google/wiki40b huggingface dataset:
Emil Johann Heinrich Bruhns

Emil Johann Heinrich Bruhns (13. veebruar/25. veebruar 1843 Narva – 11. oktoober 1928 Riisipere) oli Eesti vaimulik.
Bruhns õppis aastatel 1854–1861 Kuressaare gümnaasiumis. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1862–1865. Oli seejärel koduõpetajaks Laimjalas. Sooritas aastal 1866 Tartus usuõpetuse ülemõpetaja eksami. Töötas aastani 1868 õpetajana Moskvas Kreimanni eragümnaasiumis. Ordineeriti 23. novembril/5. detsembril 1869 Tallinnas õpetajaks.
Oli 1868–1870 Eestimaa vikaarõpetaja. Oli aastatel 1871–1916 (kutsuti 30. novembril/12. detsembril 1870, introdutseeriti 31. jaanuaril/12. veebruaril 1871) Nissi Maarja koguduse õpetaja. Jäi aastal 1916 emerituuri.
Tema (ja eestlasest ehitusmeistri Willenthali) initsiatiivil ehitati uus ühelööviline Nissi kivikirik. Ta oli Eestimaa Sinodi väljaande Eesti rahva kalender toimetaja aastatel 1880–1885, samuti tegi ta kaastööd Ristirahva Pühapäeva Lehele ja Misjonilehele. Eestikeelses epistlite raamatus on ilmunud kaks tema jutlust.

Isiklikku

Tema poeg Oskar Alexander Bruhns oli Järva-Peetri Püha Peetruse koguduse õpetaja. Tema äi Friedrich Wilhelm Anton Hasselblatt oli Karuse Margareeta koguduse õpetaja.
Zouhair Bahaoui

Karjäär

Bahaoui alustas lauljakarjääri pärast 2015. aasta talendisaate võitmist. Auhinnaraha eest sai ta salvestada oma 2016. aastal ilmunud debüütsingli ''Tsala Liya Solde''. Läbimurde tegi tema kolmas laul "Hasta Luego", mis valmis koostöös TiiwTiiwi ja CHK-ga. Selle muusikavideot on vaadatud üle 160 miljoni korra. Bahaoui kandideeris popmuusika kategoorias 2017. aasta Maroko muusikaauhinnale, kuid ei saanud seda.
Ambodikily

Ambodikily on küla Madagaskaril Sava piirkonnas Antalaha ringkonnas Vinanivao vallas Masoala poolsaare lõunatipu ning idaranniku lähedal 11 km kaugusel Masoala neemest. Geograafilised koordinaadid on 15°57' S, 50°12' E.
Inna Salum

Elulugu

Inna Salum oli koolijuhataja tütar.
Lõpetas 1940 Eesti Haridusseltsi Viljandi Tütarlastegümnaasiumi, õppis 1940–1944 TÜ arstiteaduskonnas. Põgenes 1944 Rootsi, õppis 1945–1950 Stockholmis Karolinska Instituudis, lõpetas 1950 litsentsiaadikraadiga, meditsiinidoktor (1972, samas), väitekiri "Delirium tremens and certain other acute sequels of alcohol abuse. A comparative clinical, social and prognostic study". Oli 1949 Karlskoga jaoskonnaarst, 1963–1973 Stockholmi Maria alkoholipolikliiniku ülempsühhiaatri assistent, aastast 1972 Karolinska Instituudi dotsent, 1973–1980 St Görani haiglas ülikooli psühhiaatriakliiniku ülemarsti abi, aastast 1980 ülemarst.

Teadustöö

Ta on uurinud alkoholismi ja selle psühhiaatrilisi tüsistusi. Tõlkinud erialast kirjandust rootsi keelest eesti keelde. Oli Rootsi Psühhiaatria Seltsi liige.
Hajciuniški

Ajalugu

Esimest korda mainitakse Hajciuniški küla aastal 1512. Aastal 1565 rajasid Rymszad sinna mõisa. 
Poola jagamisel aastal 1795 läks Hajciuniški Venemaa koosseisu. 
Esimese maailmasõja ajal läbis Hajciuniškit Saksa-Vene vägede vaheline rindejoon. Vana mõisahoone sai lahinguis kannatada, hävis ka sinna varjule viidud arhiiv.
Kuni 1917. aastani oli Hajciuniški Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale, 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu.
DAX

