google/wiki40b huggingface dataset:
Eesti Muusikateraapia Ühing

Eesti Muusikateraapia Ühing  on 1990. aastal asutatud üle-eestiline iseseisev vabatahtlik kutsetöös muusikateraapiat või muusika tervendava kasutuse võtteid rakendavaid inimesi või juriidilisi isikuid ühendav organisatsioon.

Organisatsiooni struktuur

Eesti Muusikateraapia Ühingu liikmeskonna moodustavad liikmed ning auliikmed. Organisatsiooni kõrgeimaks organiks on üldkoosolek, mille igal ühingu liikmel on üks hääl. Seisuga 18. märts 2016 oli organisatsioonis 49 liiget. Ühingu tegevust juhib vähemalt kolmeliikmeline juhatus. Juhatuse liikmed valib üldkoosolek kaheks aastaks.

Ajalugu

Eesti Muusikateraapia Ühing asutati 15. detsembril 1990 aastal 37 asutajaliikmega. Juhatusse kuulusid: Tiiu Arro, Saima Tamm, Eha Rüütel, Johannes Skail, Pille Varmann, Laine Simson, Anu Ulp. Ühingu esimeheks valiti Tiiu Arro. 1995. aastal astus Eesti Muusikateraapia Ühing Euroopa Muusikateraapia Konföderatsiooni liikmeks. Eesti esindajaks kutsuti Alice Pehk. 1995. aastal toimus Euroopa Muusikateraapia Konverents Taanis, Aalborgis, kus osales Alice Pehk ettekandega "Music Therapy in Estonia". 01.04.95 toimus ühingu taasalustamise üldkogu. Juhatusse kuulusid Tiiu Arro, Alice Pehk, Toomas Põld, Eha Rüütel, Elen Sudajeva, Reet Room, Varje Vürst, Maire Kasser, Malle Mölder. Esimeheks valiti Alice Pehk.
1996. aastal ilmus kaks muusikateraapiat ja muusikapsühhofüsioloogilist toimet käsitlevat raamatut:  Alice Pehki monograafia "Muusade kunst aitab elada: Muusika psühhofüsioloogilisest toimest ja selle teraapilistest rakendusvõimalustest" ja  muusikateraapia alaste artiklite kogumik "Muusika loob võimaluse…" Valik artikleid praktilisest muusikateraapia rakendamisest". Autorid Tiiu Arro, Alice Pehk, Maie Vikat, Elen Kihl, Sirje Rass, Kristi Kaubi, Tiina Uibo, Margit Raag, Ene Järvik, Tiina Kallavus, Malle Mölder, Maie Niin, Eha Rüütel, Taimi Helenurm.
1996 astus Eesti Muusikateraapia Ühing Ülemaailmse Muusikateraapia Föderatsiooni liikmeks. 28.01.01 peeti EMTÜ 10. sünnipäeva, mille rammes toimus üldkogu, kus esimeheks valiti Malle Luik. EMTÜ kahekümnendat sünnipäeva 12. veebruaril 2011 tähistati Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias konverentsiga "Muusika tervise heaks – psühhodünaamiline lähenemine muusikateraapias".
Ants Nurmekivi

Ants Nurmekivi (sündinud 25. juulil 1941 Tallinnas) on Eesti sporditeadlane ja endine kergejõustiklane.

Elulugu

1959. aastal lõpetas Nurmekivi Järva-Jaani Keskkooli, 1963 Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna; 1971–74 TÜ aspirant, pedagoogikakandidaat (1974, TÜ), väitekiri "Kestvus- ja mäkkejooksu kasutamisest kesk- ja pikamaajooksjate treeningus ettevalmistaval perioodil".
Nurmekivi oli 1974–75 TÜ kergejõustiku kateedri õpetaja, 1975–81 vanemõpetaja ja 1981–92 dotsent, 1992–96 treeninguõpetuse instituudi juhataja, korraline professor, 1996–2002 treeninguõpetuse õppetooli dotsent, 2002– treeninguõpetuse õppetooli juhataja, korraline professor.

