google/wiki40b huggingface dataset:
Grafiti

Ajalugu

Lihtsakujuline grafiti, näiteks oma nimetähtede kritseldamine, aga ka roppuste kirjutamine või karikatuursed kujutised, on pärit juba antiikkultuuridest. Grafiti kui kunstiliigi juured ulatuvad vanimate koopamaalinguteni ning jõuavad tänapäeva seina- või monumentaalmaali ajaloo kaudu. Tavaliselt ei peeta neid siiski grafiti otsesteks eellasteks, sest vaatamata sotsiaalsele või poliitilisele sõnumile, mida avalikus ruumis eksponeeritud teosed sageli kannavad, valmistati neid üldjuhul omaniku loal.
Tänapäevase grafiti algusajaks peetakse USA-s 1960.–1970. aastaid, mil noored hakkasid oma poliitilisi (tavaliselt riigivastaseid) sõnumeid seintele kirjutama. Samaaegselt hakkasid jõugud ka oma territooriumi märgistama (a la "Mati oli siin" – nn tag-grafiti). Üks esimesi laiemalt tuntud grafiti viljelejaid oli TAKI 183. Tegemist oli New Yorgis kullerina töötava noormehega, kes hakkas oma käike linnas märgistama, kirjutades seintele oma nime.
1970. aastate alguseks oli oma nime kritseldajaid palju ning tekkis vajadus nime esile tuua. See põhjustas grafiti muutumise kalligraafilisemaks, grafititegijad võtsid kasutusele mitmesuguseid kirjastiile. Sellest arenesid välja eri grafitistiilid, nagu throw-up, piece, wildstyle, stencil (šablooni abil tehtud grafiti), mural (tervet seina kattev grafiti) jm.
Lisaks kunstiliigina käsitlemisele võimaldab ajalooline grafiti saada informatsiooni ühiskonnas valitsenud meeleoludest ning üldisemalt ühiskonna korraldusest ja ülesehitusest. Näiteks on Antiik-Rooma grafitite põhjal tehtud järeldusi lihtrahva kirjaoskuse leviku kohta.
Territooriumi märgistamise ja muude otseste sotsiaalsete funktsioonide kõrval võib tänapäeva grafiti kanda ka poliitilist ja sotsiaalset sõnumit, mängida kunstiajalooliste viidetega ning olla sellisena lausa filosoofiline.
Viimastel aastakümnetel on n-ö ametliku kunstikorralduse suhtumine grafitisse muutunud ning grafiti on hakanud jõudma tunnustatud kunstiliikide hulka nii mujal maailmas kui ka Eestis. Nii korraldatakse Tartus tänavakunstifestivali Stencibility, Tartu noore kunsti oksjonile on pandud tänavakunstnike Müra2000, MinaJaLydia ja Edward von Lõnguse teoseid, ning originaalšabloone on ostnud Tartu kunstimuuseum.
Lower Manhattan

Geograafia

Lower Manhattan asub Manhattani saare lõunaosas Hudsoni jõe ja East Riveri suudmelahe vahel. Linnaosa piirneb kirdes saare esimese täisulatuses rõhtsirge 14ᵗʰ Street tänavaga, mille taga jätkub Midtown Manhattani linnaosa. Erinevalt ülejäänud saarest, ei kulge Lower Manhattani tänavavõrk ristjoonestikuna, vaid on ajalooliselt kaootiline.

Topograafia

Linnaosa pinna all on tugev kambriumis tekkinud küaniiti sisaldav aluskivim ehk Manhattani kilt, mis on ka põhjuseid, miks saar hulgaliselt kõrghooneid kannab.

Ajalugu

Esimene asustus piirkonnas pärineb 1624. aastast, mis määras tulevase Uus-Madalmaade halduskeskuse Uus-Amsterdami. Kolmsada aastat hiljem kõrgusid seal juba maailma esimesed pilvelõhkujad. Manhattani lõunatipp oli ning on ositi tänini ümbritsetud sadamasildadega.

