google/wiki40b huggingface dataset:
Kalngale raudteepeatus

Kalngale raudteepeatus on raudteepeatus Riia–Skulte raudteeliinil Carnikava piirkonnas Kalngales. 
Iga päev peatub seal 25 reisirongi; tööpäeviti on seal peatuvate rongide arv 33. Peatus asub Riia raudteejaamast 21 km kaugusel. Piletihinnalt kuulub peatus B-tsooni.
Kalngale raudteepeatus avati aastal 1933, selle juurde ehitati ka raudteetööliste elumaja ja ootepaviljon-piletikassa. Peatust kasutatakse ohtramalt suvisel ajal.
Alexander Tettey

Alexander Banor Tettey (sündinud 4. aprillil 1986 Accras) on Ghana päritolu Norra jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Inglismaa kõrgliiga klubis Norwich City.
Ta alustas klubikarjääri 2003. aastal Norra kõrgliiga klubis Rosenborg.
2009. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Stade Rennais.
2012. aasta augustis liitus ta Inglismaa kõrgliigasse kuuluva Norwich Cityga.
Aastatel 2007–2017 esindas Tettey Norra jalgpallikoondist kokku 34 kohtumises ja lõi kolm väravat. Kõik väravad lõi ta 2016. aasta EM-i valikturniiril.
Baltic Journal of Art History

Baltic Journal of Art History on Tartu Ülikooli kunstiajaloo õppetooli ametlik väljaanne, mille esimene number ilmus 2009. aasta detsembris. 
Balti kunstiajaloo ajakirja väljaandmise idee sündis Tartu Ülikoolis ja selle üheks olulisemaks initsieerijaks oli Juhan Maiste, kes valiti Tartu Ülikooli kunstiajaloo professoriks 2007. Ajakirja esimeses väljaandes on peatoimetaja Maiste viidanud vajadusele jätkata 1944. aastal katkenud publitseerimistööd kunstiajaloo alal Tartu Ülikoolis. Ajakiri jätkab 1937 Sten Karlingi poolt ellu kutsutud Tartu Ülikooli Kunstiajaloo Kabineti väljaannete traditsiooni. 
Ajakirjas ilmuvad artiklid inglise ja saksa keeles koos eestikeelsete kokkuvõtetega. Ajakiri ilmub kaks korda aastas.
Wrangö

Wrangö on Eestile kuuluv parvlaev.
Laeva ehitas Reval Shipbuilding OÜ ja laeva opereeris aastani 2018 AS Kihnu Veeteed. 18. detsembrist 2018 opereerib liinil Tuule Liinid.
Aastast 2013 sõidab laev Kelnase-Leppneeme liinil.
Margus Lelle

Margus Lelle (sündinud 27. aprill 1975 Pärnus) on Eesti sõudja.
Lõpetas 1993 autoremondilukksepana Pärnu kutsekooli ja 2000 ärijuhtimise alal TÜ Pärnu kolledži.
Aastast 2002 OÜ East Pole juhataja ja juhatuse liige.

Sport

Sportimist alustas 1983 suusatreener Johannes Toimi õpilasena, 1988 hakkas Toivo Nikopensiuse suunamisel harrastama motosporti ja 1991 jätkas Mihkel Leppiku juhendamisel sõudjana.
Saavutas juunioride MM-il 1993 paarisaerulisel kahepaadil 19. koha ja MM-il 1995 paarisaerulisel neljapaadil 21. koha.
Tulnud 4 korral Eesti meistriks: 1994–95 paarisaerulisel neljapaadil ja 1995–96 kaheksapaadil.
Margus Lelle on Pärnu Sõudeklubi liige.

