google/wiki40b huggingface dataset:
Suure-Lähtru mõis

Ajalugu

1560. aastal läänistati seni Saare-Lääne piiskopile kuulunud Suure-Lähtru mõisa maad Egert von Alenile.
1573. aastal ostis mõisa Heinrich Kurselilt Remmert Scharenberg vanem ja suri järgmisel aastal katku.
1590. aastal sai Suure-Lähtru isandaks krimmitatari päritolu endine vene bojaar Menschik Baranoff (surn. 1625). Lõplikult jõudsid Baranoffid paberimajanduse Stockholmis korda ajada siiski alles 1624. aastaks. 
Baranoffide ajajärk Suure-Lähtrus kestis 1836. aastani, mil Detloff Christoph von Baranoff müüs mõisa Heinrich von Strykile, kes selle 1856. aastal omakorda müüs Thomas von Rammile. Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta maareformi oli Theodor Boustedt.  
Seejärel oli mõisahoones kohalik kool, kuni kohalik kolhoos, mis hiljem ühendati Martna sovhoosiga, hoone üle võttis. 
Mõisa praeguse peahoone ehitas aastatel 1775–1778 Karl Gustav von Baranoff pulmakingituseks tema vanimale pojale Christoph Heinrichile ja selles on säilinud vanu põrandaid, uksi ja stukki. Hoone projekteeris arhitekt C. J. Jänichen, kaastööd tegi Johann Caspar Mohr, kes kavandas muuhulgas mõisa stukklaed. Hoonet ehib barokne trepp, mille poste ilustavad rokokoostiilis nikerdused. 
Alates 1996. aastast kuulub Suure-Lähtru mõisa peahoone suursaadik Mart Helmele, kes kasutab häärberit elupaigana. Omanik on hoones läbi viinud ulatusliku renoveerimise ja avanud uksed ka külastajatele.

Mõisa muuseum

Mõisahoone alumisel korrusel asub hoone ajalugu tutvustav muuseum.
Ülamokakilbis

Ülamokakilbis (ladina scutum supralabiale, mimt scuta supralabialia) on soomuselistel pead katva naha soomus. Ülamokakilbised on liigiti erineva kuju ning laiuse ja kõrgusega, seetõttu kasutatakse neid ka soomuseliste teaduslikul süstematiseerimisel.

Madudel

Madude peas, suuavause ülapoolel, paiknevate ülamokakilbiste rida ääristab ülamokka. Püütonitel paiknevad ülamokakilbistel väikesed lohukesed, need on termolokatsioonielundi avaused.
Ülamokakilbistele vastavad alamokakilbised. Ülamokakilbiseid kasutatakse maoliste klassifikatsioonil.
Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Scutum supralabiale seisuga 14.01.2014.
Imelda Marcos

Imelda Marcos (sündinud 2. juulil 1929) on Filipiinide presidendi Ferdinand Marcose lesk. Ta oli Filipiinide esileedi aastatel 1965–1986.
Tartu Kalevi Jahtklubi

Tartu Kalevi Jahtklubi on jahtklubi, mille baas asub Tartumaal Tartu vallas Äksi külas, Saadjärve kaguosas; veekogu Tartu–Jõgeva maantee poolsel kaldal. Tartu on jahtklubi baasist 18,5 km ja Tartu–Jõgeva maantee 0,6 km kaugusel.
Saadjärvel on purjetatud aastakümneid, on korraldatud ja korraldatakse üle-eestilisi ning ka rahvusvahelisi purjeregatte ja jääpurjetamisvõistlusi. 2010. aastal alustas jahtklubi juures tegevust purjelauakool. Erinevatel treeningutel (Optimist ja Lutš klasside alused, purjelauad) osaleb umbes 35 last ja noort.
Jahtklubi juures baseeruvad erinevad kiil- ja kompromissjahid. Viimastel aastatel on Saadjärvele tekkinud hulk Albin 57 klassi purjelaevu.
Ajamäärus

Ajamäärus ehk temporaaladverbiaal on määrus, mis väljendab sündmuse ajalisi parameetreid: toimumisaega, kestust, korduvust jms.

