Sama aasta 1. mail põles aga suurem osa lossist maha.
Ülesehitustööd võttis enda kanda taas Nicodemus Tessin noorem ning 1734. aastal rajati läänefassaadi välisküljele poolkaarekujulised ehitised. 1740. aastal saadi valmis ka lossikirik ning 1754. aastal lõpetati välisseinte taastamine. Samal aastal asus kuningapere lossi elama. 1824–1830 rajati põhjafassaadi ette nn Lejonbacken ehk Lõvide kallak, mille nimetus tuleneb seal asuvatest lõviskulptuuridest. 
Lossis on 609 ruumi ning see on üks suuremaid tänapäeval kasutatavaid losse.
Lossi valvab Rootsi Sõjaväe alla kuuluv Högvakten ehk kuninglik ihukaitsevägi, mille ajalugu ulatub tagasi 16. sajandi algusse.

Palee välisilme

Loss on ehitatud tellistest, mis on ida-, lääne- ja lõunatiiva keskosas kaetud liivakiviga. Katus on kaetud vasega ja ümbritsetud kivist balustraadiga. 
Kõik neli fassaadi on erineva kujundusega ning sümboliseerivaid erinevaid asju: lõunafassaad esindab rahvast, läänefassaad esindab kuningat, idafassaad esindab kuningannat ja põhjafassaad esindab monarhiat. Läänest itta on loss 115 m pikk ning põhjast lõunasse 120 m. 
Välisnurkade külge on ehitatud 4 tiiba: 2 kaarjat ja 2 sirget. Lossi tagaküljel kahe sirge tiiva vahel paikneb pisike aed, mida nimetatakse Logården'iks.

Lääneosa

Teisel korrusel vasakul paikneb Bernadotte'ide galerii ja paremal on Rüütliordude saal. Kolmandal korrusel vasakul paiknevad külalisteruumid ja paremal ametlikud ruumid.

Idaosa

Selle ühel korrusel paikneb Livrustkammaren, Rootsi vanim muuseum, kus saab vaadata relvi, ordeneid ja kroonijuveele.

Põhjaosa

Seal asuvad kunagiste kuningate ja kuningannade eluruumid ning peosaalid, mille hulka kuulub ka ballisaal Vita Havet ehk Valge Meri. Lisaks asub seal Karl XI galerii. Esimesel korrusel asub Konseljrummet ehk Nõukogusaal. Keldrisse on rajatud Museum Tre Kronor, kus on väljapanek Birger Jarl rajatud kindlusest.

Lõunaosa

Seal paiknevad Riigisaal, lossikirik ja varakamber, kus asuvad kuninglikud juveelid.
Javier Sotomayor

Javier Sotomayor Sanabria (sündinud 13. oktoobril 1967 Limonaris Matanzas) on Kuuba endine kergejõustiklane (kõrgushüppaja). Olümpiavõitja (1992), kahekordne maailmameister (1993 ja 1997) ja kehtiva maailmarekordi 2,45 m valdaja.

Olümpiamängudel

1992 olümpiavõitja 2.34
2000 hõbemedal 2.32

Maailmameistrivõistlustel

1991 hõbemedal 2.36
1993 maailmameister 2.40
1995 hõbemedal 2.37
1997 maailmameister 2.37

Sisemaailmameistrivõistlustel

1985 hõbemedal 2.30
1989 sisemaailmameister 2.43
1991 pronksmedal 2.31
1993 sisemaailmameister 2.41
1995 sisemaailmameister 2.38
1999 sisemaailmameister 2.36
Reaktsioonivõime-selektiivsuse printsiip

Reaktsioonivõime-selektiivsuse printsiip väidab, et suurema reaktsioonivõimega keemiline ühend või aktiivne vaheühend on väiksema selektiivsusega. Tänapäeval loetakse see printsiip vananenuks, kuna paljudel juhtudel see ei kehti.
See printsiip on seotud konkureerivate reaktsioonisuundade suhteliste kiirustega. Reaktsioonivõime ja selektiivsuse sõltuvuse klassikaline näide on lihtsate alkaanide vabaradikaalne halogeenimine: väiksema reaktsioonivõimega broom annab 2-metüülbutaaniga põhiliselt 2-bromo-2-metüülbutaani, kuid oluliselt aktiivsem kloor annab kõigi võimalike regioisomeeride segu. Seega aktiivsemal reagendiil on väiksem selektiivsus.
Üldist reaktsioonivõime ja selektiivsuse seost selgitab edukalt Hammondi postulaat. See puudutab orgaanilise reaktsiooni siirdeseisundit: kui reaktsiooni käigus siirdeseisund ja ebapüsiv intermediaat järgnevad teineteisele ja mõlemad on ligilähedase energiatasemega, siis nende omavaheline üleminek on seotud vaid vähese molekulaarstruktuuri muutusega.
Tänapäeval võimaldavad arvutid leida kvantitatiivseid struktuur-aktiivsus/omadus sõltuvusi (QSAR või QSPR mudelid), mis seovad aine omaduse ja keemilise struktuuri.
Aalen

