google/wiki40b huggingface dataset:
Supilinn

Supilinn on Tartu linnaosa, mis asub Tartu loodeosas Emajõe paremal kaldal.
Supilinna piirid kulgevad järgmiselt: Tähtvere tänav – Kauna tänav – Emajõgi – Kroonuaia tänav. Supilinn on Tartu kõige väiksema pindalaga asum (48 ha). Rahvastikuregistri andmeil elas seal 1. jaanuaril 2012 1790 inimest.
2013. aasta 31. detsembri seisuga elas Supilinnas 1863 inimest, neist 1011 naist ja 852 meest. Supilinna elanikest 265 olid vanuses 0–6 aastat, 317 vanuses 7–18 aastat, 1117 vanuses 19–64 aastat ja 164 vähemalt 65-aastased. Linnaosa asustustihedus oli Tartus kolmandal kohal: 3881 in/km². Supilinnas elas 1,90% tartlastest.
Supilinna iseloomustavad köögivilju tähistavad tänavanimed: Oa tänav, Herne tänav, Kapsa tänav, Kauna tänav, Kartuli tänav, Kõrvitsa tänav, Meloni tänav, Marja tänav, Selleri tänav. Lisaks neile on linnaosas Allika tänav, Emajõe tänav, Väike-Emajõe tänav, Lepiku tänav ja Piiri tänav.

Ajalugu

Supilinn hakkas kujunama hiljemalt 18. sajandi teisel poolel, aga võib-olla varemgi. See paik kuulus Tartu-Maarja kihelkonda. Esimesed andmed Supilinna majade kohta pärinevad aastast 1774, tänava kohta aastast 1803 ja tänavanimede kohta aastaist 1812–1816. Algusest peale oli paljudel Supilinna kruntidel suur juur- või puuviljaaed.
Supilinn sai ametliku nime alles Nõukogude ajal. Pole teada, millal rahvasuus seda kanti Supilinnaks kutsuma hakati, aga ilmselt tunduvalt varem. Tartut käsitlevas 1927. aasta koguteoses nimetati Marja ja Kroonuaia tänava kanti Lepalinnaks (ilmselt Lepiku tänava järgi) ning Marja ja Piiri tänava kanti Tähtvere-aluseks, aga need näivad olevat teose koostajate välja mõeldud nimetused, mida rahvasuus ei kasutatud. Veel aastal 1939 nimetati seda paika Herne rajooniks.

Supilinn tänapäeval

Puitagulina on Supilinn üks Tartu värvikaimaid linnaosi. Madalate üüride ja asukoha tõttu Tartu Ülikooli peahoone lähedal on see olnud tudengite traditsiooniline elupaik, nagu ka kesklinnast teisele poole jääv Karlova.
Kohalikke elanikke koondab Supilinna Selts, mis korraldab iga-aastaseid Supilinna päevi.
Supilinna Tirin on Supilinna ajaleht, mis ilmub alates 2003. aastast kord aastas.
Kuna Supilinn paikneb madalal Emajõe luhal, ohustavad seda kevaditi Emajõe üleujutused. Uputuse tõrjumiseks on linn mõnel aastal olnud sunnitud ehitama ajutisi veetõkkeid. Silmapaistval kohal on Supilinna veekogude seas ka Supilinna tiik, üks järvekonna vähestest elupaikadest Eestis.

Supilinna lipp

Supilinnal on alates esimestest Supilinna päevadest 2002. aastal oma linnaosa lipp. Trikolooril on värvid helepruun, roheline ja tumepruun, mille tähendus on autor Toomas Kalve sõnul: „Helepruun on Emajõe vesi, hele õlu, kruusateed, küttepuud; roheline jällegi Emajõe vesi, aiamaad-tillid-petersellid ja lisaks see muu rohelus, mis Supilinnas on; tumepruun Emajõe vesi, tume õlu, brikett ja pori.“
Kadrioru tennisehall

