google/wiki40b huggingface dataset:
Kosmosesüstik Columbia

Kosmosesüstik Columbia (tähisega OV-102) oli üks NASA kosmosesüstikutest. Columbia oli süstikute ehitusjärjekorras kolmas, aga kosmosesse jõudis missiooni STS-1 raames esimesena. Kosmosesüstik startis esimest korda 12. aprillil 1981 ja naasis Maale 14. aprillil. Oma 22 teenistusaasta jooksul käis Columbia 27 missioonil. Kosmosesüstik Columbia purunes 1. veebruaril 2003 Maa atmosfääri sisenemisel. Õnnetuses hukkusid kõik 7 meeskonnaliiget.

Ajalugu

Columbia ehitus algas 1975. aastal Rockwell Internationali peakoostehallis Palmdale'is Californias. Peale valmimist viidi Columbia Kennedy kosmosekeskusse, kuhu see saabus 25. märtsil 1979. Algselt oli esimene Columbia start planeeritud juba 1979. aastasse, aga probleemid kosmosesüstiku peamootorite ja kuumuskilbiga lükkasid stardi edasi. 19. märtsil 1981 juhtus Columbia masinaruumis õnnetus, kus kaks-kolm (arv eri uudistes varieerus) töölist lämbusid.
Colmubia startis oma esimesele missioonile (STS-1) 12. aprillil 1981. Kosmoselaeva esimene komandör oli John Young ja piloot Robert L. Crippen. Young oli tollal NASA kogenuim astronaut, kes alustas lende juba Gemini programmi ajal ja oli üheksas Kuu pinnal kõndinud inimene. Samal ajal oli Crippen algaja, kellele see oli esimene lend. Süstik naasis Maale 14. aprillil.
Columbia jõudis enne Challengeri katastroofi kosmoses käia veel kuus korda. 28. jaanuaril 1986 plahvatas Challengeri startimisel Space Shuttle'i välispaak ja pardal olnud 7 astronauti said surma. See lõi NASA graafiku segamini ja Columbia järgmine missioon toimus 1989. aastal, kui toimus missioon STS-28.
23. juulil 1999 startinud missioon STS-93 oli ajalooline, sest Columbia komandöriks oli siis Eileen Collins, kes oli Space Shuttle'i programmi esimene naiskomandör.
Columbia viimane edukas missioon oli STS-109, mis oli Hubble'i kosmoseteleskoobi neljas teenindusmissioon. Järgmine missioon, STS-107, lõppes katastroofiga kui kosmosesüstik hävis Maa atmosfääri sisenemisel ja kogu meeskond hukkus. Õnnetuse põhjuseks osutus auk kuumuskilbis, mis aeglaselt põhjustas juhitavuse kadumise.
Kui Columbia poleks hävinud, oleks kosmoselaev osalenud ISSi- ehituses ja võinuks ühe plaani kohaselt orbiidilt ära tuua Hubble'i kosmoseteleskoobi. Kuna Space Shuttle'i programm on lõpetatud, siis lõpuks siseneb Hubble Maa atmosfääri ja põleb ära. Columbia oleks tõenäoliselt karjääri lõpetanud pärast 2005. aastat, sest laevale polnud rohkem missioone planeeritud.
Jüri Kermik

Jüri Kermik (sündinud 24. oktoobril 1957) on Eesti sisearhitekt, disainer ja kunstiteadlane.

Haridus ja töö

Jüri Kermik lõpetas 1982. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi (ERKI) sisearhitektuuri ja mööblikujunduse erialal. 1994 aastal lõpetas ta Royal Collage of Arti mööblidisaini erialal (magister) ning 1998 omandas samas ülikoolis ka doktorikraadi vineeritehnoloogia ja -disaini ajaloo erialal.
Ta on Eesti Kunstiakadeemia õppejõud.