Isiklikku

Tema isa oli sõudja Märt Lelle.
Tereski mõis

Tereski mõis (saksa keeles Terreski) oli Sootaga mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.
Sõnavorm

Sõnavormideks nimetatakse ühe ja sama sõna eri kujusid, mis erinevad üksteisest ainult selle poolest, kuidas neid lauses kasutada saab. Sõnavormid erinevad üksteisest oma grammatilise tähenduse poolest.
Sõnavormidest pannakse omakorda kokku kõrgema astme üksused – lause moodustajad ja laused.
Sitar

Sitar ( /ˈsɪtɑr/ or /sɪˈtɑr/; hindi सितार, gujarati સિતાર, bengali সেতার, urdu ستار, pärsia سی‌تار ; Hindustani hääldus: [ˈsɪ.t̪aːr]) on keeltega näppepill, mida kasutatakse hindustani klassikalises muusikas, kus see on levinud juba keskajast saadik. 
Pilli iseloomulik kõla tuleneb selle erilistest keeltest, pikast kaelast ja kõrvitsakujulisest kõlakambrist. Sitarit mängitakse kõikjal India poolsaarel, eriti Indias, Pakistanis ja Bangladeshis.
Midlandi maakond

Ajalugu

Midlandi maakond moodustati 1885. aastal Tom Greene'i maakonna osast. Maakond sai nime selle järgi, et asus Texas and Pacific Railway raudteeliini linnade Fort Worth ja El Paso täpselt keskel.
Daugavpilsi ja Rēzekne piiskopkond

Daugavpilsi ja Rēzekne piiskopkond (Daugavpils un Rēzeknes eparhija, vene keeles Даугавписская и Резекненская епархия) on Läti Õigeusu Kiriku piiskopkond Läti idaosas.
Piiskopi residents on Daugavpilsis ja  katedraaliks on Daugavpilsi Borisi ja Glebi katedraal. Piiskop on Aleksandr (Matrjonin).
Daugavpilsi ja Rēzekne piiskopkond asetseb Lätis  riigi idaosas. Piiskopkonda kuuluvad Balvi, Baltinava, Rugāji, Viļaka, Cibla, Kārsava Ludza Zilupe, Gulbene, Aknīste, Jēkabpilsi, Krustpilsi, Sala, Viesīte, Rēzekne, Viļāni, Līvāni, Preiļi, Riebiņi, Vārkava, Cesvaine, Ērgļi, Lubāna, Madona, Varakļāni, Ilūkste, Daugavpilsi, Dagda ja Krāslava piirkond.
Praegusel Daugavpilsi piiskopkonna territooriumil asutati aastal 1913 Połacki piiskopkonna vikariaat. Vikaarpiiskopi residentsiks jäi Połack. Vikariaat lõpetas tegevuse aastal 1920.
6. juulil 1989 loodi Daugavpilsi vikariaat taas, seekord Riia piiskopkonna osana. 12. märtsist 2013 on vikariaat iseseisev piiskopkond.
Aastail 1913–1920 oli vikaarpiiskopiks Panteleimon (Rožnovski). 23. juulist 1989 kuni 27. oktoobrini 1990 oli piiskopiks Aleksandr (Kudrjašov). Praegune piiskop on ametis 19. augustist 2006, kuni aastani 2013 oli ta vikaarpiiskop.
Valge ristik

Levila ja kasvukoht

Valge ristik kasvab Euroopas, Põhja-Aafrikas ja Lääne-Aasias. Eestis on ta tavaline. Lisaks sellele on ta sisse viidud paljudesse kohtadesse mujal maailmas karjamaataimena, eriti levinud on ta Põhja-Ameerikas ja Uus-Meremaal.
Valge ristik kasvab niitudel ja teeservadel.

Kirjeldus

Valge ristik on madal taim. Tema varred on roomavad, kasvavad kuni 18 cm aastas ja toimivad võsunditena, see tähendab, et kui varre sõlmekoht vastu maad puutub, võib ta selles punktis endale juured alla võtta. Mitme taime varred võivad üksteisega läbi põimuda ja niimoodi mati moodustada.
Ristiku nutid on valkjad, vananedes võivad omandada roosaka või kreemika varjundi. Nutid on 1,5–2 cm laiad ja asuvad 7 cm pikkuse õierao otsas.
Taime lehed moodustavad tuntud ristikheinalehekujundi. Nad kasvavad kolmekaupa leherootsu otsas, on sileda servaga, elliptilised kuni munajad.
Nagu teisedki ristikud, on ka valge ristik putuktolmleja. Tavaliselt tolmeldavad teda mesilased.

