google/wiki40b huggingface dataset:
Anna Tõrvand-Tellmann

Anna Emilie Tõrvand-Tellmann (kuni 1906 Anna Mälk, aastatel 1906–1921 Anna Tellmann; 28. juuli (vkj)/9. august 1880 Ülenurme mõis, Kambja kihelkond, Tartumaa – 23. august 1953 Molotovsk, Kirovi oblast, VNFSV või Kossa rajooni invaliididekodu, Molotovi oblast, VNFSV) oli Eesti pedagoog, haridus-, noorsoo- ja naisliikumise tegelane.
Ta lõpetas 1899. aastal Tartus Grassi tütarlastegümnaasiumi pedagoogikaklassi saksa keele, matemaatika- ja kodukooliõpetaja kutsega, 1913. aastal Riias pedagoogilised kursused keskkooliõpetaja kutsega ja 1929. aastal Viini Ülikooli õigus- ja riigiteaduse osakonna. 
Töötas aastast 1902 Venemaal, Saksamaal, Liivimaal ja Eestimaal õpetajana ning Tallinnas aastatel 1927–1932 Riigi Kunsttööstuskooli saksa keele õpetajana. 
Asutas 1916. aastal Tallinna Linna 1. Tütarlaste Gümnaasiumi ning oli kuni 1925. aastani selle juhataja ja aastatel 1925–1930 ka õpetaja. Ta asutas 1919. aastal ka Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi ning oli selle õpetaja ja alates asutamisest 13. veebruaril 1919 kuni septembrini 1919 ka juhataja. 
Ta asutas 1932. aastal Inglise Kolledži (see oli esimene inglise keele süvaõppega kool Eestis) ja oli kuni 1940. aastani selle juhataja. 
Kuulus Asutavasse Kogusse, oli 1925. aastal Naiskodukaitse üks asutajaid ja aastatel 1928–1934 selle Tallinna ringkonna esinaine ning 1932. aastal Kodutütarde üks asutajaid. 
Ta küüditati 14. juunil 1941 Kirovi oblastisse Oritši rajooni. Ta vahistati seal 1943. aastal ja talle mõisteti 8 aastat vangilaagrit. Pärast laagrist vabanemist ei võinud ta naasta Eestisse, vaid elas asumisel, kus ka suri.

Isiklikku

Tema esimene abikaasa oli aastatel 1906–1919 insener Ernst Tellmann (1879–1919) ja teine abikaasa oli sõjaväelane Juhan Tõrvand.
Merema

Merema on mordva rahvamuusikaansambel.
Ansambel asutati 2010 Saranskis.
Ansambel on esinenud ka Eestis Obinitsas ja Viljandi pärimusmuusika festivalil.
Loodna vald (Kullamaa kihelkond)

Loodna vald (saksa keeles Pall) oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti see vald Luiste vallaga.
Sauli Niinistö

Isiklikku

Aastal 1974 abiellus ta Marja-Leena Alankoga. Sellest abielust sündisid lapsed Nuutti (1975) ja Matias (1980). Aastal 1995 hukkus Marja-Leena Niinistö liiklusõnnetuses. 
Sauli Niinistö oli kihlatud parlamendiliikme Tanja Karpelaga, kes on olnud ka kultuuriminister, kuid suvel 2004 kihlus katkestati.
2004. aastal elas Niinistö Tais lambiposti külge klammerdudes üle India ookeani maavärina järgse tsunami.
3. jaanuaril 2009 abiellus ta 31-aastase Koonderakonna pressijuhi Jenni Haukioga.
Rohelise Liidu esimees Ville Niinistö on Sauli Niinistö vennapoeg.
Fundamentaaljada

Fundamentaaljadaks ehk Cauchy jadaks nimetatakse jada vₙ, mille elemendid teineteisele indeksi n kasvades lõputult lähenevad.
Bengt Friedrich von Rosen

Bengt Friedrich von Rosen (15. november (vkj 4. november) 1738 Karinu mõis – 24. aprill (vkj 12. aprill) 1809) oli Eestimaa aadlik ja Venemaa sõjaväelane (leitnant).
Bengt Friedrich von Rosen sündis Lehmja, Karinu, Prandi ja Silmsi mõisniku Hans Heinrich von Roseni ja Helene von Bocki (1699–1761) pojana. Tema onu oli Liivimaa poliitik Berend Johann von Bock (1701–1769).
Talle kuulusid Prandi ja Karinu mõis.
Surju valla vapp

Surju valla vapp on Pärnu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Surju valla vapp.
Vapp kinnitati riigisekretäri poolt 7. veebruaril 1996.
Vapi autor on Priit Herodes

Vapi kirjeldus

Surju valla vapi rohelisel kilbil on kuldne vai. Kilbi ülemisel poolel kõrvuti kolm vastandvärvides kuuske (kaks kuldset, üks roheline).