Sport

Ants Nurmekivi on silmapaistev pikamaajooksja, NSV Liidu üliõpilasmeister (1962), 14-kordne Eesti meister, suurmeister (1968). Tema nimel on siiani 1970. aastal püstitatud Eesti tipptulemus 30 km maanteejooksus 1:36.26.

Teadustöö

Ants Nurmekivi on avaldanud uurimusi kesk- ja pikamaajooksu treeningumetoodika, treeninguvahendite toime hindamise ning treeningu teooria ja metodoloogia valdkonnast. Eesti Olümpiaakadeemia asutajaliige, olnud akadeemilise teadusnõukogu sekretär ning tippspordiuuringute toimkonna liige. Üle 190 teadustrükise, neist 50 rahvusvahelise levikuga ajakirjades, mitu raamatut (kaasautorina).
Porkuni maastikukaitseala

Porkuni maastikukaitseala on maastikukaitseala Lääne-Viru maakonnas. Kaitseala pindala on u 1145 ha. 
Kaitseala ajalugu ulatub aastasse 1978, kui kaitse alla võeti Võhmetu-Lemküla-Porkuni karstijärved ja oosid (Võhmetu-Lemküla kaitseala).
Ḩāfiz̧ al-Asad

Ḩāfiz̧ al-Asad (ka Hafez al-Assad; 6. oktoober 1930 – 10. juuli 2000) oli aastatel 1971–2000 Süüria president.
Asad oli pärit vaesest alaviidi perekonnast. 1946. aastal astus ta Ba'athi parteisse. 1952. aastal asus ta õppima sõjaväeakadeemiasse ja teenis seejärel Süüria õhujõududes. 1957. aastal õppis ta Nõukogude Liidu lennukoolis.
Aastatel 1961–1963 töötas Asad meretranspordi ministeeriumis. Ta osales 1963 riigipöördes, mis tõi Ba'athi võimule. Pärast seda naasis ta õhujõududesse, tõusis majori ja seejärel kindrali auastmesse ning 1965. aastal õhujõudude ülemjuhatajaks.
1966. aastal aitas ta Şalaḩ Jadīdil kukutada president Amīn al-Ḩāfiz̧i ning sai kaitseministriks.
1967. aastal sai Süüria Kuuepäevases sõjas lüüa. Asadit toetav fraktsioon valitsevas parteis sattus vastuollu Şalaḩ Jadīdi ja president Nūr ad-Dīn al-Atāsīga. 1970. aastal kukutas ta nad ja viis parteis läbi puhastuse.
Ḩāfiz̧ al-Asad oli abielus Anīsah Makhlūfiga. Pärast Asadi surma sai riigi presidendiks nende poeg Bashshār al-Asad.
Rusizi rahvuspark

Rusizi rahvuspark on rahvuspark Burundi idaosas Rusizi jõe ääres 15 km Bujumburast loodes Kongo DV piiril. Geograafilised koordinaadid on 3°15′ S, 29°14′ E.
Rahvuspark koosneb 20 km laiusest ja 35 km pikkusest alast jõe ida kaldal ning väiksemast alast, mis hõlmab Tanganjika järve suubuva Rusizi jõe delta.
Seal elavad jõehobud ja vesikudud. Samuti on seal võimalik näha krokodille ning paljusid liike linde.
Suurema osa rahvuspargi alast katab kõrge rohi. Vihmaperioodil võivad teed olla väga raskesti läbitavad.
Arthur Hill Hassall

Arthur Hill Hassall (13. detsember 1817 Teddington – 9. aprill 1894 Sanremo) oli Suurbritannia arst, mikrobioloog ja botaanik. 
Tema kirjeldatud liigid on tähistatud nimega Hassall (ka Hass).

