google/wiki40b huggingface dataset:
Yvonne (lehm)

Yvonne on punasekirju lehm, kes põgenes 2011. aastal oma taluniku juurest Mühldorfis Saksamaal ja varjas end nädalaid metsas, äratades sellega ka meedia tähelepanu. Talunikud, politseinikud ja loomaõiguste aktivistid polnud võimelised teda leidma ja kinni võtma. 
Yvonne sündis 2005. aastal ja elas lüpsilehmana Liesertali orus Austria Alpides. 2011. aasta märtsis müüs senine omanik ta teisele talunikule Aschau am Innis Baieris Saksamaal, kes kavatses lehma nuumata ja lihaks teha. 24. mail 2011  põgenes Yvonne elektrikarjusega hoitud karjamaalt ja peitis end metsa. Pärast põgenemist ostis lehma loomaõiguslane Michael Aufhauser, et oma loomade varjupaika viia. Lehma leidmiseks ja metsast välja meelitamiseks kasutati kõikvõimalikke tehnoloogiaid: infrapunakaameraid, helikopterit, ka teisi lehmi kui meelitusvahendit. Sedamööda kuidas kõik katsed Yvonne'i kinni püüda läbi kukkusid, sai lehm üha kasvavat tähelepanu Saksamaa ja Austria meedias ja hiljem üle kogu maailma. Tabloidväljaanne Bild pani tema tabamise eest välja 10 000 euro suuruse vaevatasu. 
Yvonne püüti kinni 2011. aasta 1. septembril Stefanskircheni lähistel Unteralmshamis ja eeldatavasti veedab ta oma ülejäänud elupäevad turvaliselt loomade varjupaigas.
Ameerika Ühendriikide filmiprodutsent Max Howard ja Münchenis asuv Papa Löwe Filmproduktion ühinesid Torsten Poecki ja Suurbritannias elava kirjaniku ja produtsendi Kirsty Peartiga, et toota osaliselt animeeritud koguperefilm "Cow On the Run" ('Ärajooksnud lehm').
Yukie Nakama

Yukie Nakama (jaapani keeles (仲間 由紀恵 (Nakama Yukie); sündinud 30. oktoobril 1979 Okinawa prefektuuris Urasoes) on jaapani filmi- ja telenäitlejatar, lauljatar ja endine iidol.
Ta sündis viielapselise kaluriperekonna noorima lapsena.
Alates 1994. aastast tegutses ta gravüüriidolina. Aastal 1996 ilmus tema debüütsingel "Moonlight to Daybreak". Filminäitlejana tegi ta läbimurde filmis "Ringu 0: Bāsudei" Sadako rollis.
Aastast 2000 mängis ta peaosa teleseriaalis "TRICK", mis kestis kolm hooaega ja millest tehti kolm filmiversiooni. Populaarse manga järgi tehtud teleseriaalis "Gokusen" (2002) mängides sai ta üheks Jaapani populaarsemaks ja tasustatavamaks näitlejatariks.
Ta on esinenud reklaamides ning ka Jaapani raudtee ja Jaapani maksuagentuuri esindajana. Teda esindab Production Ogi.
!PAUS3

!PAUS3 (ka THEE PAUSE; sündinud 27. juulil 1981 Odessa lähedal) on Ukraina päritolu basskitarri-, kitarri- ja süntesaatorimängija, kes viljeleb eksperimentaalmuusikat.
Tema esimene album ilmus 2010.
Lõhisfaasmootor

Lõhisfaasmootor ehk abimähisega mootor on ühefaasiline asünkroonmootor abiahelaga, mis on ühendatud peamähisega rööbiti, ja milles on mootori käivitamiseks abimähis, mis on magnetiliselt nihutatud peamähise suhtes. Nende kahe primaarmähise voolud on faasis nihutatud.
Ott Lumi

Ott Lumi (sündinud 1. detsembril 1978 Tallinnas) on endine Eesti poliitik, praegune ettevõtja ja õppejõud.

