google/wiki40b huggingface dataset:
Tšerski mäestik

Tšerski mäestik (vene хребет Черского, цепи Черского) on mäestik Venemaal Sahhas (Jakuutias) ja Magadani oblastis.
Tšerski mäestik kulgeb loode-kagu suunas. Selle kõrgeim tipp Pobeda mägi on 3003 m kõrgune.
Mäestik on tekkinud Euraasia ja Põhja-Ameerika tektoonilise plaadi piirile. Selle piiri loomus on siiamaale välja selgitamata. Oletatud on nii seda, et mäestiku piirkonnas liiguvad laamad teineteisest eemale, kui ka seda, et mäestik on tekkinud laamade kokkusurumise tulemusena. Tšerski mäestik on tektooniliselt aktiivne.
Mäestiku avastas 1926 Sergei Obrutšev, Vladimir Obrutševi poeg, ning nimetas selle maadeavastaja ja geograafi Jan Czerski järgi.
Tšerski mäestik ja Verhojanski mäestik takistavad õhuvoolu läände. Seetõttu vähenevad sademed neist läände jäävatel aladel, sest sademed tulevad sinna suures osas ida poolt, Vaiksest ookeanist.
Sindi Rock

Sindi Rock on Pärnu maakonnas Sindi linnas toimuv rokifestival. Seda festivali peetakse Eesti esimeseks rokifestivaliks.
Esimene festival toimus 1969. 1980. aastatel kandis festival lühikest aega nime Sindi Metall.
2018 toimus 49. Sindi Rock.
Republicu maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1868. aastal.
Putorana mägismaa

Putorana mägismaa ehk Putorana mäed ehk  Putorana platoo ehk Putoraana kiltmaa (vene keeles плато Путорана) on rangelt liigestatud mäemassiiv Venemaa põhjaosas Krasnojarski krais Kesk-Siberi kiltmaa loodeosas. Põhjas ja läänes moodustab astangu kõrgusega üle 800 meetrit, lõuna- ja idanõlvad on lamedad. Putorana mägismaa kõrgeim tipp on Kamen (1678 m), teised kõrged mäed on Holokit (1542 m), Kotuiskja mägi (1510 m). Mägismaast põhja pool paikneb Taimõri poolsaar.
Johannes Eduard Robert Hörschelmann

Johannes Eduard Robert Hörschelmann (17. jaanuar 1845 Martna – 6. november 1926 Berliin) oli Eesti vaimulik.
Õppis Tallinna toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis aastani 1872. Ordineeriti 21. jaanuaril 1873 õpetajaks.
Oli aastatel 1873–1876 (kutsuti 25. septembril 1872) Martna Püha Martini koguduse õpetaja. Oli aastatel 1876–1888 Moskva eesti koguduse õpetaja, oli veel aastatel 1877–1888 vanglavaimulik. Aastatel 1888–1913 oli Narva Johannese koguduse õpetaja, teenides aastatel 1888–1893 ka Jamburgis. Aastatel 1888–1898 oli ta ka Narva gümnaasiumi usuõpetaja. Emeeritusena elas aastatel 1913–1919 Riias, seejärel Saksamaal.

Isiklikku

Tema emapoolne vanaisa oli Dietrich Martin Luther oli notar, kaupmees, suurgildi oldermann, Revalische Wöchentliche Nachrichteni väljaandja aastatel 1807–1852, tema teine vanaisa Ferdinand Ludwig Hörschelmann oli Tallinna gümnaasiumi professor ja Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja, tema isa Otto August Leopold Hörschelmann oli Martna Püha Martini koguduse õpetaja. Tema vend Alexander Anton Hörschelmann oli Hageri Lambertuse koguduse õpetaja, teine vend August Konstantin Hörschelmann oli alguses Karuse Margareeta koguduse pastor, pärast Alexander Antoni surma Hageri koguduse ja Oranienbaumi koguduse pastor, kolmas vend Ferdinand Dietrich Nicolai Hörschelmann oli Viljandi Pauluse koguduse õpetaja ja hiljem Tartu ülikooli tegeliku usuteaduse professor.
Imam Alimsultanov

