google/wiki40b huggingface dataset:
Conrad von Sengbusch (1849−1929)

Elulugu

Ta õppis Tallinna gümnaasiumis ja 1867–1871 Karlsruhe Polütehnikumis, seejärel töötas Saksamaa raudteedel. 1875 tuli ta Riiga, kus õppis Riia polütehnikumis. Juba 1876. aastal jättis ta õppimise siiski katki ja siirdus Tartusse linnaarhitekti abiks. 
1877. aastal tegi Sengbusch Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi ehituskomitee juures kutseeksami. 1878–1880 oli ta Tartu Ülikooli arhitekti ja ehituskunsti õpetaja kohusetäitja.
Hastfer

Hastfer oli baltisaksa aadlisuguvõsa. 
Suguvõsast on esimesena mainitud 1287. aastal rüütlit ja Taani vasalli Nikolaus de Haversforde't.
Suguvõsale kuulusid eri aegadel Eesti alal Aaspere, Saku mõis.
Bangori Ülikool

Bangori ülikool (inglise keeles Bangor University) on ülikool Suurbritannias Walesis Bangoris.
Ülikool asutati 1884.
Ülikoolis õpib üle 11 000 üliõpilase (2016).
Palamuse raamatukogu

Palamuse Raamatukogu on rahvaraamatukogu Jõgeva vallas. Raamatukogu aadress on Uus 2, Palamuse.
Suurjärvistu Maade Majandusühendus

Suurjärvistu Maade Majandusühendus (inglise keeles Economic Community of the Great Lakes Countries (ECGLC); prantsuse keeles Communauté Économique des Pays des Grand Lacs (CEPGL)) on piirkondliku koostöö organisatsioon Aafrikas.
Majandusühenduse liikmesriigid on Burundi, Kongo Demokraatlik Vabariik ja Rwanda.
Organisatsioon asutati Rwandas Gisenyis 20. septembril 1976.
Ühenduse eesmärk on muu hulgas piirkonna majanduse integreerimine ning julgeoleku tagamine; inimeste, kaupade ja kapitali vaba liikumise edendamine ning ühiste teadus- ja energeetikaprojektide rahastamine.
Drymoluber

Levila

Need maod on levinud Lõuna-Ameerika põhjaosas.
Naujamiestis (Kaunas)

Ajalugu

Aastal 1842 sai Kaunasest Kovno kubermangu halduskeskus, mis tõi kaasa linna kiirema kasvu. Nii alustati aastal 1847 senisest linnast ida poole uue Naujamiestise linnaosa (tõlkes Uuslinn) rajamist. Aastail 1861–1862 valmis Peterburi-Varssavi raudtee ja sellele rajati Vilniusest Königsbergi viiv haru, mis läbis ka Kaunast. Raudteejaam rajati just Naujamiestisesse. Uus linnaosa rajati korrapärase tänavavõrgustikuga, aastal 1871 koostatud linnaplaanil on ka näha linnaosa tähtsaimat tänavat Laisvės alėja.
Aastaks 1923 oli Naujamiestises 16 898 elanikku. XX sajandi alguses sulas linnaosaga ühte ka varasem Karmelitai ehk Kaunakiemise linnaosa, kus asus karmeliitide kirik. Aastal 1923 oli Karmelitais 6330 elanikku.
Aastal 1859 suleti Kaunase vana kalmistu ehk Karmeliitide kalmistu ja kujundati ümber pargiks. Aastal 1982 muudeti Laisvės alėja osaliselt jalakäijate tänavaks. Jalakäijate tsooni pikkus on 1621 meetrit ja tegemist on Ida-Euroopa pikima jalakäijate tänavaga.
Valgevene vabaõhumuuseum

