google/wiki40b huggingface dataset:
Asehalduskord

Asehalduskord oli Venemaa keisrinna Katariina II ajal aastatel 1775–1795 Venemaa keisririigis kehtinud piirkondlik valitsusvorm, mis tugines Venemaa keisrinna Katariina II poolt ette valmistatud ja Venemaa keisririigis 1775. aastal jõustunud kubermanguseadusele. Asehalduskorra eesmärk oli Venemaa keisririigi piirkondade valitsemise detsenraliseerimine ja riigi äärealade ning Balti kubermangude tihedam liitmine Venemaaga (enne seda kehtis Balti erikord). Asehalduskord kehtis Balti kubermangudes aastatel 1783–1797
Asehalduskondi valitsesid asehaldurid ehk kindralkubernerid.
Uue haldusjaotuse kohaselt moodustati senise 23 kubermangu asemel 50 asehalduskonda, muudeti ka seniste maakondade ja valdade piire ning loodi uued maakonnalinnad. 1775. aasta reformiga reguleeriti haldusüksuste suurust. Lähtuti põhimõttest, et kubermangu või asehalduskonna suuruseks peaks olema 300 000 – 400 000 revisjonihinge. Provintsid kaotati. Mõned suuremad asehalduskonnad jagati oblastiteks. Kubermangud jagunesid maakondadeks – 20 000 – 30 000 revisjonihinge. Oluliselt mõjutas haldusjaotuse ümberkorraldusi 18. sajandi 2. poolel ka territoriaalne ekspansioon – uute alade lülitamine impeeriumi koosseisu.
Haldusreformiga unifitseeriti senised eristaatusega haldusüksused, kaotati Zaporižžja kasakate autonoomia Zaporižžja Sitšis. Uutel Venemaa keisririigiga liidentatud maa-aladel kohaldati samuti uue haldusjaotuse põhimõtteid.
Katariina II poolt alustatud haldusreformi tulemusena tekitati täiendav võimutasand kindralkuberneri ametikohaga, kaotati iseseisvad kubermangud nende allutamisega kindralkuberneridele, kellele allusid 2–4 kubermangu.
Moodustatud halduskeskustes moodustati piirkondlikud valitsus- ja kohtusüsteemi asutused: asehaldusvalitsused, kohtu- (Tsiviilasjade Palat ja Kriminaalasjade Palat) ja fiskaalasutused.
Valitsusasutuste viimisega lähemale piirkondlikele haldus-, kultuuri- ja majanduskeskustele kaotasid tähtsust senised tsentraliseeritud riigivalitsusorganid ning 1780. aastal likvideeriti Manufaktuurkolleegium, 1782. aastal Staats-kontori kolleegium (Штатс-контор-коллегия), 1783. aastal Peamagistraat, 1784. aastal Mäekolleegium (Берг-коллегия), 1786. aastal aga Teenismõisate kolleegium ja Justiitskolleegium.

Asehalduskord Balti kubermangudes

Asehalduskorra ajal olid haldusüksustena kasutusel asehaldurkonnad. Eesti- ja Liivimaa kubermang olid vastavalt Tallinna ja Riia asehaldurkond. Neid kahte asehaldurkonda juhtis Riias resideeriv kindralkuberner ehk asehaldur.
Hella Keem

Hella Keem (6. aprill 1915 – 27. detsember 1997) oli eesti keeleteadlane, folklorist ja Võru murde uurija.
Hella Keem oli viljakas murdeuurija, kes pani kirja 229 615 sõnasedelit ning 3930 lehekülge murdetekste.
Horisondilised koordinaadid

Horisondilised koordinaadid on taevasfääri sfäärkoordinaadid, mille alus on matemaatilise horisondi tasand.
Üks horisondilistest koordinaatidest on kõrgus või seniitkaugus, teine asimuut.
Vladimir Potkin

