google/wiki40b huggingface dataset:
Mari Ustal

Mari Ustal (aastani 1964 Mari Lippmaa; sündinud 9. aprillil 1937 Pärnus) on eesti sõudja.
Lõpetas 1956 Pärnu 2. Keskkooli ja 1964 Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna. Olnud 1963–1992 ETKVL-i/ETK peakaubatundja, hiljem töötanud AS-is Telemedia Eesti.
Püsiasustusega väikesaar

Püsiasustusega väikesaar on väikesaar, kus on aasta ringi asustus.
Eestis on püsiasustusega väikesaared Abruka, Kihnu, Kessulaid, Kõinastu, Manija saar, Osmussaar, Piirissaar, Prangli, Ruhnu, Vilsandi ja Vormsi.
Heinrich Rickert

Mõju

Rickert mõjutas Karl Jaspersit ja Max Weberit, sealhulgas tema ideaaltüübi kontseptsiooni.
Mitmikgalaktika

Mitmikgalaktika (inglise keeles compact group) on galaktikasüsteem, mis koosneb mitmest üksteise lähedal paiknevast ja seetõttu tugevasti mõjutavast galaktikast.
Tuntuim mitmikgalaktika on Pegasuse tähtkujus paiknev nn Stephani kvintett.
Mitmikgalaktikastest arvukaimad on kaksikgalaktikad.
Aadu Birnbaum

Aadu Birnbaum (17. veebruar 1938 – 7. detsember 2017) oli eesti pillimees, laululooja ja kontserdikorraldaja.
Ta mängis paljusid pille ja lõi kümneid populaarseid meloodiaid, millest paljudele kirjutas ta ise sõnad. Oma lemmikžanriks pidas ta džässi ning saksofonistina mängis läbi suure osa svingiklassikast.
Muude ametite hulgas oli ta AS Tartu Laululava muusikatoimetaja ja Tartu džässiklubi president.
Tema loodud ansamblid Ratex, Viljandi jazzsekstett ja Holarid esinesid edukalt konkurssidel ja festivalidel ning nende kontserditurneed ulatusid ka piiri taha.
Ta noppis auhindu Eesti Raadio estraadilaulude võistluselt ja ka sellistelt konkurssidelt nagu «Meri, mehed ja maa» ning Valge Daami lauluvõistlus. Tema laule on laulnud näiteks Georg Ots, Kalmer Tennosaar, Uno Loop, Vello Orumets, Ivo Linna, Ervin Lillepea, Toivo Nikopensius, Olev Vestmann, Neeme Konsa ning Heli ja Tiit Koppel, samuti ansamblid MTJ ja Seelikukütid.
2015. aastal ilmus trükist Aadu Birnbaumi «Laulud ja pillilood».
Allan Roosileht

Allan Roosileht (sündinud 7. augustil 1959) on raadio Star FM saatejuht ja diskor.
Roosileht lõpetas Tallinna 2. Keskkooli ning omandas TPedIs õpetaja elukutse. 1981–1991 töötas Tallinna 8. Keskkoolis emakeeleõpetajana, vahepeal veetis poolteist aastat Leningradi lähedal Nõukogude armee raketiväeosas. Töötas Raadio 2-s alates selle loomisest 1993. aasta mais kuni 2004. aasta lõpuni ja 2005. aastast alates töötab Star FM-is.
Ta on kuulunud Noorte Autorite Koondisse.

Isiklikku

Tema poolvend Andres Roosileht on näitleja.
Madina Lake

Ajalugu

Nathan ja Matthew Leone olid algselt bändis The Blank Theory ning Dan Torelli ja Mateo Camargo bändis Reforma. Mõlemal oli sama mänedžer. 2005. aastal nad ühinesid ning moodustus Madina Lake. Nende esimene esinemine toimus 21. mail Chicagos.
Nathan ja Matthew Leone pälvisid esmakordselt meedia tähelepanu tänu NBC telesarja "Hirmu faktor" kaksikute erisaate võitmisele. Võidetud 50 000 dollari eest lasid nad välja Madina Lake'i esimene demoplaadi "The Disappearance of Adalia".