Kadrioru tennisehall on tenniseväljakutega spordihoone Tallinnas aadressil Roheline aas 13. 
Hall valmis 1937.
1947 taastas halli spordiselts Dünamo.
2002 hall renoveeriti.
Ēvele kirikumõis

Ēvele kirikumõis (saksa keeles Pastorat Wohlfahrt, läti keeles Ēveles mācītājmuiža) oli kirikumõis Liivimaal Valga kreisis Ēvele kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub Lätis Burtnieki piirkonnas Ēvele vallas Ēvele asulas. Mõisa aastal 1609 valminud peahoone on valla vanim ehitis; tänapäeval asub seal kohalik rahvamaja.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus aastal 1816 3/4 adramaad, sellele allus 31 mees- ja 36 naishinge.
Elektroonsed komponendid

Elektroonsed komponendid on elektrilised komponendid, mille toimimine põhineb peale üldiste elektriliste põhimõtete (elektromagnetismi) veel elektrofüüsikalistel ja muudel põhimõtetel.
Elektroonikatööstuses valmistatavaid ja elektroonsetes seadmetes kasutatavaid elektroonseid komponente ehk skeemielemente või nende kogumeid nimetatakse neile teatud lõpliku konstruktiivse teostuse (nagu seda on mikroskeem) andmise korral elektroonikakomponentideks.
Analoogskeemides kasutatavad elektroonsed komponendid liigitatakse passiivseteks ja aktiivseteks.
Enamus passiivseid komponente ei ole oma tööpõhimõtte poolest elektroonsed (takistid, kondensaatorid, drosselid/induktiivpoolid jm). Tihti passiivseteks (võimendust mitte andvateks) komponentideks peetavad dioodid on aga oma olemuse poolest elektroonsed komponendid (kuna nende toimimine põhineb pooljuhtfüüsikal ja p-n-ülemineku omadustel).
Aktiivsetest (võimendust andvatest) elektroonsetest komponentidest on tuntuimad transistorid ja nende baasil teostatud lülitused (näiteks operatsioonvõimendid). Kuid aktiivsete (võimendust andvate) komponentidena võivad erijuhtudel toimida ka dioodid (tunneldiood).
Ka digitaalsed ehk loogikaelemendid on oma olemuse poolest aktiivsed komponendid, sest põhinevad võimendust andvatel komponentidel – transistoridel.
Kopyś

Ajalugu

Kopyś ilmus ajalooareenile aastal 1059 kui linn Połacki vürstiriigis. Aastal 1116 vallutas linna Smolenski vürstiriik. XII sajandil asus seal kaubanduskeskus, kus laaditi maha Dneprit mööda Smolenskisse minevad kaubad.
XIV sajandi algul liideti Kopyś Leedu Suurvürstiriigiga. Linna püstitati loss, mis kuulus algul Ostrogskitele, hiljem aga Radziwillidele ja Neuburgeritele. XV sajandil sai linnast kohalik keraamikatoodete valmistamise keskus. Põhjasõja ajal rüüstasid vene väed linna.
Aastast 1772 sattus Kopyś esimesel Poola jagamisel Venemaa koosseisu. Aastal 1848 rajati linna õllekoda. XIX sajandi lõpus oli Kopyśis 7 õigeusu ja üks katoliku kirik, lisaks veel protestantide kirik ja sünagoog.
Aastast 1924 Valgevene NSV osa. Aastal 1938 sai Kopyśist ametlikult alev. Toona oli seal 10 000 elanikku. Teises maailmasõja ajal, jaanuaris 1942, lasti maha 250 Kopyśi elanikku.
Arent Passer

Arent Passer (arvatavasti 1560 – 1637 Tallinn) oli kujur ja arhitekt.
Ta oli pärit Hollandist. Alates 1589. aastast kuni oma surmani töötas Arent Passer tsunftimeistrina Tallinnas; aastatel 1626–1628 oli ta Jakob De la Gardie teenistuses Haapsalus. Alates 1599. aastast oli Oleviste Gildi kiviraidurite ameti vanem ja linna ehitusmeister.
Rakvere tammik

