google/wiki40b huggingface dataset:
Põhjamaade Aafrika Instituut

Põhjamaade Aafrika Instituut (rootsi keeles Nordiska Afrikainstitutet, inglise keeles The Nordic Africa Institute) on Põhjamaade Ministrite Nõukogule alluv uurimisinstituut, mis tegeleb tänapäeva Aafrika uurimisega.
Instituut asub Rootsis Uppsalas. See asutati aastal 1962.
Aafrika Instituudi eesmärk on tegeleda aktuaalse, kriitilise ja alternatiive pakkuva Aafrika uurimise ja analüüsimisega ning süvendada koostööd Põhjamaade ja Aafrika teadlaste vahel, samuti Aafrika-teemalise informatsiooni kättesaadavaks tegemine teadlastele, poliitikutele, meediale, õppuritele ja üldsusele. Keskendutakse peamiselt ühiskonnateadustele.
Instituut korraldab muu hulgas konverentse ja annab stipendiume nii Põhjamaade kui ka Aafrika teadlastele.
Kedvesem

"Kedvesem" ("Minu kallim") on laul, millega 2013. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas Ungarit sealne indie-poplaulja ByeAlex (kodanikunimega Alex Márta).
Esmakordselt avaldati "Kedvesem" ByeAlexi kanalil Youtube'is 14. novembril 2012. Juba 18. novembril ilmus see ka ametlikult müüki iTunesis.
2013. aasta Eurovisiooni Ungari eelvoorus "A Dal 2013" võitis laulu algne versioon, Eurovisioonile läks aga selle versioon pealkirjaga "Zoohacker Remix". Eurovisiooni lõppvoorus 18. mail 2013 Malmös sai laul 84 punkti ning jäi 10. kohale.
Laulu muusika kirjutasid Alex Márta ja Zoltán Palásti Kovács Zoohacker, sõnade autor on Alex Márta. Laulu algversiooni pikkus on 3 minutit 24 sekundit, "Zoohacker Remixi" pikkus aga 3 minutit 9 sekundit.
Sewardi poolsaar

Sewardi poolsaar (inglise keeles Seward Peninsula) on suur poolsaar Põhja-Ameerika loodeosas Alaska osariigi läänerannikul. Selle rannikut ümbritsevad Beringi mere Nortoni laht, Beringi väin, Tšuktši meri ja Kotzebue laht. Poolsaare pikkus on 330 km ja laius 145–225 km.
Sewardi poolsaare lääneotsas asub Walesi Printsi neem – Põhja-Ameerika ja kogu Ameerika läänepoolseim punkt.
Poolsaar sai nime William H. Sewardi järgi.
Eesti Vabariigi põhiseadus (1934)

Eesti Vabariigi põhiseadus oli Eesti Vabariigi teine põhiseadus. See võeti vastu rahvahääletusel 14.–16. oktoobril 1933 ja jõustus 24. jaanuaril 1934. Seadus kaotas kehtivuse, kui 1938. aastal jõustus Eesti Vabariigi kolmas põhiseadus.