Ilme

New Yorgi ärikeskuse siluetti, mis paistab esisele Upper Bay lahele, teatakse kui ühte Lääne modernse vabaturukapitalismi tunnusmärke.
Suur Tõll (raudteesuurtükk)

Suur Tõll oli Eesti sõjaväe Soomusrongirügemendi 2. divisjoni Raskekauglaskepatarei koosseisus olev raudteesuurtükivagun.
Alusvagun oli 8-teljeline lahtine platvormvagun. Relv oli 152 mm Canet' laevasuurtükk (kahur), mis võeti 1935. aastal Naissaarel asunud 5. patareist. Suurtükivagun nr 145 ehk "Suur Tõll" (nimede ja numbri omavaheline seos ja ametlikkus pole üheselt selge) valmis 1935. aastal.
See laevade jaoks mõeldud 152 mm Canet' suurtükk suutis lasta oluliselt kaugemale (18–20 km) kui harilike soomusrongide suurtükid (6–10 km) ning seetõttu oli see mõeldud kaugvõitluseks.
Soomusrongirügemendi 2. divisjoni koosseisus moodustati 1936. aastal Raskekauglaskepatarei, millesse kuulus ka suurtükivagun Suur Tõll.
Käärdi

Muud

Käärdis, täpsemalt Kasekülas, kunagise Käo mõisa omanikelt kingitusena saadud uhkes villas elas kauaaegne Eesti Straussi ühingu esimees, Elva linna aukodanik, koduloolane, rännumees ja muidu aktiivne kohalik tegelane Kalev Päid. Aastaid on kestnud Käärdi elanike püüdlused Käärdi liitumiseks Elva linnaga. Siiani pole see Rõngu valla vastuseisu tõttu õnnestunud.
Mihkel Zilmer

Mihkel Zilmer (sündinud 15. detsembril 1948) on meditsiinibiokeemik, arstiteadlane, teaduse populariseerija. Tartu Ülikooli meditsiinilise biokeemia professor.
Ta on lõpetanud Tartu ülikooli biokeemikuna (kahe teaduskonna vahelise eriprogrammi alusel). 1992. aastal sai ta meditsiinidoktori teaduskraadi.
Alates 1992. aastast töötab ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas professorina, sh alates 2003. aastast Tartu ülikooli (TÜ) arstiteaduskonna meditsiinilise biokeemia professorina. Alates 1994. aastast on ta TÜ arstiteaduskonna biokeemia instituudi juhataja, alates 2013. aastast on ta TÜ arstiteaduskonna bio- ja siirdemeditsiini instituudi biokeemia osakonna juhataja. 2017. aastast kuulub Tartu Ülikooli senatisse.
Tema töögrupp kuulub tippkeskuse The Centre of Excellence for Genomics and Translational Medicine koosseisu. On juhendanud 26 doktoritööd (mitu tema õpilast on nüüd samuti professorid). Üle kümne patendi (Eesti, Euroopa, Vene Föderatsioon, USA, Jaapan, Hiina) autor. Oksüdatiivse stressi ja meditsiinilise metaboloomika siirdemeditsiiniliste uuringute algataja Eestis. Rohkem kui 20 meditsiinilise (inimorganismi) biokeemia- ja tervisliku söömise õpiku ja raamatu autor (näiteks "Meditsiiniline biokeemia", "Vitamiinid", "Mineraalained", "Normaalne söömine", "Normaalse söömise kursuste käsiraamat", "Normaalne joomine" jm).
Ta on kuulunud ansambli/protsessi Rajacas koosseisu alates selle esimesest lainest 1966 (rajacas.com). Kirjutanud hulgaliselt laule, näiteks "Eestimaa (Tuhanded külad)", "Armsas Tartus vana ülikool", "Ikka lühemaks jääb meie luule" jm.
Majandusaasta

Majandusaasta on 12 kuu pikkune periood mille kohta ettevõtted, valitsusasutused ja muud 
raamatupidamiskohustuslased koostavad oma raamatupidamise aastaaruandeid ehk majandusaasta aruandeid. Majandusaasta ei pea ühtima kalendriaastaga. Erandjuhtudel, näiteks ettevõtte asutamisel, lõpetamisel või majandusaasta alguskuupäeva muutmisel võib majandusaasta olla ka pikem kui 12 kuud, aga Eesti seaduste järgi mitte pikem kui 18 kuud.
Haiba mõis

