google/wiki40b huggingface dataset:
Hackers on Planet Earth

HOPE ehk Hackers on Planet Earth on konverentside seeria, mille põhiorganiseerijaks ja sponsoriks on häkkerite ajakiri 2600: The Hacker Quarterly.
Goodi

Goodi (vanaislandi goði) oli germaani rahvastel pealik, kellele kuulus arvatavasti nii ilmalik kui ka vaimulik võim.
Väljaspool Islandit on sõna "goodi" teadaolevalt kasutatud kahes Taani ruunitekstis (guþi) ja paaris vanaülemsaksakeelses tekstis (coting).
Islandil oli goodi pealik, kelle ülesandeks oli esindada oma mõjuala, goodkonna (goðorð) talunikke Althingil, aidata oma talunikke vahendajana tüliküsimuste lahendamisel ning tagada oma piirkonnas rahu.
Goodid kuulusid Althingi seadusandlikku kogusse Lögrétta. Nemad valisid nii Althingi kohtute kui ka kohalike tingide kohtunikud. 10. sajandi keskel oli Islandil 39 goodkonda, kuid nende arv ei olnud püsiv. Kõik Islandi pealikud – jõukad suurmaaomanikud, kelle võimu alla kuulus palju inimesi ja maad – ei olnud goodid, samas leidus ka goodisid, kel ei olnud erilist võimu.
Goodi mõju alla kuuluv goodkond ei olnud geograafiliselt määratletud piirkond, pigem oli see komplekt õigusi ja kohustusi. Vabad talupojad otsustasid ise, millist goodit nad toetasid. Kui nad olid oma goodiga rahulolematud, võisid nad asuda toetama mõnda teist goodit maa sama neljandiku sees. Ühele goodile võis kuuluda mitu goodkonda, samuti sai goodkondi pärandada, müüa, kinkida, juurde luua ja ära kaotada.
Tegelikkuses oli talupoegade võimalus ise goodit valida piiratud. Goodiks oli tavaliselt üks oma kandi jõukamatest ja mõjukamatest meestest. Ümbruskonna talupojad sõltusid tema abist ja heast tahtest, ajapikku tekkisid vastastikuste teenete ja kingituste kaudu goodi ja tema talupoegade vahele tihedad sidemed.
Goodi ülesannete hulka oli algselt kuulunud paganausu preestrina tegutsemine. Goði on seotud vanaislandi sõnaga goð, jumal. Skandinaavias ei moodustanud paganausu preestrid omaette klassi, vaid usutalitusi viisid läbi pealikud, kelle käes oli ka ilmalik võim. Islandi allikates on goodide usulistest funktsioonidest vähe juttu, arvatavasti oli see amet Islandil algusest peale peamiselt ilmalikku laadi. Vähemalt osa goodidest tegeles siiski ka jumalate teenimisega.
Paljud goodid olid kristlased juba enne Islandi ristiusustamist aastal 999 või 1000. Kui 11. sajandi lõpus hakati koguma kirikukümnist, ehitas suurem osa goodidest oma talu juurde kiriku ja lasi end preestriks pühitseda. Nõnda said nad osa kiriku tuludest ja ei pidanud loobuma võimust kiriku kasuks. 12. sajandi lõpus hakkas kirik piiskoppide võimu suurendamiseks tegutsema selle nimel, et goodisid enam preestriteks ei pühitsetaks.
Goodi amet kaotati üheskoos goodkondade süsteemiga aastal 1271 Norra kuninga poolt.
Aleksander Tois

Aleksander Tois (27. september 1897 Sindi – 25. juuni 1982) oli Eesti poliitik.
Ta osales Esimeses maailmasõjas ja vabatahtlikuna Vabadussõjas. Töötas 1921–1930 Arsenalis ja alates 1930. aastast AS Franz Krullis, kus oli töölisvanem. Kandideeris I Riigivolikogu valimistel 2. valimisringkonnas.
Arreteeriti NKVD poolt Tallinnas. Viibis Sverdlovski oblastis Vosturallagis ja Sevurallagis, pärast karistuse kandmist 1951 saadeti asumisele Novosibirski oblastisse. 1953 lubati asuda Kilmezi abikaasa juurde, vabastati asumiselt 3. mail 1956. Vaps.
Aleksander Tois on maetud Sindi uuele kalmistule.
40. Kaitsepataljon