Sisu

Erinevalt senisest põhiseadusest oli 1934. aasta põhiseadus presidentaalne, Riigivanema institutsioon lahutati Vabariigi Valitsuse juhi omast; Peaministri juhitav Vabariigi Valitsus oli nüüd Riigivanema juures asuv ja tema poolt ametisse kutsutav kolleegium riigi valitsemiseks, tal pidi olema Riigivanema ja Riigikogu usaldus. Vabariigi Valitsuse ülesandeks oli hoolitseda selle eest, et Riigivanema otsused ei oleks seadusevastased, selle tagamiseks olid Riigivanema otsused kehtivad ainult Peaministri või vastava ministri kaasallkirjaga, millega ta võttis otsuse eest poliitilise vastutuse Riigikogu ees enda peale.
Riigivanem pidi valitama rahva poolt viieks aastaks. Riigikogu liikmete arvu vähendati sajalt viiekümnele ja ametiaega pikendati kolmelt aastalt neljale, Riigikogu valimistel oli valijal nüüd õigus valida üksikuid isikuid. Riigivanem sai õiguse määrata Riigikogu uue koosseisu valimisi enne nelja aasta möödumist ja lõpetada ennetähtaegselt Riigikogu korralisi istungjärke. Riigikogu liikmed võisid nüüd tasu saada ainult istungjärkude kestuse ajal. Riigikogu poolt vastuvõetud seadused hakkasid kehtima alles pärast väljakuulutamist Riigivanema poolt ja edasilükkamatu riikliku vajaduse korral võis Riigivanem anda seadusjõulisi dekreete.
Riigikohut täiendati Riigikohtu enda poolt esitatud kandidaatide hulgast Riigivanema poolt.
Põhiseaduse jõustumisega kaotati maavalitsused, kuna ette olid nähtud ainult linna-, alevi- ja maa(valla)omavalitsused.
Eelmisest põhiseadusest võeti üle § 7, mis ütleb, et Eesti vabariik ei anna autähti ja aumärke oma kodanikkudele, väljaarvatud kaitseväelastele sõja ajal. Samuti ei ole Eesti kodanikkudel õigust vastu võtta võõraste riikide aumärke ja autähti. Samas oli seda paragrahvi ignoreeritud juba alates 1920. aastast. Teenetemärkide seaduse andmise puhul 7. oktoobril 1936, millega asutati Riigivapi teenetemärk ja Valgetähe teenetemärk ning muudeti Eesti Punase Risti teenetemärk ja Kotkaristi teenetemärk riiklikeks, väitis Kohtuminister Johan Müller seaduse seletuskirjas, et 7. paragrahvi tuleb vaadelda seoses eelmise (6.) paragrahviga, mille järgi kõik Eesti kodanikud on seaduse ees ühetaolised ning seisusi ja seisuslikke tiitleid ei ole. Kuna aga asutatavate teenetemärkide omanikel, erinevalt endiste Vene aumärkide kavaleridest, ei ole seisuslikke eesõigusi, nagu ka mälestusmärkide, audiplomite ja tänukirjade omanikel, ei riiva nende asutamine kodanike ühetaolisuse põhimõtet.
Svisłač (Mahiloŭ oblast)

Ajalugu

XI-XIII sajandil asus praeguse agrolinnakese kohal linnus, mida piirasid vallikraav ja muldvall. XIV sajandil sai asulast iseseisva vürstiriigi pealinn. Aastal 1506 rüüstasid Svisłačit tatarlased, aastal 1535 aga Moskva väed.
XVI sajandi keskel läks asula Haraburdade valdusesse. Seoses territoriaal-administratiivse reformiga hakkas asula kuuluma Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda. Aastal 1648 rüüstasid alevit kasakad; taas sattus alev kasakate rüüsteretke sihtmärgiks Uputuse ajal. XVII sajandil kuulus alev Radziwillidele. Aastal 1705 asutati sinna frantsisklaste klooster. XVIII sajandi lõpus läks alev Zaviszade valdusesse.
Poola jagamisel läks alev aastal 1793 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Minski kubermangu ja Babrujski maakonda. Toona peeti Svisłačis kaks korda aastas laata. Aastal 1886 oli alevis kaks õigeusu kirikut, neist üks oli kihelkonna keskuseks, samuti kihelkonna keskuseks olev katoliku kirik, 2 kooli ja 40 poodi.
Aastal 1919 läks Svisłač Valgevene NSV koosseisu, kus sellest sai rajoonikeskus. Aastal 1931 rajoon kaotati, alevist sai küla.
Stuartid

