google/wiki40b huggingface dataset:
Ainuraksed

Alternatiivsed määratlused

Ainurakseid võidakse määratleda lihtsalt heterotroofsete üherakuliste organismidena. 
Protozooloog Karl Grell defineeris ainuraksed ühe või mitme rakutuumaga eukarüootidena, kes elavad üksikrakkudena või koloniaalliitudena.

Mitmekesisus

Ainurakseid on umbes 27 000 retsentset liiki.

Suurus

Enamik ainurakseid on mikroorganismid: nad on palja silmaga vaatamiseks liiga väikesed, kuid on hästi vaadeldavad mikroskoobi abil. Tavaliselt on nende läbimõõt 0,005...0,05 mm, kuid ka kuni 0,5-millimeetrise läbimõõduga ainuraksed ei ole haruldased. Enamik ainurakseid on suuruses 1 μm kuni 2 mm. Mõned ainuraksed on ka palja silmaga nähtavad: näiteks Pelomyxa palustris on läbimõõduga kuni 5 mm. Fossiilsed vormid (näiteks nummuliidid on läbimõõduga kuni 10 cm).

Paljunemine

Ainuraksed paljunevad mittesuguliselt pooldumise, mitmeks jagunemise või pungumise teel, paljud ka suguliselt. Ainuraksetel võivad vahelduda erineval viisil paljunevad põlvkonnad. 
Paljud ainuraksed võivad ebasoodsad elutingimused üle elada tsüstidena.

Kulgemine

Ainuraksed kulgevad kulendite, viburite või ripsmete abil. Ripsloomad võivad liikuda kuni 1 mm/s ja on ühed kiireimad ainuraksed.

Eluviis

Ainuraksed elavad vabalt või on loomade või taimede parasiidid. Toitumisviisiks on fagotsütoos.

Haigusetekitajad

Mõned ainuraksed tekitavad inimestel ja muudel loomadel haigusi. Nad võivad edasi kanduda toidu ja veega.
Näiteks Plasmodium tekitab malaariat. Balantidium coli põhjustab balantidioosi. Ainuraksed tekitavad ka amöbiaasi, giardiaasi ja toksoplasmoosi.

Protozooloogia

Ainuraksete uurimisega tegelevat teadusharu nimetatakse protozooloogiaks. See on osa protistoloogiast (mõnikord protozooloogiat ja protistoloogiat samastatakse).

Ajalugu

Tõenäoliselt nägi ainurakseid esimese inimesena hollandlane Antoni van Leeuwenhoek oma mikroskoobiga.  Ta vaatles ja kirjeldas peamiselt ripsloomi ning andis neile 1676 nimeks Animalcula ('loomakesed'),  lähtudes eeldusest, et tegu on loomadega. Gottfried Wilhelm Leibniz (1714) rääkis monaadidest, pidades silmas peamiselt viburloomi (tänapäeval on see mõningate vetikate ja viburloomade ehitustüüp). Martin Frobenius Ledermüller (1760–1763) kasutas terminit Animalcula infusoria, pidades silmas eelkõige ripsloomi. Jean Baptiste Lamarck võttis termini Infusoria kasutusele taksoni nimetusena. Sünonüümina kasutas Jean Baptiste Bory de Saint-Vincent (1826) nimetust Animalia microscopica ja Carl Gustav Carus (1832) nimetust Oozoa (Eithiere; 'munaloomad'). 
Lorenz von Oken (1805) võttis kasutusele termini Urthiere ('algloomad'), eristades üherakulisi organisme taimedest ja loomadest. 
Nimetuse Protozoa võttis  kasutusele saksa zooloog August Goldfuß aastal 1818. Selle alla võttis ta kokku ripsloomad, ainuõõssed, käsnad ja sammalloomad. Samas tähenduses võttis Maximilian Perty 1852 kasutusele nimetuse Archezoa (praegu tähistab see nimetus hüpoteetilisi heterotroofseid mitokondriteta eukarüoote). 
Üherakulised heterotroofid tõi esimesena välja Rudolf Leuckart 1848. 
19. sajandi teisel poolel võeti kasutusele mõisted Protoctista ja Protista (protistid), mis hõlmasid peale ainuraksete ka palju teisi organisme.
Buchholz in der Nordheide

Geograafia

Buchholzis asub Brunsberg, 129 m kõrge mägi. See on Lüneburgi nõmme (Lüneburger Heide) põhjaservas.

