google/wiki40b huggingface dataset:
Hanriot HD.32

Arendus ja tootmine

Hanriot HD.32 oli sama firma õppelennuki Hanriot HD.14 arendus. Kui HD.14 oli puitkonstruktsioonis, siis HD.32 loomisel asendati osa puitdetaile metallist detailide vastu. Samuti vähendati lennuki tiivaulatust ning muudeti mitmeid muid detaile. 
HD.32 osales 1924. aastal korraldatud Prantsusmaa uue õppelennuki konkursil ning võitis selle. Ehitati seerias Prantsusmaa õhujõududele nimetuse HD.32 EP2 all. Siiski oli Prantsusmaa kodumaine õppelennukite turg liiga väike ning firma üritas leida lennukile ostjaid ka välismaal. Selleks korraldati mitmeid promolende ning tänu sellele õnnestus müüa üks lennuk Jaapanisse, mõned lennukid El Salvadori ning kolm lennukit Paraguayle.

Kasutus Eestis

Eesti lennuvägi ostis 1920. aastail Prantsusmaalt hävituslennukeid Gourdou Leseurre GL.22, SPAD S.VII ja luurelennukeid Potez 25. Nii otsustati prooviks osta ka prantsuse õppe-treeningulennukeid. 1927. aasta märtsis sõlmiti firmaga Aéroplanes Hanriot et Cie. kahe HD.321 õppelennuki ostuleping. Need jõudsid Eestisse sama aasta septembris ning võeti kasutusele oktoobris.
Soodsama hinna jaoks pidid lennukid saama Esimese maailmasõja ajal ehitatud ning eesti motoristidele Avro 504K lennukite pealt juba tuttavad, kuid kasutamata Clerget 9 mootorid. Lennukite kättesaamisel avastati, et tegelikult oli neile pandud juba kasutusel olnud ning remonditud mootorid, pealegi veel lepingus mainitust teisest seeriast. Kuna tootja keeldus viga tunnistamast ning kohtuskäik oleks kujunenud mootorite hinnavahest kallimaks, siis sellega lepiti. Rohkem lennukeid samalt firmalt lihtsalt enam ei tellitud.
Lennukid võeti algul kasutusele lennukooli teenindanud eskadrillis nr 9. 1930. aastal anti aga üle Tartus asunud eskadrilli nr 5, mis sama aasta sees formeeriti Üksikuks Lennudivisjoniks nr. 2. Jäidki selle divisjoni treeningulennukeiks, üks neist loeti 1937. aastal edasiseks kasutamiseks kõlbmatuks ning kanti maha. Teine pidas vastu kuni 1940. aastani.
Friedrich von Stackelberg

Friedrich von Stackelberg (6. jaanuar 1662 – 1710) oli Triigi mõisnik ja Rootsi sõjaväelane (rittmeister).
Friedrich von Stackelberg sündis Triigi mõisniku ja Rootsi sõjaväelase Johann von Stackelbergi (1623–1701) ja Anna Sophia von Sassi (surnud 1694) pojana.
Friedrich von Stackelberg suri 1710. aastal katku.
Iļķēnsala mõis

Iļķēnsala mõis (Iļķēnsalas muiža) oli kõrvalmõis Lätis Riia linnas Kundziņsala asumis Rutku saarel. Omaaegse haldusjaotuse järgi asus Riia kreisi Daugavgrīva kihelkonnas. Saksa keeles Hilchensholm.
Iļķēnsala mõisa on esimest korda mainitud aastal 1593, mil Zygmunt III Waza andis selle David Hilchenile. Omaniku järgi sai mõis ka nime. Kuigi mõisakompleks asus saarel, asusid osad mõisa maad ka Sarkandaugava ja Mīlgrāvise asumis, ulatudes kuni Ķīšezersi järveni.
Aastal 1782 sai mõisa omanikuks krahv Ernst Reinhold von Mengden. Peagi ostis ta ka lähedal asuva Carnikava mõisa ning Iļķēnsala mõisast sai Carnikava kõrvalmõis. Aastal 1917 liideti mõisa maad Riia linnaga.
Iļķēnsala mõisa hoonetest ei ole tänapäeval midagi säilinud.
Regionaalgeoloogia

