Pius IV

1559. aasta konklaav

Pius IV valiti paavstiks esimesel jõulupühal, 25. detsembril 1559 Vatikanis Capella Paolina kabelis ja krooniti kolmekuningapäeval, 6. jaanuaril 1560 kardinal Alessandro Farnese poolt. Ta oli neljas ja viimane Paulus III pühitsetud kardinal, kes valiti paavstiks.
1559. aasta konklaav kestis 112 päeva ja oli pikim pärast 1314–1316 toimunud konklaavi, mil valiti Johannes XXII. 5. septembrist 25. detsembrini 1559 toimunud konklaavi viimases voorus osales 44 kardinali, kellest 43 hääletasid Medici poolt.

Ususõjad

Pius IV toetas Prantsusmaa valitsejate võitlust hugenottidega ja pooldas sõda türklaste vastu. Ta taunis Elizabeth I tegevust katoliiklaste suhtes.

Protsess Carafa suguvõsa üle

Roomas oli katoliku kiriku ametkondades pärast Paulus IV surma tekkinud Carafa suguvõsa liikmete vastu opositsioon ning Pius IV alustas kohe Carafa suguvõsa liikmete taandamist juhtivatelt ametikohtadelt, kuigi kardinal Carlo Carafa oli konklaavi viimases voorus hääletanud tema poolt. 30. jaanuaril 1560 tagandati Carlo Carafa ametist ja arreteeriti 7. juunil 1560 koos vennaga süüdistatuna ketserluses, Hispaania vastu peetava sõja õhutamises, mõrvas ja mitmes muus kuriteos. Neile määrati surmanuhtlus, kuid kohtuotsuse langetamisel ei arvestatud süüaluste tunnistusi, mille tõttu Pius V nad hiljem rehabiliteeris. Ametitest tagandatud Carlo Carafa kägistati Sant' Angelo kindluses 4. märtsil 1561, Giovanni Carafa ja tema kaks kaaslast hukati pea maharaiumise läbi. See jäi viimaseks paavsti otsuseks, millega mõisteti kardinalile surmanuhtlus; eelmine taoline süüdimõistev otsus oli 1517 Alfonso Petrucci kohta.

Otsused Ancona kohta

22. märtsil 1560 kinnitas Pius IV Ancona kogudusele privileegi kontrollimaks kohalikke apteekreid. 10. detsembril 1560 avaldas ta bulla Ancona piiskopi jaoks. 23. juulil 1562 saatis ta kirja Ancona kogudusele, milles leevendas surnud hobuste eest võetavat maksu.

Accolti vandenõu

1565 avastati Benedetto Accolti kavandatud vandenõu paavsti vastu.

Suhted kiriku institutsioonidega

Pius IV mõjukaimaks nõuandjaks sai tema õepoeg kardinal Carlo Borromeo. Ta reformis kuuria ametkondi, rajas paavstliku trükikoja kristlike tekstide trükkimiseks ja toetas Ávila Teresat reformide läbiviimisel.
10. märtsil 1561 avaldatud bullaga "Sacrosanta Romana" inkorporeeris ta Egmondi kloostri Harlemi piiskopkonna koosseisu ja järgmisel päeval avaldatud bullaga "Ex injuncto nobis" sätestas Harlemi piiskopkonna jursidiktsiooni.
Pius IV avaldas 1. oktoobril 1561 kirja "Eximiae devotionis", milles lubas Cosimo de' Medicil moodustada Püha Stephanuse rüütliordu. 1. veebruaril 1562 avaldatud bullas "His quae pro" kinnitas ta Benedictuse reeglite alusel selle ordu põhikirja. 5. juunil 1562 kinnitas ta bullaga "Altitudo divinae" Püha Stephanuse rüütliordu privileegid.
1. märtsil 1564 kohustas ta Roomas viibivaid piiskoppe resideerima oma piiskopkondades.
Ta kinnitas 13. aprillil 1564 Jeesuse Püha Nime Seltsi ja määras sellele indulgentse.

Liturgilised otsused

Pius IV tühistas Paulus IV keelu kloostrist lahkunud munkade vahistamiseks, samuti mitu Paulus IV poolt Rooma inkvisitsioonile antud privileegi.
Ta sätestas 1560 avaldatud bullas "Decens esse" vaimulike jaoks koostatava testamendi.
7. juulil 1563 avaldas ta bulla eksiilis viibivatele Syoni kloostri birgitiini nunnadele.
3. aprillil 1560 avaldas ta apostliku konstitutsiooni "Sedis apostolicae". 26. jaanuaril 1562 avaldas ta bulla "Cum inter ceteras". Ta avaldas 14. oktoobril 1562 apostliku konstitutsiooni "Pastoralis officii'", 27. detsembril 1562 apostliku konstitutsiooni "Cum inter crimina", 16. veebruaril 1564 apostliku konstitutsiooni "Romanus Pontifex" ja samal aastal apostliku konstitutsiooni "Cum nos per".