Stuartid (ka Stewartid) oli dünastia, mis valitses  Šotimaad 1371–1707 ja Inglismaad 1603–1707 ja Suurbritanniat 1707–1714.
Stuartite esivanemad pärinesid Bretagne'ist ja jõudsid Inglismaale kuningas Henry I kaaskonnas. Üks perekonna liige Walter Fitzalan siirdus Šotimaale, kus ta sai maad ja peagi ka tähtsa ametikoha sealse kuninga õukonnas. Tema järeltulija Walter Stewart abiellus Šoti kuninga Robert Bruce´i tütre Marjoryga. Pärast Marjory venna David II surma aastal 1371 päris trooni tema ja Walter Stewarti poeg Robert.
Pärast kardinal Henry Benedict Stuart (jakobiidid nimetasid teda Henry IX ja I) surma 1807 ei ole Stuartite katoliiklastest pärijad troonijärglust avalikult taotlenud.
Armenian Airways

Armenian International Airways (Armenian Airways) oli Armeenia lennukompanii.
Firma loodi 2002. aastal ning tegeles reisijate veoga Ateenasse, Beirutisse, Dubaisse, Kiievisse, Pariisi, Peterburisse ja Viini. 2005. aastal läks Armenian International Airlines pankrotti, tema lennud ja lennukipargi võttis üle Armavia.
Firma president oli Levon Baghdasarjan.
Gremjatšaja torn

Gremjatšaja torn (vene keeles Гремячая башня, 'kõmisev torn') on kindlusetorn, mis kuulus Pihkva kindluse kaitsesüsteemi kirdeossa Pihkva jõe paremkaldal. Kuuekorruselise silindrikujulise torni kõrgus on 20 m, diameeter alusel 15 m.
Gremjatšaja on Pihkva ainus torn, mille ehitusaasta on täpselt teada: "7033. aastal (1525. aastal) käskis vürst Vassili Ivanovitš oma djakil Mihhail (Misjur) Munehhinil rajada kivitorni Gremjatšaja mäele Pihkva jõe käänukohal."
Gremjatšaja ehk Kislinskaja torni nimetati algselt Kosmodemjanskaja torniks samas paigas varem asunud Kosmodemianski kloostri järgi. Algne Gremjatšaja torn asus Gremjatšaja värava kohal, aga kui see purustati, hakati seda nime kasutama Kosmodemjanskaja torni kohta.
Düsartria

Düsartria (dysarthria) on kõnepuue, mis tekib kesknärvisüsteemi teatud piirkondade orgaanilisest kahjustusest. Sellest tulenevalt on halvatud kõnelihaste (mitte ainult) töö ning inimene pole võimeline korrektselt kõnelema. Düsartria korral on kahjustatud hääldamine, hääl, hingamine (sh kõnehingamine), dünaamika, kõne kiirus, rütm ja aktsent.
Düsartria tähendab kõnelihaste kahjustusega seotud kõnepuuet. Lihaste toonus võib olla suurenenud/vähenenud (sõltuvalt düsartria vormist), esineb halvatust ja koordinatsioonihäireid. Sellega kaasneb enamasti spetsiifiline nasaalne kõla, mida nimetatakse düsartrofooniaks. Kõnelihaste töö võib kõnet muuta sedavõrd, et see muutub ähmaseks, ebaselgeks või arusaamatuks. Nähtust, kus kõnelihaste halvatuse tõttu artikuleeritud kõne hoopis puudub, nimetatakse anartriaks. Kõnelihaste puudulikust tööst tingitult võib tekkida ka düsfaagia. Kõnet õnnestub korrigeerida vaid logopeedi ja arsti koostöö tulemusena.
Häälduses kannatab väga erinevate häälikute hääldamine, sealhulgas vokaalide hääldamine. Hääl on kare ja kähe. Hääle tugevus võib kõnelemise jooksul muutuda ootamatult tugevaks, ka kõne tempo võib järsult kiireneda või aeglustuda.
Loomulikult toovad sellised muutused kaasa ka sotsiaalseid probleeme. Tekkida võib kõnehirm või hakatakse teadlikult muutma oma kõne omadusi. Sellised muutused aga kõne korrigeerimise kontekstis reeglina kasuks ei tule. Probleeme võib esineda nii eraelus, vabaaja veetmisel kui ka tööl.