Murutaim

Valge ristik suudab kasvada väga mitmesugustel maastikel, sealhulgas muru sees ja põllul, ta talub söömist ja maapinna lähedalt niitmist. Ta talub mitmesuguse pH-ga pinnast, kuid eelistab savipinnast.
Enne umbrohumürkide kasutuselevõtmist sisaldasid müüdavad muruseemnesegud valget ristikut sagedamini kui tänapäeval, sest ta suudab hästi kasvada ja maapinnale rohelise katte tekitada ka toitainetevaesemal pinnasel, kus teised murutaimed hästi kasvada ei taha.
Valge ristik suudab siduda lämmastikku. Lämmastiku sidumine vähendab pinnase leetumist ja takistab mõne muruhaiguse levikut, mida väetised muidu soodustavad. Selletõttu peetakse teda kasulikuks murutaimeks. Ta suudab koguni teisi umbrohtusid välja tõrjuda. Seetõttu vaesestab valge ristik maastiku bioloogilist mitmekesisust, eriti viljakal pinnasel. Ja vastupidi: valge ristiku puudumist peetakse bioloogilise mitmekesisuse tunnuseks.
Ristikuõied meelitavad ligi mesilasi. Paljajalu võib niimoodi mesilasele peale astuda, misjärel mesilane astujat jalatalda nõelab. Seetõttu ei peeta mõnel pool valget ristikut (nagu teisigi ristikuid) murus soovitavaks.

Toidutaim

Valge ristik on suurepärane toit mitmesugustele kariloomadele. Kevadel tuleb loomade karjatamisega ristikupõllul olla ettevaatlik, sest värske ristik paisub kõhus pisut ja loomad võivad end mahlakast ristikust lõhki süüa.
Hädakorral võivad valget ristikut süüa ka inimesed: see sisaldab palju proteiine, on laia levilaga ja teda kasvab tavaliselt suurtes kogustes koos. Inimesed on ristikut kasutanud sajandite viisi salatina ja teiste toitude juurde, mis sisaldavad lehttaimi.
Siiski ei ole inimesel lihtne värsket ristikut seedida. Sellepärast tuleb värskeid ristikutaimi 5–10 minutit keeta. Juured on samuti söödavad, aga neid tuleb juba rohkem küpsetada. Õied kõlbavad ka süüa. Neid võib peenestada ja puistata taimetee sisse või näiteks keedetud riisile.
Aftenposteni kuldmedal

Aftenposteni kuldmedal (Aftenpostens Gullmedalje) on autasu, mida antakse välja aasta parima spordisaavutuse eest Norra sportlasele. Igale sportlasele antakse see ainult üks kord.
Esimest korda andis medali välja 1933 ajaleht Idrettsbladet. Aastast 1934 hakkas seda välja andma ajaleht Morgenbladet ning selle nimeks sai Morgenbladeti kuldmedal (Morgenbladets gullmedalje, 1993–1996 Stiftelsen Morgenbladets gullmedalje). Aastatel 1940–1945 auhinda välja ei antud. Praegust nime kannab auhind 1997. aastast ajalehe Aftenposten järgi.
Rauno Märks

Rauno Märks (sündinud 28. juunil 1975 Tartus) on eesti raadiosaatejuht ja DJ.   
Ta on lõpetanud Tartu Hansa Kooli ja 2014. aastal Eesti Kunstiakadeemia Avatud Akadeemia bakalaureuseõppe graafilise disaini erialal. 
Ta on töötanud Tartu Raadios (1993–1997), Uuno Raadios (1997–2005) ja raadios Sky Plus (2005–2014). Praegu juhib ta raadiojaama Retro FM hommikuprogrammi.
Ta on ka disainibrändi MummMõmm looja, ajakirja Pere ja Kodu kolumnist ning teleseriaali "Pilvede all" Voldemari (Volts) osatäitja.
Permi keeled