Põhjendus

Kilbi roheline värvus ning jaotus viitavad metsadele mis hõlmavad 2/3 valla territooriumist. Kuld on Pärnumaa vapivärvus. Vai sümboliseerib Reiu jõge ning kuused märgivad seda, et Surju vald koosneb kolmest endiste valdade aladest.
Béla Vikár

Béla Vikár (1. aprill 1859 Hetes – 22. september 1945 Dunavecse) oli ungari etnograaf ja tõlkija, Ungari Teaduste Akadeemia kirjavahetajaliige.
1870. aastate lõpus hakkas ta koguma ungari rahvalaule ja muinasjutte. 1896. aastal hakkas ta fonograafiga salvestama ungari rahvalaule.
Vikár tõlkis ungari keelde "Kalevala", kõik La Fontaine'i muinasjutud ja Šotha Rusthaveli "Kangelase tiigrinahas". Ta tõlkis ungari keelde ka katkendeid "Kalevipojast".
Ta töötas Ungari parlamendi stenografistina.
LSD-NiMH-aku

LSD-NiMH-aku (lühend LSD inglise keele sõnadest low self-discharge aeglaselt isetühjenev) on nikkel-metallhüdriidaku täiustatud modifikatsioon, mis töötati välja Sanyo firmas ja lasti 2005. aastal välja nime all Eneloop. Selle akutüübi eriomaduseks on eriti aeglane isetühjenemine, mis saavutati keemiliselt stabiilsemate elektroodi- ja separaatorimaterjalide kasutamisega.

Aeglaselt tühjenevate NiMH-akude tootemarke

Sanyo Peneloope-akude eelised osutusid sedavõrd ilmseks, et ka patareitootjad GP Batteries ja Yuasa töötasid välja samalaadsed tehnoloogiad; GP toodete marginimi on ReCyko, Yuasal eNiTIME. Paljud teised tootjad valmistavad ja kaubastavad nende tehnoloogiate baasil valmistatud akusid mitmesuguste marginimede all, näiteks Duracell Pre-charged, Panasonic Infinium, Panasonic Rechargeable EVOLTA,  Philips MultiLife Ready to use,  Sony Cycle Energy Blue, Varta Ready2Use.
Rakke valla lipp

Rakke valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Rakke valla lipp.
Lipp on kinnitati 19. septembril 1994.

Lipu kirjeldus

Valla lipuks on ruudukujuline vapilipp. Sinisel kangal valge kolmnurk, mis suundub lipu alanurkadest ülaserva keskele. Valgel kolmnurga keskel seitsme kroonlehega sinine rukkilill. Kumbalgi sinisel väljal valge veepiisk. Lipu normaalsuuruseks on 105×105 cm.

Põhjendus

Valge kolmnurk tähistab paekivi ja sellest toodetavat lupja ning nende kasutamist ehitustel. Rukkilille seitse kroonlehte märgivad Rakke valla moodustanud seitset mõisat. Valged veepiisad osutavad valla maade paiknemisele Pandivere veemaardealal.
Tundra-neppvigle

Levila

Tundra-neppvigle on pesitsusajal levinud Kirde-Siberis Tšuktši poolsaarel ja Anadõri alal ning Põhja-Ameerikas Alaska põhja- ja lääneosas, St. Lawrence'i saarel ja Kanadas Yukonis.
Maailma populatsiooni suurus on umbes 0,5 miljonit isendit. Tundra-neppvigle on rändlind, ta talvitub USA lõunaosas läbi Mehhiko kuni Guatemalani.
Tundra-neppvigle on Eestis eksikülaline, teda vaadeldi esmakordselt 2. oktoobril 2009 Läänemaal Põgaris.