Ajamääruse liigid

Ajamäärused jagunevad nelja rühma:
a) toimumisaega näitavad määrused,
b) ajapiiri näitavad määrused,
c) kestust näitavad ajamäärused,
d) korduvust näitavad ajamäärused.
Leo Bretholz

Leo Bretholz (6. märts 1921 – 8. märts 2014) oli Austria kirjanik ja holokaustis ellujääja. 1942. aastal põgenas ta rongilt, mis oli suundumas Auschwitzi koonduslaagrisse.
Arnold Kasuk

Arnold Kasuk (25. veebruar 1908 Tartu – 7. oktoober 1992 Tartu) oli eesti näitleja.
Aastal 1923 lõpetas ta Tartu 15. algkooli. Aastail 1920–1923 tudeeris Tartu Kõrgemas Muusikakoolis, erialaks viiul.
1935–1939 oli Vanemuise koorilaulja ja mängis suveorkestris viiulit.
Aastast 1939 oli ta draamanäitleja. Ta osales ka operettides ja ballettides ning lõi kaasa kuuldemängudes ("Anna Karenina", 1953, "Tabamata ime", 1954, "Niccolo Paganini", 1960, "Kaugel kodusadamast", 1962).
Banaat

Banat (rumeenia Banat, Banatul, serbia Банат, ungari Bánság, Bánát) on piirkond Euroopas Serbia, Rumeenia ja Ungari piirialadel. Hõlmab ala Transilvaania Alpide (idas), Tisza (läänes), Mureși (põhjas) ja Doonau vahel (lõunas).
Rumeeniast jäävad Banaadi alale Timiși maakond, Caraș-Severini maakond ja Aradi maakonna lõunaosa, Ungarist Szegedi-lähedased alad, Serbiast Vojvodina idaosa (Põhja-Banati ringkond, Kesk-Banati ringkond ja Lõuna-Banati ringkond).
Banaadi ajalooline keskus on Timișoara.
Pindala on 28 040 km².
Meieisapalve

Ladinakeelne tekst

Pater noster, qui es in caelis, sanctificetur nomen tuum: adveniat regnum tuum: fiat voluntas tua, sicut in caelo, et in terra. Panem nostrum quotidianum da nobis hodie: et dimitte nobis debita nostra, sicut et nos dimittimus debitoribus nostris. Et ne nos inducas in tentationem: sed libera nos a malo. Amen.

Palve koosseis

Ülistust (doksoloogiat) "Sest Sinu päralt on riik ja vägi ja au igavesti." palve algvariandis arvatavasti ei olnud, vaid see lisati evangeeliumidesse põhjusel, et see oli juba kasutusel liturgias. Õigeusu kirikus loeb selle osa preester, muidu jäetakse see ära. Õigeusu kirikus lisatakse sõna "sinu" järele "Isa ja Poja ja Püha Vaimu".

Kasutamine kristluses

Meieisapalvet kasutatakse peaaegu kõikide kristlike konfessioonide jumalateenistuses ning paljud kristlased palvetavad seda ka väljaspool jumalateenistust üksinda või koos teistega.

Kas Jeesus palvetas seda palvet?

Enamik kristlikke teolooge väidab, et Jeesus ei oleks seda palvet iialgi ise kasutanud, sest selles palutakse konkreetselt andeks pattude eest (sõna-sõnalt võttes võlgade andeksandmist ehk tühistamist), kuid enamiku kristlike mõttetraditsioonide kohaselt Kristus kunagi pattu ei teinud. Ent on ka arvamus, et Kristus võis niimoodi palvetada, samastades end inimkonnaga ning paludes andeks oma õpilaste pattude eest.