Düsartria põhjused

Düsartria võib olla tingitud erinevatest neuroloogilistest häiretest. Need võivad olla mingisuguste ühekordsete kahjustuste tulemused (ajutraumad/-vigastused, insult, väikelaste ajukahjustus) või ka progresseeruv haiguste (Parkinsoni tõbi, infektsioonid ja põletikud, kasvajad, sclerosis multiplex, ALS jne) tagajärg. Peamisteks põhjusteks on tavaliselt aju hemorraagia ja isheemiline infarkt. Lastel võib düsartria põhjuseks olla varajane ajukahjustus või tserebraalparalüüs (PCI). Väga oluliseks peetakse ajukahjustuse täpset asukohta ja ulatust.

Düsartria korrektsioon

Düsartria harjutusravi peab olema süstemaatiline ja see kestab aastaid. Raskemate vormide puhul võib vajadus logopeeditundide järele olla ka 2 korda päevas. Harjutusravi keskendub lihaste arendamisele suu ja näo piirkonnas. Korrigeeritakse hääldusmotoorikat ja kõnehingamist, tehakse häälikuseadet. Teine korrektsioonisuund on haige abistamine sotsialiseerumisel. Lahenduseks võib olla kommunikatsiooni keskkonna teadlikustamine või töö jätkamine selles suunas, et inimene tunneks end teiste seas taas mugavalt.
Urvaste mõisa kalmistu

Urvaste mõisa kalmistu on kalmistu Urvaste kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Ruhingu külas Antsla vallas Võru maakonnas.

Ajalugu

Kalmistu rajasid arvatavasti millalgi 19. sajandil Urvaste mõisa tollased omanikud Samson von Himmelstjernad. Teadaolevalt on sinna maetud 13 lahkunut.

Kirjeldus

Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 300 meetri kaugusele põhjakirdesse.
Kalmistu on praegu jäetud maha ja rüüstatud, kuid seal on säilinud algseid hauatähiseid. Osaliselt on säilinud ka kalmistule viiv lehise-, vahtra ja kuuseallee.
Kääbik: Ootamatu teekond

"Kääbik: Ootamatu teekond" (inglise keeles "The Hobbit: An Unexpected Journey") on 2012. aastal linastunud fantaasiafilm, mille režissöör Peter Jackson lavastas J. R. R. Tolkieni 1937. aastal ilmunud raamatu "Kääbik, ehk sinna ja tagasi" ainetel. See on esimene kolmest filmist; järgnevad "Kääbik: Smaugi laastatud maa" (2013) ja "Kääbik: Sinna ja tagasi" (2014). Triloogia on Jacksoni varasema filmitriloogia "Sõrmuste isand" eellugu.
Filmi tegevus toimub Keskmaal 60 aastat enne "Sõrmuste isandat", osa sündmustikust pärineb Tolkieni romaani "Kuninga tagasitulek" lisadest. "Ootamatu teekond" jutustab kääbik Bilbo Bagginsist (Martin Freeman), keda võlur Gandalf (Ian McKellen) veenab minema kaasa 13 päkapikuga, keda juhib Thorin Tammiskilp (Richard Armitage), retkele läbi kogu Keskmaa, et võita Üksildane mägi tagasi lohe Smaugi käest. Film esilinastus Uus-Meremaal 28. novembril 2012 ja rahvusvaheliselt 13. detsembril 2012.
Stsenaariumi kirjutasid Peter Jackson, tema pikaajalised kaastöölised Fran Walsh ja Philippa Boyens ning Guillermo del Toro, kes algselt pidi olema filmi režissöör, kuid lahkus projektist 2010. aastal. Suur osa võtetest toimus Uus-Meremaal, nagu ka Jacksoni eelmise Tolkieni-teemalise filmitriloogia puhul.
Vähimast kulust lähtuv planeerimine

