Maapähklivõi

Ajalugu

Esimesteks pähklivõi kasutajateks peetakse asteeke ja inkasid. Arvatakse, et asteegid kasutasid seda hambavalu vastu.
Kanadalane Marcellus Gilmore Edson (1849–1940) hankis patendi pähklivõile aastal 1884. Edsoni jahutatud toote patent oli võetud röstitud ja jahvatatud poolvedelale pähklivõile. Ta lisas suhkrut, et saada tahkem konsistents. Saint Louisest pärit ärimees George Bayle tootis ja müüs pähklivõiga batoonikesi aastal 1894.
John Harvey Kellogg, tuntud hommikuhelveste valmistaja, hankis endale patendi "toiduainete tootmise protsessi" kohta 1898. aastal ja kasutas selleks maapähkleid, kuid röstimise asemel keetis neid. Kellogg's Western Health Reform Institute pakkus pähklivõid patsientidele, kuna need vajasid toitu, milles on palju proteiini, kuid mida saab süüa mälumata. Esialgu oli pähklivõi taskukohane eelkõige rikkamatele inimestele, kes said seda ravi otstarbel.
Esimesed pähklivõimasinad valmistas Joseph Lambert, kes töötas John Harvey Kelloggi Battle Creeki sanatooriumis, ja Dr. Ambrose Straub, kes sai patendi maapähklivõi valmistamise masinale aastal 1903. 1922. aastal leiutas keemik Joseph Rosefield protsessi võilaadse pähklivõi tootmiseks, ilma et sellest õli eralduks, kasutades selleks osaliselt hüdrogeenitud õli. Rosefield litsentseeris oma leiutise ettevõttele, mis hakkas tootma Peter Pan-I pählivõid 1928. aastal ja alustas 1932. aastal enda pähklivõi tootmist nimega Skippy. Selle brändi all leiutas Rosefield uue krõmpsuva pähklivõi, millel oli kreemisem, kuid teraline struktuur.
1916. aastal anti Ameerikas välja raamat, kus õpetati maapähklit kasvatama ning kuidas seda töödelda 102 meetodil. Paljud neist meetoditest on tänapäeval apteekide, maiustustetootjate ja teadlaste poolt patenteeritud. Kuna pähklivõi on Ameerikas nii tuntud, on seal sisse seatud eraldi pähklivõipäev 24. jaanuaril.

Tüübid

Saadaval on orgaanilised pähklivõid, mille turg on väike. Kaks peamist maapähklivõi tüüpi on krõmpsuvad ja siledad. Krõmpsuva maapähklivõi puhul lisatakse parema tekstuuri saavutamiseks maapähkli tükikesi. Siledas maapähklivõis on pähklid ühtlaselt jahvatatud, moodustades kreemja struktuuri. Ameerika Ühendriikides nõuavad toidualased eeskirjad, et iga toode, mis on märgistatud kui maapähklivõi, peab sisaldama vähemalt 90% maapähkleid, ülejäänud 10% sisaldab tavaliselt soola, magusaineid ja emulgaatorit või karastatud taimeõli, mis takistab maapähkliõli eraldumist. Ühendriikides ei tohi ükski maapähklivõi sisaldada kunstlikke magusaineid, keemilisi säilitusaineid, looduslikke või kunstlikke värvaineid. Mõned maapähklivõi kaubamärgid müüakse ilma emulgaatoriteta, mis seovad maapähkliõli pastaga ja vajavad pärast eraldamist segamist. Enamik peamiste kaubamärkide tootjaid lisavad valget suhkrut, kuid on olemas ka teisi, kes kasutavad kuivatatud roosuhkrut, agaavi siirupit või kookospalmi suhkrut.

Külvamine ja koristamine

Tulenevalt ilmastikutingimustest külvatakse maapähklit tavaliselt kevadel. Pärast õitsemist ja närtsimist kasvavad õisi kandnud varred pikemaks ning tungivad maasse. Seejärel kasvavad varre otsa kaunad, millest igaüks sisaldab 2–3 seemet ehk pähklit. Koristusperiood on augusti lõpust oktoobrini, kui ilm on selge. Selline ilm hoiab mulla kuivana, nii et koristamisel ei jää pinnas varte ja kaunade külge kinni. Seejärel eemaldatakse pähklid vartest ja transporditakse pähklikoorimismasinasse mehaanilise kuivatamise jaoks. Pärast kärpimist viiakse pähklid hoidlatesse, kus need puhastatakse ning ladustatakse koos koortega.

Koorimine

Kõige tähtsam osa koorimise juures on eemaldada pähklikoor minimaalse kahjustusega seemnele. Koorimata maapähklite niiskust kontrollitakse, et vältida kestade ja tuumade liigset kergustumist, mis omakorda vähendab taime tolmu kogust. Pärast seda saadetakse pähklid mitmetele rullidele, mis on spetsiaalselt pähklite partii jaoks, kus need pragunevad. Pärast pragunemist läbivad maapähklid sõelumisprotsessi, kus kontrollitakse nende saasteainete taset.

Röstimine

Röstimiseks kasutatakse erinevaid meetodeid. Üks neist on röstimine väiksemate koguste kaupa, kus maapähklid pannakse ahju 426,6 °C juures ning seejärel 160 °C juures veel 40–60 minutit. See kuivatab pähklid ühtlaselt ära. Teise meetodina kasutatakse kuiva kuuma õhku lindil, mis kuivatab pähklid, ning andurid ütlevad, millal on pähklid kuivad. Viimane meetod on suurtootjatele tõhusam, kuna ei pea kasutama enam tööjõudu.

Jahutamine

Pärast röstimist asetatakse pähklid silindrikujulisse anumasse, kus neid jahutatakse õhuga. Selline protsess kestab niikaua, kuni pähklite temperatuur on 30 °C

Koorimine

Pähklite koore eemaldamiseks on jällegi kaks varianti. Üks neist on kuumutades, ning seejärel jõuab maapähkel kummilintide vahele, kus koor maha hõõrutakse. Teisel juhul puhutakse koor maha veega.

Jahvatamine

Jahvatamiseks kasutatakse erinevaid purusteid, et saada erinevaid fraktsioone. Suurem osa pähklitest purustatakse peeneks, et saada määritav kreem ja vajadusel lisatakse suuremaid tükke krõmpsuva tulemuse saamiseks.
100 grammi maapähklivõid sisaldab energiat 588 kalorit, 50% rasva, 25% proteiini, 20% süsivesikuid.

Pakkimine

Enne pakkimist peab pähklivõi olema maha jahutatud, et see purkidesse sulgeda. Segu pumbatakse soojusvahetisse, et jahutada see umbes 48,8 °C-ni. Pärast jahutamist pumbatakse maapähklivõi purkidesse ja suletakse vaakumiga. See vaakumkinnitus vähendab hapniku mahtu, nii et ei saaks tekkida oksüdeerumine ja toit säiliks. Seejärel purgid märgistatakse ning pannakse kuni kristalliseerumiseni kõrvale. Valmis toode pakitakse seejärel jaemüüjatele kastidesse, kus säilitatakse toatemperatuuril ja müüakse tarbijatele. 
2012. aasta artiklis märgiti, et "Hiina ja India on vastavalt esimene ja teine suurim maapähklite tootja". Ameerika Ühendriigid on kolmas suurim maapähklite tootja ja rohkem kui pool Ameerika Ühendriikide maapähklisaagist läheb maapähklivõi tegemiseks.