google/wiki40b huggingface dataset:
Malmi tänav (Narva)

Malmi tänav on tänav Narvas Vanalinna linnaosas. Algab Peetri platsilt, ristub Puškini tänavaga ja lõpeb Linda tänavaga ristudes. Tänava pikkus on 540 m.
1905. aasta linnaplaanil tänava nimi on Литейная улица, 1912. ja 1927. aasta linnaplaanidel Malmi tänav.
12. juulil 1950 nimetati Narva linna RSN TK otsusega nr 30 Eesti NSV moodustamise 10. aastapäeva puhul tänav ümber Kalinini tänavaks (vene keeles улица им. М.И.Калинина) – Nõukogude riigitegelase Mihhail Kalinini auks. 11. mail 1994 Narva Linnavolikogu määrusega nr 68/11 nimetati tänav ümber Malmi tänavaks.
Tänav sai oma nime selles piirkonnas asunud Sinovjevi malmivalutehase ehk Sinovjevi vabriku järgi.
Aadressil Malmi tänav 1 asub Narva Tuletõrjeühing.
Aadressil Malmi tänav 8 asub Narva Keskraamatukogu.
Boris Karloff

Boris Karloff (kodanikunimega William Henry Pratt, tuntud ka kui Karloff ja Karloff the Uncanny; 23. november 1887 – 2. veebruar 1969) oli briti filminäitleja, kes sai tuntuks oma rollidega õudusfilmides, eriti Frankensteini monstrumi osatäitjana filmides "Frankenstein" (1931), "Frankensteini pruut" (1935) ja "Frankensteini poeg" (1939).
Aurach bei Kitzbühel

Naabervallad

Fieberbrunn, Jochberg, Kitzbühel, Salzburgi liidumaal: Saalbach-Hinterglemm
Macaulay Culkin

Elulugu

Culkin sündis New Yorgis. Tal on neli venda: Shane (sündis 1976), Kieran (sündis 1982), Christian (sündis 1987) ja Rory (sündis 1989) ning kaks õde: Dakota (sündis 1979) ja Quinn (sündis 1984).
Varajases lapsepõlves elas Culkin koos oma perega väikses korteris. Ta ema oli telefonioperaator ja isa töötas kirikuteenrina kohalikus katoliku kirikus, varem oli ta olnud näitleja Broadwayl. Culkin pandi õppima katoliku kooli.

Näitlejakarjäär

Näitlemist alustas Culkin nelja aasta vanuselt. Esialgu tegi ta kaasa väiksemates seriaalides. Tema ülemaailmne edu saabus filmiga "Üksinda kodus" (1990). Aastal 1992. aastal valmis "Üksinda kodus" teine osa, kus ta mängis samuti peaosa – Kevin McCallisteri. See jäi viimaseks osaks, kus Culkin kaasa tegi. Seejärel tõmbus ta ülemaailmsest rambivalgusest tagasi.
Pärast aastaid avalikkuse eest eemal olemist pöördus ta 2000. aastal tagasi näitlemise juurde.

Muusika

Alates 2013. aastast on ta bändi The Pizza Underground liige. Ansambel parodeerib peamiselt teiste lugusid.

Eraelu

Intervjuudes on Culkin maininud, et ei soovi oma eraelu avalikkuse ees lahata. Siiski on teada, et aastatel 1998–2002 oli ta abielus näitlejanna Rachel Mineriga. Seejärel oli tal pikaaegne suhe näitlejanna Mila Kunisega. See lõppes 2011. aastal. Alates 2013. aastast oli ta suhtes näitlejanna Jordan Lane Price'iga. Tema praegune tüdruksõber on Brenda Song, kellega ta kohtus filmi "Changeland" (2019) filmimisel.
Septembris 2004 arreteeriti Culkin Oklahoma Citys, süüdistatuna 17,3 grammi kanepi ja veel kahe muu narkootilise aine omamises. Selle eest läks ta lühikeseks ajaks vangi, kuid vabanes 4000 dollari kautsjoni vastu. Juunis 2005 mõisteti talle kolm aastat tingimisi karistust üheaastase katseajaga.
Issidor Gukovski