Mälestuse jäädvustamine

Hassalli auks on nimetatud inimese tüümuses teatavad rakkude kogumid, Hassalli kehad, mille ta 1846. aastal avastas.
Takumi Minamino

Koondisekarjäär

2010. aastal oli Minamino Aasia alla 16-aastaste meistrivõistlustel viie väravaga turniiri suurim väravakütt. 2016. aastal tuli ta Jaapani koondisega Aasia alla 23-aastaste meistriks.
Debüüdi Jaapani rahvuskoondises tegi ta 13. oktoobril 2015 sõprusmängus Iraani vastu.
2019. aasta Aasia meistrivõistluste finaalis lõi ta värava Katari vastu, kuid Jaapan kaotas finaalmängu 1:3.
2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Jaapani olümpiakoondisse.
Eesti Punane Kari

"Eesti Punane Kari" oli 1902–2002 eri nimede ja õiguslike vormidena tegutsenud eesti punase veise aretajate ühendus.
Asutamise ajast aastani 1947 kandis ühendus nime Balti Angli Karja Kasvatajate Ühing. Aastatel 1947–1964 tegutses nime all Riiklik Eesti Punase Karja Tõulava, aastatel 1964–1993 tegutses tõuaretusnõukoguna. Aastast 1993 kandis nime Aretusühistu "Eesti Punane Kari". Aastal 2002 (teistel andmetel 2003) ühines Eesti Tõuloomakasvatajate Ühistuga.
Tokamak

Tokamak (lühend venekeelsest väljendist "тороидальная камера с магнитными катушками") on masin, millega toroidaalse (sõõrikukujulise) magnetvälja abil sulustada plasmat. Tokamaki leiutasid 1950ndatel nõukogude füüsikud Igor Tamm ja Andrei Sahharov, laiemale avalikkusele esitleti seda aastal 1968.
Sarnaselt teise laialt kasutatava magnetsulustamise seadme stellaraatoriga tekitatakse plasmat vangistava magnetvälja toroidne komponent vaakumkambrit ümbritsevate elektromagnetite abil. Kuna toimimiseks on tarvis tugevaid magnetvälju, need aga tingivad vajaduse suurte voolude järgi, eelistatakse tänapäeval võimsuskadude vähendamiseks magnetite valmistamiseks kasutada ülijuhtivaid poole. Laetud osakeste trajektooride stabiliseerimiseks kasutatakse pintšefekti, kui poloidse magnetvälja saamiseks juhitakse läbi plasma tugev elektrivool. Pintšefekti rakendamine on tokamaki kõige suuremaks põhimõtteliseks eripäraks võrreldes stellaraatoriga.
Kõige käepärasem moodus voolu tekitamiseks oleks see indutseerida muutuva magnetväljaga. Muutuvale magnetväljale panustamine tingiks aga kogu süsteemi impulssrežiimis toimimise vajaduse, mis tooks kaasa tehnilisi probleeme, sh materjalide kiirenenud väsimise.
Mõnevõrra parem ja praktikas ka rakendatav variant on kasutada kas elektromagnetilist mõjustamist (sarnane mikrolaineahju soojendamisprintsiibiga) või/ja suure energiaga neutraalsete (magnetvälja poolt mitte mõjustatavate) aineosakeste juhtimist plasmasse, kus need laengukandjatega põrkudes panevad viimased soovitud suunas liikuma ja omandaks samal ajal ka ise laengu.
Et saavutada seadme suuremat efektiivsust, eelistatakse nüüdisaegsetes lahendustes ära kasutada ka tokamaki plasmas selle ebaühtlase rõhu tõttu tekkivat nn bootstrap-voolu (bootstrap current). Bootstrap-voolu osakaal kogu poloidset magnetvälja tekitavast voolust ulatub mõningates tokamaki versioonides 80 protsendini .
Bareljeef

Bareljeef ehk madalreljeef (prantsuse bas-relief 'madal reljeef') on reljeef, mille skulpturaalne kujutis või ornament on töödeldud pinnalähedase kõrgendina.
Popeyes

Popeyes on Ameerika rahvusvaheline fritüüritud kana-kiirtoidurestoranide kett, mis asutati 1972. aastal New Orleansis, Louisianas ja, mille peakorter asub Miamis, Floridas. Alates 2008. aastast on firma täielik brändinimi Popeyes Louisiana Kitchen, Inc. ja varem kandis see nime Popeyes Chicken & Biscuits ja Popeyes Famous Fried Chicken & Biscuits. Praegu on see Torontos baseeruva Restaurant Brands Internationali tütarettevõte.
Jimmy Jump