Imam Alimsultanov (1957 Kõrgõzstan – 10. november 1996 Odessa, Ukraina) oli tšetšeeni laulja ja laulukirjutaja. Ta laulis nii vene kui ka tšetšeeni keeles.
Hariduselt oli ta insener-melioraator.
1980. aastatel hakkas ta õppima tšetšeeni folkloorižanri illi't. Ta hakkas esinema kitarri saatel ning lõi lisaks laule oma sõnadele ja tšetšeeni luuletajate sõnadele.
Esimese Tšetšeenia sõja ajal esines ta rindel tšetšeeni võitlejatele, kuid läks Džohhar Dudajevi palvel İstanbuli, kus esines kontsertidega, et koguda raha seal ravil olnud haavatud tšetšeenide jaoks.
10. novembril 1996 oli ta Odessas kontserdireisil, kui õhtul tungis kolm Ukraina miilitsamundris relvastatud meest tema peatuskohaks olnud majja ning lasid maha Imami ja kaks tal külas olnud sõpra. Kuritegu on siiani lahendamata. Tšetšeeni eriteenistuse andmetel oli mõrva taga FSB.
Imam Alimsultanov on maetud Hassavjurti lähistele. Tema auks on nimetatud üks linna tänavatest.
Karl Wöhrmann

Karl Wöhrmann (ka Voorman ja Wöhrman) (19. juuli (vkj) 1864 Põltsamaa kihelkond – 29. detsember 1925 Karja kirikla, Karja kihelkond, Saaremaa) oli eesti vaimulik.
Lõpetas 1885 Tartus gümnaasiumi. Õppis 1885–1891 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal 1891–1892 Helme Maarja koguduses Ernst Behse, Nõo Püha Laurentsiuse koguduses Martin Lipu ja Tartu Peetri koguduses Wilhelm Eisenschmidti juures. Ordineeriti Riias 20. detsembril 1892 õpetajaks.
Oli 1892–1895 adjunktpastoriks Rõuges. 1896–1925 Karja Katariina koguduse (ja Metsküla abikoguduse) õpetaja. 1920–1925 lisaks Saaremaa praostkonna praost.

Isiklikku

Karl Wöhrmann oli kolme poja isa. Keskmine poeg Aksel Erich Vooremaa, kes lasti maha Tartu vanglas, oli pastoriks Tartu Maarja koguduses; noorem poeg Ilmar Herbert Georg Vooremaa oli arst.
Võisiku vald (Kolga-Jaani kihelkond)

Võisiku vald (saksa keeles Woiseck) oli vald Viljandimaal Kolga-Jaani kihelkonnas. Valla pindala oli 205 km² ja elanikke oli 2526 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 560 talundit ja elamut ning need kasutasid 10 356 ha maad (1929. aasta seisuga).
Vallas asus Võisiku mõis.
Särevere mõis

Särevere mõis (saksa keeles Serrefer) oli rüütlimõis Türi kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Järva maakonna Türi valla Särevere alevikku. 
Särevere mõisale kuulusid Rikassaare karjamõis, Taikse, Raukla, Mäeküla, Vilita, Enniste ja Põikva külad.