Loodus

Linn on umbes 430 m kõrgusel merepinnast.
See asub Schwäbische Albi kirdeserval Kocheri jõe ülemjooksul.

Tähised

Aaleni autode tunnus on AA. 
Telefonikoodid on 07361, 07366 ja 07367.

Ajalugu

Aaleni kohal asus 150. aasta paiku Rooma sõdurite laager. Arheoloogilistel väljakaevamistel on leitud Rooma linnus ning küla. 
Linn tekkis 12. sajandil. 13. sajandil saadi linna õigused. 
Aastatel 1360–1803 oli Aalen vaba riigilinn.
Natalie Mei

Elukäik

Natalie Mei sündis meresõitja Juhan Mei viielapselises peres Liepājas Lätis, kus ta isa oli sõjasadama ehitamisega seotud. 1912. aastal asus perekond elama Tallinna ning 1917. aastal lõpetas Natalie Tallinna Tütarlastegümnaasiumi. Aastatel 1917–1918 elas ta koos perega Petrogradis, kus õppis ühe seminari Peterburi Kunstide Edendamise Seltsi kunstikoolis. Kunstiõpinguid jätkas ta juba Tallinnas Nikolai Triigi käe all. 1919. aastal võttis ta esmakordselt osa näitusest, milleks oli Kunstiühingu Pallas kevadnäitus Tartus. 1921. aastal astus ta Kunstiühingu Pallas kunstikooli joonistusõpetajate kursusele, mille lõpetas 1924. aastal ainsa naisena koos Eduard Wiiralti, Ferdi Sannamehe ja Kuno Veeberiga. Lõputööks olid Meil illustratsioonid Juhan Liivi "Varjule". Enesetäienduseks reisis ta korduvalt Lääne-Euroopa kunstikeskustes.
1924–1925 töötas ta joonistusõpetajana Võru Õpetajate Seminaris, 1929. aastal kutsus Ants Lauter oma akvarellidega huvi äratanud noore kunstniku tööle Estoniasse. Aastatel 1925–1940 töötas Tallinna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi kunstiõpetajana. Aastatel 1929–1935 ja 1944–1956 oli ta Estonia teatri kostüümikunstnik. 1930–1935 rõivastusala juhataja, ning 1940–1964 oli ERKI lavakostüümide õppejõud - 1944–1946 ja 1950–1964 tekstiilikateedri juhataja.
Alates 1945. aastast Eesti NSV teeneline kunstitegelane. 1958. aastatst Kunstnike Liidu ja 1968. aastast Eesti NSV Teatriühing liige.

Isiklikku

Tema õed Kristine Mei-Mark ja Lydia Starkopf-Mei olid samuti kunstnikud. Ta oli Karin Margi, Lüüdia Vallimäe-Margi ja Elga Mark-Kuriku tädi.

