google/wiki40b huggingface dataset:
Anitškovi sild

Anitškovi sild on sild Peterburis, mis viib Nevski prospekti üle Fontanka. Anitškovi sild on esimene ja ilmselt kõige tuntum Fontankat ületav sild.
Anitškovi sild tänapäevasel kujul ehitati aastatel 1839–1841, rekonstrueeriti aastail 1906–1908.
Sild on kolme kaaravaga. Nurkades on Peter Clodti skulptuurid, mis kujutavad metsikuid hobuseid ja neid taltsutavaid mehi.
Seeria ajaloolisi fotosid eestlaste 1917. aasta 26. märtsil (vkj) toimunud meeleavaldusest Peterburis on pildistatud Anitškovi sillal.
Lai tänav (Paide)

Lai tänav on tänav Paides.
Lai tänav on 1,79 kilomeetrit pikk. Suurim majanumber on 97.
Tänav algab Tallinna tänavalt ja kulgeb läände. Soo tänava ristmikul keerab ta edelasse ja kulgeb Pärnu tänavast põhja pool sellega paralleelselt kuni Suur-Kaare tänavani, kus ta lõpeb.
Lai tänav ristub algusest lõpu poole minnes Väike-Aia tänavaga (vasakult), Puuvilja tänavaga (vasakult), Soo tänavaga (paremalt), Tiigi tänavaga, Kivimurru tänavaga (vasakult), Nooruse tänavaga (paremalt), Nurme tänavaga, Prääma teega ja Raudtee tänavaga.
Ralf Taal

Ralf Taal (sündinud 27. märtsil 1974 Tallinnas) on eesti pianist ja muusikapedagoog.
Ta lõpetas klaveri erialal 1992. aastal Tallinna Muusikakeskkooli (õpetajad Maigi Pakri, Bruno Lukk) ja 1997. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia (Lauri Väinmaa, Peep Lassmann). Ta on osalenud Kalle Randalu, Arbo Valdma, Petras Geniušase, Boris Bermani ja paljude teiste meistrikursustel.
1989. aastal võitis Taal Rahvusvahelise noorte pianistide konkursi Ústí nad Labemis Tšehhis. 1993. aastal saavutas ta esikoha EMTA ja Norra Saatkonna korraldatud Edvard Griegi 150. sünniaastapäevale pühendatud noorte interpreetide konkursil. 1994. aastal võitis Taal vabariikliku pianistide konkursi ja noorte interpreetide konkursi "Con Brio" ning oli hooajal 1994/95 Eesti Kontserdi stipendiaat. 1995. aastal saavutas ta Franz Schuberti nimelisel rahvusvahelisel pianistide konkursil Dortmundis noorima finalisti eripreemia.
1992. aastal andis ta oma esimese soolokontserdi. Ta on esinenud nii solisti kui ka kammermuusikuna Eestis, Soomes, Rootsis, Norras, Saksamaal ja Lätis.
Ralf Taal on alates 1993. aastast töötanud kontsertmeistrina Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias, aastatel 1998-2014 korrepetiitorina Rahvusooperis Estonia. 1998. aastast töötab ta õpetajana Georg Otsa nimelises Muusikakoolis ja 2003. aastast õppejõuna Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias.
Ralf Taal on Eesti Interpreetide Liidu liige.
Kadi Taniloo

Kadi Taniloo-Tekkel (enne eestistamist (aastani 1936) Keete Tanilov; seejärel Kadi Taniloo; aastast 1960 Kadi Tekkel; 25. jaanuar 1911 Rõuge vald – 14. veebruar 1998 Tartu) oli eesti näitleja, lavastaja ja kultuuriajakirjanik.

