Nicolaus III

Paavstluse doktriin

Nicolaus III kasutas tiitlit "Jumala vikaar".

Suhted Bütsantsiga

Nicolaus III saatis Bütsantsi saadikud, et jätkata läbirääkimisi 1054 puhkenud skisma likvideerimise osas, kuid läbirääkimised katkesid seoses paavsti surmaga.
Bütsantsi keiser Michael VIII soovis, et paavst ekskommunitseeriks Epeirose ja Thessaloníki valitsejad, kuid paavst ei teinud seda. Konstantinoopoli patriarh Ioannes XI oli 1279 valmis tunnustama katoliku kiriku õpetust.

Suhted Hiinaga

Nicolaus III saatis Hiinasse misjoneerima 5 frantsisklasest munka.

Suhted Inglismaaga

Nicolaus III pühitses 19. veebruaril 1279 Canterbury peapiiskopiks John Peckhami.

Suhted mongolitega

Nicolaus III saatis Pärsia il-khaani Abaqa soovil 5 frantsisklasest munka Pärsiasse misjoneerima.

Suhted Poolaga

Nicolaus III ordineeris 22. juunil 1278 Marcin z Opawy Gniezno peapiiskopiks.

Suhted Prantsusmaaga

Nicolaus III püüdis lahendada Prantsusmaa kuninga Philippe III ja Kastiilia kuninga Alfonso X vahelist tüli Navarra kuningriigi pärast.
Ta määras 1278 Nancy piiskopiks Conrad Probuse (Conrad Tübingenist).

Suhted Saksamaaga

Nicolaus III taasalustas läbirääkimisi Saksa kuninga Rudolf I-ga tema kroonimise üle Saksa-Rooma keisriks. Läbirääkimised olid katkenud seoses Gregorius X ja tema järeltulijate surmaga.
Rudolf I kinnitas eelmiste Saksa kuningate antud privileegid paavstidele ja loobus 14. veebruaril 1279 territoriaalsetest nõudmistest Romagnale.
Paavst tunnustas Rudolf I tütre Klementia abielu Sitsiilia kuninga Charles'i pojapoja Carlo Martelloga.

Suhted Sitsiiliaga

Nicolaus III veenis Sitsiilia kuningat Charles'i mitte taotlema oma ametiaja pikendamist Rooma senaatorina. Paavst nõudis, et kuningas loobuks ka paavstliku vikaari ametist Toscanas.

Suhted Ungariga

Nicolaus III määras 22. septembril 1278 Fermo piiskopi Filippo III legaadiks Ungaris. Ta nõudis Ungari kuningalt László IV-lt, et see loobuks poolpaganatest kumaanide kommete harrastamisest ja saadaks kumaanid riigist minema. Kui kuningas ei täitnud oma lubadusi, siis legaat ekskommunitseeris ta 1279. Kuningas põgenes, kuid vangistas hiljem kumaanide abiga legaadi.
Paavst määras ametisse Esztergomi ja Kalocsa peapiiskopid.

Nicolaus III ja Preisimaa

Nicolaus III nimetas 21. märtsil 1278 Warmia piiskopiks Heinrich I Flemingi.

Sisepoliitika

Nicolaus III lasi end määrata eluaegseks Rooma senaatoriks ja sätestas 18. juulil 1278, et Rooma senaatoriks ning linna munitsipaalametitesse tuleb edaspidi määrata vaid Rooma kodanikke.
Ta saatis Bolognasse legaadiks oma onupoja Bertoldo Orsini.
Ta suutis 1280 sõlmida Firenzes vaherahu gvelfide ja gibelliinide vahel, kuid Sienas ei kandnud tema püüdlused rahu sõlmida vilja.

Suhted kiriku institutsioonidega

Nicolaus III oli esimene paavst, kes resideeris Vatikanis. Ta viis kuurias läbi reforme.
Ta määras 12. märtsil 1278 kardinalideks 2 dominiiklast ja 2 frantsisklast.
Ta kinnitas 14. augustil 1279 avaldatud bullaga "Exiit qui seminat" frantsisklaste vaesusprivileegi. Ta määras frantsisklaste kardinal-protektoriks kardinal Matteo Orsini.
Ta tunnustas magdaleenide reegleid.

Liturgilised otsused

Nicolaus III ajal hakati katoliku kirikus kasutama uusi breviaariume.

Suhted juutidega

Nicolaus III avaldas 4. augustil 1278 bulla "Vineam", milles ta kutsus vaimulikke pidama juutidele jutlusi.

Onupojapoliitika

Nicolaus III määras kardinaliks oma venna Giordano Orsini ja õepoja Latino Malabranca Orsini.
Ta määras oma sugulase Bertoldo Orsini Romagna krahviks ja legaadiks Bolognas.

Nicolaus III kultuuriloos

Nicolaus III ajal remonditi Rooma Peetri kirik. See jäi viimaseks suuremaks Rooma Peetri kiriku remondiks enne Julius II alustatud ümberehitust.
Tema ajal alustati Roomas Vatikani paavstipalee ja Santa Maria in Vallicella kiriku ehitamist.
Dante Alighieri on teda maininud "Jumalikus komöödias".

Surm

Nicolaus III siirdus 8. juunil 1280 Soriano nel Ciminosse, kus ta 22. augustil 1280 suri ajurabandusse ja maeti Rooma Peetri kiriku San Nicola kabelisse.

Hinnang

Dante Alighieri, kirikuloolane J. N. D. Kelly ja "Catholic Encyclopedia" kritiseerivad Nicolaus III-t onupojapoliitika rakendamise pärast.