DAX (saksa keeles Deutscher Aktien IndeX) on Frankfurdi börsi indeks, mis jälgib börsil noteeritud 30 suurema ettevõtte aktsia hinda.
Tallinna Eesti Vabadussõjalaste Liit

Tallinna Eesti Vabadussõjalaste Liit oli vabadussõjalaste ühendus Tallinnas 1920.-1930. aastatel.
Organisatsioon loodi 1926. aasta mais järglasena Eesti Demobiliseeritud Sõjaväelaste Liidule, mis oli 1925. aastal laiali läinud.
Liit osales Eesti Vabadussõjalaste Keskliidu (EVKL) moodustamisel 1929. aastal ning jäi edaspidi selle suurimaks kohalikuks ühenduseks, kus oli üle 2000 liikme. 1931. aastal moodustasid Tallinna liidu liikmed 65% kogu keskliidu liikmeskonnast.
Tallinna Eesti Vabadussõjalaste Liit muudeti pärast EVKL-i reorganiseerimist 1933. aastal Eesti Vabadussõjalaste Liidu Tallinna osakonnaks.
HTZ-16

HTZ-16 (ukraina ja vene keeles ХТЗ-16) oli improviseeritud soomusmasin (soomustraktor), mida ehitati Nõukogude liidus Teise maailmasõja ajal HTZ-3 traktorite põhjal. Erinevalt NI Tankist, mille relvastus asus pöörlevas tornis, oli HTZ-16-e 45 mm tankikahur paigutatud fikseeritud pealisehitisse.
HTZ-16 tootmist hakati plaanima 1941. aasta juulis ja augustis-septembris plaaniti toota 750 masinat. Tootmine pidi toimuma Harkivi traktoritehases. Soomuse paksus oli 10–25 mm, relvastuseks 45 mm tankikahur ja 7,62 mm kuulipilduja DP. Meeskond koosnes 2–4 mehest.
Kuid 9. oktoobriks 1941. aastal, kui traktoritehase evakueerimine Harkivist lõppes, oli toodetud 100 komplekti soomust HTZ-16-e soomustamiseks. Komplekteerida jõuti umbes 50–60 masinat, võimalik, et ka mõnevõrra rohkem, kuid täpsed arvud ei ole teada. Tootmist pidurdas ilmselt tehase evakueerimise algus 18. septembril. Harkiv langes sakslaste kätte 20. oktoobril ja tehase territooriumil leidus 809 pooleli jäänud masinat.
Howard Jacobson

Howard Jacobson (sündinud 25. augustil 1942 Manchesteris) on Suurbritannia kirjanik ja ajakirjanik.
Ta on kirjutanud eelkõige humoristlikke romaane, sageli Briti juutide elust.
Aastal 2010 sai ta romaani "The Finkler Question" eest Bookeri auhinna.
RTS,S

RTS,S/AS01 III faasi kliiniline ravimiuuring

Kolmanda faasi kliinilisse ravimiuuringusse kaasati 15459 imikut (esimese vaktsineerimise ajal 6 kuni 12 nädala vanust) ja väikelast (5 kuni 17 kuu vanust, samuti esimese vaktsineerimise ajal) mitmest Musta Aafrika riigist (Burkina Faso, Gabon, Ghana, Keenia, Malawi, Mosambiik ja Tansaania Ühendvabariik). 
2014. aastal võeti kokku III faasi uuringute 18 kuu tulemused ja vaktsiini tõhusus kliiniliste malaarianähtudega lastel oli ligi 46% ja imikutel 27% ringis.
24. aprillil 2015 andis uudistekanal BBC World News teada, et malaaria vastane vaktsiin (tõenäoliselt RTS,S/AS01) on läbinud kliiniliselt katsetused esmakordselt edukalt.
Uut malaariavaktsiini on välja töötatud üle 30 aasta ning seda peetakse Aafrikale väga vajalikuks, ehkki vaktsiini kasutegur on suhteliselt väike. Malaariavaktsiini töötas välja GlaxoSmithKline ja seda hakatakse kasutama tõenäoliselt 2015. aasta oktoobris, kombineeritult muude malaariavastaste meetmetega.

Kõrvaltoimed

Uuringusse kaasatud imikutel ja väikelastel esines mitmeid kõrvaltoimeid (pole teada kas laste surm arvati nende hulka).