Regionaalgeoloogia on geoloogia osa, mis käsitleb mingi piirkonna geoloogilist ehitust ja arengut.
Regionaalgeoloogia ei ole otseselt teadusharu, vaid pigem teiste geoloogiliste teadusharude tulemusi kokku võttev geograafiline üldistus ja kirjeldus.  
Regionaalgeoloogia kirjeldab geoloogiliste struktuuride levikut ruumis ning käsitleb teatud piirkonna geoloogiat kompleksselt, tema kõigis avaldumisvormides. Mõnikord on regionaalgeoloogia objektid piiritletud n-ö geoloogiliselt, näiteks Balti kilp või Hawaii saared, mis moodustavad teatud tervikliku geoloogilise üksuse. Sageli lähtub käsitlus aga riigipiiridest, mis enamasti ei järgi geoloogilisi eraldusjooni. 
Väga väikese ala geoloogilist kirjeldust ei peeta enamasti regionaalgeoloogia valdkonda kuuluvaks.
Mārkalne vald

Loodus

Mārkalne vald asub Alūksne kõrgustikul, selle kõrgeim koht ulatub 203,6 m kõrgusele. Valla tähtsamad jõed on Vaidva jõgi ja Pedetsi jõgi. Valla edelaosa ulatub Alūksne järve kallastele.

Ajalugu

Vald kandis algselt nime Lāzberģise vald ja see moodustati Lāzberģise mõisa (Fianden), Jaunlāzberģise mõisa ja Kalnapededze (Charlottenberg) mõisa maadest. Tänapäevase nime sai see aastal 1925. Aastal 1935 oli valla pindala 122,29 km² ja seal oli 1949 elanikku. 1945. aastal moodustati valda Mārkalne ja Akaviņa külanõukogud, aastal 1949 likvideeriti  aga vald ametlikult. Aastal 1954 liideti Mārkalne külanõukoguga likvideeritav Akaviņa külanõukogu, aastal 1958 Ziemeri ja Beja külanõukogudes asunud sovhoosi  «Alūksne» maad. Aastal 1971 liideti sellesama sovhoosi maad Jaunalūksne külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Alūksne piirkonda.

Kaitstavad objektid

Muinsusmälestistest on kohaliku kaitse all Vuķi muinaskalmed, Ignaši muinaskalmed ja Mellīši muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu. Looduskaitse all on 139 hektari suurune Baltajis  purvsi (Valgesoo) hoiuala, valla põhjaosa jääb osaliselt Melderupīte metsade hoiualale.
Jaakko Juteini

Jaakko Juteini (õieti Jaakko Heikinpoika, ametliku nimega Jacob Judén; 14. juuli 1781 Hattula – 20. juuni 1855 Viiburi) oli Soome kirjanik ja rahvavalgustaja. 
Juteini õppis Turu Akadeemias teoloogiat, kuid ei lõpetanud ülikooli. Seejärel töötas ta koduõpetajana.
Aastatel 1813–1840 oli Juteini Viiburi magistraadisekretär. Ta avaldas valgustuslikku ja patriootlikku luulet ja proosat. Oma ühiskonnakriitilistes teostes nõudis ta soome keelele suuremaid õigusi ning kritiseeris kirikut. Üks ta filosoofiline teos (1827) tunnistati ketserlikuks ja pőletati 1829. aastal Viiburi turul. 
Aastatel 1856–1858 ilmusid Juteini kogutud teosed (9 osas).
Agenda Parva

"Agenda Parva" on aastal 1622 Braunsbergis (praegu Poola linn Braniewo) trükitud raamat, mis on esimene lõunaeestimurdelist teksti sisaldav säilinud teos.
Raamat oli kirjutatud Liivimaa preestritele. Raamatus on katoliku liturgia juures vajalikke lauseid läti, eesti, poola ja saksa keeles.
Sardar Fazlul Karim