Issidor Emmanuilovitš Gukovski (vene keeles Исидор Эммануилович Гуковский; 25. mai 1871 Peterburi — 1921 Moskva) oli Nõukogude Venemaa poliitik, revolutsionäär, partei- ja riigitegelane ning diplomaat, üks Nõukogude Venemaa delegatsiooni liikmeid Tartu rahuläbirääkimistel.
Pärast Oktoobrirevolutsiooni määrati Gukovski 1918. aasta märtsis Nõukogude Venemaa rahanduse rahvakomissariks, 1920. aastal aga Nõukogude Venemaa esindajaks Eestis.
Hukati Taganka vanglas, Nõukogude Venemaa ametlikel andmetel suri Tallinnas kopsupõletikku.
Uurali jõgi

Uural (varasem eestikeelne nimi Uraal; vene Урал, van. Яик, kasahhi Жайық (Žajõk)) on jõgi Venemaal ja Kasahstanis. Algab Uurali idanõlvult. Mägedest laskunud, voolab pikalt mööda Uurali idajalamit lõunasse. Orski lähedal pöördub läände ja voolab selles suunas umbes Oralini (end. Uralsk). Seejärel pöördub taas lõunasse ja suubub Atõraust (end. Gurjev) allavoolu Kaspia merre.
Uurali jõge peetakse kogu pikkuses või mingites lõikudes piiriks loodusgeograafilise Euroopa ja Aasia vahel.
Uurali jõel asuvad linnadest Magnitogorsk, Orsk, Novotroitsk, Orenburg (Venemaal), Oral ja Atõrau (Kasahstanis).
Jõe pikkus on 2428 km ja valgala 249 500 km².
Johannes Rennit

Johannes Rennit (4. august 1862 Kuressaare küla – 21. juuni 1923 Põltsamaa) oli eesti vaimulik.
Ta sündis koolmeister Aadu Renniti ja tema naise Anna (neiuna Holzman) pojana. Ristimisel sai ta nimeks Jaan, üliõpilasena kandis eesnime Johann, kuid abiellu astudes juba Johannes.
Johannes õppis Tarvastu kihelkonnakoolis 1873–1876, Viljandi kreiskoolis 1876–1877, Tartu gümnaasiumis 1878–1884 ja Tartu ülikooli usuteaduskonnas 1884–1887. Üliõpilasena osales ta esimese sinimustvalge lipu õnnistamisel Otepääl 4. juunil 1884. Pärast õpingute lõpetamist oli ta prooviaastal Tartu Maarja koguduse õpetaja Paul Willigerode juures.
29. novembril 1889 ordineeriti Johannes Rennit Tartu Maarja koguduse abiõpetajaks. Aastatel 1889–1900 teenis ta Kambja kogudust ja 1900–1923 Põltsamaa kogudust.
20. mail 1890 laulatati Karula kirikus Johannes Rennit ja Molly Helene Elisabeth Paslack (4. november 1871 Tartu – 26. september 1960 Sulzberg, Saksamaa). Helene isa oli Karula koguduse õpetaja Heinrich Ewald Paslack ja ema Molly Amalie, neiuna Trautmann.
Johannes Rennit on maetud Põltsamaa kalmistule.

Isiklikku

Tema onupoeg oli kirjanik ja raamatukaupmees Andres Rennit.
Eesti Reservohvitseride Kogu

Eesti Reservohvitseride Kogu (EROK) on Eesti mittetulundusühing, mille põhieesmärgid on osavõtt riigikaitse korraldamisest, rahva kaitsetahte kasvatamine ja Eesti reservohvitseride sotsiaalne ühendamine.
Kogu on erakonnaväline. EROK tegutseb Tallinnas, aadressil Narva maantee 8.