Isiklikku

Jüri Kermiku abikaasa on Riina Kermik (s. 1956). Neil on 3 last: metallikunstnik Jürgen Kermik (s. 1981), mööblikunstnik Liisa Kermik (s. 1984) ja Mikk Kermik.
Alates 1992. aastast elab ja töötab Jüri Kermik Inglismaal.
OUN

Ukraina rahvuslaste organisatsioon ehk OUN (ukraina keeles Організація Українських Націоналістів) oli Ukraina vastupanuliikumise poliitiline organisatsioon, mille osa UPA ehk Ukraina Ülestõusnute Armee (ukraina keeles Українська Повстанська Армія, УПА) oli NSVL okupatsioonivõimudega relvastatud võitlust pidanud tiib.
Organisatsiooni lõi 1928. aastal Ukrainast emigreerunud Jevhen Konovalets. Konovalets tapeti 1938. aastal Pavel Sudoplatovi organiseerimisel VK(b)P Keskkomitee juhtkonna korraldusel.
Teised kuulsamad OUN-i juhid olid Andri Melnõk ja Stepan Bandera.
Benedictus II

Paavstiks saamine

Benedictus II pühitseti paavstiks 26. juunil 684, kui Bütsantsi keiser Konstantinos IV oli teda tunnustanud.
Ta valiti paavstiks arvatavasti juulis 683.

Monoteletismi taunimine

Benedictus II kohustas usklikke järgima monoteletismi tauninud Konstantinoopoli III kirikukogu otsuseid.
Ta nõudis monoteletistlikest vaadetest loobumist Antiookia tagandatud patriarhilt Makarios I-lt, kes ootas Roomas tulutult endise ametikoha tagasisaamist.

Suhted keisriga

Bütsantsi keiser Konstantinus IV saatis paavstile oma poegade Justinianose (hilisem keiser) ja Herakleiose lokid. Paavst adopteeris sümboolselt mõlemad printsid.

Suhted Hispaania piiskoppidega

Enne kinnitamist paavstiks instrueeris Benedictus notar Petrust, kes pidi siirduma Hispaaniasse koos III Konstantinoopoli oikumeenilise kirikukogu otsustega, et neid tutvustada sealsetele vaimulikele. Ta saatis läkitused ka läänegootide kuningale Erwigile, krahv Simpliciusele ja Toledo peapiiskopile.
Toledo peapiiskop Julianus saatis paavstile oma usutunnistuse, kuid kuuldes, et paavst oli seda kritiseerinud, saatis talle teravasõnalise vastuse.

Suhted Inglismaa piiskoppidega

Enne kinnitamist paavstiks nõudis Benedictus Wilfridi ennistamist tagasi Yorki piiskopi ametisse, kes oli aastal 678 sellest ametist tagandatud.

Paavsti valimise reguleerimine

Benedictus II palvel tunnustas Bütsantsi keiser Konstantinos IV paavsti valimise reguleerimist, mille järgi kinnitati valimistulemus edaspidi Bütsantsi eksarhi poolt. Seni kinnitas paavsti valimist keiser.

Vaeste eest hoolitsemine

Benedictus II hoolitses vaeste eest, keda ta lubas 685. aasta ülestõusmispühade ajal viibida vaimulike hulgas missal.

Ordinatsioonid

Benedictus II ordineeris 12 piiskoppi.

Benedictus II kultuuriloos

Benedictus II ajal tehti taastamistöid Rooma Peetri kirikus ja San Lorenzo in Lucina kirikus.
Tema ajal dekoreeriti Rooma San Valentino ja Santa Maria ad Martirio kirikud.

Surm

Benedictus II haigestus ülestõusmispühal 26. märtsil 685, suri 8. mail 685 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse.
Surres pärandas ta vaimulikele, kloostritele ja ilmiksakristaanidele 30 naela kulda.
Teda austatakse katoliku kirikus pühakuna. Tema mälestuspäev on 8. mai.

