google/wiki40b huggingface dataset:
Tume vald

Ajalugu

Vald on kujunenud Vecmokase (Alt-Mocken), Tume  (Tummen),  Vilkāja (Wilkajen) ja Jaunmokase mõisade (Neu-Mocken) maadele. Vald moodustati aastal 1884, kui see eraldati Ozolmuiža vallast ja sellega liideti Abava ning Vilkāja mõisavallad. Aastal 1893 liideti sellega Jaunsāti ja Jaunmokase vallad, lisaks veel Sāti ja Tukumsi kirikumõisade ja Buguļi mõisade maad. XX sajandi alguses eraldati Abava vald Tume vallast. Aastal 1935 oli Tume valla pindala 76 km².
Aastal 1945 moodustati vallas Tume ja Rotkaļi külanõukogud, vald ise likvideeriti aga aastal 1949. Aastal 1954 liideti Tume külanõukoguga likvideeritav Rotkaļi külanõukogu. Aastal 1960 liideti sellega suurem osa Lazdase külanõukogu kolhoosi Zelmenis alad, kolhoosi Pumpurs maad arvati aga Abava külanõukogu koosseisu. Aastal 1961 arvati külanõukogu koosseisu Irlava külanõukogu kolhoosi Dzimtene maad. Aastal 1990 moodustati Tume külanõukogust Tume vald. 2009. aastast kuulub vald Tukumsi piirkonda.

Loodus

Vald paikneb Põhja-Kurzeme kõrgustiku ja Ida-Kurzeme kõrgustiku piirialal. Valda läbib neid eraldav Slocene jõe ürgorg. Suurim järv on 34 hektari suurune Seklis, seal asuvad ka 8,4 ha suurune Jumprava järv ja 2,7 ha suurune Sivēni järv. Maavaradest leidub seal kruusa, savi, dolomiiti ja turvast.

Kaitstavad objektid

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Jaunmokase mõisa hoonetekompleks ja park ning mõisa ahi, lisaks veel Vecmokase linnamägi. 
Looduskaitse all on Knauķi kastanipuu, Vecmokase alleed, Jaunmokase allee, Vāgneri aia dendropark, lisaks kasvab vallas arvukalt nimetuid looduskaitsealuseid põlispuid. Tume valda jääb 68 hektari suurune Tume metsade hoiuala.

Asustus

Aastal 2011 elas vallas 1622 lätlast, 45 venelast, 32 valgevenelast, 10 ukrainlast, 15 poolakat ja 13 leedulast.
Vallas on üheksa küla. Valla keskus Tume on staatusega lielciems ja seal oli 2018. aastal 594 elanikku. Üks küla on staatusega skrajciems - Daibes  7 elanikuga aastal 2006. Neli küla on staatusega vasarnīcu ciems  - Ezerkauķi 1 elanikuga aastal 2006, Liepkalni 22 elanikuga aastal 2006, Līdums 22 elanikuga aastal 2006 ja Pārupe. Seitse küla on staatusega mazciems - Gaiļi 34 elanikuga aastal 2006, Krīvi 37 elanikuga aastal 2006, Sēlīši 13 elanikuga aastal 2006, Sloklejas 17 elanikuga aastal 2006, Zaķi 2 elanikuga aastal 2006, Vecmokas 41 elanikuga aastal 2006 ja Vilkāja 62 elanikuga aastal 2006. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Otto (Braunschweig-Göttingen)

Otto (24. juuni 1292 – 30. august 1344), Braunschweig-Lüneburgi hertsog, kutsutud Leebeks, valitses hertsogkonna Braunschweigi osa üle.
Anna Humal

Anna Humal (neiuna Anna Saar, sündinud 31. mail 1971) on Tartu Pauluse koguduse peaorganist.
Ta lõpetas aastal 1989 Kohila Keskkooli.

