Arthur Jensen

Arthur Robert Jensen (24. august 1923 San Diego, California – 22. oktoober 2012 Kelseyville, California) oli USA psühholoog.
Jensen oli hariduspsühholoogia professor California Ülikoolis Berkeleys. Jensen on tuntud oma töö poolest psühhomeetrias ja eristavas psühholoogias, mis tegeleb küsimusega, kuidas ja miks inimesed üksteisest erinevad. Ta oli suur pärilikkuse positsiooni pooldaja geenide ja kesskonna debatis, st ta arvas, et geneetika mängib olulist rolli selliste käitumuslike seadumuste juures nagu intelligentsus ja isiksus. Ta kirjutas üle 400 teadusliku artikli ning tegutses toimetajana teaduslikes ajakirjades nagu Intelligence ja Personality and Individual Differences.  Jensenit on hinnatud üheks viiekümnest 20. sajandi tähtsamaks psühholoogiks.  Tema tööd on tekitanud ka poleemikat, peamiselt järelduste tõttu, mis puudutavad intelligentsuse rassiliste erinevuste põhjusi.

Elu

Jensen sündis 24. augustil 1923 San Diegos Linda Mary ja Arthur Alfred Jenseni perekonnas. Tema isa omas ja juhtis puidu- ja ehitusmaterjalide töökoda.  Tema isapoolsed vanavanemad olid taani immigrandid, ta ema aga oli ühelt poolt poola juudi ja teiselt poolt saksa päritolu.  Ta sai uurijaks ja professoriks California Ülikoolis, Berkeleys, kus ta keskendus individuaalsetele erinevustele õppimises, eriti kultuuri, arengu ja geneetika mõjudele intelligentsusele ja õppimisele. Suur osa tema tööst keskendub kultuuriliselt ebasoodsas olukorras olevate õpilaste õpiraskustele. 2003. aastal sai ta Kistleri auhinna oma originaalse panuse eest valdkonda, mis aitas mõista seoseid inimgenoomi ja inimühiskonna vahel. 2006. aastal sai Jensen elutöö auhinna International Society for Intelligence Researchilt. Läbi elu oli Jensenil huvi klassikalise muusika vastu ning lapsepõlves meeldis talle mõte ühel päeval dirigendiks saamisest. 14-aastasena dirigeeris ta ansamblit, mis võitis San Fransiscos peetud üleriigilise võistluse. Pärast Berkeley lõpetamist kolis ta New Yorki peamiselt sellepärast, et olla dirigent Arturo Toscanini läheduses. Ühtlasi oli ta väga huvitatud Gandhi elust ning andis välja seni kirjastamata raamatupikkuse käsikirja tema elust. San Diegos elamise ajal töötas Jensen sotsiaaltöötajana. Jensen suri 22. oktoobril 2012 89-aastasena oma kodus Kelseyville’is Californias.

IQ ja akadeemilised saavutused

Jenseni huvi erinevuste õppimises viis ta suuremahulise koolilaste testimiseni. Tulemuste alusel eristas ta kaht tüüpi õpivõimekust. I tasand ehk assotsiatiivne õppimine on defineeritav kui info meeldejätmine ning mehaaniline lihtsate faktide ja oskuste õppimine. II tasand ehk kontseptuaalne õppimine on jämedalt öeldes võime saadud infoga manipuleerida ja seda üle kanda, ehk võimekus probleeme lahendada. Hiljem oli Jensen oluline intelligentsuse üldfaktori kontseptsiooni eestkõneleja; see kontseptsioon sarnaneb olemuselt tema II tasandi õppimisega. Üldine faktor ehk g on abstraktsioon, mis tuleneb vaatlustest, mille põhjal igat liiki kognitiivsete testide tulemused korreleeruvad üksteisega positiivselt. Jensen väitis, et tema uuringutulemuste põhjal saab öelda, et üldine kognitiivne võimekus on oma olemuselt päritav seadumus, mille määravad peamiselt geneetilised, mitte keskkondlikud tegurid. Ta oli ka seisukohal, et kui assotsiatiivne õppimine ehk meeldejätmisvõime on rasside vahel võrdselt jaotunud, siis kontseptuaalset mõtlemist ehk sünteesivõimet esineb asiaatidel rohkem kui valgetel. Ta järeldas oma andmetest, et keskmiselt on Ameerika aasialased intelligentsemad kui valged ameeriklased.  Jenseni kõige rohkem vaidlusi tekitanud töö avaldati 1969. aastal ajakirjas Harvard Educational Review, selle pealkiri oli “How Much Can We Boost IQ and Scholastic Achievement?“ (Kui palju on võimalik parandada IQ-d ja sooritust koolis). Selles järeldati muu hulgas, et programmid, mis olid välja töötatud Aafrika-Ameerika laste IQ tõstmiseks, on läbi kukkunud ning suure tõenäosusega ei olegi seda kunagi võimalik saavutada, sest Jenseni hinnangul oli 80% IQ variatiivsusest määratud geneetilistest ja ülejäänud osa keskkondlikest faktoritest.  Jenseni töö pälvis väga palju kriitikat. Pärast artikli avaldamist toimus suur tudengite protestiaktsioon Jenseni ülikooli tööruumide juures. Kirjastaja ei andnud Jensenile koopiaid oma artiklist, samuti ei lubatud tal vastata oma töö kriitikale. Ühes hilisemas artiklis väitis Jensen, et tema väiteid on valesti mõistetud ning et ta ei ole kunagi väitnud, et mustanahalistel on loomu poolest madalam intelligents, vaid et sellele leiule ei leidu praegu teaduslikult piisavat põhjendust ning musta- ja valgenahaliste intelligentsustasemete erinevus jääb seega uurimisele avatud küsimuseks. (Jensen, 1981a, p. 213).

"The g Factor"

"The g Factor: The Science of Mental Ability" (1998) on raamat intelligentsuse üldfaktorist (g). Raamat tegeleb g ajaloo ja erinevate mudelitega, mis intelligentsust käsitlevad, ning g bioloogiliste korrelaatide, selle päritavuse ja praktilise ennustusvõimega.

"Clocking the Mind"

"Clocking the Mind : Mental Chronometry and Individual Differences" (2006) tegeleb mentaalse kronomeetriaga ning räägib erinevatest tehnikatest, millega saab mõõta aju informatsioonitöötluse kiirust. Jensen väidab, et mentaalne kronomeetria (võrreldes IQ-ga) esindab tõelist vaimse võimekuse loodusteadlikku käsitlust.