Rakvere tammik on Rakveres Vallimäe ühes otsas asuv tammik. Tammiku kaitseks on moodustatud Rakvere tammiku maastikukaitseala.
Rakvere tammikusse jäävad mälestusmärk "Okaskroon" ja Saksa sõjaväekalmistu.
Tammiku geograafilised koordinaadid on 59° 20′ 15″ N, 26° 21′ 4″ E.
Rakvere tammikut piiravad idast Õie tänav, loodest Mädapea tee, põhjast Tõusu tänav, idast Pikk tänav ja kagust Tammiku tänav.
Fabian Schär

Koondisekarjäär

Debüüdi Šveitsi rahvuskoondises tegi ta 14. augustil 2013 mängus Brasiilia vastu. Esimese värava lõi ta koondises 6. septembril 2013 MM-i valikmängus Islandi vastu.
2014. aasta maailmameistrivõistlustel Brasiilias mängis ta Šveitsi koondises viimases alagrupimängus Hondurasega ja kaheksandikfinaalis Argentinaga, mõlemal korral kuulus ta algkoosseisu.
27. märtsil 2015 lõi ta Šveitsis Lucerne'is toimunud EM-i valikmängus värava Eesti vastu.
2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Prantsusmaal lõi ta esimeses alagrupimängus Albaania vastu viiendal minutil värava, mis tõi Šveitsile 1:0 võidu.
2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus Schär Šveitsi olümpiameeskonda.
Aasta arvamusliider

Aasta arvamusliider on ajalehe Postimees antav aunimetus. Nimetusega tunnustatakse inimest, kelle tegevust Eesti ajakirjanduses ja ühiskonnas peetakse Johann Voldemar Jannseni vääriliseks. Tiitli saajale antakse Jannseni kujuke (autor skulptor Mati Karmin).
Autobahn

Kiiruspiirangud

Saksamaa kiirteede võrgustik on tuntud ühe vähesena maailmas, kus puudub kiiruspiirang, ehkki autojuhtidel ei soovitata sõita kiiremini kui 130 km/h. Esineb ka teelõike, kus on kiirus piiratud. 
Weimari vabariigis ei olnud riiklikke kiiruspiiranguid. Oktoobris 1939, pärast Teise maailmasõja algust, seadsid natsid sisse kütusesäästu eesmärgil 80 km/h kiiruspiirangu.
Detsembris 1952 tühistati Liidupäeva hääletusega kõik kiiruspiirangud. Suurenenud liiklussurmade tõttu kehtestati 1. septembril 1957 siiski 50 km/h piirang linnades. 1972. aastal kehtestati linnavälistel maanteedel – kuid mitte kiirteedel – 100 km/h piirang.
Saksa Demokraatlikus Vabariigis, kus aga kiirteed olid halvemas korral ning neid kasutasid peamiselt SDV sõjavägi ja riiklikud põllumajandusliikurid, oli sisse seatud 100 km/h kiiruspiirang, mida Volkspolizei rangelt jälgis.
Enne 1973. aasta naftakriisi polnud kiiruspiiranguid lisaks Lääne-Saksamaale ka Austria ja Šveitsi kiirteedel. Naftakriisi tõttu kehtestati aga Lääne-Saksamaal 11. novembril 1973 kiirteedel ajutine 100 km/h kiiruspiirang, samas kui Austria ja Šveits seadsid sisse püsivad 130 km/h piirangud.
111 päeva pärast, märtsis 1974, piirang tühistati. Kuigi liidukantsler Willy Brandt ja SPD enamusega Liidupäev toetasid alalise piirangu sisseseadmist, siis Liidunõukogu, kus oli enamus CDU-l, hääletas selle maha. Kompromissiks seati sisse aga 130 km/h soovitatav piirkiirus.
Kiiremini kui 130 km/h sõites (tingimusel, et vastaval teelõigul kiiruspiirangud puudusid) suureneb liiklusõnnetuse korral vastava juhi vastutus.
Alar Sikk