Meieisapalve kui keelenäide

Traditsiooniks on olnud kasutada keelenäitena eri keelte võrdlemisel meieisapalvet. Põhjuseks on muuhulgas see, et enamik kristlasi ja ka paljud mittekristlased teavad seda peast ning see on tõlgitud paljudesse keeltesse.
Vööttigulased

Vööttigulased (Helicidae) on sugukond maismaal elavaid tigusid.
Daniel (Rootsi prints)

Daniel (Olof Daniel Westling Bernadotte; sünninimi Olof Daniel Westling; sündinud 15. septembril 1973 Örebros) on Rootsi prints, Västergötlandi hertsog. Ta on Rootsi kroonprintsessi Victoria abikaasa alates 19. juunist 2010.
Prints Daniel on varem tegutsenud personaaltreeneri ja ettevõtjana.

Noorpõlv

Daniel Westling sündis Örebros. Ta sündis samal päeval, mil suri kuningas Gustaf VI Adolf ja troonile tõusis Westlingi tulevane äi kuningas Carl XVI Gustaf. 
Westling kasvas üles Gävleborgi läänis asuvas Ockelbo asulas. Gümnaasiumiõpilasena töötas ta suviti Ockelbo vanadekodus. Sandvikenis asuva Hammargymnasiet-nimelise keskkooli lõpetas ta 1991. aastal. Pärast sõjaväeteenistuse läbimist töötas ta aasta erivajadustega lapsi õpetavas koolis. 
1994. aastal kolis ta Stockholmi, et õppida Värmdös asuvas õppeasutuses kaheaastase programmi raames spordipedagoogikat. Pärast õpinguid läbis ka personaaltreeneri koolituse. 
Edasi asutas ta mitu jõusaali (firmad Master Training ja Balance), töötas treeneri ja konsultandina ning oli tegev mitme ettevõtte juhatuses. Westlingi osalusel asutatud luksusspordiklubi Master Training on suunatud jõukamale klientuurile.

Abielu

Westling tutvus kroonprintsess Victoriaga viimase õe kaudu – printsess Madeleine soovitas Victoriale Westlingi personaaltreeneri teenuseid. 2002. aasta suvel sai avalikuks Victoria ja Westlingi suhe. Kokku koliti 2007. aastal. 
19. juunil 2010 toimusid kroonprintsess Victoria ja prints Danieli pulmad. Laulatus toimus Victoria vanemate 34. pulma-aastapäeval. 15. novembril 2010 kolis paar elama Solnas asuvasse Haga lossi. 
Neil on kaks last. 23. veebruaril 2012 sündis tütar, kellele pandi nimeks Estelle Silvia Ewa Mary ning kes sai Östergötlandi hertsoginna tiitli. 2. märtsil 2016 sündis poeg Oscar Carl Olof, kes sai Skåne hertsogi tiitli.
Kroonprintsess Victoria ja prints Daniel külastasid Eestit 2014. aasta oktoobris ja 2018. aasta augustis.

Isiklikku

27. mail 2009 siirati Westlingile neer. Uue neeru loovutas Danielile ta isa. Siirdamiseni viinud neeruhaigus on kaasasündinud, kuid ei ole pärilik. 
Prints Danielile meeldib golfi mängida ja suusatada.

Tunnustus

2011. aastal andis president Toomas Hendrik Ilves talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi.
Tallitorn

Tallitorn on torn Tallinna linnamüüri edelalõigul Neitsitorni ja Lühikese jala värava vahel. Tornist vanalinna poole itta jääb Taani kuninga aed, väljapoole läände Komandandi aed.
Nime sai 14. sajandil rajatud Tallitorn selle kõrval asunud tööhoovi järgi. Torni ülaosa sai 1577. aasta pommitamisel kannatada ja lagunes hiljem. 16. sajandil kasutati torni ka vanglana kergemate süütegude puhul.
19. sajandil tehti linnamüüri läbipääs, et luua Toompealt otsetee Taani kuninga aeda. Tänapäeval asub Tallitornis kohvik.
Nissan Juke