40. Eesti Politseipataljon

1943 aasta detsembris muudeti pataljoni nimi 40. Eesti Politseipataljoniks (Estnische Polizei Bataillon 40) ja pataljonis kehtinud Wehrmachti auastmed asendati Saksa Korrapolitsei auastmetega.
28. veebruaril 1944 oli pataljoni nimekirjas 139 meest.
1944. aasta algul toodi pataljon tagasi Eestisse, kus see sai täiendust ning liideti 2. Eesti Politserügemendiga, mille koosseisus võttis osa Dünamünde operatsioonist.
Augustis 1944 pataljon likvideeriti ja pataljoni isikkoosseis jagati 20. Eesti SS-diviisi ja 38. Eesti Politseipataljoni täienduseks ning major Julius Ellandi määrati 38. Eesti Polpati ülemaks.
Emmeni vald

Ajalugu

Piirkonnas on asustus teada pronksiajast.
Emmeni küla tekkis Hondsrug kaguotsa. Seda mainiti esimest korda 1137 ja 12. sajandi lõpus moodustati sinna omaette kihelkond.
Emmeni lähedal asuvat suurt Boertangermoori raba kasutati algul tatra kasvatamiseks. Erica ja mõned teised külad tekkisid niinimetatud tatrakolooniatena. 19. sajandil ammutati rabast massiliselt turvast. Selleks kaevati palju kanaleid. Valla territooriumil asuvatest rabajäänustest tähtsaim on Bargerveeni kaitsealal.
Pärast Teist maailmasõda hakati Drenthe provintsi majanduslikult nõrka kaguosa arendama ning sinna rajati riiklike subsiidiumide toel tekstiili- ja metalliettevõtteid. See tingis uusehitiste rajoonide rajamise. Mõned neist ehitati olemasolevatest asulatest küllaltki kaugele, ja seda maastikuliselt väärtuslikele aladele, nagu näiteks Emmerdenneni mets.
Emmen muutus vaesest külast tähtsaks linnaks.

Vaatamisväärsusi

Üks vähestest säilinud vanadest ehitistest Emmenis on reformeeritud kirik, mille romaani stiilis torn pärineb 12. sajandist, kui kirik oli veel Maarjale pühendatud.
Tähelepanuväärsed on ka sünagoog (ainuke töötav sünagoog Drenthes) ja ringkonnakohtu hoone.
Emmenis on üks Hollandi suuremaid ja ilusamaid loomaaedu Noorder Dierenpark.
Veenoordi külas on vabaõhumuuseum Nationaal Veenpark, mille teemaks on elu rabas.
Emmeni lähedal on kaheksa muistset hauaküngast.
Emmenis on suur jalakäijate sild Traverse, mis viib loomaaia uuest osast vanasse ossa.
Vallas on väikesi metsi ning nõmme- ja rabaalasid.

Majandus

Emmeni linnas toodetakse kunstkiude. Linn on ümbruskonna kaubandus- ja majanduskeskus.
Linna lähedal ammutatakse maagaasi ning sada aastat tagasi on hakatud ammutama ka pisut naftat.
Tähtis majandusharu on turism.
Wood Wide Web

Wood Wide Web on nimetus metsakoosluste risoomvõrgustiku kohta. Seeneniidistiku-võrgustiku kaudu on paljud eri liigid omavahel ühenduses ning vahetavad nii ainet kui ka informatsiooni. 
Nimetust Wood Wide Web on kasutanud ka Kanada Briti Columbia ülikooli metsaökoloog Suzanne Simard  ja looduskirjanik Peter Wohlleben.
Heino-Taavi Kään