Alar Sikk (sündinud 4. jaanuaril 1966 Võrus) on eesti alpinist.
Ta on esimene eestlane, kes jõudis maailma kõrgeima mäe Džomolungma tippu  22. mail 2003. Sikk on ühtlasi esimene eestlane, kes on käinud Seitsme tipu klubi kõigil 7 eri paigus asuvail mäetipul.
Moritz von Harten

Eduard Moritz von Harten (18/30. aprill 1829 Kaarma kirikumõis – 1/13. juuli 1894) oli Saaremaa arst (Dr. med.).
9/21. detsembril 1866 immatrikuleeriti ta Saaremaa rüütelkonda.
Ta oli abielus Loide von Rehekampffiga, nende pojale Oskar von Hartenile kuulus Mullutu mõis.
Eesti siseminister

Eesti siseminister on valitsuse liige, kes juhib siseministeeriumi. Ta korraldab ministeeriumi valitsemisalasse kuuluvaid küsimusi riigi sisejulgeoleku tagamise ja avaliku korra kaitsmise, riigipiiri valvamise ja kaitsmise ning piirirežiimi tagamise, kriisireguleerimise, riigireservi ning tuletõrje- ja päästetööde ning kodakondsuse ja migratsiooniga seotud asjade korraldamisel.
Siseminister otsustab ministeeriumi hallatavate riigiasutuste moodustamise ning kinnitab nende põhimääruse, struktuuri ja töökorralduse. Lisaks annab minister valitsusele aru ministeeriumi tegevusest. Ta esitab valitsusele ettepanekuid ministeeriumi eelarve ning vajaduse korral lisaeelarve kohta. Ühtlasi otsustab ta eelarvevahendite kasutamise üle ning jälgib eelarve täitmist. Minister kinnitab riigieelarvest lähtudes ka ministeeriumi valitsemisala riigiasutuste eelarved.
Praegune siseminister on Mart Helme, kes on ametis alates 29. aprillist 2019.
Otsene piiramine

Otsene piiramine (inglise direct regulation) on tavaliselt tehniliste ja tehnoloogiliste näitajate (nt saastekoguste) administratiivne normimine ja sanktsioonide rakendamine normide rikkumisel.
Otsest piiramine on üsna tõhus ohtlike ainete leviku tõkestamiseks teadaolevatest saasteallikatest.
Lohetapja

Lohetapja (ATU 300) on rahvusvaheliselt tuntud imemuinasjutu tüüp.

Sisukokkuvõte

Kuningas peab lohele või muule üleloomulikule olevusele oma tütre söögiks saatma, et lohe linna või riiki ei ründaks. Kuningas lubab võtta oma tütre päästja omale väimeheks. Tuleb keegi mees, tapab võluvahendi abiga lohe ja lõikab tal keele suust. Valekangelane läheb lohe peaga kuninga juurde ja nõuab kuningatütart omale abikaasaks. Tõde teadva kuningatütre abiga ja lohe keelt näidates seab õige lohetapja õigluse jalule.
"Lohetapja" esineb ka ristiusu pühaku püha Jüriga seotud legendina. Germaani lohetapja Siegfriedi (Sigurdi) lugu sarnaneb samuti seda tüüpi muinasjutuga.