Ajalugu

Särevere mõis rajati 17. sajandi alguses. 
Mõis kuulus algselt Nierothidele, Hermann von Nierothilt (surnud 1641), kellele kuulus ka Sutlema mõis, päris mõisa tütar Margarethe Nieroth, kes abiellus Eestimaa rüütelkonna peamehe Johann von Uexkülli (surnud 1648) poja Eestimaa maanõuniku ja oobersti Reinhold Johann von Uexkülliga (maetud 1672; 1648. aastast Rootsi vabahärra Yxkull-Gyllenband). Nende pojalt Johann von Yxkull-Gyllenbandilt päris Põhjasõja ajal mõisa Otto von Yxkull-Gyllenband, kes aga ise 1713. aastal vene vangistuses olles Siberis suri ja mõis peagi tema alaealise poja, hilisema kaardiväelase ja maanõuniku Otto Reinhold von Yxkull-Gyllenband (1714–1773) omandiks sai. Seejärel oli mõisnikuks Otto Reinholdi vanim poeg, Paide kreisimarssal Otto Fabian von Yxkull-Gyllenband (1740–1795).
Alates 1811. aastast oli mõis Schillingite omanduses. 1855. aastal päris mõisa Karl Raphael von Schillingi (1789–1855) surma järel tema poeg parun Karl Wolter von Schilling (surnud 1884); Pärast Wolter von Schilling surma sai mõisa ainuomanikuks 1886. aastal pere kolmas laps Walter Ewald Arthur von Schilling (surnud 1923), kes oli ka mõisa viimane omanik enne 1919. aasta maareformiga võõrandamist. 
Mõisa viimane omanik Walter Ewald Arthur von Schilling, abiellus 1886. aastal Wilhelmine Sophie Lucie von Esseniga (surnud 1938). Sellest abielust sündis poeg Bodo ja tütar Ursula (surnud 1945), kes aga lahkusid Eestist ning asusid elama Saksamaale. Ka Walter von Schilling asus ta elama Saksamaale, kus ta 1923. aastal suri ja on maetud Heidelbergis. Bodo von Schilling teenis Teise maailmasõja ajal Saksa Wehrmachti Väegrupp Mitte 6. diviisi staabiohviter-tõlgina ning suri 1942. aastal Rževis.
1999. aastal pidasid Schillingid Särevere härrastemajas oma suguvõsa kokkutulekut, milles osales 134 inimest üle kogu maailma.
1919. aastal sai Särevere rüütlimõisast riigimõis, kus 1929. aastal asutati Särevere kodumajanduskool, sellele lisandus 1939. aastal kontrollassistentide kool. Aastast 1947 asus mõisas Särevere tehnikum (praegu Järvamaa Kutsehariduskeskuse Särevere õppekoht. Praegu asuvad mõisas muuseum ja raamatukogu ning seal korraldatakse kultuuriüritusi.

Mõisakompleks

Mõisa puidust peahoone ehitati 1860. aastatel.
Mõisahoonete kompleksi kuulus ka saeveski (mis oli ehitatud 1805), kivist kelder (ehitati 1900), kivist ehitatud teenijate maja (ehitatud 1885) ja saunahoone (ehitatud 1850). Mõisa juurde kuulus ka mõisatööliste elamute kvartal nn moonaküla (elamud ehitati aastatel 1865, 1867, 1873, 1874 ja 1877), mis aga tänaseks päevaks on lammutatud.
Emmeti maakond

Ajalugu

Emmeti maakond moodustati 1. aprillil 1840. aastal Mackinaci maakonna osast. Kuni 8. märtsini 1843 oli maakonna nimi Tonedagana maakond. Maakond sai nime iiri rahvuslase Robert Emmeti järgi.
Ulla Lindkvist

Ulla Lindkvist (30. august 1939 – 6. august 2015) oli rootsi orienteeruja, esimene Euroopa ja maailmameister orienteerumises.
Ulla Lindkvist tuli kaks korda individuaalselt ja ühe korra võistkondlikult maailmameistriks ning kolm korda Euroopa meistriks. 
Aastail 1967–1974 võitis ta kaheksa korda järjest Rootsis toimuva orienteerumisvõistluse O-Ringen. Seni pole keegi seda saavutust korrata suutnud.
Mylène Jampanoï

Isiklikku

Mylène isa on Hiina päritolu. Aastail 2006–2009 oli ta abiellus india näitleja Milind Somaniga.
Christopher Repka