Struktuur

EROK-i juhitakse toimub liikmete üldkoosoleku, vanematekogu ja juhatuse tegevusega. Lisaorganiks on aukohus.
Kogu kõrgeim organ on liikmete üldkoosolek. Vanematekogu on üldkoosolekul EROK-i liikmete seast valitud volinike koosolek, mis täidab üldkoosoleku ülesandeid üldkoosolekute vahelisel ajal. Juhatus juhib kogu igapäevast tegevust ning esindab EROK-i, lähtudes üldkoosoleku ja vanematekogu otsustest ning põhikirjast.
Kogu jaguneb territoriaalsuse põhimõttel piirkondlikeks osakondadeks. Vähemalt 5 EROK-i liiget võivad taotleda sõjaväelise eriala või vanuselise koondumise põhimõttest lähtudes sektsiooni moodustamist, esitades vastava kirjaliku taotluse kogu juhatusele.

Ajalugu

Eesti Reservohvitseride Kogu asutasid 22. juunil 1997. aastal Kaitseväe Lahingukoolis Meegomäel Võrumaal esimeste vabatahtlike reservohvitseride kursuste lõpetajad.
EROK-i asutajaliikmed on: Tarmo Areda, Martin Arpo, Tõnis Arro, Erik Boltowski, Lauri Einre, Arti Hilpus, Jaan Kirss, Arvo Kivikas, Aavo Kokk, Olari Koppel, Eerik-Niiles Kross, Toomas Liivamägi, Andres Mihkels, Madis Milling, Andrus Mägi, Kaido Pihlakas, Jaanus Pikani, Orm Porosaar, Madis Päts, Mika Raudvassar, Peeter Tali, Üllar Talviste, Erki Tamm, Toomas Tammekivi, Indrek Tarand, Kaarel Tarand, Jüri Teras, Vallo Toomet.
Michael Ruse

Michael Ruse (sündinud 21. juunil 1940 Birminghamis) on inglise päritolu teadusfilosoof, kes on spetsialiseerunud bioloogiafilosoofiale. Ta on kirjutanud muu hulgas teaduse ja religiooni vahekorrast, kreatsionismist ja demarkatsiooniprobleemist.
Ta õpetas 1965–2000 Guelphi Ülikoolis ning õpetab 2000. aastast Florida Osariigi Ülikoolis.
Ta rajas ajakirja Biology and Philosophy.
Wyoming

Loodus

Osariigis asub osa Kaljumäestikust. Osariigi kõrgeim tipp on 4207 meetrini ulatuv Gannetti mägi. Põhjaosas asuvad Bighorni mäed. 
Suuremad jõed on Yellowstone'i jõgi, Powderi jõgi, Green River, Snake'i jõgi ja Põhja-Platte'i jõgi.
Wyomingi kliima on väga kuiv, mistõttu on seal väga raske põllumajandust arendada.

Rahvastik

Wyoming on kõige väiksema rahvaarvuga USA osariik, seal elas 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 563 626 inimest.

Vaatamisväärsused

Suuremad vaatamisväärsused on Yellowstone'i rahvuspark ja Devils Tower.
Johann Erik Immanuel Telenius

Johann Erik Immanuel Telenius (4. oktoober/16. oktoober 1806 Turu – 2. detsember 1863 Nauvo, Päris-Soome maakond) oli Eesti vaimulik.
Telenius õppis aastatel 1814–1825 Turus gümnaasiumis ning aastatel 1825–1828 Turu Ülikoolis. Oli aastatel 1828–1830 Kangasalas abivaimulikuks. Oli aastatel 1830–1833 õpetajaks ja aastatel 1833–1857 kaplaniks Tammisaaril (Ekenäsis).
Aastatel 1857–1862 oli ta (introdutseeriti 15. juunil/27. juunil 1857) Ruhnu Püha Magdaleena koguduse õpetaja. Aastatel 1862–1863 oli ta Nauvo koguduse (asub Päris-Soome maakonnas) õpetaja.
Soe-kuum galaktikatevaheline keskkond