Isiklikku

Tema isa oli vaimulik Paul Saar, tema äi on füüsik Leo-Henn Humal. Ta on 17. septembrist 1994 abielus füüsik Priit Humalaga, neil on neli last.
Toomas Kreen

Toomas Kreen (15. mai 1959 – 26. august 2018) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1977 Tallinna 42. Keskkooli. Kõrghariduse omandas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikoolis aastatel 1978–1982, õppides näitleja erialal. Ta lõpetas sealse X lennu, mille juhendajaks oli Aarne Üksküla.
Ta mängis mitmetes teleseriaalides, tuntuim on ilmselt tema roll saksa keele õpetaja härra Krafftina Jaan Krossi romaanil põhinevas telesarjas "Wikmani poisid" (1995).
Toomas Kreen töötas aastatel 1982–1994 Rakvere Teatri näitlejana. Alates 1994. aastast oli ta seotud Eesti Nuku- ja Noorsooteatriga, kus ta töötas alates 2000. aastast etendusteenistuse juhatajana.

Isiklikku

Tema isa oli ooperilaulja Uno Kreen, ema on endine telediktor Ivi Kreen. 
Ta oli aastast 1985 abielus Reeda Tootsiga.

Looming

Nimekiri Toomas Kreeni osatäitmistest ei pruugi olla täielik.
Dispersioon (optika)

Faasi- ja rühmakiirus

, kus c on valguskiirus vaakumis ja n on keskkonna murdumisnäitaja, kuna murdumisnäitaja sõltub sagedusest, siis erinevatel sagedustega lainetel on erinev faasikiirus, see tähendab, et dispersiooni mõjul levivad optilises keskkonnas erineva sagedusega lained erineva kiirusega.
, kus  on lainepikkus. Grupikiirus  on funktsioon laine sagedusest. Sellest tuleneb grupikiiruse dispersioon, millest omakorda valguskiire välja venimine ajas, sest erinevad sageduskomponendid liiguvad erineva kiirusega.
 Kui D on väiksem kui null, siis on keskkonnal positiivne dispersioon ehk suurema lainepikkusega impulss liigub kiiremini kui väiksema lainepikkusega impulss ning kui D on suurem kui null, siis on negatiivne dispersioon ja suurema lainepikkusega impulss liigub aeglasemalt kui väiksema lainepikkusega impulss.

Dispersiooni näited

Dispersiooni tuntuim näide on päikeselise ilma ja vihma koosmõjul tekkiv vikerkaar. Valguskiir murdub (refraktsioon) vihmapiiska, peegeldub piisa tagaküljelt ning murdub vihmapiisast välja. Juba esimene murdumine lahutab valguse erinevateks komponentideks (spektriks), teine murdumine suurendab seda lahknevust. Vikerkaart on võimalik näha, kui disperseerivaid vihmapiisku on palju ning kui Päikese, piisa ja vaatleja silma moodustatud nurk peab on ligikaudu 42 kraadi. Kuna vihmapiisk on ümmargune, siis muudab valgus suunda keskmiselt 138 kraadi. Vikerkaare keskpunkt asub täpselt Päikese vastaspunktis, seega tekib vikerkaar 180 – 138 = 42 kraadi kaugusel vastaspunktist.
Dispersiooni kohtab kõikides keskkondades (välja arvatud vaakum). Näiteks vääriskivide üks tähtsamaid karakteristikuid on "tuli", mis on kalliskivi omadus valgust spektriks lahutada. "Tuli" sõltub ka kalliskivi lihvitusest ning ka kalliskivi värvist (mis võib vähendada dispersiooni efekti).
Teisalt, pulsarite (kiiresti pöörlevate neutrontähtede) signaali registreerimisaeg on dispersiooni tõttu erineva lainepikkuse jaoks erinev, kuigi pulseerimine toimib korraga üle laia spektriala. Tähtedevahelise aine ioniseeritud komponendid on disperseeriva toimega, seega Maale jõuavad madalamad sagedused hiljem kui kõrgemad sagedused.
Dispersiooni abil uuritakse elektromagnetlainete vastastikmõju ainega. Spektris leiduvad iseärasused on võimalik seostada aine ehitusega. Spektroskoopia uurimisobjektiks on kiirgus, mis on olnud vastastikmõjus ainega ja mille spekter kannab infot aine kohta.
Halb on aga see, et dispersioon tekitab optilistes süsteemides kromaatilist aberratsiooni. Läätse fookuskaugus sõltub tema murdumisnäitajast ning kuna murdumisnäitaja sõltub lainepikkusest, on erinevatel lainepikkustel erinev fookus. Tagajärjeks on kujutise teravuse vähenemine või värviliste kontuuride teke kujutisele.
Fengshui Shan