Christopher Repka (sündinud 6. oktoobril 1998 Stará Ľubovňas) on slovaki maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2018). 
Repka sai suurmeistriks 20-aastaselt 2018. aastal. Kaks aastat varem sai ta FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. 2017. aastal tuli ta Slovakkia malemeistriks.
Tema vanemad on samuti maletajad: ema on naiste malesuurmeister Eva Repková ja isa liibanonlasest rahvusvaheline meister Fadi Eid.
Personalijuhtimine

Personalijuhtimine on juhtimisvaldkond, mis käsitleb inimestega (personaliga) seotud tegevusi ja nende tegevuste tulemuslikkust, lähtuvalt organisatsiooni või ettevõtte eesmärkidest ning strateegiast  Personalijuhi kohustused jagunevad kolmeks põhivaldkonnaks: personal, töötajate hüvitised ja kasud ning töö kavandamine. Peamiselt on personali haldamise eesmärk suurendada organisatsiooni tootlikkust, optimeerides töötajate efektiivsust.

Ajalugu

XX. saj. algus – personalijuhtimine seisnes teatud soodustuste, teenuste osutamises töötajatele;

20-30-ndad – ilmnes personali administreerimine, värbamise ja baasõppe dokumentatsiooni haldamine;

40-50-ndad – kujunes välja personalijuhtimine kui iseseisev valdkond, algas sõjajärgne hoogne värbamine, testimine ja õpetamine;

60-70-ndad – süstemaatilise personalijuhtimise algus, konkurentsi kasv, arenes tööseadusandlus, personalitöötaja muutus vahendajaks tööandja ja töötaja vahelistes suhetes;

80-ndad – personalijuhtimine kui äristrateegia osa;

XX. saj. lõpp – inimressursi juhtimine, töötajad kui kriitiline ressurss ja konkurentsieelis, personalitöö kui töötajate ja juhtide nõustamine.

Kui varasem personalijuhtimine sisaldas töötajate valikut, koolitust, personaliarvestuse pidamist ja kollektiivsete vaidluste lahendamist, siis täna on lisandunud – organisatsioonisiseste muutustele korraldamise roll.

Ülesanded

“Personalijuhtimise põhiülesanded jäävad alati olema talendi omandamine, arendamine ja säilitamine, tööjõu vastavusse viimine äritegevusega ning suurepärase panuse andmine ettevõtlusele.  Need kolm väljakutset ei muutu kunagi” Edward L. Gubman. Personalijuhtimise ülesanded saab jagada kolme valdkonda: individuaalne, organisatsiooniline ja karjäär. Individuaalne juhtimine eeldab, et töötajad saavad kindlaks teha enda tugevad ja nõrgad küljed; parandada oma puuduseid; anda oma ettevõttele parima panuse. Neid ülesandeid täidetakse mitmesuguste tegevuste kaudu, nagu näiteks tulemuste ülevaated, koolitused ja testimised. Organisatsiooniline juhtimine keskendub eduka süsteemi loomisele, mis maksimeerib inimeste (ja muude) ressursside osa suuremate äristrateegiate osadena.
Kudrovo

Ajalugu

1885 ja 1893 on Kudrovo kohal kaartidel Kossaja Gora mõis (Косая Гора). 1926 moodustati Kudrovo kommuun ja selle põhjal 1928. aastal Kudrovo kolhoos.
2002. aastal elas Kudrovo külas 85 inimest.
Tänapäeva linna hakati rajama 2006. aastal. Linnas on 10- kuni 27-korruselised kortermajad. Mais 2017 oli linna registreeritud elanike arv 16 700. Kudrovo küla sai linnaõigused 28. juunil 2018.
2025. aastal on plaanis avada Peterburi metroo Kudrovo metroojaam.
26. augustil 2018 avati Kudrovos purskkaev, mis on Tartus asuva Suudlevate tudengite purskkaevu peaaegu täpne koopia. Skulptor Mati Karmini või Tartu linna luba selleks ei olnud.
Kurkum

