google/wiki40b huggingface dataset:
Pavel Reifman

Pavel Reifman (29. jaanuar 1923 Uman, Ukraina – 15. jaanuar 2012 Tartu, Eesti) oli filoloogiadoktor, Tartu Ülikooli vene kirjanduse õppetooli emeriitprofessor.
1940. aastal lõpetas Reifman kiitusega keskkooli Leningradis ning alustas õpinguid Leningradi Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonnas. 1941. aasta suvel suundus vabatahtlikuna rindele, kus viibis kuni sõja lõpuni. Demobiliseeriti alles 1945. aastal. 1949. aastal lõpetas ülikooli.
1953. aastal kaitses Leningradi Riiklikus Ülikoolis kandidaadiväitekirja teemal «„Отечественные записки“ 1840-х годов (период участия в журнале Белинского)».
Alates 1963. aastast töötas Tartu Riikliku Ülikooli vene kirjanduse õppetooli dotsendina. 1973. aastal, pärast doktoriväitekirja kaitsmist, sai Pavel Reifmanist vene kirjanduse professor. Alates 1993. aastast filosoofiateaduskonna emeriitprofessor. Pavel Reifman on nelja raamatu ja mitmete artiklite autor, mis on toonud talle kuulsust nende slavistide hulgas, kes tegelevad 19. sajandi keskpaiga ja teise poole vene kirjanduse ajaloo ning vene ajakirjanduse ja kriitika ajaloo uurimisega.
Peamised uurimissuunad: 19. sajandi teise poole vene kirjanduse ajalugu, vene kirjanduskriitika ajalugu, vene ajakirjanduse ajalugu, ühiskondlik-kirjanduslik liikumine vene ühiskonnas 1860. aastatel.
On lugenud järgmisi loengukursusi: 19. sajandi teise poole vene kirjanduse ajalugu, vene ja nõukogude ajakirjanduse ajalugu, vene kirjanduskriitika ajalugu, vene ja nõukogude tsensuuri ajalugu.

Pere

Tema abikaasa oli Larissa Volpert.
Benjamin Cordt

Benjamin Cordt (Koordt) ( 2. märtsil 1860 Tartus – surn. 1934 Kiiev ?) oli baltisaksa harrastusajaloolane, kirjamees, raamatukogunduse arendaja.
Venemaa ja Ukraina üks nimekaim raamatukoguhoidja, tema juures alustas Karl Weltmann bibliograafia koostamist Baltimaade kohta.

Elukäik

1878. aastal alustas Cordt õpinguid Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, erialaks õigusteadus ja diplomaatia. Õpingud ülikoolis kulgesid vaheaegadega, lõpetas 1885. aastal, pälvides kuldauraha (erhielt die goldene Preis-Medaille), kraadi kaitses 1887.
Aastatel 1879–1880 oli Cordt Sevastopolis kindral von Richteri perekonnas kahe poisi koduõpetaja. Töötas erinevates Euroopa õppeasutustes. Tartu Ülikoolis 1883–1894. Tartu Ülikooli Raamatukogus aastatel 1883–1885 raamatukoguhoidja abina, 1889–1893 raamatukogu juhi abina. Cordti põhitegevuseks oli uurimistöö ja dokumentaalse ainestiku avaldamine, näiteks De la Gardie perekonna kirjade läbitöötamine TÜ raamatukogus. Koostas nimistu osale raamatukogus leiduvast De la Gardie arhiivist: "Mittheilungen a. d. Briefwechsel d. Grafen Jakob de la Gardie" (1894). 1894. aastast töötas professorina mitmes Kiievi kõrgemas instituudis, Ukraina Avalikus Raamatukogus. Temalt valmis uurimistöö Venemaa ajaloo alal. 1893–1934 tegutses Kiievi Ülikooli Raamatukogu juhatajana.
1910. aastatel anti Cordtile Tartu Ülikooli auhind. 
Cordt oli Õpetatud Eesti Seltsi liige aastast 1879, raamatukoguhoidja 1885–1890, Eestimaa Kirjanduse Ühingu (EKÜ) korrespondentliige aastast 1893, Riia Ajaloo ja Muinasteaduse Seltsi liige aastast 1911.

