Munster (Örtze)

Geograafia

Munster asub Lüneburgi nõmme kerskosas Örtze jõe ääres Soltau ja Uelzeni vahel. Munsteri polügoonid, mis moodustavad ligi 50% linna kogupindalast, on antud sõjaväe kasutusse. Piiratud ligipääsu tõttu ümbritsevatele aladele võib sellest piirkonnast leida palju haruldasi liike ja elupaiku. Piirkonna haruldaste liikide populatsioone on eelnevalt kasutatud, et taastada populatsioone teistes piirkondades, kus sellised liigid on ohustatud.

Ajalugu

Munsterit on esmakordselt mainitud aastal 1252. Keiserliku Saksamaa pataljon tulevase Saksa riigi presidendi Paul von Hindenburgi juhtimisel hakkas seda ala polügoonina kasutama 1893. aastal. Bundeswehr taastas oma garnisoni Munsteris 1956. aastal, mida laiendati 1990. aastal, ja taas Bundeswehri ümberkujundamise ajal. Täna on Munster Saksa armee suurim garnison. Aastatel 1950-1984 oli osa garnisonist Briti armee baas, Dennis Barracks.
1916. aastal avas Saksa keisririik Gasplatz Breloh ("Breloh' gaasirajatis"), keemiarelvade uurimiseks ja tootmiseks püstitatud ala. Pärast Esimest maailmasõda paik suleti ja siin hoitud laskemoon viidi ära. Selle eemaldamise ajal lendas kogu keemiliste relvade rong 1919. aastal õhku, selle katastroofi põhjuseid ei avastatud kunagi. 1935. aastal taasavas Kolmas riik paiga eksperimentaalse uurimis- ja tootmispiirkonnana, samuti keemiliste relvade pommitamisulatusena nime all Heeresnebelfüllstelle Raubkammer ("Armee udutäidise tehas, Raubkammer"), "udu" kasutati keemiliste ainete sünonüümina. Teise maailmasõja ajal toodeti siin suures koguses väävli-sinepigaasi ja uut närvigaasi GA. Sõja lõppedes oli Saksamaal pidev tootmisliin GB jaoks valmis võrku minema; see tehas lammutati Briti okupatsioonivägede poolt ja viidi hiljem Suurbritanniasse Porton Downi.
1958. aastal alustas Saksa Bundeswehr taas ala kasutamist, luues asutuse, mis mõeldud kaitseks massihävitusrelvade vastu. 2009. aastast on selle asutuse nimi "Wehrwissenschaftliches Institut für Schutztechnologien - ABC-Schutz" (WIS)("Bundeswehri Kaitsetehnoloogia ja Massihävitusrelvade Kaitse Uurimisinstituut")

Majandus

Suurim majanduslik tegur ja tööandja Munsteris on Bundeswehr. Piirkondliku tähtsusega ettevõtted on Meyer Breloh (ehitusmaterjalid ja aknad) ja Abels Consulting und Technology GmbH. Munster asub liidumaanteel B 71 Soltau ja Uelzeni vahel, mitte kaugel kiirteest A 7. Kõige olulisem ühistranspordi lüli Bremenisse, Hamburgi ja Hannoverisse on Munsteri jaam vanal Uelzeni–Langwedeli raudteel, mis algselt kulges kui Amerikalinie Berliinist Uelzeni kaudu Bremenisse ja Bremerhavenisse. Täna sõidavad kohalikud rongid liinil Bremenist Soltau kaudu Uelzenisse. Pikamaarongid (IC) sõidavad ainult reedeti ja pühapäeviti Berliinist ja need on mõeldud peamiselt  pendeldavatele Bundeswehri sõduritele.

Sõjavägi

Munster on suuruselt neljas garnison Bundeswehris. 2007. aastast, Bundeswehri ümberkujundamise käigus, on 6675 sõdurit ja nende perekonnad paigutatud Munsterisse. Koos väljaõppekeskuse stažööridega on siin kokku umbes 10 000 sõdurit. Munsterit kutsutakse väljaõppekeskuse, paljude väljaõppedemonstratsioonide - mõned avalikkusele avatud - ning uue varustuse ja uue taktika katsetamise tõttu sageli "Saksa armee vitriiniks".
Alates 2006. aastast on Munsteri väljaõppekeskuse alluvuses kolm kadetipataljoni. Bundeswehri ümberkujundamise käigus tsentraliseeriti baasväljaõpet kõigile kadettidele, nii et kolmandik saab nüüd väljaõppe Munsteris.

Keemiline reostus

Esimese maailmasõja ajal katsetas Saksa sõjavägi keemiasõja aineid Gasplatz Breloh's. Esmakordselt kasutati neid operatiivselt 1915. aastal Läänerindel. 1919. aasta oktoobris lendas desarmeerimise käigus pärast sõja lõppu õhku relvadega koormatud kaubarong. Raubkammeri sõjalise katsepaiga (Heeresversuchsstelle Raubkammer) loomisega Munster-Nord väljaõppealal alustas Wehrmacht 1935. aastal taas keemiliste relvade katsetamist ja käivitas katseplatsi tabuuni ja sariini tootmiseks. Pärast Teist maailmasõda lammutati need rajatised Briti vägede poolt; kuid see põhjustas reostuse. Pärast seda, kui Bundeswehr võttis Munster-Nord väljaõppeala üle, loodi massihävitusrelvade kaitse katserajatis, millest tekkis Wehrwissenschaftliches Institut für Schutztechnologien – ABC-Schutz. Alates 1982. aastast on WWD käitanud tuhastamispaiga suure hulga reostuse kõrvaldamiseks, mis tekkis keemiliste relvadega töötades. 17. detsembrist 1997 on selle ja teise põletuskoha käitamist korraldanud Gesellschaft zur Entsorgung chemischer Kampfstoffe und Rüstungs-Altlasten (GEKA mbH), eraõiguslik äriühing, mis kuulub 100 % riigi omandisse. Need rajatised on kinnitatud rahvusvaheliste relvastuskontrolli lepingutega.