Sardar Fazlul Karim (bengali keeles সরদার ফজলুল করিম}}; 1. mai 1925 Barisal Ida-Bengal (nüüdne Bangladesh) – 15. juuni 2014) oli Bangladeshi filosoof, tõlkija, esseist ja poliitiline aktivist, Dhaka Ülikooli professor.
Enne Bangladeshi iseseisvumist seisis Karim reformimeelse poliitika eest, mistõttu ta veetis vangis pea kogu aja, mil Bangladesh kuulus Pakistanile (24 aastat). Ta osles 58-päevases näljastreigis, nõudes vangide inimlikku kohtlemist. Vaninga valiti ta Pakistani Põhiseadusassamblee (Constituent Assembly of Pakistan) liikmeks.
Karim on tõlkinud lääne filosoofiat, sh Platoni, Aristotelese, Jean-Jacques Rousseau' ja Friedrich Engelsi teoseid, ning kirjutanud filosoofiaraamatuid, muuhulgas "Bengali filosoofiaentsüklopeedia".
Puhkemaja

Puhkemaja on puhkuseks mõeldud majutusettevõte, mille toiduvalmistamise võimalust pakkuv majutushoone üüritakse välja täies ulatuses.

Eestis kehtestatud nõuded puhkemajale

Puhkemajale kehtivad üldised majutusettevõtetele seatud nõuded ning lisaks puhkemajale seatud nõuded.
Puhkemajas peavad olema majutusruum, puhkeruum või puhkamiseks mõeldud osa ruumist, köök või kööginišš, pesemis- ja tualettruumid. Tagatud peab olema voodipesu ja rätikute olemasolu vastavalt voodikohtade arvule (sel juhul ka nende vahetus vähemalt kord nädalas ning iga uue külastaja korral) või voodipesu ja rätikute laenutamise võimalus või pesupesemise võimalus.
Ühekohalise majutusruumi pindala peab olema vähemalt 6 m² ja kahekohalise majutusruumi pindala vähemalt 12 m², enama arvu kohtade korral iga lisanduva voodikoha kohta täiendavalt 3 m². Majutusruumis peab olema peegel.
Puhkeruumis peavad olema loomulik valgustus, laud, istekohad vastavalt voodikohtade arvule. Köögis või kööginišis peavad olema seadmed ja vahendid sooja toidu valmistamiseks ja serveerimiseks, nõudepesuvahendid, kraanikauss jooksva sooja ja külma veega, külmkapp.
Poola Suursaatkond Tallinnas

Poola Suursaatkond Tallinnas on Tallinnas aadressil Suur-Karja tänav 1 asuv Poola suursaatkond. 
Suursaatkonna hoone on arvele võetud kultuurimälestisena. Suursaatkond avati augustis 1993.
Msta sild

Msta sild (vene Мстинский мост) on raudteesild üle Msta jõe Mstinski Mosti küla juures Malaja Višera rajoonis Novgorodi oblastis.

Esialgne sild

Esialgne sild rajati Peterburi-Moskva raudteele insener S. Krutikovi projekti järgi. 9-avaline sild avati 1851. aastal. Silla tarindus koosnes 9 Howe'–Žuravski fermist, mis toetusid lehtrauaga vooderdatud puittugedele ja need omakorda toetusid kivist laotud sammastele. Silla kõrgus veepinnast sillafermide alla oli üle 40 m.
Silla üldpikkus oli 548,7 m. Rajatise avad olid silletega 60 m.