Nissan Juke Nismo RS

Nissn Juke Nismo RS on Nissan Jukei võimsaim versioon. Sellel on 1,6-liitrine R4 turbomootor (215 hj), paremad pidurid ja uus käigukast. Pakutakse nii esi- kui ka nelikvedu. Tavamudelist eristavad Nismo RS-i sportsummuti ja Rs-embleemid. 0-100 km/h jõuab RS kiiremini kui 7,8 sekundiga.
Rauaniit

Rauaniit oli aastal 1919 Tallinnas asutatud tekstiilikaupade ettevõte.
Aastal 1924 muudeti ettevõte aktsiaseltsiks.
Ettevõtte vabrikus toodeti muu hulgas riidesorte kunstsiidist, siidist, puuvillast ja villast, ka toodeti trikotaažiesemeid.
Aastal 1935 töötas ettevõttes 500 inimest.
Paistu valla lipp

Paistu valla lipp on Viljandi maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Paistu valla lipp.
Lipp on kinnitatud 14. septembril 1994.

Lipu kirjeldus

Valla lipuks on kahe diagonaaliga neljaks jaotatud sini-mustal kangal äärteni ulatuv valge tähtrist. Piduliku kandelipu vardaehiseks on hõbedane tähtrist.
Lipu normaalmõõtmed on 105x105 cm.

Põhjendus

Lipu kujundus tähistab valla ajaloost tuntud tugevat rahvuslikku liikumist ning tungi vaimuvalguse ja õnne poole.

Lipu kasutamise kord

Valla lipp on esinduslipp, mida kasutatakse vaid erandjuhtudel valla esindamiseks, kooskõlastatult vallavalitsusega.
Mall Hansen

Mall Hansen (neiupõlvenimega Klaser; sündinud 24. juulil 1948 Tallinnas) on eesti näitleja.
Motion capture

Protsess

Näitleja külge kinnitatakse markerid, mida igalt küljelt filmivad mitu kaamerat. Markerid näitleja küljes on liigeste lähedal ja muudes olulistes punktides. Edasi läheb videopilt läbi arvuti filtrite, kus videost eraldatakse markerid ja nende liikumine kantakse 3D-skeleti külge. Näitlejat filmitakse kaks korda suurema kiirusega kui on lõppanimatsioon, see annab sujuvama liikumise. Motion capture' abil filmitakse üksnes näitleja liikumist, mitte tema visuaalset väljanägemist.

Rakendused

Motion capture't kasutatakse palju arvutimängude ja filmide tegemisel. Filmi "Sinbad: Beyond the Veil of Mists" võib pidada esimeseks motion capture'ga tehutd filmiks, kuigi kaasatud oli ka palju tegelaskujude animaatoreid. Filmides kasutatakse motion capture't fiktiivsete tegelaste kujutamiseks: filmi tuuakse tegelane, kes on üleni arvuti abil animeeritud, näiteks Guglunk "Sõrmuste isandas", Jar Jar Binks "Tähesõdade" seerias jne. Filmis "Polaarekspress" kasutas näitleja Tom Hanks motion capture't, mis võimaldas tal mängida kuut tegelaskuju.
Meditsiinis kasutatakse seda tehnikat Gait-analüüsis.

Meetodid ja süsteemid

Motion capture' salvestamisel on kasutusel eri süsteeme. Kasutatakse akustilisi, inertsiaalseid, LED-, magnet- ja peegeldavaid markereid.

Optilised süsteemid

Kasutatakse mitut kaamerat liikumise jäädvustamiseks mitme nurga alt.

Passiivsed markerid

Markerid näitleja küljes on peegeldavad (helkurid). Selle meetodi miinus on, et markerid pole kaamerast eristatavad.
Lisaks markeritele näitleja küljes on lisaks üks või rohkem markerit on fikseeritud objektide küljes, mille abil kaamerad kalibreeritakse ja mis võimaldab markereid 3D-süsteemi üle kanda. Tavaliselt koosnevad süsteemid 6–24 kaamerast.