From them, through Us, to You (2006-2008)

Pärast demoalbumit sõlmis Madina Lake lepingu Roadrunner Recordsiga. See andis neile hoogu juurde ning varsti valmis nende debüütalbum "From Them, Through Us, to You", mis lasti välja 27. märtsil aastal 2007. Tänu sellele albumile pälvis bänd tähelepanu ning jõudis Billboardi edetabelis 154. kohale. Ajakiri Kerrang! kuulutas bändi parima rahvusvahelise uue tulija tiitli vääriliseks.

Attics To Eden (2009)

"Attics To Eden" on Madina Lake'i teine stuudioalbum. See lasti välja 2. mail 2009. Albumilt ilmus kolm singlit: "Never Take Us Alive", "Let's Get Outta Here" ja "Welcome to Oblivion".
Royal Lochnagari destilleerimiskoda

Royal Lochnagari destilleerimiskoda on Šotimaal Highlandi regioonis aastal 1826 asutatud viskidestilleerimiskoda.
Avraham Sinai

Avraham Sinai (heebrea keeles אברהם סיני‎; enne usuvahetust Ibrahim Yassin, araabia keeles إبراهيم ياسين; sündinud 15. detsembril 1962) on Liibanoni šiiitlik muslim, kes pöördus judaismi. Ta oli enne seda Ḩizb Allāhi liige. Ta spioneeris Iisraeli kasuks, kuhu hiljem perega kolis.

Elulugu

1997. aastal lahkus Sinai Liibanonist ja kolis oma perega Safedi. Pärast Yom Kippuri jumalateenistuste külastamist sünagoogis otsustas ta 2000. aastal saada juudiks. Aastaid kestnud õppimise järel pühitses rabi Shmuel Eliyahu ta judaistiks. Sinai on kirjutanud raamatu "A Martyr from Lebanon: Life in the Shadow of Danger", kus ta kirjeldab oma elukogemusi.
Liibanoni lipp

Tähendus

Seeder tuleb Piiblist, Laulud 92:12: "Õige lokkab nagu palmipuu, ta kasvab kõrgeks nagu seedripuu Liibanonil".
Punane värv tähistab iseseisvuse eest valatud verd ja valge lund Liibanoni mägedel. Lumi omakorda on puhtuse sümbol.

Ajalugu

Liibanoni esimene põhiseadus võeti vastu 23. mail 1926. Et Liibanon oli sel ajal Prantsusmaa protektoraat, kinnitas põhiseadus Liibanoni lipuks Prantsuse lipu, mille keskmisel, valgel laiul oli roheline seeder, mis puutus mõlema äärmise laiu vastu.
Esimest korda heisati tänapäevane Liibanoni lipp 21. novembril 1943, Liibanoni iseseisvuspäeva eelsel päeval. Usutakse, et tänapäeval asub see lipp Liibanoni Rahvusmuuseumis, kuigi on ka väidetud, et see on hoopis valitsuse palees.

Väärvormid

Vähe on maailmas lippe, millel oleks nii palju väärvorme kui Liibanoni lipul. Kuigi lipu kirjeldus on põhiseaduses kirjas, ei järgitud seda kuni 1982. aastani kuigi tõsiselt. Realistlikkuse huvides kujutati lipul seedri tüve pruunina või (Süüria-Liibanoni sõpruse märgiks) mustana. Seeder kujutati sageli valgest laiust väiksemana, mõnikord ka suuremana. Isegi Eesti NSV-s välja antud teatmeteostes (ENE, "A ja O") on väär lipp.
1982. aasta suvel lubas Liibanoni telesaatejuht Riad Sharara telesaates autasu sellele, kes toob stuudiosse korrektse lipu. Saate käigus selgus, et isegi sõjaväes toodeti lippe valede eeskujude järgi ning et turismiminister oli saatnud kõigisse koolidesse väära lipu.
See saade mõjutas tugevalt liibanonlaste suhtumist oma lippu. Poliitilise ebakindluse ajal, mil Liibanon oli Iisraeli poolt okupeeritud, oli oma lipu abil võimalik väljendada patriotismi. Nii koolides kui ka sõjaväes vahetati väärad lipud välja.
Tuulealused saared (Aafrika)