Ajalugu

1958. aastal sai Buchholz linnaõiguse.
1992. aastal tabas Buchholzi väike keeristorm, mis hävitas palju puid ja kahjustas arvukalt maju. 2002. aastal tõusis temperatuur Buchholzis üle 38 °C, tähistades kõigi aegade kõrgeimat piirkonnas.
2006. aastal püüdis Buchholz teha uut maailmarekordit, pannes 2000 inimest suure südame kujulisena kohaliku ujula juurde. Katse kukkus lõpuks läbi, kuna 39 inimest ei tulnud kohale.

Sõpruslinnad

Buchholzil on kolm sõpruslinna: Canteleu Prantsusmaal, Wołów Poolas ja Järvenpää Soomes.
Sotsiaalajalugu

Sotsiaalajalugu on ajalooteaduse haru, mis uurib inimühiskonda ja selles toimunud suuri protsesse, keskendudes eriti aset leidnud muutustele ja murrangutele. Sotsiaalajalugu keskendub üldiselt lihtrahvale, ühiskonna enamusele ja selle igapäevaelule, vastandudes nõnda peamiselt eliidi uurimisega tegelevale poliitilisele ehk sündmusteajaloole.
Sotsiaalajalugu kujunes 20. sajandi esimesel poolel tänu mitme huvigrupi olemasolule. Esimestena hakkasid tavainimese ja massi tähtsust ajaloos rõhutama marksistid, kes nõudsid ajaloo uurimist "altpoolt", Karl Marx nimetas rahvamasse tõelisteks ajaloo tegijateks kuningate ja poliitikute asemel. 1920. aastatel asus rahvamasse ja ühiskonda tervikuna uurima ka Prantsusmaa Annaalide koolkond (Marc Bloch, Lucien Febvre, Fernand Braudel jt), mis seadis enda eesmärgiks uurida kõigi inimeste, mitte ainult eliidi ajalugu. 1940. aastatel muutus sotsiaalajalugu populaarseks ka Suurbritannias, kus sellega tegelemist alustas George Macauly Trevelyan. Hiljem sai mõjukaimaks inglise sotsiaalajaloolaseks marksist E. P. Thompson. Saksamaal saavutas sotsiaalajalugu populaarsuse 1960. aastatel, mil sellega asusid tegelema Hans-Ulrich Wehler ja Jürgen Kocka. Sel ajal muutus sotsiaalajalooga tegelemine populaarseks ka Ameerika Ühendriikides.
Tänu tihedale seotusele marksismiga, uuris sotsiaalajalugu esialgu palju töölisi ja töölisliikumist, keskendudes nõnda peamiselt 19. ja 20. sajandile. Alates 1960. aastatest hakkas selle huvisfäär aga kiiresti laienema, hõlmates talupojad, linnaühiskonna, marginaalsed grupid (kerjused, kurjategijad, prostituudid, hulkurid jne), perekonna, soo, vanusegrupid ja mitmeid teisi valdkondi. Klassikalise sotsiaalajaloo kõrgpunkt oligi 1960. ja 1970. aastatel, mil see oli tihedalt seotud majandusajaloo ja sotsiaalteadustega. Esile kerkisid mitmed autoriteedid, nagu Michel Foucault. Sotsiaalajaloo huvisfäär laienes ka ajaliselt: tõsiselt asuti uurima kesk- ja uusaega. Samuti hakati üha enam uurima muutusi võimalikult ulatuslikus regioonis: kui algselt tegeleti üksikute riikide või veelgi kitsamate piirkondadega, siis alates Fernand Braudelist (1950. aastad) tulid mängu tunduvalt suuremad alad, tavaliseksmuutus näiteks üleeuroopaline kontekst.
1980. ja 1990. aastatel tabas sotsiaalajalugu aga mõõn. Töölisliikumise uurimine marginaliseerus, samuti hakati kahtlema senise, tihedalt majanduse ja statistikaga seotud uurimismetoodika otstarbekuses. Loobuti ka suurtest sotsiaalteaduslikest teooriatest, mis ajaloolises kontekstis osutusid enamasti mittekonstruktiivseteks. Uus tõus saabus tänu 1980. aastatel tekkinud uuele kultuuriajaloole, mis rõhutas tavainimeste vaimsuse uurimist ja otsis kultuuriilminguid kogu inimtegevusest. Sellega läbipõimunult tekkis ka uus sotsiaalajalugu, mis kultuuriajaloost erineb selle poolest, et tegeleb enam majandusliku ja statistilise poolega ning uurib siiski eelkõige muutusi ja protsesside arenguid ühiskonnas, samas kui uus kultuuriajalugu uurib pigem ühiskonna teatud seisundeid, olles staatilisem.
Nikolai Kuznetsovi nimeline mereväeakadeemia