Uurimistööd

Käis aastatel 1893, 1895 ja 1911 Peterburi Teaduste Akadeemia lähetusel uurimisreisidel Hollandi arhiivides. 1920. aastail külastas Rootsi Riigiarhiivi.
1893–1880 uuris Vene-Rootsi suhteid ja genealoogiat, uurimused valminud peamiselt Tartus ja saksa keelsed.
Hilisemad publikatsioonid juba vene keeles. Uuris Venemaa, Ukraina, Baltimaade ajalugu, diplomaatia ajalugu (diplomaatiline kirjavahetus Venemaa kohta). Tema peateos "Vene kartograafia ajaloo vaatlus", mis sisaldas vanemaid kaarte Venemaa ja Põhjamaade sh Eesti alade kohta, peegeldas lääneeurooplaste Venemaa-kujutluste arengut ja oli fototehniliselt teostuselt oma aja kohta kõrgtasemel.
H.265/HEVC

H.265/HEVC ehk H.265 ehk HEVC (High Efficiency Video Coding) on videotihenduse standard, mis rakendab andmepakkimiseks kahekordselt tõhusamaid algoritme kui H.264. See standard  on nagu ka H.264 välja töötatud MPEG-i ja ITU ühistööna.
Standardi rakendusaladeks on ultrakõrglahutusega televisioon (UHD-televisioon) ja voogedastus, samuti 4K-lahutusega BD-mängijad ja videokaamerad. Näiteks on 4K UHD videosignaali võimalik edastada kiirusega 10 Mbit/s.
Aadu Mutsu

Elukäik

Õppis Kaarli gümnaasiumis, Ella Hirschi eramuusikakoolis 1927–1930 ja Tallinna Konservatooriumis Mohrfeldt-Witoli klaveriklassis 1928–1929.
1930ndatest osales Tallinna džässielus erinevates koosseisudes, näiteks Side Bonzo Band, Strong Hard Rodgers, Kuldne 7, Merry Pipers jt.
Septembrist 1943 kuni novembrini 1945 teenis ta Punaarmee Sanitaarehituse polgus nr 381 muusikuna.
Pärast Teist maailmasõda mängis erinevate Tallinna kohvikute ja restoranide ansamblites.

Isiklikku

Aadu Mutsu sündis Marie ja Taavet Mutsu teise lapsena, tema tütar on graafik Marju Mutsu ja poeg Aadu Mutso.
Bessaraabia metropoolia

Ajalugu

Bessaraabia Metropoolia moodustati pärast seda, kui Esimese maailmasõja tagajärjel piirkond Rumeeniale kuuluma hakkas. Metropoliidi staatuse sai toona Chișinău peapiiskop. Toona oli tegemist mitteautonoomse metropooliaga Rumeenia Õigeusu Kiriku koosseisus. Metropoolia likvideeriti aastal 1940, mil Nõukogude Liit piirkonna annekteeris. Kiriku varad kas konfiskeeriti või siis anti üle Vene Õigeusu Kirikule. Alanud teise maailmasõja tõttu tegutses metropoolia reaalselt siiski aastani 1944, laiendades oma tegevust Dnestri tagustele aladele.
Aastal 1992 eraldus osa kogudusi autonoomia saavutanud Moldova Õigeusu Kirikust ja taastas Bessaraabia metropoolia. Aastal 1995 muudeti Bessaraabia metropoolia autonoomseks kirikuks. Moldova võimud takistasid metropoolia registreerimist ja nii registreeriti see ametlikult alles aastal 30. juunil 2002, pärast seda, kui metropoolia oli vabariigi võimud kohtusse kaevanud. Ühtlasi mõisteti metropooliale 20 000 euro suurune valuraha.
Aastal 2007 otsustas metropoolia oma tegevust Moldovas laiendada ja alustada tegevust Odessa oblastis. Patriarh Kirill (toona metropoliit) nimetas seda sammu õigeusklike ühtsuse rikkumiseks ja sammuks, millel on oma tagajärjed. Rumeenia Õigeusu Kiriku seisukoht selles küsimuses on, et mõlemad kirikud peaks vennalikult koos eksisteerima ja koostööd tegema, lähtudes tarkusest ja realistlikest kaalutlustest, nii territoriaalsetest kui ka etnilistest printsiipidest, nii nagu õigeusu kiriku diasporaa vaimulikus teenindamises on kokku lepitud.
Kuigi hiljem kaitses Moldova ülemkohus Bessaraabia metropoolia tegutsemisõigust Moldova aladel, astus president Vladimir Voronin selle vastu välja ja proovis aastal 2008 mitmeid metropoolia vaimulikke maalt pagendada. Bessaraabia metropoolia pöördus kaitset otsides Euroopa Nõukogu poole, kus saavutas riigi üle võidu. Sama aasta 21. jaanuaril andis aga Aleksius II Voroninile autasu "Silmapaistva tegevuse eest õigeusklike rahvaste ühtsuse kindlustamisel".
Republica vald