Valgevene riiklik rahvusliku arhitektuuri ja eluviisi muuseum (Беларускі дзяржаўны музей народнай архітэктуры і побыту) on vabaõhumuuseum Valgevenes Minski rajoonis Ščomyślica külanõukogus Aziarco agrolinnakese ja Stročyca küla vahel.
Idee asutada Valgevene vabaõhumuuseum pärineb Ferdynand Ruščycilt ja see esitati esmakordselt aastal 1908. Vabaõhumuuseum asutati 9.detsembril 1976 ja alustas tegevust 1988. aastal. 
Muuseumile kinnitati 151 hektari suurune maa-ala Minski lähedal Mienka ja Pciči jõgede kallastel. Muuseumi territooriumile jäid arvukad kääpad ja linnamägi, mis rajati enne meie ajaarvamist. Mõnede oletuste kohaselt on see linnamägi Minski linna algne asupaik.
Muuseumi territoorium  on planeeritud kuueosalisena, iga osa peaks esindama üht Valgevene ajaloolis-etnograafilistest piirkondadest. Praeguseks on külastajatele avatud kolm piirkonda, Paniamonnie ning Ida- ja Lääne-Polesje pole veel valminud.
Muuseumi territooriumil paikneb kõrts, kus pakutakse traditsioonilisi valgevene roogasid. Rahvalike pühade puhul on muuseumis eriprogrammid.

Kesk-Valgevene

Kesk-Valgevene piirkonnas on kajastatud  suurem osa Minski oblastist ja Mahiloŭ oblasti lääneosa. Sealsed eksponaadid on 
õigeusu kirik Klecki rajoonist, XX sajandi alguse koolimaja Vilejka rajoonist, XIX sajandi lõpu magasiait Hłuski rajoonist, XIX sajandi lõpus ehitatud kõrts Niasviži rajoonist, XX sajandi alguse kõrts Maładziečna rajoonist, XIX sajandi lõpus ehitatud tuuleveski Klecki rajoonist ja Vilejka rajoonist pärinev teeäärne kabel aastast 1802. Lisaks on seal rajatud Kesk-Valgevenele tüüpiline mõisakompleks koos kõrvalhoonetega.

Padniaproŭje

Padniaproŭje piirkonnas on kajastatud  suurem osa  Mahiloŭ oblastist, samuti Viciebski oblasti Orša ja Dubroŭna rajoon ning Homieli oblasti idaosa. Sealsed eksponaadid on õigeusu kirik Barańist (1702, XX sajandi alguses ehitatud tuuleveski Chocimski rajoonist ja talud Dubroŭna rajoonist ning Čavusy rajoonist.

Paazierje

Paazierje piirkonnas on kajastatud  suurem osa Viciebski oblastist, samuti ka Minski oblasti põhjaosa. Sealsed eksponaadid on XX sajandi alguse tuuleveski Miadziełi rajoonist, XX sajandi alguse küün Miory rajoonist, XIX sajandi alguses ehitatud rehi Brasłaŭ rajoonist, XX sajandi alguse kuur Pastavy rajoonist, XVII sajandil ehitatud õigeusu kirik koos kellatorniga Hłybokaje rajoonist, samuti traditsioonilised talud Hłybokaje rajoonist ja DokŠycy rajoonist.
Dave Pirner

David A. Pirner (sündinud 16. aprillil 1964 Green Bays Wisconsinis) on USA muusik, rokkansambli Soul Asylum solist ja laulukirjutaja.

Biograafia

1981. aastal kolis Pirner Minneapolisesse Minnesota osariigis ning asutas seal kahe koolikaaslase, Karl Muelleri ja Dan Murphyga punkansambli Loud Fast Rules, kus Pirner mängis trummidel, Mueller basskitarril ja Murphy kitarril. Lühikese aja pärast täitis trummari koha Pat Morley ning Dave vahetas instrumenti – temast sai kitarrist ja esilaulja. 1983. aastal muudeti ansambli nimi Soul Asylumiks.