Välimus

Üldpikkus 27–30 cm, tiibade siruulatus 42–49 cm, kehakaal 90–144 g. Emaslind on isaslinnust keskmiselt natuke suurem. Kõigis sulestikes sarnaneb väga raba-neppviglega. Hundsulestikus roostja tooniga alapoolel on rohkesti tumedaid ja heledaid põikitähne ja suleääriseid, kael ja rind on tihedalt pikitriibulised. Saba on musta-valgevöödiline. Puhkesulestik on hallikirju.
Lennul näha valge kiilukujuline laik seljal. Sügisel kohatakse Euroopas peamiselt noorlinde või esimese talve sulestikku sulgivaid linde.
Lennuhäälitsus on tunduvalt kõrgem ja teravam kui raba-neppviglel – tavaliselt ühesilbiline mudatildri häälitsuse sarnane kjik või meriski häälitsust meenutav vali kiik, sageli ka kahesilbiline kik-ik ja vaid mõnikord lendutõusul kolmeosaline terav hüüd.

Pesitsemine

Pesitseb tundra rannikuala järvede ja järvekeste kallastel ja palsasoodes. Pesa on maas taimede varjus. Kurnas 4 muna, mida hautakse umbes 20 päeva. Poegade eest hoolitseb isaslind.
Pojad hakkavad lendama 20–30 päeva vanuselt.

Toitumine

Tundra-neppvigle sööb selgrootuid, lisaks mõnel määral taimede osi.
Komtuur

Komtuur (saksa sõnast Komtur) oli feodalismiaegne vaimuliku rüütliordu ametnik, kes oma valitsemispiirkonnas (komtuurkonnas) omas kõrgeimat kohtu-, haldus- ja sõjalist võimu.
Liivimaa ordus oli kuni 14. sajandini komtuur kõrgem ametnik kui foogt, ent hiljem nende staatused võrdsustati.
Dementsus

Esinemine

Dementsuse esinemissagedus on umbes 1% 60 aasta vanustel ja see kahekordistub iga 5 aasta tagant, ulatudes 30–50%-ni 85 aasta vanustel.
Dementsuse esimesed tunnused võivad avalduda juba 50. eluaastatel. Kuna dementsuse kujunemise algetappidel inimene tunnetab oma intellektuaalsete võimete alanemist, siis kaitsereaktsioonina hakkab inimene vältima uudseid ja keerulisemaid olukordi. Inimene püüab olla olukorras, mis on tal tuttav ja milles ta saab hakkama elu jooksul omandatud käitumismustreid rakendades. Sellest johtub inimese käitumises konservatism – soov toimetada asju nii, nagu varem neid saanud teha.
Lapseeas esinevat intellektuaalsete võimete püsivat väljaarenematust nimetatakse vaimseks alaarenguks ehk vananenud nimetusega oligofreeniaks. Intellektuaalsete võimete arengu ajutist hilinemist nimetatakse vaimse arengu mahajäämuseks.
Kõpu mõis (Reigi)

Kõpu mõis (saksa keeles Köppo) oli Kõrgessaare mõisa karjamõis (varem iseiseisev rüütlimõis) Reigi kihelkonnas Läänemaal.
Diakonisside Asutis

Asutamine

Tallinna esimene diakonisside maja, kus tegeleti haigete ja ravi ja hooldamisega, asutati 1867. aastal Luise tänaval. Asutamise initsiaator oli parun Nikolai von Stackelberg ja esimene arst Carl Berg. Tallinna diakonisside asutis kuulus Saksamaa Kaiserswerthi Diakonisside Liitu.

Ülesanded

Diakonisside asutis ühendas endas mitme asutuse – haigla, polikliiniku, vanadekodu, laste varjupaiga, lastekodu, algkooli ja vaimuhaigete varjupaiga – ülesanded.
Diakonisside Asutist peeti üleval omavahenditest, Eestimaa rüütelkonnalt, Tallinna linnalt ja välisriikide diakonisside majadelt saadud toetuste abil ning ka liikmemaksudest.

Juhtorganid

Diakonisside Ühenduse esimees oli aastatel 1889–1897 Hermann Hesse, Tallinna Toomkoguduse pastor ja Oleviste koguduse pastor.
1880. aastatel hakati diakonisside asutises tegelema keerukate kirurgiliste operatsioonidega: vähkkasvajate eemaldamine, kolju trepanatsioon, plastilised operatsioonid, silmaoperatsioonid. 
Asutise haiglas tegutsesid peaarstidena (1880–) Edmund Adelheim (kirurgidena: Emil Hansen, Wilhelm Greiffenhagen) ja (1891–1903) Artur Ernst Bätge.

