google/wiki40b huggingface dataset:
Viimsi–Rohuneeme tee

Viimsi–Rohuneeme tee (registrinumbriga 11251) on kõrvalmaantee Viimsi vallas. Tee pikkuse on 7,3 km.
Tee saab alguse Viimsi–Randvere tee esimesel kilomeetril Viimsi ja Haabneeme alevike piiril ning lõpeb Viimsi poolsaare tipus Rohuneeme külas. 
Tee kulgeb läbi Pringi, Püünsi ja Rohuneeme küla ning Haabneeme aleviku.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 12 truupi. Teele jääb 13 bussipeatust: Viimsi, Kalatööstuse, Haabneeme, Metskonna, Lahe, Tamme, Ranna, Suurevälja, Liivaranna, Suureniidu, Rohuneeme kauplus, Püünsi ja Rohuneeme sadam.
Tee on asfaltkattega. Tee klass on IV. Liiklussagedus on kuni viienda kilomeetrini üle 6000 auto ööpäevas, edasi 3000–6000 autot ööpäevas. Teel on kogu pikkuses kiiruspiirang 50 km/h. Tee on kogu pikkuses valgustatud.
Gita Teearu

Gita Teearu (sündinud 11. jaanuar 1934 Sindis) on eesti graafik.
Gita Teearu õppis ERKI-s 1956–1962. Esinenud näitustel alates 1961, Eesti Kunstnike Liidu liige alates 1973. 
Ta on vabakutseline.
Teearu teostele on iseloomulik mitmevärvilise sügavtrüki kasutamine. Ta on kujutanud peamiselt romantilisi loodusmotiive.
Ta on isikunäitustega esinenud Soomes, Saksamaal, Austraalias, Ameerika Ühendriikides ja Rootsis.
Marian Heinat

Marian Heinat (sündinud 25. oktoobril 1989 Raplas) on eesti näitleja.
Ta on õppinud Hellamaa algkoolis ja Muhu Põhikoolis ning ta lõpetas aastal 2009 Saaremaa Ühisgümnaasiumi. Ta õppis aastatel 2009–2010 Tallinna Ülikoolis eesti filoloogiat, kuid lõpetas aastal 2014 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli.
Ta on aastast 2014 Vanemuise teatri draamanäitleja.
Malinaŭka metroojaam

Malinaŭka metroojaam (vene keeles Малиновка (Malinovka metroojaam), valgevene Малінаўка (transkribeerituna Malinavka metroojaam)) on üks Minski metroo jaamadest Maskoŭskaja liinil Maskoŭski rajoonis Malinaŭka linnaosas.
Jaam avati 3. juunil 2014. Tegemist on liini lõppjaamaga. Projektis kandis see nime Univiersitjetśka, kuna selle läheduses asusid mitmed Valgevene Riikliku Ülikooli osakonnad, ent hiljem sai see oma nime Malinaŭka linnaosalt.
Jaama kujundas valgevene kunstnik Maksim Piatrul. Jaam ise on kasutusel näitusesaalina, kus traditsiooniliste paikade  (galeriid, muuseumid, kunstisaalid) kõrval võiks olla esindatud uuem visuaalne kunst. Värvidest on seal kasutusel roheline ja heledad toonid. Jaam on mõeldud kujutama väikest salu. Perroonil on pingid istekohtadega 36 inimesele.
USA dollari mündid

Praegune rahasüsteem

Tänapäeval tegutseb Ameerika Ühendriikides neli müntlat, tootes igal aastal miljardeid münte. Põhimüntla on Philadelphia müntla, mis toodab ringlevat kohrutust, müntide komplekte ja mõningaid mälestusmünte. Denveri müntla  toodab ka käibemünte, mündikomplekte ja mälestusmünte. San Francisco müntla toodab tavalist ja hõbedast tehtud münte ning tootis käibemünte 1970. aastateni. West Pointi müntla toodab biljoone. Philadelphia ja Denver toodavad tööriistu müntide vermimiseks, mida kasutatakse kõikides müntlates.
Iga müntla toodang on sellegipoolest kergesti tuvastatav, sest enamik müntidest kannab märki. Eristatav müntetäht on iga mündi esiküljel, sageli väljalaskeaasta lähedal. Märkimata mündid on väljastanud Philadelphia müntla. Märgid: Philadelphia müntidel on kirjas P (välja arvatud sendid), Denveri müntidel on kirjas D, San Francisco müntidel on kirjas S ja West Point müntidel on kirjas W. S-i ja W-ga tähistatud mündid on harvad, neid sisuliselt ringluses ei ole, kuigi San Franciso mündid, mis toodeti enne 1970ndate keskpaika, on endiselt ringluses. Märgistusega CC, O, C ja D toodeti kuld- ja hõbemünte 19. sajandil ja 20. sajandi alguses, ajutistes rahapadades Carson Citys Nevadas, New Orleansis Louisianas, Charlotte'is Põhja-Carolinas ja Dahlonegas Georgias. Enamik selliseid münte on säilinud muuseumides ja kollektsionääride käes.
Uurits (tähtkuju)