Nõukogude Liidu laevastikuadmirali N. G. Kuznetsovi nimeline mereväeakadeemia (vene keeles Военно-морская академия имени Адмирала Флота Советского Союза Н. Г. Кузнецова), endine Nikolai I nimeline mereakadeemia (Морская Николаевская академия) on Venemaa kõrgem sõjaväeline merendusõppeasutus, Venemaa sõjalaevastiku õppe- ja teaduskeskus. Akadeemia asub Peterburis.
Õppeasutus loodi 29. jaanuaril 1827. aastal mereväe kadetikorpuse juurde ohvitseriklassina, mille kursus oli algselt kahe- ja hiljem kolmeaastane. 1862 reorganiseeriti see "akadeemiliseks kursuseks" ja 1877 Nikolai I nimeliseks mereväeakadeemiaks. Nõukogude ajal vahetas akadeemia korduvalt nime ning pälvis Lenini, Oktoobrirevolutsiooni ja Ušakovi ordeni. Nikolai Gerassimovitš Kuznetsovi nime kannab see 1990. ja praegust nimekuju 2008. aastast.
Eesti Noorte Punane Rist

Eesti Noorte Punane Rist on Eesti noorteorganisatsioon; Eesti Punase Risti allorganisatsioon.
Organisatsioon loodi 1923. aastal Tallinnas. 1930ndatel kuulus organisatsiooni u 20 000 noort, kes tegutsesid koolides loodud noorterühmades. Organisatsiooni tegevus lakkas Nõukogude võimu ajal. Organisatsioon jätkas tööd 1992. aastal, mil taasasutati Eesti Punane Rist ja samal aastal loodi ka Tallinnas esimene noorterühm.
Erakond Eestimaa Ühtsus

Erakond Eestimaa Ühtsus (lühendatult EÜ) oli Eesti erakond, mis eksisteeris 2001–2002. EÜ esimees oli Igor Pissarev. 21. detsembril 2002 ühines EÜ Vene Erakonnaga Eestis.
EÜ asutati 3. augustil 2001.
Korana keel

Korana keel (ka !ora keel, keelekood kqz) on keskkhoisani keelte hulka kuuluv väljasurnud keel, mida kõnelesid koranad Lõuna-Aafrika Vabariigis.
2012. aasta seisuga oli elus 1 arvatav keeleoskaja, kes aga keeldub korana keelt rääkimast.  2008. aastal oli teada 8 korana keele oskajat.
Misso valla lipp

Misso valla lipp on Võru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Misso valla lipp.
Lipp kinnitati 2. juunil 1994.

Lipu kirjeldus

Valla lipuks on ruudukujuline vapilipp. Rohelisel valge lainelise ülaosaga kangal on valge põdrapea. Valgel osal kolm rohelist ringi.
Lipu normaalsuurus on 105×105 cm.