Fengshui Shan (风水山) on mägi Hiinas Heilongjiangi provintsis Da Hinggan Lingi ringkonnas Emur Shanis. Geograafilised koordinaadid on 52°25' N, 123°21' E.
Kõrgus merepinnast on 1398 m.
Fenüülrühm

Terminit fenüülrühm (ka fenüülgrupp või lihtsalt fenüül või ka fenüültuum) kasutatakse orgaanilises keemias, tähistamaks rühma C₆H₅– kas asendusrühma või molekuli osa tähenduses.
Fenüülrühmas on 6 sp² süsiniku aatomit, mis moodustavad aromaatse tsükli. Orgaanilisi ühendeid, mis sisaldavad fenüülrühma, vaadeldakse enamasti aromaatsete ühenditena.
Fenüülrühma lühendina kasutatakse Ph, näiteks benseen oleks PhH ja fenool PhOH. Seda lühendit ei tohi segi ajada lühendiga Bn, mis tähistab bensüülrühma C₆H₅CH₂–, mida võiks tähistada ka Ph-CH₂–. Ingliskeelses kirjanduses kasutatakse tähistamiseks ka suurt fii-tähte Φ.
Kui fenüülrühmas on vesiniku aatom(id) asendatud mingi muu aatomi(te) või rühma(de)ga, siis on tegu arüülrühmaga, mille lühend on Ar.
Fenüülrühmad on tavaliselt seotud teiste aatomite või funktsionaalrühmadega. Näiteks trifenüülmetaanis Ph₃CH on 3 fenüülrühma seotud sama süsiniku aatomiga.
Paljudel või isegi enamikul fenüülrühma sisaldavatel keemilistel ühenditel ei ole nimes terminit "fenüül". Näiteks kui fenüülrühm ühineb kloori aatomiga, siis nimetatakse saadud ainet C₆H₅Cl tavaliselt klorobenseeniks, kuigi seda võiks nimetada ka fenüülkloriidiks.
Tallinn-Väikese raudteejaam

Tallinn-Väike (saksa Reval-Kleinbahnhof), vanadel kaartidel ka Tallinn-Peajaam (vene Ревель-Главное) ja Willjandi Peawaksal (saksa Felliner Hauptbhf), on raudteejaam Tallinna Kesklinnas Kitseküla asumis.
Tallinn-Väike asub Balti jaamast mööda raudteed 4 kilomeetri kaugusel. Seal asus kaks madalat perrooni ning jaamas on 9 raudteed. Jaamas peatusid kõik Edelaraudtee lõunasuunalised reisirongid (liiguvad Viljandi, Türi, Pärnu, Lelle ja Rapla suunas). Balti jaamast Tallinn-Väiksesse sõidab rong umbes 8–9 minutit. Piletihinnalt kuulub jaam I tsooni, mille piires liiklemine on tallinlasele tasuta.
Jaama juurde viib Pärnu maanteelt Juurdeveo tänav (kitsarööpmelist raudteed nimetati ka juurdeveoraudteeks). Pärnu maantee ääres kannavad nii trammi- kui ka bussipeatused Tallinn-Väikese nime.