Republica vald (Republic Township) on vald USA-s Michigani osariigis Marquette'i maakonnas.
2010. aastal elas vallas 1060 inimest. 2000. aastal 1106 inimest.
Valla pindala on 309,7 km². Veepindala on 16,4 km².
August Hint

August Hint (11. august 1902 Kavastu vald, Tartumaa – 24. märts 1944 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Teenis 2. Suurtükiväegrupis. August Hint kaotas Tallinna pommitamisel Nõukogude lennukite poolt parema käe ja suri haavadesse.
Elem Treier

Elem Treier (12. september 1927 Karula vald, Valgamaa – 21. märts 2012 Tallinn) oli eesti kirjandusloolane, teatrikriitik, näitekirjanik ja stsenarist.
Treier sündis raamatupidaja perekonnas. Alghariduse omandas ta Valgas, keskhariduse Tartus, kus lõpetas 1948. aastal Tartu 5. Keskkooli. Treier jätkas õpinguid Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna loogika-psühholoogia osakonnas, mille lõpetas 1953. aastal.
Elem Treier asus kohe pärast ülikooli lõpetamist tööle Eduard Vilde Memoriaalmuuseumisse. Aastatel 1971–2003 oli ta Eduard Vilde Memoriaalmuuseumi ja aastatel 1978–2003 ühtlasi A. H. Tammsaare Memoriaalmuuseumi direktor.
Treieri kirjandusloolise uurimistöö keskmes oli A. H. Tammsaare elu ja looming. Tema eestvedamisel loodi ka 1978. aastal Tammsaare viimasesse elukohta Kadriorus kirjaniku majamuuseum. Treier on avaldanud kirjanikust uurimusi ja kommentaare, tema silmapaistvaimaks Tammsaare-teoseks on 2002. aastal ilmunud monograafia "Tammsaare elu härra Hansenina". Tema sulest pärineb ka kirjaniku loomingu filosoofilist tausta avav kogumik "Tammsaare ja tema "Tõde ja õigus"" (2000), samuti on ta koostanud 1981. aastal ilmunud aforismikogu "A. H. Tammsaare mõtteid ja mõtisklusi" ning 2001. aastal ilmunud kogumiku "Tammsaare maailmakirjanikuna". Vilde muuseumi teaduri ja direktorina tegeles Treier ka kirjanik Eduard Vilde tegevuse ja pärandi uurimisega, 1960. aastal ilmus tema sulest raamat "Eduard Vilde kaasaegsete mälestustes" (kahasse Karl Mihklaga).
Kirjanikuna on Treier olnud autoriks mitmetele näidenditele ja filmistsenaariumitele, mis on eelkõige puudutanud tema uurimisobjektide Tammsaare ja Vilde elu. Trükis on ilmunud Elem Treieri näidendid "On põgenenud madu" (1964), "Anton Hansen Tammsaare kui saladus" (1991) ning "Anton Hansen-Tammsaare ja Virumaa tüdruk" (1997). Treieri sulest pärinevad Eduard Vilde noorust kajastav kuuldemäng "Kurjal teel" (1965) ja Tammsaare-aineline telenäidend "Imeline inimene" (1978).
Tema stsenaariumite põhjal on valminud filmid "Tõe ja vabaduse nimel" (1958), "Eduard Vilde" (1961, 1965) ja "Tammsaare talu" (1998).
Maks Pääbo

