Pius X

1903. aasta konklaav

Pius X valiti paavstiks 4. augustil 1903 Sixtuse kabelis ja krooniti 9. augustil kardinal Luigi Macchi poolt. Ta võttis nime Pius IX järgi.
31. juulist 4. augustini 1903 toimunud konklaavil osales 62 kardinali. Kardinalid olid konklaavil jagunenud kahte fraktsiooni, osad soovisid Leo XIII poliitika jätkamist, teised tagasipöördumist Pius IX kursile. Konklaavil oli soosikuks kardinal-riigisekretär Mariano Rampolla, kes sai esimeses voorus 24 häält, kuid 2. augustil esitas kardinal Jan Puzyna tema vastu Austria-Ungari keisri Franz Joseph I veto, sest Rampolla frankofiilsus häiris keisrit. See jäi viimaseks konklaaviks, kus esitati veto, enne seda esitati veto viimati 1830–1831 toimunud konklaavil, kus valiti Gregorius XVI. Pius X valiti paavstiks 7 voorus 55 häälega. Ta võttis paavstina oma deviisiks "ühendada kõik asjad Kristuses." (Ef 1,10).

Suhted Prantsusmaaga

Kui Prantsusmaa president Émile Loubet külastas Itaaliat, keeldus paavst temaga kohtumast, sest president kohtus enne seda Itaalia kuningaga. Paavsti suhted Prantsusmaaga halvenesid ja 30. juulil 1904 katkesid diplomaatilised suhted kahe riigi vahel. Émile Combesi valitsus otsustas 9. detsembril 1905 Prantsusmaal asuvad kirikuvarad võõrandada, mille vastu paavst 11. detsembril protesteeris. 11. veebruaril 1906 avaldatud entsüklikas "Vehementer nos" mõistis Pius X Prantsusmaa valitsuse tegevuse hukka ja 10. augustil 1906 keelas ta Prantsusmaa piiskoppidel kompromisside saavutamise valitsusega. Pius X toetas Action Française'i tegevust.

Suhted Austria-Ungariga

1905 rajati Austrias Piusvereini assotsiatsioon, mis nimetati Pius X järgi ja mille eesmärk oli edendada katoliiklikku meediat. Juunis 1911 kohtus paavstiga hilisem keisrinna Zita.

Suhted Venemaaga

Pius X tunnustas poolakate tegevust, kuid see ärritas Vene võime.

Suhted Suurbritanniaga

Pius X tunnustas iirlaste tegevust, kuid see ärritas Suurbritannia võime.

Suhted USA-ga

Pius X keeldus 5. aprillil 1910 vastu võtmast USA eelmist presidenti Theodore Roosevelti, kes oli enne seda külastanud Roomas asuvat metodisti kirikut.

Suhted Portugaliga

Pius X protesteeris 1911 kiriku ja riigi eraldamise vastu Portugalis.

Muud rahvusvahelised sündmused

Pius X kutsus katoliiklasi saatma rahalist abi Messina maavärina ohvritele ja saatis katoliikliku abikomitee Messinasse taastamistöödele. Ta kutsus 1906 katoliiklasi toetama Vesuuvi vulkaanipurske läbi kannatanuid. Ta avaldas 1912 kaastunnet Titanicu katastroofis hukkunute omastele. Ta tundis kaasa Iirimaad ja Portugali tabanud õnnetustes kannatanutele.
Pius X taunis 1912 indiaanlaste kohtlemist Peruu istandustes.
Pius X ajal määras Osmanite riik suursaadiku Vatikani. Pius X tugevdas diplomaatilisi sidemeid Tšiili ja Argentinaga. 15. aprillil 1914 määras Pius X nuntsiuse Austraaliasse.

Suhted Itaalia kuningriigiga

Pius X tühistas 11. juunil 1905 eelmiste paavstide kehtestatud nõude, millega keelati katoliiklastel osaleda Itaalia kuningriigis peetavatel valimistel. 28. juunil 1908 saatis ta laiali Opera dei Congressi. 30. septembril 1909 kehtestas Pius X 15 päevaks Adria linnale interdikti, kuna linna elanikud ründasid uut piiskoppi Tommaso Pio Boggianit, kes oli soovinud viia piiskopkonna residentsi Adriast Rovigosse.