Ajalugu

Jaama nimi tuleneb sellest, et see oli Tallinna kõige olulisem kitsarööpmelise raudtee, millel nii raudtee kui ka veerem olid "väiksemad". Tallinn-Väikese raudteejaamast kulges raudtee edasi viaduktiga üle laiarööpmelise raudtee sadama suunas (vt. Tallinn-Sadama raudteejaam), kuid reisirongidele oli see lõppjaam. 20. sajandi alguses oli kasutusel ka nimi Tallinna-Peajaam. Rongid lõpetasid kitsarööpmelisel raudteel jaamani sõitmise 3. märtsil 1971 ning raudtee asendati laiarööpmelisega.
1. detsembril 1924 langes jaamas vanemkordnik Heinrich Lossmann.

Jaamahoone

Jaamaga samal ajal rajati kahekorruseline paekivist jaamahoone koos varikatuse ja veetorniga. Pärast kitsarööpmelise raudtee sulgemist (1971) lammutati varikatus, kuid jaamahoone on säilinud. Säilinud on ka veetorn.
Aðalsýsla

Adalsysla ehk Aðalsýsla (ka Adalsyssla) on Islandi saagades mainitud maa praeguse Lääne-Eesti mandriosas. Adalsysla paiknemine on tuletatud asjaolust, et see esineb saagades koos Saaremaaga (Eysýsla) ja tegemist on tõenäoliselt otsese tõlkega Saaremaal kasutusel olnud nimest (Aðal " põhiline, pea", sýsla "maa, piirkond" – Suur maa; võrdluseks: Eysýsla sõnasõnaline tõlge on "Saaremaa"), millega tähistati nende vastas olevat mandriosa. Tõnno Jonuks on pidanud tõenäoliseks, et tegu oli konkreetsemalt Läänemaa nimega, Marika Mägi hinnangul tähistas see Lääne- ja Loode-Eesti ala. Kuna sõna sýsla on tähistanud ka maksualust piirkonda ja saagades leidub teateid Eesti ala maksustamise kohta, siis võis Adalsysla mingil perioodil kuuluda Rootsi riigi maksualuste maade hulka.
Snorri Sturlusoni 13. sajandi algul kirja pandud Ynglingite saaga kohaselt tungis oletatavasti 600. a paiku Rootsis valitsenud kuningas Ingvar oma sõjaväega Adalsyslasse ja rüüstas kohas nimega Stein (at Stein – "kivi juures"). Sinna ilmus arvukas vägi, keda saaga nimetab Sýslukind (ehk Sýsla sugu, mõnikord tõlgitud ka kui maarahvas või eestlased). Toimus lahing, kus kuningas langes ja Rootsi sõjamehed aeti põgenema. Pärast maeti Ingvar sinnasamasse merekaldale kalmukünka alla. Raivo Palmaru hinnangul on Sturluson vanemat allikat ümber jutustades vea teinud ja tõlgendanud originaalteksti saart märkivat väljendit kivina. Palmaru arvates tähendas algse variandi saar Saaremaad ja tegevus toimus seal ning Sturluson lisas Adalsysla saagasse inspireerituna loos nimetatud Sýsla soost.
Olaf Tryggvepoja saaga teatab, et jarl Eirik rüüstas 10.–11. sajandi vahetusel "kogu Adalsysla ja Eysysla ja võttis seal taanlastelt neli laeva ära ja tappis kõik pardalolijad".
Njálli saaga mainib, et keegi Thorkell olevat Adalsyslas lendlohe (flugdreka) maha löönud.
Salm-Salm