Uurits (ladina Caelum, lühend Ant) on väike lõunataeva tähtkuju. 
Uuritsa suurus on 125 ruutkraadi ja see on pindalalt 88 tähtkuju seas 81. kohal. Tähtkujus ei ole heledaid tähti.
Tähtkuju autoriks on prantsuse astronoom Nicolas-Louis de Lacaille.
Mehhiko tömpsuu

Välimus ja eluiga

Suguküpsed aksolotlid on laia kehaehitusega. Nende absoluutne kehapikkus on 23–28 cm, harva üle 30 cm (on teateid üksikutest üle 40 cm pikkadest isenditest). Neil on jõuline, lamedate külgedega aersaba ning liitunud uimed, mis ulatuvad kaugele ette. Külgedel on roidevaod selgelt väljendunud. Jäsemed on päris lühikesed, aga jõulised. Lameda laia pea küljes on kummalgi pool kolm lõpuseharu ning nende taga kõhrhammastega lõpusepilud. Suu on alaseisune, ninamik on ümar ning väikesed laugudega silmad asetsevad teineteisest kaugel. 
Sugusid saab peale vaadares eristada kloaagipiirkonna järgi: täiskasvanud isastel on see pisut ettepoole võlvunud, emastel lamedam. 
Tavaline värvus on looduses tumehall või pruun, sooneline, kõhupoolel mõnevõrra heledam. Akvaristikas on aretatud palju värvusevariante, sealhulgas leutsistlikke ja albinootilisi. Seejuures ristati neid osalt teiste tömpsuulastega, sealhulgas tiiger-tömpsuuga. 
Aksolotlite keskmine eluiga soodsates tingimustes on kuni 20 aastat.

Levik, eluviis, elupaik ja arvukus

Aksolotlid on endeemid Xochimilco järves ja Chalco järves, mis asuvad Mehhiko pealinnas Méxicos vulkaanilises nõos. Need järved on jäänuk suurest veekogude süsteemist, millest tänapäevaks on osalt alles ainult kanalid. Suuremast osast algsest levilast, näiteks kunagisest Texcoco järvest ja Zumpango järvest, on liik kadunud.
Aksolotlid on öise eluviisiga, eelistavad jahedat hapnikurikast magevett ja hoiduvad veekogu põhja. 
Aastal 2013 leiti, et Xochimilcos elab 0,3 aksolotli ruutkilomeetri kohta.

Regeneratsioon

Aksolotlidel on võime jäsemeid, siseelundeid, sealhulgas isegi aju ja südame osi, regenereerida. Regeneraat on reeglina täielik ja hästi talitlev. Haava puhul moodustub haavaepiteel, mis ajendab ka selle all oleva koe parnemist. Mõne päeva pärast tekib kaotsiläinud kehaosade juures regeneratsioonipung, millest see kehaosa kasvab uuesti.
Regeneratsioonivõime tõttu on aksolotl paljutõotav uurimisobjekt. Uuritakse mehhanisme, mis niisugust regeneratsiooni põhjustab, nt ensüümi LOXe. Seni arvati, et haavamise järel arenevad kõigepealt ümbritsevad rakud tagsi eriti muutlikeks, pluripotentseteks tüvirakkudeks ning seejärel tekivad neist kõik uued rakud. Uuemad uurimused näitavad, et jäsemed või siseelundid regenereeruvad rakkudest, mis saavad areneda ainult teatud kindlat tüüpi kudedeks (samalaadset uurimistööd tehakse ripsussidega). Regeneratsioon toimub kindlas ajalises järjekorras. Regeneratsioonivõime geneetiliste põhjuste uurimiseks sekveneeriti aksolotli genoom. Leiti, et erinevalt teistest salamandritest puudub aksolotlil Pax3 ning seda asendab Pax7.
Genoomis on 32 miljardit aluspaari (10 korda rohkem kui inimese genoomis) ja see on suurim genoom, mis on seni sekveneeritud.
Ryū Murakami