Anti-circumsporozoite antikehad

Enne vaktsineerimist olid 34,3% RTS,S/AS01 ja 35,2% kontrollrühma imikutest anti-circumsporozoite antikehade suhtes positiivsed.
Blender (tarkvara)

Ülevaade

Blender võimaldab luua kolmemõõtmelisi objekte, neid animeerida ning renderdada tulemus tõepäraseks kahemõõtmeliseks kujutiseks. Programmi funktsionaalsus on väga lai ning toetab suuremat osa ruumilise animatsiooni loomise töövoost.
Blender sai alguse 1998. aastal kommertsprojektina firmas NaN, mis loodi turustamaks reklaamifirmas NeoGeo oma tarbeks ehitatud 3D-programmi. Programmi kasin kasutajaskond ja halvad majandusotsused viisid NaNi pankrotini. Loodi algatus programmi väljaostuks võlausaldajatelt, mis kogus 7 nädalaga vajalikud 100 000 € ning programmi arendus jätkus 2002. aasta oktoobris GPL-litsentsi all.
Tänaseks on Blenderi funktsionaalsus võrreldav konkureerivate kommertspaktettidega ning see võimaldab väikestuudiotel tarkvarale tehtavaid kulutusi olulisel määral vähendada.
Eestis kasutab Blenderit näiteks Tartu Kunstikool 3D modelleerija-visualiseerija erialal.

Funktsionaalsus

Blenderi kasutajaliides on optimeeritud tööks ühe käega hiirel ning teisega klaviatuuril. Enimkasutatavad kiirklahvid aktiveeruvad vaid üht nuppu vajutades. Samuti kasutab programm omaenda aknahaldurit, mis jagab akna mittekattuvateks aladeks, mille otstarvet ning suurust on kunstnikul võimalik vastavalt eelistustele ümber seadistada.
Modelleerimiseks on võimalik loodav objekti võre (mesh) koostada traditsiooniliselt tippudest ja neid ühendavatest servadest, mis moodustavad kolm- või nelinurksed pinnad. Loodud pindade kogum silutakse kvaliteedi parandamiseks ümarate objektide puhul tihti sisseehitatud pinnatükeldaja (subsurface modifier) abil. Modelleerimisel võib kasutada voolimist (sculpt) ja NURBS-kõveraid ja neist loodud pindu.
Blenderi füüsikamootor Bullet võimaldab simuleerida tahkeid, vedelaid, elastseid objekte, kangast ning suitsu. Füüsikamootor suudab simuleerida ka osakesi, boide ja karvu.
Animeerimiseks kasutatakse programmis võtmekaadreid, mida on võimalik muuta ka matemaatiliste kõverate abil. Lisaks positsiooni ja nurga animeerimisele on võimalik võtmevormidega (shape key) deformeerida ka animeeritavat võre. Alternatiiviks võtmevormidele on võimalik ka deformeerimine objektidele lisatud skeletiga (armature). Objektid on juhitavad ka piirajatega, jälgides näiteks kõveraid või teiste objektide positsioone. Alates programmi versioonist 2.50 on võimalik animeerida peaaegu kõiki kasutajaliidese elementide väärtuseid. 
Renderdamisel on võimalik kasutada sisseehitatud renderdusmootorit ning mitmeid teisi, näiteks YafRay ja LuxRender. Aastal 2011 alustati ka uue, füüsikaliselt korrektse renderdusmootori Cycles arendamist. Arvutatud piltide järeltöötluseks pakutakse võimast sõlmeredaktorit (Node Editor), mis võimaldab nii värvikorrektuuri kui eriefektide lisamist. Lihtsamaid videotöötlustoiminguid saab läbi viia ka programmi sisseehitatud videomontaaži aknas.
Blenderisse sisseehitatud mängumootor pakub võimalust lihtsate interaktiivsete 3D-mängude ning esitluste loomiseks.
Blenderi skriptimine toimub programmeerimiskeeles Python.
Berend von Wetter-Rosenthal