Tõlgendus

Põdrapea viitab kohalikule legendile Pulli järvest. Laineline ülaosa tähistab künklikku moreenmaastikku ja metsajärvi. Rõngad märgivad Võrumaad ja tema rahvast.
Maaülikooli spordihoone

Maaülikooli spordihoone on Tartus Kreutzwaldi tänaval Eesti Maaülikooli linnakus asuv spordihoone.
Hoone projekteeris arhitektuuribüroo Salto AB. Hoone avati 7. septembril 2009 sõnadega "Terves kehas Tartu vaim!".
Tartu linnavalitsuse konkursil "Aasta parim ehitis 2009" tunnistati Eesti Maaülikooli spordihoone aasta parimaks uusehitiseks Tartus, rõhutades silmapaistvat maastikku sulanduvat arhitektuurset lahendust ning puidu uuenduslikku kasutamist avaliku hoone fassaadimaterjalina.
Liitpuue

Liitpuue on seisund, kus inimesel on vähemalt kaks puuet, näiteks liikumispuue ja nägemispuue. Liitpuude ingliskeelne vaste on multiple disability.
Liitpuue ei tähenda liitpuudega inimesel ilmtingimata psüühikahäire esinemist.
RFK ei kasuta liitpuude mõistet.
Einar Kont

Saavutused

Ta on viiekordne Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses (1988, 1989, 1990, 1994, 1995)

Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses

1992 Kopenhaagen  – 11. koht (74 kg)

Rahvusvahelised võistlused

Läänemere mängud Tallinn  
1993. aasta – 1. koht (74 kg);
Virmalised (ansambel)

Virmalised oli Eesti biitmuusikaansambel, mis tegutses aastatel 1965–1977.
Ansambel asutati Tallinnas kevadel 1965. Esialgu mängiti välismaa rokkansamblite, sealhulgas ansambli The Beatles laule. Virmaliste juht Toivo Kurmet hakkas alates sügisest 1967 ka ise laule kirjutama. Mitmed tema laulud said suure menu osaliseks, sealhulgas "Naer" (solist Jaak Joala).
1968. aasta suvel korraldas muusikasaate "Pobifo revüü" toimetaja Jüri Lina Toivo Kurmeti loomingu esimese salvestuse Eesti Raadios. Esimeste lauludena salvestati "Üksinda" ja "Ainult sul". Koos Tõnu Naissooga salvestati Kurmeti instrumentaalpala "Siis sulle meenub".
Novembris 1969 kuulas Kurmetit üle KGB. Sellest ajast alates hakati piirama Virmaliste esinemisvõimalusi. Jüri Lina oli novembris Riias saavutanud firmaga Melodija kokkuleppe Virmaliste kahe väikese heliplaadi avaldamiseks, kuid kavatsetud heliplaadid keelustati Eestist.
1. aprillil 1972 õnnestus Virmalistel esineda Eesti Televisioonis, kuid pärast seda piirati ansambli loomingulist tegevust veelgi. Ansambel läks laiali 1977. aastal.
Vesiveski tee

Vesiveski tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Kose asumis.
Vesiveski tänav sai nime 23. veebruaril 2000. Tänav on saanud nime Lükati vesiveski järgi.
Maardu Kunstide Kool

Maardu Kunstide Kool on Maardu linna huvikool. Kooli kõrgemalseisev asutus on Maardu Linnavalitsus kui ametiasutus. Kool on Maardu Linnavalitsuse hallatav asutus. Kooli õppekeelteks on eesti ja vene keel.
Kooli aadress on Keemikute 19, 74111, Maardu, Harjumaa.
Vanaõue luited

Vanaõue luited on luited Navesti jõe lähedal; Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas. Luited on arvele võetud ürglooduse objektina.
Luited moodustavad 2,5 km pikkuse aheliku.
Louise Duff

Louise Victoria Alexandra Dagmar (20. veebruar 1867 London – 4. jaanuar 1931 London) oli kuninglik printsess ning Fife'i hertsoginna. Ta oli kuningas Edward VII ja kuninganna Alexandra kolmas laps ning vanim tütar. Ta oli kuningas George V noorem õde ning viies printsess, kes kandis tiitlit kuninglik printsess. Louise oli abielus Fife'i hertsog Alexander Duffiga.