Eesti pärimuses

Eesti pärimuses on jutu kangelane tihtipeale poiss, kes võib olla näiteks saunamehe poeg, soldat või kuningapoeg, saab imelise jõuga koerad. Ta lahkub kodust ja saabub linna, mis on üleni leinavärvides, või satub teel kokku musta tõllaga. Selgub, et igal aastal tuleb üleloomulikule koletisele või meremaole viia üks tütarlaps. Seekord on liisuga langenud selleks kuningatütar. Kangelane võitleb mere ääres üks või kolm korda mao (võib olla mitmepealine) või muu üleloomuliku olendiga, koerad aitavad teda. Pärast vastase võitmist saab kangelane kuningatütrelt tema sõrmuse (või pool sõrmust, teine pool jääb kuningatütrele) või siis lõikab maolt keeled suust. Seejärel lahkub kangelane ja lubab aasta või kolme aasta pärast tagasi tulla. Kuningatütre kutsar sunnib kuningatütart tunnistama, et kutsar võitis üleloomuliku vastase ja vabastas kuningatütre. Kui kutsarile lubatakse kuningatütar naiseks, palub kuningatütar pulmad lükata edasi aasta või kolme aasta võrra. Pulmadeks jõuab kohale tõeline kangelane. Mõnes variandis kangelast ei usuta ning ta vangistatakse, mille järel koerad ta vabastavad. Kangelane tõestab, et ta võitis üleloomuliku vastase maokeelte, (pooliku) sõrmuse või kuningatütre taskurätiku abil, millega kangelase haav seoti. Kuningatütrega abiellub kangelane, kutsar hukatakse karistuseks.

Kirjanduslikud töötlused

Sellel muinasjututüübil põhineb muu hulgas Friedrich Reinhold Kreutzwaldi kirjutatud muinasjutt "Põhja konn". Teine tüübiga seotud Kreutzwaldi "Eesti rahva ennemuistsete lugude" muinasjutt on "Õnne rublatükk", mis on mõjutanud paljusid variante, mida võib leida üleskirjutustena Eesti Rahvaluule Arhiivi kogudest.
Kassatsioon

Kassatsioon on jõustumata  kohtuotsuse peale edasikaebamine õigusküsimustes ning selle läbivaatamine kõrgema astme kohtus ilma faktiküsimuste ümberhindamiseta. Termin pärineb prantsuse kohtusüsteemist.

Eesti

Eestis vaadatakse asju kassatsiooni korras läbi Riigikohtus. 
Kriminaalasjades sätestab KrMS § 364 lõige 5, et Riigikohus ei või tuvastada faktilisi asjaolusid. Siiski on Riigikohus asunud seisukohale, et see keeld ei tähenda, et olemasolevaid tõendeid ei võiks üldse hinnata (Riigikohtu kriminaalkolleegiumi 10. oktoobri 2000. a otsus asjas nr 3-1-1-85-00).
Tsiviilasjades arvestab Riigikohus kassatsiooninõude põhjendatuse kontrollimisel vaid faktilisi asjaolusid, mis on tuvastatud alama astme kohtu otsusega (TsMS § 687 lõige 3 lause 1). Tsiviilasjas 3-2-1-148-05 märkis Riigikohus, et ainuke põhjus Riigikohtus tõendeid uurida on ringkonnakohtu poolt menetlusõiguse rikkumise tuvastamine.
Haldusasjades sätestab kehtiva HKMS § 64 lõige 2, et Riigikohtu otsus põhineb alama astme kohtu otsusega tuvastatud faktilistel asjaoludel. Riigikohus ei tuvasta kaebuse aluseks olevaid faktilisi asjaolusid. Alates 1. jaanuarist 2012 jõustunud HKMS kassatsioonimenetluse sätted (§§ 229 jj) on sõnastuselt analoogilised kehtiva TsMS sätetega. Riigikohus on siiski pidanud võimalikuks erandina arvestada faktilisi asjaolusid, mida pole tuvastatud alama astme kohtu otsusega, juhul kui asja lahendatakse lihtmenetluses (Riigikohtu halduskolleegiumi 27. juuni 2018. a otsus nr 3-18-306/41).
Sõrve poolsaar