Soul Asylum

Lõputud klubituurid mööda USA-d teenisid grupile ustava järgijaskonna ja äärmiselt energiliste kontsertesinemistega bändi maine. Üleriigiline kuulsus saabus 1992. aastal, mil Soul Asylum andis välja oma kuuenda plaadi, "Grave Dancers Union" (Columbia Records). Selle albumi tuntuim laul "Runaway Train" võitis 1994. aastal parima rokkloo Grammy. Ühegi järgneva plaadi ega singliga seda edu korrata ei õnnestunud.
Nüüd, kus Pirneri nimi oli üldiselt teada, kasutas ta oma kuulsust toomaks avalikkuse ette artiste, keda ta imetles, tehes koostööd mitme vähetuntud ansambliga.
1994. aastal välja tulnud filmis "Backbeat", mis kajastas The Beatlesi varajasi aastaid Hamburgis Saksamaal, laulis Dave John Lennoni osa.

The O'Jeez

Aastaks 1997 Soul Asylum laiema avalikkuse tähelepanu enam ei köitnud. Pirner asutas kõrvalprojekti The O'Jeez, kuhu lisaks temale kuulusid Jesse Greene (ansamblitest The Geraldine Fibbers ja The Jayhawks) ja Kraig Johnson (Run Westy Run). Bändi liikmed mängisid instrumentidel, mis erinesid neist, mille poolest nad varem tuntud olid; Dave oli taas trummari rollis nagu Loud Fast Rulesis, samuti musitseeris ta trompetil ja plokkflöödil. 1998. aastaks, mil Soul Asylum andis välja oma viimase plaadi enne järgnevat kaheksa-aastast vaheaega, oli The O'Jeezil valmis vähemalt 14 lugu, millest ükski ametlikult ei ole ilmunud.

Soul Asylumi tagasitulek

1999. aastal kolis Pirner New Orleansi, Louisiana osariiki, kus töötas koos sõpradega muusikaringkonnast oma sooloplaadi "Faces & Names" kallal. Album on erinevalt Soul Asylumi loomingust mahe ja soulilik, tuntavate R&B mõjutustega. Salvestis valmis 2001. aastal, misjärel vahepeal "puhkust võtnud" Soul Asylum uue hooga järgmise albumi kallal tööle hakkas. 2006. aastal, umbes üheksa kuud pärast bändikaaslase ja asutajaliikme Karl Muelleri surma, ilmus Soul Asylumi viimane plaat, "The Silver Lining" (Sony, Legacy).
Dave'i austajad tunnustavad teda laulusõnade leidlikkuse, muusikapaladega lugude jutustamise ja halbade naljade (dave jokes) eest.
Seimi jõgi

Seim (ukraina ja vene keeles Сейм) on jõgi Euroopas, täpsemalt Venemaal ja Ukrainas.
Jõgi algab Kesk-Vene kõrgustikult Venemaal Belgorodi oblasti põhjaservas ja voolab valdavalt läände. Lähtest suudme poole minnes ületab jõgi kiiresti Kurski oblasti piiri ja voolab läbi kogu Kurski oblasti. Esimene suur asula Seimi jääres on Krivets. Järgmises, Solntsevos, pöörab jõgi loodesse ja jõuab Kurskisse, kus temasse suubub paremalt Tuskar. Seal keerab jõgi taas läände ning voolab läbi Prjamitsõno ja Kurtšatovi. Vasakult suubub Seimi Răut. Edasi läbib Seim Imeni Karla Liebknechta ja Lgovi ja temasse suubub suurim parempoolne lisajõgi Svapa. Svapa suudmes pöördub Seim lõunasse, möödub loode poolt Ivanovskojest, läbib Rõlski, möödub Korenevost lääne poolt ja suundub siis uuesti läände, läbides Gluškovo. Siis jõuab Seim Venemaa ja Ukraina piirini, keerab seal lõunasse ja voolab lühikest aega piirijõena. Tjotkinos suundub ta läände ja jõuab Ukrainas olevasse Sumõ oblastisse. Enne Burõni pöörab jõgi põhja, Putõvlis uuesti läände ja jõuab Tšernigovi oblastisse. Seal voolab ta läbi Baturini ja suubub Sosnõtsjast idas vasakult Desnasse.
Seimi jõe veed voolavad lõpuks Dnepri kaudu Musta merre.
Enam-vähem kogu ulatuses lähtest suudmeni kulgeb Seimist lõuna pool raudtee, üksnes enne Kurskit on raudtee lühikest aega põhja pool. Burõnist lääne pool on raudtee Seimist pisut kaugemal, läbides Konotopi ja Bahmatši ning jõudes Desnani Makošines. Kurskist kuni Rõlskini kulgeb jõe lõunakaldal ka maantee.
Seimi jõe pikkus on 696 km ja valgla on 27 500 km². Tema lähte kõrgus on 178 m merepinnast ja suudme kõrgus merepinnast 112 m, nii et jõe langus on 66 m ja lang umbes 1 dm/km. Vooluhulk 105 km kaugusel suudmest on keskmiselt 99,6 km³/s.
Darkeden