Kuninglik printsess

9. novembril 1905 tegi Edward VII Louise'ist kuningliku printsessi. Tema tiitliks sai "Tema Kuninglik Kõrgus Kuninglik printsess". Samal ajal said Louise'i tütardest Suurbritannia ja Iirimaa printsessid tiitliga "Kõrgus". Seega olid kaks printsessi "Tema Kõrgus Fife'i printsess Alexandra" ja "Tema Kõrgus Fife'i printsess Maud". Nad ei saanud oma tiitlit isa, vaid valitseva monarhi järgi.
1911. aasta detsembris sõitis kuninglik printsess koos perekonnaga Egiptusesse, kui nende laev Maroko lähedal karile sõitis. Kuigi nad pääsesid vigastusteta, jäi Alexander haigeks. Ta suri 1912. aasta jaanuaris Assuanis ning printsess Alexandra päris hertsogkonna.

Hilisem elu

Walesi printsess Louise sai 1885 Victoria ja Alberti ordeni, mida anti välja ainult Victoria eluajal ja naistele. 1887 sai Louise India krooni ordeni. 1929 sai temast Dame.
Kuninglik printsess suri 4. jaanuaril 1931 oma kodus ning ta maeti St George'i kabelisse Windsoris.
Vene NFSV teeneline kunstitegelane

Vene NFSV teeneline kunstitegelane (kuni 1936 Vene SFNV teeneline kunstitegelane; vene keeles Заслуженный деятель искусств РСФСР) oli aunimetus kunsti valdkonnas, mida andis Vene NFSV Ülemnõukogu Presiidium tuntud  Vene NFSV artistidele, heliloojatele, lauljatele, lavastajatele, kunstnikele ja teistele kunstitegelastele teenete eest omas valdkonnas. Aunimetus asutati 1931. aastal. 
Vene NFSV teeneline kunstitegelase aunimetusest kõrgemad olid Vene NFSV rahvakunstnik (asutati 1931) ja NSV Liidu rahvakunstnik (1936). Üldreeglina välditi Vene NFSV rahvakunstniku aunimetuse andmist varem kui 5 aastat  Vene NFSV teenelise kunstitegelase aunimetuse andmisest.
1992. aasta mais asendati Vene NFSV teeneline kunstitegelase aunimetus Venemaa  Föderatsiooni teenelise kunstitegelase aunimetusega.
Priit Suve

Priit Suve (Friedrich Johann Zube, 31. märts 1901 Uulu-Surju vald, Pärnumaa – 20. aprill 1942 Sosva laager, Sverdlovski oblast) oli Eesti poliitik.
Rahvuskogu esimese koja liige ja Pärnu linnapea. Kandideeris I Riigivolikogu valimistel 33. valimisringkonnas.
4. juunil 1940 valiti Priit Suve Omakaitse Sihtkapitali Pärnu toimkonna esimeheks
Ideoloogia

Ideoloogia mõiste käsitlustest

Sloveenia filosoof Slavoj Žižek väidab, et tänapäeval idealiseeritud liberaalse demokraatia tingimustes toimib ideoloogia vastupidi klassikalisele arusaamale: ideoloogia ei mõjuta mitte subjekti teadmata tema hoiakuid, vaid ideoloogia rakendub subjektile tema teadlikkusest hoolimata. Sellega seletab Žižek mitmesuguseid nähtusi ühiskonnas, kus rahvas allub mingile ideoloogiale, kuigi teab, et tegemist on kuritahtliku, eksliku, teaduslikult põhjendamatu ideoloogiaga.
2006. aasta U18 Euroopa meistrivõistlused käsipallis