Tuulealused saared (portugali Ilhas de Sotavento) on saarestik Atlandi ookeanis, osa Roheneemesaartest.
Saarestikku kuuluvad Brava, Fogo, Maio ja Santiago saar.
Pähkla mõis

Pähkla mõis (saksa keeles Pechel) oli riigimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal.
Pergerus

Pergerus on Eestis Tartus tegutsev muusikalis-loominguline rühmitus, mis liidab kohalikke black metal'i bände ja muusikuid. Pergerusse kuulub viis bändi – Form, Langenu, Mortferus, Tapper ja Ulguränd. Bändid on omavahel jaganud prooviruume ning bändiliikmeid. Rühmitus loodi 2012. aasta lõpus, avalikkusele anti sellest esmalt teada rühmitust ja selle ansambleid kirjeldavas voldikus. Samuti on ilmunud pikem tutvustustekst 2017. aastal muusikaportaalis Rada7. Pergeruse logoga must kangas on sageli väljas bändide kontsertide ajal.
Ishpemingi vald

Ishpemingi vald (Ishpeming Township) on vald USA-s Michigani osariigis Marquette'i maakonnas.
2010. aastal elas vallas 3513 inimest. 2000. aastal 3522 inimest.
Valla pindala on 238,8 km². Veepindala on 12,9 km².
Eha Ratnik

Eha Ratnik (aastani 1956 Eha Varusk; 18. märts 1928 Vana-Antsla vald, Võrumaa – 2. märts 2000 Tartu) oli Eesti kunstiteadlane.

Elulugu

Eha Ratnik oli väiketalupidaja tütar.
Lõpetas 1947 Valga 1. Keskkooli ja 1952 Tartu Ülikooli; kunstiteaduse kandidaat (1975, TÜ), väitekiri "Kunstiühing "Pallas" 1918–40". Töötanud 1958–83 Tartu Kunstimuuseumis: teadur 1962–79, teadusdirektor 1980, direktor (teistel andmetel direktori kohusetäitja) 1981–83.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: kunstiühingu "Pallas" kujunemine ja tegevus, tema liikmete elu ja looming, eesti kunstnike õpingud välismaal 1905–14, Tartu kunstnike osalus Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingu tegevuses 1922–1940, Eesti kunstnike kongressid 1919–1939, Tartu Ülikooli joonistuskooli ja selle õpetaja W. Fr. Krügeri tegevus. Koostanud katalooge, õppekirjandust ja näitusi. 13 teadustrükist.
Coulteri mänd

Kirjeldus

Coulteri mänd on suhteliselt lühiealine okaspuu, puude vanus küündib sageli vaid 100 aastani. Puu kasvab kuni 25 m kõrguseks, tüve läbimõõt on kuni 1,0 m. Võra on püramiidja, sageli ebakorrapärase kujuga. Oksad on rõhtsad või tõusvad. Koor on tumehallikaspruun, sügavate lõhedega, plaatjas, kestendav.
Pungad on munaja kujuga, punakaspruunid, 1,5 (−3) cm pikkused. Võrsed on tihti jämedad, violetjaspruunikad, sageli vahased, vananedes muutuvad hallikaspruuniks. Okkad on kolmekaupa kimbus, 15–30 cm pikkused, sirged või veidi kõverad, terava tipuga, keerdunud, tolmhallikasrohelised ja püsivad võrsetel 3–4 aastat.
Isasõisikud on munaja kuni silinderja kujuga, kuni 25 mm pikkused, õitsemise alguses helepurpurjaspruunid, hiljem oranžikaspruunid. Käbid on massiivsed ja kõige raskemad männiliste sugukonnas, mass võib vahetult enne valmimist küündida kuni 2,3 kg, 20–35 cm pikkused, munajas-silinderja kujuga, vaiguste kattesoomustega. Suhkrumänni käbid võivad olla pikemad, aga nad ei ole nii rasked. Coulteri männikutes töötavatel inimestel soovitatakse kanda kiivrit. Seemned on söödavad, nende kestad on tumepruunid, 15–22 mm pikkused, varustatud kuni 25 mm pikkuse tiivakesega. 1000 seemne mass on 278–400 g.