Terminoloogia

moju: all registance.pam: kaubandustermin, lühend korea keelest tähendusega "müün"
sam: kaubandustermin, lühend korea keelest tähendusega "ostan"
lair: üldtermin, asukoha nimi, koht kus on võimalik saade beade ja pendante, mis on maagilised esemed, ning mida võib kas vahetada või müüa turul. Beadi või pendanti saamiseks tuleb lairis lõpuni elus püsida. Kuna lairis on võimlik saada kiiresti exp-i "kogemusi" siis on tavaline nähtus, et nõrgemad lüüakse lairi ees või siis sees maha teiste kasutajate poolt.
gejak;rankup: üldtermin, tähendab kiiresti mängija auastmeid või leveleid üles tuunimist. Vastavalt rassile on ka tuunimis viisid erinevad. Vampiiritapjad: Kasutatakse ära mõõgamehe erioskust counter attack "pimesi vasturünnak" mängus leiduvate koletis pealike peal, kes on kas punast või kuldset tooni. Teoreetiliselt saab gejakida mõõgamees üksi kui praktikas on seda kasulikum teha kambas. Kampa kuuluvad liikmed saavad ka auastme kogemusi. Kampa peaksid kuuluma mõõgamees (kasutab pimesi vasturünnakut ja maagilist kilpi) paar ravitsejat, kes pidevalt ravivad mõõgameest ja vastavalt võimalusele keegi kes hoiab vampiire ja koletisi eemal. Vampiirid: Kõige kasulikum on tuunida level 1 vampiiri, tuunimiseks läheb vaja kõrge oskustega ühte vampiiritapjat ja ühte vampiiritapjat kes oskab elustada ning 1-6 level 1 vampiiri, kes on kambas. Vampiirid tapavad ühte vampiiritapjat ja teine vampiiritapja elustab teda. NB: Esimene tapmine ei tohi toimuda läbi level 1 vampiiride käe läbi, sest nad võivad saada leveli ja auastme kogemused tulevad siis aeglasemini.
Holyland: üldtermin, asupaik kus on mängu ühed tugevamad koletised. Sinna on võimalik pääseda Lake Timor SE-ist läbi portaali.
Blood bible: üldtermin, verepiibel boonus mis kehtib nädala jooksul kõigile holylandy rassi liikmetele kes selle püha sõja ajal omandasid. Verepiibleid on 12.
Holy war: üldtermin, püha sõda on rasside vaheline sõda vere piiblite pärast. Eesmärgiks on piiblid oma lossi toimetada ja need seal hoida kuni sõja lõpuni, mis kestab tavaliselt 2 tundi (reaalajas).
Clan war: üldtermin, kamba sõda losside pärast. Lossi võitnud klanni juht saab endale kasserida lisa raha lossi kassast ja kõik kamba liikmed (maksimum 200) saavad juurdepääsu lossi keldritesse, ning erivõime. Kamba sõja võitmiseks tuleb lossi keldrites toimetada lossi hing ühelt altarilt teisele.
Tüümuse kihn