Heino-Taavi Kään (sündinud 24. jaanuaril 1935) on eesti toimetaja.
Ta lõpetas 1953. aastal Tartu 1. Keskkooli.
1980. aastatel oli ta kirjastuse Eesti Raamat peatoimetaja.
Trojekurovo kalmistu

Trojekurovo kalmistu on üks tuntumaid ja prestiižsemaid Moskva kalmistuid.
Kalmistu asub Moskva lääneosas, endise Trojekurovo küla territooriumil.
Rulers of the Deep

Rulers Of The Deep (ROTD) on house-muusika duo, kuhu kuuluvad kaks DJ-d ja produtsenti DJ Meri (Meelis Meri) ja P. Julm (Priit Juurmann).
Merile ja Juurmannile kuulub ka plaadifirma ROTD Recordings, mis on avaldanud ROTD teise kauamängiva "Ready to go Overground". Plaadi tuntuim lugu "Planet Drum" on jõudnud Baltimaades mitmesse edetabelisse (sealhulgas MTV Baltikumi Zen MTV Balti Top 20, Dancefloor Chart ja World Chart Express). 2010. aasta novembris andis ROTD oma kümnenda sünnipäeva puhul välja albumi "Untitled Secret" plaadifirmas Manchester Underground Music (MUM Recordings).
Vello Kümmel

Vello Kümmel (sündinud 21. augustil 1940 Viljandis) on eesti põllumajandus- ja omavalitsustegelane.
1967. aastal lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomia eriala.
1970–1980. aastatel töötas ta Pärnu rajooni Halinga kolhoosi peaagronoomina.
Aastatel 1996–1999 oli ta Ruhnu vallavanem. Aastatel 2002–2013 oli ta Ruhnu vallavolikogu liige, aastatel 2009–2013 vallavolikogu esimees.
Ta on Ruhnul Rooslaiu talu peremees ja mesinik.
Johann Wilhelm Schneider

Johann Wilhelm Schneider (25. juuli/5. august 1796 Riia – 17. aprill/29. aprill 1858) oli Eesti vaimulik.
Schneider õppis Riia kreiskoolis ja Riia kubermangugümnaasiumis. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1816–1819. Aastatel 1819–1824 oli ta koduõpetajaks Halliste kirikumõisas Karl Ernst von Bergi juures. Ordineeriti 3. mail/15. mail 1825 Riias õpetajaks.
Oli aastatel 1825–1858 (introdutseeriti 24. mail/5. juunil 1825) Halliste ja Karksi Peetri koguduse õpetaja, olles aastatel 1836–1855 Pärnu praostkonna praost.

Isiklikku

Tema äi Karl Ernst von Berg oli Tarvastu, Halliste ja Karksi Peetri koguduse õpetaja, Sangaste ja Laatre Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja ning aastatel 1828–1933 Liivimaa kindralsuperintendent. Tema poeg Ernst Magnus Schneider oli aastatel 1858–1877 Halliste ja Karksi Peetri koguduse õpetaja, aastatel 1877–1889 Halliste Püha Anna koguduse õpetaja. Tema tütrepoeg Erwin Karl Reinhold von Dehn oli Halliste Püha Anna koguduse õpetajaks aastatel 1889–1934.
Ott Roots

Ott Roots (sündinud 9. mail 1946 Tallinnas) on Eesti keemik.