Soe-kuum galaktikatevaheline keskkond (inglise keeles warm-hot intergalactic medium; lühend WHIM) on hõrendatud plasma temperatuuriga 10⁵–10⁷ K, mis kosmoloogide arvates eksisteerib galaktikatevahelistes ruumides ja sisaldab tänapäevases  epohhis 40–50% universumi barüonainest (so "tavamateeria", mis erinevalt tumeainest eksisteerib plasma, aatomite, molekulide kujul).
Kuigi plasma temperatuuriga 10⁵ K on maapealsete standardite järgi väga kuum, nimetatakse astrofüüsikas sellise temperatuurga plasmat sageli "soojaks", seevastu "kuumaks" plasmaks loetakse plasmat temperatuuriga alles üle miljoni kelvinit. 
WHIM-i võib kirjeldada kui kuuma difuusse gaasi kiulist struktuuri. Suur osa teadmistest, mida selle keskkonna kohta on tänaseks olemas, on saadud Universumi evolutsiooni arvutisimulatsioonil. Arvatakse, et WHIM moodustab ioniseeritud barüonide kiulise struktuuri kontsentratsiooniga 1–10 osakest kuupmeetris.
Follow Me (ansambel)

Follow Me on Eesti ansambel (duo).
Ansambli moodustavad Yuri Podorvanov (kitarr ja laul) ja Anna Geeva (laul).
Ilmar Tomusk

Ilmar Tomusk (sündinud 28. juunil 1964 Tallinnas) on Eesti riigiametnik ja lastekirjanik. Ta on alates 5. oktoobrist 1995 Keeleinspektsiooni peadirektor.
1971–1982 õppis ta Tallinna 32. Keskkoolis. Ta lõpetas aastal 1989 Tallinna Pedagoogilise Instituudi eesti keele ja kirjanduse õpetajana.
2002. aastal kaitses Tallinna Tehnikaülikooli Humanitaar- ja Sotsiaalteaduste Instituudis doktorikraadi haldusjuhtimises, doktoritöö "Eesti keelepoliitika põhimõtted ja dünaamika eurointegratsiooni ja rahvusvaheliste inimõiguste kontekstis". Tema juhendajaks oli professor Ülo Kaevats.
Ta kuulus 14. jaanuarist 1999 kuni 25. septembrini 2014 erakonda Eesti Kristlikud Demokraadid ning ta on selle erakonna nimekirjas ka Riigikogusse kandideerinud.
Ukraina Siseväed

Ukraina Siseministeeriumi Siseväed (ukraina keeles Внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ України) oli Ukraina sõjaväeline korrakaitseüksus 1991-2014.
Trivium

"Trivium" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1976. aastal loodud teos orelile. Muusikateose pikkus on 7 minutit. Teose kandis esimest korda ette Rolf Uusväli 27. oktoobril 1976 Tallinnas Estonia kontserdisaalis.
Maia Pork

Maia Pork (sündinud Maia Hein, 28. november 1929 Vastemõisa – 10. aprill 1979 Tartu) oli Eesti botaanik, algoloog.
Ta lõpetas aastal 1949 Pärnu 2. Keskkooli ja aastal 1954 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiaosakonna. Aastal 1956 asus Zooloogia ja Botaanika Instituuti aspirantuuri; kaitses aastal 1960 väitekirjaga "Eesti järvede ränivetikad (Bacillariophyta)" bioloogiakandidaadi kraadi.
Ta oli aastatel 1952–1956 Zooloogia ja Botaanika Instituudi botaanikasektori laborant, 1960–1966 ja 1972–1978 nooremteadur, 1966–1972 Tartu Riikliku Ülikooli algoloogia labori insener.
Tema peamiseks uurimisalaks olid vetikad.

Perekond

Tema abikaasa oli Kaljo Pork.
Punapeet

Punane värvus ja kambiumiringid

Peedi punane värvus on tingitud pigmendi antotsüaan sisaldusest. Antotsüaani leidub lisaks juurviljale ka peedilehtedes. Eriti intensiivselt moodustub antotsüaani sügiseste jahedate ilmade ajal.
Peedi juurviljas vahelduvad tumepunased kihid heledamatega. Viimased on kambiumikihid. Erinevalt teistest juurviljadest esineb punapeedil palju kambiumikihte.