Teoloogilised vaidlused

1560 nimetas Pius IV Prantsusmaa suurinkvisiitoriks kardinal Odet de Coligny de Châtilloni, kes aprillis 1561 teatas avalikult oma siirdumisest kalvinismi. 31. märtsil 1563 kuulutas Pius IV ta ketseriks ja tagandas ametitest.
24. märtsil 1564 avaldas ta bulla "Dominici gregis", milles kinnitas oikumeenilise kirikukogu koostatud keelatud raamatute nimestiku, millega revideeriti oluliselt Paulus IV nimekirja.

Suhtumine juutidesse

Pius IV avaldas 27. veebruaril 1562 bulla "Dudum felicis", milles kinnitas Paulus IV poolt juutidele sätestatud kohustused, kuid ta laiendas Rooma getot ja lubas juutidel rajada poode väljaspool getot. Tema soovituse tõttu tühistas Ferdinand I Böömi juutide vastu suunatud määrused. Pius IV ajal said juudid loa trükkida Talmudit, kuid pidid selle avaldama teise nime all.

Gonzalo de Amarante beatifikatsioon

Pius IV kuulutas 1560 õndsaks Gonzalo de Amarante.

Onupojapoliitika

Pius IV vanem vend Gian Giacomode' Medici sai 1528 Marignano markiiks ja abiellus 1545 Marzia Orsiniga, kelle õde Geronima oli abielus Paulus III poja Pier Luigi Farnesega.
Õde Chiara abiellus parun Wolfgang Dietrich Ludwig von Hohenemsiga. Tema poeg Mark Sittich von Hohenems sai kardinaliks.
Õde Margherita abiellus Arona krahvi Giberto Borromeoga. Nende poeg Carlo Borromeo sai kardinaliks ja Milano peapiiskopiks.
Pius IV ema venna poeg Giovanni Antonio Serbelloni sai kardinaliks.

Kardinalide pühitsemised

Pius IV pühitses oma ametiajal 46 kardinali 4 konsistooriumil, sealhulgas tulevase paavsti Gregorius XIII. Lisaks itaallastele said kardinalideks 3 prantslast, 1 hispaanlane ja 1 poolakas.
22. septembril 1561 avaldas Pius IV bulla "Prudentis patrisfamilias". Ta sätestas 19. novembril 1561 avaldatud dekreedis, et kui paavst sureb oikumeenilise kirikukogu ajal, peavad uue paavsti valima ikkagi kardinalid konklaavil, mitte kirikukogul. Ta keelas tulevasel paavstil määrata ametisse koadjuutorit, kellel oleks õigus järgneda talle paavstiametis. Ta avaldas 9. oktoobril 1562 apostliku konstitutsiooni "In eligendis", milles kinnitas kõikide paavstide konklaavi kohta langetatud otsused alates Gregorius X valitsemisajast, kohustas kardinale simoonia välistamiseks mitte omandama konklaavi läbiviimiseks rohkem ressursse kui vaja ja ühtlasi kinnitas, et konklaav ei vastuta viimase paavsti võlgade eest. Samuti kohustas ta kardinale langetama konklaavil otsust ilmalike valitsejate sekkumiseta, kuid seda klauslit rikuti järgmistel sajanditel korduvalt.
15. mail 1565 rajas ta valmiva Santa Maria degli Angeli basiilika tõttu uue kardinalpreestri ametikoha.

Pius IV kultuuriloos

Pius IV ajal ehitati Roomas Santa Maria degli Angeli basiilika, Porta Pia, Villa Pia ja Borgo Pio.
Ta määras Palestrina paavstliku kabeli heliloojaks.
Ta kinnitas 1560 Douai ülikooli privileegid.
Kunstnik Bartolomeo Passarotti on paavstist maalinud portree.

Surm

Pius IV suri 66-aastaselt 9. detsembril 1565 Roomas palaviku ja kuseteede põletiku tõttu tekkinud nakkuse tagajärjel. Tema surivoodi juures viibisid Carlo Borromeo ja Filippo Neri. Ta maeti Vatikani basiilikasse ja 4. jaanuaril 1583 maeti tema säilmed ümber Rooma Santa Maria degli Angeli kirikusse.