Elukäik

Ta lõpetas aastal 1929 Tartu Tütarlaste Gümnaasiumi. Aastatel 1929–1932 õppis ta Tartu Ülikoolis inglise filoloogiat, õppides samaaegselt Voldemar Mettuse teatristuudios ja Arno Niitofi juures laulmist. Ta oli Korp! Filiae Patriae vilistlane.
Ta oli aastatel 1932–1940 Vanemuise teatri näitleja. Vanemuise draamatruppi kutsus teda teatri direktor kirjanik August Gailit. 1940. aastal siirdus ta tööle Tallinnasse, kus oli järgnevad neli aastat Estonia teatri näitleja-laulja.
Lahkus aastal 1944 Saksamaale Berliini. Osales aastatel 1946–1949 inglise okupatsioonitsoonis näitleja-lavastaja Kaarel Söödori eestvõttel asutatud Oldenburgi Eesti Rahvusteatri tegevuses.
Aastal 1949 lahkus ta Saksamaalt USA-sse. Aastatel 1949–1995 elas ta USA-s. Aastal 1950 asutas ta koos Henrik Visnapuuga New Yorgi Eesti Teatri, tegutses seal aastani 1995 näitleja, lavastaja ja dramaturgina.
Kadi Taniloo tegi kaastööd ajalehtedele Vaba Eesti Sõna ja Vaba Eestlane ning Münchenis Vaba Euroopa raadiole, lisaks töötas Ameerika Hääle direktorina. 1994. aastal tuli vanadaam tagasi Tartusse, kus huvitus elavalt Tartu muusikaelust ning osales Vanemuise Seltsi tegevuses, mille auliikmeks ta 1996. aasta jaanuaris ka valiti.

Isiklikku

Tema vend on skulptor Endel Taniloo. Kadi Taniloo on olnud kaks korda abielus: tema esimene abikaasa Ernst Kaldma (1909–?) oli audiitor, teine abikaasa Heinrich Tekkel (1908–1993) oli farmatseut.
Chang

Chang ehk Ko Chang (tai keeles เกาะช้าง 'Elevandisaar') on Taile kuuluv saar Tai lahes Kambodža piiri lähedal. Saare geograafilised koordinaadid on 12° 00′ N, 102° 23′ E.
Changi ümbritseb 51 pisisaart.
Saare pindala on 154,8  või 217 (teiste andmete järgi 492) ruutkilomeetrit. See on Tai suuruselt teine saar.
Saarel elab 2005. aasta seisuga 5356 inimest.

Nimi

Saart nimetatakse kohalikus keeles Elevandisaareks tema kuju järgi. Elevandid seal looduslikult ei ela (kodustatud elevandid on saarele sisse toodud).

Loodus

Saar on mägine, ulatudes merepinnast 744 m kõrgusele.
Ko Changil on kolm aastaaega: jahe (novembrist veebruarini), kuum (märtsist maini) ja vihmane (juunist oktoobrini). Aasta keskmine sademete hulk on umbes 4000 mm.
Saarel on liivarandu, koski ja vihmametsi. Vihmametsad on turismi tõttu kannatunud.
Saare lähedal korallrahusid. Saarel elab metsikuid koeri.

Rahvastik

Saarel elab 2005. aasta seisuga 5356 inimest. Osa elanikest on välismaa pensionärid, kes on tulnud vanaduspõlve veetma.
Saarel on 9 küla. Lähiminevikus oli saar peaaegu asustamata. Teise maailmasõja ajal elas seal ainult paar peret.

Majandus

Teise maailmasõja ajal kasvatasid saare vähesed elanikud kookospähkleid ja teisi puuvilju.
Saarel on sadam, lennuväli aga puudub. Saarele pääseb vesilennukiga, aga enamik rahvast saabub saarele praamiga.
Ehitatud on palju hotelle.
Turismi tõttu on maa hind saarel väga palju tõusnud.

Ajalugu

Teise maailmasõja ajal oli Tai Jaapani okupatsiooni all. Jaanuaris 1941 toimus Changist kagus merelahing Tai ja Prantsusmaa laevastiku vahel. Prantslased lasksid Tai laeva põhja ja võitsid lahingu.