Ryū Murakami (jaapani 村上 龍 Murakami Ryū, sündinud 19. veebruaril 1952) on Jaapani kirjanik, stesenarist ja filmilavastaja.
Tema mõlemad vanemad olid kirjandusõpetajad. Ta õppis Musashino kunstiülikoolis, kuid katkestas õpingud, et pühenduda kirjutamisele.
Murakami esikromaan "Kagirinaku tōmei ni chikai burū" ilmus 1976. aastal ja ta sai selle eest Akutagawa auhinna.
Ta on oma romaanide põhjal filme lavastanud.
Maarja-Magdaleena kihelkond

Piirkonna ajalugu

Maarja-Magdaleena kihelkonda on ajalooürikutes esmakordselt mainitud 1443. aastal (krespel to der Nyenkerken), kuid oma praeguse nime sai kihelkond alles 17. sajandil.
Maarja-Magdaleena kihelkond on loodud kahe muinasmaakonna piirialadele. Põhjapoolne osa (Kudina-Saare ümbrus) kuulus Vaigasse, lõunapoolne aga territooriumile, mida kroonika nimetab Jogentagana (Jõetaguse, mõeldud on Emajõge).
Liivi ja Rootsi-Poola sõda laastasid seda piirkonda väga. Rahvaarv vähenes katastroofiliselt ja 1630. aastail on umbes kolmandik talupoegadest võõramaise, peamiselt vene päritoluga.
Pärast sõdu, elaniklonna vähenemist ja kiriku hävimist oli kihelkonna alad ühendatud Palamuse kihelkonnaga.
Rahvapärimus räägib, et Maarja-Magdaleena kirik olevat ära põlenud ja selle müürid hiljem paksu metsa seest üles leitud. 1644 õnnistati kirik uuesti sisse ja taastati kihelkond, kuhu kuulus ka Vara abikiriku piirkond.
1680. aastast on esimesed andmed Maarja-Magdaleena köstrikooli olemasolu kohta. Praegune Maarja-Magdaleena Põhikool loeb sellest ajast oma vanust.
Pärast Põhjasõda kuulus Maarja-Magdaleena kihelkonnas kogu maa mõisnikele. Kihelkonna põhjaossa jäid Saare mõis, Kudina mõis ja Jõemõisa mõis. Kihelkonna keskosa maad kuulusid Kaiavere mõisale, need ümbritsesid ka Maarja-Magdaleena kirikumõisa valdusi. Kaiavere mõisnik oli Maarja-Magdaleena kiriku patroon. Kaiavere mõisa juurde kuulusid Pataste, Lilo ja Kadrina karjamõisad. Kihelkonna edelaossa ulatusid Äksi kihelkonnas asuva Elistvere mõisa Juula ja Nigula karjamõisad ja Vedu mõisale kuuluv Toolamaa küla. Kihelkonna lõunaosa moodustasid Vara mõisa maad, kus tegutses Vara abikirik.
Nüüdne kihelkonnakirik ehitati vanast aastatel 1885–1887 põhjalikult ümber.
Kuni tsaariaja lõpuni olid kihelkonnad maal vähimaiks territoriaalüksusteks, mis ühendasid vallad ja mõisad. Eesti vabariigis said vallad kogu oma piirkonna elanikke haaravaiks administratiivsusteks. Kuna paljudesse valdadesse kuulus maid mitmes kihelkonnas, siis kaotasid kihelkonnad oma administratiivse tähtsuse ning sellistena nad ka tühistati 1925. aastal. Sellest ajast jäid nad tähistama kirikukoguduste piirkondi.
Kihelkonnas räägitav Maarja-Magdaleena murrak kuulub eesti idamurde lõunarühma.

Kihelkonna alad tänapäeval

Tänapäeval jäävad kihelkonna maad Jõgeva ja Mustvee valla maale Jõgeva maakonnas ning Peipsiääre ja Tartu valda Tartu maakonnas.
Kaarel Väljamäe

Kaarel B. Väljamäe (sündinud 15. juunil 1981 Kohilas) on eesti kirjanik ja baptisti vaimulik.
Ta on Tallinna Kristliku Mosaiik Koguduse pastor.