Ajalugu

Punapeedi esivanem harilik peet pärineb Vahemere rannikult. Algselt kasutati toiduks vaid peedilehti (lehtpeet), kuid tänapäeval on peamiseks söödavaks osaks peedijuur.
Juurviljana on peeti kasvatatud arvatavalt alates 15. sajandist, 16.–17. sajandist on pärit rohkesti söögipeedi kirjeldusi ja jooniseid. Eestisse jõudis peedikasvatamine arvatavalt 19. sajandil.

Tarbimine värskelt

Peeti süüakse toorena, keedetuna, ahjus küpsetatuna, konserveerituna või marineerituna. Värskelt söömiseks punapeet kooritakse ja riivitakse või viilutatakse. Samuti võib värsketest peedijuurikatest valmistada mahla. Mahla soovitatakse enne tarbimist hoida külmkapis 1–4 tundi. See on vajalik selleks, et mahlast lenduksid organismi ärritavad ained, mis võivad inimestele iiveldustunnet esile kutsuda.

Kuumtöötlemine

Punapeete keedetakse tervelt ja koorimata. Võimaluse korral ei lõigata ära juure otsa ega pealsetüükaid. Samuti tuleks vältida peedi koore vigastamist. Lõikepinna kaudu eraldub peedist mahla ja ta muutub heledamaks ning maitsetumaks. Värvi saab säilitada või taastada, kui lisada keeduvette väheses koguses sidrunimahla või äädikat.
Erinevalt teistest köögiviljadest keedetakse peeti ilma maitseaineteta (sool halvendab peedi maitset). Olenevalt peedi suurusest valmib see vees keedetuna või aurutatuna 30–60 minuti jooksul. Peedi küpsust saab kontrollida voolava vee all. Valminud peedil eraldub koor kergesti. Terava köögiriistaga kontrollimisel hakkab peedist mahla välja jooksma. Pärast valmimist "ehmatatakse" peeti külma vee all. Kiire jahtumine avaldab mõju peedi konsistentsile.
Praeahjus küpsetatud peetidel säilib hästi maitse ja punane värv muutub veelgi intensiivsemaks.
Keeva veega ülevalatud aromaatsed peedilehed sobivad hästi salati- ja supimaterjaliks.

Säilitamine

Värsked peedid säilivad jahedas sahvris või külmkapis 2–4 nädalat. Keldris säilib peet üle talve. Pesemata peedilehed püsivad külmkapis värskena 3–5 ööpäeva, kui neid hoida augustatud kilekotis. Toorest peeti ei soovitata sügavkülmutada, sest see muutub üles sulades pehmeks, küll võib sügavkülmutada keedetud peeti.
Gottlieb Daimler

Gottlieb Wilhelm Daimler (õieti Däumler; 17. märts 1834 Schorndorf – 6. märts 1900 Cannstatt Stuttgardi lähedal) oli saksa insener, konstruktor ja tööstur.
Ta töötas koos Wilhelm Maybachiga välja esimese hõõgsüütega kiirekäigulise bensiinimootori. Samuti konstrueeris ta esimese neljarattalise sisepõlemismootoriga auto.
John Sheppard

John Sheppard (teda mängib Joe Flanigan) on väljamõeldud tegelaskuju Kanada-USA ulmetelesarjas "Tähevärav Atlantis".
Sheppardil on kolonelleitnandi auaste ning pärast Marshall Sumneri surma (osas "Rising") saab temast Atlantise ekspeditsiooni teine juht. John Sheppard ja Rodney McKay (David Hewlett) on ainsad tegelaskujud, kes ilmuvad igas sarja osas.
Indeks (semiootika)