Sõrve poolsaar on suur poolsaar Eestis Saaremaa edelaosas. Selle pindala on umbes 180 km², pikkus umbes 32 km ja laius kuni 10 km. Sõrve poolsaare lõunapoolseim koht on Sõrve säär.
Poolsaare keskosas asub Sõrve kõrgustik, mille kõrgus on kuni 36,6 m. Kõrgustiku nõlvad on meri murrutanud astanguteks. Poolsaare rannikul paiknevad luitestikud (Viieristil jm), rannavallid ja madalad pangad (Kaugatoma, Ohessaare).
Sõrve poolsaare osa territooriumi on kaitse all. Seal asuvad Viieristi looduskaitseala ja Ohessaare maastikukaitseala. 
Poolsaar on kaetud metsadega. Kasvavad jugapuu, tuhkpihlakas, luuderohi. 
Esimest korda on Sõrve poolsaart mainitud aastal 1234 nimekujul Sworve. Ajaloolised nimed on Simpernes ja полуостров Симпернес.
1941. aastal mobiliseeriti Punaarmeesse 240 Sõrve meest, kellest tuli tagasi 82 ja langes 154. Oktoobris 1941 ja oktoobris-novembris 1944 olid Sõrve poolsaarel rasked lahingud. Sõrve poolsaarel asuv Salme vald oli sõjas kõige enam kannatada saanud piirkond Eestis.
1944. aasta novembris evakueerisid sakslased sõjategevuse eest Sõrvest Saksamaale umbes 3000 sõrulast.
Sõrve poolsaare põhjaosas paiknes Salme vald ja lõunaosas Torgu vald.
Sõrve poolsaare elanikke nimetatakse sõrulasteks.
Viljandi kultuurimaja

Ajalugu

Ühekorruselisse hoonesse kolis 1780ndatel Viljandi mõisale kuuluv Seasaare kõrts. Hoone ehitati ümber kahekorruseliseks mansardkorrusega hooneks. Esimesel korrusel tegutsesid kõrts ja ärid, teine korrus anti 1924. aastal Ugala teatri käsutusse. 1941. aastal läks teatrisaal põlema ja hoone põles maha. Varemetele ehitati praegune hoone.
Tallinna Slaavi Kultuuriühing

Tallinna Slaavi Kultuuriühing (varem Slaavi Kultuurideühing) oli organisatsioon, mis ühendas Tallinnas tegutsevaid Eesti venelaste kultuuriorganisatsioone.
Ühingul on 19 liiget, nende seas MTÜ Naiskoor Slavjanka, Rahvalauluansambel Ljubava, MTÜ Ansambel Cantus, Vene Kooriühing Eestis, Rahvamuusika Harrastajate Ühing Slavutitš.
Organisatsiooni kontor asus Tallinnas aadressil Mere puiestee 5. Organisatsiooni juhatuse esimees on Nikolai Solovei.
Organisatsioon asutati 17. septembril 1998. See kustutati mittetulundusühingute ja sihtasutuste registrist 2014. aastal.
Jared Leto

Lapsepõlv

Jared Leto on sündinud Louisianas Bossier Citys. Lapsepõlves elas ta koos ema Constance'i ja vanema venna Shannoniga Louisianas, Wyomingis, Colorados, Virginias ja lõpuks Haitil.
George Sadowsky

George Sadowsky (sündinud 30. septembril 1936 Novotšerkasskis) on ameerika arvutiteadlane, kes on ennekõike tuntud tänu tegevusele Interneti edendamisel kogu maailmas, eelkõige arengumaades.
Philipp Ludwig (Pfalz-Neuburg)

Elu

Philipp Ludwig sündis Zweibrückenis pfaltskrahv Wolfgangi vanima pojana. Pärast isa surma aastal 1569 jaotati tema maad Philipp Ludwigi ja tema nelja venna vahel - Philipp Ludwig sai Neuburgi hertsogkonna. Ta abiellus aastal 1574 Jülich-Kleve-Bergi hertsogi Wilhelmi tütre Annaga ning kasutas abielu alusena nõuda hertsogkondade pärimist järglustülis Brandenburgi kuurvürstiga pärast Wilhelmi ainsa poja Johann Wilhelmi pärijata surma. Aastal 1613 pöördus Philipp Ludwigi vanim poeg katoliiklusse ning sai abi Hispaanialt ja Katoliiklikult Liigalt, samas Brandenburg sai abi Madalmaadelt.
Poja ja pärija usuvahetus oli vankumatule luterlasele Philipp Ludwigile väga raske. Xanteni lepinguga aastal 1614 jaotati hertsogkonnad ilma sõjata: Philipp Ludwig sai Jülichi ja Bergi hertsogkonnad. Ta suri Neuburgis ja maeti Lauingenis.
Endel Nõmberg