Isiklikku

Ta on abielus ja kolme lapse isa. Tema abikaasa Melita Väljamäe on meditsiiniõde.
Rogier van der Weyden

Rog(i)er van der Weyden, tuntud ka kui Roger de la Pasture ja Brüsseli Rogier (1400 Tournai – 18. juuni 1464 Brüssel) oli flaami kunstnik.
Rogier van der Weyden oli Madalmaade prantsuse koolkonna jõuline ja andekas kunstnik, õige nimega Roger de la Pasture. Ta sündis Tournais, kus asus 1427 Robert Campini juures maalikunsti õppima. 1435 sai ta Brüsseli linnamaalijaks. Rogier van der Weyden rikastas madalmaade kunsti uue sisu ja uute vormidega. Juba tema ainestik on teistsugune kui Jan van Eyckil; see haarab kujutisi neitsi Maarja elust ja Kristuse kannatusloost. Ta kunst oli tolle aja vaimuliku teatri peegeldus, mille peateema oli Kristuse kannatuslugu. Vastavalt ainestikule oli ka Rogieri käsitlusviis dramaatilisem, rahutum ja pateetilisem kui van Eyckil, tõsine ja karge, täis sügavat ilmekust ja paiguti meeleheiteni küündivat traagikat. Erinevalt kaasaegsetest ei teinud ta maali jaoks põhjalikke eeljoonistusi, vaid märkis ainult üldjoontes kompositsiooni.
Rogier van der Weydeni kuulsaim ja talle tüüpiline teos on 1438 maalitud "Kristuse ristilt võtmine" Escorialis. Ristilt võtmise valu ja kurbust püüdis ta iga figuuri näol ja liigutustes erinevalt väljendada. Selles on ta edusamm, võrreldes van Eyckiga, kelle figuurid alati säilitavad ühesuguse rahu nii poosides kui ka hingeelu liigutuste väljendustes. Mõlemad Kristuse keha hoidvad mehed on haaratud vaiksest kurbusest, naistes aga väljendub kirglik meeleheide. Kunstnik pidas esmajoones silmas tunnete loomutruud kujutust; kompositsiooni valis ta lihtsa, asetades figuurid reljeefina kahes kihis kullatud fooni ette, niisiis vältides ruumi sügavust. Vastandina itaallastele jäi figuuride anatoomiliselt õige kujutamine nii temal kui ka teistel madalmaade meistritel tagaplaanile; neile oli tähtis peamiselt riietus, mida kujutati laiades, avarates, nurgelistes voltides, mille all keha harva tunda on. Rogier van der Weideni teine väga kuulus teos on vägev tiibaltar viimase kohtupäeva stseeniga (1445) Hospice de Beaune'is Dijoni lähedal. Oma suurepärase ruumikujutusega võluvad kaks väikest altarit Berliini muuseumis.
Aastail 1449–1450 käis Rogier Itaalias. Tutvumine itaalia kunstiga jättis ta loomingusse jälgi; eriti märgatavad on Fra Angelico mõjud. Ta kunst muutus pisut rahulikumaks, mingi pehme selgus pääseb ta piltides valitsema. Seda võib konstateerida Münchenis olevas pildis "Kuningate kummardamine".
Rogier van der Weyden on maalinud ka portreid. Võrreldes van Eycki portreedega on tema portreed suurejoonelisemad, üksikasju on neis vähem toonitatud; see-eest on nad kainemad ja vähem elulised.
Rogier van der Weydeni mõju 15. sajandi kunstile on olnud väga suur. Ta mõjutas enamikku madalmaade meistreid, tema kunst oli eeskujuks ka paljudele välismaalastele, esmajoones sakslastele.
Tema tähtsaim õpilane oli Hans Memling. Nii mõnegi maali puhul on teadmata, kumb neist selle maalis (või tegid nad seda ehk koos).
Thérèse Raquin