Vladimir Aleksejevitš Potkin (vene keeles Владимир Алексеевич Поткин; sündinud 28. juunil 1982 Rõbinskis) on vene maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (2001). 
Potkin sai suurmeistriks 19-aastaselt 2001. aastal. Kaks aastat varem sai ta FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. 2011. aastal anti talle Venemaa suurmeistri nimetus. 2011. aastal tuli Potkin Euroopa malemeistriks. 
Ta tegutseb Venemaa malekoondise treenerina. On olnud Levon Aronjani treener.
Czesław Bessaga

Czesław Marian Bessaga (sündinud 26. veebruaril 1932 Lwówis) on Poola matemaatik.
1959. aastal kaitses ta matemaatikakandidaadi kraadi Stanisław Mazuri juhendamisel. Aastatel 1965−1998 oli ta Varssavi Ülikooli Matemaatika Instituudi funktsionaalanalüüsi kateedri (hiljem osakonna) juhataja, aastatel 1970−1975 ka Matemaatika Instituudi direktori asetäitja, 1980. aastast professor. Aastatel 1984−1987 Varssavi Ülikooli matemaatika, informaatika ja mehaanika teaduskonna dekaan. Ta on ajakirja Studia Mathematica kaastoimetaja. Tema juhendamisel on kaitstud neli doktoritööd.
Tema uurimisvaldkonnad on funktsionaalanalüüs ja lõpmatumõõtmeline topoloogia. Ta tõestas Banachi püsipunkti teoreemi pöördteoreemi, mida nimetatakse Bessaga teoreemiks. Koos Aleksander Pełczyńskiga kirjeldas ta isomorfisme pidevate funktsioonide Banachi ruumi ja nullmõõtmelise kompaktse meetrilise ruumi vahel, samuti niinimetatud Bessaga-Pełczyński valikuprintsiipi.
Bela Hotenašvili

Bela Hotenašvili (gruusia keeles ბელა ხოტენაშვილი; sündinud 1. juunil 1988 Thelavis) on gruusia maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2013).
Hotenašvili tuli 2004. aastal noorte maailmameistriks neidude U16 vanuseastmes. Ta on kahekordne Gruusia naiste malemeister (2012, 2017).
Ta mängis naiste maailmameistrivõistlustel. 2012. aastal MM-i turniiril Hantõ-Mansiiskis (64 osavõtjat) sai turniiritabelis 13. asetuse. Ta kaotas seal avaringis ja 32 parema hulka ei pääsenud. 
2015. aastal MM-i turniiril Sotšis sai Hotenašvili turniiritabelis 10. asetuse. Ta võitis avaringis Kübra Öztürki ja teises ringis Huang Qiani, kuid kaotas kaheksandikfinaalis Zhao Xuele. 
2017. aastal MM-i turniiril Teheranis kaotas ta avaringis Olga Ziminale. 2018. aastal Hantõ-Mansiiskis võitis ta avaringis Võ Thị Kim Phụni, kuid kaotas teises ringis Harika Dronavallile.
Hotenašvili võitis Gruusia naiskonna koosseisus naiste maleolümpiatel kaks pronksmedalit (2010, 2018) ning naiste võistkondlikel maailmameistrivõistlustel kuldmedali (2015) ja kolm pronksmedalit (2011, 2017, 2019).
Ta sai FIDE-lt 2006. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 2007. aastal naiste suurmeistri, 2009. aastal  rahvusvahelise meistri ja 2013. aastal  rahvusvahelise suurmeistri nimetuse.
Konrad von Sengbusch