Indeks (ladina keeles index 'teataja, näitaja') on üks kolmest peamisest märgitüübist (teised on ikoon ja sümbol). Indeks on semiootikas niisugune märk, mille esitis on objektiga korrelatiivses seoses. Nii näitab indeks tihti piirnevust, seotust, külgnevust.
Näiteks suits on tule indeks, sest on küllalt kõrge korrelatsioon suitsu ja tule esinemise vahel.
Indeksi mõiste võttis semiootikas kasutusele Charles Sanders Peirce.
Marina Kotova

Marina Kotova (sündinud 1954) on vene parömioloog ja keeleteadlane.
Ta tegeleb slaavi parömioloogia ja kõrvutava slavistikaga.
Ta on Peterburi Riikliku Ülikooli slaavi filoloogia õppetooli professor.
17. juunil 2008 valiti ta Tallinna Ülikooli slaavi keelte professoriks.
Bjørg Vik

Bjørg Vik (11. september 1935 Oslo – 7. jaanuar 2018) oli norra kirjanik ja ajakirjanik.
Aastail 1956–1960 oli ta ajalehe Porsgrunns Dagblad ajakirjanik.
Kirjanduses debüteeris 1963. aastal lühijuttude kogumikuga "Søndag ettermiddag".
Bjørg Vik oli feministliku ajakirja Sirene (ilmus 1973–1983) looja.
Stiihia (laul)

"Stiihia" on eesti lauljatari Renate 2013. aastal avaldatud laul. Laul anti välja raadiosinglina ning selle võib leida ka ta albumilt "Teispoolsusest". Laulu viisi ja sõnade autoriks on ta ise. Laul oli 2013. aastal YouTube'is vaadatavuselt Eesti lauludest neljandal kohal, Raadio 2 Aastahiti valimistel viies ning Power Hit Radio aastaedetabelis seitsmes.
Piiriomakaitse

Piiriomakaitse moodustamine

Piiriomakaitse moodustati 1941. aastal Eesti Omakaitse palgalistest üksustest, 21. jaanuaril 1942 kinnitas Eesti Omavalitsuse Sisedirektor Sisedirektooriumi Politsei ja Omakaitse Valitsuse koosseisus Piiriomakaitse juhatuse ning nelja Piiriomakaitse üksikpataljoni koosseisud.
Enne piiriomakaitse moodustamist, alates 20. novembrist 1941 täitsid Eesti ja NSV Liidu piiri sulgemise ülesandeid piirkondlikud Omakaitsemalevad. Pihkva järve läänekaldal endisest Eesti-Vene piirist kuni Võõpsuni tagas piirivalve Petseri Omakaitse Üksikpataljon. Peipsi järve lääne- ja põhjakaldal ning Narva jõe joonel täitsid neid ülesandeid enamuses Narva Omakaitse üksused, mis olid täiendatud ühe Kaitse Vahipataljoni ja Narva abipolitsei kahe kompanii meeskonnaga.
Piirkaitse pataljonid moodustati senistest Narva, Tartu ja Petseri Omakaitse üksikpataljonidest, mis nimetati ümber vastavalt 1., 2. ja 3. Piiriomakaitse üksikpataljoniks. Tartu II Omakaitse üksikpataljon nimetati 4. Piiriomakaitse Üksikpataljoniks.

Piiriomakaitse likvideerimine

Piiriomakaitse pataljonid ning piiriomakaitse juhtkond saadeti Saksa Korrapolitsei juhi Hermann Schallerti 1942. aasta 10. aprilli korraldusel laiali 3. juulil ja piiripataljon lõpetasid tegevuse 6. augustist 1942. Piirikaitse funktstioon anti üle moodustatavale Saksa Tolli-piirikaitsele.
Sileesiakeelne Vikipeedia

Sileesiakeelne Vikipeedia (sileesia keeles Ślůnsko Wikipedyjo) on Vikipeedia sileesiakeelne versioon.
Sileesiakeelne Vikipeedia sai alguse 26. mail 2008.
Seal on 8512 artiklit, millega see on artiklite arvult 153. keeleversioon.
Võlukasukas

"Võlukasukas" on ungari kirjaniku Ferenc Móra autobiograafilise koega romaan, mis käsitleb lapsepõlve sumedas valguses inimeseks kujunemise rõõmusid ja vaevasid.