Haiba mõis oli rüütlimõis Harjumaal Hageri kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisaansambel Harju maakonna Saue valla Haiba küla maadele. 
Esimesed teated  Haiba mõisast (saksa keeles Haiba) on meieni jõudnud 1672. aastast, kui ta oli Ruila mõisa osa. 17. sajandi teisel poolel on Haiba mõisa mainitud, kui Ruila kõrvalmõisa. Ruila mõisaga olid Haiba mõisal ühised omanikud kuni 1814. aastani, siis pärandus mõis Johann von Ulrichi tütrele Gustava Eleanora von Staalile. 1861. aastast kuulus mõis Mohrenschildtide.Aastatel 1899–1907 oli mõis Igelströmide valduses. 
Alates 1908. aastast oli mõis aga Doni Talurahvapanga valduses, kes mõisamaad taludeks müüs. Viimane omanik, aastail 1916–1919, oli Konstantin Jürgens.

Mõisaansambel

Mõisahoone pärineb 18. sajandi lõpupoolelt ning on kõrgel soklil asetsev ühekorruseline L kujuline kivihoone. Hoonele ehitati 19. sajandi teisel pooleljuurde kaks historitsistlikku puitnikerdustega verandat. 
Nõukogude ajal paiknes hoones Haiba sovhoosi kontor, 1993. aastast on seal Kernu vallamaja.
Tšehhi kabe

Tšehhi kabe on üks paljudest kabeliikidest. Seda mängitakse 64-ruudulisel laual. Nagu nimestki näha, harrastatakse seda enim Tšehhimaal; Eestis teadaolevalt pole selles mänguliigis võistlusi peetud.
Anton Jepihhin

Anton Jepihhin (sündinud 17. juulil 1988) on Venemaa jalgpallur.
2011 mängis ta klubis FC Narva Trans.
Tallinna linnavolinike loend (1917)

Valitud 13.–18. veebruar 1917.
Valimistel said volikogu 80 kohast eestlased 50 kohta, venelased 10 ja sakslased 20.
Tsukuba Ülikool

Tsukuba Ülikool (jaapani 筑波大学 Tsukuba daigaku) on ülikool Tsukuba linnas Jaapanis.
Pidades oma eellast asutatuks aastal 1872 on see üks vanimaid Jaapani ülikoole. Praegusel kujul asutati aastal 1973.
Armstrongi piir

Armstrongi piir on kõrgus, kus atmosfäärirõhk on nii madal (0,0618 atmosfääri või 6,3 kPa (47 mmHg)), et vesi keeb inimkeha normaaltemperatuuril (37,0 °C).
Mõiste on nimetuse saanud USA sõjalenduri ja arsti Harry George Armstrongi järgi. Maal on selle piiri kõrguseks 18–19 km.

Mõju inimkehale

Kui inimene ei kanna skafandrit, siis Armstrongi piiril ja sellest kõrgemal hakkavad tema väliskeskkonnale avatud kehavedelikud keema. Sellised kehavedelikud on sülg, silmi niisutavad pisarad ja kopsualveoole niisutavad vedelikud (veri ei hakka keema). Seetõttu ei püsi ka hapnikumaski kandev inimene sel kõrgusel elus üle viie minuti.
Kaitse Kodu!

Kaitse Kodu! on Kaitseliidu ajakiri.

Üldinfo

Ajakiri ilmub kaheksa korda aastas ja on kõigile soovijatele tasuta kättesaadav Kaitseliidu malevates ja Kaitseliidu Peastaabis. 
Kaitse Kodu! näol on tegemist vanuselt viienda tänapäevani ilmuva eesti ajakirjaga (vanemad on vanuse järjekorras Sõdur, Ajalooline Ajakiri, Looming ja Eesti Naine).
Täna ilmub KK! 8 korda aastas tiraažiga 7000 eksemplari.
Kaitse Kodu! toimetusse kuuluvad praegu peatoimetaja Karri Kaas ja tegevtoimetaja Asso Puidet.