Looming

Natalie Mei hakkas juba kooliajal osalema kujutava kunsti ja rakenduskunsti näitustel nii Eestis kui ka välismaal, peaasjalikult akvarellidega, aga ka pliiatsijoonistustega. 
Ta oli esimene kostüümikujundusele pühendunud eesti teatrikunstnik, kes tõi järjekindlalt toonasesse stsenograafiasse uue suhtumise kostüümi kui lavastuse olulisse sisulisse komponenti. Ta hakkas tegema igale lavastusele uusi kostüüme (seni oli valitud neid teatri garderoobist), arvestades lavastustervikut. Tema kui tugeva joonistaja ja hea akvarellisti kostüümikavandeil on iseseisev kunstiväärtus. 
Natalie Mei kavandas 1930. aastate alguses kostüüme Aleksander Tuurandi ja aastast 1937 V. Haasi kujundatud lavastustele. Aastast 1936 tegi ka lavakujundusi (Moliere'i "Ebahaige", Eesti Draamateater), hooajast 1949/1950 sai dekoratsioon peamiseks. Ta lõi lavakujundusi ja kostüüme Estonia teatri kõrval ka Tallinna Draamateatris ja Leningradi Muusikalise Komöödia Teatris. 
Raamatugraafikaga tegeles Mei peamiselt 1920. ja 1930. aastatel. Ta illustreeris palju lasteraamatuid ning ilukirjandust. Mõnda aega joonistas ka ajakirjale Pikker karikatuure, kus kasutas pseudonüümi - Ants Kuunar.
1920. aastate lõpus ja 1930. aastate alguses lõi ta ilmeka tüübistikuga ekspressionistlikke ja uusasjalikke joonistusi ("Kalarand", pliiats) ning kollaažitehnikas (ajakirjaväljalõiked, siid, kalingur) karakterportreid ("Mehe portree", 1932). 
Natalie Mei on tegutsenud ka filmikunstnikuna ("Põrgupõhja uus Vanapagan", 1964, Tallinnfilm).
Esiliiga 2013

Hooaja eel

2012. aasta hooaja võitja FC Infonet tõusis Meistriliigasse, 9. koha saavutanud Pärnu Linnameeskond ning 10. koht Kohtla-Järve FC Lootus langesid Esiliiga B-tasandile. Vabaks jäänud kohad hõivasid II liiga ida/põhi võitja Jõhvi FC Lokomotiv, lõuna/lääs 2. koht Viljandi JK Tulevik ja 3. koht Vändra JK Vaprus.

Hooaja esimene pool

Allikas: Eesti Jalgpalli Liit
¹Kodu meeskond on vasakus tulbas.
Värvid::  Sinine = Kodu meeskonna võit; Kollane= viik; Punane = võõrsil meeskonna võit.

Hooaja teine pool

Allikas: Eesti Jalgpalli Liit
¹Kodu meeskond on vasakus tulbas.
²Kiviõli FC Irbis ei saanud mängu toimumisee ajaks võistkonda kokku
³Tartu SK 10 võistkonnas koosseisus osales diskvalifitseeritud mängija
Värvid::  Sinine = Kodu meeskonna võit; Kollane= viik; Punane = võõrsil meeskonna võit.
Michael Weatherly

Eraelu

Weatherly oli aastatel 1995 – 1997 abielus oma "The City" kaasnäitleja Amelia Heinle'ga, kellega tal on poeg August Weatherly. Seriaali "Must ingel" filmimise ajal oli ta mõnda aega kihlatud kaasnäitleja Jessica Albaga. 2009.aastal abiellus Bojana Jankovićuga, kes on elukutselt arst. Neil on 2 last: tütar Olivia (sündinud 10.aprill 2012) ja poeg Liam (sündinud 29.oktoober 2013). Neil on ka 2 saksa lambakoera Oriana ja Quantum.
Hais

Hais ehk halb lõhn ehk lehk on ebameeldiv ja sageli tugev lõhn.
Meeldivat lõhna nimetatakse aroomiks.
Mis sa teed

"Mis sa teed" on ansambli The Tuberkuloited album. See ilmus 2007. aastal.
Andre Sepp

Andre Sepp (sündinud 29. oktoobril 1971) on Eesti poliitik, XII ja XIII Riigikogu liige. 1998. aastast kuulub Eesti Reformierakonda.
Andre Sepp lõpetas Tallinna 13. Keskkooli ja Eesti Riigikaitse Akadeemia. Töötas Harju Politseiprefektuuris 1992–1997. Ta oli 1999–2011 Raasiku vallavanem ja 2002–2007 Harjumaa Omavalitsuste Liidu esimees.
Ta oli 6. aprillist 2011 kuni 26. märtsini 2014 XII Riigikogu liige. 18. juunist 2014 oli ta taas Riigikogu liige XII koosseisu volituste lõppemiseni. 31. oktoobrist 2017 on ta taas Raasiku vallavanem.
Eduard Raia