Kurkum (keskaja Euroopas India safran) on kollajuure perekonda kuuluvate taimeliikide lihavast risoomist saadav kollakas pulber, mis on väga levinud paljudes Aasia köökides.
Kurkumit on kasutatud juba tuhandeid aastaid. Euroopasse tõid selle Araabia kaupmehed ning teda kasutati sageli odavama alternatiivina safranile. Kollajuure risoomi müükase harva toorelt, tavaliselt on see eelnevat keedetud ja kuivatatult pulbriks jahvatatud. Väga tugeva aroomiga, kirbe vürts meenutab ingverit.

Kasutamine kulinaarias

Kurkum sisaldab eeterlikke õlisid ja kollast värvainet kurkumiini, mis on peaaegu identne india köögi peamises vürtsis safrani krookuses leiduva glükosiidiga. Kurkumit on nimetatud ka "india safraniks". Väljaspool india kööki kasutataksegi kurkumit safrani odava asendajana, mis annab toitudele meeldiva õrnkollase värvi. Eriti tähtis on see karrisegudes, mis peavad olema kindlat värvi. Kurkumit lisatakse mitmesugustele poes müüdavatele segudele ka seepärast, et see talub hästi valgust ja isegi päikesepaistet ning muidu kaotaksid segud kaubandusliku välimuse. Samal põhjusel lisatakse kurkumit ka juustule, jogurtile, kartuli- ja maisikrõpsudele, küpsistele, salatitele ja margariinile.
India toitudes ja vähemal määral mujalgi Lõuna-Aasias kasutatakse kurkumit mitte üksnes värvainena, vaid täisväärtusliku maitseainena.

Kasutamine ravimina

Hindustanis peetakse kurkumit ravimtaimeks, mis puhastab organismi. Näiteks ajurveedas peetakse üleüldse maitseaineid ravimiteks ja ajurveeda asjatundjad soovitavad sageli maitseainetega haigusi ravida. Kurkumit soovitatakse ka sportlastele, kuna väidetavalt suurendab selle vürtsi tarbimine liigeste elastsust. Tänapäeva meditsiin pole seda seisukohta kinnitanud. 
Hiina meditsiinis kasutatakse kurkumit luuvalu, menstruatsioonikrampide ja voolmete raviks. Samuti olevat kurkum kasulik köha, seedehäirete ja silmahaiguste korral.
Hiljutine uurimus tõestab, et kurkum on väga efektiivne depressiooni leevendaja. 
Kurkum hoiab ära maksakahjustusi ja taastab kahjustada saanud maksarakkusid. Lisaks ennetab see pahaloomuliste vähirakkude levikut ja aitab kehast toidu kaudu saadud kantserogeene väljutavate ensüümide tekkele kaasa.
Imutlaid

Imutlaid on saar Liivi lahes, halduslikult Pärnumaal Kihnu vallas. Laiu pindala on 1,65 hektarit ja rannajoone pikkus 855 meetrit.
Laid asub 500 meetrit Iedikravast lõunas. Laid on pikliku kujuga ja liivase pinnamoega. Laiul kasvab võsa.
Laid kuulub Kihnu laidude looduskaitseala Kihnu linnulaidude sihtkaitsevööndisse.
Roosna-Alliku mõis

Roosna-Alliku mõis (saksa keeles Kaltenbrunn) oli rüütlimõis Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal.
Praegu asub mõisas Roosna-Alliku Põhikool.