Elulugu

Ta sündis Pühalepa pastori Alexander von Sengbuschi (1796–1883) ja Juliane von Nolckeni (1802−1875) pojana. Astus Peterburi Pedagoogilisse Instituuti, mille lõpetas koduõpetaja kutsega. 1862. aastal asus Liivimaale, kus valiti 1865. aastal Pärnu III kihelkonnakohtu kohtunikuks. 1867. aastal asus elama Saaremaale, kus omandas 1873. aastal Karja mõisa. 30. detsembril 1878 immatrikuleeriti ta Saaremaa rüütelkonna matriklisse. Aastatel 1881–1898 oli ta Saaremaa sillakohtunik. 24. jaanuaril 1898 valiti ta Kuressaare volikogu liikmeks ja 28. aprillil 1898 linnapeaks, kellena oli ametis kuni 12. jaanuarini 1906. Ta oli rahukohtunik ja aastatel 1906–1909 taas Kuressaare linnavolikogu liige.
Eesti Teaduste Akadeemia Looduskaitse Komisjon

Eesti Teaduste Akadeemia Looduskaitse Komisjon on Eesti Teaduste Akadeemia Bioloogia, Geoloogia ja Keemia Osakonna juures tegutsev ühendus. 
Organisatsiooni eesmärgid on aegade jooksul muutunud: algusaastail keskenduti peamiselt Eesti NSV kaitsealade süsteemi loomisele ja loodusmälestiste arvelevõtmisele, hiljem seoses teiste looduskaitsega tegelevate organisatsioonide esilekerkimisega on keskendutud peamiselt traditsioonilisele looduskaitsele.

Ajalugu

Looduskaitse Komisjon asutati 23. novembril 1955, olles esimene II maailmasõja järgne looduskaitseorganisatsioon Eestis. 
Komisjon asutati 12 liikme (Eerik Kumari, Endel Varep, Hans Trass, Karl Eichwald, August Karu, Evald Lall, Viktor Masing, Aleksander Niine, Karl Orviku, Roman Spor, Aleksander Valsiner ja Herbert Viiding) eestvõttel. Komisjoni algse tuumiku moodustasid Eesti Looduseuurijate Seltsi juures 1920. aastast tegutsenud looduskaitsesektsiooni liikmed.
Hiljem on komisjoni koosseis suurenenud (2003. aastal 32 liiget). 
Looduskaitse komisjoni teadussekretärina ja järjepidevuse hoidjana on pikka aega töötanud Vaike Hang.
Komisjon on regulaarselt korraldanud pleenumeid erinevates looduskaitse valdkondades. Pleenumite materjalid on ilmunud eestikeelsete raamatutena.
Fieldsi medal

Fieldsi medal (inglise keeles Fields Medal, ametliku nimega International Medal for Outstanding Discoveries in Mathematics 'Rahvusvaheline medal väljapaistvate avastuste eest matemaatika alal') on rahvusvaheline matemaatikaauhind, mida annab välja Rahvusvaheline Matemaatikaunioon iga nelja aasta tagant toimuvatel rahvusvahelistel matemaatikute kongressidel. See antakse iga kord mitmele eriti väljapaistvale alla 40 aasta vanusele matemaatikule. 
Fieldsi medal on kõige mainekam matemaatikaauhind ning seda loetakse Nobeli auhinna vasteks matemaatika alal. 
Fieldsi medali asutas Kanada matemaatik John Charles Fields. Seda anti esmakordselt välja Oslos 1936.
Michális Oikonómou

Õpingud

Oikonómou sündis ja käis koolis Pireuse linnas. Tema esimene kunstiõpetaja oli üks 19. sajandi Kreeka tuntumaid maalikunstnikke Konstantínos Volanákis, kes elas samuti Pireuse linnas.
1906. aastal asus Oikonómou elama Pariisi, kus ta alustas laevaehituse õpinguid. Pariisis tutvus ta tollaste kunstivooludega, sai tuttavaks mitme kunstnikuga (sh Juan Gris) ning asus õppima Pariisi Kaunite Kunstide Akadeemiasse.

