google/wiki40b huggingface dataset:
Rudbārži mõis

Rudbārži mõis (Rudbāržu muiža) on mõis Lätis Skrunda piirkonnas Rudbārži vallas Rudbāržis. Saksa keeles Rudbahren.
Rudbārži mõis oli aastatel 1778–1920 von Firckside perekonna käes. Teise maailmasõja ajal oli mõisas hospidal, hiljem metsamajanduskool. 1950. aastatest töötab mõisas Rudbārži kool (algul keskkool, praegu põhikool).
Mõisa peahoone rajati aastal 1835 klassitsistlikus stiilis. Aastail 1882–1883 renoveeriti mõisa ja lisati prantsuse renessansi elemente. 1905. aastal ehitati peahoone taas ümber, seekord uusklassitsismi reegleid järgides.
Kõrvalhoonetest on mõisakompleksis säilinud aedniku maja, aidad ja küünid. Park on suurelt osalt metsapark, tänapäeval läbib seda maantee.
Tsitraal

Tsitraal (IUPACi nimetusega 3,7-dimetüül-2,6-oktadienaal, molekulaarvalemiga C₁₀H₁₆O) on terpenoidide klassi kuuluv aldehüüd. Seda nimetust kasutatakse E-isomeeri (geraniaal ehk tsitraal A) ja Z-isomeeri (neraal ehk tsitraal B) segu kohta. 
СН₃–С(СН₃)=СН–СH₂–CH₂–С(СН₃)=СН–СHO 
Tsitraal on sidrunilõhnaline nõrgalt kollakas õli. Looduses leidub seda tsitruseliste viljades ja paljudest taimedest saadud eeterlikes õlides. 
Tsitraali kasutatakse farmaatsias, parfümeeria- ja toiduainetööstuses. Tsitraali saab kasutada ka A-vitamiini, ionooni ja metüülionooni sünteesi lähteainena. Tsitraali keemilise sünteesi skeemid on komplitseeritud ja saagis väike (nt saamisel isopreeni telomerisatsioonisaadustest).
Andrus Kiis

Andrus Kiis (sündinud 16. märtsil 1977) on eesti ajalooõpetaja ja luuletaja.

Hariduskäik

Ta lõpetas 1996. aastal Lüganuse Keskkooli 37. lennu.
Ta õppis aastatel 2000–2011 Tartu Ülikoolis ajalugu. Tema Adam Johann von Krusensterni käsitlev diplomitöö vaatles aadlikust ohvitseri kohustuslikku välist kuvandit 18. sajandil ning selle kuvandi loomiseks ja säilitamiseks tehtavaid kulutusi. Diplomitöö kandideeris 2011. aastal Ajalooarhiivi preemiale. Akadeemiliselt on ta korporatsioon Ugala liige.

Töökäik

Kiis on töötanud Põlva Keskkooli ajalooõpetajana. 
Ta on Põlva Maarja koguduse vabatahtlik.
Ta on toimetanud Märjamaa Tunatoimkonna toimetiste sarja 1. köitena ilmunud Meinhard Uustalu teose "Haimre - Märjamaa piirkonna minevikust", mille käsikiri valmis 1977. aastal.
Urbanus III

1185. aasta paavsti valimised

Urbanus III valiti paavstiks 25. novembril 1185 Veronas ja pühitseti ametisse 1. detsembril Veronas San Pietro in Supercilio katedraalis kardinal Giacinto Bobo (hilisem paavst Coelestinus III) poolt.
Valimistel osales Salvador Miranda andmetel 27 kardinali, kes esmalt soovisid paavstiks valida kardinal Henri de Marsiac'i, kuid too loobus.