Haridus

Ott Lumi on lõpetanud Tallinna Ülikooli haldusjuhtimise erialal ja õpib Tallinna Ülikoolis riigi- ja poliitikateaduste doktorantuuris.

Töökäik

Ott Lumi tegutses suhtekorraldajana, kuid 2001. aastal asus ette valmistama erakonna Res Publica asutamist. Ta oli erakonna poliitiline sekretär 2002–2003. Töötas peaministri sisenõunikuna 2003. aastal. Oli Res Publica peasekretär 2003–2005 ja Isamaa ja Res Publica Liidu kaaspeasekretär 2006–2007. Ta valiti XI Riigikogu koosseisu, kuid lahkus parlamendist, päevapoliitikast ja ka IRL-ist 2009. aastal, suundudes ettevõtlusesse. Lumi tegutseb partnerina suhtekorraldus- ja valitsussuhete ettevõttes Meta Advisory Group.
Alates 2006. aastast on Lumi avaliku poliitika lektor Tallinna Ülikoolis.
Theodor Georg Andreas Molien

Theodor Georg Andreas Molien (29. august 1861 Riia – 25. detsember 1941 Tomsk) oli matemaatik.
Kellassepa poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1880–1883, tudeeris ka Leipzigi Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis puhta matemaatika dotsendina 1885–1900, seejärel oli professor Tomskis.
Kaspar von Tiesenhausen

Kaspar von Tiesenhausen (ka Caspar) oli Liivimaa päritolu sõjamees (rittmeister) Rootsi teenistuses.
Vanast Tiesenhausenite suguvõsast põlvnem Kaspar sündis Fabian von Tiesenhauseni (surnud 1558) pojana.
1587. aastal sai ta Haapsalu asehalduriks.
Talle kuulusid Kiiu, Preedi (alates 1585) ja Kloostri mõis (alates 1591).
Kaspar von Tiesenhauseni ja tema abikaasa Märta on maetud Tallinna toomkirikusse, kus asub ka nende hauamonument, mille autor on Arent Passer.

Perekond

Ta abiellus 1582. aastal Uppsalas vabapreili Märta Oxenstiernaga (1549–u.1590), kes oli vabahärra Gabriel Kristiernsson Oxenstierna (suri 1585) ja Beata Trolle (suri 1591) tütar.
Register (arvutitehnika)

Register arvutitehnikas tähistab väikesemahulist mälu arvuti keskprotsessoris, millega andmevahetus toimub väga kiirelt, ühe protsessoritakti jooksul. Võrdluseks, ligipääs põhimälule võib aega nõuda mitmesaja takti jagu. Registrid on realiseeritud trigeritel, mistõttu voolukatkestusel neis info hävib. Kõik arvutused toimuvad reaalselt protsessori registrites, mitte põhimälus asuvate andmetega.

Protsessori registrid

Protsessoris on terve hulk arhitektuurist tingitud spetsiifiliste ülesannetega registreid. Osa neist on "avalikud" (user-accessible), programmeerijale masinkoodi vahendusel vabalt manipuleeritavad; teine osa on "peidetud" (internal), ainult riistvara toimimiseks tarvilikud registrid.
Mitmetuumalistel protsessoritel on iga tuuma jaoks oma komplekt registreid. Hyper-threading tehnoloogia puhul on ühe füüsilise protsessorituuma kohta kaks komplekti registreid, mis võimaldab ühel virtuaalsel tuumal tööd poolelijäänud kohast jätkata, niipea kui teine virtuaalne tuum pausi teeb.