Tegevuse lõpetamine

Diakonisside Asutis tegutses Eestis kuni 1939. aastani, mil asutise baltisakslastest juhtkond lahkus Umsiedlungi käigus Saksamaale ja asutise asjaajamine anti üle Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kirikule. Enne asutise sundlõpetamist kuulusid Diakonisside Seltsi nõukogusse praost Konrad von zur Mühlen, direktor Ernest von Rosen, L. Maydell, õpetaja Viktor Woldemar Theodor Speer, insenerid N. Mickwitz ja Maximilian von Arronet. Haigla rektor oli õpetaja Wolfgang Seesemann, haigla juhataja Hugo Hoffmann.
1940. aastal reorganiseeriti diakonisside haigla Tallinna Sisehaiguste Haiglaks, seejärel Eesti NSV Tervishoiuministeeriumi IV Valitsuse Vabariiklikuks Haiglaks ja 1990. aastal Magdaleena Haiglaks.
1999. aastast kuuluvad asutise hooned AS Feerile ning on pärast ümberehitusi kasutusel kontori- ja büroohoonena.
Gloriette

Gloriette on belvedere-entiteediga kõrgema klassi hoone aias või pargis, mis on ehitatud enamasti õukonna tarbeks ümbruskonna nauditavaks vaatlemiseks kõrgemale asukohale. Selle struktuuriline teostus ja dekoreeritud kuju võivad oluliselt erineda, esinedes sageli paviljoni või tempietto kujul, jäädes külgedel enam-vähem lahtiseks.

Etümoloogia

Sõna pärineb 12. sajandi prantsuskeelsest sõnast gloire, mis tähendab tillukest tuba. Seejärel rõhus kohandatud sõna pigem sõnale gloria ehk kristlusest tuntud "Jumala aule"
Sõna gloriette võib viidata ka suurele linnupuurile, mis on valmistatud sepistatud rauast või harvemini puidust. Need vabaõhu-linnupuurid, nagu lehtladki, võivad olla kaetud ronitaimedega.
Koikküla

Ajalugu

Külas asus Koikküla mõisa keskus. Mitmed mõisahooned on arvatud kultuurimälestisteks.
Alates 1922. aastast tegutseb külas Koikküla raamatukogu.
Nõukogude okupatsiooni perioodil asus külas Tahe sovhoosi keskus.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Taheva vallas.

Loodus

Küla lõunaosas asuvad Pügeri järv ja Raubatsi järv. Küla kirdenurk puutub kokku Aheru järvega ja osaliselt jääb küla piiresse samas lähedal asuv Aheru Mudajärv.
Koikküla park on võetud looduskaitse alla.
Heiki Valner

Heiki Valner (sündinud 30. jaanuaril 1965 Tallinnas) on eesti ajakirjanik.
Ta oli TV3 uudistetoimetuse reporter.
Aastatel 2008–2010 kuulus ta Eesti Loomakaitse Seltsi ja Varjupaikade MTÜ juhatustesse.
2010-2018 oli ta Eestimaa Loomakaitse Liidu juhatuses.
2007. aastal asus ta meedias kajastama Eestis asetleidvaid loomade väärkohtlemisjuhtumeid. Ta on üks loomakaitseseaduse parandusettepanekute autoreist ja on kirjutanud hulgaliselt loomakaitse valdkonda puudutavaid artikleid ning võtnud sõna nii raadios kui televisioonis. Ta on pühade ja tähtpäevade seaduse muutmise eelnõu algataja, mille kohaselt tähistatakse septembri teisel pühapäeval vanavanemate päeva. Ta on üks 4. oktoobril 2010 taasasutatud Eestimaa Loomakaitse Liidu  asutajatest  ja Eesti Doonorite Seltsi liige .  Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel sõltumatu kandidaadina Erakond Eestimaa Rohelised  nimekirjas ja sai 417 häält. Oli Äriregistri andmetel Erakond Eestimaa Roheliste liige 6. aprillist 2007 kuni 17. jaanuarini 2011.
Bernhard Grzimek