Suhted Saksamaaga

Urbanus III oli esmalt valmis tunnustama Trieri peapiiskopi ametikohal Saksa-Rooma keisri Friedrich I Barbarossa määratud kandidaati Rudolfit, kuid 1. juunil 1186 pühitses paavst uueks peapiiskopiks tema vastaskandidaadi Folmar von Kardeni.
Paavst saatis legaadid 27. jaanuaril 1186 (Catholic Encyclopedia järgi 4. jaanuaril) toimunud Friedrich I poja Heinrichi pulmapeole, kuid keeldus Heinrichit kaaskeisriks kroonimast. Kui Aquila patriarh Goffredo di Hohenstaufen oli Heinrichi krooninud keisriks, ekskommunitseeris paavst patriarhi.
Heinrich tungis Itaaliasse ja paavst määras olukorra lahendamiseks legaadiks Saksamaale Kölni peapiiskopi Philip von Heinsbergi. Gelnhauseni riigipäeva järel kutsus paavst keisri Veronasse, kuid määras peatselt tüli vahendajaks Magdeburgi peapiiskopi Wichmann von Seeburgi, tagandas Trieri peapiiskopi ametist Folmari ja tunnustas keisri ettepanekut Trieri uue peapiiskopi valimise osas.

Suhted Inglismaaga

Urbanus III püüdis saavutada rahu Inglismaa ja Prantsusmaa vahel. Paavsti legaadid suutsid 23. juunil 1187 viia kahe riigi valitsejad Châteauroux' lähistel 2-aastase rahulepingu sõlmimiseni.
Urbanus III määras Canterbury peapiiskopi Baldwini apostellikuks legaadiks. Kui legaadil puhkes vaidlus munkadega, toetas paavst munki ja oli tüliga seoses kirjavahetuses Battle'i abti Odoga.

Sisepoliitika

Roomas puhkenud rahutuste tõttu viibis Urbanus III valdava osa oma valitsemisajast Veronas, kuid pidi 1187 sealt linnavõimude survel lahkuma ja siirduma Ferrarasse.

Suhted ordudega

Urbanus III andis privileege Malta ordule.
Ta tunnustas abt Giacomo tööd.

Urbanus III kultuuriloos

Urbanus III pühitses 13. septembril 1187 Verona katedraali.

Surm

Urbanus III haigestus teel Ferrarasse, kus ta suri ööl vastu 20. oktoobrit 1187 ja maeti Ferraras San Giorgio katedraalis. Kroonik Peterborough' Benedictus eeldas, et tema surma kiirendasid kuuldused ristisõdijate kaotusest Hattini lahingus.
Kristallstruktuur

Kristallstruktuur on aine ehituse laad, mis seisneb aatomite korrastatud ja regulaarselt korduvas paigutuses. Kristallstruktuuri omavat ainet nimetatakse kristalliliseks ning vastavat keha kristalliks. Korrastamata ehk kristallstruktuurita ainet nimetatakse amorfseks.
Teatud kindla kristallstruktuuri ehituse ja aatomitega kristalli nimetatakse mineraaliks. Näiteks haliit (NaCl) on mineraal, mis koosneb naatriumi ja kloori ioonidest, mis paiknevad vaheldumisi kuubilise ehitusega kristallvõre sõlmpunktides.
Kristalli väikseimat võimalikku selle kristalli omadustega osa nimetatakse ühikrakuks (elementaarrakuks). Kristall moodustub vahetult üksteise kõrval paiknevaist ühikrakkudest. Ühikrakkude üksteise kõrval paiknemine loob kristallilise struktuuriga ainele regulaarselt korduva struktuuri.
Kõik kristallstruktuuriga ained jaotatakse sümmeetria alusel kuue süngoonia vahel, mis omakorda jaotuvad kolmekümne kaheks unikaalseks punktigrupiks.
Estiko

AS Estiko (ka ESTIKO) on Eesti ettevõte, mis tegeleb kinnisvaraarenduse ja pakkematerjalide tootmisega. Firma kanti äriregistrisse 4. oktoobril 1995 (reg nr 10000356), selle eelkäija oli Tartu Kammivabrik.