Turism

Alles 1980. aastatel hakkas seal turism arenema. Umbes 2000. aastaks likvideeriti saarel malaaria, saar kuulutati rahvuspargiks ja saarele tulek muudeti tasuliseks. Sinna tuleb aastas 655 tuhat külastajat, kaks kolmandikku neist tailased. Rahvuspargi pindala on 650 km² ja sellest 70% asub mandril.
Saarel saab mootorrattaid nii üürida kui taksona kasutada. Üürida saab ka jahte. Turistidele pakutavad tegevused on matkamine, elevandiga sõitmine, kanuusõit mangroovimetsades, sukeldumine ja toruujumine.
Changil on olemas riigitelevisiooni, satelliit-TV ja kaabel-TV levi, kohalik televisioon (Koh Chang Television), telefoniliinid, satelliittelefonisüsteem, mobiiltelefonilevi ja Interneti-ühendus. Saarel on postkontor, paaris raamatupoes müüakse rahvusvahelisi ajalehti ja ajakirju.
EMK Kunda Betaania kogudus

EMK Kunda Betaania kogudus on Kundas tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) venekeelne kogudus.
Kogudus asutati 23. mail 1925. Kogudus taasasutati 1994.
Vatikani muuseumid

Lätted

Vatikani muuseumid said alguse poole aastatuhande eest omandatud marmorskulptuurist – "Laokoon" – Trooja preester, kes üritas veenda kaaslinlasi keelduma kreeklaste "kingitusest", seest õõnsast hobusest. 1506. aasta 14. jaanuaril Rooma Santa Maria Maggiore basiilika lähedasest viinapuuaiast leitud kuju uurisid tollal Vatikanis töötanud Giuliano da Sangallo ja Michelangelo Buonarroti. Nende soovitusel omandas Julius II viinapuuaia omanikult kohe kuju ning kuu aega hiljem pandi see Vatikanis kõigile vaatamiseks välja.
Urve Palo

Tegevus poliitikuna

Urve Palo kuulus Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda 2006–2018 ja 2007–2009 oli ta rahvastikuminister.
Palo kandideeris 2007. aasta Riigikogu valimistel Harju ja Rapla maakonnas ning kogus 465 häält.
2007. aasta aprillist kuni 21. maini 2009 oli Palo rahvastikuminister Andrus Ansipi teises valitsuses.
Mais 2009 lahkusid sotsiaaldemokraadid koalitsioonist.
2011. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Harju ja Rapla maakonnas ning osutus 5875 häälega valituks. Ta oli 26. märtsini 2014 XII Riigikogu liige. Taavi Rõivase esimeses valitsuses (26. märts 2014 kuni 9. aprill 2015) oli ta majandus- ja taristuminister.
2015 valiti XIII Riigikogu liikmeks. 9. aprillist 2015 oli ta ettevõtlusminister Taavi Rõivase teises valitsuses. 14. septembril 2015 astus tagasi.
19. märtsil 2016 valiti Urve Palo Harjumaa sotsiaaldemokraatide üldkoosolekul Sotsiaaldemokraatliku Erakonna Harjumaa piirkonna aseesimeheks.
Alates 23. novembrist 2016 kuni 22. augustini 2018 oli Urve Palo Jüri Ratase esimese valitsuse ettevõtlus- ja infotehnoloogiaminister.

Isiklikku

Urve Palo on abielus Janek Paloga. Tal on 2006. aastal sündinud tütar Laura Marii  ja 22. jaanuaril 2013 sündinud poeg Robin.