Vähimast kulust lähtuv planeerimine (inglise least cost planning, lühendatult LCP) on soovitud tulemuse saavutamiseks odavaima viisi või meetmete kombinatsiooni otsimise meetod. 
Vähimast kulust lähtuvat planeerimist on rakendatud nt energiasektoris, kus energiatootmise kulude kokkuhoidmiseks vähendatakse energiatarbimist (majade soojustamine, energiamahuka tehnoloogia asendamine, energiatõhusate transpordiliikide eelisarendamine jms).
Transpordisektoris on võimalik samu majanduslikke eesmärke saavutada kõikide transpordiliikide ja juurdepääsu korraldamise viiside alternatiive kaaludes, mis võivad kaasa aidata ka tervise-, keskkonna- ja turvalisuse eesmärkide saavutamisele.
Pia-Astrid Ott

Pia-Astrid Ott (7. detsember 1926 Tallinn – 15. aprill 2018 Tartu) oli eesti arst.
1951. aastal lõpetas Pia-Astrid Ott Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna.
Kuni aastani 1992 töötas ta Tartu naha- ja suguhaiguste dispanseris, olles 30 aastat ka labori juhataja. 
1960. aastatel alustas Ott tööd süüfilise diagnostikaga. Ta hakkas tegelema tollal harva ette tulnud uuringute – «lasteta abielude proovidega» ehk spermauuringutega, millest sai tema elutöö.
Aastatel 1992–1998 töötas Pia-Astrid Ott Tartu Ülikooli naistekliinikus, tehes sperma mikroskoopilisi uuringuid. Naistearst Andrei Sõritsa juhendamisel alustati seal kunstliku viljastamise protseduure ning doktor Pia Ott hakkas tegelema intrauteriinse inseminatsiooniga ehk IUIga. Samuti alustas ta seal esimesena tööd spermadoonoritega.
Pia-Astrid Ott kuulus töörühma, mille sihikindel tegevus viis 1995. aastal esimese katseklaasilapse sünnini Balti riikides, samuti oli tal suur roll Balti riikide esimese spermapanga loomisel. 
Alates 1998. aastast oli Pia-Astrid Ott Tähe Erakliiniku ja Elite Kliiniku laboriarst.

Isiklikku

Tema ema oli laulja Olga Mikk-Krull, isa dirigent ja muusikapedagoog Arkadius Krull. Tema abikaasa oli metsateadlane Paul Ott, nende poeg on hüdrobioloog Ingmar Ott, tütar on meedik Kristi Ott. Ta oli Urmas Oti onunaine.
Magnus Ernst Dönhoff

Magnus Ernst von Dönhoff (10. detsember 1581 – 18. juuni 1642 Wielewo) oli Rzeczpospolita riigi- ja sõjategelane.
1635–1640 oli ta Pärnu kastellaan. 1640–1642 oli ta Pärnu vojevood. Ta on olnud ka Tartu staarost.

Isiklikku

Tema isa oli Gerhard Dönhoff.
Alexander Baumjohann

Alexander Baumjohann (sündinud 23. jaanuaril 1987 Waltropis) on Saksamaa jalgpallur. Ta mängib ründava poolkaitsjana Austraalia kõrgliiga klubis Western Sydney Wanderers.
Ta alustas karjääri kodumaal Schalkes (2005–2007). Seejärel mängis ta sellistes Saksamaa klubides nagu Mönchengladbachi Borussia, Müncheni Bayern (2009–2010), Kaiserslautern (2012–2013) ja Hertha (2013–2017). Schalkes mängis ta ka aastatel 2010–2012 ning võitis 2011. aastal klubiga Saksamaa karika ja superkarika.
2017. aastal suundus ta Brasiiliasse, kust on pärit tema abikaasa Tatiane, mängides Coritiba ja Vitória meeskondades.
2018. aasta augustis sõlmis ta lepingu Western Sydney Wanderersiga.
Emmaste alumine tulepaak

Emmaste sihi alumine tulepaak on tulepaak Hiiumaa vallas Rannakülas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 58° 41′ 27″ N, 22° 33′ 13″ E.
Laternaruumi ja rõduga valge betoontorni kõrgus jalamist on 11 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 11 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Emmaste ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 1071 meetrit ja sihi asimuut on 89,4°.
Tulepaak ehitati 1935. aastal.
Griwingi muusikakool