2006. aasta U18 Euroopa meistrivõistlused käsipallis olid 28. juulist 6. augustini 2006 Tallinnas toimunud kuni 18-aastaste Euroopa meistrivõistlused käsipallis.
Meistriks tuli Horvaatia ja talle järgnesid Taani ja Rootsi.
Liidik

Liidik ehk kliitik ehk liidepartikkel on morfeem, mis käitub grammatiliselt nagu sõna, kuid ei kanna sõnarõhku, vaid liitub häälduses mõne sõnaga ega kanna ise sõnarõhku.
Liidikuid liigitatakse asendi järgi fraasi ees või järel eesliidikuteks ehk prokliitikuteks ja järelliidikuteks ehk enkliitikuteks.
Eesti keeles on järelliidik näiteks -gi, -ki. 
Liidik võib mõnikord grammatiliselt liituda fraasiga niiviisi, et ta ei ole grammatiliselt otseselt seotud sõnaga, millega ta fonoloogiliselt liitub; näiteks võib  
inglise keeles possesiivsust väljendav järelliidik ’s liituda fraasiga the Queen of England nii: the Queen of England’s ('Inglismaa kuninganna (oma)').
Kodu tänav

Kodu tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Veerenni asumis. Kodu tänav algab Oa tänavalt, ristub Puhke, Tare, Vaikse ja Kauna tänavaga ning lõpeb Õilme tänaval.
Kodu tänav on peaaegu põhja-lõunasuunaline ja ligikaudu 340 meetri pikkune.
Kodu tänav sai nime 27. veebruaril 1924. Tänav on rajatud riikliku ehituslaenuga püstitatud kooperatiivelamute alale. Kodu tänav sai nime "Õpetajate Kodu" ehitusühingu järgi.
Ökosüsteemne juhtimiskorraldus

Ökosüsteemne juhtimiskorraldus (inglise eco­system management) on loodusvarade kasutust ja kaitset siduv majandamisviis, mis seab eesmärgiks toorme ja muude inimest huvitavate väärtuste produtseerimise või kättesaadavaks tegemise tingimusel, et säiliksid ökosüsteemi struktuur ja funktsioonid: nii looduslikud protsessid (nt bioloogilised, hüdroloogilised, biokeemilised, elurikkust kandvad) kui teised ökosüsteemiteenused (nt kliima reguleerimine, õhu puhastamine, saasteainete absorbeerimine ning neutraliseerimine).
Nikolai Vavilov

Nikolai Ivanovitš Vavilov (Николай Иванович Вавилов, 25. november 1887 Moskva – 26. jaanuar 1943 Saratov) oli vene botaanik ja geneetik, kultuurtaimede levikutsentrite uurija.

Nikolai Vavilovi süüasi

Nikolai Vavilov arreteeriti fabritseeritud süüdistuste alusel 1940. aastal ning tema vastu algatati süüasi nr 1500. 1941. aasta süüdimõistva otsusega (§§ 58-1a, 58-7, 58-9, 58-11 alusel) mõisteti ta mahalaskmisele, hiljem asendati see 20-aastase vangistusega. Vavilov rehabiliteeriti postuumselt 1955. aastal.

Isiklikku

Tema vend Sergei Vavilov oli füüsik.
Daniil Rudnev

Daniil Rudnev (aastani 1945 Gurevitš, 12. detsember 1911 Vitebsk – 2008) oli Eestis tegutsenud ajakirjanik ja ajaloolane.

