google/wiki40b huggingface dataset:
Hermann Paucker

Hermann Julius Georg von Paucker (vene keeles Герман Егорович Паукер; 24. oktoober (vkj 12. oktoober) 1822 Jelgava, Kuramaa kubermang – 10. aprill (vkj 29. märts) 1889 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Venemaa sõjaväeinsener (kindralleitnant 1876) ja mehaanikateadlane. 
Ta oli militaarehitiste asjatundja ja kauaaegne inseneriteaduste õppejõud.

Elukäik

Pärast Peterburis asuva sõjaväeinseneride õppeasutuse Главное инженерное училище (hilisem Nikolai insenerikool) lõpetamist 1842. aastal ülendati ta porutšikuks ja jäeti õppejõuna (matemaatika repetiitorina) kooli tööle. Juba kuu aja pärast pidas 19-aastane noor õppejõud oma esimese loengu diferentsiaalarvutusest.
1847. aastal lähetati ta Prantsusmaale tutvumaks mehaanikateaduse rakendusvõimalustega ehitustöödel. 1850. aastal nimetati ta insenerikooli ehituskunsti adjunktprofessoriks.
1850. aastate teisel poolel sai Paucker laiemalt tuntuks Peeter-Pauli katedraali tornikiivri rekonstrueerimistööde tellingute püstitamisega Peterburis.
1866. aastal ülendati ta kindralmajoriks ja kinnitati mehaanikaprofessoriks. Ühtlasi luges ta aastatel 1872–1879 loenguid Peterburi tehnoloogiainstituudis mehaanika ja ehituskunsti alal. Hiljem (enne 1882) sai ta Nikolai Inseneriakadeemia teeneliseks professoriks. 1876. aastal ülendati ta kindralleitnandiks. Õppejõu ametis oli ta 1882. aastani.
Koos arhitekt Aleksandr Vidoviga projekteeris ta Tsarskoje Selos asuva Katariina lossi kiriku rekonstrueerimisel kupli kandekonstruktsiooni – unikaalse ažuurse metalltarinduse.
1888. aasta novembris määrati Paucker Konstantin Possieti asemele Venemaa Keisririigi teedeministriks. Tema ametisoleku aeg jäi lühikeseks. 29. märtsil (vkj) 1889 suri ta kopsupõletikku.

Teadus

Tema teadustegevus on põhiliselt seotud ehitusmehaanika valdkonnaga. 1849. aastal avaldas ta artikli "О проверке устойчивости цилиндрических сводов" ('Silindervõlvide stabiilsuse kontrollist'), milles ta esitas võlvide arvutuse meetodi. See meetod leidis Venemaal laialdast kasutust. Hiljem töötas ta välja kaare graafilise arvutusmeetodi. 
Paucker on ehitusmaterjaliõpetuse alusepanijaid Venemaal. Ta on arendanud ka pinnasemehaanikat, kus ta esitas vundamendi rajamissügavuse teooria. 
Tema peateos "Строительная механика. Курс Николаевской инженерной академии" ilmus pärast tema surma 1891. aastal.

Isiklikku

Tema isa Magnus Georg Paucker oli matemaatik, vanaisa Heinrich Johann Paucker oli Simuna Siimona ja Juuda koguduse õpetaja.
Pärast Pauckeri surma läks tema ulatuslik isiklik raamatukogu testamendi kohaselt Nikolai Inseneriakadeemia valdusesse.
Manuel Agujetas

Manuel Agujetas (kodanikunimi Manuel de los Santos Pastor; lavanimed Agujetas, Agujetas de Jerez; 17. mai 1939 Las Tablas, Jerez de la Frontera vald – 25. detsember 2015 Jerez de la Frontera) oli Hispaania mustlaspäritolu flamenkolaulja.
Ta laulis cante jondo stiilis. Ta esines Carlos Saura filmis "Flamenco". Dominique Abel tegi temast dokumentaalfilmi "Agujetas cantaor".
Triigi nina