Berend Hermann Otto von Wetter-Rosenthal (venepäraselt Boris von Wetter-Rosenthal; 8. november 1874 Tallinn – 10. märts 1940 Wartheland) oli Eesti advokaat ning ettevõtja.
Ta õppis aastatel 1889–1894 Tallinnas Nikolai Gümnaasiumis. Õigusteadust õppis ta aastatel 1894–1899 Peterburi Ülikoolis ja aastatel 1898–1899 Berliini Ülikoolis.
Berend Hermann Otto von Wetter-Rosenthal oli  Läänemaa Lihula ja Sipa, Oidermaa Karinõmme mõisa mõisnik.
Berend von Wetter-Rosenthal asus 1912. aastal Eestimaa Rüütelkonna teenistusse ja oli aastatel 1914–1918 Eestimaa Rüütelkonna kantselei I sekretär ja ka Eestimaa Maapäeva kreisisaadik. 1918. aastal küüditati ta eesti bolševike poolt koos juhtivate baltisaksa poliitikute ning teiste baltisakslastega Venemaale ning vabanes alles pärast Saksa-Vene Brest-Litovski rahulepingu sõlmimist 1919. aasta jaanuaris.
1919. aastal toimunud mõisate natsionaliseerimist Eesti valitsuse poolt jäeti B. von Wetter-Rosenthalile Oidermaa mõisasüdamik ning pärast Vabadussõja lõppu pidas B. von Wetter-Rosenthal talle kuuluvat Pärnumaa Mihkli kihelkonna Oidermaa mõisu ning tegutses ka aastatel 1925–1935 Tallinnas advokaadina.
B. von Wetter-Rosenthal oli Saksa Kultuuromavalitsuse asepresident ja asendusliikmena (Georg Rudolf Stackelbergi asemel) ka saksa elanikkonna saadik I Riigikogus 1923. aastal (10. jaanuarist 30. maini).
1935. aastal määrati ta AS Rotermanni Tehased direktoriks, oli ka Eesti suurimate kaubandusettevõtete hulka kuuluva AS Estaklandi aktsionär ja revisjonikomisjoni liige aastatel 1935–1939
1939. aastal asus Berend von Wetter-Rosenthal ümberasujana Saksamaale, Krughofi (praegu Kijaszkowo, Czernikowo valda, Toruńi maakonda, Kujawy-Pomorze vojevoodkonda Poolas),  kuid suri juba järgmisel 1940. aastal. Ta on maetud Berliini.
Herman de Wetter oli tema poolvend.
Läänerindel muutuseta

Teose põhiteemad

Remarque annab ülevaate sõjakoledustest ja nende mõjust sõduritele sõdurite endi silme läbi. Samas ei pea ta ise Esimeses maailmasõjas osalenuna oma jutustust objektiivseks. Remarque'i sõnutsi on tegu ühe väikese sõdurite salga seiklustega.

Sõjakoledused

Sõjakoleduste käsitlemine on teoses paljuski realistlik ja dramaatiline. Keemiarelvade ja kuulipildujate kasutuselevõtt on teinud sõjapidamise surmavamaks ja julmemaks kui varem. Remarque kirjeldab värvikalt igapäevast elu rindel, kus kaevikud on pideva suurtükitule all, lahinguväli on kaetud laipadega ning sõdurite elu ohustavad mürkgaas ja snaiprid. Kirjeldatud on ka koledusi hospidalis.

Sõja mõju sõduritele

Sõja keskel olemisel ja osalisel äralõigatusel muust maailmast on sõduritele suur psühholoogiline mõju. See ei seisne ainult hirmus iga hetk kuulitabamus saada, gaasirünnaku alla jääda või suurtükikilluga pihta saada, vaid ka närvivapustuste üleelamises. Kaevikutes ebainimlikes tingimustes elamine ja pidev oht hoiab sõdurite närvid kogu aeg pingul. Isegi kui neil on õnne ja nad erinevalt piinarikkalt surnud kaaslastest sõja lõpus koju tagasi saavad, on nad vaimselt hävitatud.
Katkenud liin

"Katkenud liin" on Tallinna kesklinnas Paksu Margareeta lähedal asuv mälestusmärk, millega mälestatakse Estonia katastroofis hukkunuid. Mälestusmärgi autorid on Villu Jaanisoo ja Jorma Mukala. Mälestusmärk avati 27. septembril 1996.
Möldri nina

Möldri nina on Saare maakonnas Saaremaa vallas Möldri külas asuv maanina.
Maanina koordinaadid on 58° 10′ N, 22° 9′ E.
Ago Jaani