Looming

Vahemikus 1913–1926 oli tal kolm isikunäitust (kaks Pariisis ja üks Londonis) ning lisaks osales ta paljudel grupinäitustel.
Suurem osa tema teostest kujutab impressionistlikus laadis Lõuna-Prantsusmaa ja Kreeka maastikke. Kõige meelsamini kujutas ta üksikuid maju mere ääres, paate ja kirikuid. Tema teoseid on mõjutanud postimpressionistlike avangardistide rühmituse Les Nabis looming.

Hilisem elu

Aastal 1926 naasis ta Kreekasse ja asus elama Ateenasse. Tema viimane näitus toimus aastal 1929 ühes Pireuse teatris.
1932. aastal paigutati kunstnik psühhiaatriahaiglasse; Oikonómou kannatas süüfilisest põhjustatud progresseeruva ajuhalvatuse käes. Järgmise aasta mais kunstnik haiglas ka suri.

Pärand

1961. aastal toimus Ateenas tema teoste retrospektiivnäitus. Tema teoseid leidub Ateena Rahvusgaleriis, paljudes muudes Kreeka ja Euroopa galeriides ning ka erakogudes.
Huvi tema loomingu vastu on jätkuvalt suur ning mitmed tema teosed on viimastel aastatel müüdud 120 000 – 200 000 naela eest. Näiteks tema teos "Mööda kallast" müüdi 2007. aastal 198 000 naela eest.
André-Marie Ampère

André-Marie Ampère (20. jaanuar 1775 – 10. juuni 1836) oli prantsuse füüsik ja matemaatik. Teda peetakse üheks peamiseks elektromagnetismi avastajaks. SI-süsteemi elektrivoolu mõõtühik amper on nimetuse saanud Ampère'i järgi.
Ampère'i kuulsus seisneb peamiselt elektri ja magnetismi vaheliste seoste avastamisel ja elektromagnetismi arendamisel. Ampère nimetas seda teadust elektrodünaamikaks.  11. septembril 1820 kuulis ta H. C. Ørsted'i avastusest, et magnetnõela mõjutab elektrivool. Vaid nädal hiljem, 18. septembril avaldas Ampère uurimistöö, milles oli taoliste nähtuste kohta palju põhjalikum kirjeldus. Samal päeval demonstreeris Ampère, et paralleelsed elektrivooluga juhtmed tõmbuvad või tõukuvad teineteisest, sõltuvalt sellest kas elektrivoolud juhtmetes on samasuunalised  või vastassuunalised. Kõik see pani aluse elektrodünaamikale kui teadusele.
Elektromagnetism arenes edasi, Ampère tegi avastusi temale omase huvi ja hoolega, ning töötas välja matemaatilise teooria, mis seletas elektromagnetilisi nähtusi ja samuti ennustas paljusid teisi seni avastamata nähtusi.
1828. aastal valiti ta Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia külalisliikmeks.
Ampère suri Marseille'is ja ta maeti Montmartre'i kalmistule Pariisis.
Ampère'i viimane töö, mis avaldati postuumselt, oli Essai sur la philosophie des sciences, ou exposition analytique d'une classification naturelle de toutes les connaissances humaines ("Essee teadusfilosoofiast ehk inimteadmiste loomuliku klassifikatsiooni analüütiline käsitlus").
Erijuhtivus

Erijuhtivus on füüsikaline suurus, mis iseloomustab kvantitatiivselt aine või materjali võimet elektrivoolu juhtida.
Erijuhtivuse tähis on  või , elektrokeemias  (kappa). Erijuhtivuse mõõtühik SI-süsteemis on siimens meetri kohta (S/m). Kasutatakse ka ühikuid S/cm, m/(Ω·mm²) ja S·m/mm², kusjuures kehtivad seosed 1 S/cm = 100 S/m ja 1 m/(Ω·mm²) = 1 S·m/mm² = 10⁶ S/m. Eriti USA-s kasutatakse veel ühikut IACS (sõnadest International Annealed Copper Standard); selle puhul võrreldatakse erijuhtivust puhta hõõguva vase erijuhtivusega: 100 % IACS = 58 · 10⁶ S/m.
Erijuhtivuse pöördsuurus on eritakistus.