Triigi nina on nina Saare maakonnas Saaremaa vallas Triigi külas.
King Diamond

King Diamond (sünninimi Kim Bendix Petersen, sündinud 14. juunil 1956 Hvidovres) on Taani heavy metal'i muusik, kes on peamiselt tuntud ansamblite Mercyful Fate ja King Diamond lauljana. Lauljana iseloomustab teda suur hääleulatus, eriti falseti kasutamine.
King Diamondi esimene rokkansambel oli Brainstorm, mis tegutses 1970. aastate keskel. Sama kümnendi lõpus saavutas ta laiema tuntuse ansambli Black Rose lauljana, bändi eeskujudeks olid muuhulgas Judas Priest ja Deep Purple. King Diamond oli selleks ajaks kasutusele võtnud talle omaseks saanud teatraalse esinemisviisi: maalingutega kaetud näo ja satanistliku sümboolika, kaasa arvatud inimpealuu Melissa ja -luudest ristikujulise mikrofoni.
1981. aastal sai King Diamondist ansambli Mercyful Fate laulja, kellena ta tegutses 1985. aastani. Seejärel tegeles ta 1992. aastani ansambliga King Diamond. 1992–2000 tegutses ta uuesti kokku tulnud Mercyful Fate'is, kuid ka ansambel King Diamond jätkas tegutsemist. 2000. aasta järel pole Mercyful Fate kuigi aktiivselt tegutsenud, ent on ametlikult laiali saatmata ning on andnud mõningaid kontserte. King Diamond on enam pühendunud aga omanimelise bändi tööshoidmisele.
2010. aasta novembris oli King Diamondil südameoperatsioon, millest taastumine võttis umbes 1 aasta. 2011. aasta detsembris esines ta Metallica 30. aastapäeva tähistamisel koos viimase bändi ja Mercyful Fate'i liikmetega.
Enda peamiste muusikaliste mõjutajatena on King Diamond nimetanud Arthur Browni, David Byronit, Alice Cooperit, Ronnie James Diot, Ian Gillanit, Ozzy Osbourne'i ja Robert Planti. Tema on omakorda mõjutanud muuhulgas Metallica trummarit Lars Ulrichit, Cradle of Filthi ja Cage'i.
Oma vaadetelt on King Diamond satanist, kes järgib Anton LaVey "Saatana piiblit". Tema arvates pole satanism mitte religioon, vaid elufilosoofia.
Heinrich Arved Rosenstein

Heinrich Arved Rosenstein (6. jaanuar 1875 Aruküla – 14. november 1947 Nürnberg) oli Eesti vaimulik.
Lõpetas aastal 1896 Keiserliku Nikolai I Gümnaasiumi. Õppis aastatel 1896–1901 Tartu ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Järva-Madise koguduses. Ordineeriti õpetajaametisse 1. detsembril 1902.
Oli aastatel 1903–1939 Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja. Aastal 1939 jäi emerituuri.
Lahkus aastal 1939 Saksamaale.

Isiklikku

Tema vend Voldemar Engelhardt Rosenstein oli arst, sealhulgas Järva-Jaanis.
Folkboot

Kirjeldus

Folkboot on lihtsa ehitusega, kerge ja odav purjejaht.
Jahi pikkus on 7,68 m ja veeliini pikkus 6,00 m, süvis 1,20 m, laius 2,2 m ja mass 1930 kg. 
Jahi purjepindala on 24,0 m², millest suurpurje pindala on 17,0 m² ja eespurje pindala 7,0 m².