Ajalugu

Salm-Salm eraldus Salm-Dhaunist aastal 1574 ja ülendati aastal 1739 krahvkonnast vürstkonnaks pärast seda, kui Salm-Hoogstrateni krahv Nikolaus Leopold selle päris ja ümber nimetas. Aastal 1608 eraldus Salm-Salmist Salm-Neuweiler.
Viimane territoriaalne muudatus toimus aastal 1751, kui Salm-Salm korrastas oma piire Lotringi hertsogkonnaga.
Aastal 1790, pärast Prantsuse revolutsiooni põgenesid Salmi vürstid territooriumilt ja kolisid oma Anholti lossi Vestfaalis. Revolutsiooniline armee piiras siis Salm-Salmi sisse, blokeerides toiduvarude jõudmise riiki. Seetõttu sunniti rahvas Prantsusmaale alistuma. 2. märtsil 1793 kuulutas Prantsuse Rahvuskonvent Salm-Salmi Prantsuse vabariigi osaks ja liitis selle Vosges'i departemanguga. Saksa-Rooma riik tunnistas seda Lunéville rahuga aastal 1801.
Mõni aasta hiljem, aastal 1802/1803 anti Salm-Salmi vürstile koos Salm-Kyrburgiga uued territooriumid, mis varem kuulusid Münsteri piiskoppidele (Vestfaal). Uut territooriumi valitseti liidus Salm-Kyrburgiga ja see oli tuntud kui Salmi vürstkond.

Geograafia

Aastal 1165 jaotati algne Salmi krahvkond Alam-Salmi krahvkonnaks Ardennides ja Ülem-Salmi krahvkonnaks Vogeesides. Aastal 1738 ülendati Ülem-Salmi krahvkond Salm-Salmi vürstkonnaks.
Salm-Salmi pealinn oli alguses Badonviller ja aastast 1751 Senones. Salm-Salmi nime teine pool tuleneb Salmi lossist Salmi lähedal (tänapäeval La Broque).
Oma lõpu eel oli Salm-Salmi pindala umbes 200 km² ja seal elas 10 000 inimest. See oli Saksa-Rooma riigi põhiosast eraldi, kui enamus Alsace'ist 17. sajandil Prantsusmaale loovutati. Aastani 1766 piirnes see Lotringi hertsogkonnaga läänes ja Prantsusmaaga idas. Pärast Lotringi saamist 24. veebruaril 1766 Prantsusmaa osaks moodustas Salm-Salm Saksa-Rooma riigi eksklaavi, mida ümbritses Prantsuse territoorium.
Salm-Salmi majandus põhines peamiselt rauamaagi kaevandamisel Grandfontaine'i lähedal.
Lilaste raudteejaam

Lilaste raudteejaam on raudteejaam Riia-Skulte raudteeliinil Carnikava piirkonnas Lilastes.
Jaam asub Riia raudteejaamast 30,2 km kaugusel, seal on kaks platvormi ja kolm teed. Igapäevaselt peatub seal kakskümmend kolm reisirongi; tööpäeviti on seal peatuvate rongide arv kakskümmend seitse. Lilaste raudteejaamani viib kaks teed, sealt edasi aga üks tee. Piletihinnalt kuulub jaam B tsooni.
Lilaste raudteejaam avati 1. juunil 1934. Aasta hiljem sai jaamast Līlaste raudteejaam, kuid hiljem muudeti jaama nimi tagasi. Jaamahoone valmis aastal 1938, kuid Teise maailmasõja ajal see hävis. Kuni Teise maailmasõjani eelnes sellele Garezersi raudteepeatus. Uus jaamahoone valmis XX sajandi viiekümnendatel aastatel.
Liivasäär

Liivasäär on 1,5 hektari suurune saar Soome lahes, halduslikult Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Toolse looduskaitsealal. Saar asub Toolse jõe suudmest idas. Saare rannajoone pikkus on 1,5 kilomeetrit.
Saarel kasvab rohttaimestikku.
Hans Massaquoi