Bernhard Klemens Maria Grzimek (24. aprill 1909 – 13. märts 1987) oli saksa zooloog, loomaaiadirektor, raamatute autor, toimetaja ja looduskaitsja.
Asunud sõjajärgsel Saksamaal Frankfurdi loomaaia direktoriks, ehitas ta üles ühe suurima ja tuntuima Saksa loomaaia. Koos poja Michael Grzimekiga on ta raamatu ja dokumentaalfilmi "Serengeti ei tohi surra" autor. Tema pikaajaline uurimis- ja teavitustöö said tõukeks Serengeti rahvuspargi asutamisel. Oli samuti oma aja põhjapanevaima loomade elu entsüklopeedia peatoimetaja ning saksakeelse loodusajakirja Das Tier toimetaja.
Carrolli maakond (Iowa)

Ajalugu

Maakond moodustati 15. jaanuaril 1851.
Stearnsi maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1855. aastal.
Tan Zhongyi

Tan Zhongyi (hiina 谭中怡, pinyin'is  Tán Zhōngyí; sündinud 29. mail 1991 Chongqing Shis) on Hiina maletaja, maailmameister (2017–2018), rahvusvaheline suurmeister (2017).
Ta on 2015. aasta Hiina naiste malemeister. Võitis naiste maleolümpiatel Hiina võistkonna koosseisus 2014. aastal hõbe- ja 2016. aastal kuldmedali. 
Naiste maailmameistrivõistlustel 2017. aastal Teheranis sai Tan turniiritabelis 9. asetuse. Ta võitis teises ringis Anna Ušenina, veerandfinaalis Ju Wenjuni ja poolfinaalis Harika Dronavalli. Finaalis kohtus Anna Muzõtšukiga, keda võits tulemusega 3½:2½ ja sai maailmameistriks. 2018. aasta MM-i turniiril avaringist edasi pääsenud ja kaotas MM-tiitli.
Mais 2019 sai Tan Kaasanis toimunud MM-i pretendentide turniiril 3–4. koha.
Ta sai FIDE-lt 2009. aastal naiste suurmeistri ja 2017. aastal  rahvusvahelise suurmeistri nimetuse.
Välissegment

Välissegment (inglise keeles outer segment, lühend OS) on silma võrkkesta fotoretseptor-rakkude spetsialiseeritud kompartiment, kus toimub suurem osa fototraduktsioonist retinaaliga seotud heptahelikaalse transmembraanvalgu rodopsiini või jodopsiini abil.
Kepikeste ja kolvikeste välissegmendi ehitus on erinev. Kepikeste välissegmendid on pikad ja kitsad ning piirnevad pigmentepiteeliga, mis fagotsüteerib irdunud, vanad membraanivirnad. Kolvikeste välissegmendid seevastu on – nagu ka kolvikesed tervikuna – kepikestest lühemad ja laiemad ning koonilise kujuga.  Välissegment on ülejäänud rakuga seotud detsentraalse ripsme (connecting cilium, CC) kaudu. Selle liikumatu ripsme struktuuri moodustavad üheksa mikrotuubulite dupletti, mis paiknevad üheksanurkselt.
Peale selle on välissegmentidel kas palju membraani-"kettaid" (kepikestel) või membraani sissesopistisi (kolvikestes), milles paikneb rodopsiin (kolvikestel jodopsiinid) ning muud vajalikud valgud, sealhulgas transdutsiin, arrestiin ja cGMP fosfodiesteraas. Rodopsiin või jodopsiinid moodustavad üle 90% välissegmendi valkude massist ning on lähtepunktiks välise valgusärritaja muundumisel füsioloogiliseks signaaliks.
Ragne Veensalu

Ragne Veensalu (sündinud 18. novembril 1986 Tallinnas) on eesti näitleja.
2011. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia näitleja eriala ja töötab alates 2012. aastast Von Krahli Teatris.
Oceani 11 – kõrged panused

Sisukokkuvõte

Just vanglast pääsenud kogemustega suli Danny Ocean tuleb ideele, kuidas teenida piisavalt raha elupäevade lõpuni. Ta otsustab paljaks röövida 3 Las Vegase kasiinot samaaegselt. Selle jaoks paneb ta kokku 11-liikmelise meeskonna, et minna riskantsemaile missioonile oma elus.
Tallinna linnusekohus

Tallinna linnusekohus (saksa Revaler Burggericht) oli Tallinnas Rootsi ajal tegutsenud kohus. Kohuse pädevusse kuulusid Tõnismäe ja Toompea elanike, riigiametnike, sõjaväelaste, riigimaad saanud aadlike ja riigimõisate talupoegadega seotud kohtuasjad. Linnusekohtu otsuseid sai edasi kaevata Stockholmis asunud Svea õuekohtusse.
Kivi-kurereha

Kirjeldus

Kivi-kurereha meenutab kõige rohkem vereva kurereha kiduraid taimi, ent on temast erinevalt ühe- või kaheaastane, väiksemate õitega (1,2 cm läbimõõdus, vereval kurerehal enamasti paar sentimeetrit läbimõõdus) rohttaim.