1925-1940

Kaitseliidu ajakirja Kaitse Kodu! esmanumber ilmus 14. oktoobril 1925. Seega kuulub Kaitse Kodu! vanimate seni ilmuvate eesti ajakirjade hulka.
Esimene katse Kaitseliidu häälekandjat asutada tehti juba 1920. aastal, mil ilmus küll vaid kaks numbrit väljaannet Kaitseliitlane. Pärast 1924. aasta 1. detsembri putšikatset hakati Kaitseliitu taasorganiseerima. Kaitseliidu tegemisi kajastati esialgu 1925. aasta aprillist kuni juuli lõpuni ajakirja Sõdur 17. numbri eraldi lisana Kaitseliitlane.
11. septembril 1925 kinnitas Kaitseliidu keskjuhatus üksmeelselt Kaitseliidu häälekandja põhialused ja otsustas hakata välja andma oma, esialgu kaks korda kuus ilmuvat 24-leheküljelist ajakirja. Esimene number ilmus 14. oktoobril samal aastal 40-leheküljelisena, trükiarvuga 18 000 eksemplari ja seda levitati proovinumbrina üle maa. Esinumbri kaanel oli Kalevipoja mõõtu muistne sõdalane, mõõk ühes ja kilp teises käes, autoriks ajakirja kujundaja Peet Aren.
Osava reklaami ja väljaande sisu väärtuslikumaks ning välimuse kaunimaks muutmisega kasvas KK! menu lugejaskonnas ning 1928. aasta lõpus võib seda pidada juba Eesti üheks loetavamaks ajakirjaks. 1929–1932 ilmus KK! senise kahe korra asemel kuus igal nädalal. 
KK! viimane sõjaeelne number ilmus 20. juunil 1940.

Alates 1993

KK! uus algus oli 1993. aastal, mil ajakiri taas Kaitseliidu hõlma all ilmuma hakkas. Ajakirja anti välja neli numbrit, kuni see 1995. aastal peatoimetajana tööle asunud Ivar Jõesaare juhtimisel taas perioodiliselt ilmuma hakkas.
Oldhami maakond (Texas)

Oldhami maakond (Oldham County) on maakond USA-s Texase osariigis. Geograafilised koordinaadid on 35°40' N, 102°60' W.
Maakonna halduskeskus on Vega.
Maakonna pindala on 3888 km², millest 3 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 2052. Aastal 2000 oli elanike arv 2185.

Ajalugu

Oldhami maakond moodustati 1876. aastal Bexari maakonna osast. Maakond sai nime Ameerika Riikide Konföderatsiooni senaatori Williamson Simpson Oldhami järgi. Algselt oli maakonna halduskeskus Tascosa. Linnast ei läbinud raudtee ning uued linnad ja farmid tekkisid raudtee äärde, ja 1915 asus Tascosas küll kohtumaja kuid mitte ühtegi elanikku. Samal aastal sai uueks maakonna halduskeskuseks Vega.
Nils-Aslak Valkeapää

Nils-Aslak Valkeapää (põhjasaami keeles Áillohaš (23. märts 1943 Enontekiö – 27. november 2001 Espoo) oli saami kirjanik, muusik ja saami kultuuri edendaja.
Ta sündis põhjapõdrakasvatajate peres ning õppis õpetajaks, kuid ei asunud kunagi sel erialal tööle. Sarnaselt paljude teiste saamidega, kes pidid hariduse omandamiseks kodust kaugele sõitma, valis Nils-Aslak Valkeapää eriala, mis annaks võimalikult mitmekülgse hariduse, sealhulgas teadmised eri kunstivormide ja muusika alal.
Nils-Aslak Valkeapää oli mitmekülgne kunstnik, kes sai tuntuks nii oma proosa, luule kui ka joigudega; ta esines filmides ja televisioonis ning tegeles maalimisega. Oma joigudega käis ta esinemas paljudes maades ning temast sai üks tuntumaid saame maailmas.
Nils-Aslak Valkeapää tegi kaasa Lennart Meri 1977. aastal valminud soome-ugri rahvaid käsitlevas dokumentaalfilmis "Linnutee tuuled".