Ajalugu

Estiko alustab ettevõtte ajalugu käsitledes juba 1918. aastast, mil Albert Laretei rajas Tartusse kammitööstuse. 1930. aastal sai selle uueks nimeks Eesti Comb Factory ehk Estico. 1940 firma riigistati ning 1972 nimetati ümber Tartu Plastmasstoodete Katsetehaseks. 1991 registreeriti see ümber aktsiaseltsiks nimega AS ESTIKO-PLASTAR (kantud äriregistrisse 03.11.1995, reg nr 10001689).
Estiko on olnud noteeritud Tallinna börsil.
Tanel Ross

Tanel Ross (sündinud 6. septembril 1965 Tallinnas) on eesti majandustegelane.
Ta osales ettevalmistustes Eesti astumiseks Euroopa Liitu ja euroalasse.
2012–2017 oli ta Eesti Haigekassa juhatuse esimees.

Tunnustused

2007 – Valgetähe IV klassi teenetemärk panganduse edendamise eest.

Isiklikku

Tanel Ross on abielus õppekirjanduse toimetaja Margit Rossiga. Neil on kaks tütart: Marion ja Madli. Tanel Ross on keeleteadlase Eevi Rossi ja elektrotehnikateadlase Heino Rossi poeg, arsti ja e-tervise eksperdi Peeter Rossi ning majandustegelase Märten Rossi vend .
Tanel Ross on korporatsiooni Vironia vilistlaskogu liige (üks taasasutajatest 1989).
Tanel Ross on EELK Tallinna Jaani koguduse nõukogu liige (juhatuse liige 2008–2012).
Tanel Ross laulab Eesti Teaduste Akadeemia Meeskoori baritoni häälerühmas.
Marco Streller

Marco Streller (sündinud 18. juunil 1981 Baselis) on endine Šveitsi jalgpallur,  ründaja.
Oma esimese värava UEFA Meistrite Liigas lõi Streller 22. novembril 2011. Hiljem lõi ta värava mängus Manchester Unitediga.
Vabaduse Risti Vendade Ühendus

Vabaduse Risti Vendade Ühendus (ka Vabadusristi Vendade Ühendus, lühend VRVÜ) oli 1925. aastal Tartu Vabaduseristi Vendade Ühenduse (lühend TVVÜ) ümberkorraldamisel moodustatud üleriigiline organisatsioon, mis ühendas Eesti Vabadusristi kavalere.
TVVÜ asutati 23. veebruaril 1923 Tartus Siegfried Pindingu eestvõttel ja Pinding sai ühtlasi ka TVVÜ juhatuse esimeheks. 1925. aastal täiendati põhjalikult TVVÜ põhikirja ja TVVÜ korraldati ümber Vabaduse Risti Vendade Ühenduseks (lühend VRVÜ).
VRVÜ-l oli üle Eesti palju osakondi. 1926. aastal asutati osakond Narvas, 1927. aastal Viljandis, Pärnus ja Tallinnas ning 1928. aastal Rakveres, Valgas ja Võrus.
VRVÜ üks eesmärke oli koguda andmeid Vabadusristi kavaleride kohta. Andmete põhjal koostati 1935. aastal koguteos "Eesti Vabadusristi kavalerid". Teose kordustrükk ilmus 1984. aastal Stockholmis.

Järvamaa osakond

Vabaduse Risti Vendade Ühenduse Järvamaa osakond oli Järvamaal elavate Vabadusristi kavaleride organisatsioon.
Osakonna asutamiskoosolek toimus 3. oktoobril 1937 Paides, esimees oli kuni osakonna likvideerimiseni 1940. aastal major Voldemar Silbermann VR II/3. Juunis 1939 kuulus osakonda 55 liiget.

