Johannes XXIII

1958. aasta konklaav

Johannes XXIII valiti paavstiks 28. oktoobril 1958 ja krooniti Carlo Borromeo mälestuspäeval 4. novembril. See oli viimane endiste tavade järgi peetud kroonimistseremoonia. Tema nimevalik tekitas segadust paavstide loendis, sest ta kinnitas seni vaieldavaks peetud Baldassare Cossa staatuse vastupaavstina. (Näiteks Cossa eelkäija Aleksander V oli samuti tunnustatud mõnda aega ametliku paavstina).
25.–28. oktoobrini 1958 toimunud konklaavil osales 51 kardinali. Soositumad kandidaadid olid kardinal Krikor Bedros XV Aghajanian ja kardinal Giuseppe Siri. Johannes XXIII valiti kompromisskandidaadina paavstiks 11 voorus. Ta oli paavstiks saades 76 aastat ja 11 kuud vana, olles vanim paavstiks saanud isik pärast Clemens XII. Hiljem on veel vanemalt paavstiks valitud vaid Benedictus XVI. 
Kinnitamata versiooni järgi valiti 3. voorus paavstiks Siri, kes aga ei tunnustanud kardinalide valikut ja loobus või kohustati loobuma paavstiametist, kuid selle versiooni tõestamiseks puuduvad kindlad allikad.

Suhted Nõukogude Liiduga

6. märtsil 1963 kohtus Johannes XXIII Nikita Hruštšovi väimehe Aleksei Adžubeiga.

Suhted USAga

6. detsembril 1959 kohtus paavstiga USA president Dwight Eisenhower. 11. märtsil 1962 kohtus paavstiga Jacqueline Kennedy. USA president Lyndon Johnson autasustas paavsti postuumselt 6. detsembril 1963 Presidendi Vabadusmedaliga.

Liturgilised otsused

Johannes XXIII sätestas 25. jaanuaril 1959 tehtud avalduses kanoonilise õiguse koodeksi revideerimise vajadust. Selle ülesande täitmiseks moodustas ta 28. märtsil 1962 paavstliku komisjoni.
19. märtsil 1959 kuulutas ta Laurentius Brindisist Kiriku doktoriks.
25. juulil 1960 avaldatud motu proprio's "Rubricarum instructum" rõhutas ta breviaariumi ja missaraamatu revideerimist.
Ta lubas uniaadikirikutel pidada liturgiat rahvakeelsena.
Ta lisas 13. novembril 1962 püha Joosepi nime missakaanonisse.
Ta eemaldas suure reede liturgiast juute solvavad sõnad. Ta keelas 5. mail 1961 ühes Austria kirikus oleva märtristseeni ning freskode eksponeerimise, mis olid juudivaenulikud ja seotud Andreas Rinni martüüriumiga. Kohalikud inimesed oli paavsti otsusele vastu.

Teoloogilised vaidlused

20. juunil 1961 rõhutas Johannes XXIII, et Uue Testamendi eksegeesil tuleb olla ettevaatlikum.
30. juunil 1962 hoiatas ta katoliiklikke teolooge Pierre Teilhard de Chardini vaadete eest.

Ideoloogilised otsused

Aprillis 1959 keelas Johannes XXIII katoliiklastel hääletada kommunistliku partei poolt.
11. aprillil 1963 avaldatud entsüklikas "Pacem in terris" kutsus ta austama inimõigusi, et rajada rahumaailm.

Katoliku kiriku sotsiaaldoktriin

Johannes XXIII käsitles 15. mail 1961 avaldatud entsüklikas "Mater et Magistra" katoliku kiriku sotsiaaldoktriini, kutsudes rikkaid riike abistama vaesemaid.

Kanoniseerimised

Johannes XXIII kanoniseeris 10 isikut ja kuulutas õndsaks 5 isikut.

Kristlik eetika ja moraal

Johannes XXIII taastas 1958 jõulude ajal 1870 soikunud kombe, külastades Roomas Bambino Gesu ja Santo Spirito haiglat ning Regina Coeli vanglat.
17. augustil 2003 avaldas BBC artikli, mille järgi olevat Johannes XXIII saatnud 1962 piiskoppidele dokumendi, milles kohustati vaimulikepoolseid seksuaalkuritegusid varjama või riskima ekskommunikatsiooniga.

Oikumeenia

Johannes XXIII nimetas 29. juunil 1959 avaldatud entsüklikas "Ad cathedram" mittekatoliiklasi „eraldatud vendadeks ja poegadeks”.
5. juunil 1960 moodustas ta Kristliku ühtsuse sekretariaadi.
Ta kutsus 1960 oktoobris enda juurde juhtivad juudi liidrid, keda ta tervitas sõnadega: "Mina olen Joosep, teie vend."
20. detsembril 1960 kohtus ta Vatikanis anglikaani kiriku peapiiskopi Geoffrey Francis Fisheriga.
Ta saatis 27. juuni 1961 saadikud Konstantinoopoli patriarhi Athenagoras I juurde. Ta õnnitles Moskva patriarhi Aleksius I-st.
Novembris 1961 saatis ta viis vaatlejat Maailma Kirikute kontsiilile.
Protestandid peavad teda reformeerijaks.
Ta kohtus shinto ülempreestriga.

Johannes XXIII kultuuriloos

Johannes XXIII moodustas 22. veebruaril 1959 komisjoni, mille ülesandeks oli tegeleda usu levitamisega kino, raadio ja televisiooni vahendusel.
Bulgaarias Sofias ja Portugalis Lourinhãs asuvad Johannes XXIII mälestuseks püstitatud monumendid. Poolas Wrocławis püstitati 1968 skulptor Ludwika Nitschowa loodud monument paavstist.

Surm

Johannes XXIII kannatas 27. novembril 1961 ja 25. mail 1963 hemorroididest põhjustatud vaevuste käes. Ta suri 3. juunil 1963 kella 19.49 ajal kohaliku aja järgi Vatikanis vähi ja hemorroidide tagajärjel tekkinud kõhukelmepõletikku, olles valitsenud 4 aastat 7 kuud ja 6 päeva. Ta maeti 6. juunil Rooma Peetri kirikusse. Tema matustel peeti viimane paavsti reekviemimissa Rooma Peetri kirikus. Tema säilmed viidi 3. juunil 2001 üle samas kirikus asuvasse San Girolamo kabelisse.

Johannes XXIII kanoniseerimine

Johannes XXIII õndsakskuulutamise protsessi alustati 18. novembril 1965. Ta kuulutati õndsaks 3. septembril 2000 Johannes Paulus II poolt ja tema mälestuspäeva tähistatakse katoliku kirikus 11. oktoobril, 3. juunil USA evangeelses kirikus ja 5. juunil Kanada anglikaani kirikus. Ta on paavstlike delegaatide patroon. Paavst Franciscus kuulutas ta 27. aprillil 2014 pühakuks.