Ajalugu

Roosna-Alliku mõis kujunes välja 17. sajandi alguses piirkonna küladest, mille oli omandanud väga rikas Rootsi riigitegelane Bogislaus von Rosen (1572–1658). Valgete Rosenite järgi sai mõis ka oma eestikeelse nime. Bogislause järel kuulus mõis tema pojale Axel von Rosenile (1624–1679) ja seejärel viimase pojale Bengt Gustav von Rosenile (1665–1725). Meessoost pärijate puudumise tõttu omandas mõisa Bengt Gustavi tütar Margaretha Anna (1695–1731), kes oli abielus Haljava mõisniku vabahärra Georg Johann von Stackelbergiga (1697–1766). Stackelbergide valdusse jäi mõis kuni 1919. aasta võõrandamiseni.
Georg Johann von Stackelbergi surma järel päris mõisa tema poeg vabahärra Otto Friedrich von Stackelberg (1731–1802). Kusjuures pärimise otsustas loos. Otto Friedrich von Stackelberg kehtestas oma mõisates Roosna-Alliku eraseaduse (Halliko Walla Kohto ja Seaduse Ramat). Otto Friedrichilt päris mõisa tema vennapoeg vabahärra Otto Gustav von Stackelberg (1771–1811), kes oli 1809–1811 Eestimaa rüütelkonna peamees.
Otto Gustavi surma järel pärisid mõisa tema venna Georg Friedrichi pojad Alexander von Stackelberg ja Georg von Stackelberg. Poiste täisealiseks saamiseni valitses pärandust nende ema Magdalena Anna. Alexander von Stackelberg loobus oma pärandiosast venna Georgi (suri 1863) kasuks. Georgi surma järel sai tema poeg, kel samuti nimeks Georg, Roosna-Alliku ja Saarnakõrve mõisa omanikuks. Mõisate väärtuseks hinnati 350 000 hõberubla.
Heinrich Schütz

Heinrich Schütz, ladinapärase nimekujuga Henricus Sagittarius (8. oktoober 1585 Köstritz – 6. november 1672 Dresden) oli saksa helilooja ja protestantlik kirikumuusik. Teda on sageli nimetatud Saksamaa tähtsaimaks heliloojaks enne Johann Sebastian Bachi. Koos Claudio Monteverdiga loetakse Schützi 17. sajandi üheks mõjukamaks heliloojaks.
Tavaline amööb

Ehitus

Tavaline amööb on üherakuline organism.
Ta on väljastpoolt kaetud ainult rakumembraaniga (plasmalemmiga).
Tal on kuni 10 või isegi rohkem jätketaolist moodustist – kulendit ehk pseudopoodi (sagarkulendit ehk lobopoodi), mida ta välja sopistab. Kulendid muudavad pidevalt kuju, hargnevad, kaovad ja ilmuvad uuesti. Ühelt raku poolelt kulendid kaovad, teise aga moodustuvad uued. Kulend moodustub tsütoplasma liikumisel rakus – see justkui voolab kohta, kuhu amööb kulendit moodustada soovib ning sopistub seal kulendiks. Nende abil amööb kulgeb ja toitub.

Tsütoplasma

Tsütoplasma on selgelt jaotunud kaheks vööndiks – ektoplasmaks ja endoplasmaks.
Ektoplasma (hüaloplasma) paikneb õhukese kihina vahetult plasmalemmi all. Ta on läbipaistev, ilma nähtavate sisaldisteta. Hüaloplasma kihi paksus on eri kehaosades erinev. Külgpindade all ja kulendite aluse juures on see kiht reeglina õhuke. Kulendite otste juures on ta tunduvalt paksem.
Endoplasma (granuloplasma) on rakusisene mass, milles paiknevad kõik organellid ja sisaldised.
Tavalise amööbi liikumisel jäävad hüaloplasma ning granuloplasma perifeersed osad praktiliselt liikumatuks. Granuloplasma keskosa on koos organellide ja graanulitega pidevas liikumises. Kasvavas kulendis liigub tsütoplasma kulendi otsa poole, kahanevas kulendis raku keskme poole. Hüaloplasma liikumismehhanism on tihedalt seotud üleminekuga soolist geeliks ning muutustega tsütoskeletis.