Tunnustused

Aastal 1991 sai Nils-Aslak Valkeapää Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhinna luuleraamatuga "Beaivi, áhčážan" ("Päev, minu isa"), mida on kutsutud ka saami rahvuseeposeks.
Lisaks on Áillohaš pälvinud hulga teisi auhindu oma kirjatööde ja saami kultuuri edendamise eest. Ta oli nii Oulu kui ka Lapi Ülikooli audoktor. 1995. aasta 15. mail andis Eesti president Lennart Meri talle Valgetähe V klassi teenetemärgi.
2004. aastal toimunud kõigi aegade suuremate soomlaste valimisel hääletas rahvas Nils-Aslak Valkeapää 65. kohale.
Alfred Rõude

Alfred Ferdinand Rõude (kuni 21.03.1938 Alfred-Ferdinand Veitmann; 15. aprill 1896 Sassi küla, Keila vald, Harjumaa – 9. september 1968) oli eesti kunstikoguja.
Alfred Rõude sündis taluniku peres. 1908. aastal lõpetas ta Lehola (Kulna) vallakooli ning õppis järgmised kolm aastat Keila Rahvahariduse seltsi koolis. Keskhariduse omandas Tallinna Rahvaülikoolide Seltsi kolledži eragümnaasiumis, mille lõpetas 1926. aastal. Sama aasta sügisel asus õppima Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonda, kuid oli sunnitud õpingud veidi enne lõpetamist pooleli jätma. Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Majanduslikel põhjustel oli Rõude sunnitud ennast ise elatama juba 15. eluaastast, mil töötas Keila Kaubatarvitajate Ühistu kaupluses õpipoisina. 1917-1921 töötas Keilas ja Tallinnas raudteeametnikuna. 1922–1924 Põllutööministeeriumi statistika osakonnas ametnikuna. Ülikoolis õppimise ajal elatas end juhutöödega olles näiteks 1930–1931 Eesti Rahva Muuseumis tööl assistendina. 1931–1934 oli Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi ametnik ning järgmised kolm aastat Postimehe ametnik ning ärijuhi abiline.
1937. aastal kolis Rõude Tallinna, kus asus tööle Postimehe Tallinna kontori juhatajana. 1940. aastal korraldas raamatukaupluse Nõukogude raamat loomist ning oli selle juhatajaks. 1941 töötas antikvariaatide vanemrevidendina ning raamatuantikvariaadi Püramiid ärijuhina. Saksa võimu ajal vallandati töölt kui poliitiliselt mitteusaldatav ning kuni 1944. aastani töötas Stantsimis- ja Pressimistööstuses Tehnola varustusametnikuna. 1944. aasta septembrist töötas Riiklikus Kirjastuskeskuses hulgimüügikontori juhatajana ning aastatel 1950–1952 venekeelsete raamatute hulgimüügibaasi direktorina.
Tema kogumistegevus algas 1926. aastal ühe Eduard Wiiralti 1920. aasta linoollõikemapiga ja selle intensiivseim järk langeb 1920. aastate II poolest kuni 1940. aastate algupoolele, ehkki kogu täienes ka hiljem. Wiiralti looming kujuneski tema kogus keskseks. 1933 astus ta Pariisis elava kunstnikuga kirjavahetusse ning temast sai Wiiralti esindaja kodumaal. 1936 korraldas ta Wiiralti näituse Tallinnas ja Tartus ning 1937 Helsingis. Wiiralt saatis oma tööde tiraažid kodumaale, kus tal oli Rõudega kokkulepe, et igast tööst võib ta ühe endale jätta, ülejäänud realiseerida. Rõude saatis müügitulu Pariisi kunstnikule ning omandas samas üle 3000-eksemplarise Wiiralti tööde kogu.
Pärast tema surma 1968. aasta 9. septembril jäi kogu tema abikaasa Alide Rõude (26.05.1895–14.09.1979) valdusse, kes kinkis selle Eesti Kunstimuuseumile. Kogu koosnes 12 203 kunstiteosest, arhiivist ja raamatukogust, millele lisanduvad tööd, mis muuseum omandas juba varem, 1950. aastate teisest poolest, kas kultuuriministeeriumi kaudu või kogujalt endalt.
Alfred Rõude on maetud Rahumäe kalmistule, tema hauakivi valmistas tuntud skulptor Juhan Raudsepp.
Rangu tänav

Rangu tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosaas Pikaliiva asumis.
Rangu tänav sai nime 23. veebruaril 2000. Tänav on saanud nime heinateo mõiste rangu järgi (rang – 'umbne heina aun').
Tibla