Ajalugu

1942 korraldas Põhjamaade Purjetamisliit jahtide konstrueerimise võistluse, lootes saada odavat ja kergesti juhitavat paati. Võitjat võistlusel ei selgunudki, kuid ürituse organisaatorid võtsid laekunud võistlustööde parimad osad ja tellisid nende põhjal elukutseliselt laevade projekteerijalt Tord Sundénilt (1909–1999) niisuguse jahi projekti, mis vastaks konkursi kõigile tingimustele. Niimoodi saadud jaht muutus kiiresti meremeeste lemmikuks kogu maailmas ja seda kasutatakse laialdaselt tänapäevani. Esimene Folkboot valmis Göteborgis.
Esimesed Folkboodid olid valmistatud puidust. Sõrestik oli tehtud tammest ja küljed kuusest, kuigi eri ehitajad on kasutanud teisigi puuliike. Kasutatud oli klinkerplangutust, mille korral ülemised plangud katavad alumisi, mille peale nad on asetatud, osaliselt. Jahil oli avatud kokpit ja väike kajut, milles oli tavaliselt kaks koid ja napp mööbel. Kuigi Folkboodi taglas on lihtne, on laeva mast suurel määral kohandatav, nii et Folkboodiga saab sõita nii nõrga kui tugeva tuulega.
1966 valmistas Sundén Folkbootist uue versiooni. Traditsiooniline Folkboot oli klinkerplangutusega, aga uus versioon oli karveelplangutusega. Uus projekt ei erinenud vanast palju, kuid pakkus rohkem mugavust allpool tekki ja tal oli veest ise tühjenev kokpit. Sundén pakkus uue versiooni nimeks International Folkboat, kuid see osutus vana versiooni nimega liiga sarnaseks ja keelustati seetõttu. Sellepärast sai uusversioon nimeks IF-paat. Seda toodeti Rootsis Smålandis kuni 1984. aastani.
1968 mindi Folkbootide valmistamisel puidult üle klaasplastile. Sealjuures säilitati laeva iseloomulik lihtsus. Kõik kaalud ja mõõtmed jäeti hoolikalt samaks, et puidust ja klaasplastist laevu saaks omavahel võrrelda ja samas klassis võistlema lubada.
Folkboot köitis kiiresti pikamaapurjetajate tähelepanu oma merekindluse ja tagasihoidliku hinnaga. Kui 1960 korraldati esimene üksi üle Atlandi ookeani purjetamise võistlus, tuli kolonelleitnant Herbert Hasler 48 päeva, 12 tunni ja 2 minutiga Folkboodil teisele kohale. Sama paadiga sõitis ta ka 1964 korraldatud teisel üksi üle Atlandi purjetamise võistlusel, saades 37 päeva, 22 tunni ja 5 minutiga 5. koha. 1962–1963 purjetas Adrian Hayter Folkboodil üksinda Uus-Meremaalt Panama kanali kaudu Suurbritanniasse. Ann Gash Austraaliast purjetas sellel 1975–1977 üksinda ümber maailma.
2007. aasta seisuga on maailmas rohkem kui 4000 Folkbooti. Neist on registreeritud Rootsis 1300, Taanis 1125, Saksamaal 900, Soomes 400, Suurbritannias ja USA-s 100 ning Hollandis 48. Jahiklaasi reegleid administreerib Folkbootide Rahvusvaheline Assotsiatsioon.
Thalassa (kuu)

Avastamine

Naiad avastati kosmosesondi Voyager 2 tehtud fotode pealt millalgi enne 1989. aasta septembri keskpaika. Kaaslasele anti ajutine nimetus S/1989 N 5. Avastus kuulutati välja 29. septembril 1989 Rahvusvahelise Astronoomiauniooni teadaandes nr 4867, kuid seal mainiti vaid "11 päeva jooksul võetud 25 kaadrit", mistõttu on avastamiskuupäev millalgi enne 18. septembrit. Kaaslasele anti nimi Thalassa 16. septembril 1991.

Füüsikaline iseloomustus

Thalassa on korrapäratu kujuga ja pärast teket pole sisemised geoloogilised protsessid seda ilmselt mõjutanud. On võimalik, et Thalassa koosneb Neptuuni algsetest kaaslastest, mis lagunesid Tritoni häirituse tõttu peagi pärast Tritoni püüdmist väga ekstsentrilisele orbiidile. Korrapäratu kujuga taevakehale mitteomaselt tundub Thalassa olevat kettakujuline.