Fonoloogia

Komi ja udmurdi kirjakeeled kasutavad mõlemad seitsme täishääliku süsteemi: /i ɨ u e ə o a/. Nad ei kasuta täpselt sama süsteemi, sest algpermi keeles oli arvatavalt 15 täishäälikut. Algpermi vokalismi taastamine ja selle areng alguurali keelest on olnud keeruline teema.
Suur Veelahkmeahelik

Suur Veelahkmeahelik (inglise Great Dividing Range) on mäestik Austraalias.
Kulgeb idaranniku lähedal kaarena: mäestiku põhjaosa loode-kagu sihis, keskosa põhja-lõuna sihis, lõunaosa aga kirde-edela ja ida-lääne sihis.
Kõrgus kuni 2228 meetrit (Mount Kosciuszko).
Veresuhkur

Veresuhkur on inimese või looma veres sisalduv glükoos.
Tühja kõhuga inimese veresuhkru normivahemik on 3,3 kuni 5,5 mmol/l (millimooli liitri kohta).
Veresuhkur moodustub seedetraktis süsivesikutest ja jõuab insuliini abiga kudedesse.
Palsmane mõis

Palsmane mõis (saksa keeles Palzmar) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Palsmane kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub mõisakompleks Läti Smiltene piirkonnas Palsmane vallas Palsmane külas.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 7 ja 5/8 adramaad, sellele allus 643 mees- ja 785 naishinge.

Karjamõisad

Mõisa koosseisus oli mitu karjamõisa: Cecil, Duckern, Lazdiņi (Falkenstein), Mālejas (Mahlei) ja Vilciņš (Wilzin). 1816. aastal kuulus mõisale ka Vizla karjamõis, mis hiljem iseseisvus.
FA Schola ansambel

FA Schola ansambel on Tartu Ülikooli Varajase ja Orientaalse Muusika Keskuse FA Schola juures tegutsev vanamuusikaansambel.
Ansambel asutati 1985. Aastast 2000 tegutseb ansambel Tartu Ülikooli Varajase ja Orientaalse Muusika Keskuse juures ja samast aastast kannab nime FA Schola ansambel.
Tomahook

Tomahook on Põhja-Ameerika indiaanlaste kerge sõjarelv. 
Algselt oli tomahook kaheteraline kivikirves, alates 18. sajandi algusest valgeilt kaubitsejailt saadud üheteraline metallkirves, mille põhi oli kujundatud piibupeaks, kirve varres oli suitsukanal. 
Rahu sõlmimisel maeti tomahook pidulikult maha (sellest ütlus "sõjakirves maeti maha").
Lied der Deutschen

"Das Lied der Deutschen" ('Sakslaste laul') on Saksamaa riigihümn. Riigihümnina lauldakse tänapäeval ainult viimast, kolmandat salmi.
Viis: Franz Joseph Haydn (1732–1809)

Sõnad: August Heinrich Hoffmann von Fallersleben

Tekst

Deutschland, Deutschland über alles,

Über alles in der Welt,

Wenn es stets zu Schutz und Trutze

Brüderlich zuzammenhält.

Von der Maas bis an die Memel,

Von der Etsch bis an den Belt:

:,: Deutschland, Deutschland über alles,

Über alles in der Welt! :,:

Deutsche Frauen, deutsche Treue,

Deutscher Wein und deutscher Sang

Sollen in der Welt behalten

Ihren alten schönen Klang,

Uns zu edler Tat begeistern

Unser ganzes Leben lang.