Aktiivsed markerid

Markeritena kasutatakse LEDe. LEDe on võimalik panna suurel sagedusel vilkuma, nii et tarkvara eristab markereid omavahel. Aktiivsed markerid on paremad suurema hulga ja kaugema distantsi jäädvustamiseks.

Markeriteta meetod

Tehnika kiire areng lubab uute tehnoloogiate abil salvestada liikumist ja ruumilisi kujutisi digitaalsesse 3D-keskkonda. Algoritmid võimaldavad analüüsida mitut videovoogu ja genereerida nendest andmetest 3D-kujutise digitaalsel kujul. Näitlejad ei pea kandma eririietust ega kehale kinnitatud markereid.

Mehaaniline liikumine

Näitleja kannab välist skeleti, mille liigestes on andurid, mis mõõdavad liigutusi. Skelett võimaldab animeerida reaalajas.

Inerts liikumine

Liikumise salvestamiseks kasutatakse peamiselt güroskoope, mis töötavad sarnaselt Wii puldiga, kuid on täpsemad ja suurema resolutsiooniga.
Antonin Scalia

Antonin Scalia (11. märts 1936 – 13. veebruar 2016) oli Ameerika Ühendriikide jurist, kes oli aastatel 1986–2016 Ameerika Ühendriikide Ülemkohtu kohtunik.
1986. aastal määras Ameerika Ühendriikide president Ronald Reagan Scalia ülemkohtu kohtunikuks ja sellel ametikohal töötas ta oma surmani. Scalia esindas Ülemkohtus konservatiivset tiiba, kuhu kuulus viimastel aastatel neli kohtunikku üheksast.
LGBT Eestis

Avaliku elu liikmed

Eestiga seotud inimestest on avalikult homoseksuaalsed näiteks telesaatejuht Marko Reikop, ettevõtja Peeter Rebane, ühiskonnaaktivist Lisette Kampus, koreograaf Jüri Nael ning ujuja Ayrton Kasemets.

LGBT temaatika kultuuris

Kirjandusteadlase Jüri Kurmani arvates võis Kristjan Jaak Petersoni pastoraalides olla mõningaid homoseksuaalsust puudutavaid motiive. Kirjandusteadlane Arne Merilai on sellist seost pidanud ebatõenäoliseks. Eric Dickensi arvates puudutas Karl Ristikivi oma loomingus homoseksuaalsuse temaatikat.
Abakan

Kliima

Abakani kliima on kontinentaalne. Talvel võib temperatuur langeda kuni –40 °C-ni, suvel tõusta kuni +40 °C-ni.

Majandus

Abakan on Minussinski kivisöebasseini tähtis tööstuskeskus, kus on muu hulgas metalli-, toiduainete- ja jalatsitööstuse ettevõtted. Toodetakse kivisütt ja malmi.

Transport ja side

Abakani läbib raudteeliin Novokuznetsk–Taišet. Abakanis on sellel suur raudteesild üle Jenissei. Raudtee viib muu hulgas Barnauli ja Magnitogorski. 
Abakanis on Jenisseil suur jõesadam. Lõuna poole saab sõita Sajanogorskisse, põhja poole Krasnojarskisse.
Abakani läbib Krasnojarskist Tõvasse viiv maantee M54, mis samuti ületab Abakanis Jenissei.
Abakanis on Kalinino lennujaam.
Abakanis tegutseb 4 mobiilsideoperaatorit.

Ajalugu

Abakani jõe suudme lähedal on inimesed elanud juba pronksiajal.
1. sajandil eKr rajati praeguse Abakani kohale niinimetatud Li Lini loss.
1675 asutati linna praegusele asukohale Abakanski kindlus. 1780. aastatel tekkis selle juurde asula, mis 1925. aastani kandis nime Ust-Abakanskoje. 19. sajandil sai Abakanskist hakasside omavalitsusorgani Katšinski stepiduuma asukoht. 1925–1931 oli linna nimi Hakassk. 1931 sai Abakansk linnaõigused ja praeguse nime.
1930 sai Abakan Hakassia keskuseks. Hakassiat nimetati algul Hakassi autonoomseks oblastiks, alates 1990 Hakassia ANSV-ks, alates 1991 Hakassi NSV-ks ja alates 1992 Hakassia Vabariigiks.