Orbiidi iseloomustus

Thalassa tiirleb Neptuuni sünkroonse orbiidi raadiusest madalamal, mistõttu väheneb Thalassa orbiit aegamööda ja kunagi võib Thalassa langeda Neptuuni atmosfääri või Roche'i piiri ületamisel laguneda tükkideks, mis jäävad Neptuuni rõngastesse tiirlema. Varsti pärast seda võivad tükid põrkuda Despinaga.
Suleiman Kerimov

Suleiman Kerimov (sündinud 1966 Derbendis) on lesgi rahvusest Venemaa ettevõtja.
Kerimov on ettevõtte Nafta-Moskva enamusosanik. Talle kuulub jalgpalliklubi Anži.
Alates 2008. aastast on Kerimov Föderatsiooninõukogu liige. Ta oli Riigiduuma kolmanda (Liberaaldemokraatliku Partei fraktsioon) ja neljanda (Ühtse Venemaa fraktsioon) koosseisu liige.
Panoteriai

Ajalugu

Küla on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1441. Toona asus see Siesikai kihelkonnas ja kuulus Siesikai mõisale. Siesikai mõisnik andis toona pastoraadile veidi maad, et sellele kabel ehitataks.
XVI sajandil mainiti esimest korda Panoteriai mõisa. Sama sajandi teisel poolel muudeti kabel kalvinistide kirikuks, mis aastal 1700 maha põles. Aastal 1744 ehitati selle asemele uus kabel, mille järgi selle juures olev asula XVIII sajandil ja XIX sajandil kandis nime Koplyčiomis. XIX sajandil sai asulast alev.
XIX sajandil kuulus Panoteriai mõisale 210 hektarit maad. Selle juurde tekkinud külas oli aastal 1859 kuus maja. mõis kuulus Domejkode perele. Seoses maareformiga ühendati mõis ja selle juures asunud küla kabeli juures asuva aleviga.
Aastaks 1936 oli Panoteriai saanud omaette kihelkonna keskuseks. Teise maailmasõja ajal põles sealne kabel maha. Nõukogude ajal oli Panoteriai kohaliku kolhoosi keskasulaks. Maha põlenud kabeli asemele valmis uus kirik alles aastal 1994.
Tomislav Nikolić

Tomislav Nikolić (serbia keeles Томислав Николић; sündinud 15. veebruaril 1952) on Serbia poliitik, alates 31. maist 2012 Serbia president.
Ta kuulub Serbia Progressiivsesse Parteisse ja oli kuni presidendiks saamiseni partei esimees.
Jefferson Farfán

Klubikarjäär

Farfán alustas klubikarjääri Peruu klubis Alianza Lima, kellega ta sõlmis lepingu 2001. 2002. aastal sai ta meeskonna üheks olulisemaks mängijaks ning aitas klubil tulla aastatel 2003 ja 2004 Peruu meistriks.
2004. aasta juunis suundus ta 3,5 miljoni euro eest Hollandi klubisse PSV Eindhoven, kellega sõlmis lepingu 2010. aastaks. Klubidebüüdi tegi ta 14. augustil 2014 liigamängus Roosendaaliga. Esimese värava lõi ta klubi emeskonnas 6. liigamängus Heerenveeniga. Ta lõi klubi meeskonnas Hollandi liigas mitu olulist väravat ja jõudis klubiga Meistrite Liiga hooajal 2004–2005 poolfinaali. Esimese värava lõi ta Meistrite Liigas 2:1 võidumängus Norra klubi Trondheimi Rosenborg üle. Aastatel 2005–2008 tuli PSV-ga neljal hooajal järjest Hollandi meistriks ja 2005 Hollandi karika võitjaks.
2008. aasta juunis suundus ta 10 miljoni euro eest Saksamaa klubisse Schalke 04. See oli kõige kallim üleminek klubi ajaloos. Ta sõlmis klubiga lepingu neljaks aastaks. Klubidebüüdi tegi ta 13. septembril 2008 mängus Dortmundi Borussiaga, kus ta lõi penaltist värava.
Hooajal 2011–2012 tegi ta 23. oktoobril 2011 mängus Bayer Leverkuseniga klubi meeskonnas oma sajanda mängu, kus ta lõi ka otsustava 1:0 võiduvärava. 2012. aprillis pikendas Farfán klubiga lepingut 2016. aastani.
2015. aasta aprillis liitus ta Araabia Ühendemiraatide klubiga Al Jazira.
2017. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Venemaa klubiga Moskva Lokomotiv. Hooajal 2017–18 tuli ta klubiga Venemaa meistriks.