Kasvukohad ja levik

Kasvab klibustel ja kivistel niitudel (loopealsed, karbonaatsed kuivad niidud), teeservadel, prahipaikadel. 
Looduslikult levinud eelkõige Lõuna-Euroopas ja Väike-Aasias, Ameerikas tulnukana. 
Eestist 1902 leitud Põhja-Saaremaalt Võhma ja Panga külast. Uuesti leidis kivi-kurereha Lääne-Saaremaalt Kipi küla ümbrusest 2000. aastal Mari Reitalu. Harulduse tõttu on ta arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012), kuid liikide ohustatuse hindamisel on talle omistatud koguni väljasuremisohus liigi staatus. Taimede uue levikuatlase andmetel jäävad kõik leiukohad ühtle atlase ruutu Lääne-Saaremaal.
1010. aastad

1010. aastad
1010. aastad on aastad 1010–1019 pKr.
Sajandid: 10. sajand - 11. sajand - 12. sajand
Kümnendid: 960. aastad 970. aastad 980. aastad 990. aastad 1000. aastad - 1010. aastad - 1020. aastad 1030. aastad 1040. aastad 1050. aastad 1060. aastad
Aastad: 1010 1011 1012 1013 1014 1015 1016 1017 1018 1019
Petra

Petra (araabia  البتراء, Al-Batrā‘; vanakreeka Πέτρα) on ajalooline kaljulinn ja arheoloogiline leiukoht Jordaania lõunaosas Ma‘āni kubernerkonnas. Petra on kuulus nii oma arhitektuuri kui ka veejuhtmete süsteemi poolest ning saanud kaljude värvi järgi hüüdnimeks Roosa linn.
Arvatavasti juba 312. a eKr nabatealaste pealinnana asutatud Petra on Jordaania enim külastatav turismiobjekt. See paikneb alangus Jabal al-Madhbaḩi nõlval keset mägesid, mis moodustavad Surnumerest Al-‘Aqabah' laheni kulgeva Wādī ‘Arabah' oru idaserva. 1985. aastal kanti Petra UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Läänemaailmale oli paik tundmatu kuni 1812. aastani, mil Petrast kõneles Šveitsi maadeavastaja Johann Ludwig Burckhardt.
2007. aastal valiti Petra seitsme uue maailmaime hulka.
Dr Hellus

Dr Hellus on AS Tere kaubamärk, mille all müüakse piimatooteid, mis sisaldavad inimorganismile kasulikku bakterit Lactobacillus fermentum ME-3. Selle kaubamärgiga tooted tulid turule 2003. On turustatud järgmisi tooteid:  jogurteid, kohupiimakreeme ja keefire.
Heidekreisi kreis

Ajalugu

Ajalooliselt kuulus piirkond Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonda ja selle järglasriikidesse. Kreis loodi 1977. aastal endiste Soltau ja Fallingbosteli kreiside liitmisega Soltau-Fallingbosteli kreisiks. 1. augustil 2011 nimetati see ümber Heidekreisiks.

Geograafia

Kreisi kuulub Lüneburgi nõmme (Lüneburger Heide) lääneosa. Kuna see maastik on kreisile nii iseloomulik, kutsub see end "Nõmmekreisiks". Kreisi keskus on Bad Fallingbostel, kuigi seal on ainult 11 800 elanikku ja see on suuruselt vaid viies linn kreisis.

Kultuur ja huviväärsused

Kultuuriküsimustega tegelevad kogukondliku kultuurilise toetuse eest vastutavad inimesed linnades ja omavalitsustes, kogudustes, pankades, Lüneburgi Piirkondlikus Ühenduses ja eraõiguslikes kultuurialgatustes.

Lüneburgi Piirkondlik Ühendus

Kreis on Lüneburgi Piirkondliku Ühenduse (Lüneburgischer Landschaftsverband) liige, ühendus jälgib piirkondlikke, kultuurilisi ja poliitilisi ülesandeid.