Rakvere osakond

Vabaduse Risti Vendade Ühenduse oli Virumaa lääneosas elavate Vabadusristi kavaleride organisatsioon.
Osakond asutati 20. mail 1928 Rakveres, esimehed olid kolonel Oskar Luiga VR I/2, II/2, II/3 ja kolonel Georg Leets VR I/3, II/3. Mais 1934 kuulus osakonda 54 tegev- ja 7 toetajaliiget.
30. detsembril 1943 peeti Rakveres osakonna taastamiskoosolek, esimeheks valiti major Eduard Paurman VR II/3.
Joel Campbell

Koondisekarjäär

2011. aasta CONCACAF-i alla 20-aastaste meistrivõistlustel jõudis ta Costa Rica noortekoondisega finaali, kus kaotati Mehhiko eakaaslastele. Campbell oli kuue väravaga turniiri suurim väravakütt.
Debüüdi Costa Rica rahvuskoondises tegi Campbell 5. juunil 2011 CONCACAF Gold Cupi turniiri esimeses alagrupimängus Kuuba vastu. Samas mängus lõi ta ka oma esimese värava rahvuskoondises.
2011. aasta Copa América teises alagrupimängus 7. juulil lõi ta värava Boliivia vastu.
2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel lõi ta esimeses alagrupimängus 14. juunil värava Uruguay vastu.
Ta on kuulunud Costa Rica koondisse veel ka 2015. aasta CONCACAF Gold Cupil, 2016. aasta Copa América Centenariol, 2017. aasta CONCACAF Gold Cupil, 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta CONCACAF Gold Cupil.
Sordileht

Sordileht on põllumajanduskultuuride sortide nimekiri, milles on kirjas need sordid, mille seemet ja paljundusmaterjali sertifitseeritakse ja võib turustada.
Sordilehte võetakse teravilja-, sööda-, õli-, kiu- ja köögiviljakultuuri ning peedi ja kartuli sort.
Loogiline võimalikkus

Loogiline võimalikkus on kõige lõdvem võimalikkuse tüüp (sealhulgas modaalloogikas). Kõige lihtsamalt öeldes on loogiliselt võimalikud propositsioonid need, mis ei sisalda loogilist vasturääkivust.
Võib ka öelda, et propositsioon on loogiliselt võimalik siis ja ainult siis, kui maailm saaks olla niisugune, et see propositsioon on tõene. Seetõttu on näiteks "Taevas on sinine" (ja teised tegelikult tõesed propositsioonid) loogiliselt võimalikud: kui tegelik maailm võimaldab propositsiooni tõesust, siis maailm ka saab olla niisugune, et see propositsioon on tõene. Kuid loogiliselt on võimalik ka, et taevas on roheline, sest maailm saaks ju põhimõtteliselt olla ka niisugune, et maailm on roheline (see tähendab: oleks ju ka mõeldav, et maailm oleks niisugune, et taevas oleks roheline).
Seevastu loogiliselt võimatud propositsioonid on sellised, mis mitte kuidagi tõesed olla ei saaks, sest nende puhul tekib loogiline vasturääkivus. On küll loogiliselt võimalik, et taevas on roheline, kuid ei ole loogiliselt võimalik, et taevas oleks samal ajal ja samas suhtes roheline ja mitteroheline. Kui taevas oleks roheline, siis ta ei saaks olla mitteroheline, ja ümberpöördult.
Enamasti leitakse, et on loogiliselt võimalik, et loodusseadused oleksid teistsugused, kui nad tegelikult on. Sel juhul on paljud asjad, mida me peame võimatuks, siiski loogiliselt võimalikud: näiteks on loogiliselt võimalik, et ma lendaksin käsi tiibade asemel kasutades või lööksin jalgpalli nii tugevasti, et ta lendaks kiirusega 300 000 km/s. Sellised stsenaariumid on siis loogiliselt võimalikud, kuid füüsiliselt võimatud, täpsemalt nomoloogiliselt võimatud.
Teine loogilisest võimalikkusest erinev võimalikkuse liik on karakteroloogiline võimalikkus. Näiteks on loogiliselt võimalik, et pärast halvasti magatud ööd lähen ma tänavale ja hakkan inimesi tapma. Ka loodusseadused ei keela seda, kuid see ei ole karakteroloogiliselt võimalik, sest see ei lähe minu iseloomuga kokku.
Propositsioon on loogiliselt paratamatu siis ja ainult siis, kui ei ole loogiliselt võimalik, et ta oleks väär.
Propositsioon on loogiliselt võimatu siis ja ainult siis, kui ei ole loogiliselt võimalik, et ta oleks tõene.
Propositsioon on loogiliselt kontingentne siis ja ainult siis, kui on loogiliselt võimalik, et ta on tõene ja on loogiliselt võimalik, et ta on väär.
Laulasmaa Kool