Elulugu

Daniil Rudnev oli juut ja teenistuja poeg.
Lõpetas 1927 Saratovis keskkooli ja 1951 TÜ ajaloo osakonna; ajalookandidaat (1967, Kommunistliku Partei Keskkomitee Partei Ajaloo Instituut), väitekiri "Из истории эстонской большевисткой организации – коммунистической партии Эстонии". 1930–1938 ajakirjanik Leningradis Leninskaja Iskra toimetuses, 1938–1941 Pravda Leningradi korrespondent. 1941–1944 osales Teises maailmasõjas Pravda rindekorrespondendina. 1946. aastast kuni 25. jaanuarini 1950 oli Sovetskaja Estonija peatoimetaja, 1950–1951 Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi teadur, 1951–1952 Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee Vabariikliku Parteikooli vanemõpetaja, 1952–1953 ajalehe Morjak Estonii toimetaja, 1953–1959 Eesti Raadio venekeelsete saadete toimetaja, 1959–1975 ajakirjade Kommunist Estonii (Коммунист Эстонии) ja Eesti Kommunist osakonnajuhataja.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: Eestimaa Kommunistliku Partei ja Eesti revolutsioonilise liikumise ajalugu, revolutsiooniliste tegelaste Viktor Kingissepa, M. Kalinini jt elu ja tegevus.
Enn Sarv

Enn Sarv (aastani 1932 Espenstein; 13. mai 1921 – 22. märts 2008) oli eesti vabadusvõitleja.

Elulugu

Enn Sarv sündis Tallinnas linnaarsti pojana. Õppis Westholmi gümnaasiumis ja 1939–1944 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 1939. aasta sügisel liitus ka Eesti Üliõpilaste Seltsiga.
Oli 1941–1944 Eesti Vabariigi Rahvuskomitee liige. Arreteeriti 1944 Saksa Julgeolekupolitsei poolt, 1944–1945 Stutthofi koonduslaagris Poolas. 1946 arreteeriti NKVD poolt, 1947–1953 sunnitööl Vorkutas, 1953–1957 kaevandusinsener Vorkutas. 1958 Eestis tagasi, kuulutati rehabiliteerituks.
Oli vabakutseline tõlkija, lõpetas 1964 TRÜ matemaatikateaduskonna. 1968–1981 töötas ENSV Teaduste Akadeemia Küberneetika Instituudis. 1981–1988 Eesti Maaviljeluse Instituudi arvutioperaator. Paljude juriidiliste ning ajalooalaste raamatute ja artiklite autor.
Ta aitas mitmel EÜSi liikmel pagulusse pääseda. Oli EÜSi järjepidevuse hoidja ning aitas kaasa EÜSi tegevuse taastamisele Eestis. 2004. aastal valiti EÜSi auvilistlaseks.
Subsideerimine

Subsideerimine (inglise subsidiation) on rahaliste toetussummade, nagu subsiidiumide jm toetusrahade andmine ); ka dotatsioon.
Espero

Espero oli Venemaa esimene esperantoühing, mis loodi Peterburis 1. juunil 1891. Ametlikult registreeriti ühingu tegevus 24. märtsil 1892.
Espero asutajad olid valdavalt saksa nimedega isikud, teiste seas kuulus selle asutajate hulka hiljem ka ise uue tehiskeele loonud baltisakslane Edgar von Wahl. Ühingu loomise järel nimetati esperanto looja Ludwik Zamenhof selle aupresidendiks. Zamenhof saatis ühingu asutajatele ka tervitustelegrammi, milles rõõmustas Peterburi esperantistide edu üle.
Hiljem avati Espero filiaalid veel mitmetes teistes linnades: Odessas (1894/1897), Smolenskis ja Arhangelskis (1898), Habarovskis (1899), Vladivostokis (1901), Melitopolis (1903), Jaltas, Riias ja Varssavis (1904), Moskvas, Tbilisis ja Voronežis (1905) ning Doni-äärses Rostovis ja Vilniuses (1906).
Ühing tegeles esperanto propageerimisega. Muuhulgas korraldati näiteks kirjandusvõistlusi ja levitati esperantokeelset kirjandust. 1899. aastal toimusid Peterburi ülikoolis esimest korda esperantokursused. 20. sajandi alguses tabas ühingut mõningane mõõnaperiood, pärast mida alustati 1905. aastal ühingu häälekandja Ruslanda Esperantisto väljaandmist.
Epp Preem