Paljunemine

Coulteri mänd on ühekojaline okaspuu ja paljuneb seemnete abil. Puud hakkavad viljuma 10–15 aasta vanuselt. Looduslikus levilas toimub tolmlemine mais-juunis. Noored puud kannavad raskeid käbisid tüvel, vanemad tugevatel okstel. Coulteri männil esineb nii tavalisi kui ka vaiguga suletud käbisid. Käbid valmivad augustis-septembris, tolmlemisele järgneval aastal. Tavalised käbid avanevad oktoobris-novembris, vahepealsete tunnustega käbid mõned aastad peale valmimist ning vaiguga suletud käbid avanevad kõrgemate õhutemperatuuride kaasabil (näiteks metsapõlengute ajal). Seemnete levik on nende suurema massi tõttu raskendatud. Head seemneaastad korduvad 3–6 aasta järel. Seemned lähevad kõige paremini idanema poolvarjus asuvatel paljastel mineraalmuldadel. Juurdunud seemikud kasvavad esimesel paarikümnel eluaastal küllalt kiiresti. Viimaste aastakümnete jooksul on Coulteri männi levila järk-järgult vähenenud, seda eelkõige inimeste tõttu, kes on metsapõlengute levikut oluliselt piiranud.

Kasutamine

Coulteri männi puit on kerge ja pehme. Seetõttu kasutatakse seda vähesel määral vaid küttepuuna ja ebakvaliteetsete puittoodete valmistamisel. Puid kasvatatakse mõnel määral ilupuuna. Suuri ja raskeid käbisid kollektsioneerivad inimesed, seemned olid toiduks indiaanlastele. Lindudest on seemned oluliseks toiduks isastele valgepea-rähnidele (Picoides albolarvatus), emased toituvad aga vanadel mändidel olevatest kahjurputukatest. Oravaliik Sciurus griseus toitub samuti meelsasti suurtest ja toitvatest seemnetest.
Videviku saaga: Koidukuma, osa I

"Videviku saaga: Koidukuma, osa I" (inglise "The Twilight Saga: Breaking Dawn - Part 1") on 2011. aastal valminud USA film. See põhineb Stephenie Meyeri romaanisarjas "Videvik" ilmunud romaanil "Koidukuma".
Filmirežissöör on Bill Condon. Filmimuusika kirjutas Carter Burwell.
🐱🐶
Karoliine hõbelõng

Süžee

Lambakuningriigi pirtsaka printsessi Karoliine (Chätrin Bagala) iga soov ja kapriis on alamatele seaduseks. Ka arvukad kosilased lükkab Karoliine tagasi ning ei väsi neile õelat vingerpussi mängimast, kuni saabub unelmate kuningapoeg Kaspar (Martin Veinmann) – ent korvi saab temagi. Kuningal (Rein Aren) saab tütre mängitsemistest villand ja ta kihutab kangekaelse troonipärija lossist välja.
Allegoorilises loos tuleb Karoliinel teel iseendani esmalt rinda pista Petumeele (Luule Komissarov) ja Libekeelega (Ines Aru), kes kuningatütre sohu juhatavad. Järgnev on kui läbilõige eesti mütoloogiast. Karoliine ja talle järgnev Kaspar katsuvad üheskoos jõudu Näkiga (Heli Kohv) ning lahutavad kaks vana vimmameest, Mülkakolli (Jüri Vlassov) ja Laukakolli (Mihkel Smeljanski), kes kuidagimoodi ei suuda omavahel järve jagada. Müstikat lisab salalike laugaste ja põlislaante vahel uneaur, mis iga elusolendi magama paneb ja unne jätabki. Võidetakse seegi katsumus. Koos jõutakse viimaks sügavasse metsa, kus Karoliinel tuleb taas võidelda hirmu ja isekusega ning riskida eluga, et päästa nõidusest Libahunt.
Pärast röövlite (Tõnu Kark, Jüri Krjukov, Ain Lutsepp, Ago Roo, Urmas Kibuspuu, Väino Laes) kätte langemist ja röövlikamba ülekavaldamist jõuab Karoliine viimaks tagasi koduradadele, kus lossi lähedal seisvas püstkojas keegi kaunis daam – endine Libahunt – vokil hõbelõnga ketrab. Karoliine õpib samuti ketrama ning mõistab, et elu mõte on armastuses ja töös. Karoliine ja Kaspar abielluvad.