:,: Deutsche Frauen, deutsche Treue,

Deutscher Wein und deutscher Sang. :,:
Einigkeit und Recht und Freiheit
Für das deutsche Vaterland!
Danach lasst uns alle streben
Brüderlich mit Herz und Hand!
Einigkeit und Recht und Freiheit
Sind des Glückes Unterpfand.
:,: Blüh im Glanze dieses Glückes,
Blühe, deutsches Vaterland! :,:
Siiraku looduskaitseala

Siiraku looduskaitseala on looduskaitseala Pärnu maakonnas Saarde vallas. Kaitseala kaitse-eesmärk on kaitsta kaitsealuseid liike ja nende elupaiku, samuti EÜ nõukogu direktiivis 92/43/EMÜ nimetatud elupaigatüüpe, näiteks rabametsi. Kaitseala pindala on 685,8 ha.
Kaitseala moodustati 2007.
Engelbert Strauch

Elulugu

Engelbert Strauch sündis 1896. aastal töölise peres Soomes Helsingis, alates 1911 oli E. Strauch metallitööline Tallinna sõjasadamas, kus astus ka VSDTP liikmeks 1912. aastal
1917. aasta Veebruarirevolutsiooni ja Märtsirevolutsiooni ajal valiti ta VSDTP Sõjasadama komitee esimeheks ja 9. märtsil 1917. aastal ka VSDT(b)P Tallinna komitee esimeheks, ta oli ka Tallinna Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu liige.

Tegevus Nõukogude Venemaal

Aastatel 1918–1921 oli ta Omski kubermangu Toitlustuskolleegiumi esimees, Omski toitlustuskomissar ja Tomski toitlustuskomissari asetäitja. Ta korraldas Omskis ÜK(b)P Eesti sektsiooni . 
1920. korraldas ta Kolõvanis toimunud bolševikevastase ülestõusu mahasurumise. 
Aastatel 1921–1922 oli ta Petrogradis asuva Eestimaa Kommunistliku Partei Venemaa büroo sekretär ja EKP Keskkomitee liige. 
Alates 1922. aastast töötas ta Vene SFNV ja NSV Liidu Toitlustuse Rahvakomissariaadis, 1927–1934 ÜK(b)P Keskkontrollkomisjonis ja erinevates Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu aparaadis ning oli Riikliku Kirjastusühistuste Raamatukaubastute juhataja kohusetäitja .

Esindusorganites

E. Strauch oli ÜK(b)P XV kongressi; ÜK(b)P XVI kongressi; ÜK(b)P XVII kongressi saadik ning 1921. aastal Komintern III kongressi saadik .

Vahistamine ja surm

Strauch vahistati 22. novembril 1937 ja mõisteti süüdi 21. aprillil 1938 NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegiumi otsusega. Teda süüdistati "spionaažis ja osalemises kontrrevolutsioonilises organisatsioonis". 
Ta lasti maha 21. aprillil 1938. aastal Moskva oblastis NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegiumi kohtuotsuste täideviimise paigas Kommunarkas. Ta rehabiliteeriti postuumselt 1. septembril 1956. aastal.
Palade loodushariduskeskus

Palade loodushariduskeskus on loodushariduskeskus Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Palade külas. Asutuse juhataja on Karin Poola.
Võsa Küttide Liit