Tänapäevane raudteesild

Tänapäevane kaheteeline raudteesild on neljaavaline täisseinaline terassild.
Eesti tippmodell

Sarja formaat

Saatejuht on alates teisest hooajast moekunstnik Liisi Eesmaa, esimesel hooajal oli saatejuht Kaja Wunder. Igal nädalal peavad võistlejad läbima katse, osalema fotosessioonil ja astuma kohtunike ette. Nädala lõpus jäetakse kõrvale üks või mitu võistlejat, kuni järele jääb vaid võitja. Selle poolest sarnaneb sari teiste tippmodellisarjadega.
Tüdrukute esinemise järgi katsetel ja fotosessioonidel ning nende üldise hoiaku põhjal otsustavad kohtunikud, milline tüdruk peab lahkuma. Kui kohtunikud on otsuse teinud, kutsutakse kandidaadid tagasi ruumi. Saatejuht nimetab üksteise järel tüdrukud, kellel läks katses ja fotosessioonil hästi, ning annab neile koopia nende parimast fotost. Viimasele kahele tüdrukule, kelle nimesid pole nimetatud, selgitatakse, miks nad viimase kahe sekka jäid, ning üks neist saadetakse sarjast ära. Väljalangejale fotot ei anta.
Eesti tippmodelliks on kroonitud 4 tüdrukut: Helina Metsik (2012), Sandra Ude (2014), Aule Õun (2015) ja Kätlin Hallik (2016).
2. hooaja võistleja Kristine Smirnova osales 2014. aastal viienda hooaja Venemaa tippmodellis.
Michael Möllenbeck (vaimulik)

Isiklikku

Arvatavasti oli tema vend Juuru Mihkli koguduse õpetaja Josua Möllenbeck, nende isa Michael Möllenbeck oli pastor Stralsundis. Tema poeg Michael Möllenbeck oli Ambla pastor aastatel 1658–1679.
Hispaania troonipärimisjärjekord

Hispaania troonipärimisjärjekord on troonipärimiskorra alusel koostatud järjestatud nimekiri inimestest, kellel on teoreetiline õigus Hispaania kuningriigi troonile valitseva monarhi surma või troonist loobumise korral. Nimekiri muutub sündide ja surmade puhul Hispaania kuninglikus perekonnas. Kui troon vabaneb, on õigus troonile astuda parajasti selle nimekirja eesotsas oleval isikul.
Hispaanias, sarnaselt Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigiga kehtib kognaatiline esmasünniõigus, mille kohaselt vanemate meessoost lapsed on järjekorras eespool kui varem sündinud naissoost järeltulijad. Seega tekib naissoost järeltulijatel võimalus troonile alles siis, kui neil pole elavaid vendasid ega vendade meessoost järeltulijaid.
Samuti kõrvaldatakse troonipärimisjärjekorrast inimesed, kes on abiellunud monarhi või parlamendi (Cortes Generales) keelu vastaselt.
Hispaania kuninga vanim poeg kannab sünnitiitlit Hispaania prints ning kroonprintsi tiitli asemel tiitlit Astuuria prints.
Praegu on troonipärimisjärjekorras esimesel kohal Astuuria printsess Infanta Leonor, kes saab Hispaania kuningannaks, kui praegune kuningas Felipe VI sureb.
Priit Joosu

Priit Joosu (sündinud 8. oktoobril 1972) on eesti alpinist.
Ta on alpinistina tõusnud Pamiiris SRÜ riikide kõrgema mäe Ismoili Somoni tippu ning Tian Shanis tõusnud Važa-Phšavelale ja Han-Tengrile.
Ta on Kunlunis asuva kahe viietuhandelise mäetipu esmavallutajaid.

Alpinism

2006. aasta augustis tõusis ta Pamiiris kümne päeva jooksul kahele seitsmetuhandelisele: 7. augustil Korženevskaja ja 17. augustil Ismoili Somoni tippu. 2007. aastal tõusis ta kolmandalegi Pamiiri seitsmetuhandelise – Lenini tippu.
2008. aastal üritas ta koos Hannes Ojaga tõusta Tian Shanis Džengiši (7439 m) tippu (siiani on tippu jõudnud eestlastest vaid Ilmar Priimets), kuid neil tuli piirduda vaid tõusuga selle läänetipu Važa-Phšavelale. 
2010. aasta juulis-augustis retkles ta koos kaaslastega Hiinas Kunluni mäestikus asuvail Koktaki, Qontagni ja Saldwori liustikel ja tõusis liustike kõrval asuvate viietuhandeliste mägede tippu.
2011. ja 2012. aastal naasis ta Pamiiri ja tõusis seal mitme kuuetuhandelise mäe tippu.
2014. aastal käis ta kaaslastega Tian-Shani seitsmetuhandelise Han-Tengri tipus.
2015. aastal tõusis ta koos Priit Simsoniga esimeste eestlastena Andides Alpamayo (5947 m) tippu.
Louis Aragon