Tibla on halvustav sõna venelase kohta. Tibla ei austa asukohamaa kultuuri, selle elanikke ega nende keelt ning on üldjuhul vaenulik ka Eesti riigi suhtes. Tibladele omistatakse ka nostalgiat Nõukogude Liidu järele.
Sõna "tibla" päritolu on teadmata, selle kohta on mitmesuguseid hüpoteese. 1937. aastal ilmunud "Eesti entsüklopeedias" arvatakse, et see tulenes Vitebski kubermangu nimest, kuna sealt pärines hulk Eestis tänavaid sillutanud venelasi; algselt kutsuti neid "tipski", millest hiljem kujunenud "tibla". Levinuma etümoloogia järgi tuleneb sõna "tibla" venekeelsest fraasist ты, бля (tõ, blja 'sina, lits'). Võrreldavad, ehkki mitte samatähenduslikud terminid on Homo sovieticus ja soomekeelne ryssä.
Eesti kirjakeeles levis "tibla" 1990. aastail Andrus Kiviräha "Ivan Orava mälestuste" ajel, milles parodeeriti eestlaste ksenofoobiaga segatud marurahvuslust. Ivan Orava järgi on tiblad mitte venelased, vaid väikesed roosad olevused, kes ilmusid Eestisse esmakordselt 1940. aasta juunis: "Vana sepa sõnul on mõned tiblad kaetud süsimustade karvadega, nad suudavad oma pikkade küüntega lõigata aknaklaasi ja söövad seda nagu vahvlit. Teised tiblad on seevastu väikesed, limased ja roosad, nad pesitsevad valdavalt köögis, kapi taga, nende tiinus kestab vaid paar nädalat ja nad toovad ilmale korraga vähemalt kaksteist pimedat poega. Leidub tiblasid, kellel nahk on all ja sisikond peal ning et seda kupatust koos hoida, ümbritsevad nad end tugevasti vöötatud vihmamantliga. Maestro Orav on kohanud ka kleepuvate ämblikujalgadega tiblasid, kes suudavad liikuda mööda seinu ja lagesid ning jõllitada siis laest justkui kärbsed."
2002. aastal pälvis kriitikat Eesti Päevalehes 11. detsembril ilmunud reklaam, milles kirjutati: "Ei loe Eesti Päevalehte? Järelikult tibla!" Riigikogu liikmed Viktor Andrejev, Jevgeni Tomberg ja Valentina Võssotskaja esitasid seepeale Avaliku Sõna Nõukogule kaebuse, kuna nende arvates õhutas reklaam rahvuslikku vaenu. "Nõukogu nendega ei nõustunud, kuid kuulutas reklaami siiski hea tavaga vastuolus olevaks, kuna eelnenud lausele järgnes lause "Ole õige eestlane, loe kindlasti!", mille lisamisega loodud vastandust peeti solvavaks," kirjutas filosoof Indrek Reiland juhtumit analüüsides. Reilandi hinnangul viitab õigekeelsussõnaraamatu 2006. aasta väljaanne siiski kaudselt, et sõna "tibla" kasutamine väljendab halvustavat suhtumist venelastesse üldiselt.
Regressiivne tulumaks

Regressiivne tulumaks on tulumaksu liik, mille puhul vastavalt sissetuleku suurenemisele tulumaksumäär brutosissetulekust kahaneb.
Mario Chalmers

Almario Vernard Chalmers (sündinud 19. mail 1986 Anchorage'is) on USA korvpallur, kes 2008. aastast mängib NBA meeskonnas Miami Heat.
Jürgen Schult

Jürgen Schult (sündinud 11. mail 1960 Neuhausis) on Saksa DV-d ja Saksamaad esindanud endine kettaheitja, olümpiavõitja (1988) ja maailmameister (1987).
Schult võitis kettaheites olümpiakulla 1988. aasta olümpiamängudel Soulis. Maailmameistriks tuli ta 1987. aasta MM-il Roomas ja Euroopa meistriks 1990. aasta EM-il Splitis.
1986. aastal parandas Schult 74,08-meetrise heitega endist rekordit 2 meetri ja 22 sentimeetriga. See rekord kehtib kettaheite maailmarekordina tänaseni.
Ta oli tippsportlasena 193 cm pikk ja kaalus 110 kg.
Ernest Wilton