Hinnang

"Liber Pontificalis" kirjeldab Benedictus II malbust ja suuremeelsust.
Hetk

Hetk ehk silmapilk ehk moment ehk viiv on tavakeeles täpselt määratlemata lühike ajavahemik, mida neuropsühholoogias mõistetakse kui subjektiivset oleviku tunnetamiseks vajalikku ajavahemikku, mida inimene väljendab sõnaga 'nüüd'.
Erinevate uurimistulemuste kokkuvõttena on selline ajavahemik umbes kolme sajandiku sekundi pikkune, mis umbes vastab ärrituse ülekandeajale kiiretes keemilistes sünapsides ehk sünaptilisele latentsusajale. Näiteks on inimese kuulmine võimeline ajaliselt eritlema veel 0,03 sekundise kestusega mürade vaheldumist.
Timo Sild

Timo Sild (sündinud 26. veebruaril 1988) on eesti orienteeruja.
Aastatel 2007–2017 on ta Eesti meistrivõistlustel orienteerumises võitnud 17 kulda, 8 hõbedat ja 2 pronksi.
2006. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel orienteerumisjooksus Leedus Druskininkais võitis ta Eesti meeskonnas koos Mihkel Järveoja ja Markus Puuseppaga teatevõistlusel kulla.
Juulis 2007 võitis ta meesjuunioride eliitklassis Rootsis Mjölbys viiepäevajooksu O-Ringen.
Juulis 2008 võitis ta juunioride MMil tavarajal hõbemedali.
Aprillis 2014 võitis ta Hispaanias MK-etapi lühirajal kolmanda koha ja Euroopa meistrivõistlustel lühirajal 7. koha.
2016. ja 2018. aastal võitis ta Soome klubi Koovee meeskonnas Jukola teatejooksu.
2015. aasta orienteerumise MMil Šotimaal sai ta teatejooksus Eesti meeskonnas koos Sander Vaheri ja Lauri Sillaga 6. koha.
2017. aasta orienteerumise MMil Eestis sai ta tavarajal 10. koha ja teatejooksus koos Kenny Kivika ja Lauri Sillaga 4. koha.
2018. aasta orienteerumise MMil Lätis sai ta lühirajal 8. koha.

Isiklikku

Timo on Sixten ja Sarmite Silla vanem poeg. Tema noorem vend on Lauri Sild.
Abzanovo (Ziantšurinski rajoon)

Abzanovo (baškiiri Абҙан) on küla Venemaal Baškortostanis Ziantšurinski rajoonis. Geograafilised koordinaadid on 51°51' N, 56°46' E.
2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Abazanovos 882 elanikku.
Sihtnumber on 453391.
Külas remonditakse põllumajandustehnikat.
Abzanovos on sündinud Rail Sarbajev.
Abzanovos on järgmised tänavad: Akbulat, Komsomolskaja, Magadejeva, Molodjožnaja, Murzabulatovõh, Naberežnaja, Oktjabrskaja, Pervomaiskaja, Planovaja, Rabotšaja, Selhoztehnika, Sovetskaja, Školnaja.
Vjatšeslav Ivanenko

Vjatšeslav Ivanenko (Вячеслав Иваненко; sündinud 3. märtsil 1961 Kemerovos Venemaal) on NSV Liidu endine kergejõustiklane (käija), olümpiavõitja 50 km käimises (1988).
Priit Pullerits

Hariduskäik

Ta lõpetas 1983. aastal Tartu 2. Keskkooli.
Aastal 1990 lõpetas ta Tartu Ülikooli ajakirjanikuna (kiitusega) ja 1995. aastal sai magistrikraadi.
1990. aasta sügissemestril õppis Columbia ülikooli ajakirjanduskoolis New Yorgis. Aastail 1997–1998 veetis kuus kuud Fulbrighti stipendiaadina USAs Marylandi ülikooli (College Park) ajakirjanduskolledžis.