Louis Aragon [lui arag'oon] (3. oktoober 1897 Neuilly-sur-Seine – 24. detsember 1982 Pariis) oli prantsuse kirjanik.
Ta oli vasakpoolsete vaadetega ja kuulus alates aastast 1927 Prantsusmaa Kommunistlikku Parteisse. Ta oli abielus kirjanik Elsa Triolet'ga. Aragon oli tihedalt seotud dadaistliku ja sürrealistliku liikumisega. Ta kirjutas luulet, romaane, esseistikat.
Eesti keelde on tõlgitud tema romaanid "Kommunistid" (1957) ja "Aurelien" (1965). Indrek Hirv on tõlkinud tema luuletuse "Mimoosid" (Vikerkaar 1995, nr 4).
Millvina Dean

Elizabeth Gladys Millvina Dean (2. veebruaril 1912 London – 31. mai 2009) oli viimane "Titanicu" huku üle elanud reisija.
Millvina oli laevahuku ajal 9-nädalane ja noorim reisija laeval. Ta oli koos oma vanemate Bertram Frank ja Georgette Eva Deaniga ning vanema venna Bertramiga teel Kansasesse uut elu alustama. Neil oli seal sugulasi ja Millvina isa soovis avada Kansases tubakapoe.
Millvina, tema ema ja vend olid pärast "Titanicu" kokkupõrget esimeste hulgas, kellel õnnestus päästepaati pääseda, kuid Millvina isa hukkus, sest meestele päästepaate ei jätkunud.
Pere pöördus Inglismaale tagasi. Millvina sai emalt alles 8-aastaselt teada, et ta oli laevahukust pääsenute hulgas.
Ei Millvina ega tema vend abiellunud kunagi ja neil polnud lapsi.
"Titanicuga" seotud üritustesse ei kaasatud Millvinat enne 1970-ndaid. Alates 1980. aastatest jagas Millvina Dean meediale "Titanicu" hukuga seotud mälestusi. Laevahukku ennast ta arusaadavalt ise ei mäletanud. Aastal 2008 pani ta müüki oma mälestusesemed, et tasuda hooldekodu teenuste eest.
Oktoobris 2007, pärast Barbara West Daintoni surma, sai Millvinast viimane "Titanicu" huku üle elanud inimene.
Millvina Dean pärandas oma varanduse kuninglikule riiklikule päästepaatide asutusele (Royal National Lifeboat Institution).
Eesti ballaadid

"Eesti ballaadid" on 1980 valminud Veljo Tormise kantaat-ballett. Teos valmis 1980. aasta Moskva suveolümpiamängude kultuuriprogrammi tarbeks. Teose libreto kirjutas Lea Tormis, kasutades Ülo Tedre seatud rahvaluuletekste. Teos kanti esimest korda ette 27. juulil 1980 Estonia teatris. Teose pikkus on 97 minutit. 
Teose põhjal on tehtud samanimeline näidend ja samanimeline film.
Sipura

Sipura on Indoneesiale kuuluv saar India ookeanis, üks Mentawai saartest.
Saare pindala on 845 ruutkilomeetrit.
Saar on künklik, kõrgus kuni 285 meetrit.
Kvantmüstika

Kvantmüstikaks nimetatakse mõttevoolu, mille keskmes on kvantmehaanika metafüüsiline ja/või New Age'i vaimus käsitlus. Näiteks võivad kvantmüstikud väita, et jumal on energeetiline, madalatel energiatel toimiv "kõiksuse vaim", mis oma eksistentsiks vajaliku energia ammutab kõigest elavast.
Ungari