Sisu

"Thérèse Raquin" räägib loo noorest naisest, kelle isa on Prantsuse kapten ja ema alžeerlane. Pärast ema surma viib ta isa ta tädi, madame Raquini, ja tema haige poja, Camille'i, juurde elama. Kuna ta poeg on nii haige, poputatakse teda nii, et ta on isekas ja ärahellitatud. Camille ja Thérèse kasvavad üleskoos.
Kui Thérèse on 21, sunnib madame teda oma nõo Camille'iga abielluma. Natuke pärast seda otsustab Camille, et perekond peaks kolima Pariisi, kus ta saaks karjääri alustada. Thérèse aga alustab afääri tema parima sõbra Laurentiga.
Kui Camille, Thérèse ja Laurent kolmekesi paadiga sõitma lähevad, tapavad Laurent ja Thérèse Camille'i, et nad pärast tema surma abielluda saaks. Kahjuks hakkab neid aga vaevama süütunne - igal ööl varitseb nende magamistoas surnud mees; selle tagajärjel ei suuda nad enam üksteist puudutada ja lähevad hulluks. Laurent, ametilt kunstnik, ei suuda teostada ühtegi maali, ilma et see miskil moel meenutaks surnud meest. Nad põetavad ka madame Raquini'i, kelle tervist kahjustas insult. Peale teist insulti jääb kogu tema keha halvatuks, v.a silmad. Ühe tüli käigus, mille juures viibib ka madame Raquin, ütlevad Laurent ja Thérèse kogemata välja, et nemad mõrvasid Camille'i.
Et varjata tuttavate eest oma hullust, korraldatakse doominoõhtu. Suure pingutuse ja vaevaga õnnestub madame Raquin'il doominokividest moodustada sõnad: "Thérèse et Laurent ont t...", lõpetatuna pidi see olema: "Thérèse et Laurent ont tué Camille" (Thérèse ja Laurent tapsid Camille'i). Lause lõpetamiseks ei jätku tal jõudu ja nii tõlgendatakse seda kui "Thérèse ja Laurent hoolitsevad minu eest hästi".
Lõpuks muutub paari kooselu täiesti võimatuks ja nad plaanivad teineteise mõrva. Romaani tipphetkel saavad nad üksteise plaanidest aru. Mõlemad kurvastavad viimast korda oma ebaõnnestunud elu üle. Pärast viimast embust sooritavad mõlemad enesetapu, võttes mürki. Seda kõike vaatab pealt madame Raquin.
Andres Laiapea

Andres Laiapea (sündinud 24. jaanuaril 1981 Viljandis) on Eesti poliitikavaatleja, kultuuriblogija ja kodanikuaktivist. Laiapea on avaldanud kaks luulekogu, kuid ei pea ennast ise luuletajaks.
Eesti Blogiauhinnad 2016 jagamisel sai Laiapea ajaveeb kultuuriblogide kategoorias 3. koha.

Poliitiline tegevus

2002–2015 pidas ta poliitikablogi Infopartisan, mis sai alguse vastuseisust Iraagi sõjale.
2012–2013 oli ta Eesti Piraadipartei toetajaliige ja 2013–2015 poliitilise süsteemi kaasajastamist toetanud MTÜ Radikaaldemokraadid juhatuse liige.
2013. aasta kohalikel valimistel oli Laiapea protestikandidaat Viljandi linnas. Ta propageeris valimissüsteemi muutmist, lubades ainult seda, et astub valituks osutumise korral kohe tagasi. Loosung: "Vali idee, mitte inimene!" Ta kogus 96 häält (1,3% häältest) – rohkem kui neli Viljandis kandideerinud Riigikogu liiget.
Lauri Malsroos

Haridus

Lõpetas 2005. aastal Saue Gümnaasiumi ja 2010. aastal Eesti Lennuakadeemia.