Hans-Jürgen Massaquoi (19. jaanuar 1926 Hamburg – 19. jaanuar 2013 Jacksonville) oli USA ajakirjanik ja kirjanik.
Hans Massaquoi sündis Hamburgis Dublinis õppiva Libeeria üliõpilase Al Haj Massaquoi ja sakslannast meditsiiniõe Bertha Baetzi lapsena. Tema vanaisa Momolu Massaquoi oli Libeeria peakonsul Hamburgis. 1929. aastal pöördusid tema isa ja vanaisa Libeeriasse tagasi, Hans Massaquoi jäi emaga Hamburgi.
Natsionaalsotsialistide võimuloleku perioodil koges Hans Massaquoi mulatina küll mitmesugust diskrimineerimist (teda ei võetud Hitlerjugendisse, põhikooli lõpetamise järel ei lubatud tal gümnaasiumis edasi õppida, Wehrmachti ei võetud teda isegi vabatahtlikuna), kuid teda ei represseeritud mingilgi moel. 
Oma elust Saksamaal kirjutas ta 1999. aastal raamatu "Destined to witness : growing up black in Nazi Germany" ("Määratud tunnistama : üleskasvamine Hitleri Saksamaal"). Raamat tõlgiti ka saksa keelde ja ilmus 2002. pealkirjaga ""Neger, Neger, Schornsteinfeger!" : meine Kindheit in Deutschland" (""Neeger, neeger, korstnapühkija!" : minu lapsepõlv Saksamaal"). Saksamaal tehti selle raamatu põhjal 2006. aastal kaheosaline telefilm "Neger, Neger, Schornsteinfeger".
1948. aastal asus Hans Massaquoi elama Libeeriasse. Esialgu elas ta oma isa juures. Pärast isa hukkumist liiklusõnnetuses elas ta oma tädi Fatima juures. 1950. aastate algul kolis Hans Massaquoi Ameerika Ühendriikidesse, kus ülikooliõpingute järel töötas ajakirjanikuna afroameeriklaste ajakirjas Ebony.
Annika Reintam Blaser

Annika Reintam Blaser (sündinud 1. oktoobril 1971 Tartus) on Eesti arstiteadlane, anestesioloog, ujuja ja ratsutaja.

Elulugu

Annika Reintam on Aimu Reintami tütar.
Lõpetas 1989 Tallinna Spordiinternaatkooli ja 1995 TÜ arstiteaduskonna; meditsiinidoktor (2008, TÜ), väitekiri "Gastrointestinal failure in intensive care patients". Oli 1995–1997 Tartu Ülikooli Kliinikumis intern, 1997–2000 üldintensiivravi osakonna arst, 2000–2005 anestesioloogia arst-õppejõud, aastast 2004 TÜ doktorant, aastast 2005 Ida-Tallinna Keskhaigla anestesioloogia ja intensiivravi osakonna juhataja, 1994–1997 ka Ihaste Ratsaspordikeskuse ja Luunja ratsakooli ratsutamistreener. Paljukordne Eesti meister ujumises.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: gastrointestinaalne puudulikkus intensiivravis, hulgiorganipuudulikkus, sepsis.
Jacek Michałowski

Jacek Maria Michałowski (sündinud 1955) on Poola riigiametnik ja ühiskonnategelane.
18. märtsil 2014 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola presidendi kantselei ülemana.
Orlan (skafander)

Orlan on skafander, mis loodi Nõukogude Liidus kosmonaudi turvalise viibimise ja töötamise jaoks avakosmoses. Selle arendasid välja NPP "Zvezda". Skafandrit on modifitseeritud ja täiustatud mitmeid kordi. Praegu kasutatakse skafandri täiustatud varianti rahvusvahelisel kosmesejaama (ISS) pardal kosmonautide töötamiseks avakosmoses.