Elulugu

Lõpetas 1964 Tallinna 2. Keskkooli ja 1969 Tallinna Polütehnilise Instituudi keemia tehnoloogina; keemiakandidaat (1983, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekirjas käsitles polükloreeritud bifenüülide ja kloororgaaniliste pestitsiidide levikut Läänemeres. 
1969–1971 Nõukogude Armee, Leningradi oblast, Tihvin – leitnant. 
Oli 1971–74 Zooloogia ja Botaanika Instituudi nooremteadur, Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi Läänemere osakonna nooremteadur 1974–84, 1984–90 Rakendusgeofüüsika Instituudi Läänemere osakonna juhtivteadur, 1990–92 TTÜ Veekaitse Labori juhtivteadur, 1992–94 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi keskkonna kantserogeenide osakonna vanemteadur, 1993–2000 Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskuse seire nõunik, 2000–02 Keskkonnaministeeriumi Keskkonnakorralduse ja -tehnoloogia nõunik, 2002–05 OÜ Eesti Keskkonnauuringute Keskuse seire koordinaator ja aastatel 2005–2015 Eesti Keskkonnauuringute Instituudi direktor-juhtivteadur, aastatel 2007–2014 TÜ Eesti Mereinstituudi vanemteadur (ohtlikud aine).

Teadustöö

Uurimisvaldkond: toksilised kloororgaanilised ühendid Läänemere ökosüsteemis, õhusaastuse probleemid. Lisaks materjalide korrosiooniuuringud.
Riigi Teaduspreemia kandidaat 1997 ja 2000.

Isiklikku

Tema isa oli ehitusteadlane ja laulutekstide autor Otto Roots.
Siimusti raamatukogu

Siimusti raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Siimusti asulas. Raamatukogu juhataja on Tiina Mihhailov.
Liivi lahe vesikond

Liivi lahe vesikond on ühe võimaliku jaotuse järgi üks neljast Eesti vesikonnast Soome lahe, Peipsi järve ja saarte vesikonna kõrval. Seda vesikonda on käsitletud ka kui Väinamere – Liivi lahe vesikonda. Vesikonna pindala on 14 550 km². Vesikonna alale jääb 563 vooluveekogu ja 240 järve. Vesikonna aastane äravool on 4,4 km³.
Erinevad autorid on välja pakkunud ka teisi jaotusi. Samuti erineb Veeseaduses määratud vesikondade jaotus. Selle kohaselt jääb Liivi lahe vesikond Lääne-Eesti vesikonna alale ja Eestisse jääv Läti-poolse Liivi lahe vesikonna osa arvatakse omaette Koiva vesikonda.
Tervikuna jääb Liivi lahe vesikond ja kogu ülejäänud Eesti Läänemere vesikonna aladele.
Järeldav rinnastus

Apositsioon ehk lisand

Eelnevalt väljendatut täpsustavad või seletavad süntaktilised konstruktsioonid, k.a seletavad ja järeldavad rindlauseosad on apositiivsed.
Nt. Nad alistusid: viskasid relvad minema ja väljusid majast (lisandi osa).
Mõisate reduktsioon