Erijuhtivuse tensor

Erijuhtivust saab ülaltoodud moel skalaarina vaadelda lihtsal juhul, kui keskkond on isotroopne ja lineaarne (sõltuvus elektrivälja tugevusest on lineaarne).
Üldjuhul ei ole voolutihedus elektrivoolu põhjustava elektrivälja tugevusega võrdeline ega samasihiline. Anisotroopse lineaarse materjali korral (näiteks grafiit, kristallid ja kõrgtemperatuursed ülijuhid) on erijuhtivus teist järku tensor.
Lars Braunerskiöld

Lars Braunerskiöld (ka Lars Braun; 1657–1729) oli Eestis tegutsenud Rootsi arst, Tartu Ülikooli rektor 1705–1706.
William Simons

William Simons (sündinud 17. novembril 1940 Mumblesis Swanseas – 21. juuni 2019) on Walesi näitleja.
Tema tuntuim roll ol konstaabel (hiljem ametnik politseijaoskonnas) Alf Ventress seriaalis "Südameasi", kus ta osales üle kümme aasta (1992–2010).
Näitleja oli kaks korda abielus. Esimene naine suri 2002. aastal, teise abikaasa Jackiega abiellus ta 2007. aastal.
William Simons on suitsetamisvastane.
Värati laht

Värati laht on laht Lääne-Eestis, Liivi lahe osa. See asub Pärnu linna lääneosas Tõstamaa alevikust 1,6 km lõuna pool.
Lahe pindala on 116 ha.
Lahe idarannikul asub Tõlli küla. Lahte suubuvad Tõstamaa jõgi ja Tõrvanõmme oja.
Minais Geraisi Föderaalülikool

Minais Geraisi Föderaalülikool (Universidade Federal de Minas Gerais, UFMG) on Brasiilia ülikool, mis asub Minas Geraisi osariig pealinnas Belo Horizontes.
Yokohama

Ajalugu

19. sajandi keskpaigani oli Yokohama väike kaluriküla. 1853. aastal maabus praeguse Yokohama rannikul USA kommodoor Matthew Perry 9 laevaga ja sundis isoleeritud Jaapani end avama välismaailmale. Rannalähedasele saarele rajati välismaalaste asulad ja garnisonid. Peagi sai Yokohamast rahvusvahelise kaubanduse keskus Jaapanis. Suur osa linnast hävis 1. septembril 1923 maavärinas. Linn ehitati uuesti üles, kuid hävis taas 1945. aastal USA õhurünnakutes. 29. mail 1945 pommitasid B-29 lennukid linna 1 tunni ja 9 minuti jooksul süütepommidega, mille tagajärjel hävis 34% linnast.
Ameerika okupatsiooni ajal oli Yokohama USA sõjaväe transpordisõlm.
1983 hakati rajama merelt võidetud alale uut ärirajooni Minato Mirai 21, kus asub Jaapani kõrgeim ehitis Yokohama Landmark Tower. Tänapäeval on Yokohama suur meresadam ja majanduskeskus.

Transport

1872. aastal avati Tōkyō ja Yokohama vahel Jaapani esimene raudtee.
1972. aastal kaotati linnas trammi- ja trolliliiklus ning avati Yokohama metroo.