Sisukokkuvõte

Teosest on aru saada, et peategelane Gergő on kirjanik ise. Samuti kujutab Ferenc Móra enda isa Gergő isana. Gergő isa Márton kasvatab oma poega elutarkusega, kuna ta teab, et elukogemused on tähtsad. Gergő kadestab teiste poiste ilusaid riideid ja tahab neid ka endale. Ta tahab eriti selliseid saapaid nagu vallavanema pojal. Isa ostabki talle need saapad. Gergő saab varsti aru, et nendes saabastes ei saa mängida, kõblata ega raha teenida, kuna tööandjad palkavad ainult paljasjalgseid lapsi. Lõpuks lööb Gergő kogemata oma saapa kõplaga katki. Seepeale lausub isa, et Gergő kasvab paljajalugi sama suureks kui vallavanema poeg.
Sarnaseid õpetusi kuuleb Gergő ka kodus. Ta tahab leida varandust nagu Aladdin ning siis lubab isa õmmelda talle sellise kasuka, mis teda hädas aitab ja ka varanduseni viib. Kasuka õmblemine võtab aga kaua aega. Sellesse kasukasse peab minema haldjas. Isa tikib kasukale kollased aedvaagid, mis taluvad igat ilma ja ei tujutse. Neilt lilledelt võib Gergő õppida, kuidas peab iga ilma naeratades taluma. Ta tikib kasukale ka veski, kus nad elavad, et see meenutaks Gergőle alati kodusoojust. Tikkimise ajal jutustab isa oma pojale palju. Ta tikib kasukasse kogu oma südames peituva armastuse. Isa sureb just kui kasukas valmib ning Gergőt lohutab usk, et isa südamest väljakolinud haldjas asus kasukasse elama, sest see vanem ei sure, kelle mõtted ja tunded elavad edasi lapse südames.
Isamajas ümbritses väikest Gergőt armastus, headus ja hellus. Peale isa surma peab ta aga tutvuma eluraskustega. Gergő saab aru, et on olemas ka egoistlikke inimesi. Selline inimene on ristiisa Bordács, rikas talupoeg. Ema annab Gergő talle üle, et ta saaks õnnelikuks ja elaks rikaste talupoegade seas. Gergő saab aga aru, et rikkad inimesed pole sugugi heasüdamlikud. Ristiisa tahtis vaid tasuta sulast ja ei andnud Gergőle eriti süüagi. Kui ta aga tema kasukat ära tahtis võtta, põgenes Gergő tema juurest.
Oma seiklustes nägi Gergő nii heasüdamlikke ja töökaid inimesi kui ka isekaid ja halbu inimesi. Kui ta õigesti käitus, oli kasukas talle mugav. Kui ta halvasti käitus, eiras kasukahaldjas teda seni, kuni ta oma tegu ei heastanud. Karkudega kipa-kõpa Gergő koolist kujutab inimese suurt andekust ja teadmishimu. Gergő ja kipa-kõpa pääsevad kaevandusevaringust eluga ja nad ei unusta iial, mida nad vaestele kaevuritele võlgnevad, kes nad teose lõpus kaevanduse rusude alt päästavad.
Friedrich Ludwig (Pfalz-Zweibrücken-Landsberg)

Elu

Friedrich Ludwig sündis Heidelbergis Friedrich Kasimiri ainsa ellujäänud pojana. Pärast isa surma aastal 1645 päris Friedrich Ludwig tema Kolmekümneaastases sõjas laastatud territooriumid. Piiratud ulatuses aitas ta kaasa ülesehitustöös ning edendas kaubandust olukorra stabiliseerimiseks. Aastal 1661 päris ta pärast Friedrichi surma Zweibrückeni hertsogkonna, teise sõjas laastatud territooriumi. Ta suri aastal 1681 Landsbergi lossis Obermoscheli lähistel. Kuna tema pojad esimesest abielust olid varem surnud ja pojad teisest, morganaatilisest abielust olid ebaseaduslikud, sai tema järglaseks Rootsi kuningas Karl XI.
Tōgō järv