Tuum

Raku keskel on rakutuum.

Genoom

Tavalise amööbi genoomis on 290 miljardit DNA ühikut (aluste paari). Seda on 100 korda rohkem kui inimesel.

Toitumine

Tavaline amööb toitub fagotsütoosi teel, neelates baktereid, üherakulisi vetikaid ja väikesi protiste.
Toidu haaramise aluseks on kulendite moodustumine. Kehapinnal tekib kontakt plasmalemmi ja toiduosakese vahel. Toiduks sobiv osake (vetikas või bakter) haaratakse kulendite vahele ning liigub läbi rakumembraani amööbi rakku. Moodustub toitevakuool, kuhu hakkavad lüsosoomide abil saabuma seedefermendid. Niiviisi tekib toitevakuool. Edasi liigub toiduosake raku keskossa, kus tsütoplasmavoolud haaravad ta kaasa.

Jääkainete väljaheitmine

Tuikekublikusse ehk pulseerivasse vakuooli kogunevad jääkained ja üleliigne vedelik. Kindlate ajavahemike järel (tavaliselt 5...8 minuti tagant) liigub tuikekublik rakupinna juurde ja sulab kokku rakumembraaniga, heites oma sisu rakust välja.

Paljunemine

Tavaline amööb paljuneb ainult jagunemise teel.
Enne jagunemist amööbi kulgemine lakkab. Kaovad Golgi aparaadi diktüosoomid. Algul jaguneb rakutuum, seejärel leiab aset tsütokinees.

Elupaik

Tavaline amööb eluneb seisuveekogude (väikeste tiikide või kraavide) põhjas, enamasti põhjamudas.
Tal on kulgevaid ja hõljuvaid vorme.

Kasutamine õppetöös

Tavalist amööbi kasutatakse kulendite funktsioneerimise demonstreerimiseks. Teised liigid on liiga väikesed, liiga õrnad või liiga ebatüüpilise ehitusega.
Angela Davis

Angela Yvonne Davis (sündinud 26. jaanuar 1944 Alabamas Birminghamis) on ameerika radikaalne kommunist ja rassiõiguste eest võitlev aktivist, keda on seostatud ka Mustade Pantritega. Ta töötas rasside ja sugude võrdõiguslikkuse ning vanglate kaotamise nimel. Praegu on ta California Ülikooli ajalooprofessor Santa Cruzis ja kirjanik.

Elulugu

Angela Davise isa oli keskkooli ajalooõpetaja, kes loobus sellest väikese palga pärast ja avas remonditöökoja. Ta ema oli ajalooõpetaja põhikoolis. USA rakendas aktiivselt mustade ja valgete inimeste üksteisest eraldamise poliitikat. Angela õppis hästi ja 14-aastaselt sai ta osaleda programmis, mis integreeris mustanahalisi lõunast põhjas asuvatesse koolidesse.
Nii sattus ta New Yorgi väikesesse erakooli. Seal õppis Angela sotsialismi ja kommunismi ning astus kommunistlikku noorsooühingusse, kus tutvus oma tulevase eluaegse sõbra Bettina Apthekeriga. Pärast selle kooli lõpetamist sai ta täisstipendiumi Brandeisi ülikoolis Massachusettsis, kus ta oli üks kolmest mustanahalisest esimesel kursusel. Ülikooli lõpetas ta 1965 edukalt. Pärast seda suundus ta Pariisi Sorbonne'i ülikooli õppima filosoofiat ning prantsuse kirjandust.
Kahtlustati, et ta organiseeris 7. augustil 1970 George Jacksoni põgenemise Californias kohtusaalist. Ta oli mõnda aega FBI otsitumate kriminaalide nimekirjas. Mehel, kes sisenes kohtusaali, oli Davise nimele registreeritud relv. Surma said kohtu eesistuja ja kolm ründajat, kolm inimest sai haavata. Davis istus vangis 16 kuud ja vabanes rahvusvahelise kampaania tulemusel süüdistustest. Vanglas kirjutas ta oma esimese raamatu "If They Come in the Morning: Voices of Resistance". Pärast õigeksmõistmist tõotas kuberner Ronald Reagan, et Davis ei saa iialgi Californias õpetada, kuid San Francisco ülikool palkas ta ja Davis oli seal 12 aastat õppejõud.
Davis oli USA Kommunistliku Partei asepresidendikandidaat 1980. ja 1984. aasta presidendivalimistel. Kui Nõukogude Liit hakkas lagunema, loobus Davis kommunistlikest vaadetest.
Davis on pidanud vanglate reformi küsimuses loenguid üle terve USA. Ta on USA sotsialistide ühendusi ühendava organisatsiooni kaasasutaja.
Laekeni raudteesild