Tegevus ühingutes

Urve Palo on korporatsioon Amicitia vilistlane.
Jukola

Jukola ehk Jukola teatejooks on Soomes toimuv öine orienteerumise teatejooks 7-liikmelistele meeskondadele.
Esimene Jukola teatejooks toimus 1949. aastal Helsingi lähedal. 1987. aastal jõudis osalevate meeskondade arv üle tuhande. 
Jukola on maailma osavõturohkeim orienteerumise teatejooks. Alates 2012. aastast on osalenud üle 1600 seitsmeliikmelise meeskonna (võistlejate koguarvuga üle 11 tuhande), neist määrustepärase tulemuse on saanud üle 1350 meeskonna. Jukola teatejooksul on seitse eri pikkusega (7–15 km) etappi. Jukola toimub tavapäraselt juuni keskel, võistluse start on laupäeva õhtul päikeseloojangu ajal (umbes kell 23), parimad võistkonnad lõpetavad pühapäeva hommikul kella 6–7 paiku, viimased võistkonnad enne finiši sulgemist pühapäeva keskpäeval.
Jukola teatejooksul on osalenud võistkondi enam kui 20 riigist. Suurema osa moodustavad siiski Soome orienteerumisklubide võistkonnad, välisvõistkondade osakaal on olnud umbes 20%. Alates 1990. aastatest on Jukolal võistelnud ka Eesti orienteerumisklubide võistkondi, samuti on eesti orienteerujad osalenud välisklubide võistkondades.
2008. aastal tuli Olle Kärner Soome klubi Delta võistkonnas esimese eestlasena Jukola teatejooksu võitjaks. 2016. aastal tulid Soome klubi Koovee I meeskonna koosseisus Jukola võitjateks Lauri Sild ja Timo Sild. 2018. aastal jälle Jukola teatejooksu võitnud Koovee meeskonnas jooksid teiste seas Timo Sild, Kenny Kivikas ja Lauri Sild.
Jukola teatejooks on saanud nime Aleksis Kivi romaani "Seitse venda" peategelaste, Jukola talus elanud vendade järgi.
Jukolaga samal nädalavahetusel, laupäeva päeval toimub teatejooks 4-liikmelistele naiskondadele – Venla teatejooks.
Lehmakommionud

Ajalugu

Ansambel alustas tegevust Saaremaal Orissaare Keskkoolis 1991. aastal. Kuna elektrilisi pille saada ei olnud, kasutati alguses akustilisi pille. Koosseis oli siis Ahto Nellis (kontrabass), Martti Nõu (mandoliin), Koit Kelder (akustiline kitarr).
Stångebro lahing

Eellugu

1592. aastal suri Rootsi kuningas Johan III ning troonile sai tema katoliiklasest poeg Sigismund, kes juba 1587. aastast oli Poola kuningas ja Leedu suurvürst. Kuna Sigismund viibis suurema osa ajast Poolas, valitsesid riiki Riiginõukogu ja kuninga lell hertsog Karl. 1595. aastal vastu Sigismundi tahtmist toimunud Söderköpingi riigipäev valis Karli Rootsi regendiks. Sellele olid vastu Sigismund ja temale ustavad aadlikud.
Hertsog Karl soovis konflikti lahendada sõjaliste vahenditega, kuid Riiginõukogu ei toetanud seda. Hertsog Karli 1597. aastal, taas vastu kuninga tahtmist, kokkukutsutud Arboga riigipäev ei toetanud samuti Karli soovi kasutada sõjalist jõudu. Sellest hoolimata otsustas Karl seda teha. Ta vallutas alasid Lõuna-Rootsis ning mitmed Riiginõukogu liikmed põgenesid Poolasse, et veenda Sigismundi Karlile vastu astuma.
1598. aastal vallutas Sigismundi laevastik tagasi Kalmari ning võitis Karli vägesid Stegeborgi lahingus, misjärel asus oma vägedega Linköpingisse.