Võsa Küttide Liit (lühend VKL) oli fiktiivne eesti metsavendade organisatsioon.
Ainus allikas liidu olemasolust on 1962. aastal Sulev Raudsepa poolt Põltsamaal endistes KGB ruumides leitud  käsikiri, mis oli köidetud Jossif Stalini teoste kaante vahele. See sisaldab organisatsiooni lühiajaloo ja põhimõtted, relvastuse, varustuse ja koosseisu tabelid, auastmed, vormikirjeldused ja sõjakooli lõpumärgi joonise aastaarvuga 1955.
Võsa Küttide Liit olevat olnud salajane relvastatud organisatsioon, mis tekkis 1942. aastal Turus Vaba Eesti Võitlusrinde nime all ("Faktiliseks tekkimiseks võib lugeda 25 okt. s. a. kui saadeti välja esimene grupp Eesti Ohvitsere realiseerima seda suurt rahvuslikku plaanikohast üritust oma kodumaale "mida rõhumas raudristi kand". See üritus oleks viinud Hjalmar Mäe taolised reeturid kalade roaks ning toonud Toompeale mehed kes sarnast häbitegu oma isamaale poleks kunagi lasknud sündida nagu see sündis 1939–1940ndatel, kui Eesti riik sõna otseses mõttes müüdi maha"), ja suundus pärast Nõukogude aktiivset pealetungi idarindel 1940 [!] "vaenlase nr 1 – kommunismi vastu, millisena ta eksisteerib praeguseni". 1945. aastal organiseeritud ""võsa-vennad" komandöride" poolt "progressiivsetest metsavendadest" koosnev uus vastupanuliikumine Võsa Küttide Liidu nime all.
"VKL on salajane relvastatud organisatsioon. Ülesanded: Liikmete kogumine, neile mitmekülgse sõjalise kasvatuse andmine, Isamaaliste ning rahvuslikkude tunnete süvendamine äärmise piirini oma liikmeskonnas ning liikmete tutvusringkonnas. Igasugune ning igakülgne diversioon ning kahjustamine ükskõik mis valitseva võõra riigi valitsuse ja selle käsilaste vastu Org. põhiseaduse piirides."
VKL auastmed olid noorem kursant, noorem allohvitser, veebel, ohvitseri asetäitja, nooremleitnant, vanemleitnant, kapten, major, kolonel ja kindral.
VKL-il oli vormiriietus, mille tähtsaima osa moodustab alumine vöörihm, mille pandlal oli Eesti Vabariigi riigivapi kujutis, metallplaatidel väeosa embleem, auastme ja ametikoha tunnused. Vormi juurde kuulub kiiver, millel on vapikujuline rahvusvärvides embleem.
"Komplekteeritud varustuste" hulka kuulusid "Kollektiivne põhi-Lahinguvarustus", "Salga relvastus tulirelvade osas", "Puhtisiklik varustus väljaspool varustuse kotti", "Isikl. ja kollekt. liikumisvahendid", "Ühendatud komplektid (Kollekt.)" jne.
Riietuse komplektide hulka kuulusid "kartuli toomise komplekt", "jalutamise komplekt", "küla peal käimise komplekt" jne.
Mart Laari arvates "võib olla tegemist mõne "üksiku hundi" poolt peetud kavandiga suurejoonelise võitlusorganisatsiooni väljaarendamiseks või julgeolekuorganite poolt ettevalmistatud müstifikatsiooniga".
Ene Vainiku hinnangul on tekstid venepärase kantseliitliku sõnakasutuse ja lauseehitusega, ohtrate lühenditega, "Kollektiivse Põhi-lahinguvarustuse" tabelis leiduvad esemete joonistused näeb tõenäoliselt ette "üleliiduline metsavendade näidispäevik".
Ostfaal

Etümoloogia

Nimetus Ostfalen tähendab tõenäoliselt "idatasandikku". Falen on germaani sõna, mis tähendab "tasast" ning on suguluses vanarootsi sõnaga fala, leidub tänapäeval kohanimedes nagu Falbygden ja Falun, samuti Põhja-Saksamaa linn Fallstedt. Põhja-Saksa tasandik Ostfaalis ja Vestfaalis, poolitatuna Weseri jõega, on kontrastiks mägisele piirkonnale lõunas, Frangimaa ja Tüüringi Kesk-Kõrgmaale. Erinevalt Vestfaali nimest, mis kinnistati Vestfaali hertsogkonnaga, mida haldasid Kölni peapiiskopid, langes Ostfaali nimi järk-järgult kasutusest välja, kui sakside hõimuhertsogkond pärast hertsog Heinrich Lõvi kukutamist aastal 1180 lammutati.
Saksa keeleteadlased taaskehtestasid mõiste 19. sajandil seoses ostfaali keele kui alamsaksa keele murde uurimisega. Teadusliku rassismi esiletõusuga 19. sajandil ja 20. sajandi algul sai märkimisväärseks "aarja rassi" "faali" (fälisch) alamtüüp vastavalt Jelena Blavatskaja ja tema ariosoofidest järgijate okultistlikule teooriale.
3 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 3 on bussiliin Tallinnas Veerenni ja Randla vahel. 
Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub iga päev.