Haridus ja kultuur

Abakanis asuvad Nikolai Katanovi nimeline Hakassia riiklik ülikool, Siberi föderaalse ülikooli filiaal Hakassia tehniline instituut, Hakassia äriinstituut, Kaasaegse Humanitaarakadeemia filiaal, Hakassia Teadusliku Uurimise Instituut, Hakassia polütehniline kolledž, põllumajandustehnikum, Atšinski kaubandus-majandustehnikumi filiaal, meditsiiniline, pedagoogiline ja muusikaõppeasutus.
Abakanis asuvad koduloomuuseum, näitusesaal ja riiklik kirjastus Aira. Linnas on neli teatrit: M. Lermontovi nimeline Venemaa vabariiklik draamateater, A. Topanovi nimeline Hakassia rahvuslik draamateater, Hakassia rahvuslik nukuteater Skazka ja Hakassia riiklik väikevormiteater Tšitigei.
Abakanis töötab telekeskus Hakassia.
Abakanis ilmub kaks vabariiklikku (see tähendab üle-Hakassialist) ajalehte: venekeelne Hakassia ja hakassikeelne Habar. Lisaks ilmub kohalik ajaleht Abakan ja hulk muid perioodilisi väljaandeid (Pjatnitsa, Šans jne).
Anaplasmataceae

Kirjeldus

Anaplasmataceae sugukonna bakterid on obligatoorsed intratsellulaarsed, gramnegatiivsed bakterid.
Robert Hooke

Robert Hooke (18. juuli 1635 – 3. märts 1703) oli Inglise füüsik ja loodusteadlane, kes mängis tähtsat rolli 17. sajandi teadusrevolutsioonis.

Elulugu

Hooke'i paelus teadus, eriti bioloogia, juba varajases lapsepõlves. Tema isa John Hooke oli vaimulik. Kolme vanema venna eeskujul pidi ka Robertist saama oma isa kirikus töötav vaimulik. Kuna aga teda vaevasid õpingute ajal sagedased peavalud, kartsid vanemad, et Robert ei jõua täiskasvanuikka, ja lõpetasid tema õpetamise.
Aastal 1653 hakkas ta Oxfordi Christ Churchi kiriku koorilauljaks. Sel ajal kohtus ta keemiku ja füüsiku Robert Boyle'iga, kes värbas ta oma õpilaseks. On arvatud, et Boyle'i seaduse tõestas tegelikult Robert Hooke, kuna Boyle ei olnud matemaatik.

Teadustöö

Aastal 1660 avastas Hooke tahke keha elastse deformatsiooni seaduse (Hooke'i seadus).
1662. aastal kutsuti ta Londoni Kuningliku Seltsi eksperimentide kuraatoriks (Curator of Experiments), kellena ta vastutas seltsile saadetud ideede tõestamise eest.
Hooke täiustas ka mikroskoopi ja avastas sellega taimede rakulise ehituse. Oma tähelepanekud mikroskoobiga avaldas ta 1665. aastal ilmunud raamatus "Micrographia".