Elulugu

Maks Pääbo oli kooliõpetaja poeg.
Lõpetas 1923 Läänemaa Ühisgümnaasiumi, õppis 1923–1924 TÜ matemaatikateaduskonnas, lõpetas 1928 Budapesti Tehnikaülikooli masinaehitusinsenerina. 1929 Haridusministeeriumi stipendiaadina Ungaris viibides tutvus tekstiilierialaga, täiendas end hiljem Saksamaal. Oli 1930–1936 AS-i O. Kilgas insener, 1936–1940 tehniline juhataja, ühtlasi 1936–1940 Tallinna Eratekstiilkooli direktor, 1939–1944 TTÜ õppeülesande täitja mehaanilises tehnoloogias. Eesti Inseneride Ühingu ja Insenerikoja mehaanikasektsiooni liige, Eesti Inseneride Ühingu teadusliku komisjoni referent, 1936–1940 Tekstiilieriteadlaste Liidu ja Tekstiilimeistrite Ühingu esimees. 
Põgenes 1944 Rootsi, oli firma AB Åke Berg tekstiilivabriku insener.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: tekstiilitehnoloogia, -masinad ja -materjalid, pneumaatiline kudumistehnika. Leiutas süstikuta kudumistelje Maxbo, millel kootud kangast iseloomustas väike kuluvus. Rakendas uusi telgi esimesena Malmö firmas MYA. Töid tekstiili alalt.
Mojito

Mojito on traditsiooniline Kuuba päritolu alkohoolne kokteil, mis sisaldab valget rummi, suhkrut (traditsiooniliselt suhkruroo mahla), laimimahla, gaseeritud vett ja piparmünti. 
Joogi magusus, hapukus ja piparmündimaitse koos rummiga on teinud mojito üheks maailma kõige populaarsemaks joogiks.
Hilda Koni

Hilda Fernanda Koni (perekonnanimi kuni 1938 ja 1939–1940 Müür; 1938–1939 Soomer; alates 1940 Koni; 1. detsember 1913 – 1. märts 1996) oli eesti laulja.
Aastatel 1955–1961 kogus ta tuntust, lauldes duetti koos Leida Sibulaga.
Ta on maetud Rahumäe kalmistule.

Isiklikku

Tema teine abikaasa oli jalgpallur ja pesapallur Alfred Koni.
Tema tütar on koorijuht Anne Dorbek.
Hilda Tammsalu

Hilda Tammsalu (kuni 1977 Hilda Pruul; 6. november 1928 Muhumaa – 6. juuni 2006 Tartu) oli eesti loomakasvatusteadlane.
Ta lõpetas 1947. aastal Tallinna 4. Keskkooli ning õppis aastatel 1947–1951 Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonnas ja siis Eesti Põllumajanduse Akadeemias zootehnikateaduskonnas, mille lõpetas 1952. aastal. 
Ta oli aastatel 1952–1956 Leningradi Põllumajanduse Instituudi aspirant, kaitses seal 1956. aastal väitekirja ratsiooni rütmilise vaheldumise mõjust noorsigade kasvule ja söödakasutamisele ning sai kandidaadikraadi.
Ta töötas aastatel 1956–1990 EPA-s õppejõuna, alates 1965. aastast dotsendina.
Kennedy Kosmosekeskus

Kennedy Kosmosekeskus (John F. Kennedy Space Center, KSC) on NASA tähtsamaid kosmoserakettide stardipaiku ja kosmosesüstikute maandumiskoht.
Keskus asub USA Florida osariigis Orlando läheduses Merritt Islandis.
Kosmosekeskuses on kaks raketistardiplatsi, mis koos kannavad nimetust Stardikompleks 39.
Patkuli trepp

Patkuli trepp on trepp Tallinna kesklinnas, Toompea kõrgendiku põhjapoolsel küljel. 
Trepp ühendab all-linna Toompeaga Balti jaama poolsest küljest.
Patkuli trepp algab Nunne tänava kõrval Snelli tiiki ümbritseva Toompargi Toompea põhjaküljelt ning tõuseb mööda mäenõlva Toompeal Rahukohtu tänav 3 ja 5 hoonete vahelisel alal asuvale Patkuli vaateplatvormile.
Trepp ehitati 1903. aastal ja avati 6. oktoobril 1903. aastal. Trepil on 157 astet. Trepp lõppes üleval väravaga, mis oli 20. sajandi alguses avatud kella kaheksast viieni ning mille lahtiolekut tähistas heisatud lipp, et linnakodanikud asjatult üles ei roniks, kui värav on suletud.