Sport

Linna peaspalliklubi on Yokohama BayStars. Tugevamad jalgpalliklubid on Yokohama F. Marinos ja Yokohama FC.
2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste finaalkohtumine peeti linna Nissani staadionil. See on suurima mahutavusega staadion Jaapanis (72 327 istekohta).
Encore (koor)

Encore on Tallinnas tegutsev kammerkoor. Koori dirigent on Karin Kuulpak.
Koor asutati 2016.
Koor on võitnud Eesti lauluvõistlustelt auhindu.
Koor on Eesti Kammerkooride Liidu liige.
Jan Peder Syse

Jan Peder Syse (25. november 1930 – 17. september 1997) oli Norra advokaat ja poliitik, Høyre liige.
Ta oli aastatel 1989–1990 Norra peaminister ja 1983–1985 tööstusminister. Jan Peder Syse töötas üle 25 aasta oma surmani Norra parlamendis.
1993. aastal oli ta Põhjamaade Nõukogu president.
Sergei Meien

Sergei Viktorovitš Meien (Sergei Viktorovich Meyen, Сергей Викторович Мейен) (17. detsember 1935 Moskva – 30. märts 1987 Moskva) oli vene paleontoog ja bioloogiateoreetik.
Ta kitsamaks uurimisvaldkonnaks olid paleobotaanika ja evolutsiooniteooria. Viimases pooldas ta Lev Bergi ja Aleksandr Ljubištševi vaateid ning oli terav darvinismi kriitik.
Peter Wittgenstein

Krahv Ludwig Adolph Peter, Sayn-Wittgenstein-Berleburgi vürst (vene keeles Пётр Христианович Витгенштейн või Людвиг Адольф Петер Сайн-Витгенштейн-Берлебург; 5. jaanuar (vkj 25. detsember) 1769 Pereslavl-Zalesski – 11. juuni (vkj 30. mai) 1843 Lviv) oli saksa päritolu Venemaa keisririigi kindralfeldmarssal (1826) ja preisi vürst (1834).
14. veebruaril 1812 kanti tema krahvisuguvõsa Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse (nr 283).

Karjäär sõjaväes

1812. aasta Isamaasõjas oli Peter Wittgenstein 1. Üksiku Jalaväekorpuse juhataja.
Abobo

Abobo on Elevandiluuranniku linna Abidjani põhjapoolne omavalitsusega linnaosa. Abobo pindala on umbes 90 km² ja seal elab umbes 1,5 miljonit inimest.
Suurem osa Abobo elanikest on katoliiklased, kuid seal elab ka muslimitest immigrante riigi põhjaosast.
Kastryčnickaja metroojaam

Kastryčnickaja metroojaam (vene keeles Октябрьская (Oktjabrskaja metroojaam), valgevene Кастрычніцкая (transkribeerituna Kastrõtšnitskaja metroojaam)) on üks Minski metroo jaamadest Maskoŭskaja liinil Leninski rajoonis.
Jaam avati 26. juunil 1984; see oli üks Minski metroo algsetest jaamadest. Jaama perroon on 10 meetri laiune ja 100 meetri pikkune. Aastast 1990 on see ühendatud Aŭtazavodskaja liini Kupałaŭskaja metroojaamaga. Jaam on üks kolmest Minski metroo jaamadest, mille väljapääs on rajatud varem olemas olnud hoonesse.
Jaama on rajatud raudbetoontarinditest ja on tavapärasest kõrgema ootesaaliga (6,4 m). See on ka üks sügavamal asuvaid Minski metroo jaamasid, see asub 25 meetri sügavusel maa all. Kastryčnickaja metroojaam on pühendatud Oktoobrirevolutsiooni sündmustele Valgevene territooriumil ja on vastavalt ka kujundatud. Jaamale annavad oma näo korrapäraselt paigutatud laiade tähekujuliste kapiteelidega sambad, mille nurkades paiknevad merevaigukarva valgustid. Seintel ja sammastel on valge marmor, põrandal punased lihvitud graniitplaadid. Jaama sissepääsude juures on  seintel kaks temaatilist pannood.
Aastal 2008 suleti metroojaam 8. juunist 26. septembrini ja 27. septembrist 29. septembrini reisiliikluseks, et asendada senised kolm eskalaatorit neljaga. Sel perioodil tegutses metrooliiniga paralleelselt ka tasuta autobussiliin, kompenseerimaks reisijatele tekkinud takistusi. Samuti lisati selleks perioodiks ajutiselt Kupałaŭskaja metroojaama kassasaali piletimüügiautomaate.
11. aprillil 2011 kell 17.56 kohaliku aja järgi toimus jaamas pommiplahvatus, kus hukkus 15 inimest. Õnnetuse järel kritiseeris Valgevene president Alaksandr Łukašenka metroojaama kujundust, leides, et see aitas plahvatuse mõju tugevdada.
Soodla tee