Suur Reduktsioon Eestimaal ja Liivimaal

Kui varasematest mõisate tagasivõtmistest, 1655. aasta neljandikreduktsioonist olid Eesti- ja Liivimaa alad jäänud valdavalt puutumata, siis 1684. aastal laiendati Rootsi riigipäeva otsust ka neile. Rootsi aadel omas väga suurt osa Liivimaa mõisatest, tema käes oli 47,7% Liivimaa haritud pindalast. Liivimaa saksa soost aadel omas aga natuke üle 33% haritud pindalast. Kogu Eestimaal riigistati 53% kõikidest mõisatest, Liivimaal riigistati kuni 75% kõikidest mõisatest. 
Koos mõisate riigistamisega kavandati ka talupoegade vabastamist pärisorjusest, kuna Rootsi kuningriigis elavad talupojad ei olnud pärisorjad, kuid seda ei teostatud Rootsi krooni riigimõisates ega ka era- ega rendimõisates. Mõisate riigistamisel kadus vana läänikorraldus. Riigistatud mõisate rendileandmise akt oli sisuliselt äriakt kahe partneri vahel, mis oli samm feodalistlike ühiskonnasuhete kadumisel.
Reduktsioonikomissariks Liivimaal oli Košķele ja Lobērģi mõisnik Michael von Strokirch (1649–1723), 17. juulist 1684 Jakob Sneckensköld ja üheks komisjoniliikmeks Viitina mõisnik ja endine Liivimaa maamarssal Otto Friedrich von Vietinghof-Scheel (1640–1709). Eestimaa reduktsioonikomisjoni esimeheks oli 16. juunist 1681 Engel Hartmann (1688. aastast von Ehrenthal, 1652–1701).
Vastuseisust mõisate reduktsioonile tekkis Liivimaa aadelkonnas protestikirjaaktsioon, mille eestvedaja oli Johann Reinhold von Patkul, kes aga koos maahärra parun Leonhard Gustav von Budbergiga esitasid 1691. aastal vastuargumendid mõisate reduktsioonile, milles viitasid rüütelkona esindajad Poola kuninga Zygmunt II Augusti antud ja Rootsi kuninga kinnitatud Liivimaa rüütelkonna privileegidele.
1692. aasta Wendeni maapäeval Liivimaa rüütelkonna poolt koostatud petitsioonis viitasid rüütelkonna esindajad Rootsi kuninga poolsetele aadelkonna õiguste rikkumisele ja esitasid kaebusi ka Rootsi kuninga poolt määratud Liivimaa kindralkuberner krahv Jacob Johann Hastferi tegevuse kohta. 1692. aasta juunis toimetasid maanõunikud Otto Friedrich von Vietinghoff, Leonhard Gustav von Budberg ja Maapäeva kreisisaadik parun Johann Albrecht von Mengden petitsiooni Rootsi Stockholmi. Vastuolude tõttu kindralkuberneri ja rüütelkonna vahel suleti kindralkuberneri korraldusel Liivimaa rüütelkonna Maapäeva tegevus kuni 1694. aastani. Stockholmi suundunud rüütelkonna 3 esindajat aga vahistati ning suleti vanglasse, Johann Reinhold von Patkul aga põgenes Kuramaale, kus asus ette valmistama Rootsi kuningriigi vastase Poola, Venemaa ja Saksimaa koalitsiooni loomist.
Ants Reinmaa

Elulugu

Lõpetas 1968 Tallinna 10. Keskkooli ja 1973 TÜ eripedagoogika alal; pedagoogikakandidaat (1983, TÜ), väitekiri "Сочетание словесных, наглядных и практических методов обучения на уроках неживой природы во вспомогательной школе". Oli 1973–75 ja 1978–84 TÜ eripedagoogikakateedri õpetaja, 1975–78 aspirant, 1984–85 vanemõpetaja, 1985–92 dotsent, 1987–92 kateedri juhataja, 1992–2001 eripedagoogika osakonna hälvikupedagoogika dotsent, 2001– õppeülesande täitja, 1979–92 ajalooteaduskonna prodekaan, 1992–93 filosoofiateaduskonna dekaani kohusetäitja, 1993–96 prodekaan.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: puuetega õpilaste iseseisev töö, teadmised ja oskused, näitlikustamine ja õppeülesanded abiõpetuses. Koostanud õppevahendeid. Üle 50 teadustrükise.
Kung fu

Kung-fu ehk kung fu (hiina keeles 功夫, pinyin'is gōngfu (ligikaudne tähendus 'võimekus') on Läänes kasutatav Hiina võitluskunstide nimetus.
Hiinas tähendab see sõna võimekust mis tahes alal, mitte tingimata võitluskunstides. Hiinas kasutatakse mis tahes võitluskunstide kohta sõna wushu.
Erinevalt paljudest teistest hiina sõnadest ja nimedest ei ole see termin käibel mitte pinyin'is, vaid Wade'i-Gilesi latinisatsioonis. Mõnikord kasutatakse ka vorme gungfu ja gung fu, mille aluseks on kantoni murde Yale'i latinisatsioon ning mis levis 1970. aastatel filmide kaudu, milles mängis Bruce Lee.
Bruce Lee filmide kaudu saigi see sõna Läänes laialt tuntuks. Läänes tõi selle 18. sajandil käibele prantsuse jesuiidi misjonär Jean Joseph Marie Amiot.