Väliskaubandus

Ungari tähtsaimad ekspordiartiklid on masinad ja varuosad (61,1%), teised tooted (28,7%), toidukaubad (6,5%), toormaterjalid (2%) ning kütused ja elekter (1,6%). Ungari tähtsaimad ekspordipartnerid on Saksamaa (25,54% eksporditud kaubast), Itaalia (5,67%), Suurbritannia (5,41%), Prantsusmaa (5,37%), Rumeenia (5,28%), Slovakkia (4,97%) ja Austria (4,52%) (2009).
Ungari tähtsaimad impordiartiklid on masinad ja varuosad (50%), kütused ja elekter (11%), toidukaubad ning toormaterjalid. Ungari tähtsaimad impordipartnerid on Saksamaa (25,05% imporditud kaubast), Hiina (8,56%), Venemaa (7,3%), Austria (6,08%), Holland (4,73%), Prantsusmaa (4,51%), Slovakkia (4,14%), Itaalia (4,13%) ja Poola (4,07%) (2009).

Pinnamood

Ungari maastik koosneb põhiliselt tasandikest. Suure osa Ungarist moodustab Alföld.
Loode-Ungaris lahutab madalate küngaste ahelik Kisalföld.
Edela-Ungaris on Dunántúli mäed. Läänepiiri ääres on väike osa Alpidest.
Riigi põhjaosa on mägine. Slovakkia piiri lähedal on Mátra ja Bükki mäestikud. Ungari kõrgeim mägi on Kékes (1015 m üle merepinna), mis asub Mátra mägedes.

Veekogud

Doonau jõgi (Duna), mis voolab Ungari territooriumil 410 km pikkuselt, jaotab Ungari kaheks osaks. Suured jõed on veel Tisza, mis voolab 580 km pikkuselt Ungari kirdenurgast lõunasse, ja Drava.
Ungari lääneosas asub Kesk-Euroopa suurim järv Balaton, mis on 70 km pikk ja väga madal. Ungari on kuulus ka termaalvete poolest. Ungaris asuv Hévizi termaaljärv on suuruselt teine kuumaveejärv maailmas. Tisza jõel asub paisjärv (Tisza-tó).

Kliima

Ungaris valitseb mandriline paraskliima. Talved on külmad, pilvised ja niisked, suved aga soojad. Isoleeritud asendi tõttu mägede vahel on põuad sagedased. Aasta keskmine õhutemperatuur on 9,7 °C. Jaanuaris on temperatuur tavaliselt alla nulli. Juulis võib temperatuur tõusta üle 30 °C.
Ungari pealinnas Budapestis, mis asub riigi keskosas, on jaanuari keskmine temperatuur −0,6 °C ja juuli keskmine temperatuur 22,2 °C ning aasta keskmine sademete hulk 635 mm.

Mullad

Ungari mullad on üsna mitmekesised. Madalikel on viljakaid must- ja lammimuldi, kohati ka vähem viljakaid liivaseid muldi. Küngastel on keskmiselt viljakad pruunid metsamullad.

Loomastik

Ungaris elab palju hirvi, rebaseid, jäneseid ja oraviad. Leidub ka metssigu, hunte, šaakaleid, ilveseid ja kopraid.
Balatoni järve ääres on mitmesuguseid linde. Toonekured on väga tavalised. Ungari rahvuslind on Euroopa suurim lind suurtrapp (Otis tarda), kelle kaitseks on rakendatud spetsiaalseid elupaikade kujundamise meetmeid. Kuigi üle 60% neist haruldaseks jäänud lindudest pesitseb praegu Pürenee poolsaarel, on nende Lääne-Ungari populatsiooni jaoks korrastatud habitaadi pindala juba üle 15 km².
Jõgedes ja järvedes on karpkala, haugi, ahvenat ja teisigi kalu.