x86-64 arhitektuur

on tänapäeval levinud süle- ja lauaarvutites. Siin on aadressiregistrid ja universaalsed registrid 64-bitised. Kasutatav aadressiruum on praegustes implementatsioonides kuni 2^48 = 256 TB.
Võrreldes AVRiga on x86 CISC arhitektuuris suhteliselt rohkem spetsiifilise ülesandega registreid ja vähem üldotstarbelisi registreid (16 tk – mida omakorda on 2x rohkem kui eelnevas x86 32-bitises arhitektuuris).
Olekuregister (RFLAGS) on samuti 64 bitti lai, ent suurem osa bittidest ei ole tarvitusel. Äramärkimist väärivad suunalipp (direction flag), mis määrab stringioperatsioonidel alguspunktist lähtuva suuna; mitu virtuaalmoodi kirjeldavat lippu ja CPUID lipp.
Lisaks on kasutusel on mitu kontrollregistrit (control register), mis reguleerivad protsessori töömoodi; mitu veahaldusregistrit (debug register) jm spetsiifilisi registreid.
Ujukoma arvutusteks on 8 tk 80-bitist ujukoma-registrit (FPR). Vektoroperatsioonideks on eraldatud 16 tk 128-bitist registrit (XMM), või ka 256-bitist registrit (YMM).

CUDA arhitektuur

NVIDIA CUDA arhitektuuriga graafikaprotsessoris võib olla tuhandeid täitmisüksusi, mis omavad ainult ühte 32/64-bitilist täisarvuregistrit ja kuni 128 tk kuni 512 biti laiust vektorregistrit (Maxwelli mikroarhitektuuris).
Türreeni meri

Türreeni meri (itaalia Mar Tirreno, Tirreno; korsika ja sardi Mare Tirrenu: sitsiilia Mari Tirrenu; prantsuse Mer Tyrrhénienne) on Vahemere osa Itaalia mandriosast lääne pool.

Asend

Türreeni meri piirneb kirdes Apenniini poolsaarega (Itaalia maakondade Toscana, Lazio, Campania ja Calabriaga), läänes Korsika ja Sardiiniaga ning lõunas Sitsiiliaga. Ta on 80 km laiuse Korsika väina kaudu Apenniini poolsaare ja Korsika vahel (Genova lahe juures) ühenduses Liguuria merega, 3 km laiuse Messina väina kaudu Apenniini poolsaare lõunatipu (Calabria) ja Sitsiilia vahel Joonia merega ning 11 km laiuse Bonifacio väina kaudu Baleaari merega. Sardiinia ja Sitsiilia vahel on 300 km laiune ilma kindla nimeta läbipääs, mis ühendab Türreeni merd Vahemere põhiosaga. Edelast ei ole meri selgelt piiritletud, mistõttu nimetatakse Türreeni mereks ka Sardiinia lõuna- ja edelarannikut.

Sügavus

Türreeni mere maksimaalne sügavus on 3785 m.

Nimi

Meri on nime saanud merdsõitvate etruskide kreekakeelsest nimest Tyrrhenoi (türreenid). Etruskid olevat tulnud prints Tyrrhenose juhtimisel Lüüdiast ning koloniseerinud praeguse Toscana rannikuala. Nad ise olevat nimetanud seda merd Etruuria mereks või Etruskide mereks.
Mihhail Steblin-Kamenski

Mihhail Ivanovitš Steblin-Kamenski (vene keeles Михаил Иванович Стеблин-Каменский; 11. september (vkj 29. august) 1903 Peterburi – 17. september 1981 Leningrad) oli vene filoloog (skandinavist). 
Ta kaitses 1948. aastal  filoloogiadoktori kraadi väitekirjaga "Поэзия скальдов" ('Skaldide poeesia'). Professor (1950). 
Tema initsiatiivil loodi 1958. aastal Leningradi ülikoolis skandinaavia filoloogia kateeder (esimene Nõukogude Liidus), mida hakkas ta ka ise juhatama. Ühtlasi töötas ta NSVL TA Keeleinstituudi Leningradi osakonnas teadurina.
Tema peamised uurimisvaldkonnad olid skandinaavia keeled, skandinaavia kirjandus ja teoreetiline lingvistika. Ta on teinud arvukalt tõlkeid skandinaavia keeltest.
Eesti keeles on 1974. aastal ilmunud Steblin-Kamenski raamat "Islandi kultuur".