Raiast KGB toimikus

1955. aasta KGB toimik kirjutab: "RAIA on suuresti identne tagaotsitava Inglise luure agendiga, kelle kohta on teada, et oktoobris teenis ta Nõukogude armee Eesti Rahvuskorpuses, oli Kommunistliku Partei liige ning on minevikus töötanud Eesti sõjaväeluures.
RAIA läbitöötamisse on lülitatud kogenud agendid "Tammik", kes on Eesti kodanliku vabariigi endise silmapaistva diplomaadi poeg ja tunneb RAIAT sellest ajast, kui nad teenisid Nõukogude armees, ning "Onegin", Eesti kodanliku kaitseväe peastaabi endine töötaja, kes on RAIAGA samuti tuttav Nõukogude armees teenimise ajast.
RAIA asjas on välja töötatud agentuur- ja operatiivmeetmete plaan, mis näeb ette korraldada salajane läbiotsimine RAIA korteris, et välja selgitada, kas ta ei hoia mingeid materjale, mis paljastaksid teda luuretegevuses, ning tehakse tema asjas töötavate agentide kaudu kindlaks, kas RAIA tunneb huvi andmete vastu, mis pakuvad huvi välisriigi luurele.

Isiklikku

4. novembril 1948 abiellus ta Olga Raiaga (neiupõlvenimega Tõkke). Neil sündisid lapsed Aleks Raia, Mare Raia (hiljem Špirjonok (Шпиренок); suri arvatavasti 2005), Riina Raia ja Ann Raia (hiljem Samuel; suri 1992. aastal).
Wind Beneath My Wings

"Wind Beneath My Wings" (kasutatud on ka pealkirju "The Wind Beneath My Wings"ja "Hero") on Jeff Silbar ja Larry Henley kirjutatud laul aastast 1982.
Silbar ja Henley kirjutasid laulu Bob Montgomeryle. Montgomery salvestas loost oma demo, muutes laulu algselt mõnevõrra kiirema tempo aeglaseks ballaadiks. Seejärel müüsid autorid laulu esitamiseks paljudele esitajatele. Esimese kommertsversiooni avaldas Roger Whittaker ning see leidub tema albumil "The Wind Beneath My Wings". Varsti pärast seda andis Austraalia laulja Colleen Hewett laulu välja singlina, mis jõudis tabelis Kent Music Report kohale 52. 1982. aastal avaldasid laulu veel Sheena Easton (albumil "Madness, Money & Music") ja Lee Greenwood, järgmisel aastal Lou Rawls, Gladys Knight & The Pips (pealkirjaga "Hero" albumil "Visions") ja Gary Morris (1983). Billboardi edetabelis kõrgeima koha saavutas aga 1988. aastal salvestatud Bette Midleri versioon filmi "Beaches" heliribalt. See versioon anti välja singlina, mis jõudis 1989. aasta juunis olla ka ühe nädala tabeli Billboard Hot 100 esikohal. Midleri versioon võitis ka kaks Grammy auhinda 1990. aastal ning 1992. aastal tunnistas Ameerika Fonogrammitootjate Liit (RIAA) selle plaatinaplaadiks.
2002. aastal Suurbritannias läbiviidud küsitluse tulemusel selgus, et laul oli sealmaal matuste enimmängitud laul.
Laulu on salvestanud veel näiteks Steven Houghton, Bill Tarmey, Rachel Morrison jt.
Jevstafi Skalon

Jevstafi Nikolajevitš Skalon (de Scalon, de Skalon, vene Евстафий Николаевич Скалон) ; 21. september (9. september) 1845 – 3. juuli (20. juuni) 1902 Berliin) oli prantsuse päritolu Venemaa riigitegelane.
Jefstafi Skalon oli keiser Aleksander III aegne tõeline riiginõunik ja Vilno kubermangu asekuberner 4. augustist 1889 kuni 25.oktoobrini 1894, ning keiser Nikolai II aegne Eestimaa kuberner 25.oktoobrist 1894 kuni 20. juunini 1902. 1899 sai ta salanõunikuks.
Tema ja tema poolt juhitud komitee liikmete pingutustega lõpetati Aleksander Nevski katedraali ehitus Tallinnas.
Ta on maetud Aleksander Nevski kalmistule (Peterburi).
Gustav Tõnspoeg