Tōgō järv (東郷池, Tōgō-ike) on riimveeline järv Jaapanis Honshū saare lõunaosas.
Järv asub Tottori prefektuuris Tottori ja Kurayoshi vahel, Jaapani mere rannikust umbes 2 km kaugusel. Tema geograafilised koordinaadid on 35° 28′ 35″ N, 133° 53′ 38″ E.
Tōgō järve suurim ulatus põhja-lõuna suunas on umbes 3 km ja ida-lääne suunas umbes 2,5 km.
Tagavere raamatukogu

Tagavere Raamatukogu on raamatukogu Saaremaal Saaremaa vallas Tagavere külas. Tagavere Raamatukogu asub alates aastast 2008 samas hoones (algkoolimaja 1849–2008) seltsimajaga. Raamatukogu 90. tegevusaastat tähistati aastal 2010.
Villem Ormisson

Elulugu

Villem Ormisson õppis Viljandis Heine progümnaasiumis ja aastatel 1910–1914 Riia Linna Kunstikoolis. Täiendas end kunsti alal 1922. aastal kaks kuud Berliinis ja Dresdenis. 
Riia linna kunstikoolis õppis ta joonistamist Jānis Tilbergsi ja maalimist Vilhelms Purvītise juhendamisel, kes olid mõlemad Peterburi Kunstiakadeemia kasvandikud. Purvītiselt, oma aja kuulsaimalt baltimaade maastikumaalijalt, omandas ta suurepärase õhu ja vee väreluse kujutamise oskuse, milles jäi eluajal eesti kunstis ületamatuks.
Esines esimest korda Eestis 1914. aasta veebruaris Noor-Eesti korraldatud IV eesti kunstinäitusel Tartus teatris Vanemuine.
1914. aasta sügisest töötas kunstiõpetajana mitmes Viljandi koolis (kõige kauem – kaheksa aastat – Viljandi Eesti Haridusseltsi tütarlaste gümnaasiumis), seejärel 1926. aastast joonistus- ja maaliõpetajana Tartus Kõrgemas Kunstikoolis Pallas; aastatel 1929–1940 oli samas ka juhataja abi. 
Koolijuhataja abina kuulus tema ülesannete hulka kõik õpilaste elusse puutuv, ettetulnud tüliküsimused lahendas ta ääretult õiglaselt. Maaliklassi juhendajana oli Villem Ormisson väga diskreetne, ei maalinud kunagi õpilaste töid üle ega sundinud tegema, nagu tema tahtis, ka ei armastanud ta eriti kunsti üle teoretiseerida. Tööde hindamisel vältis ta emotsionaalseid hinnanguid – otse halba ei öelnud, kuid ka kiitusega oli kitsi. Enamik 1930. aastatel eesti kunsti astunud tipptegijaist on oma maalialgõpetuse saanud Ormissonilt.
Astus 1920. aastal kunstiühingusse Pallas ja esines sealtpeale selle näitustel. Oli kunstiühingu esimees aastatel 1927–1928 (abiesimees 1928–1930), 1930–1931 ja 1935–1936.  
Pöördelistest ajaloosündmustest vapustatuna tegi Villem Ormisson 1941. aastal enesetapu. Nõukogude võim mõistis tema "ohtlikkust" kiiresti: selleks ajaks juba elust lahkunud kunstniku näitus oli üks esimesi, mis 1948. aastal Tartu Kunstimuuseumis keelati.
Kaasaegsed mäletasid teda väga heasüdamliku, vaikse, isegi erakliku inimesena, kes avanes alles lähemate sõprade seltsis. Rahuliku ja tasakaaluka meele pärast kutsuti teda sageli rahukohtunikuks ja tülide lepitajaks. Maalimine, male mängimine kohvikus Werner ja kalastmine olid tema elu kolm suurt kirge. 
Villem Ormissoni viimne puhkepaik on Viljandi vanal (Riia maantee) kalmistul.