Jimmy Jump (kodanikunimega Jaume Marquet i Cot, sündinud 14. märtsil 1976 (teistel andmetel 14. märtsil 1974)) on kataloonia paadunud häirik, kes pealtvaatajana hüppab areenile erinevatel kultuuri ja spordiüritustel ning on sellega ülemaailmset kuulsust kogunud.
Säärasteks etteasteteks kannab tihti peas barretinat ja seljas särki kirjaga "Salta Salta Jimmy Jump". Kodumaal Hispaanias on ta mitu korda televisioonis otsesaadetes ja uhketel galaõhtutel püünele tormanud. Jimmy Jump on korduvalt öelnud, et ta ei taha sportlastele kahju teha ning tema pere tunneb sellise harrastuse pärast häbi.
Paul Mirerekano

Isiklikku

Paul Mirerekano abikaasa oli tutsi Catherine Siniremera.
Lavatsi järv

Lavatsi järv (ka: Lavatse järv, Lavaõue järv) on järv Tartu maakonnas Kastre vallas. 
Järve pindala on 5,8 ha ja maksimaalne sügavus 15,2 m.
Wesley Clark

Wesley Kanne Clark (sündinud 23. detsembril 1944 Chicagos, USAs) on endine USA sõjaväelane (kindral) ja poliitik.
1997-2000 oli ta NATO Euroopa vägede (Supreme Allied Commander Europe (SACEUR)) juhataja.
Ta oli 2004. aastal Demokraatliku Partei USA presidendikandidaat.
13. aprillil 2000 anti talle Eesti Kotkaristi I klassi teenetemärk.
Sachiko Kokubu

Sachiko Kokubu (jaapani keeles 国分佐智子 (Kokubu Sachiko); sündinud 1976) on jaapani näitleja ja modell.
BlackBerry Storm

Riistvara

Storm kasutab MSM7600 Qualcommi kahetuumalist protsessorit koos ARM11 400 MHz ja ARM9 274 MHz. Seadmel on 1 GB sisemälu. 128 megabaiti NVRAM ja mälukaardipesa, mis toetab kuni 32 GB microSD-mälukaarti. Verizon Wireless, Bell Mobility ja Tely Mobility on seadmega kaasas olevale 8 GB mälukaardile juba eelinstallitud.

Ekraan ja sisend

Stormil on 8,3 cm TFT-LCD mahutundlik puuteekraan, mil on 360x480 resolutsioon ning mis on võimeline kuvama kuni 65 536 värvi. Ekraan hõlmab ka tehnoloogiat SurePress, mis on loodud RIM-i poolt. See tehnoloogia lubab ekraanil alla vajutada, nagu päris nuppu, andes niiviisi füüsilist tagasisidet.
Vaikimisi Storm kasutab SureType sõnastikupõhist süsteemi, nagu teised Blackperry telefonid, kui neid hoitakse vertikaalses asendis ning kui hoida horisontaalses asendis, siis kasutatakse QWERTY-klaviatuuri. Uuemad versioonid Blackberry OS lubavad Stormil kasutada QWERTY-klaviatuuri ka vertikaalses asendis. Stormi ekraani kohta on tulnud kaebusi nagu näiteks ekraani kokkujooksmine või siis vale nupu vajutuse registreerimine.
Stormi kaameral on 3,2 megapikslit, mis asub telefoni taga, ning sisaldab funktsioone nagu näiteks välk ja automaatteravustamine. Kaameraga saab salvestada videot, mille maksimaalne resolutsioon on 480 × 352 pikslit.
Liivamäe lahing