Gustav Tõnspoeg (5. august 1929 Virumaa Salla vald Kaavere küla – 7. mai 2006 Tallinn) oli Eesti NSV partei-, riigi- ja majandustegelane.
Tõnspoeg lõpetas 1945. aastal Salla 7-klassilise kooli. Ta lõpetas 1949 Rahandus-Krediidi Tehnikumi finantsistina, 1958 Üleliidulise Rahandusökonoomika Instituudi ja 1971. aastal NLKP KK Kõrgema Parteikooli. 
Gustav Tõnspoeg töötas 1949. aastast Järvamaa TSN Täitevkomitee rahandusosakonna vaneminspektorina ja seejärel riigitulude osakonna juhatajana. Pärast ajateenistust Nõukogude Armees oli ta 1953–1954 õpetaja Vastse-Kuuste 7-klassilises koolis. Seejärel oli ta Paide Rajooni TSN Täitevkomitee rahandusosakonna juhataja ning Paide Rajooni TSN TK esimehe asetäitja.
1958–1962 oli ta Paide Rajooni TSN Täitevkomitee esimees ning 1962–1964 Paide Rajooni TSN Täitevkomitee Kolhoosi- ja Sovhoositootmise Valitsuse juhataja.
1964–1965 oli ta Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu Toiduainetööstuse Valitsuse juhataja ning Eesti NSV Plaanikomitee esimehe 1. asetäitja.
1965–1971 oli Tõnspoeg Eesti NSV Liha- ja Piimatööstuse Ministeeriumi minister. 
1966. aastast kinnitati Tõnspoeg EKP Keskkomitee liikmeks, 1987. aastat nimetati ta EKP KK Büroo liikmekandidaadiks.
1973–1987 oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riikliku Plaanikomitee esimees ning ministrite nõukogu esimehe asetäitja.
1987–1988 oli Tõnspoeg Eesti NSV Rahvakontrolli Komitee esimees.
1988. aasta 12. septembrist nimetati Tõnspoeg Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe 1. asetäitjaks ja Eesti NSV Riikliku Agrotööstuskomitee esimeheks, kellena tegutses kuni 31. märtsini 1990. aastal.
Ta on olnud Eesti Viljasalve nõukogu liige.
Ta oli NLKP liige 1956. aastast ning Keskerakonna liige 2001. aastast. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu VI ning VIII–XI koosseisu saadik ning NSV Liidu Ülemnõukogu X koosseisu saadik.

Ühiskondlik tegevus

Tõnspoeg oli Eesti Jalgpalli Föderatsiooni esimees 1969–1985.
San Quentin

San Quentin on asula Ameerika Ühendriikides Californias Marini maakonnas.
San Quentinis tegutseb San Quentini vangla. Algselt elasid asulas vangla töötajad koos perekondadega. Praegu elab seal umbes 100 inimest.
Lilian Linnaks

Lilian Linnaks (kuni 1949 Lilian Värk; 27. veebruar 1929 Tallinn – 28. märts 2016 Tallinn) oli eesti metallikunstnik ja kunstiteadlane.
Ta lõpetas 1948. aastal Tallinna 4. keskkooli ning õppis aastatel 1952–1958 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis, mille lõpetas metallikunsti erialal. Aastatel 1962–1965 oli Moskva Kõrgema Tööstuskunstikoolis aspirant, kaitses 1965. aastal väitekirja alumiiniumist kujutavas ja tarbekunstis ning sai kunstiteaduste kandidaadi kraadi.
Ta töötas aastatel 1960–1962 Estoplastis kunstnikuna, pannes aluse eesti tööstuskunsti uuele ratsionaalsele suunale.
Aastatel 1965–1994 oli ta õppejõud praeguses Eesti Kunstiakadeemias, alates 1990. aastast professor, 1994. aastast emeriitprofessor.
Ta oli Eesti Kunstnike Liidu liige 1959. aastast.

Isiklikku

Lilian Linnaksi tütar on metallikunstnik Epp Linnaks.
Siksali kalmistu

Siksali ehk Siksälä kalmistu on Misso aleviku lähedal asuv muinas- ja keskajal kasutatud kalmistu.
Aastatel 1980–1988, 1990–91 ja 1993 Silvia Laulu juhatusel (koos Jüri Peetsuga) toimunud arheoloogiliste väljakaevamiste käigus on kalmistult avastatud 43 kääbast, mille läbimõõt on 2–5 m ja kõrgus kuni 0,75 m. Matmisviisina on kindlaks tehtud põletusmatus ja laibamatus, kokku on andmeid 304 matuse kohta.
Meretund

"Meretund" on aastast 1998 Kuku Raadio iganädalane mereteemaline raadiosaade. 
Aastatel 1998–2012 oli "Meretunni" saatejuht Hubert Veldermann, pärast tema surma 7. juunil 2012 juhtis saadet Küllike Rooväli.
Saate eetrisse jõudmist on toetanud Tallinna Sadam ja Eesti Loots.
Valgusreostus