Sporditulemused

Harrastab 1993. aastast orienteerumisjooksu ja 2004. aastast rattaorienteerumist. 
Noorte ja juunioride vanuseklassides võitis orienteerumise Eesti meistrivõistlustel aastatel 2000–2006 kokku 7 kulda, 7 hõbedat ja 8 pronksi. 2005. ja 2006. aastal osales orienteerumisjooksu juunioride MMil.
2007. aastast kuulub rattaorienteerumises Eesti koondisse.
Rattaorienteerumise Eesti meistrivõistlustel võitnud 6 kulda (2014 tavarajal, 2015 lühirajal ja tavarajal, 2016 tavarajal, 2017 lühirajal ja tavarajal), 3 hõbedat ja 3 pronksi. Orienteerumisjooksu Eesti meistrivõistlustel võitis 2017. aastal pronksi segateatesprindis SK Saue Tammed võistkonnas.
2009. aasta rattaorienteerumise Euroopa meistrivõistlustel Taanis võitis teatevõistlusel hõbemedali Eesti teatemeeskonna liikmena koos Margus Halliku ja Tõnis Ermiga. 2011. aasta EMil sprindis 7. ja lühirajal 9. koht. 2015. aasta rattaorienteerumise Euroopa meistrivõistlustel Portugalis tuli ta Euroopa meistriks Penha Garcia vanalinnas toimunud sprindidistantsil. 2017. aasta rattaorienteerumise Euroopa meistrivõistlustel Prantsusmaal Orléansis võitis ta kaks hõbemedalit (sprindis ja lühirajal).
2013. aastal võitis Eestis Lääne-Virumaal toimunud rattaorienteerumise maailmameistrivõistlustel hõbemedali sprindis (Tapal) ja pronksi teatevõistlusel (Rakveres) Eesti teatemeeskonnas (koos Margus Halliku ja Tõnis Ermiga). 2014. aastal tuli ta Poolas toimunud rattaorienteerumise MMil maailmameistriks Eesti teatemeeskonnas (koos Margus Halliku ja Tõnis Ermiga) ning sai sprindis 5. koha. 2015. aasta rattaorienteerumise MMil Tšehhis võitis ta sprindis pronksmedali. 2016. aasta rattaorienteerumise MMil Portugalis sai ta lühirajal 5. koha ja tavarajal 8. koha. 2017. aasta rattaorienteerumise MMil Leedus võitis ta sprindis pronksmedali.
Aastatel 2007–2014 osalenud ka rattaorienteerumise Maailma Karika etappidel, parimad tulemused 2014. aastal MK 1. etapil 3. koht ja  2. etapil 1. koht.
Leningradi sõjaväeringkond

Nõukogude Venemaa Petrogradi sõjaväeringkond

Nõukogude Venemaa Petrogradi sõjaväeringkond moodustati 23. märtsil 1918 Petrogradi Töökommuuni otsusega varasema Venemaa Keisririigi Petrogradi sõjaväeringkonna piires ning sõjaväeringkonna ülemaks määrati Vladimir Antonov-Ovsejenko, kuid juba 31. märtsi Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu otsusega liideti piirkond (Petrograd ja Petrogradi kubermang), Jaroslavli sõjaväeringkonnaga. Sõjaväeringkond allus Vabariigi Revolutsioonilisele Sõjanõukogule.
6. septembril 1918 moodustati 1918. aasta kevadel Nelikliidu ja Nõukogude Venemaa vahel sõlmitud Brest-Litovski rahulepingu alusel ajutise rahu tingimustes uuesti Petrogradi SvR.
Venemaa kodusõja ning Eesti Vabadussõja käigus valgekaartliku Nikolai Judenitši poolt juhitud Loodearmee pealetungi ajal 9. maist kuni 6. augustini 1919 aga linna kaitse paremaks organiseerimiseks allutati Petrogradi SvR Läänerinde Revolutsioonilisele Sõjanõukogule.
Pärast Nõukogude Venemaa ja Eesti Vabariigi vahelise Tartu rahulepingu sõlmimist liideti Punaarmee 7. armee (NSV Liit) väed territoriaalse Petrogradi SvR-ga.
NSV Liidu Revolutsioonilisele Sõjanõukogu otsusega nr 126 1. veebruarist 1924 nimetati Petrogradi SvR, kuhu kuulusid Leningradi oblast, Pihkva oblasti, Novgorodi oblasti, Olonetsi oblasti, Tšerepovetsi oblasti territooriumid, Leningradi sõjaväeringkonnaks.