Looduskaitsealad

Soltau-Fallingbosteli kreisis on 26 looduskaitseala. Suurima (Lüneburgi nõmme looduskaitseala) pindala on Soltau-Fallingbosteli kreisi territooriumil 13 222 ha, väikseima (Söhlbruch) pindala on 8 ha.

Juudi kalmistud

Soltau-Fallingbostelis on neli juudi kalmistut: Ahldenis, Rethemis, Soltaus ja Walsrodes. Need on kaitstud kultuurimälestised – kivist tunnistajad endistest juudi kogukondadest ja õitsvast juudi koguduse elust 1930. aastatel. Kalmistud on peamiselt valdade servadel.
Tälms Norrgrunne

Tälms Norrgrunne on Lääne maakonnas Vormsi vallas Hullo lahes asuv saar.
Saare koordinaadid on 58° 57′ N, 23° 16′ E.
Moora mõis

Moora mõis (saksa keeles Mohrenhof) oli rüütlimõis Simuna kihelkonnas Virumaal.
Mõisast on teateid alates 1551.
Kristian Jensen

Kristian Jensen (sündinud 21. mail 1971 Middelfartis) on Taani poliitik (Venstre, Taani Liberaalne Partei). Ta on 28. juunist 2015 kuni 28. novembrini 2016 Taani välisminister. 28. novembrist 2016 on ta Taani rahandusminister.
Ta sündis aastal 1971 Middelfartis (asub Middelfarti vallas Lõuna-Taani piirkonnas).
Ta on olnud Folketingi (Taani Parlamendi) liige 11. märtsist 1998. 2. augustist 2004 kuni 24. veebruarini oli ta Taani maksuminister (Anders Fogh Rasmusseni esimeses, Anders Fogh Rasmusseni teises, Anders Fogh Rasmusseni kolmandas ja Lars Løkke Rasmusseni esimeses valitsuses). 28. juunist 2015 on ta Taani välisminister (Lars Løkke Rasmusseni teises valitsuses); lisaks on ta samas valitsuses asepeaministriks.
Elmar Reisenberg

Elmar Reisenberg (22. mai 1906 Muri talu, Aidu vald, Viljandimaa – 4. juuni 1988 Düsseldorf) oli eesti jurist.
Õppis 1925–1927 Tartu Ülikooli filosoofia- ja 1927–1934 (lõpetas) õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Oli advokaatide Jaan Toodo ja Evald Konno abi Mõisakülas ja Viljandis, 1939–1940 Viljandi abilinnapea.
1941 metsavend, 1944 mobiliseeriti Saksa sõjaväkke, taandus Saksamaale.
Eesti Ühiskond Saksa Liiduvabariigis esimees kuni 1963. aastani, seejärel kuni surmani Eesti mitteametlik esindaja Saksa valitsuse juures.
1 kannel ja rahvalikud laulud

1 kannel ja rahvalikud laulud on Kandlemees Sanderi 2014. aastal ilmunud CD.
Muraste mõis

Muraste mõis (saksa keeles Morras) oli mõis Harjumaal Keila kihelkonnas.
Alates 2006. aastast töötab Muraste mõisa juures Muraste looduskool.

Ajalugu

Muraste mõis asutati arvatavasti 1620. aastatel, selle esimene omanik oli Ericus Beck. 
17. sajandi teisel poolel kuulus mõis Henning Grassile ja ka Raedkenite suguvõsale. 
18. sajandil oli mõis kordamööda von zur Mühlenite, von Kaulbarside ja von Westphalenite aadliperekondade käes. 
1810. aastal sai mõisa omanikuks Gertrude Karoline von Maydell, kellelt ta 1822. aastal suundus Amalie Mylleri valdusse.
1848. aastal sai mõisa omanikuks Otto von Krusenstern, kes ehitas senisest esinduslikuma mõisasüdame. 
1857. aastal omandas Muraste mõisa naabermõisa – Rannamõisa omanik Otto von Budberg ning Murastest sai Rannamõisa mõisa kõrvalmõis, kuigi Rannamõisa mõisaomanikud elasid sellest ajast peale Murastel. 
Alates 1880. aastatest kuulus Muraste (ja ka Rannamõisa) von Weymarnide aadliperekonnale, kelle kätte jäi mõis kuni võõrandamiseni 1919. aastal maareformi käigus.