Valgusreostuseks nimetatakse nähtust, mille korral tehisvalgus satub sinna, kuhu sel pole ette nähtud sattuda.
Nagu iga teinegi reostus, näiteks õhu-, vee- ja mürareostus, kahjustab ka valgusreostus keskkonda.
Valgusreostus on tööstusliku tsivilisatsiooni kõrvalnähtus. Valgusreostust tekitavad hoonete välis- ja sisevalgustus, tänavavalgustus kui ka valgustatud välireklaamid ja valgusreklaamid. Samuti saadab tehisvalgus äriettevõtteid, kontoreid, tööstusrajatisi, spordirajatisi jms. Kõige rängem on valgusreostus tihedasti asustatud tööstuspiirkondades. Iseäranis Euroopas, Põhja-Ameerikas ja Jaapanis ning Aasia ja Põhja-Aafrika suurlinnades, kuid isegi suhteliselt vähene valguskogus on märgatav ja tekitab keskkonnaprobleeme.
Valgusreostus kahjustab ökosüsteeme, sest ajab segi öö ja päeva vahelise rütmi. Valgusreostus raskendab nende röövloomade elu, kes on harjunud pimedas jahti pidama, sest saakloomad suudavad neid kergemini näha ja põgeneda. Valgusreostus raskendab merel olevate loomade ja lindude orienteerumist, sest ajab segamini nende suunataju. Kõrghoonete valgustus ajab rändlinde segadusse. Mõjutatud on öösiti õitsevad lilled, keda tolmeldavad ööliblikad. See võib viia nende hukkumiseni.
Valgusreostuse tulemusel muutub tähistaevas heledamaks, mis tekitab probleeme astronoomias, sest tähed ei paista enam taeva foonist nii hästi välja ning mõõtmiste täpsus väheneb. Observatooriumid on valgusreostuse vältimiseks kolinud tavaliselt maailma kõige üksildasematesse piirkondadesse. Väga võimsad teleskoobid on avakosmoses, kus seni valgusreostus praktiliselt puudub.
1980. aastatel hakkas tekkima ülemaailmne pimeda öötaeva liikumine, mille eesmärk on teadvustada ühiskonnale valgusreostuse probleeme ja mõjutada seadusi valgusreostuse vähendamiseks. See liikumine algas kõigepealt astronoomide hulgas.
Friedrich Stockholm

Friedrich Wilhelm Constantin Stockholm (1. oktoober 1884 Tartu – 26. detsember 1968 Sydney) oli eesti vaimulik.
Lõpetas aastal 1905 Tartus gümnaasiumi hõbeaurahaga. Õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas aastatel 1905–1911. Prooviaastal oli ta Tarvastu ja Tallinna Toompea Kaarli koguduses. Ordineeriti õpetajaks 22. jaanuaril 1912.
Korporatsiooni Fraternitas Estica asutajaliige ja auvilistlane.
Oli 1912–1914 Tallinna Toompea Kaarli koguduse abiõpetaja. Aastatel 1914–1918 oli Peterburi Jaani koguduse abiõpetaja. 1919–1944 oli ta Tallinna Toompea Kaarli koguduse II pihtkonna õpetaja.
Lisaks kogudusetööle oli tal ka mitmeid muid ametikohti. Veebruaris 1919 loodi Johan Laidoneri korraldusel Eesti Kaitseväe juurde sõjaväepastori ametikoht. Sama aasta märtsis kinnitati sellele kohale kaks esimest vaimulikku: Jakob Kukk ja Friedrich Stockholm. Mõne aja pärast nimetati ta sõjaväeõpetajate juhatajaks (tänapäeval peakaplan) tiitliga "sõjaväeõpetajate seenior". Sõjaväes teenis ta ka pärast Vabadussõda osalise ajaga kuni aastani 1940. Ta oli tegev ka Punases Ristis – Eesti Punase Risti Peavalitsuse liige ning Eesti Punase Risti hoolekande ja lastevarjupaikade osakonna juhataja. Eesti Loomakaitse Liidu juhatuse liige. Oli tegev usuõpetajana mitmes koolis: lühemat aega Tallinna Linna Kommertskoolis ja Elfriede Lenderi Tütarlaste Eragümnaasiumis ning pikemat aega Tallinna Poeglaste Gümnaasiumis. Friedrich Stockholm oli 1942. aastal Venemaa eestlaste usuliseks teenimiseks moodustatud komitee esimees.
1944 suvel lahkus ta koos perega Saksamaale. 1944–1948 elas Saksa­maal, hooldades ja teenides põgenikke Jenas, Heiligenstadtis, Göttingenis ja Oldenburgis. Novembris 1948 jõudis 64-aastane õpetaja Stockholm koos perega Sydneysse. 14. novembril 1948 pidas ta Sydneys esimese teenistuse. Sidney Jaani koguduse õpetaja oli ta 1948–1960. Aastal 1960 siirdus ta emerituuri. Ta suri aastal 1968 ning on maetud abikaasa ja pastorist poja Uno kõrvale Rookwoodi surnuaiale.