Liturgilised otsused

Pius X sätestas 22. novembril 1903 avaldatud motu proprio's "Tra le sollicitudine" liturgilise muusika reformi. Ta rõhutas gregoriuse laulu tähtsust ja lubas missal ainsa muusikainstrumendina kasutada orelit, samas kui teised instrumendid on lubatud vaid erikorralduste alusel. 25. aprillil 1904 määras ta ametisse komisjoni, mis pidi töötama liturgiliste laulude tekstide kogumiku kallal. Ta rõhutas, et naised ei tohi laulda kirikukooris ega kapellis, kuid nad saavad osaleda kongregatsioonilises laulmises.
2. veebruaril 1904 avaldatud entsüklikas "Ad illum" kutsus ta tähistama 50 aasta möödumist neitsi Maarja pärispatuta saamise dogma sätestamisest Pius IX poolt. Sel puhul peeti Roomas Maarja kongress.
Pius X alustas 19. märtsil 1904 kanoonilise õiguse koodeksi redigeerimist, mis ilmus Benedictus XV ajal 1917.
10. oktoobril 1904 andis ta 300 päevase indulgentsi neile, kes palves kutsuvad Jeesust ja neitsi Maarjat.
Ta rõhutas 15. aprillil 1905 avaldatud entsüklikas "Acerbo nimis" katehheesi vajadust täiskasvanutele ja soovis avaldada väikest katekismust, mille ta oli koostanud Mantova piiskopina.
1905 peeti Roomas rahvusvaheline Euharistia kongress.
Ta rõhutas 24. detsembril 1905 avaldatud dekreedis ja 15. augustil 1910 avaldatud dekreedis "Quam singulari" sagedamat armulaual käimist, sagedamat kinnitamise sakramendi kasutamist ja viimse võidmise sakramendi kasutamist.
1906 andis ta indulgentse Jeesuse ja Maarja Pühima Südame skapulaaride kandmise eest, 23. novembril 1903 andis ta 300 päevase indulgentsi Püha Dominicuse skapulaari kandmise eest. 1911 lubas ta koos skapulaaridega kanda pühitsetud medaljone.
Ta muutis kirikupühaks 1907 neitsi Maarja ilmumispäeva Lourdes.
1908. aastal tähistati 50 aasta möödumist tema preestrikspühitsemisest.
Ta andis 26. veebruaril 1908 indulgentse neile, kes läbivad pärast pihti ja armulauda Roomas asuva Scala Sancta trepid.
Ta nõudis 8. augustil 1908 juunis peetaval missal päevase jutluse pidamist preestritelt ja kirikurektoritelt, kes palvetavad Jeesuse Pühima Südame poole, andis neile 13. juunil peetava jutluse puhul Gregoriuse altari privileegi ja lubas indulgentse iga osaduse eest, mida antakse juunis.
Ta lubas 1910 Mehhiko preestritel pidada Guadalupe'i neitsi Maarja auks missat iga kuu 12 päeval ja andis indulgentse neile, kes palvetavad Guadalupe'i neitsi Maarja pildi ees.
Ta rõhutas 1. novembril 1911avaldatud apostellikus konstitutsioonis "Divino afflatu" breviaariumi redigeerimist, Pius V psalteri asendamist uue väljaandega ja algatas 1914 missaraamatu revideerimise.
12. veebruaril 1908 viis ta Vatikanis läbi bütsantsi liturgia.
Ta tühistas 24. juulil 1911 2. nelipühi tähistamise suure kirikupühana.
Ta sätestas hostia ja armulauakarika elevatsiooni ja lubas indulgentse neile, kes hostia murdmise ajal palvetavad apostel Toomase sõnadega: "Mu Issand ja mu Jumal!" Ta lubas indulgentse neile, kes võtavad elevatsioonist osa hardusega.