Ago Jaani (23. jaanuar 1937 Haapsalu – 19. aprill 2017) oli eesti hüdroloog ja karikaturist.
Ta lõpetas aastal 1964 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna geograafi-hüdroloogina.
Ta töötas Keskkonnaministeeriumi veeosakonna nõunikuna ja kuulus Eesti-Vene piiriveekogude kaitse ja säästliku kasutamise ühiskomisjoni.
Ta avaldas raamatu "Narva jõgi ja veehoidla" (Piiriülese Koostöö Keskus, 2000).
Ta oli Eesti Veeühingu asutajaliige.
Tema karikatuure avaldati Õhtulehe huumorirubriigis "Mesilane".
Sagevere

Ajalugu

Põhja suunas paiknes endine Vahamulla küla ja idas endine Mändla küla.
Brigit

Brigit ehk Brigid oli keldi mütoloogias ravitsemis- ja viljakusejumalanna, kes aitas naisi sünnitusel.
Teda kummardati laialdaselt Iirimaal ja Britannias, kus teda tunti tõenäoliselt Brigantia nime all. Põhja-Inglismaal oli Brigantia enne roomlaste sissetungi valitseva hõimu, brigantide, peajumalanna. Teda seostati vee, sõja ja ravitsemisega, aga ka jõukusega. Prantsusmaal kandis ta Brigindo nime. Teda austati Imbolci pidustuste ajal 1. veebruaril, ajal, mil uted poegisid.
Ta oli abielus jumal Bresiga ning sünnitas talle kolm poega. Brigit oli Lugi õde ja Dagda tütar. Tihti esineb Brigid ka oma ema Anu teisendina, mis tähendab, et nad olid tõenäoliselt ühe ja sama emajumalanna eri aspektid.
Ta oli oluline viljakusjumalanna ja ravija, kaitses sünnitavaid naisi ning oskas tulevikku ennustada. Ta oli ka seppade ja poeetide kaitsejanna, olles tihedalt seotud bardidega. Ta oli seotud pühade kaevudega ja ka Brenti jõgi sai tema järgi nime.Püha Brigid või Püha Bride, üks Iirimaa kaitsepühakuid, võis olla enne ristiusu vastuvõtmist jumalanna Brigid preestrinna.
Vladislavs Kozlovs

Vladislavs Kozlovs (eestipäraselt Vladislav Kozlov; sündinud 30. novembril 1987 Rēzeknes) on Läti jalgpallur.
Aastast 2015 mängib ta klubis FC Infonet.
2010–2012 mängis ta Läti jalgpallikoondises.
Vello Jürna

Vello Jürna (1. detsember 1959 Väike-Maarja – 12. juuni 2007 Laulasmaa) oli eesti ooperilaulja, 1989. aastast Rahvusooperi Estonia solist.
Ta sündis Väike-Maarja kooliõpetaja perekonnas. Hariduse omandas Väike-Maarja Keskkoolis ja Tallinna Muusikakoolis. Õpingud jätkusid aastatel 1985–1991 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis peamiselt Hendrik Krummi ja Ivo Kuuse juhendamisel. Hiljem täiendas ta end Itaalias Accademia Verdianas, kus tema juhendaja oli Carlo Bergonzi.
Muusikakooli aastatel hakkas Vello Jürna laulma Riiklikus Akadeemilises Meeskooris. Sinna kutsus ta esinema tema tollane õpetaja Raimond Alango. Aastast 1987 esines Jürna Estonia teatri ooperikooris ning oli alates 1989. aastast sama teatri solist.
Rahvusooperis Estonia esitas Vello Jürna üle 30 rolli. Lisaks astus ta külalisena üles teatris Vanemuine, Stockholmi kuninglikus ooperis, Läti ja Norra rahvusooperis, Göteborgi, Oulu ja paljudes muudes ooperiteatrites.
Tema viimaseks suuremaks osatäitmiseks Estonia teatri laval jäi maalikunstnik Cavaradossi roll Giacomo Puccini ooperis "Tosca".
Vello Jürna oli mitme muusikaauhinna laureaat. Aastal 1989 võitis ta esikoha Eesti lauljate võistlusel ja 1992. aastal publiku auhinna Violetti-Valsesia võistlusel. Aastal 1991 pääses ta Modenas toimunud Pavarotti-nimelise võistluse finaali.
Kaspar Zuccalli (surnud 1678)