Koondisekarjäär

Farfán kuulus Peruu koondisse 2003. aasta Lõuna-Ameerika alla 20-aastaste meistrivõistlustel Uruguays.
Debüüdi Peruu rahvuskoondises tegi 23. veebruaril 2003 mängus Haitiga. 2007. aasta detsembris sai ta Peruu jalgpalliliidult 18-kuulise võistluskeelu. 2008. aasta juulis vähendati karistust kolme kuu võrra. Koondise juurde naasis 4. septembril 2010 2:0 võidumängus Kanada üle, kus ta lõi mõlemad väravad.
Ta on kuulunud Peruu koondisse neljal Copa América turniiril.
Aspen

Aspen on linn USA-s Colorado osariigis, Pitkini maakonna halduskeskus. Linna pindala on 9,1 km² ja elanikke 5914 (2000). Elanikest 95% on valged. Linna tuntakse talispordi ja kultuuri keskusena.
Chicago ärimees Walter Paepcke märkas Teise maailmasõja järel närbunud kaevanduslinna ilu ja otsustas rajada linna suusakeskuse, Aspeni Instituudi ning algatas Aspeni Muusikafestivali. Tänapäeval on Aspen soositud turismipaik.
Linnas elab palju kuulsaid inimesi, näiteks Michael Douglas, Martina Navrátilová, Jack Nicholson ja Don Johnson. John Denver kolis Aspenisse 1970. aastate alguses ning elas seal kuni oma surmani 1997. aastal.
Aspenis on üks USA parimaid mäesuusakeskusi ja seal peetakse MK-etappe mäesuusatamises.
Linna asutasid 1879 hõbedakaevurid. Esialgne nimi oli Ute City, kuid juba järgmisel aastal nimetati linn Aspeniks. Hõbedakaevandus arenes kiiresti, eriti pärast 1890 vastu võetud Shermani hõbedaostmisakti, mistõttu valitsus hakkas poole rohkem hõbedat ostma. 1891 ja 1892 oli Aspen USA kõige enam hõbedat tootev asula. Juba 1893 oli Aspenis pank, haigla, kaks teatrit, ooperimaja ja elekter.
Aastal 1893 tühistas president Grover Cleveland Shermani akti ja see tõi kaasa Aspeni majandusliku krahhi. Mõne nädala jooksul suleti paljud Aspeni kaevandused ja tuhanded kaevurid jäid tööta. Hõbeda tootmine ei lõppenud täielikult, kuid 1930. aasta rahvaloenduse järgi oli Aspenis veel 705 elanikku.
Esimene katse muuta Aspen suusakuurordiks tehti 1930-ndate lõpus, kuid sõja tõttu valmisid talispordikeskused alles 1950. aastate lõpus.
Aspenil on seitse sõpruslinna: Canfranc (Hispaania), Chamonix (Prantsusmaa), Davos (Šveits), Garmisch-Partenkirchen (Saksamaa), Queenstown (Uus-Meremaa), San Carlos de Bariloche (Argentina) ja Shimukappu (Jaapan).
Eva Novek