Mälestuse jäädvustamine

Hooke'i järgi on muu hulgas nimetatud asteroid 3514 Hooke (1971 UJ), Robert Hooke'i Teaduskeskus Londonis, Hooke'i medal, Hooke'i kraater Kuul ja Marsil.
Jena romantikud

Jena vararomantikute ringi (1796–1829) kuulusid vennad Friedrich Schlegel ja August Wilhelm Schlegel, Novalis ning Ludwig Tieck.
Jena romantikud algatasid filosoofilise kallakuga kirjanduskriitika ja kirjandusajaloo. Klassikalisteks said A. W. Schlegeli William Shakespeare'i draamateoste tõlked ja Ludwig Tiecki tõlgitud Miguel de Cervantese "Don Quijote".
Novovolžski sild

Novovolžski sild, ka Uus sild, ka Betoonsild, (vene Нововолжский мост, Новый мост, Бетонный мост), on autosild üle Volga jõe Tveris Tveri oblastis.
Aastatel 1953–1956 ehitati Kalininisse viieavaline sild. Tarinduselt mitmeavaline kaarsild. Sillaprojekti autor on Leningradi projekteerimisinstituudi Lentransmostprojekti insener A. Volovik. Sild avati liikluseks 1956. aasta novembris.
Silla omapära on see, et kasutati ära 1930. aastatel Leitnant Schmidti silla rekonstrueerimisel väljavahetatud malmist kaarkandurid. Üle saja aasta vanused insener Stanisław Kierbedźi projekteeritud malmkaared toodi Leningradist Kalininisse.
Silla üldpikkus koos pealesõitudega on 485 m ja laius 19,6 m. Igasse avasse monteeriti 9 malmkaart (kokku viis kaarava). Äärmised, kaldale jäävad avaehitised, on tehtud raudbetoonist.
1994. aastal sild rekonstrueeriti.
Pakri vana tuletorn

Pakri vana tuletorn oli Eesti tuletorn, mille varemed asuvad Harjumaal Pakri poolsaare tipus Pakri pangal. Tuletorni varemed on arvele võetud kultuurimälestisena.
Tuletorn püstitati Peeter I käsul ja see oli 15 m kõrgune kivist tulepaak. Tulepaaki kõrgendati 1808.
Varisev pangaserv jõudis aga aja jooksul tuletornile liiga lähedale ja seetõttu püstitati 1889 Pakri vana tuletorni juurde uus tuletorn (Pakri tuletorn), mis on kasutuses tänapäevani.
Luule Epner

Luule Epner (neiuna Luule Liivaku; sündinud 11. veebruaril 1953) on eesti teatriteadlane ja kirjandusteadlane.
Ta lõpetas aastal 1971 Tallinna 1. Keskkooli ja aastal 1977 cum laude Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal. Aastal 1984 lõpetas samas aspirantuuri ja kaitses aastal 1987 filoloogiakandidaadi väitekirja. 
Ta on töötanud Tartu Ülikoolis vanemlaborandina (1977–1978), õpetajana (1978–1987), vanemõpetajana (1987–1990), dotsendina (1990–2002), professorina (2002–2007) ning alates 2007. aastast vanemteaduri ja dotsendina. Alates 2010. aastast on ta ka Tallinna Ülikooli eesti keele ja kultuuri instituudi dotsent, alates 2011. aastast ka Eesti Kirjandusmuuseumi vanemteadur.
Ta on lugenud draamateooria, eesti näitekirjanduse ajaloo, teatriajaloo ja teatriteoreetilist kursust. Samuti on ta avaldanud artikleid eesti näitekirjanduse ja selle lavatõlgenduste kohta.

Isiklikku

Tema isa on tõlkija ja keeleuurija Uno Liivaku, poeg teatritegelane ja kunstiajaloolane Eero Epner.
Tomoji Tanabe

Tomoji Tanabe (田鍋友時; sündinud 18. septembril 1895 – 19. juuni 2009) oli alates 24. jaanuarist 2004 vanim elusolev tõendatud vanusega mees ning oli enne surma vanuselt 7. inimene maailmas ja vanuselt 3. inimene Jaapanis.
Tanabe sündis Miyakonojōs Kyūshū saarel ja töötas insenerina. Kui ta tähistas oma 111. sünnipäeva, oli tal 8 last, 25 lapselast ja 54 lapselapselast. Oma pikka eluiga seostas ta alkoholi tarvitamisest hoidumisega.
Aleatoorika