Loomise ajalugu

1960-ndate alguses anti NPP "Zvezda" spetsialistidele ülesanne luua Nõukogude Liidu kuuprogrammi jaoks uus skafander. Pakuti välja kaks varianti, millest esimene oli pehme skafander koos külgeriputatava seljapaunaga tuginedes juba kasutusel olevate skafandrite Berkut, Jastreb ja Sokol konstruktsioonile või poolkõva konstruktsioon sisseehitatud seljapaunaga. Variantide konstruktsioonide plusside ja miinuste analüüsil tehti otsus valida poolkõva süsteem ning 1969. aastaks valmis skafander Krechet, mis läbis edukalt kõik katsed.
Pärast Nõukogude Liidu kuuprogrammi peatamist lõpetati kõik tööd ka skafandri edasiarenduseks. Krecheti jaoks väljatöötatud tehnilised lahendused, eelkõige poolkõva konstruktsioon, olid jälle vajalikud, kui algasid tööd pikaajalise orbitaaljaama Saljut loomiseks. Avakosmoses töötamiseks sobilikud juba Berkut ja Jastreb ei omanud kokkusobitamise võimalust ning tulenevalt sellest oleks iga uue kosmosejaama meeskonna liikme jaoks pidanud uue skafandri looma ning kosmosesse transportima, mis oli ebaefektiivne kosmoselaevade Sojuz ja Progress piiratud koormuste korral. Vajadus luua mitmele kosmonaudile sobiv universaalne kosmosülikond ajendas looma esimese orbitaalskafandri Orlan. Tänu poolkõvale konstruktsioonile olid ainsateks individuaalseteks osadeks vaid skafandri kindad, mille toimetasid kosmosesse meeskonnad ise. Skafandrid olid aga kosmosejaamas alati olemas. Esimene väljumine avakosmosesse uutes skafandrites oli kosmosejaamal Saljut-6, mille sooritasid kosmonaudid G. I. Grechko ja J. V. Romanenko 20. detsembril 1977.
Kust sa tead?

"Kust sa tead?" on poliitiliselt neutraalne ühiskondlik algatus, milles lööb kaasa mitukümmend organisatsiooni – teadusasutusi, ajakirjandusväljaandeid, erialaühendusi ja ettevõtteid. Algatust koordineerib Eesti Teadusagentuur.
Algatuse „Kust sa tead?“ idee pärineb Rootsist. See sündis pärast teaduasjakirjanike, Eesti ülikoolide ja Eesti Teadusagentuuri töötajate õppeviisiti Rootsi, kus tutvuti sealse teaduskommunikatsiooni korraldusega. Kuna 2018. aasta 9. septembril toimusid Rootsis parlamendivalimised, siis selleks, et muuta valmiskampaania targemaks ehk suurendada fakti-, tõendus- ja teaduspõhisust valimiseelsetes debattides, viidi Rootsis läbi kampaania „HurVetDuDet? – kust sa seda tead? Rootslased said oma kampaaniaks idee omakorda Suurbritanniast, kus toimub juba pikaajalisem „Ask for Evidence“.
Algatus keskendub 2019. aasta kevadistele Riigikogu valimistele. Algatuse läbiviijad soovivad "muuta valimiskampaania targemaks, kutsudes kõiki valijaid üles nõudma igal võimalusel kandidaatidelt oma väidete argumenteeritud põhjendamist, toetudes teadusuuringutele ja loogikale." Rõhutatakse faktide/väidete tõendamise ja teaduspõhise poliitika tähtsust.