Ideoloogilised vaidlused

Pius X taunis ametiühingute tegevust, kuna need õhutasid sotsialismi.
18. novembril 1910 keelas ta vaimulikel osaleda ilmalike seltside tegevuses.

Teoloogilised vaidlused

Pius X rõhutas Aquino Thomase teoloogiliste vaadete järgimist ja soovis piibli uurimiseks rajada Rooma instituudi. Ta rõhutas ka skotismi õpetamist 11. aprillil 1904 frantsisklaste ordukindralile Dionysius Schulerile ja 19. juunil 1908 preester Marianile saadetud kirjades.
Pius X kohustas keelatud raamatute indeksisse modernismi käsitlevate teoste lisamise. 3. juulil 1907 avaldatud dekreedis "Lamentabilis" mõistis ta hukka 65 modernistlikku teesi. 8. septembril 1907 avaldatud entsüklikas "Pascendi dominici" ja 1. septembril 1910 avaldatud motu proprio's "Sacrorum antistitum" taunis ta modernismi. 21. aprillil 1909 avaldatud entsüklikas "Communium rerum" ja 23. juunil 1910 taunis ta reformistlikku modernismi.
Pius X taunis agnostitsismi ja immanentismi.
25. augustil 1910 avaldatud entsüklikas "Notre charge" mõistis ta hukka Marc Sangieri Le Silloni liikumise, mis soovis katoliiklike ja vasakpoolsete vaadete ühtsustamist ja piiskoppide kontrolli vähendamist koguduses.
1907 tegi ta benediktlastele ülesandeks kriitilise Hieronymuse piiblitõlke koostamise.

Pius X kultuuriloos

Pius X reformis haridusreformi käigus 10. mail 1907 ja 18. jaanuaril 1908 seminaride õppekorraldust ja rajas regionaalseid seminare. 26. märtsil 1905 nimetas ta Roomas asuva Lõuna-Ameerika kolleegiumi paavstlikuks kolleegiumiks. Ta toetas Rooma seminari uue peahoone ehitamist. 1905 kaotas ta Vatikani seminaris teoloogia ja filosoofia teaduskonnad. 4. oktoobril 1903 avaldatud entsüklikas "E supermi" kohustas ta piiskoppe kandma hoolt seminaride eest. Capuas avati paavsti korraldusega seminar, mis anti jesuiitidele.
Teisel ülestõusmispühal 1908 esitles Franz Xavier Haberl paavstile Palestrina tööde uut kogumikku.
Tema ajal hakkas 23. mail 1904 ilmuma Vatikani ajaleht Acta apostolicae sedis.
Pius X oli Lorenzo Perosi patroon.
Pius X üheks lemmikjoogiks oli Vin Mariani toonik, mida peetakse Coca-Cola eelkäijaks.
Paavstist on portreid teinud kunstnik Otto Hierl-Deronco.

Teenetemärkide reform

7. veebruaril 1905 avaldatud motu proprio's "Multum ad" deklareeris Pius X Kristuse suurordeni ja Kuldmiliitsia ordeni 1. järguliste ordenitena, kuid teised paavsti poolt väljaantavad ordenid omavad 4. järku. 3. mail 1905 lasi ta ümber kujundada Kristuse suurordeni.

Surm

Pius X sai 1913 südamerabanduse. Ta haigestus 15. augustil 1914 grippi ja suri 20. augustil Vatikanis südamerabandusse. Päev varem suri Roomas jesuiitide ülemkindral Franz Xavier Wernz. Pius X maeti 23. augustil 1914 Vatikanis Rooma Peetri kirikusse, kuid 19. mail 1944 kaevati tema säilmed kanoniseerimisprotsessi käigus välja ja maeti 45 päeva pärast taas oma hauda. 17. veebruaril 1952 kaevati tema säilmed täiendavaks uurimiseks taas välja ja maeti ümber samas kirikus asuvasse kabelisse.