Etümoloogia

Sõna "aleatooriline" on pärit ladinakeelsest sõnast aleatorius (mängurile kuuluv; aleatorium – mängupõrgu; aleator – mängur; alea – täring, täringumäng, õnnemäng, risk, juhus (sks.k Aleatorisch – aleatooriline, it.k. alea – risk, riisiko; pr.k. aléa – edule või läbikukkumisele viiv võimalus, elu ettenägematused, risk; aléa numérique – juhuslik muutuja; pr.k. aléatoire; it.k. aleatorio; i.k. aleatory, aleatoric). 
Adjektiivi "aleatooriline" kasutatakse nii prantsuse kui ka itaalia keeles eelkõige tähenduses 'ebakindel, teadmata, kahtlane, küsitav' või 'juhuslik'. Aleatooriliseks nimetatakse ka sündmusi, juhtumeid, protsesse, mille tulemus on ebakindel, teadmata, kahtlane, küsitav või juhusega määratletav. 
Juriidilises keeles tähendab aleatooriline leping (pr.k. contrat aléatoire, it.k. contratto aleatorio, i.k. aleatory contract) juhusele tuginevat lepingut, mille jõustumine on ebakindel, teadmata, kahtlane või küsitav.
Matemaatikas ja statistikas rõhutab sõna "aleatooriline" toetumist juhuse teooriatele tõenäosusarvutuse mõttes. Mõisted grandeur, variable aléatoire – aleatooriline väärtus, juhuslik muutuja; distribution aléatoire – tõenäosusjaotus; épreuve (tirage, sondage) aléatoire – juhuslik katse, événement aléatoire – juhuslik sündmus; erreur aléatoire – juhuslik viga ja nombre aléatoire – juhuslik arv (arv, mille numbrid on saadud ükshaaval loosiga); juhusliku funktsioonina (fonction aléatoire) on tähistatav aleatooriline väärtus, mille tõenäosus on aja funktsiooniks.
Statistilise terminina kasutatakse seda ka osana elektroakustilisest kompositsioonitehnikast ja informatsiooniteoreetilise terminina (aleatooriline modulatsioon, aleatooriline signaal) ning nimisõnaks "aleatoorika" vormituna informatsiooniteoreetilisi termineid "mikroaleatoorika" ja "makroaleatoorika" kasutatakse eelkõige muusikalises keelekasutuses.
Eliisabet Jõhvi

Eliisabet Jõhvi on väljamõeldud tegelane, keda mängis Ines Aru.
Eliisabet Jõhvi sketširubriik oli 1980ndatel paljude Eesti Televisioonis eetrisse läinud "Reklaamiklubi" saadete kindel osa.
1993. aastal läks Eesti Televisioonis eetrisse huumorisaade "Elisabeth Jõhvi show. Ines Aru show-programm", mida kirjeldati kui sketše "hella südamega naisterahva Elisabeth Jõhvi juhtumistest 1993. aasta Eestis". (Režissöör-lavastaja Helle Karis, stsenaristid Kirill Teiter, Juta Üts ja Ralf R. Parve.)
Joel Steinfeldt pühendas talle laulu "Eliisabet Jõhvi".
Valeri Prosvirnin

Sõudmine

Sõudma hakkas 1995 isa juhendamisel.
Raudteesild

Raudteesild on sild, mis viib raudtee üle jõe, maantee, tänava või muu takistuse.
Keskkonna väärtuse rahaline hindamine

Keskkonna väärtuse rahaline hindamine (inglise monetary environmental valuation) on kasutatavate loodusvarade rahas hindamine otsesel või kaudsel meetodil.
Otsese meetodi puhul määratakse küsitluse teel elanike maksevalmidus keskkonnaseisundi parandamise või säilitamise eest või aktsepteerimisvalmidus teatud keskkonnateenusest või hüvest loobumiseks. Kaudse meetodi puhul tuletatakse maksevalmidus inimeste tavakäitumisest (nt sõit puhkekohta, palk töötamise eest saastatud keskkonnas).