Antibiootikumiresistentsus

Resistentsuse kujunemise põhjused

Ravimiresistentsete bakterite kujunemise põhilised soodustegurid on antibiootikumide korduv, vale ja põhjendamatu tarvitamine.
Antibiootikume kasutatakse maailmas igal aastal miljonites kilogrammides profülaktikas ja inimeste ravis, loomakasvandustes ja põllumajanduses. Antibiootikumide laialdane ja põhjendamatu kasutamine ravimeditsiinis soodustab haigusttekitavate bakterite ravimiresistentsuse kujunemist. Iga kord, kui haige võtab temale määratud antibiootikumi, hävivad antibiootikumi suhtes tundlikud bakterid, kuid bakterid, kes on keskkonnast omandanud antibiootikumiresistentse geeni ning on seega tundetud vastava antibiootikumi suhtes, jäävad ellu ja jätkavad paljunemist.
Samuti soodustab ravimiresistentsuse teket antibiootikumide määramine tuvastamata põhjusega haigusjuhtude korral, kus eesmärgiks seatakse bakteriaalse päritoluga tüsistuste tekke ennetamine – kui ei tunta põhjust, ei teata ka seda, mida ennetada.
Antibiootikume kasutatakse suurel määral loomakasvatuses, suurendamaks loomade jõudlust. Mõnes riigis on võimalik antibiootikume osta käsimüügist ilma retseptita, mis aitab antibiootikumide väärkasutamisele kaasa. See kõik viib resistentsete tüvede tekkeni. Eeldatavalt hästi reguleeritud meditsiinis on suurimaks probleemiks resistentsete bakterite ilmnemise juures antibiootikumide väär- ja ületarbimine nii arstide kui ka patsientide poolt.
Ravimiresistentsed tüved ilmusid algselt haiglates, kus kasutati kõige enam antibiootikume. Sulfoonamiidiresistentne Streptococcus pyogenes võeti sõjaväehaiglates kasutusele 1930. aastatel. Penitsilliinresistentne Staphylococcus aureus tekkis Londonis tsiviilhaiglates varsti pärast penitsilliini kasutuselevõttu. Sarnaselt avastati Mycobacterium tuberculosis'e resistentsus streptomütsiini suhtes üsna pea pärast selle antibiootikumi kasutuselevõttu. Multiravimiresistentsus avastati esmakordselt seedetraktibakterites Escherichia coli, Shigella ja Salmonella 1950. aastate lõpus ja 1960. aastate alguses.

Loomakasvatuses

Põllumajandusloomadel, -lindudel ja kasvatatavatel kaladel kasutatakse antibiootikume kolmel põhjusel: nakkushaiguste ravimiseks, nakatumise vältimiseks teatud kasvatamisperioodil ja kasvufaktoritena. Esimesel kahel juhul manustatakse loomadele, lindudele või kaladele lühikese ravikuuri jooksul suures annuses antibiootikume ja kolmandal juhul – pikema aja jooksul väikses annuses antibiootikume. Kuna kõigil nendel juhtudel manustatakse antibiootikume suurele hulgale loomadele, lindudele või kaladele, siis on ka antibiootikumiresistentsete bakterite tekkimise võimalused suured. Loomade, lindude ja kasvatatud kalade organismis tekkinud antibiootikumiresistentsed bakterid võivad levida looma- ja linnupidajate ning -hooldajate vahendusel elanikkonna sekka.
Peaaegu pool antibiootikumide kogusest kirjutatakse Euroopas välja loomade tarvis. Resistentsuse tekkimise riskiteguriks peetakse loomadel üldiselt antibiootikumide tavapärast kasutamist. Kuna antibiootikumiresistentsus ohustab tõsiselt eelkõige noorloomi, on see Euroopa loomakasvatussektoris saamas üha tõsisemaks probleemiks. Lemmikloomad ja dekoratiivkalad võivad samuti olla antibiootikumiresistentsuse kandjad ning lihtsustada selle edasiandmist. Samas on mõeldamatu nüüdisaegne loomakasvatus või vesiviljelus, kus puudub võimalus kasutada haiguste raviks antibiootikume. Loomade ja kalade hea tervis ja antibiootikumide mõistlik kasutamine aitavad antibiootikumiresistentsuse levimist ära hoida.

Levimise mehhanismid

Bakterite ja seente populatsioonis võivad levida ka mitmesugused viirused, mis kannavad geene ühest mikroobist teise. Vahel kodeerivad sellised geenid resistentsuse faktoreid. Antibiootikumide kasutamine kasvustimulaatorina loomakasvatuses võib suurendada vabade bakteriofaagide hulka sooletraktis ja soodustada antibiootikumiresistentsuse levikut mikroobide hulgas.
Kui mikroob laguneb keskkonnas, võivad tema naabruses olevad mikroobid korjata üles vabaneva DNA ja lülitada selle oma struktuuri. Seega muutuvad mikroobipopulatsioonide omadused kokkupuutel antibiootikumide ja teiste antibakteriaalsete vahenditega.
Antibiootikumide suhtes resistentsed organismid satuvad vesikeskkonda inim- ja loomsetest allikatest. Need bakterid on võimelised levitama oma geene vees põliselt elavatesse mikroobidesse, mis ise samuti sisaldavad resistentseid geene. Samas ringlevad just väga paljud tööstuslikku päritolu antibiootikumid vesikeskkondades.