Eva Novek (sündinud 15. aprillil 1925 Kobelas, Vana-Antsla vald) on eesti näitleja.
Eva Novek lõpetas 1950. aastal Eesti Riikliku Teatriinstituudi. Aastatel 1950–1951 töötas ta Lõuna-Eesti Teatris, 1952–1953 Viljandi Ugalas ja 1954–1990 Rakvere Teatris.
Vilis Lācītis

Vilis Lācītis, kodanikunimega Aleksandrs Ruģēns (sündinud 20. novembril 1975) on läti kirjanik ja muusik.
Elab ning kirjutab Ühendkuningriigis Oxfordis. Ta on õppinud antropoloogiat Oxfordi Ülikoolis. Muusikuna tegutses Lätis aastail 2002–2007 ansamblis Pupociklu Vasara.
Ruģēnsi pseudonüüm Vilis Lācītis viitab läti nõukogude sotsrealismi klassikule Vilis Lācisele ja nagu kirjanik ise on öelnud – kui Lācis (läti k „karu“) oli klassik, siis Lācītis (läti k „karuke“) on väike klassik, klassikuke. Oma raamatuesitlustel astus autor kirjanikutee algusaastail publiku ette karukostüümis või karumaski taha peitudes, mistõttu tema isik jäi algul saladuseks.

Muud

2013. aastal ilmus ansambli Pupociklu Vasara esikalbum.
Kedra Mitrei

Kedra Mitrei (udmurdi Кедра Митрей ; kodanikunimi Dmitri Korepanov, Дмитрий Иванович Корепанов; 28. september (vkj 16. september) 1892 Igra küla, Vjatka kubermang (tänapäeval Udmurtia) – 11. november 1949 Tšumakovo küla, Mihhailovski rajoon, Novosibirski oblast) oli udmurdi kirjanik ja ajakirjanik.

Elulugu

Kedra Mitrei õppis aastatel 1907–1911 Kaasanis õpetajate seminarist, visati aga sealt välja ateistlike veendumuste tõttu. Sooritas seejärel õpetajaeksamid ja töötas alates 1912. aastast õpetajana Kulaki külas Sarapuli maakonnas. 1914. aastal mobiliseeriti ta sõjaväkke, oli teenistuses Kaug-Idas. Vene kodusõja ajal osales partisaniliikumises. 1920. aastal pöördus ta kodukanti tagasi ning töötas Zura ja Debessõ külades haridusosakonna juhatajana. 1922. aastal astus Kedra Mitrei Venemaa Kommunistlikku (bolševike) Parteisse. 1923–1928 töötas ta ajalehe Gudõr toimetuses, algul kirjandusliku kaastöölisena, seejärel toimetajana. 1928–1930 oli Kedra Mitrei Glazovi pedagoogilise tehnikumi direktor. 1930–1932 õppis ta Moskva Pedagoogilises Teadusliku Uurimise Instituudis aspirantuuris. Alates 1933. aastast oli Kedra Mitrei Udmurdi Riikliku Pedagoogilise Instituudi kirjanduse ja keeleteaduse kateedri juhataja ja samaaegselt Udmurdi Teadusliku Uurimise Instituudi keeleteaduse ja kirjanduse sektori juhataja. 1934–1937 oli ta Udmurdi ANSV Kirjanike Liidu juhatuse esimees. 1937. aastal ta vahistati ja saadeti asumisele Siberisse. 1946. aastal ta vabanes, kuid 1948. aastal vahistati uuesti ja saadeti asumisele Siberisse.