Sir Ernest Wilton (6. veebruar 1870 – 28. detsember 1952) oli Suurbritannia diplomaat.
Ta on olnud Suurbritannia saadik Eestis.
1922. aastal otsustati talle anda Vabadusristi III liigi 1. järk.
Maraaya

Maraaya on Sloveenia duett, kuhu kuuluvad Marjetka Vovk ja Raay. 
Duett alustas tegevust 2014. aastal.
2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Viinis esindas duett Sloveeniat lauluga "Here for You". Laul sai finaalkontserdil 39 punktiga 14. koha.
2017. aastal sõlmis duett lepingu Warner Musiciga.
Koikküla mõis

Koikküla mõis (saksa keeles Adsel-Koiküll) oli rüütlimõis Hargla kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Valga maakonda Valga valda.
Mõisat on esimest korda mainitud 16. sajandil.
Pärast Põhjasõda on mõis kuulunud von Delwigitele, von der Brüggenitele, von Wulfidele, von Mensenkampffidele, von Fölkersahmidele. 1907-1919 omas mõisat Gottlieb von Fersen.
Sneffels

Sneffels on endine asula USA-s Colorados Ouary maakonnas Camp Birdi asulast läänes.
Sneffels asutati 1875. aastal. Asula sai nime Mount Sneffelsi järgi.
Tippajal 1880. aastatel elas asulas umbes 2000 inimest. Osa hoonetest on säilinud.
Ulvi Lutoškin

Ulvi Lutoškin (aastani 1984 Ulvi Siig; sündinud 20. mai 1964 Pärnus), on Eesti sõudja ja sõudetreener, Roman Lutoškini abikaasa. 178 cm, 68 kg. 
Lõpetas 1982 Pärnu 6. Keskkooli ja 1988 sõudmise erialal TRÜ Kehakultuuri Teaduskonna. Aastast 1984 Pärnu Kuninga Tänava Põhikooli kehalise kasvatuse õpetaja. Alates 2004 Pärnu Koolispordiliidu juhatuse liige.
Ivar Sild

Ivar Sild (sündinud 24. märtsil 1977) on eesti luuletaja. 
Tegutsenud ka arvustaja ja ajakirjanikuna. Eesti Kirjanike Liidu liige.
Olnud aastail 1998–2000 kirjandusliku rühma Tallinna Noored Tegijad (TNT) liige.
Freya Stark

Daam Freya Madeline Stark, Mrs Perowne, DBE (31. jaanuar 1893 – 9. mai 1993) oli briti-itaalia maadeuurija ja reisikirjanik. Ta kirjutas rohkem kui kaks tosinat raamatut enda reisidest Lähis-Idas ja Afganistanis ning mitu autobiograafilist teost, sealhulgas ka esseesid. Ta oli üks esimesi mitte-araablasi, kes reisis Araabia kõrbe lõunaosas.

Nooruspõlv ja õpingud

Freya Stark sündis 31. jaanuaril 1893. aastal Pariisis itaallannast emale ning inglasest isale. Ta veetis suurema osa enda varajasest elus Põhja-Itaalias, kuna tema emapoolsel vanaemal oli Genoas kodu. 
Üheksandaks sünnipäevaks sai Freya kingituseks raamatu "Tuhat ja üks ööd", mis tekitas temas suure huvi oriendi vastu. Noorena oli ta tihti tõbine, mistõttu veetis ta palju aega toas lugedes. Talle meeldis lugeda Dumas teoseid ning õppis lisaks prantsuse keelele ka ladina keelt. Hiljem õppis ta araabia ja pärsia keelt. Stark õppis Londonis Orientaal- ja aafrikaõpingute koolis (SOAS) ajaloo erialal.

Reisid ja kirjutised

Esimese maailmasõja ajal töötas Freya Stark Itaalia põhjaosas vabatahtlikult õena. 1927. aasta novembrikuus astus ta Beiruti poole sõitva laeva pardale ning tema seiklused oriendis võisid alata.
Wayne'i maakond (Missouri)

Ajalugu

Maakond moodustati 1818. aastal.