Griwingi muusikakool (mõnikord ka kujul: Grivingi muusikakool) oli aastatel 1897–1920 Tartus tegutsenud muusikakool, kus õpetati tulevasi luteri koguduse köstreid-orelimängijaid.
Kooli rajas Läti juurtega Rudolph Griwing.
Aastal 1920 ühines muusikakool Tartu Kõrgema Muusikakooliga.
Koolist said hariduse umbes 50 organisti ja paarkümmend pianisti. Mõned tuntumad: Peeter Ramul, Peeter Laja, Riho Päts, Priit Ardna.
Pasopaniib

Nimetused ja tähised

IUPAC-nimetus: ''5-[[4-[(2,3-Dimethyl-2H-indazol-6-yl)methylamino]-2-pyrimidinyl]amino]-2-methylbenzolsulfonamide''
CAS-i registreerimisnumber on 444731-52-6 . PubChemi number on CID 11525740.   
Farmakoterapeutiline rühm : kasvajavastased ja immunomoduleerivad ained, ATC-kood on L01XE11.

Annustamine ja kulud

Soovitatav pasopaniibi annustamine kaugelearenenud neerurakulise kartsinoomi (RCC) ja kaugelearenenud pehmete kudede sarkoomi (STS) korral on 800 mg üks kord ööpäevas. Ravimit ei tohi võtta koos söögiga. 
Tablettide maksumus ühe kuu jooksul tarbimiseks on Eesti apteekides üle 3200 euro.
Walmartis maksavad 120 Votrienti 200 mg tabletti 8789,25 dollarit.

Kõrvaltoimed ja ohud

Pasopaniib on neerurakulise kartsinoomi uuringutes või turuletuleku järgsel perioodil vähihaigetel mitmeid kõrvaltoimeid põhjustanud.  
Pasopaniibi kasutamise ajal on kirjeldatud maksapuudulikkuse (sh surmaga lõppenud) juhtusid, sagedasti hea-, piir- ja pahaloomuliste kasvajate teket. 
Südame talitlushäiretega seotult on esinenud bradükardiat, müokardiinfarkti, hüpertensiooni ja südame düsfunktsionaalsust. 
Vere- ja lümfisüsteemi häiretena esineb trombotsütopeeniat, neutropeeniat jm. Hemorraagilisi sündmusi nagu seedetrakti, söögitoru, hingamisteede, kopsude, kuseteede, päraku verejookse.
Endokriinsüsteemi häiretena esineb vähihaigetel ravi ajal sagedasti hüpotüreoidismi.
Närvisüsteemi häiretena aga peavalu, pearinglust, pöörduvat posterioorset entsefalopaatiat. 
Seedeelundite süsteemi häiretena kõhulahtisust, iiveldust/oksendamist, kõhuvalu, düspepsiat, stomatiiti, pankreatiiti, jämesoole perforatsiooni jpm. 
Nahaga seotult esineb mitmeid häireid.  
Katsed on näidanud kahjulikku toimet reproduktiivsusele, nii meeste kui ka naiste viljatust. 
Prekliinilistes loomkatsetes on ilmnenud reproduktsioonitoksilisus.

Koostoimed

Pasopaniib metaboliseeritakse maksas mitmete tsütokroom P450 ensüümide poolt, seetõttu soovitatakse mitmete teiste suukaudsete ravimite manustamine koos pasopaniibiga, vältimaks kliinilisi seisundeid, eelnevalt kindlasti ka raviarstiga (onkoloog) konsulteerida. 
Pasopaniibi samaaegne manustamine greibi, liht-naistepuna ürdi (Hypericum perforatum), siilkübara jpt ravitoimeliste taimesaadustega võib uuringute alusel inhibeerida ravimi biosaadavust.
Neenetsid