Muusikast

Nii nagu sama loomingulise meeskonna eelmise töö, filmi "Nukitsamees" puhul, on ka selle filmi muusikat hiljem korduvalt plaadistatud ja esitatud. Ansambli Kiigelaulukuuik repertuaaris on "Vokilaul" ja "Lambalaul". Lauluvõistlustel (näiteks ETV "Laulukarussell ja "Kaks takti ette") on läbi aastate korduvalt esitatud "Näki laulu". Kiigelaulukuuik on plaadistanud ja esitanud ka filmist välja jäänud laulu "Armastus on hõbeniit", mille helilooja Olav Ehala kasutas hiljem ära haldja soololauluna muusikali "Nukitsamees" lavaversioonis (Rahvusooper Estonia 1998 ja Vanemuine 2010). Olav Ehala kogumikplaadil sarjas "Eesti kullafond" leidub ka filmis Ele ja Kaja Kõlari lauldud "Unemaa".

Vastuvõtt

Film "Karoliine hõbelõng" on sageli jooksnud televisioonis ning see on filmisõpradele hästi teada linalugu. Raamatus "Eesti film" avaldatu põhjal selgub, et omaaegses kriitikas heideti linateosele ette fragmentaarsust, hakitust ja omavahel sobimatute show-numbrite rittaseadmist.
Põlva Serviti

Põlva Serviti on Põlvas asuv Eesti käsipalliklubi. 
Klubi on mitu korda tulnud Eesti meistriks käsipallis: aastatel 1998, 2000, 2001, 2002, 2007, 2008, 2010, 2011,2013,2015,2016,2017.
Moonfog Productions

Moonfog Productions (aastani 2000 Moonfog Records) on Norra plaadifirma, mille asutasid Satyriconi liider Satyri ja Tormod Opedal.
Täpne asutamisaeg on teadmata, kuid oletatakse, et see oli seotud Satyriconi debüütalbumi "Dark Medieval Times" ilmumisega 1993. aastal. Kodulehel on märgitud asutamisajaks 1992. aasta, kuid puuduvad märkmed ühegi teise plaadi avaldamise kohta enne Satyriconi albumit. Moonfog Productions on spetsialiseerunud black metal'i bändidele.
Słaŭharad

Ajalugu

Vanemad kasutusel olnud nimekujud on Прупой ja Пропошеск. Asulat on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1136, mil see kuulus Smolenski vürstiriiki. Aastal 1197 läks asula Mstislavi vürstiriigi koosseisu. XIII sajandil rajati sinna linnus, mis oli kasutuselö XVI sajandini. XIV sajandil sai asula Leedu osaks.
Seoses territoriaal-administratiivse reformiga hakkas Prapojsk kuuluma Minski vojevoodkonda ja Rečyca maakonda, kus sellest sai alev. Aastail 1601–1602 laastasid seda näljahäda ja epideemia, Uputuse ajal aga Moskva väed. Lesnaja lahingu järel toimus linna all lahing Adam Ludwig Lewenhaupti vägedest maha jäänud rootsi sõdurite ja vene peavägede vahel.
Poola jagamisel läks alev aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu ja Bõhhovi maakonda. Katariina II kinkis selle asula Golitsõnide suguvõsale. Aastal 1787 oli alevis kaks õigeusu kirikut, lisaks veel katoliku kirik.
Aastal 1924 läks Prapojsk Valgevene NSV koosseisu. 25. mail 1945 sai Prapojskist linn, ühtlasi muudeti selle nimi Słaŭharadiks. Põhjus on oletatavalt linna vana nime sarnasus venekeelse sõnaga «пропойца», mis tähendab väejooksikut (valgevene keeles sellist sõna ei ole). Aastal 1944, mil asula ümbruses peeti lahinguid, tundus taoline nimetus demoraliseerivana ja propagandasse mittesobivana.
Ludmilla Issakova