Soodla tee (riiklik registreerimisnumber 11133) on kõrvalmaantee Anija vallas Soodla külas. Tee pikkuseks on 0,9 km.
Tee saab alguse ning ka lõpeb Jägala–Käravete maantee kaheteistkümnendal kilomeetril. Tee ületab 1 truubi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Hiromant Pastelli

Hiromant Pastelli (sündinud Pastel) on Oskar Lutsu näidendi "Tagahoovis" tegelane, Eesti kirjanduse tuntuim hiromant.
1956. aastal valminud Tallinna Kinostuudio mängufilmis "Tagahoovis" mängis Hiromant Pastelli rolli Ervin Abel.
Sama pseudonüümi all ilmus 1997. aastal Viljandi kirjastuses Sünnimaa kaks esoteerikaraamatut: "Hiromant Pastelli: Horoskoobid, ennustused, testid" ja "Hiromant Pastelli uurib saatust".
Aimar Arula

Aimar Arula (sündinud 15. oktoobril 1966) on eesti õpetaja, Põltsamaa Ühisgümnaasiumi direktor.
1982–1985 õppis ta Nõo Keskkoolis füüsika eriklassis. 1985–1989 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis kehakultuuri ja spordi erialal, mille lõpetas kergejõustiku treeneri-õpetajana.
1989–1995 oli ta Tartumaal Rannu Keskkoolis kehalise kasvatuse ja majanduse õpetaja, 1995–1999 töötas Jõgeva Maavalitsuse haridus- ja kultuuriosakonnas reaalainete nõunikuna.
Aravete Keskkool

Aravete Keskkool on Aravetel Järvamaal asuv üldhariduskool.
Aastal 1983 nimetati 8-klassiline kool ümber Aravete Keskkooliks. 2005. aasta sügisel hakati koostöös Rakvere Kutsekeskkooliga keskkooli õpilastele andma eelkutseõpetust müügijuhi, turismikorraldaja ja arvutiteenindaja erialal. Keskkooliõpilastel on soovi korral võimalus läbida B-kategooria autojuhi kursus. Kooli ajaleht on PiibeLeht.

Ajalugu

1858. aastal avati Aravetel Seidla kooli nime all vallakool. Koolimajaks oli rehielamu tüüpi maja, kus asus klassituba, kus õpiti, söödi ja ka magati. Koolijuhatajal oli oma kamber. 
1905. aastal rajati Aravetele uus koolihoone, mis töötas 1917. aastani 3-klassilise külakooli/algkoolina. Alates 1917. aastast sai koolist Aravete 4-klassiline Algkool ja seal õppis 33 õpilast. 1944. aastal nimetati Aravete kool ümber Aravete Mittetäielikuks Keskkooliks, 1950. aastal Aravete 7-klassiliseks Kooliks ja 1961. aastal Aravete 8-klassiliseks Kooliks. 1963. aasta mais hakati rajama kooli juurdeehitist, mis valmis 1. septembril 1964 ja millega kool sai juurde kuus klassiruumi. 1983. aastal nimetati kool ümber Aravete Keskkooliks. Kuni 1990ndateni oli kooli juures kooliaed, mille saadusi kasutati koolisööklas ja kus kooliõpilased käisid suviti peenraid hooldamas. 1980. aastatel õppisid keskkoolis tüdrukud lüpsioperaatori ja poisid traktoristi ametiõpet.