Laulasmaa kool on kool Harju maakonnas Lääne-Harju vallas. Kooli direktor on Kadi Mäekuusk.
Kooli aadress on Laulasmaa, Kloogaranna tee 20.
2017 liideti kooliga järgmised õppeasutused: Klooga kool, Lehola kool, Tarekeste lasteaed, Klooga lasteaed, Karjaküla lasteaed.
Łukoml

Ajalugu

Esimest korda mainitakse Łukomli aastal 1078. Toona oli VI sajandil rajatud krivitšite linnuse juurde tekkinud juba linnaline asula. XII sajandil sai linnast kohaliku vürstiriigi pealinn. XIV sajandil liitus see vürstiriik Leeduga, jäädes kohalike vürstide, Lukomskite, valitsuse alla. Linna juurde kerkis ka kindlus. Aastal 1392 ehitasid Volõõniast välja rännanud mungad linna kloostri. Paraku hävitasid linna aastal 1563 Ivan Groznõi väed, aga kohalikud elanikud küüditati Venemaale.
Pärast seda tragöödiat kindlust enam ei taastatud ja linnast sai alev, veelgi hiljem aga küla. Poola jagamisel aastal 1793 läks Łukoml Venemaa koosseisu. Pärast seda kuulus asula nii Hrapavickitele kui Milašitele. Aastal 1924 liideti asula Valgevene NSVga. Nõukogude ajal rajati asulast viis kilomeetrit lõuna poole Łukomli järve kaldale Łukomli elektrijaam, selle juurde tekkis aga Novałukomli linn.
Puumadu

Levila

Need maod on levinud Hindustani poolsaarel ja Kagu-Aasias.
Loksa Kultuur

SA Loksa Kultuur (enne 2011 Loksa kultuurikeskus) on Eesti sihtasutus, mis korraldab kultuuritööd Harju maakonnas Loksa linnas. Asutuse juhataja on Helle Lootsmann.
Barbanza maakond

Elanikkond

Vallas oli 2005. aasta seisuga 83 764 elanikku.
A Coruña provintsi maakonnad
Arzúa | Barbanza | La Barcala | Bergantiños | Betanzos | La Coruña | Eume | Ferrol | Finisterre | Muros | Noya | Órdenes | Ortegal | Santiago | Sar | Tierra de Mellid | Tierra de Soneira | Xallas
Clive Ponting

Clive Ponting (sündinud 13. aprillil 1947) on Briti teaduskirjanik ja ajaloolane.
Tõnu Õnnepalu

Elukäik

Tõnu Õnnepalu sündis agronoomi ja raamatupidaja pojana. 
Õppis Tallinna 29. koolis (praegune Tallinna Kivimäe Põhikool) ja lõpetas Tallinna 3. Keskkooli (praegune Tallinna Lilleküla Gümnaasium). 
1980–1985 õppis Tartu Ülikoolis bioloogia osakonnas botaanikat ja ökoloogiat ning lõpetas selle cum laude. 
Aastatel 1985–1987 töötas Õnnepalu Hiiumaal Lauka koolis bioloogia- ja keemiaõpetajana. 
Pärast seda on ta olnud vabakutseline tõlkija, kirjanik ja ajakirjanik. 
Aastatel 1989–1990 töötas ta ajakirja Vikerkaar algupärase ja tõlkekirjanduse toimetajana. 
2003. aastal oli ta Tartu Ülikooli vabade kunstide professor.
Uiguurikeelne Vikipeedia

Uiguurikeelne Vikipeedia (uiguuri keeles ئۇيغۇرچە ۋىكىپېدىيە) on Vikipeedia uiguurikeelne versioon.
Uiguurikeelne Vikipeedia sai alguse 2012. aasta juunis.
Seal on 4151 artiklit, millega see on artiklite arvult 190. keeleversioon.
Linnaveske järv