Isiklikku

Friedrich Stockholm oli abielus ja kolme poja isa. Uno Stockholm oli Melbourne'i koguduse õpetaja, Friedrichist sai orelikunstnik.
Hirving Lozano

Koondisekarjäär

2015. aastal tuli ta Mehhiko noortekoondisega Põhja- ja Kesk-Ameerika alla 20-aastaste meistriks. Lozano oli turniiril viie väravaga üks kahest suurimast väravakütist.
Debüüdi Mehhiko rahvuskoondises tegi ta debüüdi 10. veebruaril 2016 sõprusmängus Senegali vastu. Esimese värava koondise särgis lõi ta 25. märtsil 2016 MM-i valikmängus Kanada vastu.
2016. aasta suveolümpiamängude olümpiaturniiril kuulus ta Mehhiko olümpiakoondisse. Ta kuulus koosseisu kõigis kolmes alagrupimängus. Mehhiko jäi oma alagrupis kolmandaks ja langes välja.
2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiri viimases alagrupimängus 24. juunil lõi ta värava Venemaa vastu.
2018. aasta maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus 17. juunil lõi ta värava valitseva maailmameistri Saksamaa vastu, tuues Mehhikole minimaalse 1:0 võidu.
Raudemetsa mänd

Raud(e)metsa mänd (ka Raademetsa mänd) on looduskaitsealune põlispuu Järvamaal Türi vallas Pala külas.
Põlismänd asub Türi–Väätsa tee ääres.
Männi ümbermõõt on umbes 3,3 m, kõrgus 12 m, vanus üle 380 aasta.
Tiina Mikk

Tiina Mikk (sünninimi Tiina Karm; sündinud 5. mail 1976 Tallinnas) on Tartu Ülikooli pärimisõiguse ja perekonnaõiguse õppejõud.
Tiina Mikk lõpetas 1998 Õigusinstituudi cum laude ja kaitses 2010 magistrikraadi Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Alates 2016 on ta doktorant Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Tartu ülikoolis õpetab ta 2001. aastast. Ta on osalenud seadusloomes, teinud advokaaditööd ja viinud läbi koolitusi. Tiina on Tartu ülikooli õigusteaduskonna e-kursuse "Õiguse alused" projektijuht.
Kotzebue tänav

Kotzebue tänav [kotsebu:] on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kalamaja asumis. Kotzebue tänav algab Põhja puiestee ja Suurtüki tänava ristmikult ja lõpeb Vabriku tänava ja Kopli tänava ristmikul. Tänavaga ristub Vana-Kalamaja tänav. Kotzebue tänav on 463 meetri pikkune ja kannab numbrit 7840564.
Tänava rajamise täpne aeg 19. sajandi teisel poolel pole teada, kuid Johann Friedrich Eurichi koostatud 1879. aasta kaardil on Kotzebue tänava vanem osa juba peale märgitud. Esmalt võeti kasutusele tänava Põhja puiestee ja Vana-Kalamaja tänava vaheline lõik, mida seejärel pikendati Kopli tänavani.

Tänava nimi

Kotzebue tänav on saanud oma nime majaomaniku ja kirjaniku August von Kotzebue ning tema järglaste järgi, kelle maja asus tänava alguses.
Tänava saksakeelne nimi oli Kotzebuestraße ja venekeelne Коцебуская улица.
25. mail 1939 liideti Kotzebue tänav Suurtüki tänavaga. 22. aprillil 1960 nimetati kogu Suurtüki tänav Johannes Käsperti järgi ümber Johannes Käsperti tänavaks. 
Suurtüki tänava nimi taastati 02. juulil 1987, millest lahutati uuesti Kotzebue tänav 03. augustil 1990.