Koolihoone

Koolimaja asub kahes eri ajajärkudel ehitatud ja omavahel ühendatud hoones. Koolimaja vanim osa valmis 1947. aastal. Kooli juurdeehitis valmis 1. septembril 1964. 1983. aastal hakati ehitama õppekorpuse juurdeehitist, mis valmis 1985. aastal. Järgmisel aastal valmis võimla ja 2003. aastal staadion. Tänases Aravete Keskkooli hoones on võimalik õppida 540 õpilasel. 
1940. ja 1960. aastatel valminud osas (vana maja) asuvad algklasside klassiruumid, muusikaklass, mängutuba, algklasside õpetajate tuba, raamatukogu, kaks klassiruumi, poiste ja tütarlaste tualettruumid ning laoruum. 1980. aastatel valminud osas (uus maja) asuvad ainekabinetid, aula, söökla, administratsiooni ruumid, huvituba, arvutiklass, autoklass, videoklass, arsti kabinet, õpetajate vaheruumid, tööõpetuse ja käsitöö kabinetid. 
Ignar Fjuk, kes kooli viimase juurdeehitise projekteeris, peab seda oma arhitektitöö saavutuseks ja usub, et see on üks Eesti huvitavamaid koole.
Asel Sydykova

Asel Sydykova (sündinud 1978) on Kõrgõzstanist pärit ettevõtja ja seminarikorraldusega tegeleva ettevõtte Success Resources äri- ja arendusjuht ning esineja.
Aastal 2005 kolis ta Londonisse, et õppida inglise keelt ja jõuda elus kaugemale kui tavapärased mägiküla naised. Sydykova suur kirg on esinemine. Ta on õppinud koolitajatelt nagu Anthony Robbins, T. Harv Eker, Robert Kiyosaki, Richard Branson ja paljud teised.
Koolitajana räägib Sydykova eesmärkide seadmisest, hirmude ületamisest ja enese motiveerimisest, mille abil saavutada maksimaalseid tulemusi.
Jüri Tarmak

Elulugu

Jüri tegeles lapsena paljude spordialadega, kuid tema kehalised võimed olid keskpärased. Pikaks kasvas ta alles keskkooli lõpuklassis. Kergejõustikuga hakkas ta tegelema 11-aastaselt. 
1963. aastast harjutas Viktor Vaiksaare juhendamisel kõrgushüpet. Ta lõpetas aastal 1965 Tallinna 10. Keskkooli. Kooli lõpetades tuli ta tulemusega 2.00 Eesti NSV meistriks. Tarmak oli astronoomiahuviline ning läks 1965 Leningradi ülikooli astronoomiat õppima. Seal hakkas ta harjutama kõrgushüpet Leonid Kuznetsovi juures. 
Pärast kolmeaastast õppimist Eesti NSV-le ette nähtud kohal hakkas Tarmak õppima Leningradi ülikooli majandusteaduskonnas, mille lõpetas 1975. Sellest ajast peale ei loetud teda enam Eesti NSV sportlaseks.

Sporditulemused

Tuli 1972. aasta Müncheni olümpiamängudel kõrgushüppes olümpiavõitjaks, võites kuldmedali tulemusega 2.23. 
Sise-EM-il 1971 võitis hõbeda ja 1972 pronksi, Nõukogude Liidu meistrivõistlustel 1970 pronksi ning Nõukogude Liidu sisemeistrivõistlustel 1972 kulla, 1973 hõbeda ja 1968 pronksi. Tuli 1966 Nõukogude Liidu juunioride meistriks. Eesti meistriks tuli aastatel 1965–1967 ja sisemeistrivõistlustel 1966.
Tema isiklikuks rekordiks jäi aastal 1972 hüpatud 2.25, mis oli maailmas tolle aasta parim tulemus. Hiljem on tegelenud orienteerumise ja mägimatkamisega.

Isiklikku

Jüri isa oli kettaheitja Aadu Tarmak.
Üliõpilasseltsi Liivika vilistlane.