Loodusvarad

Maavarasid on Ungaris vähe.
Peamine energiaallikas on süsi. Riigi edelaosas leidub kivisütt, kuid sellest ei jätku riigi elanikkonna vajaduste katteks. Põhja-Ungari mäenõlvadel leidub ka pruunsütt. Läänes ja lõunas on väikesed naftavarud ning leidub maagaasi. Ka riigi idaosas on maagaasimaardla.
Peamine mineraalne maavara on boksiit, mida ka eksporditakse.
Monoliitsüsteemid

Sissejuhatus

Sõna "monoliit" on tulnud vanakreeka keelest, kus sõna monos tähendas üksikut ja lithos kivi. Seega sõna monolithos all mõeldi ühe suurt kiviplokki mis etendas tavaliselt kas sammast või monumenti. 
Peatselt võtsid prantslased kasutusele muganduse monolithe ning inglise keeles hakati kasutama 19. sajandil sõna monolith. Eestisse leidis sõna monoliit suuremat kasutamist geoloogide seas 1980. aasta lõpus.
Tänaseks kasutatakse ka eelpool kirjeldatud sõna laialdaselt mitmete IT süsteemide kirjeldamisel. Siiski on IT valdkonnas väikene varieeruv käsitletavas kontekstis ning üldisema tähenduse saamiseks, tuleks monoliitsüsteemide kirjeldamisel läheneda arhitektuurilisest lähenemisest.

Monoliitne tarkvaraarhitektuur

Monoliitses IT arhitektuuris on elemendid omavahel tihedalt seotud, mis tähendab, et tegemist on bimodulaarsete süsteemide (agiilsete süsteemide) lähenemisviisi vastandiga. Sellest tulenevalt võiks lihtsustatult öelda, et monoliitnesüsteem koosneb ühest tervikust, mis sisaldab kõiki tööks vajalikke koostisosi. Näiteks monoliitnerakenduse korral on programmide komponendid üksteisega tihedalt sidestatud ja üksteisest sõltuvad ega kasutata lõdvalt sidustatud lähenemist, nii nagu seda tehakse modulaarsete rakenduste korral.

Valesti mõistmine

Võidakse arvata, et monoliitarhitektuur võib sõltuda ühest suurest süsteemist või ühest suurest arendusest ja ühest suurest andmebaasist, kuhu ühendatakse klientseadmeid. Tegelikult monoliitsüsteem ei tähenda seda. Monoliitsüsteemides võib olla kasutusel mitu serverit ja ka mitu andmebaasi, kuid nad on kõik ühtse tervikusüsteemi osad.

Monoliitse tarkvarasüsteemi tänapäev ja tulevik

Tänaseks on tugev trend mikroteenuste baasil põhinevate arhitektuuride evitamisel ning tihti võrreldakse neid monoliitsüsteemidega. Samuti on väga tugev trend ka monoliitsüsteemide "lahtilammutamisel" mikroteenusteks ning vastandlike seisukohtade võtmisel nende kahe täiesti erineva paradigma vahel. Sellest tulenevalt kasutatakse mõistet "monoliit" üha enam, kui halvustavat väljendit, nii nagu ka seda tehakse ka pärandsüsteemde korral (legacy). Monoliiti tuleks aga pidada arhitektuuriliseks stiiliks ja arendus mustriks. Kuna stiilid ja mustrid peavad sobituma vajaduspõhiselt siis on monoliitsüsteemidel olema alati õigustatud koht IT-süsteemide arhitektuuris.
Johann Friedrich Herbart

Johann Friedrich Herbart (4. mai 1776 Oldenburg – 14. august 1841 Göttingen) oli saksa filosoof, psühholoog ja pedagoogika kui akadeemilise distsipliini rajaja.
Tema hariduslik teooria oli alguseks pedagoogika hariduse levikule nii Ameerika Ühendriikides kui ka mujal. Ta töötas välja psühholoogilise kontseptsiooni, mis sisaldas nii empiirilist kui ka matemaatikalist ja metafüüsikalist poolt.