Kirjanduslik looming

1910–1911 kirjutas Kedra Mitrei vene keeles autobiograafilise jutustuse "Дитя больного века" ('Haige sajandi laps'). 1915. aastal avaldas ta vene keeles tragöödia "Эш-Тэрек" ('Eš-Terek'), mille tegevus toimub 14. sajandil ja milles kujutatakse udmurtide võitlust maridega. Järgnesid näidendid "Идна батыр" ('Idna batõr') 1926. aastal ja "Юбер батыр" ('Juber batõr') 1928. aastal, mis moodustavad vägilaste triloogia. 1929. aastal avaldatud jutustuse "Вужгурт" ('Vana küla') keskmes on 20. sajandi alguse revolutsioonilised vapustused. Kedra Mitrei kõige tähelepanuväärsemaks teoseks peetakse 1929. aastal ilmunud romaani "Секыт зӥбет" ('Raske ike'). Romaani tegevus leiab aset 19. sajandi alguses. Peategelane Dangõr võitleb udmurtide vägivaldse ristiusustamise vastu.
Aposterioorne tõenäosus

Aposterioorne tõenäosus on Bayesi statistikas sündmuse A tõenäosus pärast katse sooritamist, kui on teada, et selle katse tulemusena toimus teatav teine sündmus B.
Aposterioorset tõenäosust tähistatakse nii: P(A|B)
Rudolf Palm

Rudolf Palm (21. juuni 1904 Harjumaa Saue vald – 9. veebruar 1990 Tallinn) oli eesti viiuldaja.
Ta lõpetas 1929. aastal Tallinna Konservatooriumi viiuli eriala, kus tema erialaõpetaja oli Alfred Papmehl. 
Aastatel 1940–1948 töötas ta ise konservatooriumi viiuliklassi õpetajana, kus tema õpilasteks olid teiste seas Endel Lippus, Helmut Rosenvald ja Uno Järvela.
Aastatel 1927–1929 mängis ta Estonia teatri orkestris. 1930–1941 mängis Eesti Akadeemilise Helikunstnike Seltsi keelpillikvartetis, 1930–1964 oli Eesti Raadio Sümfooniaorkestri viiuldaja ja kontsertmeister.
Ta on maetud Pärnamäe kalmistule.

Isiklikku

Kunstnik Jüri Palm oli tema poeg.
Kraavi kalmistu

Kraavi kalmistu on kalmistu Kraavi külas Antsla vallas Võru maakonnas. Kalmistu on arvele võetud ajaloomälestisena.
Kraavi kalmistu on endine Kraavi kiriku surnuaed.
Bābur

Bābur (pärsia keeles "Tiiger", sünninimi Ẓahīr-ud-Dīn Muḥammad, 14. veebruar 1483 – 26. detsember 1530) oli Kesk-Aasiast pärit valitseja, kes pani aluse Suurmogulite dünastiale Indias. Ta oli isa poolt Timuri ja ema poolt Tšingis-khaani järeltulija.
Bābur sündis Fergana orus tänapäeva Usbekistanis. Juba poisina asus ta isa Umar Šeik-mirza surma järel Fergana oru valitseja kohale. Pärast mitmeid ebaõnnestumisi Kesk-Aasias õnnestus tal Esimeses Panipati lahingus 1426. aastal alistada Delhi sultan Ibrahim Lodi ja panna alus Mogulite riigile Indias.
Ta suri 1530. aastal Agras, jättes trooni vanimale pojale Humāyūnile. Ta maeti hiljem ümber Kabuli (tänapäeval Afganistanis).
Bābur oli lahingutes hiilgav taktik, kuid ta tegeles ka kirjanduse ja luulega. Ta oli tugevalt mõjutatud pärsia kultuurist.
Erni Krusten