Nimi

Patkuli trepp nimetati Dietrich Friedrich von Patkuli auks (Põhjasõja ajal oli ta aastatel 1707–1710 Tallinna asekuberner ja 1709. aastast Eestimaa kindralkuberneri Nils Strombergi kohusetäitjana Eestimaa asekuberner).
Lavassaare turbamaardla

Lavassaare turbamaardla on üleriigilise tähtsusega turbamaardla, mis asub Pärnu maakonnas. Maardla pindala on 19 746 ha. 
Tootsa kihi paksus on hästilagunenud turba puhul keskmiselt 2,7 m ja vähelagunenud turba puhul 3,4 m. 
Maardla hästilagunenud turvast saab kasutada nt kütteks, vähelagunenud turvast nt aiandusturbaks.
Tööriist

Tööriist on inimese valmistatud või looduslik abivahend, mis lihtsustab mingi eseme valmistamist või mingit tegevust.
Eristatakse käsitööriistu (nt vasar, käärid, meisel, luisk, vikat ja reha), pingitööriistu (nt frees, puur, lõiketera, lihvketas ja stants) ja mehhaniseeritud tööriistu (nt elektri-, pneumo- ja hüdrotööriistad).
Estonia (kirjastus)

Estonia oli Stockholmis tegutsenud Rootsi eestlaste kirjastus.
Kirjastuse tähelepanuväärseim töö oli 1957–1959 välja antud "Eesti entsüklopeedia: teatmeteos Eesti maast, rahvast ja kultuurist".
Sextus Empiricus

Sextus Empiricus (ca 160–210) oli kreeka filosoof.
Ta oli skeptitsismi esindaja.

Teosed

Säilinud on kaks tema raamatut — "Matemaatikute vastu" (osaliselt) ja "Pyrrhoni põhiteesid".
Kartenbeck

Kartenbeck (ka Kartenbek) on Volmarist pärit käsitöölise päritolu baltisaksa suguvõsa.

Ajalugu

Suguvõsa kohta on teateid XIX sajandi algusest, mil Georg Peter Kartenbeck oli Volmari kingseppmeister. Tema poeg Peter Adolf Kartenbeck (1830−1865) oli Lizumsi mõisa mölder. Viimase pojast Eugen Leopold Eduard Kartenbeckist (1864−1940) sai viimane Vorbuse mõisnik.
Maljuta Skuratov

Maljuta Skuratov ja Eesti

1. jaanuaril 1573 osales Maljuta Paide piiramisel ning sai surma. Paide garnisoni vangilangenud praeti elusalt ja loobiti mööda põlde laiali. Maljuta Skuratov maeti Jossif-Volokolamski kloostrisse Venemaal.
1886. aastal püstitati Mäo väljale Vene riiki admiralina teeninud parun Olaf von Stackelbergi eestvedamisel 8,5 meetri kõrgune Mündi dolomiidist obelisk 1573. aastal Paide piiramisel hukkunud venelastele, sealhulgas Maljuta Skuratovile.
Konnavere allikad

Konnavere allikad on kaitstavad allikad Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Valgejõe oru parempoolsel nõlval.
Oru nõlval on u 50 m pikkune lõik, kus on tõusu- ja langeallikaid.
Abiminister

Abiminister on valitsuskabineti liikmest ministrit abistav kõrgem riigiametnik. Sageli kureerib abiminister laiema vastutusalaga ministeeriumis ühte kitsamat valdkonda.

Abiministrid Eestis

Abiministri ametikohad seadustati muudatustega Vabariigi Valitsuse seaduses 2003. aasta juulist.
Abiministri ülesandeks oli juhtida ministrilt saadud volituste piires ministeeriumi valitsemisalasse kuuluvates küsimustes poliitika kujundamisega tegelevaid struktuuriüksusi, korraldada ministeeriumi valitsemisalasse kuuluvaid küsimusi ja täita muid ministri antud ülesandeid.
Abiministri ametikoht kuulus ministeeriumi koosseisu, abiministrid olid avalikud teenistujad avaliku teenistuse seaduse mõttes. Igas ministeeriumis võis samal ajal olla vaid üks abiminister. Abiministri nimetas ametisse Vabariigi Valitsus oma korraldusega ministeeriumi juhtiva ministri ettepanekul. Sarnaselt võis abiministrit ka teenistusest vabastada. Abiministri volitused lõppesid vastava ministri või kogu Vabariigi Valitsuse volituste lõppemisel.
Esimese abiministrina määrati 8. oktoobrist 2003 sotsiaalministeeriumi abiministri ametisse Külvar Mand. Viimasena tegutses abiministri ametis keskkonnaministeeriumi abiminister Rita Annus, kes vabastati ametist 2008. aasta juunis. Peale teda uusi abiministreid ametisse ei määratud. Abiministri ametikohti reguleerinud sätted Vabariigi Valitsuse seaduses tunnistati kehtetuks 1. juulist 2014.
Marco Albarello