Endel Nõmberg (12. juuni 1924 Tõdva – 26. veebruar 1993 Tallinn) oli eesti näitleja, lavastaja ja režissöör.  
Endel Nõmberg lõpetas 1943. aastal Tallinna 5. Gümnaasiumi ja 1948. aastal Draamateatri õppestuudio.  
Ta töötas aastatel 1944–1949 Eesti Draamateatris ja oli aastatel 1944–1955 harrastusteatrite näitejuht. Aastatel 1955–1985 töötas Nõmberg Eesti Televisiooni režissööri assistendi ja režissöörina, olles pikka aega Soome saadete peatoimetuses ning tegev ka muusikasaadete ja telefilmide juures .
Yasuo Irisawa

Yasuo Irisawa (入沢康夫, sündinud 3. novembril 1931) on jaapani luuletaja.
Riigiettevõte

Riigiettevõte (Riigiaktsiaselts) on ettevõte, mis on täielikult või osaliselt riigi või valitsuse poolt reguleeritud. Riigiettevõtet tuleb eristada riigiasutustest, sest need ei ole loodud finantseesmärkide saavutamiseks.

Riigiettevõtete eelised

Eraettevõtete loomine julgustab kapitalisimi, samas kui riigiettevõte rajamine ja arendamine pärsib seda. Kapitalismis kasutatakse tihtipeale inimesi ära, seega on väga tähtis et põhivaldkonnad oleksid riigipoolt reguleeritud, et eraisikud ei saaks neid kuritarvitada ning riik määrab mingi piirhinna.(nt: veevarustus, elektrienergia, transpordi tööstus)
Tihti peale uute ettevõtete rajamine vajab suuri investeeringud ning investor ei saa sinna investeerida (investeering ei tasu ära) ning nende asemel investeerib sinna riik. Eelkõige riik investeerib selleks, et suurendada riigi majanduskasvu.

Riigiettevõte puudused

Tihitipeale on riigiettevõtetes kõik reguleeritud vastavalt seadustele ning nende kooskõlastamine võib võtta palju aega ning osad toimingud võivad seetõttu venima hakata.
Riigi poolne liigne sekkumine võib pärssida ettevõte arengut või üleüldse välja suretada selle. Tihtipeale jäetakse kahjumid tähelepanuta ning ei astuta nende piduramiseks vajalikke samme, mis muidugi on tervikuna kahjulik tervele riigimajandusele.
Riiklikes ettevõtetes on puudus pädevatest isikutest, kellel on ärikogemus. Avalikud teenistujad ei sobi äriorganisatsioonide juhtimiseks(huvide konflikt puudub).
Rivertoni auhind

Rivertoni auhind (norra keeles Rivertonprisen) on kirjandusauhind, mida annab välja Norra krimikirjanikke ühendav organisatsioon Rivertonklubben koos Norra raamatukaupmeeste ja Norra raamatuklubide liikmetega. 
1972. aastal asutatud auhind on nimetatud kirjanik Sven Elvestadi (1884–1934) kirjandusliku pseudonüümi Stein Rivertoni järgi. Auhinna saajad määrab kirjanikest, ajakirjanikest, kirjastajatest ja kirjandusteadlastest koosnev žürii. Rivertoni auhinnana antakse võitjatele kullatud revolver nagaan, kust ka auhinna rahvapärane nimetus Golden Gun.
Udriku vald

Udriku vald (saksa keeles Uddrich) oli vald Virumaal Kadrina kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Udriku vald Undla vallaga.
Valla alal asus Udriku mõis.
Lõuna föderaalülikool

Lõuna föderaalülikool (vene keeles Южный федеральный университет; varasema nimega Rostovi Riiklik Ülikool) on ülikool Venemaal Rostovi oblasti linnades Rostov Doni ääres ja Taganrog.
Ülikool asutati 1915.
Ülikoolis õpib üle 44 000 üliõpilase.
Juhan Pallop