Sõna tähendus Läänes ja Hiinas

Sõna kung-fu (kung fu) tuli Läänes laiemale kasutusele 1960. aastate lõpus seoses Hongkongi võitluskunstifilmidega ning hiljem seoses seriaaliga "Kung Fu". Varem nimetati nendes demonstreeritavat võitluskunsti hiina poksiks (Chinese boxing).
Praegu mõeldakse Läänes kung-fu all tavaliselt Hiina võitluskunste üldiselt. Kung-fu õppimine tähendab selles mõttes mis tahes Hiina võitluskunstistiili õppimist.
Hiina sõna 功夫 (gongfu, gōngfu) tähendab umbes 'pingutust nõudvat saavutust' või 'voorust'. Esimene kirjamärk 功 (gong, gōng) tähendab 'teenet, saavutust' (ka 'hoolsust, usinust'), teine kirjamärk 夫 (fu, fū) tähendab 'meest'. Kuigi fū hääldatakse muidu esimese tooniga, on teine silp selles sõnas tooni suhtes neutraalne.
Sõna gongfu tähistab hiina keeles mis tahes praktika alal pikaajalise pingutusega saavutatud meisterlikkust. Võib näiteks öelda, et kellelgi on hea gongfu kokakunstis või et kellelgi on gongfu kalligraafias. Halva gongfu omamine tähendab, et praktika õppimisel pole piisavalt vaeva nähtud.
Sõnajärg

Sõnajärg on sõnade ja fraaside järjekord lauses, üks lause moodustajate süntaktiliste funktsioonide väljendamise vahendeid.
Kõnelemine on lineaarne protsess. See tähendab, et sõnad tulevad üksteise järel suust ja jõuavad täpselt samas järjekorras kuulaja meeltesse. Et kuulamisel ei ole kogu informatsioon korraga kättesaadav, siis on selle järjestus lauses üsna oluline.
Keeled erinevad selle poolest, kui kindel nende sõnajärg on. Mõnes keeles on moodustajate järjekord lauses suhteliselt range, teistes on aga võimalik moodustajaid lauses vabalt ümber tõsta.

Teema ja reema

Info järjestamiseks on olemas universaalne viis, mida kasutavad kõik maailma keeled. See viis nõuab, et lause ehitatakse üles nii, et kõigepealt tuleb teate lähtepunkt, mis on kuidagi seotud eelneva vestlusega, – teema. Teemale järgneb uus informatsioon – reema.
Bild

Väljaandmiskohad

Väljaannet Bild trükitakse Ahrensburgis, Hannoveris, Berliinis, Leipzigis, Essenenis, Neu-Isenburgis, Esslingenis, Münchenis ja Sykes.
Välismaal ilmub leht Hispaanias Madridis, Palma de Mallorcas ja Las Palmases, Itaalias Milanos, Kreekas Ateenas ning Türgis Antalyas.
Kolme Kuristiku tamm

Kolme Kuristiku tamm (kasutatakse ka nimekuju Kolme Kuru tamm; lihtsustatud hiina kirjas 长江三峡大坝; traditsioonilises hiina kirjas 長江三峽大壩; pinyin: Chángjiāng Sānxiá Dàbà) on Jangtse jõel asuv, maailma suurimate hulka kuuluv pais. Asub Hubei provintsi Yichangi ringkonna õigustega linnas.
Paisu ehitamist alustati 1994. aastal ja see sai täielikult valmis ning avati pidulikult 2012. aastal.
Paisu tekitatud veehoidla jätab vee alla 1000 km². Seoses üleujutatavate aladega pidi elukohta vahetama 1,9 miljonit inimest.
Kolme Kuristiku tamm on Hiinas Suure Hiina müüri järel suuruselt teine ehitis. Samuti on hiiglaslik ehituse eelarve, 60 miljardit USA dollarit. Paisu pikkus on 2335 meetrit ja kõrgus 101 meetrit.
Paisu kasutava hüdroelektrijaama võimsus 2006. aastal oli 9,8 GW. Pärast täielikku valmimist 2012. aastal on võimsus kasvanud 22,4 GW-ini ja see on suurim hüdroelektrijaam maailmas.
Pais asub 1500 km kaugusel merest.
Paisu rajamisega loodetakse reguleerida jõe voolurežiimi. Ainuüksi 20. sajandil hukkus Jangtse üleujutustes üle 300 000 inimese. Samuti loodetakse parandada laevaliiklust.