Marco Albarello (sündinud 31. mail 1960 Aostas) on endine Itaalia murdmaasuusataja.
Võrreldes teiste samal ajal võistelnud itaallastega, näiteks Maurilio De Zolti ja Silvio Fauneriga, oli Abarello tugevam külg just klassikastiil. Tema esimene suurvõistluste individuaalne saavutus oli see, et ta tuli 1987. aasta maailmameistrivõistlustel Oberstdorfis mõnevõrra ootamatult 15 km klassikastiilis maailmameistriks. 1992. aasta olümpiamängudel Albertville'is sai ta kaks hõbemedalit, olles teine 10 km klassikas ja 4x10 km teatesõidus. Teatevõistluse hõbemedali sai ta ka 1993. aasta MM-il Falunis. Mõlemal korral sai kuldmedali Norra. 1994. aasta olümpiamängudel Lillehammeris teatevõistluse olukord muutus ja Itaalia võttis norralastelt kulla nende koduradadel. Samal olümpial sai Albarello 10 km pronksmedali. Veel võitis ta Itaalia koondisega 4x10 km teatevõistluses 1995. aasta MM-il Thunder Bays pronksmedali ja 1988. aasta OM-il Naganos hõbemedali.
Allirahu (Kõiguste)

Allirahu (ka Kõiguste-Allirahu, Aliserahu, Väike-Allirahu) on rahu Saare maakonnas Saaremaa vallas Siiksaare poolsaarest 4,3 kilomeetrit idas. Saare pindala on 0,3 hektarit ja rannajoone pikkus 458 meetrit.
Saar on kaarja kujuga, liivane ja kivine.
Saarel asub Kõiguste-Allirahu tulepaak.
Biskaia provints

Kliima

Biskaia provintsi aastane keskmine temperatuur on +14,0 °C, jaanuaris +8,9 °C, augustis +19,8 °C.
Aastas sajab keskmiselt 1236 mm, sealhulgas jaanuaris 130 mm ja augustis 89 mm. Aastas paistab päike keskmiselt 1525 tundi, sealhulgas jaanuaris 77 ja augustis 174 tundi.
Isotroopia

Isotroopsus ehk isotroopia on ruumi, füüsikalise keha või mõne muu objekti teatud omaduste sõltumatus suunast.
Näiteks radioaktiivne kiirgus on isotroopne selles suhtes, et selle intensiivsus on sõltumatu sellest, millisest suunast teda mõõdetakse.
Transitiivne graaf

Graafiteoorias eristatakse tippudest transitiivset graafi ja servadest transitiivset graafi. Suunatud graafide puhul on kasutusel ka veel kolmas transitiivsuse tähendus.
Tippudest transitiivne graaf on graaf  kus selle iga kahe tipu  ja  vahel eksisteerib automorfism mis kujutab tipu  tipuks . Teisisõnu, graaf  on tippudest transitiivne siis kui selle automorfismide rühm  töötab transitiivselt oma tippude hulgal . Sedasama transitiivsust nimetatakse ka automorfismide transitiivsuseks, graafi sümmeetriaks, orbiidiks ning graafi struktuursest aspektist tippude positsiooniks  graafis .
Servadest transitiivne graaf on graaf  kus selle iga kahe serva  ja  vahel eksisteerib automorfism mis kujutab serva  servaks . Teisisõnu, graaf  on servadest transitiivne siis kui selle automorfismide rühm  töötab transitiivselt oma servade hulgal . Sedasama transitiivsust nimetatakse ka graafi sümmeetriaks, orbiidiks ning graafi struktuursest aspektist servade positsiooniks  graafis .
Tippudest ja servadest transitiivsed on näiteks Peterseni graaf, Heawoodi graaf ja Hamiltoni graaf. Servadest transitiivseks jääb ka Petrseni graafi täiend kuid mitte Heawoodi ja Hamiltoni graafi täiendid. Folkmani graaf on vaid servadest transitiivne.
Suunatud graafide puhul tähendab transitiivsus tippudevahelist suunatud servade ühesuunalist jada.
Karl Kornel