Lahing

Stångebro on paikkond kahe Stångani jõge ületava silla, Lilla Stångebro ja Stora Stångebro juures. Kaasajal jääb piirkond Linköpingi territooriumile, kuid lahingu toimumise ajal jäi see linna piiridest välja. Karli väed lähenesid linnale 25. septembri hommikul idast ning Sigismundi väed asusid linnast neile vastu liikuma. Tihe udu segas vaenupooltel jälgimast üksteise vägede liikumist.
Hertsog Karl ründas esimesena ning sai Stora Stångebro juures võidu, misjärel viis oma väed teise silla juurde. Seal olid Sigismundi väed jõudnud jõe idakaldale ja olid heal kaitsepositsioonil. Hertsogi väed liikusid kõrgendikule, kus osapoolte vahel leidis aset äge võitlus. Sigismundi ratsavägi ei võtnud sellest võitlusest osa, mistõttu Karl sai kindla võidu. Seejärel soovis Sigismund relvarahu, millega Karl ka nõustus. Propagandistlike andmete järgi langes Sigismundi poolelt umbes 2000 sõdurit, samas kui Karli poolel oli vaid 40 hukkunut ja 200 vigastatut.

Järellugu

Lahingu järel toimunud läbirääkimistel nõudis Karl, et Sigismund saadaks oma väed koju ja kutsuks Riiginõukogust ära talle ustavad liikmed. Samuti nõudis ta, et kuningas ilmuks isiklikult järgmisele riigipäevale. Sigismund otsustas Rootsist lahkuda, kuid kutsus siiski Riiginõukogust endale ustavad liikmed ära.
Peagi kuulus kuningale vaid Kalmar. Kui ka see 12. mail 1599 langes, oli kogu riik Karli valduses. Karl küsis 1600. aasta Linköpingi riigipäeval toetust enda regendistaatusele, mispeale ta hoopis kuningaks kuulutati. Riigipäev mõistis kohut ka Sigismundi poolel võidelnud aadlike üle; kaheksa mõisteti hukka ning viie hukkamine viidi ka täide. 20. märtsil 1600 Linköpingi kesklinnas toimunud hukkamisi kutsutakse Linköpingi veresaunaks.
Sigismundi kõrvaldamine kuningatroonilt tõi endaga kaasa aastakümneid kestnud Poola-Rootsi sõja.
1898. aastal püstitati lahinguväljale üheksameetrine monument.
M2M

M2M oli Norra ansambel, kuhu kuulusid Marit Larsen ja Marion Ravn.
Larsen ja Ravn said sõpradeks viieaastaselt ja hakkasid koos musitseerima kaheksa-aastaselt. Esimese ühise lastemuusika albumi avaldasid nad 1996. aastal, kui Larsen oli 11- ja Ravn 12-aastane. 1998. aastal allkirjastasid nad plaadilepingu Atlantic Recordsiga. Ansamblit hinnati kõrgelt seetõttu, et nad kirjutasid enamiku oma esitatavatest lugudest ise ja mängisid ka ise pille, mida peeti teismeliste popartistide seas pigem erandlikuks.
Nende 1999. aastal ilmunud debüütsingel "Don't Say You Love Me" meeldis nii muusikakriitikutele kui ka laiemale publikule ja jäigi nende suurimaks hitiks. 2000. aastal ilmunud albumit "Shades of Purple" müüdi üle maailma 1,5 miljonit eksemplari. Teine album "The Big Room" (2002) sai küll kriitikutelt heakskiidu, kuid ei leidnud nii palju ostjaid. Samal aastal ansambel lagunes ja selle liikmed alustasid soolokarjääri.
Jieznase mõis