Kirjeldus

Järve pindala on 3,9 ha ja kõrgus merepinnast 64 m. Järv asetseb loode-kagusuunal, sellest voolab läbi Halliste jõgi. Järvest 100 m allavoolu asub Karksi järv. Järve ääres ürgoru serval asuvad Karksi ordulinnuse varemed ja Karksi kirik.
Linnaveske järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu. Järv on kaitse all Karksi maastikukaitseala koosseisus.
Krabi vald

Krabi vald (saksa keeles Schöangern) oli vald Võrumaal Rõuge kihelkonnas.
Vald eksisteeris 1866–1939.
Valla alal asus Krabi mõis.
Juga

Eesti ja maailma joad

Eesti kolm kõrgeimat juga (joastikku) on Valaste juga u 30 m, Kivisilla juga 21 m ja Karjaoru juga u 18 m langusega, mis kõik asuvad kuivenduskraavide suudmetes. Kõrgeim looduslik juga Eestis on Jägala juga. Maailma kõrgeim juga on Angeli juga Venezuelas. Eesti ja Euroopa veerohkeim juga oli varem Narva juga, praegu on Euroopa veerohkeim juga Rheinfall.

Joa geoloogia ja areng

Joad tekivad harilikult kohale, kus kõva kivim asub pehme kivimi peal ja jõgi voolab kõvalt aluspõhjalt pehmele aluspõhjale. Jõgi kulutab pinnast, aga pehmet rohkem kui kõva. Niimoodi tekib pinnasepiirile koht, kus jõevool langeb kõva aluspõhja servalt allapoole, pehmele aluspõhjale. Suure hooga langev vesi uuristab pehmet aluspõhja veelgi innukamalt ja joa kõrgus järjest kasvab. Kui pehmet aluspõhja on kaua aega uuristatud ja ära uhutud, võib jõele tekkida isegi kanjon.
Kõva aluspõhi kulub samuti. Jõevool murrab joa servast lahti kivimitükke, mis alla joa põhja langevad. Kui see kaua aega on toimunud, nihkub juga  pisut ülesvoolu, lähte suunas. Joa liikumiskiirus ei ole konstantne, vaid sõltub kõige rohkem jõe vooluhulgast ning teistestki teguritest. Sellepärast ei ole võimalik täpselt ennustada, millal juga jõuab mingi kindla kohani või oletada missugusel ajal minevikus juga oli mingil kindlal kohal.
Joa ülaservast alla kukkuvad kivitükid on sageli nii suured, et jõevesi ei suuda neid minema kanda, küll aga rappuma panna. Nii juhtub teinekord, et need suhteliselt kõvad kivid muutuvad teravateks nagu riivid või puurid, mis lõhuvad veelgi joa all olevat pinnast. Siis võib joa põhja tekkida auk, milles vee sügavus on märgatavalt suurem kui mujal jões.
Michael Moorcock

Michael John Moorcock (sündinud 18. detsembril 1939 Londonis) on inglise ulmekirjanik, kes on eelkõige tuntud nn dark fantasy ehk tumedapoolse imeulme kirjutajana. Moorcock oli ühtlasi aastakümneid (1964–71 ja 1976–96) Briti ulmeajakirja New Worlds toimetaja, mängides sellel postil olles suurt rolli eksperimentaalsema ja "kõrgkirjanduslikuma" suunitlusega nn uue laine ulmekirjanduse sünnis.
Artur Salf