Kaspar Zuccalli ehk Giovanni Gaspare Zuccalli (umbes 1629 Roveredo, Graubünden – 15. aprill 1678) oli Šveitsi päritolu arhitekt ja ehitusmeister, kes töötas Münchenis.
Kaspar Zuccalli oli hilisema samast suguvõsast arhitekti Giovanni Gaspare Zuccalli nimekaim.
Ta oli Enrico Zuccalli õpetaja.
Tõnu Truus

Tõnu Truus (sündinud 2. oktoobril 1946) on eesti maletreener. 
Aastatel 1966–1971 õppis ta Moskvas riiklikus kehakultuuri keskinstituudis.
Pärast kõrgkooli lõpetamist asus ta tööle Tallinna Malekooli.
1983. aastal sai ta Nõukogude Liidu kõrgema kategooria treeneriks, 1987. aastal Eesti NSV teeneliseks treeneriks.
2000. aastal lõi ta klubi Tõnu Truusi Malekoolkond.
Tema õpilaste seas on Jaan Ehlvest, Mihhail Rõtšagov, Sergei Zjukin, Robert Ševtšenko, Igor Rõtov, Roman Sergejev, Tiit Tänav, Heiti Raag, Andrei Šiškov, Valeria Ossipova, Anna Abiševa, Sofia Budõlina.
Roger de La Fresnaye

Roger de La Fresnaye (11. juuli 1885 Le Mans – 27. november 1925 Grasse) oli prantsuse maalikunstnik ja skulptor. Ta viljeles peamiselt kubismi.

Elukäik

Roger de La Fresnaye sündis Le Mansi linnas Prantsusmaal. Tema isa oli Prantsuse armee ohvitser, kes oli pärit aristokraatlikust suguvõsast. 1903. aastal õppis La Fresnaye aasta Pariisis Académie Julianis. 1904. aastast kuni 1908. aastani õppis ta École des Beaux-Artsis. Pärast seda õppis ta Maurice Denis' ja Paul Sérusier' juures Académie Ransonis.
Aastatel 1912–1914 oli Roger de La Fresnaye kunstirühmituse Section d'Or liige. La Fresnaye tööd mõjutasid peamiselt Georges Braque ja Pablo Picasso, kuid koloriidis on tunda ka Robert Delaunay mõju.
Esimese maailmasõja aastail värvati La Fresnaye Prantsuse sõjaväkke, kuid vabastati sellest 1918. aastal tuberkuloosi haigestumise tõttu. Pärast sõda hakkas La Fresnaye tervis kiiresti alla käima. 1922. aastal loobus ta maalimisest, kuid jätkas joonistamisega. Roger de La Fresnaye suri 1925. aastal Prantsusmaal Grasse'is.
Purjelaev

Purjelaev on purjedele mõjuva tuule jõul (mida rakendatakse taglase kaudu kerele) liikumiseks ehk purjetamiseks mõeldud laev. Purjelaeva purjepind peab olema piisav tuules abijõuseadmeta edasi liikumiseks ning manööverdamiseks.
Väikest purjelaeva nimetatakse üldjuhul purjejahiks, purjedega paati purjepaadiks.
Purjelaevu liigitatakse taglase järgi.
Epigenees

Epigenees on arenguprotsess, mille puhul uued omadused ilmuvad ilma muutusteta genoomis.
Epigenees on näiteks hulkrakse organismi areng munast, mille käigus üksteisele järgnevaid etappe läbides rakud diferentseeruvad kudedeks.
XVIII üldtantsupidu

Sisu

Tantsupidu "Meri" jutustas tantsu ja liikumisnumbrite abil iseseisva, konkreetse alguse ja lõpuga ning kindlate alltekstidega loo mereäärsest rahvast, kes on vaatamata katsumustele selle mere kallastele pidama jäänud.
Pidu algas kogu tantsuväe etendatud maa kerkimisega merest, tekkis Eesti kontuur. Järgnesid rannarahva pidu, rannanoorte esimesed paadikatsetused, laeva ehitamine, meeste lahkumine merele, kohtumised võõrastel kallastel, mere karmus, laevahukk ning hukust pääsenud meeste naasmine kodurannale. Etenduse lõpetas tants "Mere pidu" Virve Kösteri muusikale.
Gavril Kolesov (kabetaja)