Tüümuse kihnuks (lad capsula thymi) nimetatakse paljudel selgroogsetel loomadel tüümust ümbritsevat sidekoelist kihnu, millest lähtuvad vaheseinad jaotavad elundi tüümuse sagarikeks.
Rottidel koosneb tüümuse kihn kahest kihist: välimisest, mis katab tüümuse sagarat, ja sisemisest kihist, mis katab tüümuse sagarikkudeks sopistunud koort.
Sisemise kihnu all, membrana basalise peal, paikneb tüümuse epiteelirakkude kiht.  
Tüümuse koore veresooned sisenevad tüümuse kihnu ja vaheseintesse ning moodustavad kapillaaride võrgustiku. Tüümuse kihnu kapillaarides olevate avauste lähedal paiknevad sageli leukotsüüdid ja mõnes paigas ka adipotsüüdid.
Väike-Konguta mõisa kalmistu

Väike-Konguta mõisa kalmistu on kalmistu Puhja kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Majala külas Elva vallas Tartu maakonnas.

Ajalugu

Kalmistu rajasid Väike-Konguta mõisa tollased omanikud Stokkebyd arvatavasti varsti pärast 1861. aastat, kui nad omandasid mõisa. Esimene matus toimus 1862. aastal ja teadaolevalt viimane toimus 1897. aastal. Kalmistule on kokku maetud 3 lahkunut.

Kirjeldus

Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult 3,3 km kaugusele idakirdesse. Seal on kolme haua tähise osasid. Kalmistu on jäetud maha, kuid seda on hooldatakse vähesel määral.

Arvamus Pala kõrvalmõisa kalmistust

Kuna kalmistule hoopis lähemale jääb Väike-Konguta mõisa Pala kõrvalmõis (kalmistult linnulennult 500 meetri kaugusele põhja), mis sel ajal kuulus samuti Stokkebydele, siis on kalmistut peetud ka Pala kõrvalmõisa kalmistuks.
Triinu Meres

Triinu Meres (sündinud 20. jaanuaril 1980) on eesti kirjanik ja toimetaja.
Meres on õppinud Tartu Ülikoolis semiootikat ja Tallinna Tervishoiu Kõrgkoolis lõpetanud õenduse eriala.