Partnerid

Algatuse partnerid on Tartu Ülikool, Tallinna Ülikool, Tallinna Tehnikaülikool, Eesti Maaülikool, Eesti Kaubandus-Tööstuskoda, Vabaühenduste Liit, Eesti Ajalehtede Liit, Eesti Noorte Teaduste Akadeemia, Eesti Rahvusringhääling, Eesti Teadusajakirjanike Selts, Eesti Teadusagentuur, Eesti Väitlusselts, Energia avastuskeskus, Teaduskeskus AHHAA, Põhjamaade Ministrite Nõukogu, AS Eesti Meedia, Õhtuleht, Poliitikauuringute Keskus PRAXIS, PÖFF, Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituut, Eesti Füüsika Selts, Haridus- ja Teadusministeerium, Avatud Eesti Fond, Eesti Rahvusraamatukogu, ajakiri Horisont, ajakiri Eesti Loodus, Eestimaa Looduse Fond, Eesti Metsaselts, Hariduse Infotehnoloogia Sihtasutus.
VGT (ettevõte)

AS VGT (Võru Gaasianalüsaatorite Tehas) oli aparaaditehas Võru maakonnas Võrus. Peale gaasianalüsaatorite tootis hoone ka teisi aparaate. Ettevõtte peakorpus on tänaseni üks Võru tuntumaid ehitisi.
Ettevõte asutati 1959. Ettevõtte peakorpus valmis 1962.
Nõukogude ajal kandis ettevõte nime Arnold Veimeri nimeline Võru Gaasianalüsaatorite Tehas.
Ettevõte lõpetas tegevuse 2010.
IP-aadress

Kohalik host

Host on võrgus olev masin, millel on unikaalne IP-aadress ja millega saab suhelda. Host võib olla nii tavaline arvuti, kuid ka server, võrguprinter jne. Kohalik host on "see arvuti, mille taga istub kasutaja ise". Selle arvuti tagasisidestusaadress (loopback address) on IPv4 puhul 127.0.0.1 ja IPv6 puhul ::1. Seda aadressi kasutatakse testimiseks ja omaenda masina poole pöördumiseks. Seda IP-aadressi ei saadeta võrku, vaid kasutatakse ainult sellesama arvuti sees andmete edastamiseks.
Aadressi "127.0.0.1" kasutavad arvutisse installitud internetisuunalised rakendused, näiteks serverid. Kui arvutisse on installitud veebiserver ja veebibrauseri aadressiribale kirjutada "127.0.0.1", siis veebibrauseris kuvatakse selle veebiserveri avaleht.

Haldus ja numbriplaan

IP-aadresse haldab ja korraldab IANA.  Eraldi on määratletud erikasutusega aadressvahemikud (nagu näiteks 224-ga algavad D-klassi multiedastuse aadressid ja privaatsete kohtvõrkude aadressid), mida tarbijatele ei väljastata. Ülejäänud matemaatiliselt võimalikud aadressid jaotatakse ära viie regionaalse internetiregistri (RIR - regional internet registry) vahel, nendeks on APNIC, ARIN, RIPE NCC, LACNIC ja AFRINIC. Euroopas jagab aadresse RIPE.
RIR (näiteks RIPE) jagab aadresse kohalikele internetiteenuse pakkujatele (LIR). Aadresside väljastamine LIRile on tasuline ning toimub võrguplokkidena, millel on aadress ja suurus. RIPE peab avalikku andmebaasi kõigist antud ajahetkel kasutuses olevatest võrguplokkidest.
Tarbija saab oma IP-aadressi LIR-ilt ehk organisatsioonilt, kes talle võrguteenust pakub. IP-aadressid ei ole asukohamaa jurisdiktsiooni all, näiteks Eesti riik numbriplaani sekkuda ei saa.
Dannii Minogue

Elukäik

Dannii Minogue'i isa Ron Minogue on raamatupidaja ja ema Carol Jones tantsija. Tema isa perekond on pärit Iirimaalt. Ema on pärit Walesist. Dannii on kolmest lapsest noorim. Tema õde Kylie on laulja ja vend Brendan töötab teleoperaatorina Austraalias.
Minogue alustas oma karjääri Austraalia televisioonis seitsmeaastaselt. Aastal 1979 sai temast alaline külaline populaarses telesaates. Septembris 1988 avaldas Minogue oma rõivakollektsiooni Dannii, mis müüdi läbi kümne päeva jooksul.