Elulugu

Artur Salf oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1896 Peterburis jalaväe junkrukooli ja 1906 Nikolai Kindralstaabi Akadeemia. Teenis tsaariarmees, sai 1915 polkovniku auastme. Oli 1914–16 Vene I armee juhataja kindral Paul von Rennenkampfi käsundusohvitser ja armee luureosakonna ülem, 1916. aastast 143. jalaväepolgu, 36. jalaväediviisi ja XIX korpuse ülem. 21. novembril 1917 ülendati kindralmajoriks. Jaanuaris 1918 juhatas ajutiselt 3. armeed, sama aasta veebruaris astus Vene vabatahtlike armeesse, kus teenis staabiohvitserina. Naasis Eestisse (Konstantinoopoli kaudu) novembris 1921. Oli 1921–22 sõjaministri kindralmajor Jaan Sootsi vanem käsundusohvitser (algul polkovniku, hiljem koloneli auastmes), 1923–27 Eesti Sõjakooli õppejõud ning (samal aastal moodustatud) Sõjaväe Ühendatud Õppeasutuste (aastast 1925 Kõrgem Sõjakool) ülema abi õppetöö alal ja taktika õppejõud. 1927–28 sõjaministri kindralmajor Nikolai Reeki käsundusohvitser, aastast 1928 erus.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: Vene väejuhatuse strateegia ja taktika I maailmasõjas. 1932 ilmunud venekeelses raamatus "Relvastatud võitluse peamine seadus ja printsiibid. Tannenbergi katastroof ja selle süüdlased" analüüsis lahingu käiku, lükates ümber varasemad väited, nagu põhjustanuks lüüasaamise kindral Rennenkampfi juhitud I armee "aeglane pealetung", ning tõestas, et lahingu kaotamise tegelikeks põhjusteks olid Loodearmee juhataja kindral Žilinski ebapädev pealetungiplaan, Vene II armee juhataja kindral Samsonovi vead vägede juhtimisel, samuti II armee luureosakonna (ülem Eestist pärit polkovnik Dmitri Lebedev) puudulik töö.
Druk tsendhen

"Druk tsendhen" ("Kõuedraakoni kuningriik") on Bhutani riigihümn.
Hümn võeti kasutusele 1953.
Helilooja on Aku Tongmi, sõnade autor Dasho Gyaldun Thinley. Tongmi oli saanud hariduse Indias. Ta oli äsja määratud sõjaväe puhkpilliorkestri dirigendiks. India peaministri Jawaharlal Nehru ametliku visiidi puhul oli tarvis riigihümni. Talle olid eeskujuks India hümn "Jana Gana Mana", Suurbritannia hümn "God Save the Queen" ja Bhutani rahvaviis "Thri nyampa med pa pemai thri" ("Muutumatu lootosetroon"). Hiljem on orkestri juhid meloodiat kaks korda muutnud.
Algselt koosnesid sõnad 12 reast. 1964. aastal lühendas kuninga sekretär neid praegusele kuuele reale.
Hümniga käib kaasas ka koreograafia, mille algversiooni autor on samuti Aku Tongmi. Seda tantsu on esitanud tema asutatud trupp, kuid see on vähetuntud, sest hümni kuulates seistakse tavaliselt liikumatult.

Eestikeelne reaalune tõlge

Kõuedraakoni kuningriigis, mida kaunistab sandlipuu, kahe [vaimuliku ja ilmaliku] süsteemi õpetuse kaitsja. Tema, armastatud valitseja, kes laotab oma valitsemise üle maa, jäädes ise muutumatuks ja püsivaks. Sellal kui puhkeb õitsele Buddha õpetus, paistku inimeste üle rahu ja õnne päike!

Ingliskeelse variandi eestikeelne tõlge

Kõuedraakoni kuningriigis, kus kasvavad küpressid,

hiilgavate kloostri- ja kodaniku traditsioonide pelgupaigas

Kõuedraakonikuningas, hinnaline valitseja,

Tema olemine on igavene, tema valitsusaeg õnnelik

valgustusõpetused edenevad ja õitsevad.

Säragu rahvas nagu rahu ja õnne päike!
Harivesilik

Levila

Harivesilik on levinud Põhja- ja Kesk-Euroopa aladel, mis jäävad Alpidest ja Doonaust põhja poole. Isendeid pole leitud Iirimaalt, harvad on leiud Skandinaavia maadest. Levila ei ulatu kuigi kaugele itta, ulatudes Jekaterinburgi oblasti lõunaosani. Ta on levinud Kaukaasias ja Krimmis. Eestis elab peamiselt mandriosas, eriti Kagu-Eestis.
Harivesilikud on Eestis looduskaitse all.