Gavril Kolesov (jakuudi keeles Гаврил Колесов; sündinud 7. septembril 1979 Djabõla külas  Tšuraptša rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi rahvusest Venemaa kabetaja, mitmekordne maailmameister, rahvusvaheline suurmeister.
Ta on 7-kordne maailmameister 64-ruudulises kabes (vene kabes 1996, 1997, 2000, 2004, 2006, 2012 ja brasiilia kabes 2002, 2012). Lisaks seitsmele MM-i kuldmedalile on ta saanud vene kabes kaks hõbemedalit (2003, 2013) ja ühe pronksmedali (2014).
Ta on olnud edukas ka lühema ajakontrolliga kabevõistlustel. Maailmameistrivõistlustelt 64-ruudulises välkkabes on ta toonud kolm kuldmedalit (2002, 2008, 2009), kolm hõbemedalit (1998, 2000, 2003) ja kaks pronksmedalit (2012, 2013). Maailmameistrivõistlustelt 64-ruudulises kiirkabes pälvis ta 2013. aastal pronksmedali vene kabes.
Venemaa meistersportlase normatiivi täitis ta 1993. aastal. 1996. aastal sai ta rahvusvaheliseks suurmeistriks. 1999. aastal täitis ta Venemaa suurmeistri nõuded.

Haridus ja töökäik

Kolesov lõpetas 1995. aastal  Korkini-nimelise Tšuraptša Vabariikliku Spordiinternaatkooli. 
2001. aastal lõpetas ta  Ammossovi-nimelise Jakutski Riikliku Ülikooli pedagoogilise instituudi sotsiaalpedagoogika erialal. 
Ta töötab Mirnõis asuva kultuuri ja spordikompleksi "Alrosa" kabe- ja maleklubi direktorina.
I üldlaulupidu

Ettevalmistused

Laulupeo korraldamise luba paluti Balti kindralkubernerilt juba 1867. aastal. Ametlikult taotleti luba Liivimaa talurahva pärisorjusest vabastamise 50. aastapäeva tänulaulupeo korraldamiseks. Jannsen hoidis oma lugejaid kursis ettevalmistuste käiguga ning õhutas koore harjutama juba aegsasti. Ehkki paljud koorid olid segakoorid, nõudis Jannsen, et laulupeole tuleksid ainult mehed. See tähendas paljudele kooridele laulude ümberseadmist ja ümberõppimist. 
Laulupeo peakomitee koosnes 17-st liikmest: A. H. Willigerode (president), abiesimees Johann Voldemar Jannsen, Tartu gümnaasiumi õpetaja  Jakob Hurt, füüsikateaduskonna üliõpilane Johann Mielberg, arstiteaduskonna üliõpilane Heinrich Rosenthal ja usuteaduskonna üliõpilane Carl Hohlfeld, Tartu ülikooli eksekuutor A. Eschscholtz, Tartu linnavalitsuse kantseleiametnik ja „Vanemuise” asepresident A. F. Obram, pottseppmeister A. Kordt, Tartu-Maarja köster Andreas Luig, restoraniomanik J. Ottas, maalermeister A. F. Hoffmann, majaomanikud J. Glück ja P. Lestmann, kaupmees J. Maddisson, voorimees P. Zirkel ja trükikoja omaniku Heinrich Laakmann'i poeg Carl Laakmann.
Laulupeo repertuaar põhjustas samuti vaidlusi. Mõni kuu enne laulupidu ilmus Jannsenilt "Eestirahwa 50-aastase Jubelipiddo-Laulud". Samal ajal oli C. R. Jakobson avaldanud oma "Vanemuise kandle healed", mis sisaldas valdavalt eesti algupärast laululoomingut. Jakobson ei olnud rahul Jannseni repertuaarivalikuga, öeldes, et see pole eesti laulupidu, vaid saksa laulupidu eesti keeles. Sellest hoolimata ei hakanud Jannsen oma repertuaarivalikusse muudatusi tegema. Jakobson laulupeole ei tulnud.

Pidupäevad

Laulupeo peaproov toimus Tartu Maarja kirikus suletud uste taga, kuna ei oldud kindlad, kas nii suur hulk siiski suudab korralikult koos laulda. Eelkõige kardeti kohalike saksa ajalehtede õelaid kommentaare. Peaproov õnnestus aga suurepäraselt.
Kontsertide jaoks oli üüritud Ressource'i seltsi aed, mis asus praeguse Tartu Peetri kiriku vastas. Pealtvaatajaid oli hinnanguliselt 15 000.