Isiklikku

Tema poeg Ivan Steblin-Kamenski on lingvist, Venemaa Teaduste Akadeemia tegevliige.
Jetstream 31/32

Lennukit käitavad firmad

Aeropelican Air Services Austraalia, Avies Eesti,Tortug' Air Haiti, Skylan Airways Jamaica,Proflight Commuter Services Sambia.
Andrei Andrejev

Poliitbüroo liige

Aastatel 1932–1952 oli Andrei Andrejev ÜK(b)P Keskkomitee Poliitbüroo liige.
Ajaloodoktor Sergo Mikojan on intervjuus, mis puudutas tema isa Anastass Mikojani pikaajalist staaži NLKP Keskkomitee Poliitbüroos, öelnud, et "Poliitbüroost sai lahkuda ainult teise ilma. Ainus, kes suutis Poliitbüroost lahkuda ja seejuures ellu jääda, oli Andrei Andrejev. See sai võimalikuks tänu sellele, et ta kaotas kuulmise. Tal tuli seetõttu kanda kuuldeaparaati. Kuid tolleaegsetest aparaatidest oli vähe abi. Ja siis, arvatavasti 1950. aastal, pöördus Andrejev Stalini poole teatega, et tal on ebamugav jääda Poliitbüroosse, kuna ta ei saa osaleda aruteludes. Selle peale lasi Stalin tal rahus üle minna rahulikumale tööle – Vene NFSV Ülemnõukogusse. Teist sarnast juhtumit ma ei tea".
Tegelikult lahkus Andrejev Poliitbüroost 1952. aastal. Partei 19. kongressi viimasel päeval, 16. oktoobril, toimunud Keskkomitee pleenumil valiti Keskkomitee juhtorganid. Presiidiumilaua taga istus kogu partei juhtkond, teiste seas ka Andrejev. Valimiste protseduur oli eriti spetsiifiline. Laua tagant tõusis Stalin ja võtnud frentši taskust paberilehe, luges ette: "NLKP Keskkomitee Presiidiumisse võiks valida näiteks selliseid seltsimehi – seltsimees Stalini, seltsimees Andrijanovi, seltsimees Beria ja edasi tähestiku järjekorras nimekirja lõpuni. Lugenud nimekirja ette, lisas ta rõhutatult, et "nimekirjas on Poliitbüroo vanast koosseisust kõik peale A. A. Andrejevi". Seejärel pöördus kohalolijate poole ja ütles "Lugupeetud A. Andrejevi suhtes on kõik selge: täielikult kurdistunud, midagi ei kuule, töötada ei saa. Las ravib ennast".
Andrei Andrejev on maetud Novodevitšje kalmistule.
Estonia (võidusõiduauto)

Estonia (ka vormel Estonia) on Eestis ehitatud võidusõiduautode seeria.
Esimene, 1958. aastal välja lastud mudel oli Estonia 1.
Lääne-Euroopasse müüdi Estonia võidusõiduautosid kaubamärgi all TARK (Tallinna Autode Remondi Katsetehas). Pärast erastamist kannab autotehas nime Kavor Motosport.
Väljas

Väljas on eesti perekonnanimi.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Väljas 36 mehel ja 28 naisel. Perekonnanimede levikult on Väljas meeste puhul 3189. ja naiste puhul 4849. kohal. Nimi on levinuim Hiiu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 5,24.
Ohtla vald

Ohtla vald (saksa keeles Ochtel) oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Ohtla vald Lähtru vallaga.
Valla alal asus Ohtla mõis.
Viru-Nigula vald (1991)

Alevik

Viru-Nigula

Külad

Aasukalda – Iila – Kabeli – Kaliküla – Kanguristi – Kiviküla – Koila – Kunda küla – Kurna – Kutsala –  Kuura – Letipea – Linnuse – Mahu – Malla – Marinu – Metsavälja  – Nugeri – Ojaküla – Paasküla – Pada – Pada-Aruküla – Pikaristi – Pärna – Samma – Selja – Siberi – Simunamäe  – Toomika – Tüükri  – Unukse – Varudi – Vasta – Villavere – Võrkla
Lloyd Werft Wismar