Kirjanduslik tegevus

2009. aastal ilmus Merese luulekogu "Lagunemine" kirjastuses Hermes, raamatu kujundas Helen Illend. Raamatut esitles Meres koos Siim Keraga, kes avaldas samal ajal luulekogu "me vaatame kuud kuni jääme pimedaks".
"Lagunemine" pälvis rea positiivseid arvustusi. 2009. aasta luule ülevaates kirjutas Hannes Varblane selle kohta: "Selle aasta üks üllatajaid. Ootamatult tugeva värsikultuuriga esmik."
Korduvalt võrreldi seda Andrus Kasemaa samal aastal ilmunud samanimelise raamatuga. Nii esindavad Jürgen Rooste hinnangul mõlemad autorid uusaususe lainet Eesti kirjanduses. "Mingis mõttes on Meres Kasemaa vastand – Kasemaa pigem varjab end oma mänguga me ees, aga Meres paljastab, kuigi ta teeb seda palju luulelisemas, luulelikumas vormis," võrdles Rooste. Ka kiitis ta Merese tugevat vormitaju ("Triinu Merest tasub märgata küll. Ei ole palju neid autoreid, kes suudaksid veenvad olla oma rütmi ja riimiga – tema vaba ja vahel ka vermitud-vormitud värss, mis mängib riimi ja kõlakordustega, ei pane lugejat häbenema.") ning avaldas lootust, et raamat ei jää autori ainsaks: "Ja mu teine mure on – mille juurde liigub Meres luules edasi? /---/ Ma ei tea, aga too – mu teada debüüt – on igatahes järge väärt."
Merese vormikasutusele pööras tähelepanu ka Andra Teede, kes samuti rõhutas teose naiselikkust ("Veidi naiivse ja plikaliku avaluuletusega ("Vahel ma mõtlen, et tahaksin mehele minna, / peigmees võiks olla kaunis kui juunikuus pungumas roos") teos on oma kõrghetkil väga stiilne, väljapeetult naiselik, empaatiat äratavalt nukker ja pateetikat minetavalt jõhker.") ja küpsust (""Lagunemine" on tõsine, aga mitte masendav raamat. See ei ole nutune naisluule, vaid küpse ilmavaatleja tundepoeetika. Bluus, millest ei puudu killuke irooniat, eneseirooniat, aga ka kriitikanoote maailma kohta.").
2011. aastal võitis Meres Eesti Ulmeühingu ja kirjastuse Fantaasia korraldatud ulmejuttude konkursi jutuga "Joosta oma varju eest". Katkend loost ilmus ka Eesti Päevalehes. Mitmes ulmekogumikus on ilmunud tema novelle ("Viirastuslik rügement" 2012, "Mullast oled sa võetud" 2013, "Pikad varjud" 2015).
Käsikirjaga "Lihtsad valikud" jäi ta 2017. aasta Eesti Kirjanike Liidu romaanivõistlusel jagama 2. kohta. Ulmeromaan ilmus sama aasta lõpus kirjastuses Varrak (kujundaja Liis Karu) ning kandideeris 2018. aastal kultuurkapitali kirjanduse aastapreemiale. Romaanivõistluse žürii esimees Jan Kaus kommenteeris valikut järgnevalt: "Triinu Merese teoses võlus žüriid peaaegu hooletu julgus fantaseerida ning sundida lugejat oma fantaasiamaailm ilma pikemate selgitusteta omaks võtma."
Aastal 2018 ilmus teine romaan "Kuningate tagasitulek" kirjastuselt Fantaasia.

Muu tunnustus

2008. aastal andis Eesti rollimängijate ühendus Keskmaa Ordu Meresele aasta tolkienisti tiitli aktiivsuse eest fantaasiapõhiste rollimängude korraldamisel ja J. R. R. Tolkieni loomingu propageerimisel.
Friedrich I (Švaabimaa)

Friedrich I von Staufen (u. 1050 – 1105) oli esimene Hohenstaufenite soost Švaabimaa hertsog. Ta valitses alates 1079. aastast.
Ta abiellus keiser Heinrich IV tütre Agnesega ning seeläbi said tema järglased tulevikus võimaluse Saksa-Rooma troonile tõusta.
Vedelkütusrakett

Ehitus

Vedelkütusraketi üldine tööpõhimõte on suhteliselt lihtne, kuid tehniline teostus on keeruline ja nõuab täpsust. Rakett sisaldab enamasti kahte paaki kütuse ja hapendaja jaoks ning põlemiskambrit, kuhu ained pumbatakse ja toimub nende põlemine. Põlemise käigus eralduv gaas on suure rõhu all, kuna gaaside ruumala on tavalisel rõhul tunduvalt suurem kui vedelike oma. Samuti on gaasimolekulidel suur kineetiline energia, kuna põlemine on eksotermiline ja selle käigus eraldub energiat. Rõhu all olev gaas liigub düüsi (kooniline avaus raketi sabas) ja väljub raketist suurel kiirusel. Vastavalt Newtoni III seadusele liigub rakett vastassuunas.