Veerenni-Randla

Veerenni -
Veerenni -
Liivalaia -
Hotell Olümpia -
Kivisilla -
Pronksi -
Hobujaama -
Mere puiestee -
Linnahall -
Kalamaja -
Kungla -
Volta -
Erika -
Karjamaa -
Sitsi -
Kari -
Randla
Adolf Stafenau

Adolf Stafenau (5. juuni 1881 Leebiku vald – 1. märts 1970 Tallinn) oli Eesti konsulaarametnik ja konsul Valkas.
1920. ja 1930. aastatel oli ta Valga linnavolikogu volinik.
Eduard Wiiralti galerii

Eduard Wiiralti galerii avati Eesti Rahvusraamatukogus 1996. aasta septembris. See on suure eesti graafiku teoste alaline ekspositsioon. See sai võimalikuks tänu Harry Männili ja Henry Radevalli Tallinna linnale tehtud kingitusele, mis sisaldas 62 E. Wiiralti estampi ja joonistust, läti kunstniku Reinholds Kalninši (1897–1968) litoportreed (1951) ja eesti kunstniku Endel Kõksi (1912–1983) õliportreed Wiiraltist (1953). Lisaks tööde eksponeerimiseks rajatud galeriile Rahvusraamatukogus algatasid Männil ja Radevall Eduard Wiiralti kunstiauhinna väljaandmise alates 1998. aastast raamatukogus regulaarselt korraldatavatel nüüdisaegse eesti graafika näitustel.
Valdav osa töid pärineb Henry Radevalli ema, 1946. aastal Stockholmis Wiiraltiga tutvunud ja tema teoste suurimaks sõjajärgseks kollektsionääriks kujunenud Nina Poomi (1909–2006) kogust. E. Wiiralti kuulsaimad teosed on kahtlemata "Põrgu" ja "Kabaree", mis kroonivad tema noorusaegset loomingut, olles ühtlasi esimese Pariisi-perioodi (1926–1933) kõrgsaavutusteks.
Saksamaa LV jalgpallikoondis 1958. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel

Saksamaa LV jalgpallikoondis 1958. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel

Mängijad

Fritz Herkenrath
Herbert Erhardt
Erich Juskowiak
Horst Eckel
Heinz Wewers
Horst Szymaniak
Georg Stollenwerk
Helmut Rahn
Fritz Walter
Alfred Schmidt
Hans Schaefer
Uwe Seeler
Bernhard Klodt
Hans Ciesclarczyk
Alfred Kelbassa
Hans Sturm
Karl-Heinz Schnellinger
Rudi Hoffmann
Wolfgang Peters
Hermann Nuber
Gunter Sawitzki
Heinrich Kwiatkowski

Treener

Sepp Herberger
Georg Jarno

Georg Jarno (3. juuni 1868 Budapest – 25. mai 1920 Wrocław) oli Ungari helilooja ja dirigent.
Muusikalise hariduse sai ta Ferenc Liszti nimelisest Muusikaakadeemiast.
Georg Jarno on kirjutanud operetid "Metsaülema tütar" (esmaetekanne 17. detsembril 1907 Josefstadti teatris) ja "Moosekandi tütar" (esmaetekanne 12. veebruaril 1910 Josefstadti teatris).
Georgi vanem vend Josef Jarno oli teatrinäitleja, -lavastaja ja Josefstadti teatri direktor aastail 1899–1923.
Maie Aasa

Maie Aasa (19. jaanuar 1926 – 16. aprill 2013) oli eesti muusikapedagoog.
1953. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi klaveri eriala Bruno Luki klassi.
Ta oli Tallinna Muusikakeskkooli klaveri eriala õpetaja ja Nõmme Laste Muusikakooli direktor.
Tema õpilasi on Merike Aarma, Rene Eespere, Olav Ehala, Mart Humal, Margus Kappel.