Pärast Teist maailmasõda

9. juulil 1945 pärast rindemoodustiste likvideerimist Leningradi SR taastati ning SR koosseisu lülitati Leningradi oblast, Pihkva oblast, Novgorodi oblast ja Eesti NSV (kuni 1956. aastani). 1960. aastal liideti SR ka Põhja sõjaväeringkond.
Looduse ühetaolisus

Looduse ühetaolisus (inglise keeles uniformity of nature) on hüpoteetiline olukord, mis seisneb selles, et mis tahes sündmus mis tahes ajal toimub mõne universaalse, eranditeta loodusseaduse avaldusena.
Bertrand Russell märgib oma raamatus "The problems of philosophy", et loodusteaduse ülesanne on niisuguseid eranditeta loodusseadusi leida ja ta ongi avastanud seadusi, mille puhul erandeid pole leitud, kuid küsimus on selles, kas meil on alust eeldada, et need ka tulevikus kehtivad.
Hiljem selguski, et näiteks Isaac Newtoni gravitatsiooniseadus ei kehti (kehtib ainult teatavatel tingimustel teatavas lähenduses). Üldrelatiivsusteooria annab mõningate juhtude jaoks hoopis teistsugused ennustused kui Newtoni teooria, ja need on ka kinnitust leidnud. Muuhulgas selgus, et Merkuuri orbiidi kõrvalekalded ennustatust tulenevad suurelt jaolt Newtoni gravitatsiooniseaduse ebaadekvaatsusest.
Russell on ühetaolisuse eeldamisel ettevaatlik: "Jämedavõitu ühetaolisusootused kalduvad olema eksitavad. Mees, kes on kanapoega kogu tema eluaja jooksul iga päev toitnud, keerab tal lõpuks kaela kahekorra, näidates, et kanapoja puhul oleksid olnud kasulikumad rafineeritumad arusaamad ühetaolisusest."
Russell ei pea võimalikuks looduse ühetaolisuse kindlat teadmist, küll aga suure tõenäosusega teadmist. Sellise teadmise õigustamiseks kasutab ta induktsiooniprintsiipi.
Ei ole ilmne, et loodusteadus saab toimida ainult juhul, kui loodus on kogu ulatuses ühetaoline.
Karl Popperi järgi ei ole looduse ühetaolisust tarvis postuleerida, sest loodusseaduste formuleeringud on õigustamata oletused, mitte induktiivsete arutluste tulemused.
Guaniin

Guaniin on lämmastikalus, mis kuulub puriini derivaatide hulka. 
Guaniin esineb nii DNA kui RNA ning bioloogiliselt aktiivsete ja makroergiliste molekulide koostises (GMP, GDP, GTP).
Guaniini keemiline valem on C₅H₅N₅O. Selle molaarmass on 151,13 g/mol ja sulamispunkt on 360°C.
Guaniin on üks kahest puriini nukleobaasist (teine on adeniin), mida kasutatakse nukleiinhapete nukleotiidide sünteesimisel. DNA koosseisus seondub guaniin (G) tsütosiiniga (C) kolme vesiniksideme abil.
Guaniini nukleosiid on DNAs desoksüguanosiin ja RNAs guanosiin.
Guaniini lagunemisel tekib ksantiin ja seejärel kusihape.
Esimesena eraldas kristalset guaniini kalasoomustest 1656. aastal François Jaquin. Guaniin on lindude, nahkhiirte ja roomajate väljaheidete koostisosa. Lindude ja nahkhiirte väljaheidetest tekib lubjarikkal pinnasel guaano, mille järgi guaniin on nime saanud.
Tänapäeval kasutatakse kristalset guaniini mitmete kosmeetikatoodete, näiteks šampoonide ja küünelakkide, koostisosana. See annab sillerdava efekti.
Kaugõpe

Kaugõpe on õppetöö vorm, mille kaudu omandatakse haridus (kesk-, kutse-, kõrg-) iseseisvalt (õppides enamasti töö kõrvalt). Mõnes ülikoolis (nt Tartu ülikool) on kaugõpe samastatud avatud ülikooliga.
Kaugõppes sooritab/esitab õpilane kontrolltööd, arvestused, eksamid ja muud nõutavad tööd, õppeasutus aga korraldab konsultatsioone, loenguid, praktikume, seminare ja eksameid.
Kaugõppes ei õpetata erialasid, mis eeldavad pidevat juhendamist, praktikat ja õppebaasi.
Kaugõpe kui omaette õppevorm tekkis 19. sajandi lõpus USA-s.
Põhivabadused

Põhivabadused on osa inimõigustest.
Põhivabadused on: liikumisvabadus, mõttevabadus, usuvabadus ja valimisvabadus. Need kehtivad igale inimesel ilma igasuguste lisatingimusteta. Põhivabadused on Euroopa Liidu moodustamise aluspõhimõtete osad.