Nuku Hiva

Kliima

Nuku Hival valitseb soe ja niiske kliima. Õhutemperatuur on aasta soojemal kuul keskmiselt 28° C (märtsis) ja külmemal kuul 26° C (juulis). Aasta keskmine sademete hulk on 1030 mm.

Maastik

Saart katavad ohtlikud mäed ja vulkaanid, mille maksimaalne kõrgus ulatub ligikaudu kuni 760 meetrini. Nuku Hival leidub palju vulkaanilist kivimit basalti. Väga mitmekesine taimestik, mis katab peaaegu kogu saare, annab sellele pealtnäha läbiva rohelise värvuse. Nuku Hival esinevad peamiselt liivarannad, millest populaarseim tänu oma valgele liivale on maaliline rand Anaho lahes. Lisaks esineb saarel palju jugasid, koski ja joastikke. Neist kuulsam on Vaipō juga, mis oma 350 meetri kõrgusega on maailmas 199. kohal ja Polüneesias esimesel.

Vanem ajalugu

Arvatakse, et Nuku Hiva on 3,1 kuni 4,8 miljonit aastat vana saar. Iidsetel aegadel oli Nuku Hiva jagunenud kaheks provintsiks. Suuremat osa, mis võttis enda alla 2/3 kogu saare läänepoolsest pindalast tuntakse nime all Te I′i. Idapoolse ala nimi on Tai Pī.
Usutakse, et esimesed inimesed, kes tulid Lääne-Polüneesiast, avastasid saare ligikaudu 2000 aastat tagasi, enne kui Uus-Meremaa, Hawaii ja Tahiti koloniseeriti. Saare legend räägib, et loovusejumal ′Ono oli lubanud oma naisele ehitada ühe päevaga maja. Selleks kogus ta kokku hulga maad ning lõi saarestiku, mille iga saare nimi on nimetatud maja osade järgi. Nuku Hiva tähendavat katust. Kogu ülejäänud maa olevat ta visanud ühte kohta, mida praegu tuntakse kui ′Ua Hukat. Arvatakse, et sel ajaperioodil kasvas saare elanike hulk meeletult, 50 000–100 000 elanikku. 
Kuna inimesi elas väiksel maa-alal palju, sai esmatähtsaks toit. Paljude teiste troopiliste viljade seas oli peamiseks toiduallikaks leivapuu vili ehk jako. Kuigi saarel kasvatati ning söödi ka sigu, kanu ja isegi koeri, oli kala siiski rahva seas eelistatum.
Sarnaselt teiste Vaikse ookeani saartega harrastati ka Nuku Hival kannibalismi. Tänapäevani ei teata, miks just nii paljudel Prantsuse Polüneesia saartel seda harrastati. Üks teooria on, et inimesed kannatasid tegelikult suure toidunappuse käes ning selle mõju oli otsustavam kui kohalikud rituaalid ja tavad. Ohverdusi jumalatele kutsuti Ikaks, mis tõlkes tähendab kala. Sarnaselt kaladega riputati ohvrid konksudega pühapaika rippuma.
Ohvrid, kes ära söödi, riputati puu otsa rippuma seniks, kuni arvati õige olevat. Pärast seda purustati spetsiifiliste hukkamiseks mõeldud plokkidega nende pead. Arvatakse, et naisi ja lapsi tapeti ainult toidu pärast. Lahingutes langenud sõdalased aga söödi vaenlaste poolt ära selleks, et omandada ohvrite jõudu. Sõdalase tapja jättis alati ohvri kolju alles samal põhjusel.

Koloniaalaeg

21. juulil 1595. aastal peatus Álvaro de Mendaña de Neira Fatu Hival ning nimetas saared oma naise järgi Markiisaarteks. 1774. ja 1791. aastal külastas saari James Cook. Vähe tõestust on sellele, et need külastused viisid haiguste levikuni, kuna aeglased läbisõidud pärssisid haiguste levikut laevast välja. Arvatakse, et hoopis kaubalaevad, mis vedasid sandlipuud, ja vaalapüügiga tegelevad laevad olid need, mis viisid saarele epideemiaid, mis põhjustasid surma.

Popkultuuris

Aastal 2001 kasutati Nuku Hiva saart ameerika telesarja "Survivor" võttekohana. Tegemist oli tõsielusarjaga, kus viimane võistleja, kes üksinda vabas looduses ellu jäi, võitis rahalise auhinna. Saade läks eetrisse 2002. aastal. 
Briti uurija ja telesaatejuht Ben Fogle filmis 2015. aastal ühe osa sarjast "Ben Fogle: New Lives in the Wild" Nuku Hival.