Ajalugu

1919. aastal tuli Sun Yat-Senil mõte ehitada Kolme Kuristiku Tamm. Ta väitis, et tamm suudaks toota 22 gigavatti elektrit. Eeltööd hakati tegema 1932. aastal, kuid sõja tõttu jäid tööd pooleli.
1944. aastal tegi John L. Savage ettepaneku nimega "Jangtse jõe projekt". 54 Hiina inseneri viidi Ameerika Ühendriikidesse tammi ehitusteks õppima, aga rahutuste tõttu jäi ka see pooleli. 
Jangtse jõel oli 1954. aastal järjekordne suur üleujutus, kus hukkus 33000 inimest. Pärast katastroofi tõusis tammi ehitamise plaan jälle päevakorda. 
Kolme Kuristiku Tammi ehitamine kiideti heaks Hiina 1992. aasta rahvakongressil ning ehitust alustati 1994. aastal.

Probleemid

Suurim oht on jõe võimalik kinnikasvamine. Keskkonnakaitsjad hoiatavad tohutu saastumise eest, kuna vee alla jäi sadu asulaid ja tehaseid. Samuti kardetakse maalihkeid ja isegi kliima muutumist.
Probleeme võib tekitada ka tammi taha kogunev muda, nagu on toimunud Aswāni HEJ puhul Niiluse jõel. Seoses muda voolu takistamisega jäävad ka suured põllumassiivid ilma looduslikust väetisest ehk mudast nagu juhtus Egiptuses.
Hiina riigimeedia teadete järgi (2010. aasta suvi) koguneb tammi taha vihmaperioodiga tohutu hulk prügi, millest päevas suudetakse kokku koguda 3000 tonni. Prügikiht veepinnal on rohkem kui poole meetri paksune ja ähvardab ummistada lüüside väravad ning seab ohtu laevaliikluse jõel.
Tammi peetakse üheks põhisüüdlaseks järvevaala väljasuremisel.

Eesmärgid

1. Üleujutuste vähendamine. 
Jangtse jõel on olnud mitmeid üleujutusi, kus on hukkunud tuhandeid ja tekkinud suurt rahalist kahju. Pais hoiaks üleujutusi ära 22.15 miljardi kuupmeetri suuruse veehoidla abil.
2. Elektrienergia tootmine. 
Tänu paisule ei pea Hiina nii palju tuginema kivisöest toodetud energiale, mis omakorda vähendab kasvuhoonegaaside teket. 
3. Navigeerimine. 
Pais aitab laevadel liigelda üles- ja allavoolu, see tagab transpordi mereni välja. 
4. Turism. 
Kolme Kuristiku Tamm on saanud turistide seas kuulsaks vaatamisväärsuseks oma massiivsuse tõttu. 2015. aastal külastas tammi üle 2 miljoni turisti.
Landau Teoreetilise Füüsika Instituut

Venemaa Teaduste Akadeemia Landau-nimeline Teoreetilise Füüsika Instituut (vene keeles Институт теоретической физики имени Л. Д. Ландау РАН) on Venemaa Teaduste Akadeemia teadusuurimisinstituut.
Instituut asutati 1964. aastal, varsti pärast Lev Landauga (1908–1968) juhtunud autoõnnetust. Asukohaks valiti Moskva oblastis asuv Tšernogolovka (Moskva ringteelt 43 km).
Aastatel 1964–1991 juhtis instituuti akadeemik Issaak Halatnikov, kes 1991. aastast tänini on samas audirektori staatuses.
Instituudi juures tegutseb aspirantuur.
Bauņi

Bauņi on küla Lätis Burtnieki piirkonnas Matīši vallas.
Erika Salumäe

Sportlikud saavutused

Erika Salumäe on püstitanud 15 maailmarekordit. Ta on valitud Eesti parimaks naissportlaseks 1983., 1984., 1987., 1988., 1989., 1990., 1992., 1995. ja 1996. aastal. Ei naistest ega meestest ole kedagi teist 9 korda Eesti aasta parimaks sportlaseks valitud.