Elulugu

Epp Preem on raamatupidaja tütar.
Lõpetas 1971 Tõrva Keskkooli, 1976 TÜ kunstiajaloolasena. Oli 1976–2006 Tartu Kunstimuuseumi ja aastast 2006 Eesti Ajaloomuuseumi teadur, 1990-2000 ka TKMi direktori kohusetäitja.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: baltisaksa kunsti ajalugu. Kureerinud näitusi (Julie Hagen-Schwarz, L. Walther, J. S. Klever jm), koostanud katalooge. Artikleid peamiselt Tartu varasema kunsti ajaloost. Koostanud andmebaasi "Baltisaksa kunst Tartu muuseumide kogudes" (1997–1998, koos I. Kukega).
1951. aasta NSV Liidu meistrivõistlused jahilaskmises

1951. aasta  NSV Liidu meistrivõistlused jahilaskmises  toimusid 22.-28. juulil Leningradis.
Ephesos

Ephesos ehk Efesos oli Vana-Kreeka linn, mis asus Väike-Aasia poolsaare edelaosas, Egeuse mere idarannikul. Tänapäeval asuvad linna varemed Türgis.
Linna asutasid joonlased (Joonias elanud kreeka hõim) 11. sajandil e.m.a.
Ephesoses asus Artemise tempel (valmis 6. sajandil e.m.a) – üks seitsmest maailmaimest.
Linn jäeti täielikult maha 15. sajandil.
Hanneli Rudi

Hanneli Rudi (sündinud 16. augustil 1971) on Eesti ajakirjanik.
Ta on Postimehe Tarbija toimetuse juhataja.
Oskar Veldemann

Oskar Veldemann (ka Veldeman; pseudonüüm Ove ja O-we; 8. detsember 1912 Viljandi – 24. detsember 1942 Suhhobezvodnoje vangilaager, Gorki oblast, Nõukogude Liit) oli eesti motosportlane, purilendur, suusahüppaja, spordiajakirjanik, följetonist ja karikaturist. 
Oskar Veldemann õppis Kantreküla algkoolis ja Viljandi kaubanduskoolis. Joonistamist õppis Gori juures. 1930. aastatel hakkas karikatuure ja šarže joonistama, neid avaldati ajalehtedes Sakala ja Oma Maa. 1934. aastast töötas Uudislehes karikaturisti ja ajakirjanikuna, lisaks oli Rahvalehe toimetuse liige. 
Ta tuli neli korda (1933, 1936–1937 ja 1940) Eesti meistriks suusahüpetes. 1934. ja 1935. aastal tuli ta Eesti meistriks hipodroomisõidus. Aastatel 1939–1940 töötas Kadrioru Noortepargi instruktorina. Kuulus Tallinna Spordipressi Klubisse. 
22. juunil 1940 toimus Tallinnas Kadriorus Nõukogude okupatsiooni vastane meeleavaldus. Demonstratsioonil osalejad valisid neljaliikmelise delegatsiooni, kellele ülesandeks oli viia Vabariigi Presidendile lilled. Üks valitu oli Oskar Veldemann. Kadrioru lossis presidenti ei olnud ning lilled anti üle kindral Aleksander Jaaksonile. Veldemann arreteeriti 3. septembril 1940 süüdistatuna kuulumises nõukogudevastasesse organisatsiooni. Veldemannile mõisteti 16. detsembril 1941 erinõupidamise poolt KrK § 58-10 alusel 10 aastat vabadusekaotust. Ta hukkus Nõukogude Liidus Gorki oblastis Suhhobezvodnoje vangilaagris.

Isiklikku

Tema isa oli Viljandi linavabrikant Mihkel Veldemann.
Pikva külanõukogu

Pikva külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954.  
Külanõukogu moodustati 1945 augustis Harjumaal Anija vallas. Külanõukogu keskus asus Pikva külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Pikva külanõukogu 1950 septembris Kose rajooni koosseisu.
1954 juunis Pikva külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium arvati Anija külanõukogu koosseisu.