Jieznase mõis (leedu Jiezno dvaras) on endine mõis Leedus Prienai rajoonis Jieznases.
Jieznase mõisa on esmakordselt mainitud 1492. aastal. Toona oli see Leedu suurvürstidele kuuluv riigimõis. Aastal 1507 läks see eraomandusse, kuuludes algul Hołowczyńskitele. Hiljem abiellus selle soo viimane esindaja vürstinna Hołowczyński Pacide peresse, abielu tagajärjel läksid nii Jieznas kui ka Hałoŭčyn üle Pacidele. Jieznasest sai selle magnaatide suguvõsa residents ning sealne mõisakompleks ehitati uhkesti välja – tegemist oli ühe uhkema lossikompleksiga Rzeczpospolita aladel. 
Üldjoontes klassitsistliku peahoone lasi rajada Michał Pac aastal 1775. Tema poeg Ludwik Michał Pac oli Napoleoni toetaja ja osales hiljem Novembriülestõusus. Ülestõusu järel konfiskeerisid tsaarivõimud mõisa Pacidelt, ent olid sunnitud selle aastal 1834 andma Pacide võlausaldajatele. Nii kuulus mõis aastal 1850 Kamińskatele, Żabadele, Suszyckitele, Matuszewiczitele, Charewiczitele ja Sulistrowskitele. 
Aastal 1837 hävis suures tulekahjus koos Jieznase aleviga ka suur osa sealsest mõisakompleksist; sealjuures põles maha ka selle uhke peahoone ja seda hiljem enam ei taastatud. Korda tehti vaid tules vähem kannatada saanud üks veel barokne tiib, kus asusid teenijate eluurumid, pesuköök ja köök. Hiljem oli see kasutusel kontorihoonena. XX sajandil läks see tiib kohaliku internaatkooli kasutusse.
Lisaks peahoonele on säilinud veel üks teenijatemaja ja üks põllumajanduslik tootmishoone. Lisaks asub mõisakompleksi juures veel park, kus asub ka tiik.
Lõhnav kananga

Kirjeldus

Lõhnav kananga on igihaljas, umes 20–30 m kõrgune puu, mis kasvab kiiresti, umbes viis meetrit aastas. Puu õied on suured, rippuvad, õrnad ja aromaatsed ning värvuselt võivad olla kollased, roosad või kahvatulillad. Õied on kujult kitsad ja toodavad palju eeterlikku õli. Puu lehed on ovaalsed, terava otsaga, laineliste äärtega ja kuni 20 cm pikad.
Lõhnav kananga on pärit Indoneesiast ja sellest toodetakse eeterlikku õli, mida kasutatakse eelkõige parfüümides. Peamised eeterliku õli tootjad on Madagaskar ja Komoori saared.

Päritolu

Lõhnav kananga kasvab algupäraselt troopilises kliimas Vaikse ookeani maades. Puu on pärit peamiselt Indoneesiast, Malaisiast, Filipiinidelt, Madagaskarlt ja Komoori saartelt. Lõhnav kananga on väga tugeva lõhnaga, mistõttu on seda taime viidud ka Ameerikasse, Hiinasse, Aafrikasse ja Indiasse.

Droog

Droogiks kasutatakse lõhnava kananga õisi, millest toodetakse eeterlikku õli. Eelistatakse kollaseid õisi, mida värskelt korjatuna destilleeritakse. Saadud õli on väga magusa, lillelise ja kergelt vürtsise lõhnaga ning värvuselt kahvatukollane.

Näidustused ja toime

Lõhnava kananga eeterlikku õli kasutatakse depressiooni leevendamiseks, meeleolu parandamiseks, vererõhu alandamiseks ja sugutungi suurendamiseks. Samuti on see vähesel määral üldtugevdava ja antiseptilise toimega. Indoneesias ja Vietnamis kasutatakse seda malaaria raviks. Indialased on lõhnava kananga eeterlikku õli kasutanud ka silmapõletiku, peavalu ja podagra raviks. Indias ja India ookeanis asuvatel saartel usustakse, et lõhnava kananga lehed leevendavad sügelust ja ravivad kõõma.

Välispidine kasutamine

Lõhnava kananga eeterlikku õli kasutatakse välispidiselt juuste väljalangemise, akne, putukahammustuste ja nahaärrituste puhul. Samuti leevendab see nahale määrides spasme ja lihasevalu.