Välimus

Täiskasvanud harivesilik on tähnikvesilikust suurem, kuni 18 cm pikkune. Isane on mõne sentimeetri võrra emasest lühem. Värvus sõltub elupaigast, tavaliselt on see tumedat tooni. Harivesilik on ülalt must, pruunikas või hallikas, tumedate täppidega, alt kollakas või oranž mustade laikudega. Nahk on jämedate teradega. Noortel harivesilikel võib seljal esineda kollane triip. Pulmarüüs isastel on saba külgedel sinakasvalged triibud.
Isastel isenditel on suhteliselt kõrge hambuline hari, mis katkeb saba tüviku juures. Selle harja tõttu kannavad nad ka harivesiliku nime. Emastel kulgeb piki selga sageli kitsas kollane joon, kuid harja neil ei ole.

Elupaik

Harivesilik ei ole arvukas. Teda on 4–6 korda vähem kui tähnikvesilikku. Harivesiliku jaoks on nähtavasti parimad elutingimused metsastepis, kus teda on ainult 2–3 korda vähem kui tähnikvesilikku.
Ta eelistab metsajärvi, soote, tiike, veeauke, soid, rabasid ja kraave. Teda võib kohata ka laiade jõeorgudega kultuurmaastikul. Kui ta veest lahkub, peitub ta mahalangenud puude all, aukudes, urgudes, isegi pehkinud kändudes. Vees on ta aktiivne ööpäev läbi, kuival ainult öösiti. Veekogudes viibib ta kevade ja suve alguses, aga alates juuni keskpaigast siirdub kuivale.

Toitumine

Vees sööb harivesilik veemardikaid (ujurid, kukrikud, vesimardikad), limuseid, eriti herneskarpe, sääsevastseid, vesilutikaid, kiilivastseid, kahepaiksete kudu, kalamarja, vähilaadseid ja kulleseid.
Kuival toituvad nad vähe. Kolmandiku kuival püütud harivesilike maod olid täiesti tühjad. Nad söövad vihmausse, nälkjaid, putukaid ja nende vastseid ning mõnikord teiste vesilikuliikide maismaale siirdunud noorloomi.
Viini Kunstiakadeemia

Viini Kunstiakadeemia (saksa keeles Akademie der bildenden Künste Wien) on kunstiakadeemia Austrias Viinis. See on üks vanimaid kunstiakadeemiaid Euroopas. Viini Kunstiakadeemia on 2006. aastast Eesti Kunstiakadeemia partnerülikool ERASMUS+ programmis.
Õppeasutuse ajalugu ulatub aastasse 1692, kui õukonnakunstnik Peter Strudel asutas erakunstikooli. 1772. aastal ühendati kõik Viinis tegutsevad kunstikoolid üheks kunstiakadeemiaks. 1998. aastal sai kunstiakadeemia ülikooli staatuse.
Ålesund

Arhitektuur ja vaatamisväärsused

Suurepärased vaated linnale avanevad Aksla (407 m) ja Sukkertoppeni mäelt. Muud looduslikud vaatamisväärsused linna lähedal on Geirangeri fjord ja Runde saar.
Ålesundi valda laastas 1904. aastal Ålesundi tulekahju, mis jättis ligi 10 000 elanikku kesktalvel koduta. Abi kogu Euroopast aitas kaasa Ålesundi ülesehitamisele juugendstiilis. Ligi 50 arhitekti olid inspireeritud rahvusvahelistest, eriti saksa mõjudest, ja lisaks rahvusromantismist. Kolme aastaga ehitati kõrvuti rohkem kui 320 juugendmaja. Nii tekkis üks Euroopa esinduslikumaid juugend-linnamaastikke. 
Sama muljetavaldav on ilus maastik – meri ja helid, mäed, saared ja fjordid. 
Ålesundi tuntuim vaatamisväärsus on akvaariumipark Atlanterhavsparken ehk Ålesund Akvarium.