Eellugu

3. juulil 1941 kell 19.00 kukutasid kohalikud metsavennad Kilingi-Nõmmes Nõukogude võimu. Väheste relvadega varustatud grupp vallutas linnavalitsuse, postkontori ja raudteejaama. Kuigi võimu ülevõtmist Kilingi-Nõmmes suudeti algul Pärnu punaste võimumeeste eest hoida saladuses, vastates telefoni teel tehtud järelepärimistele, et "kõik on korras", said need olukorrast ikkagi teada ja Kilingi-Nõmmet saadeti tagasi vallutama hävituspataljoni umbes 150-meheline hästirelvastatud üksus.
Ründajatele astus vastu umbes 70 mehest koosnev vastupanusalk major Paul Lillelehe juhtimisel. Abiks olid mitmed reservohvitserid ja Kaitseliidu juhid. Mehed paigutati linna lääneservale Liivamäe piirkonda mõlemale poole Pärnu maanteed. Kaitsjate relvad olid põhiliselt jahipüssid ja püstolid, vintpüsse oli vähe ja needki olid vanad.

Lahing

Liivamäe lahing toimus 4. juulil 1941. Kell 13.20 lähenesid Pärnu poolt kaks autobussi ja kuus veoautot, mis olid täis hävituspataljoni mehi. Major Lilleleht lasi neil sõita oma üksuse vasakule tiivale ja andis siis käsu avada tuli. Kuigi hävituspataljoni mehed ei pääsenud bussidest kohe välja ja nende neli kergekuulipildujat jäidki autodesse, oli hävituspataljonlaste tulejõud siiski tugevas ülekaalus, kuna nende relvad olid vintpüssid ja püstolkuulipildujad.
Lahing vältas ligi kolm tundi. Otsustaval hetkel, kui vastane alustas tugevat survet, sai major Lilleleht haavata ja juhtimise võttis üle leitnant Helmut Nirk. Kriitilisel hetkel saabusid linna kaitsjaile appi Voltveti metsakooli õpilased ja 17-meheline piirivalvurite rühm Mõisaküla ja Jäärja kordonist kapten Villem Raidi juhtimisel. Siitpeale võttis lahing otsustava pöörde ja hävituspataljonlased löödi tagasi.

Tagajärjed

Kaitsjate poolel langesid Karl Kuningas ja Heinrich Teder, haavata sai kaheksa meest. Hävituspataljonlaste kaotused olid 68 langenut, 16 haavatut ja 10 vangistatut. Põgenedes jätsid nad maha kaks kergekuulipildujat, hulga püsse ja laskemoona.
Tagasi Pärnu pagenud hävituspataljonlased teatasid, et neil olevat Kilingi-Nõmmes olnud vastas "saksa langevarjurite (sic!) ja metsavendade tugevad jõud". Ärahirmutatud Pärnu Linna Täitevkomitee ja Punaarmee komandöride ühisel nõupidamisel otsustati kiiresti asuda Kilingi-Nõmme piirile rajama kindlustisi. Uulu-Vaskrääma joonele saadeti pataljon punaväelasi koos kerge välipatareiga. Kilingi-Nõmme suunas aga tankiallüksus, mis pidi tegema kaugluuret.
5. juuli keskpäeval saabus Kilingi-Nõmme umbes kümmekond tanki ja koos nendega tulnud punaväeüksus alustas linnas kättemaksuoperatsiooni. Vastupanijad olid soomusmasinate vastu võimetud ja seetõttu sunnitud taanduma Talile. Punaväelased vabastasid Liivamäe lahingus vangi langenud hävituspataljonlased. Linna kammimisel avastasid nad haiglas ka Liivamäe lahingus haavata saanud Edgar Renneti ja mõrvasid ta haigla lähedal põllul. Major Lillelehel õnnestus sel ajal haiglast põgeneda. Läbiotsimistel leidsid punaväelased veel lahingus võidelnud Erich Joonsaare ja Heinrich Jakobsoni ning saatsid nad Pärnusse, kus nad veel samal õhtul mõrvati.
Sekundaarne sektor

Sekundaarne sektor ehk töötlev majandus on majandussektor, mis tegeleb tooraine töötlemise, valmistoodete tootmise ja tarbijatele edastamisega. Sekundaarse sektori koosseisu kuuluvad tööstus ja ehitus.
Sekundaarse sektori areng algas Lääne-Euroopas tööstusliku pöörde käigus manufaktuuride rajamisega. Maailmamajanduses mängis sekundaarne sektor suurt rolli 19. sajandil ja 20. sajandi esimesel poolel.
Tänapäevases majanduses näitab sekundaarse sektori ülekaal, et riik või piirkond on keskmiselt arenenud. Sekundaarse sektori ülekaal on vähim arenenud Põhja riikides ja kõrgeim arenenud Lõuna riikides.
Kiudu peakraav