Päritolu

Juba sajandite eest avastati, et Sajaanides elavad hõimud, kes räägivad neenetsitele sarnaseid keeli. Neid keeli nimetatakse samojeedi keelte lõunarühmaks ja tänapäeval on nad üldiselt välja surnud, ainsaks erandiks sölkupi keel. Seevastu neenetsi keel koos talle lähedaste eenetsi ja nganassaani keelega moodustavad samojeedi keelte põhjarühma.
Samojeedi keelte põhja- ja lõunarühma sarnasusele juhtis tähelepanu juba sakslasest Rootsi sõjaväelane, geograaf, kirjanik ja keeleteadlane Philip Johan von Strahlenberg (1676–1747), kes oletas, et nad pärinevad ühistest eellastest. Tema arvates oli samojeedi keelte algkodu põhjas, kust lõunasamojeedide eellased Sajaanide juurde rändasid.
Vastupidise hüpoteesiga tuli välja 19. sajandil saksa ajaloolane Fischer, kelle meelest samojeedide algkodu oli Sajaanides. Seda seisukohta toetas rootsi keeleteadlane Matthias Alexander Castrén (1813–1853), kes oletas, et samojeedi keelte põhja- ja lõunarühm lahknesid Suure rahvasterändamise ajal, mil nad turgi hõimude survel põhja läksid.
1919 kritiseeris Castréni seisukohta Kirde-Euroopa uurija A. Žilinski. Ta väitis, et selline ümberasumine nõudis eluviisi täielikku muutust, mis lühikese aja jooksul olnuks võimatu, sest lõunasamojeedid olid maaharijad, aga põhjasamojeedid rändavad karjakasvatajad.
Vajalikud muudatused Castréni teooriasse tegi Georgi Prokofjev (1897–1942). Tema hinnangul on põhjasamojeedide eellasteks lisaks lõunast tulnud inimestele, kes kandsid keelt, veel varem põhjas elanud inimesed, kes kandsid kultuuri, mille tulnukad lõunast üle võtsid.
Neenetsite eneste rahvapärimuse järgi kohtasid nende eellased pärast Kaug-Põhja jõudmist kohalikku väikesekasvulist hõimu, kelle nimi oli sirtja. Viimased tegelesid mäendusega ja kolisidki lõpuks maa alla elama, käies sealt väljas üksnes pimeduses ja udus. Kohtumised väikese rahvaga tõid neenetsitele mõnikord õnne, mõnikord hukatust, mõnikord lihtsalt hirmu või segadust. Rahvapärimuses esineb korduvalt motiiv abielust neenetsi ja sirtja vahel. 1932 avastati 4 km kaugusel Salehardist Ust-Polui kultuuri asulapaik, mis pärineb ajast 4. sajand eKr kuni 2. sajand pKr ja mida seostataksegi sirtja rahvaga.
Artis Pabriks

Artis Pabriks (sündinud 22. märtsil 1966 Jūrmalas) on Läti poliitik, alates 23. jaanuarist 2019 Läti kaitseminister. Ta oli kaitseminister ka 2010–2014 ja enne seda 2004–2007 Läti välisminister. 1. juulist 2014 kuni 5. novembrini 2018 oli Pabriks Euroopa Parlamendi liige. Ta kuulus 2018. aastani erakonda Ühtsus. 2018 lahkus ta erakonnast ja kandideeris 2018. aasta Seimi valimistel valimisiidu Arengu eest/Poolt! nimekirjas ning osutus valituks.