Vastunäidustused ja ohud

Eeterliku õli kasutamine on peaaegu ohutu, kuid raseduse ajal tuleks olla ettevaatlik. Eeterliku õli sissehingamine võib tekitada peavalu ja iiveldust.

Muud kasutusalad

Ilang ilangi kasutatakse laialdaselt parfümeeriatööstuses ja kinnitina seepides. Samuti on see kasutusel ka maitseainena peamiselt alkohoolsetes ja alkoholivabades jookides ning magustoitudes.
Kelmikaart

Kelmikaart on J. K. Rowlingu romaanisarjas "Harry Potter" kaart, millel on kujutatud Sigatüüka kooli ja Siganurme küla. Kaart sisaldab lisaks tavalisele kooli ja küla plaanile ka kõiki kooli territooriumil olevaid salakäike. Kaardi teeb aga eriliseks see, et kaardil on näha, kus keegi parasjagu liigub.

Kasutamine

Kaardi lugemiseks on vaja teada, kuidas seda avada. Kaardi lugemiseks ja uurimiseks tuleb osutada sellele võlukepiga ning öelda: "Ma tõotan pühalikult, et olen pahanduste peal väljas." Kui kaarti pole vaja enam kasutada, siis tuleb öelda: "Kelmus tehtud!" ning kaardi info kustub ära.

Kaardi ajalugu

Selle kaardi kingivad Harryle Fred ja George Weasley öeldes:"Sinul läheb seda rohkem vaja kui meil". Tänu sellele kaardile õnnestub Harryl mitmel korral vältida soovimatute isikutega kokkupõrkamist. Samuti saab Harry tänu kelmikaardile teada Sigatüükas asuvatest salakäikudest, mida ta mitmel korral erinevatel asajoludel kasutab.
Kelmikaardi loojateks on James Potter, Sirius Black, Remus Lupin ning Peter Pettigrew. Autorinimedena kasutavad nad hüüdnimesid Nukits (James), Päntajalg (Sirius), Totu (Remus) ja Vingerjas (Peter).
Lee Ranaldo

Lee Ranaldo (sündinud 3. veebruaril 1956 Glen Coveis Long Islandil, New Yorgi osariigis) on kitarrist, klahvpillimängija ja lugude autor. Ta mängib rokkansamblis Sonic Youth.
Aufbau printsiip

Aufbau printsiip ütleb, et orbitaalid hakkavad elektronidega täituma, alustades madalaima energiaga orbitaalist. Kõrgema energiaga orbitaal ei hakka enne elektronidega täituma, kui madalama energiaga orbitaal täis ei ole. Aufbau printsiipi kasutatakse (koos Hundi reegli ja Pauli printsiibiga) selleks, et määrata aatomi, iooni või molekuli elektronkonfiguratsiooni.
Aatomite korral hakkavad nende alakihid täituma (mõningate eranditega) järgmises järjekorras: 1s, 2s, 2p, 3s, 3p, 4s, 3d, 4p, 5s, 4d, 5p, 6s, 4f, 5d, 6p, 7s, 5f, 6d, 7p.
Molekulide korral kehtib Aufbau printsiip samuti – keemilisest sidemest osa võtvad väliskihid täidavad molekulaarorbitaalid, alustades madalaima energiaga orbitaalist.
Vassili Gontšarov

Vassili Vladimirovitš Gontšarov (Васи́лий Влади́мирович Гончаро́в; sündinud 21. märtsil 1984 Rostovis Doni ääres) on vene muusik. Tuntud ka kui Vasja Oblomov.
Vassili Gontšarov lõpetas Rostovi Riikliku Ülikooli ajaloo erialal. Teise kõrgharidusena on ta omandanud juriidilise hariduse.
Alates 1999. aastast on Gontšarov muusikabändi Tšeboza solist. Ta on tegutsenud ka muusikaprodutsendina, muuhulgas produtseerinud 2008. aastal Vjatšeslav Butussovi ühte albumit ja 2009. aastal Mihhail Bojarski jaoks kirjutatud Viktor Reznikovi laulu. Kuid kuulsaks sai Gontšarov Vasja Oblomovina.