Karl Ferdinand Kornel VR I/3 (25. august 1882 Tsooru – 19. september 1953 Irkutski oblast) oli Eesti õigusteadlane, ajakirjanik, diplomaat ja poliitik.
Karl Kornel alustas riigiteenistust diplomaadina Lätis Eesti saatkonnas 1919. aastal.  
Lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna 1923. aastal. Töötas vandeadvokaat Rein Eliaseri abina Nõmmel 1923–1934. Oli aastatel 1926–1927 Eesti Vabariigi kaubandus-tööstusminister ja 1930–1940 Eesti Telegraafiagentuuri direktor. 
Karl Kornel oli Eesti Asutava Kogu ning II ja III Riigikogu liige. 
Karl Kornel vahistati 28. novembril 1945, mõisteti 10. aprillil 1946 NKVD tribunali otsusega 10 aastaks Taišetlagi ja suri 19. septembril 1953 vangistuses Irkutski oblastis.
Kiirukilbis

Kiirukilbis (ladina scutum parietale, sün parietale, mitm scuta parietalia) on paljudel soomuselistel pead katva naha soomus.
Kiirukilbised on liigiti erineva kuju ning laiuse ja kõrgusega, seetõttu kasutatakse neid ka soomuseliste teaduslikul süstematiseerimisel.

Madudel

Madudel paiknevad paarilised kiirukilbised harilikult pealael ja on ühltasi ka viimased peas paiknevad soomused. Kiirukilbiste morfoloogiat ja kirjeldust kasutatakse maoliste klassifikatsioonil.
Unelmate ühiskond

Unelmate ühiskonna algus

Unelmate ühiskond ilmneb juba praegusel hetkel – tuleviku kontuurid on täna nähtavad. Tulevikutooted peavad mõjuma meie südamele, mitte meie ajule. Jensen on kindel, et praegu on parim aeg keskenduda väiksematele ja personaalsematele ettevõtmistele. „Lähitulevikus muutub senisest olulisemaks ettevõttele sotsiaalse võrgustiku loomine ja personaalne suhtlemine kliendiga. Kaovad pealiskaudsed brändid ning esile kerkivad väärtustel põhinevad ettevõtted – inimesed ootavad ausat lugu, mis läheb südamesse.“

Unelmate ühiskonna loogika

Unelmate ühiskonna keskkonnaks saab kõige tõenäolisemalt pilt. Iga pilt jutustab loo, müüdi, legendi. Töö on motiveeriv, loominguline ja kaasakiskuv, tööst saab mänguline tegevus – võistlus, riskid, matkimine ja lustakus. Organisatsioonid on nagu hõimud, töötajad osalised või hõimu liikmed. Nii omanikud kui ka töötajad kannavad ettevõtte vaimsust ning osalevad ühistes rituaalides. Perekond ja selle väärtused on reaalsusega kokku põrkudes ebakindlas seisus, kuid unelm õnnelikust perekonnast jääb. Selge jagunemine töö- ja vabaks ajaks hakkab ähmasemaks muutuma. Mõlemad peavad rikastama elamustega ning olema tulvil emotsioone.
Marjareha

Marjareha on tööriist marjade korjamiseks. Reha saab kasutada pohlade, mustikate ning karusmarjade korjamiseks.
Marjareha võib rikkuda pehmed marjad, mille tõttu peab saagist pehmete marjade jäänused välja pesema. Tööriista valekasutus võib kahjustada taimejuuri või tõmmata taime mullast välja, vähendades järgmise aasta saaki. Vaatamata võimalikust kahjuslikusest taimedele, on marjarehaga korjamine palju  efektiivsem kui käsitsi. Suuremaid alasi koristatakse viljast mehaaniliste korjajatega, kuid need töötavad samal põhimõttel kui marjareha.
Gustaf Adolf Lewenhaupt

Isiklikku

Gustaf Adolf Lewenhaupt abiellus 1648 Magnus Gabriel De la Gardie noorema õe Christina Catharina De la Gardiega (1632–1704), kes lesestununa abiellus 1658 Gustaf Otto Stenbockiga ja oli Magnus Stenbocki (1632–1704) ema.