Laekeni raudteesild (prantsuse Pont Vierendeel de Laeken) on raudteesild üle Willebroeki kanali Laekenis Brüsselis. Sild on tarinduselt Vierendeeli sild.
Sild on üheavaline, tehtud terasest ja ehitatud 1942. aastal.
Silla sildeava on 53,8 m ja laius 11,7 m.
Lõuna-Georgia ja Lõuna-Sandwichi saarte lipp

Lõuna-Georgia ja Lõuna-Sandwichi saarte lipp on Suurbritannia ülemereterritooriumi, Lõuna-Georgia ja Lõuna-Sandwichi saarte lipp. 
Kanga põhivärv on sinine. Lipu vardapoolses ülanurgas on Suurbritannia lipp, lehvil aga territooriumi vapp. Lipu eripäraks on see, et kanga mõlemal küljel olevad vapid on teineteise suhtes peegelpildis. Praegune lipp võeti kasutusele 1999. aastal ja selle proportsioonid on 1:2. 
Saarte eelmine lipp, mis oli kasutusel aastatel 1992–1999, sarnanes praeguse lipuga, kuid vapp oli paigutatud valgele sõõrile. Aastatel 1985–1992 oli lehvil ainult vapilt pärit vapikilp.
Alexander Nimo

Alexander (Alex) Frank Nimo (sündinud 21. märtsil 1990) on Libeerias sündinud Ameerika jalgpallur.
Aastal 2012 mängis ta Eesti klubis JK Tartu Tammeka.
Flambeerimine

Flambeerimine on toidule valatud kange alkoholi süütamine.
Näiteks võidakse toidul süüdata konjakit, likööri või muud kanget alkoholi. Alkohol põleb ära, kuid aroom jääb alles. Seda tehakse harilikult sööjate nähes, toidu serveerimisel.
Pontius Pilatus

Pontius Pilatus oli Juudamaa prefekt (traditsiooni järgi prokuraator) aastail 26–36.
Kristliku õpetuse kohaselt mõistis ta Jeesuse surma ristilöömise läbi. Evangeeliumide järgi püüdis ta Jeesuse elu päästa, kuid pidi alluma juutide šantaažile, pestes enda süüst vabastamiseks sümboolselt käsi. Ka tema naine hoiatas teda Jeesuse üle kohut mõistmast. 
Pontius Pilatuse päritolu ja elukäigu kohta on arvukalt legende, ainus temast säilinud kaasaegne dokument on kiviplaat, mis leiti 1961. aastal.
Ta on Etioopia kopti kiriku pühak.
Lexus RC

Lexus RC on Lexuse kupee. Seda hakati tootma aastal 2014. RC-l on 2 mootorit: RC 350 (3,5 V6, 310 hj) ja RC 300h (220 hj). 
Tänavusel Detroiti autonäitusel esitleti aga selle palju võimsamat versiooni RC-F (5,0 V8, 456 hj). RC-F kiirendab 0–100 km/h 5,2 sekundiga ja sealt edasi kuni kiiruseni 250 km/h.