Ludmilla Issakova (9. juuli 1924 Tallinn – 25. mai 2004 Tallinn) oli eesti ooperilaulja (metsosopran) ja laulupedagoog.
1944. aastal lõpetas ta Tallinna 6. Keskkooli. 1955. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi Aleksander Arderi lauluklassi.
Aastatel 1945–1949 laulis ta Estonia teatri ooperikooris, 1949–1959 oli Estonia solist.
Aastatel 1957–1973 oli ta Tallinna Muusikakooli lauluõpetaja. Aastatel 1967–2000 oli ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi  klassikalise laulu eriala õppejõud, seejuures aastatel 1972–1983 laulukateedri juhataja, 1982. aastast dotsent. 
Tema õpilasi on Anu Kaal, Eve Neem, Marika Eensalu, Eve Tasa, Veera Taleš, Kai Parmas, Ülle Tundla, Mati Vaikmaa, Mart Laur, Ahti Männik ja Tiiu Levald.
Ta oli ka paljude kooride (segakoori Noorus, naiskoori Virvik, Tallinna Õpetajate Maja naiskoori, Eesti Koorijuhtide Naiskoori, Tallinna Üliõpilassegakoori ja segakoori Olevine, ERKI segakoori, Lasteekraani Muusikastuudio koori) hääleseadja.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
1964. aasta taliolümpiamängud

1964. aasta taliolümpiamängud olid IX taliolümpiamängud, mis toimusid 29. jaanuarist 9. veebruarini 1964 Innsbruckis.
Innsbruck kinnitati olümpialinnaks ROK-i 55. istungil Münchenis 1959. aastal. Teised kandideerinud linnad olid Calgary/Banff (Kanada), Lahti (Soome). Korralduskomitee president oli Dr. Heinrich Drimmel.
Võistluspaikadeks olid Seefeld (murdmaasuusatamine, laskesuusatamine), Axamer Lizum (mäesuusatamine), Igls (kelgutamine), Innsbruck (jäähoki, iluuisutamine, kiiruisutamine, suusahüpped).
Olümpiamängud avas Austria föderaalpresident Adolf Schärf (1890–1965). Olümpiatule süütas mäesuusataja Josl Rieder. Olümpiavande andis bobisõitja Paul Aste.
Olümpiamängudel osales 36 riiki 1091 sportlasega, kellest 200 olid naised. Esimest korda võtsid osa India, Korea RDV, Mongoolia. Suurim võistkond oli Saksa ühendvõistkond – 96 sportlast.
Austria postiteenistus lasi mängude puhul välja seitsmemargilise olümpiaseeria (1963). Markidel oli kujutatud talimängude kavas olevaid spordialasid.
Olgina mõis

Olgina mõis (ka Olgino mõis; saksa keeles Olgina) oli Hermamäe mõisa kõrvalmõis Vaivara kihelkonnas Virumaal.
Tekiehitis

Tekiehitis on laevakerele tekile või peatekist kõrgemale ehitatud kompaktne funktsionaalse mahuga konstruktsioon.
Tekiehitises paikneb tavaliselt muuhulgas laeva navigatsioonisild, samuti on sinna mahutatud sageli vajalikud töö- või eluruumid ehk kajutid.
Laeval võib olla sõltuvalt otstarbest rohkem kui üks tekiehitis.
Vaid juhtimiseks väikese laeva või kaatri tekile ehitatud üksikut kinnist tekiehitist kutsutakse ka roolimajaks.
Muna (Oro)

"Muna" on Julius Oro lasteraamat.
Raamatu esmatrükk ilmus 1938. Lilian Härmi illustreerituna ilmus see 1975. aastal kirjastuses Eesti Raamat, kordustrükid tehti 1983 ja 2015 (AS-i Ühinenud Ajalehed kirjastus). Raamat on trükitud tugevale papile.

Sisukokkuvõte

Ema keetis Ainole muna. Aino pakkus muna koerale ja kassile ning jättis pool muna pingile. Harakas tuli ja viis muna pingilt minema. Aino oli kurb, aga kana lubas talle uue muna muneda.
Tanatofoobia

Tanatofoobia (ka tantofoobia) on haiglane hirm (foobia) surma või suremise ees.
Riiulpilv