Kiudu peakraav (ka Kiudu jõgi) on peakraav Saare maakonnas Saaremaa vallas. Kraavi pikkus on 3 km. Kraavi valgla suurus on 2,5 km².
Guido Block

Guido Block (24. märts/5. aprill 1843 Cerrauxte – 21. jaanuar/2. veebruar 1889 Tartu) oli Tartu justiitsbürgermeister aastail 1886–1889.
Ta abiellus 1876. aastal Olga Wieleriga (surnud 1921).
Vandana Shiva

Vandana Shiva (sündinud 5. novembril 1952) on India naiskeskkonnakaitsja ja -füüsik, õige elamisviisi auhinna laureaat aastast 1993.
Peter Fill

Peter Fill (sündinud 12. novembril 1982 Kastelruthis, Bolzano provintsis) on Itaalia mäesuusataja. Fill alustas mäesuusatamist juba kolmeaastaselt ja esimesel võistlusel osales kuueaastaselt.
2000. aastal pääses Fill Itaalia B-koondisse ja 2002. aastast kuulub ta põhikoondisse.
Fill sai 2001. aastal juunioride maailmameistrivõistlustel Verbieris pronksmedali suurslaalomis ja 2002. aastal Tarvisios ülisuurslaalomis kuldmedali. 2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos oli ta Alpi kahevõistluses üheksas. 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Val-d'Isère'is jäi Fill ülisuurslaalomis 0,99 sekundilise kaotusega Didier Cuche'i järel teiseks. Alpi kahevõistluses oli ta viies. 2011. aasta MM-il Garmisch-Partenkirchenis võitis Fill suures Alpi kahevõistluses pronksmedali ja sai ülisuurslaalomis 9. koha.
Maailma karikavõistlustel osales Fill esimest korda 7. märtsil 2002 Zauchensees, kus ta sai ülisuurslaalomis 12. koha. Kümne parema hulka jõudis ta esimest korda 15. detsembril 2002 Val-d'Isère'is ülisuurslaalomis, kui ta sai 6. koha. Esimese poodiumikoha sai ta Wengenis 13. jaanuaril 2006 suures Alpi kahevõistluses, kui ta oli kolmas. 29. novembril 2008 võitis Fill esimese MK-võistluste etappi Lake Louise'is kiirlaskumises.
Avinurme pärnad

Avinurme pärnad on kolm kaitsealust pärna Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Avinurme asulas Avinurme kooli juures. Puud võeti kaitse alla 1959.
Suurima puu ümbermõõt on 403 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 27 m.
Isabella

Levik

Eestis on see nimi haruldane.
Rukkirahu tuletorn

Rukkirahu tuletorn on tuletorn Lääne maakonnas Rukkirahu väikesaarel.
Geograafilised koordinaadid on 58° 54′ 15″ N, 23° 21′ 0″ E.
Valge betoonist tuletorni tipus on rõduga ümbritsetud laternaruum.
Tuli on nähtav pimedal ajal 5 kuni 6 meremiili kaugusele.
Tuletorn moodustab Hobulaiu lõuna-tulepaagiga sihi asimuudiga 213,7° ja Rukkirahu tuletorn on sihi ülemine märk.
Lebedev

Lebedev (vene Лебедев) on vene perekonnanimi. Nime naissoost vorm on Lebedeva (Лебедева). See on tuletatud sõnast лебедь 'luik'.
Lisaks Venemaale on nimi levinud ka Ukrainas, Valgevenes, Eestis, Lätis (Ļebedevs), Usbekistanis ja Kasahstanis. 2014. aasta seisuga oli Venemaal nime Lebedev sagedus 1:1150 ja Lebedeva sagedus 1:815. Levinuim oli nimi Kostroma oblastis, kus nime sagedus oli 1:157 ja 1:113.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lebedev 564 inimesel: 527 mehel ja 37 naisel. Perekonnanimede levikult on Lebedev meeste puhul 55. kohal. Perekonnanimi Lebedeva oli 554 naisel ja see oli levikult 59. kohal.
Blanckenhagen

Blanckenhagen (ka Blankenhagen) on Pommerist pärit Liivimaa aadlisuguvõsa.