Ajalugu

Esimesena pakkus vedelkütusega töötava raketi välja Konstantin Tsiolkovski oma töös "Maailmaruumi uurimine reaktiivaparaatide abil". Tsiolkovski tööd olid teoreetilist laadi. Esimese vedelkütusraketi, mida kutsuti Nelliks, lasi õhku Ameerika teadlane Robert H. Goddard 1926. aastal 16. märtsil Auburnis Massachusettsis. Aastal 1937 lendas tema tehtud rakett 2,5 km kõrgusele. Goddard oli maailma juhtivaid teadlasi, kuid tal ei olnud piisavalt raha, et ületada 1930. aastate Saksa teadlaste edusamme. 1929. aastal laskis Saksa füüsik Hermann Oberth lendu oma esimese vedelkütusraketi. Kui Saksamaal tuli võimule natsionaalsotsialistlik partei, pööras Saksa sõjavägi oma tähelepanu rakettidele. Järgnevatel aastatel tegi Saksamaa raketiteadlane Wernher von Braun mitmeid katseid ja laskis 1934. aastal raketi juba 3,4 km kõrgusele. Teise maailmasõja lõpuni olid maailmas juhtival positsioonil saksa teadlased, Saksa riik pühendas suure osa oma ressurssidest raketiteaduse edasiviimiseks. Sakslaste väljatöötatud raketiga A4 (rohkem tuntud kui V-2) pommitati Londonit, Antwerpeni ja teisi liitlaste linnu. Pärast Teist maailmasõda läksid von Braun ja suur osa tema kaastöötajaid USA-sse, kus nad jätkasid oma tööd ja viisid lõpuks inimese Kuule. V-2 tehnoloogia said oma käsutusse ka NSV Liit ja Suurbritannia. Nõukogude liidus pandi suurt rõhku rakettide arendamisele ja sealsed teadlased viisid esimesena orbiidile satelliidi ja inimese. NSV Liidu ja USA vahelises külmas sõjas oli kosmoseteadus üks peamistest arendusvaldkondadest ja ühes sellega ka vedelkütusraketid.
Kalmistu

Kalmistu ehk surnuaed on paik, kuhu maetakse surnuid kas laibamatustel või tuhastatult urniga.
Kalmud ehk hauad on surnuaial tähistatud hauatähise – hauakivi, hauasamba, hauaplaadi, risti või kenotaafiga. 
Sajandeid paiknesid kalmistud koos kirikutega linnade ja külade keskustes. Surnuaiad tekkisid reeglina ümber pühakoja, kuid ka kirikud ise olid läbi aegade hinnatud matmiskohad. Surnuaeda ümbritses tavaliselt kivist müür ning seal võisid paikneda väiksemad kabelid või luukambrid. Keskaegsetel kalmistutel seisid kivist või puust surilaternad, milles põlev tuli kaitses surnuid sümboolselt kurja eest. Maeti ida-läänesuunaliselt, sageli sängitati lahkunud ilma puusärgita, vaid surilinasse mässituna ning hauakoht märgistati puust ristiga.
Luterlikes piirkondades hakati juba 16. sajandi keskel rajama surnuaedu asulatest väljapoole. Eesti aladel keelustati kirikutesse ning külade ja linnade keskustes asuvatesse surnuaedadesse matmine 18. sajandi lõpul. 1772. aastal välja antud Vene keisrinna Katariina II ukaasi kohaselt pidid surnuaiad asuma eluhoonetest vähemalt 600 meetri kaugusel. 
Tänapäeva Eesti surnuaiad on enamasti puude, põõsaste ja teeradadega pargid.
Hekabe

Hekabe (vanakreeka keeles Ἑκάβη, ladina keeles Hecuba) oli kreeka mütoloogias Trooja kuninga Priamose abikaasa.
Hekabe oli Früügia kuninga Dymase ja Eunoe tütar.
Hekabel ja Priamosel oli 19 last, kelle hulgas oli ka Trooja sõja kangelane Hektor.
Valgusejumal Apolloniga oli Hekabel poeg Troilos, kes hukkus, nagu Hektorgi, Achilleuse käe läbi.
Fortum Eesti

AS Fortum Eesti on Pärnus tegutsev energiaettevõte, mis kuulub Soome ettevõttele Fortum Power and Heat OY. Fortum Eesti muu hulgas toodab ja müüb elektri- ja soojusenergiat, samuti müüb maagaasi. Fortum Eesti asutati 2011.
Ettevõtte peamine tootmisüksus on Pärnu elektrijaam.
Gillian Anderson

Elulugu

Gillian sündis Edward ja Rosemary Andersoni peres. Mõni aeg pärast sündi kolis perekond Puerto Ricosse, 15 kuud hiljem siirduti aga Londonisse. Tal on noorem õde Zoe ja vend Aaron, kes põeb raskekujulist närvihaigust.
Aastal 1990 lõpetas Gillian DePauli Ülikooli, omandades kõrgema teatrihariduse.