Töökäik

Aastast 1991 töötab Tartu Ülikooli ajakirjanduse ja kommunikatsiooni instituudi õppejõuna. Õpetab uudise sotsioloogia ja reporteritöö kursust.
Ta oli ajakirja Favoriit asutaja 1993 ja selle peatoimetaja aastani 1998.
Aastast 1998 töötab Postimehe vanemtoimetajana.
Aastal 1995 töötas uudisteajakirja Newsweek Washingtoni büroos reporterina (Alfred Friendly Press Fellow).

Tsitaadid

"Ma imetlen teda. Tema persoon on toonud muidu hallile spordimaastikule värvi ja vürtsi. Ma olen väga õnnelik selle üle, et just praegu on meil olemas Priit Pullerits, ja ma olen väga õnnelik, et ta just suusatamisest huvitub." – Mati Alaveri arvamus Priit Pullerits kohta.
"Ma soovin teile kõigile edu, kuna me ei pruugi pärast seda ainet enam näha. Aga soovin, et te ei oleks mingid tšainikud, kes tagareas oma aega täis tiksuvad. Kurat, kui sul on Putinile võimalus küsimus esitada, siis sa teed seda. Ise hoolitsen, et vastasel korral tööst ilma jääd."
"Kui asjadesse rohkem süüvida, ilmneb, et Detroidi hävingu põhjused tulenevad peamiselt kahest tegurist: esiteks, rassilise tasakaalu muutumisest selgelt mustanahaliste kasuks, ja teiseks vasakpoolsest poliitikast linna juhtimisel." – 23. juuli 2013, Postimees
"Kuidas vältida rattasõidus kahtlasi neegreid?" – 9. märts, Pulleritsu blogi suusk.blogspot.com

Isiklikku

Ta on Heivi ja Rein Pulleritsu poeg ning Teet Pulleritsu vend.
Priit Pullerits on abielus ning tal on tütar Piibe.
Nulg

Kasutamine

Enamiku nulgude puit ei ole kvaliteetne. See ei pea vastu putukatele ega kõdunemisele. Sellepärast ei soovitata nulupuitu õues kasutada. Õue jäetud nulupuidult pole mõtet oodata, et ta peaks vastu kauem kui 1–1½ aastat, olenevalt kliimast, milles puit asub. Seda saab siiski kasutada ümarpuiduna ja vineeri tootmiseks.
Nulg sobib jõulupuuks paremini kui teised okaspuud, sest ta ei poeta nii palju okkaid, peab kuivamisele paremini vastu ja lõhnab hästi. Sel eesmärgil on maailmas rajatud nuluistandusi. Eriti head jõulupuud on Fraseri nulg, hõbenulg, kaukaasia nulg ja palsamnulg.
Nulge kasvatatakse õues ilutaimena, eriti korea nulgu, millel on kenad eredad käbid küljes juba üsna pisikesena, kui nad on kõigest 1–2 m kõrgused.
North York Moors

North York Moors (ka North Yorkshire Moors) on rahvuspark Suurbritannias Põhja-Inglismaal North Yorkshire'i krahvkonnas. 
See asutati 1952. aastal. 
Kaitseala pindala on 1436 km². Rabamaastiku vanus on umbes 25 000 aastat.

Kliima

North York Moorsi kõige kõrgemad temperatuurid on mõõdetud juulis (+34 °C) ja augustis (+33 °C). Absoluutsed maksimumid on kõige madalamad jaanuaris (+15 °C) ja detsembris (+16 °C). Kõige madalamad temperatuurid on mõõdetud jaanuaris (–16 °C) ja veebruaris (–14 °C). Absoluutsed miinimumid on kõige kõrgemad augustis (+5 °C) ja juulis (+4 °C).
Sademeid on aastas keskmiselt 738 mm. Kõige rohkem sajab novembris (98 mm) ja detsembris (82 mm), kõige vähem aprillis (39 mm) ja mais (43 mm). Kõige rohkem lund sajab veebruaris (16 päeval) ja jaanuaris (13 päeva). Juunist septembrini lund ei saja.
Päikest paistab aastas keskmiselt 1426 tundi, neist kõige rohkem juulis (185 tundi) ja mais (182 tundi), kõige vähem detsembris (42 tundi) ja jaanuaris (55 tundi).
Kalmuneid