Elukäik

Herbart sündis Saksamaal Oldenburgis ja oli pere ainus laps. Ta oli koduõppel kuni 12-aastaseks saamiseni, seejärel astus gümnaasiumi. Hiljem õppis Jena Ülikoolis – sel ajal seostati selle õppeasutusega selliseid suurmehi nagu Johann Gottfried Herder, Johann Gottlieb Fichte, Johann Wolfgang von Goethe ja Friedrich von Schiller. Väidevalt oli just Schilleri "Briefe über die ästhetische Erziehung des Menschen" teos, mis andis tõuke Herbarti filosoofia- ja pedagoogikahuvile.
1797. aastal, vastu enda tahtmist ja ema sunnil, võttis Herbart vastu tööpakkumise tuutorina ja õpetas kolm aastat Šveitsis Interlakeni kuberneri von Steigeri lapsi. Ta andis laste isale iga kuu oma tegemiste ja laste arengu kohta aru. Ta külastas Johann Heinrich Pestalozzi rajatud kooli ja sellest inspireerituna andis 1802. aastal välja raamatu "Pestalozzis Idee eines A B C der Anschauung".
Pärast Saksamaale naasmist keskendus doktoriõpingutele Göttingeni ülikoolis ja sai kraadi 1802. aastal. Pärast seda pidas ta ülikoolis nii filosoofia- kui ka pedagoogikaloenguid. 1809. aastal võttis ta vastu senise Immanuel Kanti ametikoha Königsbergi ülikoolis. Ta avaldas artikleid nii metafüüsika kui ka psühholoogia teemadel, lisaks organiseeris pedagoogilise seminari edasijõudnud tudengitele. Herbert lõi näidiskoolid, kus tema ja ta õpilased katsetasid tema pedagoogilisi ideid, seejärel neid kritiseerides ja parandades.
Herbart lahkus Königsbergist 1833, väidetavalt tekkisid tal maailmavaatelised erimeelsused valitsusega. Oma tööd jätkas ta Göttingeni ülikoolis, kuhu jäi oma elu kaheksaks viimaseks aastaks. 1835 avaldas ta teose "Umriss von pädagogischen Vorlesungen", milles proovis ühitada oma varasemaid pedagoogilisi töid uuemate psühholoogiliste uurimustega. Oma viimase loengu pidas Herbert kaks päeva enne oma surma.
Kaugatoma-Lõo maastikukaitseala

Kaugatoma-Lõo maastikukaitseala on maastikukaitseala Saare maakonnas Saaremaa vallas. Kaitseala pindala on 499 ha. 
Kaitseala ajalugu ulatub 1973. aastasse, kui kaitse alla võeti Kaugatoma pank. Maastikukaitsealaks sai aastal 2000, kaitseala eesmärk on kaitsta Kaugatoma panka ja Lõo loopealset.
Evald Reimets

Evald Reimets (17. märts 1928 Undla vald Virumaa – 18. aprill 2011) oli Eesti taimekasvatusteadlane.

Elulugu

Evald Reimets oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1947 Rakvere 1. Keskkooli, 1955 EPA agronoomina ja 1959 Leningradi Põllumajanduse Instituudi aspirantuuri; põllumajanduskandidaat (1959, samas), väitekirjas käsitles paljulehise lupiini külviviise ja külvisenorme kasvatamisel kattevilja all Leningradi oblasti tingimustes. 1953–56 EPMÜ taimekasvatuse kateedri laborant, 1959–63 assistent ja vanemõpetaja ja 1964–93 dotsent, 1973–83 kateedri juhataja, 1966–72 ja 1983–87 agronoomiateaduskonna dekaan. Täiendanud end 1967 Soomes, 1968 Tšehhoslovakkias, 1978 Saksa DV-s ja 1970 Jaapanis.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: suviteraviljade ja kaunviljade agrotehnika nende kasvatamisel puhas- ja segakülvidena. 46 teadustrükist.