Poliitikukarjäär

Aastatel 1996–1999 oli ta Tallinna Linnavolikogu liige, 1999. aastal valiti ta Riigikokku (Keskerakond). 2003. aastal lahkus ta Keskerakonnast ja oli Tallinna Linnavolikogus Rahvaliidu saadikurühma liige ja lastekaitsekomisjoni esimees. 2004 moodustas ta Tallinna Linnavolikogus Rahvaliidu saadikurühma. Hiljem oli ta volikogu Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni esimees. 
Ta valiti XI Riigikogu liikmeks, kuid loobus sellest kohast, et töötada Tallinna Linnavolikogus. 5. aprillil 2007 võttis SDE fraktsioon ta uuesti liikmeks. Selle eest sai ta kirja, kus teda ähvardati füüsilise vägivallaga, nii et Salumäe pöördus kaitseks politsei poole.
Erika on valitud Eesti Vabariigi Riigikokku kolmel korral.
Erika Salumäed poliitikuna on korduvalt segi aetud Erik Salumäega. Tegelikult pole nad üldse sugulased ja nad ei kuulu ka samasse erakonda (Erik on reformierakondlane).

Isiklikku

Erika Salumäel on tütar Sirli.
Salumäe on elanud üle infarkti ja käinud seljaoperatsioonil.
2013. aasta oktoobris müüs ta oma medalid ja spordidressid oksjonil maha.

Elulooraamat

Temast on ilmunud elulooraamat "Jääda ellu", milles on avameelne tagasivaade Erika elust lastekodus, olelusvõitlusest tütarlastekoloonias ja NSV Liidu koondises. See raamat sisaldab ehmatavaid fakte Erika kolmest olümpiast, dramaatilisi armastuslugusid ja rännakuid poliitika telgitagustesse. Autor Ene Veiksaar, väljaandja Menu Kirjastus (2009).
Kaja Kärner (kunstnik)

Elulugu

Kaja Kärner omandas kunstihariduse aastatel 1937–1948 Riigi Kunsttööstuskoolis, Kõrgemas Kunstikoolis Pallas ja Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis. Andeka lõpetajana, kunstnik Ado Vabbe õpilasena, sai ta esialgu koha Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis joonistusõpetajana ning võeti vastu isegi Eesti NSV Kunstnike Liitu. 
Seejärel algasid aga pöördelised sündmused, mis kulmineerusid tema koolikaaslaste vangistamisega 1949. aasta lõpus ning jätkusid 1950. aastal endiste Pallase õppejõudude Anton Starkopfi, Ado Vabbe ja Aleksander Vardi mõnitamise koosolekuga – kõik nad sunniti kunstiinstituudist lahkuma. Sama saatus tabas ka Kaja Kärnerit: ta jäeti joonistusõpetaja kohast ilma ja heideti välja Kunstnike Liidust. Järgmised üheksa aastat töötas ta Tartu Kaubastu sildimaalijana. 
Kuulus 1960. aasta rühmitisse. 
1984. aastal sai ta uuesti Kunstnike Liidu liikmeks. Aastatel 1988–1998 töötas ta Tartu Kunstiühingu Stuudios (ka Konrad Mäe Ateljee) õppejõuna.
Tartu Kunstiühingu (Kunstiühingu "Pallas") liige.

Looming

Aastatel 1959–1988 töötas ta vabakutselise kunstnikuna Tartus. Esimese isikunäituse tegi ta koos Valve Janoviga 1971. aastal Tartu Kunstimuuseumis.