Riiulpilv (inglise keeles shelf cloud) on  madal kiilukujuline pilvemoodustis, üks arcus-pilve tüüpe.
Võrreldes teist tüüpi arcus-pilvega  – rullpilvega – esineb riiulpilve taevas märksa sagedamini.
Ta on kinnistunud emapilve külge, milleks on tavaliselt rünksajupilv. Kui selline pilvemoodustis oleks emapilvest eraldi, moodustaks ta teist tüüpi arcus-pilve erimi (rullpilve).
Riiulpilv tekib rünksajupilve laskuvate õhuvoolude ees. Sellise arcus-pilve üleminekuga kaasneb tuul, mis on vahel väga tugev ja äkiline puhang (pagi), samuti tugev hoovihm ja suur õhutemperatuuri langus. Tihti järgneb riiulpilvele äike.
Asmodeus

Asmodeus on liiderlikkuse deemon. Ta on samuti tuntud nagu võrgutaja ning teda loetakse üldiselt kurjaks deemoniks. Temast kirjutatakse hilises juutide kirjanduses. 
Toobiti raamatus ta tapab armukadeduse tõttu Saara seitse meest. Talmudes on ta nimetatud deemonite keisriks, ehk Saatanaks, kes ajas välja Saalomoni oma keisririigist. Kui Asmodeus tuli oma ohvri järgi, oli ta nägu kaetud looma maskiga.
Peter Larsson

Peter Larsson (sündinud 10. novembril 1978 Luleås) on rootsi endine murdmaasuusataja (sprinter).

Maailma karikavõistlustel

Peter Larsson osales karjääri jooksul 53 MK-etapil ja jõudis poodiumile 9 korral, millest neljal korral kõige kõrgemale astmele.
Martsipan

Martsipan (vanemas kirjaviisis ka marzipan) on toiduaine ja maiustus, mis koosneb peamiselt tuhksuhkrust ja mandlijahust. 
Martsipani süüakse sellisena ehk valmistatakse nii koduköögis kui ka kondiitritööstustes söödavaid kujukesi, kompvekke, lisatakse küpsetistele. Mitmes riigis (näiteks Hispaanias, Itaalias, Saksamaal, Norras, Hollandis, Belgias, Ladina-Ameerika riikides) on martsipanist valmistatud kujukesed tavapäraseid jõulu- ja uusaastamaiustusi.

Ajaloolist

Esimene säilinud kirjalik martsipaniretsept pärineb arvatavasti Pärsiast. Pärsia arst Abu-Bakr Mohammad Ibn-Zakariya al-Razi (865–925) ülistas martsipani eeskätt kui ravimit (tänapäeval seostatakse soodsat biotoimet eelkõige mandlites sisalduva letsitiiniga). 
Vanemates eestikeelsetes kokaraamatutes on see maiustus vanas kirjaviisis "marzipan".
Skandinaavia õigusrealism

Skandinaavia õigusrealism oli õigusteoreetiline liikumine, mis kaasnes ajaliselt ning sarnanes oma toonilt Ameerika õigusrealismiga. Selle tähtsamad esindajad olid Axel Hägerström (1868–1939), Alf Ross (1899–1979), Karl Olivecrona (1897–1980) ja A. V. Lundstedt (1882–1955). Hägerström on tunnistatud teiste filosoofiliseks juhiks ja innustajaks.
Peamine osa skandinaavia õigusrealistide tööst seisnes õigusmõistete teiste, verifitseeritavate sotsiaalteaduste esemeks muutmises. Nii tehti sellistest mõistetest nagu "subjektiivne õigus", "kehtivus" ja "kohustus" psühholoogilised käitumise kallutatused. Õigusmõisted ise heideti kõrvale kui "müütilised" või "fiktsionaalsed" või arutati nende üle antropoloogialähedaselt: nende võim inimeste üle olevat "maagiline".
Õigusrealistid polnud kõiges selles ühel nõul: näiteks Ross ei pidanud õigusmõistete sõnavarast elimineerimist vajalikuks, leides, et need on mugavad lühendid; Olivecrona samas arvas, et Rossi selline seisukoht ei ole piisavalt skeptiline.
Paralleeli Ameerika õigusrealismiga ei tohiks ületähtsustada, kuna skandinaavia realistid tuginesid oma anti-metafüüsilistel seisukohtadel loogilisele positivismile.
Aidu külanõukogu

Aidu külanõukogu oli külanõukogu Põltsamaa rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954. Külanõukogu moodustati Lustivere valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Aidu asulas.