Kalmuneid on Artur Lemba ooper viies vaatuses Sophia Vardi (pseudonüüm, tegelikult Marta Lepp) libretole. Eesti teine algupärane ooper. Tüüpiline numbriooper. Muusika on rahvusliku koloriidiga. Depressiivse sisuga teos. Pärast väljatulekut pole esitatud.
Esmaettekanne toimus 7. septembril 1929 Tallinna teatris Estonia. Peaosi esitasid Arnold Wisman (hiljem Aarne Viisimaa) (Heitti), Olga Mikk-Krull või Marta Rungi (Maie), Niina Romanova (Kalmuneid), Karl Viitol (Isamees). Dirigent Juhan Aavik. Lavastaja Hanno Kompus. 
Peamised osad: Härma Heitti (tenor), Heitti isa (bariton), Heitti ema (sopran), Maie (sopran), Vaino Esso (bass), Vaino Viio (bariton), Kalmuneid (sopran), Isamees (bass
Tegevus toimub määramata ajal Eesti külas ja baseerub rahvamuistendile, mille kohaselt Härma perepoeg Heitti annab oma surnud mõrsja kalmu lähedal kaera külvates toonela rahvale tõotuse, et võtab samast kalmust Kalmuneiu endale naiseks kui nad aitavad tal kaera hästi idanema panna. Varsti aga unustab ta oma lubaduse ning võtab kaasaks elurõõmsa Vaino peretütre Maie, kes on Heittit juba kaua omale kaasaks himustanud. Maie ema on tütre saatuse pärast mures, kuid Maie lohutab teda. Pulmapeol hakkab Heittit vaevama südametunnistus. Kui ta oma noore naisega samast hauast, mille lähedal kaera külvas, pulmarongiga mööda sõidab hiide Uku õnnistust saama, algab torm ja äike. Toonelased nõuavad neile antud tõotuse täitmist, sest nad andsid Heittile hea saagi. Äike tabab Maiet ja noorik sureb. Pulmarongist saab peie­liste rong. Noor abielumees saabub üksi koju ja on masenduses. Meeleheites ta tapab end, et täita oma lubadus ja ühineda Kalmuneiuga toonelas. Rahvas jääb kahte surnut leinama. 
Muusikalugusid: Heitti kaerakülvamise laul; Maie unenäolaul „Emakene, memmekene”; Vaimude koor.
Lehtma soo

Lehtma soo on soo Hiiu maakonnas Kõrgessaare vallas.
Soo eriilmelisust tingib Lehtma järv, millest ida pool on raba (37 ha) ja järvest põhja pool madalsoo (207 ha). Soo jääb Tahkuna looduskaitsealale.
Oscar Verpoest

Oscar Verpoest (27. detsember 1922 Antwerpen – 16. detsember 2007 Brasschaat, Antwerpeni provints) oli Belgia kabetaja, rahvusvaheline meister.
Karjääri jooksul oli ta 19 korral Belgia tšempion. Maailmameistrivõistlustel jäi ta laeks 4. koht 1948. aastal. 1977. aastal saavutas ta Euroopa meistrivõistlustel pronksmedali.
Ka tema vend Hugo oli nimekas kabetaja.
Jõgisoo mõis

Ajalugu

Mõis asutati 17. sajandi I poolel ja selle esimene omanik oli Heinrich von Knorring. 18. sajandil kuulus mõis Douglastele, Mohrenschildtidele ja Braschidele. 1912 sai mõisa omanikuks eesti soost Mihkel Paulberg.
Mark Hoppus

Eraelu

Mark abiellus oma tüdruksõbra Skye Everlyga 2. detsembril 2000. Nende poeg Jack Hoppus sündis 5. augustil 2002. Markil on ka kaks koera ja kass "mudakott" ("dirtbag"), kelle ta leidis stuudio tagant tänavalt. Ta elab Los Angeleses Californias. Seal on tal ka oma stuudio, kus ta lindistab uut +44 albumit.