Juhan Pallop (24. oktoober 1893 Uue-Tänassilma vald, Viljandimaa – 8. märts 1980 Burlington) oli Eesti kohtunik.
Osales Vabadussõjas, lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna 1924, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. 1924–1925 Paide jaoskonnakohtunik, 1926–1939 Rakvere Ringkonnakohtu liige, 1939–1940 Tartu Ringkonnakohtu liige. Allveelaevastiku Sihtkapitali Rakvere toimkonna esimees 1935–1937.
1944 põgenes Saksamaale, 1949 asus ümber Kanadasse.

Tunnustused

Valgetähe III klassi teenetemärk (20. veebruar 1939).
Liivimaa uue talurahvaseaduse sisseseadmise komisjon

Liivimaa uue talurahvaseaduse sisseseadmise komisjon (saksa Kommission zur Einführung der neuen Bauernverordnung in Livland, vene Комиссия для введения нового положения о Лифляндских крестьянах; ka Priiuse Kuulutamise Kohus) oli 1819 Liivimaa kubermangus asutatud komisjon, mille eesmärk oli rakendada uut Liivimaa talurahvaseadust (vanem oli kehtestatud 1804).
Komisjon asus Riias. Komisjoni kuulusid esimees (Liivimaa kuberner), Liivimaa rüütelkonna resideeriv maanõunik, Liivimaa Kroonupalati nõunik, kolm delegaati Liivimaa rüütelkonnast ja üks Riia magistraadist, üks sekretär ja kantseleitöötajad.
Kutsu-Juku seiklusi

"Kutsu-Juku seiklusi" oli esimene Eestis valminud ja ekraanile jõudnud joonisfilm ehk animafilm.

Autorid

Režissöör oli Voldemar Päts, produtsent Aleksander Teppor ja joonistaja karikaturist Elmar Jaanimägi.

Sisu

Tegemist oli groteskse lühifilmiga. Arvati, et naljafilmi (originaalkeelepruugis "trikkfilmi") tegelaskuju loomisel tootmisel võeti eeskuju Disney Miki-Hiirest. Juku ratsutab põrsaga, võitleb kurega, konnaga ja varesega, siseneb kännu ja raadiolainete kaudu põrgusse, kus näeb tantsivat luukeret ja tuldsülgavat draakonit. Filmikaadrite vahel on selgitavad tekstid.
Muusika toodeti "AS Tormolen * Ko, Parlophon" plaatidele, mis salvestati arvatavasti Saksamaal.

Tootmine ja ajalugu

Filmi valmistati 1930 a jooksul Aleksander Teppori fotostuudios Tallinnas Suur-Karja 9 ja peamiselt Eesti Karskusseltsi toetusel. Kokku tehti 5000 joonistust ja filmilindi pikkus oli 180 m ehk 6 minutit. Sellest on säilinud u 100 m lõik kestusega 4 minutit.  Lõplikult valmis film alles 17. aprilliks 1931, etendudes esmalt Tallinnas kinos "Modern" ja seejärel Tartus kinos "Capitol" 7. novembril. Film oli algselt mõeldud seriaalina. Valmistati ette ka 2. osa pealkirjaga Juku seiklused maal ja veel, mis ei saanud aga valmis ning ei ole säilinud. Edasisele tootmistegevusele sai paljuski saatuslikuks alanud majanduskriis, aga küllap ka tootmisraskused, sest keerukate joonisfilmide kvaliteetne tootmine oli sel ajal jõukohane pigem suurriikidele.
1940. a peitis Aleksander Teppor filmi koopia okupatsioonivõimude eest Tartusse Eesti Karskusseltsi arhiivi ja see avastati Tartus Eesti Ajalooarhiivist 1986. a. 
2001. a toimus filmi restaureerimine Eesti Filmi Sihtasutuse poolt.
30. novembril 2001. a avati Tallinnas Suur-Karja 9 ees kõnniteel mälestusplaat filmile ja filmi tootjaile.