Dünaamiline süsteem

Dünaamiline süsteem on matemaatiline süsteem, mis areneb ajas süsteemile aluseks oleva dünaamilise eeskirja järkjärgulise rakendumise kaudu.  Dünaamilised süsteemid on näiteks matemaatilised mudelid, mis kirjeldavad 
planeetide liikumist, ilma, kristallide kasvamist või piljardipallide liikumist piljardilaual.
Dünaamilised süsteemid koosnevad olekute ruumist , aja väärtuste hulgast  ja dünaamikast . Olekute ruum sisaldab süsteemi kõiki võimalikke olekuid . Dünaamika on eeskiri, mille järgi süsteemi olek antud ajahetkel areneb süsteemi olekuks hilisemal ajahetkel. Matemaatiliselt on dünaamika funktsioon, mis kujutab olekute ruumi punktid olekute ruumi punktideks: .

Olekute ruum

Muutujaid , mis kirjeldavad dünaamilist süsteemi täielikult, nimetatakse olekumuutujateks ehk olekute ruumi koordinaatideks. Olekute ruum  on olekumuutujate kõikidest võimalikest väärtustest moodustuv hulk. Olekute ruum saab olla diskreetne või pidev. Diskreetsel juhul saavad olekumuutujad võtta ainult täisarvulisi väärtusi. Pideval juhul saavad olekumuutujad võtta mistahes reaalarvulisi väärtusi. Olekumuutujate arvu nimetatakse dünaamilise süsteemi dimensiooniks. Lõplikumõõtmelist pidevat olekute ruumi kutsutakse faasiruumiks. Olekute ruumid saavad olla ka lõpmatumõõtmelised.
Diskreetse olekute ruumi näiteks on mündivise, mida saab modelleerida kahemõõtmelise diskreetse olekute ruumiga. Sel juhul oleks igale viskele vastav olek  element hulgast {"kull","kiri"}. Samas võib diskreetsel olekute ruumil olla ka lõpmatult palju mõõtmeid. Pideva olekute ruumi näiteks on füüsikaline pendel. Pendli oleku määramiseks on vaja teada pendli kõrvalekalde nurka  vertikaalist ja pendli nurkkiirust  Seega moodustavad füüsikalise pendli faasiruumi  ja  võimalikud väärtused ehk faasiruum on kahemõõtmeline muutkond.
Süsteemi "täieliku kirjeldamise" all ei mõelda seda, et olekumuutujad peavad kirjeldama täielikult reaalset nähtust, mida modelleeritakse, vaid olekumuutujad peavad täielikult kirjeldama matemaatilist süsteemi, mille abil modelleeritakse reaalset nähtust.

Dünaamika

Süsteemi arengu eeskiri ehk dünaamika leiab süsteemi tulevase oleku süsteemi praeguse oleku kaudu. Süsteemi arengu eeskiri saab olla deterministlik, kui igale olekule vastab unikaalne järgmine olek, või stohhastiline ehk juhuslik, kui ühele olekule vastab rohkem kui üks võimalikku järgmist olekut. Oleku  trajektooriks nimetatakse ajaliselt järjestatud olekute kogumit, mis tuleneb dünaamika rakendumisest olekule . Paljudel juhtudel saame süsteemi arengu eeskirjaks võtta funktsiooni . Kui funktsioon  on olekute suhtes lineaarne, nimetatakse dünaamilist süsteemi lineaarseks. Kui funktsioon  on mittelineaarne, nimetatakse dünaamilist süsteemi mittelineaarseks. Kui funktsioon  ei sõltu ajast ilmutatud kujul, nimetatakse dünaamilist süsteemi autonoomseks.

Aeg

Aeg  on samuti olekumuutuja, aga kuna me ei saa mõjutada aja kulgemist, nimetatakse aega sõltumatuks muutujaks. Ka aeg võib olla diskreetne või pidev.

Diskreetne aeg

Diskreetsed dünaamilised süsteemid muudavad oma olekut diskreetsete ajavahemike tagant. Mündiviske näite korral eiratakse mündi kukkumist ja põrkamist, mündi olekut vaadatakse ainult siis, kui münt on jõudnud tasakaaluolekusse.  Tihti valitakse ajahetked nii, et  ehk aja väärtusi sisaldav hulk . Süsteemi olekut hetkel  saame tähistada . Alustades algtingimusest , kui , saame rakendada funktsiooni , et leida süsteemi olekud järgnevatel ajahetkedel:  . Selle tulemusena saame olekute hulga , mis moodustab trajektoori olekute ruumis.

Pidev aeg

Pidevate dünaamiliste süsteemide korral muutub süsteemi olek üle pideva aja. Sel juhul võime mõelda olekust  kui punktist, mis liigub aja kulgedes olekute ruumis. Süsteemi arengu eeskiri ehk dünaamika määrab siis, kuidas punkt  liigub. Alustades algtingimusest , kui , annavad kõik süsteemi tulevased olekud trajektoori, milleks on kõver olekute ruumis.
Dünaamilised süsteemid ilmnesid esimest korda siis, kui Isaac Newton rakendas mehaanikas harilike diferentsiaalvõrrandite teooriat. Sel juhul . Henri Poincare, keda peetakse kaasaegse, kvalitatiivse dünaamiliste süsteemide teooria rajajaks, märkas aga, et ka diferentsiaalvõrrandeid võib vaadata diskreetsete süsteemidena, kui uurida süsteemi lahendeid diskreetsete aja väärtuste hulgal. See on vajalik kõikides numbrilistes arvutustes ja katselistes mõõtmistes, sest mõõta on võimalik ainult lõpliku arvu väärtusi.

Dünaamiliste süsteemide uurimine

Dünaamilise süsteemi sisemine dünaamika võib olla üsna lihtne, aga selle korduv rakendumine võib aja lähenemisel lõpmatusele viia asümptootilise käitumiseni, mida ei ole otse dünaamika põhjal lihtne ennustada ega analüüsida. Paljudel juhtudel ei ole süsteemi lõppoleku leidmiseks lihtsamat viisi kui lasta süsteemil ajas töötada. Sellised arvutused võivad aga minna väga keeruliseks ja aeganõudvaks. Samas tihti puudub vajadus täpsete lahendite järgi ning piisab sellest, kui süsteemi algoleku ja dünaamika kaudu leida süsteemi käitumist kvalitatiivselt kirjeldavad tulemused.

Üldine pidev deterministlik 
  
    
      
        n
        −
      
    
    {\displaystyle n-}
  
mõõtmeline dünaamiline süsteem

Üldise pideva mõõtmelise dünaamilise süsteemi saame kirjutada kujul
,
mida saab kompaktselt väljendada kujul 
.
Antud juhul  tähistab olekumuutujaid ja  tähistab süsteemi parameetreid, mis ei sõltu ajast.