Karjäär

Filmidebüüdi tegi ta 1992. aastal draamas "The Turning". 1993. aastal sai ta osa Chris Carteri sarjas "Salatoimikud", kus koos David Duchovnyga mängisid FBI agente, mõlemad näitlejad said sellega tuntuks.

Eraelu

Aastatel 1994–1997 oli ta abielus filmikunstniku Clyde Klotziga, kellega neil on tütar Piper (sündinud 25. septembril 1994). 2004–2006 oli ta abielus dokumentaalfilmilavastaja Julian Ozanne'iga.
Priidu Isak

Priidu Isak (sündinud 26. veebruaril 1957 Kullamaal) on eesti poksija ja ettevõtja.

Poksijana

Isak poksis aastatel 1971–1981 Pärnu Kalevis, kus tema treener oli Jaan Hansla ja Mart Keersalu, ning Tartu Kalevis, kus tema treener oli Vello Kade ja Peeter Noppel.
Ta oli Eesti NSV juunioride meister kukk-kaalus (kuni 54 kg) aastatel 1975–1976. 
Ta oli Eesti NSV meister kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1975. aastal ja kergekaalus (kuni 60 kg) 1981. aastal. Ta sai Eesti NSV meistrivõistlustel 2. koha kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1976. aastal ning kergekaalus (kuni 60 kg) aastatel 1979–1980. Ta sai Eesti NSV meistrivõistlustel 3. koha 1977. aastal sulgkaalus (kuni 57 kg).

Haridus

Isak lõpetas 1980. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia insener-hüdrotehnikuna ja jäi tööle Võrumaale.

Töökäik

Ta on 1991. aastast ehitusliku projekteerimise ja ehitusega tegeleva AS Hallimäe asutaja ja omanik.
Haapsalu-Noarootsi märgala

Haapsalu-Noarootsi märgala on Ramsari märgalade nimekirja kuuluv rahvusvahelise tähtsusega märgala Loode-Eestis Lääne maakonnas. Haapsalu-Noarootsi märgala hõlmab Silma looduskaitsealasse kuuluva  Haapsalu Tagalahe ning Noarootsi poolsaare jäänukjärvede piirkonna, samuti Osmussaare maastikukaitseala ja Nõva-Osmussaare hoiuala. Haapsalu-Noarootsi märgala kanti Ramsari nimekirja 8. veebruaril 2011. Märgala kogupindala on 274,5 km², sh 42,8 km² maismaad ja 231,7 km² merd.
Haapsalu-Noarootsi märgala hõlmab haruldasi ja ainulaadseid märgalatüüpe. Seal esineb rannikulõukaid, rannaniitusid ja veealuseid karisid.
Haapsalu Tagalahe aladel pesitseb 225 linnuliiki. Laht on tähtis kevadrände vahemaandumispaik valgepõsk-laglele ja väike-laukhanele. Ala on üks Läänemere põhjaosa tähtsamaid aulide talvitumispiirkondi, hinnanguliselt talvitub Osmussaare ümbruses kuni 50 tuhat auli. Märgalal pesitseb ka Läänemere piirkonnas kahaneva arvukusega niidurüdi.
Kullamaa vald (Kullamaa kihelkond)

Kullamaa vald (saksa keeles Goldenbeck) oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Kullamaa vald Vaikna vallaga.
Valla alal asus Suur-Kullamaa ja Väike-Kullamaa mõis.
Upshuri maakond

Ajalugu

Upshuri maakond moodustati 1846. aastal Harrisoni maakonna osast. Maakond sai nime Abel P. Upshuri järgi, kes oli president John Tyleri ajal USA riigisekretär.