Projekt "Vasja Oblomov"

Vassili Gontšarov laadis üles 2010. aasta mais Internetti pseudonüümi all "Vasja Oblomov" animeeritud video "Magadan", mis sai kiiresti internetiavarustel populaarseks. "Magadan" on sarkasmiga rüütatud lugu, mis naerab välja popkultuuri Venemaal. Videoklipp sai nii kuulsaks, et selle autorit kutsuti telekanalitesse, "Naše Radio" aga lasi selle eetrisse.
Veel samal aasta (2010) sügisel ilmusid Internetis Vasja Oblomovi muusikavideod "Kes tahab saada militsionääriks?" ja "Millest algab kodumaa" ("С чего начинается Родина"). Detsembris 2010 esilinastus Timur Bekmambetovi mängufilm "Jõulupuud". Laulust "Magadan" sai filmi soundtrack. "Magadan" jõudis 2010. aasta 20 parima laulu hulka, mis pääsesid aastavahetuse "riigi tähtsaimale kontserdile" "Aasta laul 2010" telekanalil Rossija.
Vasja Oblomov on üks vähestest vene muusikutest, kes 2011. aasta detsembris opositsiooni korraldatud miitingutel esinema olid nõus. 21. detsembri miitingul "Ausate valimiste poolt" Sahharovi prospektil esitas Oblomov laulu "Millest algab kodumaa". (Vaata [])
Märtsis 2013 kaasati Vasja Oblomov telekanali "Dožd" projekti "Господин хороший". Poliitilise satiiri žanris esitasid näitleja Mihhail Jefremov ja muusik Vasja Oblomov Dmitri Bõkovi kirjutatud värsse põletavatel päevateemadel. Projekt suleti rahapuudusel juulis 2013.

Tunnustused

Vasja Oblomov pälvis 2011. aastal muusikaauhinna Stepihunt kategoorias "Internet" .
Oblomov sai Stepihundi ka järgmisel aastal (2012), seekord koos Ksenija Sobtšaki ja Leonid Parfjonoviga kategoorias "Нечто" ("Miski") muusikalise kompositsiooni «Превед, Медвед!» esitamise eest.
2013. aasta märtsis sai Vasja Oblomov ajakirja Maxim auhinna "Kuldne Jokker" kategoorias "Muusika".
Gustav Moritz Santo

Gustav Moritz Santo (2. juuni 1802 Schlichtingsheim – 13. juuli 1856 Tartu) oli Eesti saksastunud itaalia perekonnast pärit baltisaksa ajaloolane, keeleteadlane ja kirjandusloolane.

Elulugu

Ta sündis Sileesias Poseni lähistel. Õppis Breslau Ülikoolis. Oli aastani 1837 Saksamaal kooliõpetaja ja pastor. Tulnud Liivimaale, oli algul Riias koduõpetaja, 1839–1846 Kuressaare kreiskooli õpetaja ja inspektor, 1846–1856 Tartu Kubermangugümnaasiumi ajaloo ülemõpetaja.

Teadustöö

Võttis osa Õpetatud Eesti Seltsi (ÕES-i) tegevusest, oli 1853–1856 ÕES-i esimees. Astus välja eesti rahva loomisvõime kaitseks, aitas kaasa "Kalevipoja" väljaandmisele. Tutvustas eesti lugejatele õppetööd gümnaasiumis. Avaldas ajaloolisi, keeleealaseid ja kirjandusloolisi kirjutisi, millest tähelepanuväärseimad on uurimus katoliikliku vastureformatsiooni aja kirjameestest ja kommenteeritud eelteade "Kalevipoja" ilmumisest.