Isiklikku

Tema abikaasa oli viiuldaja Harald Aasa.
Ta on maetud Rahumäe kalmistule.
Suveaeg

Suveaja kasutamine maailmas

Esimesena maailmas hakkasid suveaega kasutama Kanadas asuva Port Arthuri elanikud 1908. aastal. Tegemist oli vaid regionaalse nähtusena ning üleriiklikku kellakeeramispoliitikat ei sündinud. Üleriigiline suveaeg kehtestati esimest korda Saksamaal ning Austria-Ungaris 30. aprillil 1916. Kella keeramise eesmärgiks oli kokku hoida kivisütt, mida parajasti Esimeses maailmasõjas osalenud riikidel nappis.
Pärast sõda aga vajus mõte taas unustusehõlma ning kellakeeramine lõpetati taas. Mõte sai taas populaarseks ning saavutas ka ülemaailmse tunnustatuse Teise maailmasõja ajal. Mõningate suvekuude vältel kasutas Ühendkuningriik Teise maailmasõja ajal isegi topelt-suveaega, ehk kella keerati lausa kahe tunni võrra. Standardiseeritud ülemaailmne kellakeeramine sai veelgi populaarsust juurde 1970. aastate energiakriisi ajal, mil kella keerajatega ühinesid peaaegu kõik Põhjapoolkeral asuvad riigid.
Tänapäeval kasutavad suveaega põhjapoolkeral Kanada, Ameerika Ühendriigid ja Euroopa riigid (välja arvatud Island, Valgevene ja Venemaa) ning lõunapoolkeral Austraalia, Uus-Meremaa, Paraguay, Tšiili ja Brasiilia. Venemaa loobus 2011. aastal talveajale üleminemisest.
Suveajale lähevad üle kõik Euroopa Liidu liikmesriigid, kuna siseturu ühtse toimimise huvides kehtib kogu Euroopa Liidus ühine kuupäev ja kellaaeg suveaja alguse kohta.
Ameerika Ühendriikides ja Kanadas on osariike ja piirkondi, kus ei kasutata suveaega või kus elavad inimesed ignoreerivad kaks korda aastas toimuvat kellaaja muutmist - Arizona ja Hawaii osariigid ja kõik viis ülemereterritooriumi; ning Saskatchewani provints.
Venemaal on suveaeg vööndiajast kaks tundi ees, sest Venemaa territooriumil kehtib dekreediaeg, mis lisab aastaringselt vööndiajale ühe tunni.

Suveaja kasutamisest Eestis

Eestis mindi esimest korda suveajale 14. juulil 1917 (hiljem veel mõlema Saksa okupatsiooni ajal ja siis üle hulga aja 1. aprillil 1981). Aastatel 1989–1996 ja 2000–2001 Eestis suveaega ei kasutatud.
Alates 2001. aastast on Eesti läinud suveajale üle märtsi viimasel pühapäeval kell 03:00 (01:00 GMT) ning kellaosutid tuleb nihutada ühe tunni võrra edasi. Suveaja lõpp on olnud oktoobri viimasel pühapäeval kell 04:00 öösel (01:00 GMT) ning siis tuleb kellaosutid nihutada ühe tunni võrra tagasi.
Arno Liiver

Arno Liiver (sündinud 11. oktoobril 1954) on eesti filminäitleja. Ta on mänginud Arno rolli filmides "Kevade", "Suvi" ja "Sügis".
Cali

Loodus

Cali asub ligi 1000 meetri kõrgusel merepinnast.
Linna läbib Cauca jõgi.
Ekvaatori läheduse tõttu valitseb ühtlaselt soe kliima. Keskmine temperatuur on aastaringselt 24 °C. Päeval võib see küündida 33 kraadini ja öösel langeda alla 20 kraadi. Ligikaudu kolmandik ajast sajab vihma.

Ajalugu

Cali linna asutas 25. juulil 1536 Francisco Pizarro armee ohvitser Sebastián de Belalcázar.

Kultuur

Cali on Colombias armastatud peolinn. Ööelu on seal põnev ja mitmekülgne. Cali on tuntud ka salsapealinnana. Lisaks salsamuusikale armastatakse ka reggaeton'i, merengue't ja ballenato't.
Amiinid

Keemilised omadused

Amiinid on aluseliste omadustega, sest lämmastiku peal asub nukleofiilsustsenter.