Ajalugu

Pommeris on 1576. aastal mainitud Swinemünde pastor Petrus Blankenhagenit (suri 1576). Suguvõsa Liivimaa liini rajas Simon Blanckenhagen (suri enne 1624), keda mainitakse 1588. aastal Pärnu eesti koguduse pastorina. Tema järeltulijad olid Eestimaal vaimulikud ja kaupmehed. XVIII sajandi keskpaiku siirdus Peter Heinrich Blanckenhagen (1723−1794) Tallinnast Riiga, kus ta asutas kaubamaja. Ta oli Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi asutaja. Tänutäheks võeti tema 1794. aastal Püha Rooma keisrilt aadlitiitli omandanud järeltulijad 1795. aastal Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Edaspidi olid Blanckenhagenid peamiselt mõisaomanikest põllumehed. Peter Heinrichi noorem vend Simon Johann Blanckenhagen (1725−maeti 1790) siirdus elama Hollandisse Amsterdami; tema liin oli alles veel XX sajandi alguses.
Konstantin Kossatšov

Konstantin Kossatšov (Константин Иосифович Косачев; sündinud 17. septembril 1962 Moskva oblastis) on vene poliitik, Föderatsiooninõukogu väliskomisjoni esimees.
Kossatšov on lõpetanud Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riiklik Rahvusvaheliste Suhete Instituudi ning töötanud seejärel Rootsis Venemaa saatkonnas. 1998. aastal asus ta tööle Venemaa peaministri nõunikuna ja hiljem abina välissuhete alal. 1999–2003 oli ta Riigiduuma 3. koosseisu saadik, Isamaa – Kogu Venemaa fraktsiooni aseesimees. 2003. aastal kaitses ta kandidaadikraadi Venemaa Välisministeeriumi Diplomaatia Akadeemias. 2003–2007 oli ta Riigiduuma 4. koosseisu saadik Ühtse Venemaa fraktsioonis ning Riigiduuma väliskomitee esimees. 2007 valiti ta Riigiduuma 5. koosseisu saadikuks ja 2011 Riigiduuma 6. koosseisu saadikuks. 2012 määras Putin ta Rossotrudnitšestvo juhiks. 18. detsembril 2014 nimetati ta Tšuvaši Vabariigi valitsuse esindajaks Föderatsiooninõukogus. 21. septembril 2015 nimetati ta Mari-Eli Vabariigi valitsuse esindajaks Föderatsiooninõukogus. Septembris 2017 volitas Mari-Eli Vabariigi ajutine pea Aleksandr Jevstifejev ta samasse ametisse uueks ametiajaks.
2004–2012 oli ta Venemaa delegatsiooni juht Euroopa Nõukogu Parlamentaarses Assamblees.
Kossatšov on Eestis tuntud oma Eesti-vaenulike sõnavõttude poolest.2008. aastal esines ta Soome-ugri rahvaste maailmakongressil Eestit laimava kõnega, mistõttu saalis viibinud president Toomas Hendrik Ilves keset kõnet saalist lahkus.
Ta on abielus Ljudmilaga (sünd. Muranova), neil on kolm last.
Hadia Tajik

Hadia Tajik (sündinud 18. juulil 1983 Rogalandis) on Norra jurist, ajakirjanik ja poliitik.
Tema vanemad emigreerusid Pakistanist Norrasse 1970. aastate alguses.
Ta on Norra Töölispartei liikmena parlamendiliige.
21. septembril 2012 nimetati ta Norra kultuuriministriks. Seega sai ta Norra läbi aegade noorimaks ja esimeseks muslimist ministriks. Ta oli selles ametis kuni 16. oktoobrini 2013.
Veiko Kaasik