Elulugu

1992 lõpetas Pabriks Läti ülikooli kraadiga ajaloos ja 1996 kaitses doktorikraadi politoloogia erialal Taanis Aarhusi ülikoolis. Pärast doktorikraadi kaitsmist nimetati ta Valmierasse asutatud Vidzeme kõrgkooli esimeseks rektoriks, kellena ta töötas 8 aastat, kuni 2004. aastani. Selle kõrgkooli õppejõud on ta tänapäevani.
1998 astus Pabriks poliitikasse Rahvapartei asutajaliikmena. 2004. aastal valiti ta seimi liikmeks. Ta on seimi 8., 9. ja 10. koosseisu liige. 21. juulist 2004 kuni 28. oktoobrini 2007 oli ta Läti välisminister. Ta lahkus sellest ametist vastuolude tõttu oma erakonna liidritega ja järgmisel kuul lahkus ta ka Rahvaparteist.
2008. aasta septembris sai ta erakonna Ühendus Teise Poliitika Eest asutajaliikmeks.
2009. aasta sügisel oli ta külalisprofessor Boğaziçi Ülikoolis Türgis.
Ühtsus võitis 2010. aasta Läti parlamendivalimised ning Pabriksist sai 3. novembril 2010 Läti kaitseminister. Ta oli selles ametis kuni 22. jaanuarini 2014.
2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel sai erakond Ühtsus neli kohta võimalikust kaheksast ning koos Valdis Dombrovskise, Sandra Kalniete ja Krišjānis Kariņšiga läks Pabriks Euroopa Parlamenti.
Mõisaküla Raudteetehas

Mõisaküla Raudteetehas valmis 1901. aastal. Depoos ehitati ja remonditi valdavalt kitsarööpmelise raudtee veeremit, hiljem laiarööpmelise.
Raudteetehases ehitati lisaks mitmeid unikaalseid vedureid ja muud veeremit, sealhulgas ka rööbasomnibuss.
Tehase hooned said sõja käigus 1944. aastal tugevalt kannatada ja taastati.
1961. aastal anti raudteetehase hooned üle Tallinna Ekskavaatoritehasele (alates 1975 Talleks), mis rajas Mõisakülla oma tsehhi. 
Raudteetehas kolis sellal naabrusesse rajatud pindadele.
1971. aastal nimetati "Mõisaküla jaoskonna Tallinna vagunidepoo" Mõisaküla Vaguniremondi tsehhiks. 
Mõisaküla depoo lõpetas tegevuse 2001. aasta kevadel. Maikuu lõpus koondati ettevõttesse allesjäänud 22 vaguniremontijat.
Ajalooline hoone on praegu osaliselt kasutusel metallitöökojana.
Heli

Heli on elastses keskkonnas leviv elastsuslaine (gaasis või vedelikus – pikilaine, tahkes – ka ristlaine), mida on võimalik kuulda. Laiemas tähenduses mõistetakse heli all igasugust elastses keskkonnas levivat lainet, keskkonna häirituse levimist.

Heli füüsikalised omadused

Füüsikaliselt iseloomustab heli võnkesagedus, lainepikkus ja võnkeamplituud, samuti helikiirus, helirõhk, heliintensiivsus, helivõimsus ja helienergia.

Heli tajumine

Bioloogiliselt suudavad helisid tajuda kõik selgroogsed, enamik lülijalgseist ning (sporaadiliselt) mitmed muud loomarühmad.
Füsioloogiliselt suudab normaalse kuulmisega inimene tajuda õhus levivaid helisid võnkesagedusega 16 – 20 000 Hz (väikelapsed isegi kuni 40 000 Hz). Tajupiiridest kõrgemad ja madalamad sagedused on vastavalt ultraheli ja infraheli. Kuuldelävi (vaikseim heli, mida tajutakse) sõltub sagedusest, aga on umbes 0 dB lähedal; valulävi (millest tugevam heli põhjustab kuuldeelundites valu) on umbes 130 dB lähedal.
Psüühika aspektist vaadatuna on heliaistingud ja -tajud inimese jaoks nägemisaistingute ja -tajude järel tähtsuselt teisel kohal. Inimese keele- ja kõnevõime on olulisel määral sõltuvuses helide tajumise ja mõistmise võimest ja seetõttu sünnipäraselt täieliku kuulmispuudega inimene (kurttumm) pole enamasti võimeline normaalselt kõnelema.
Andrew Selby

Isiklikku

Andrew Selby vend Lee on samuti tuntud Walesi poksija.