Erni Krusten (õieti Ernst Krustein) (30. aprill 1900 Muraste – 16. juuni 1984, Tallinn) oli eesti kirjanik, Otto Krusteni ja Pedro Krusteni vend. Tal on tütar Reet Krusten.
Õppis Tallinna progümnaasiumis. Kirjanik asus 1930. aastate alguses elama Lääne-Virumaale. Seal töötas ta algul aednikuna Rakvere lihakombinaadi taga Ussimäe talus ning kirjutas sealsest elust-olust kaks värvikat lugu: "Homo homini ..." ja "Härra Krusten, võtke saia!". 1935. aastal asus elama Viru-Jaagupi lähedale Voore külla Kruusimäe tallu, kus oli aednik ja tegeles metsatöödega. Seal kirjutas ta lood, mis avaldati ajakirjas Looming. 1940. aastal töötas ta ajakirja Viisnurk toimetuses sekretärina. Sõja ajal elas ta jälle Voore küla metsatalus ja oli mingi aja ka Kullaaru riigimõisas aednikuks. Saksa okupatsiooni lõpus elas Rakveres Kalinini 39 (nüüdne Pikk tänav). Aastail 1944–1945 siirdus Krusten aednikutööle Roodeväljale ja seejärel Veltsi, seal kirjutas oma autobiograafilise loo "Õnnestunud külv". 1945. aastal asus kirjanik elama Rakverre Gagarini pst 17 (Kastani tänav) ja alustas tööd vabakirjanikuna. Valmis romaan "Noorte südamed". 
1950. aastal sai Krusten kutseliseks kirjanikuks. 1956. aastast elas ta Tallinnas Nõmmel.

Looming

Kirjandusse tuli Erni Krusten 1920. aastate algul luule ja lühiproosaga. Tugevasti isikupärases lüürilise käsitluslaadiga proosas on põhiline esteetiliste ja sotsiaal-eetiliste konfliktide psühholoogiliselt sügav eritlemine, hea ja kurja vastuolu jälgimine. Avaldanud ka 6 lasteraamatut ja 2 näidendit ning tõlkeid vene keelest.
Ruta Arumäe

Ruta Arumäe (neiupõlvenimega Ruta Eier; sündinud 19. aprillil 1976) on eesti majandusanalüütik.

Haridus

1983–1995 õppis ta Vändra Keskkoolis, 1993–1994 Norras spordikallakuga rahvaülikoolis. Kooli ajal harrastas ta akrobaatikat, hiljem omandas akrobaatikatreeneri diplomi. 
1996–2001 õppis ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas majandusteooriat ja majanduse modelleerimist, 2008. aastal kaitses ta samas magistritööd "Juhtivindeksite koostamine majandustsüklite prognoosimiseks Eestis".

Karjäär

2000. aastal oli ta praktikant Eesti Panga makrouuringute osakonnas. 2000–2003 töötas ta peaspetsialistina majandusministeeriumi analüüsi talituses, 2003. aastast makroanalüütikuna SEB investeerimisfondides. 2005–2008 ning 2010–2012 oli ta lapsepuhkusel, 2012 naasis taas SEB makroanalüütiku ametikohale.
SEB kommunikatsioonijuhi Silver Vohu sõnul on Arumäe "üks enim tsiteeritud majandusinimesi Eestis". Analüütikuna on ta toetanud Eesti kärpepoliitikat Euroopa finantskriisi ajal ning rõhutanud Läti majanduse ebastabiilsusest tulenevat ohtu ka Eesti majandusele. Samuti on ta rõhutanud vajadust tõsta ettevõtete tootlikkust juba alates juhtimise tasandilt ja eurole ülemineku tarvilikkust.
2015. aasta Riigikogu valimiste eel töötas Arumäe neli kuud peaminister Taavi Rõivase majandusnõunikuna.
Alates 2015. aasta teisest poolest tegutseb ta ettevõtja ja kinnisvarainvestorina ning 2017. aastast ettevõtluskõrgkoolis Mainor majandusteooria lektorina.

Isiklikku

Ruta Arumäe on abielus, kahe poja ema. Tema hobid on sport, joonistamine ja maalimine ning reisimine.
Jean Effel

Jean Effel (kodanikunimi François Lejeune, 12. veebruar 1908 – 16. oktoober 1982) oli prantsuse kunstnik ja karikaturist.
Jean Effel sai tuntuks oma fašismivastaste karikatuuridega (1935).