Veiko Kaasik (10. juuni 1968 – 11. mai 2013) oli eesti meremees ja jurist. 
Tallinna Riiklikus Merekoolis omandas tüürimehe elukutse. 1987–1993 töötas ta merel, jõudes rühmakomandörist vanemohvitseriks.
Õppis Concordia Rahvusvahelises Ülikoolis ja Tartu Ülikooli Õigusinstituudis. Töötas ASA Kindlustuses kindlustustalituse juhatajana ning asutas juuraõpingute ajal omanimelise õigusbüroo. 
2001. aastal vannutas justiitsminister Märt Rask Veiko Kaasiku kohtutäituri ametisse. 
Vabal ajal tegeles auto- ja purjespordiga. Oli ESS Kalev Jahtlubi juhatuse ning Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koja liige.
Ulrike Meinhof

Ulrike Marie Meinhof (7. oktoober 1934 Oldenburg – 9. mai 1976 Stuttgart) oli saksa ajakirjanik, publitsist, poliitiline aktivist ja hiljem vasakäärmuslik terrorist.
Ulrike Meinhofi vanemad olid kunstiajaloolased Werner Meinhof ja Ingeborg Meinhof. Ta vanemad surid varakult ja pärast ema surma 1949. aastal sai Ulrike ja ta vanema õe Wienke eestkostjaks veendunud sotsialist ajaloolane Renate Riemeck. 1955. aastal lõpetas Ulrike Meinhof gümnaasiumi ja õppis seejärel Marburgi ja Münsteri Ülikoolis filosoofiat, pedagoogikat, sotsioloogiat ja germanistikat.
1958. astus ta Sotsialistlikku Saksa Üliõpilasliitu (visati sealt küll 1959. aastal vasakpoolitsemise tõttu välja) ja hakkas tegutsema ajakirjaniku ja publitsistina. 1959. aastal hakkas ta tegemist koostööd ajakirjale konkret. 1960–1964 oli ta sama ajakirja peatoimetaja. 1961. aastal abiellus ta ajakirja väljaandja Klaus Rainer Röhliga. Neil oli kaks tütart. Abielu lahutati 1967. aastal. Tol perioodil oli Ulrike Meinhof üks Lääne-Saksamaa populaarsemaid ajakirjanikke.
1968. aastal asus Ulrike Meinhof Hamburgist elama Lääne-Berliini, kus ta töötas Berliini Vaba Ülikooli õppejõuna. Tema poliitilised vaated radikaliseerusid üha enam. 1969. aastal lõpetas ta koostöö ajakirjaga konkret.
1970. aasta 14. mail osales Meinhof Andreas Baaderi vangistusest vabastamises ja hakkas seejärel elama illegaalselt. Temast sai üks Punaarmee Fraktsiooni loojatest, ideoloogidest ja juhtidest.
Politsei arreteeris Ulrike Meinhofi 15. juunil 1972 Hannoveris. 29. novembril 1974 mõistis kohus ta kaheksaks aastaks vangi. 21. mail 1975 algas tema ja teiste Punaarmee Fraktsiooni liikmete vastu uus kohtuprotsess. 9. mail 1976 leiti ta oma kambrist pooduna. Ametliku versiooni kohaselt oli tegemist enesetapuga.
Natalja Negoda

Natalja Negoda (vene Наталья Игоревна Негода; sündinud 12. novembril 1963) on vene näitleja.
Natalja Negoda sündis Moskvas lavastaja ja näitleja Tamara Pavljutšenko tütrena. 1986. aastal lõpetas ta Moskva Kunstiteatri Õppestuudio. 1986–1988 töötas näitlejana Venemaa Akadeemilises Noorsooteatris.
Filmides mängima hakkas 1987. aastal. 1988. aastal sai laialdaselt tuntuks seoses Vera rolliga filmis "Väike Vera".
1990. aastate alguses asus Natalja Negoda elama Ameerika Ühendriikidesse, kus ta mängis neljas filmis. 2007. aastal pöördus ta Venemaale tagasi.