"Hi, my name is Mark"

"Hi, my name is Mark" on Hoppuse podcast sait. Neid võib leida aadressilt himynameismark.com . Iga kahe nädala tagant lisatakse sinna uus podcast, kus ta mängib oma meelisbändide lugusid, intervjuusid tema lemmikbändidega ja lugusid tema igapäevaelust. Aastal 2005 võitis ta auhinna "Best Podcast", edestades paljusid tänapäevaseid populaarseid podcaste.

Ettevõtted

Mark Hoppus ja Tom DeLonge omavad kahte firmat: Atticus ja MacBeth. Viimati ilmunud intervjuus teatas Hoppus, et kavatseb oma aktsiad ära müüa mõlemas firmas, samuti ka loserkids.com
Tiit Nuudi

Tiit Nuudi (sündinud 22. oktoobril 1949 Tallinnas) on Eesti tennisist, sporditegelane ja poliitik.
Ta lõpetas aastal 1968 Tallinna 10. Keskkooli ja aastal 1973 lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusinsenerina.
1969 sai ta Eesti meistrivõistlustel tennise meespaarismängus pronksmedali. 1967–1971 esindas ta 6 korda Eesti tennisekoondist.
1978–1989 oli ta olümpiaehitiste direktsiooni peainsener ja direktor.
1982–1988 oli ta Tallinna linna täitevkomitee aseesimees. 1988–1889 oli ta ENSV Riikliku Looduskaitse ja Metsamajanduse Komitee esimees ning 1990 Eesti keskkonnaminister. 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu esimehe nõunik. Aastatel 1993–2012 oli ta AS Paulig Balticu juhatuse esimees.
1992–1997 oli ta EOKi asepresident, 1997-2001 EOKi president ja aastast 2001 selle esindajate kogu liige.
Aastast 2014 on ta MTÜ Spordijuhtide Selts juhatuse liige.
TCP/IP mudel

TCP/IP mudeli kihid

Ülemised kihid on loogiliselt lähemal kasutaja rakendustele, samas kui alumised kihid on lähemal füüsilisele andmete edastamisele. 
Selline üldistus võimaldab ülemise kihi teenuseid, mida alumised kihid ei saa või ei taha pakkuda. Sellisel mudelil puudub OSI (Open System Interconnection) mudeli formalism, kuid seda ei peeta siiski piiranguks.

Lülikiht

Lülikiht (link layer) on kohaliku võrguühenduse võrgustike ulatus, mille külge varustaja on kinnitatud. See on kõige alumine internetiprotokolli kiht, kuna TCP/IP on riistvarast sõltumatu.
Lülikihti kasutatakse pakettide liigutamiseks Interneti-kihi liideses, kahe erineva varustaja abil samas lülis. Andmepakettide saatmine ja saamine mööda ühendust on võimalik kontrollida nii tarkvaraliselt läbi võrgukaardi tarkvara, kui ka füüsiliselt (elektrooniliselt) läbi kaardi enda (rohkem arenenud kiipide puhul.)
Lülikihis on võimalik ka valida pakette, mida saab üle virtuaalse privaatse võrgu saata.

Transpordikiht

Transpordikihi kohustused sisaldavad ots-otsaga sõnumite ülekande võimet, sõltumata aluseks olevast võrgust. Kaasnevad veel ka veakontroll, segmenteerimine, ummikukontroll, ülekoormuse kontroll ja rakenduse adresseerimine.
Transpordikihti võib võtta kui transpordimehhanismi (näiteks: auto, mille kohustus on oma pagas turvaliselt sihtpunkti toimetada.)
Transpordikiht pakub seda teenust, ühendades rakendusi läbi teenuse pordi. Kuna IP pakub ainult parima saavutuse toimetust, on transpordikiht esimene TCP/IP kiht, mis pakub usaldusväärsust.

Rakenduskiht

Rakenduskiht viitab kõrgema taseme protokollile, mida kasutavad enamus rakendusi võrguühenduseks. Andmed, mis on kodeeritud vastavalt rakenduskihile kapseldatakse ühte või enamasse transpordikihi protokolli, mis omakorda kasutab madalama kihi protokolle, et tegelikult andmeid edastada.
Rakenduskihi protokollid kohtlevad tavaliselt transpordikihti kui “musta kasti”, mis tagavad stabiilse võrguühenduse mille abil infot jagada.
Transpordi ja madalama tasandi kihid on suures osas ükskõiksed spetsiifiliste rakenduskihi protokollide suhtes. Ruuterid ja võrguühenduse lülitid ei jälgi andmete liiklust, et näha, mis sorti rakendusprotokolli nad esindavad, nad lihtsalt tagavad kanali selle jaoks.
Välja mõis

Välja mõis (saksa keeles Niethof) oli rüütlimõis Jaani kihelkonnas Saaremaal.
François I

Perekond ja tõus troonile

François de Valois' sündis Angoulême'i krahvi Charles'i pojana. Ta ema oli Louise, kelle vennast Philibert II-st (1480–1504) sai hiljem Savoia hertsogkonna valitseja (Savoia hertsog, 1497–1504). François'l oli ka vanem õde Marguerite (1492–1549), kelle tütar Jeanne sai hiljem Navarra kuningannaks 1555–1572, kelle pojast Navarra Henrist sai üks kuulsamaid ja edukamaid Prantsusmaa monarhe (1589–1610) Henri IV.
François' sünni ajal oli Valois'de Angoulême'i haru suhteliselt vähetähtis, sest Prantsusmaa kuningaks oli noor Valois'd Charles VIII, kes oli äsja abiellunud Bretagne'i Anne'iga. Kuid 1498 suri kuningas Charles VIII ootamatult ning pärijateta. Seetõttu läks troon tema sugulasele, Valois' dünastia Orléansi liini kuuluvale Louis XII-le. Too abiellus kuninga lesega, kuid ei saanud temalt poegi, vaid kaks tütart. Nii sai François'st ootamatult troonipärija. Ta pandi 1514 paari kuninga tütre ning Bretagne'i pärijanna Claude'iga. Järgmisel aastal (1515) vana kuningas Louis XII suri ning François tõusiski Prantsusmaa troonile.

Esimesed aastad kuningana

François' valitsusaeg algas äärmiselt edukalt. Ta tungis juba oma esimesel valitsusaastal Milano hertsogiriiki ning lõi seal Marignano lahingus šveitslasi, kes ei olnud enne seda sajandeid kellelegi üheski lahingus kaotanud. Nii pani ta piiri ka Šveitsi Konföderatsiooni kantonite laienemise lõunasse ning ajendas šveitslaste tänini kestva neutraliteedipoliitika.
Pärast lahingut vallutas ta Milano ning naasis seejärel võidukalt Prantsusmaale. Järgmisel aastal (1516) sõlmis ta paavstiga Bologna konkordaadi, millega võim kirikuasjade üle Prantsusmaal läks täielikult kuninga kätte. Peale selle teostas ta muud tsentraliseerimispoliitikat.

Tähtsus järeltulijate jaoks

François pani oma valitsusajal aluse hilisemale Prantsuse absolutismile ning toetas heldekäeliselt kunsti, eriti arhitektuuri, ning ka haridust (tema toetusel rajati Collège de France).
Tema usupoliitika oli heitlik, kuid kaldus pragmaatilistel põhjustel lõpuks ikkagi katoliiklaste poolele. Algasid esimesed kalvinistide ja teiste protestantide vastased pogrommid, mis täie ulatuse saavutasid küll alles tema järglaste ajal.
Rodewald

Ajalugu

Rodewaldi on ajaloolistes ürikutes esmakordselt mainitud 13. sajandi alguses, mille järgi Mindeni piiskop nõudis, et Wölpe krahv looks asula. Süstemaatilise metsadest puhastamisega põhjapiirkonnas, mis täna on Untere Bauernschaft, loodi küla ja sealt tulenes ka lõpuks nimi; otsene tõlge puhastama + mets, s.o. alamsaksa roode 'juurima' ja wald 'mets'. Iga asunik sai võrdse suurusega maatüki Hagenhufendorf formaadis, tüüpiline kõrgkeskaegse maaomandi vorm.
Need maatükid, mis ei olnud laiemad, kui taluhooned, kuigi mitusada meetrit sügavuti, olid suurusega 60-70 morgenit (Morgen oli ligikaudu maatükk, mille üks mees härja taga hommikupoolikul künda suutis). Seda kõrgkeskajale tüüpilist maaomandi meetodit võib veel jälgida, kui sõita piki Landesstraßet 192 (Dorfstrasse põhjas ja Hauptstrasse lõunas).
Sajandite jooksul pikenes küla märkimisväärselt L 192 mõlamas otsas, olles asustatud tüüpiliste Fachhallenhäuser või puitraam taluhoonetega, mida leidub kõikjal Põhja-Saksa madalikul.
Alles pärast Teist maailmasõda ja autode massidele kättesaadavaks muutumisega hakkas külas nägema hooneid, mida kasutati üksnes eluasemena, kuigi maastiku ja praktilisuse vahelise tasakaalu tagamiseks arendati kaks uut ala tihedamalt asustatud keskuses ja tööstuspark lõunaservas. Selle algne võlu on säilinud avatud ruumiga piki tänavat, jätkates Hagenhufendorfi formaadi kuvamist.
Eugen Soonvald

Eugen Soonvald (18. oktoober 1912 Tartu – 16. veebruar 1994 Tallinn) oli Eesti mehaanikainsener, ekskavaatorite tootmise algataja Eestis, freesturbakogumismasinate ning maaparandusekskavaatorite peakonstruktor.
Ta lõpetas aastal 1940 Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitus- ja mehaanikateaduskonna masinaehituse erialal.
Eugen Soonvald suri 16. veebruaril 1994 Tallinnas ja ta maeti 22. veebruaril 1994 Rahumäe kalmistule.
Lincolni maakond (Maine)

Ajalugu

Lincolni maakond moodustati 1760. aastal. Maakond sai nime Inglismaal asuva Lincolni linna järgi.
Aleksandr Vostokov

Aleksander Woldemar Vostokov (sündinud Osteneck, vene Александр Христофорович Востоков; 27. märts 1781 (ukj) Kuressaare – 20. veebruar 1864 (ukj)) oli vene filoloog.
Ta oli vene võrdleva keeleteaduse rajajaid.

Pere

Ta oli Ludwig Christoph von der Osten-Sackeni abieluväline poeg.
Allusioon

Allusioon on varjatud vihje kirjandusteosele, üldtuntud isikule, sündmusele või faktile, nt Juuda tegu, Tootsi taskud, Potjomkini küla.
Allusioonid võivad lisada tekstile sügavust ja laiemat kandvust.
Strobeli orkester

Strobeli orkester oli aastatel 1931–1939 tegutsenud Eesti ansambel, mille eesotsas oli laulja ja trummar Kurt Strobel.
Ansambel esines nt Tallinna öölokaalis "Dancing Palace Gloria", Vanemuise teatri restoranis, Estonia teatri Valges saalis.
Ansambli tegevus lakkas pärast seda, kui Kurt Strobel lahkus 1939. aastal Saksamaale.