Ajalugu

Tehas rajati 27. aprillil 1946 NSV Liidu okupatsioonitsoonis NSV Liidu kaitseministeeriumi korraldusel remonditehasena. 3. juunil 1946 sai "Ivan Sussanin" esimeseks laevaks, mis sinna remonti saabus. 15. oktoobril 1946 anti see NSV Liidu kaubandusministeeriumi laevaremonditehaseks. 1. jaanuaril 1947 anti see üle Mecklenburgi saksa võimudele.
31. oktoobril 1951 moodustati selle ja kahe väiksema laevatehase põhjal rahvaettevõte, millele anti saksa kommunisti Mathias Theseni nimi (VEB Mathias-Thesen-Werft, lühendatult MTW). Theseni lasksid natsid 11. oktoobril 1944 Sachsenhauseni koonduslaagris maha.
1959 ühendati MTW teiste laevaehitusettevõtetega Riiklike Laevaehitusettevõtete Ühenduseks (VVB Schiffbau). 1979 reorganiseeriti see Rostocki Laevaehituskombinaadiks (Kombinat Schiffbau Rostock). Selles ettevõttes ehitati hulgaliselt ookeanilaevu nii Saksa DV, teiste VLO riikide kui ka maailmaturu jaoks. 1982–85 ettevõte moderniseeriti ja viidi vastavusse maailmaturu nõuetega.
Seoses Saksamaa taasühinemisega korraldati kogu Saksa DV majandus ümber. 1. juunil 1990 asutati ettevõte Mathias-Thesen-Werft GmbH, mis hakkas kuuluma kontserni Deutsche Maschinen und Schiffbau AG. 1992. aasta augustis sai ettevõte uue nime MTW Schiffswerft GmbH ja tema uueks omanikuks sai Bremer Vulkan Verbund AG. Temasse investeeriti 1994–98 miljard Saksa marka ja seda ei takistanud isegi asjaolu, et omanikettevõte Bremer Vulkan Verbund läks 1996 pankrotti.
1. mail 1998 läks see laevaehitusettevõte Norra kontserni Aker RGI omandusse ja sai uueks nimeks Aker MTW. 2002 ühines Aker teise kontserni Kvaerneriga kontserni Aker Yards ja sellest ajast peale tegutseb Aker MTW koos Kvaerneri Rostockis asunud laevaehitusettevõttega Kvaerner Warnow Werft Rostock GmbH ühise nime Aker Ostsee all.
1. jaanuaril 2008 omandas enamuse Aker Yardsist Venemaalt pärit investor ja alates 22. septembrist 2008 hakkas ta kandma nime Wadan Yards. Kuid juba 5. juunil 2009 andsid Wadan Yardsi võlausaldajad, sealhulgas Wismari ettevõte Wadan Yards MTW GmbH, Schwerini kohtusse Wadan Yardsi pankrotiavalduse.
2009. aasta augustis ostis pankrotivara, sealhulgas Wismaris oleva laevatehase, selleks tarbeks moodustatud omanikettevõtte Nordic Yards kaudu Vitali Jussufov, kelle isa Igor Jussufov on endine Venemaa energeetikaminister ning tihedalt seotud Nordstreami ja Gazpromiga. Jussufov maksis pankrotivara eest umbes 40,5 miljonit eurot. Laevaehitusettevõte alustas tööd sama aasta oktoobris, aga esialgu kummitas tellimuste vähesus. Alles 2010. aastal sai ta tellimuse 170 m pikkusele tankerile Norilski Nikeli jaoks.
2016. aasta märtsis Genting Hong Kong ostis Nordic Yardsi 230 miljoni euro eest, kus laevatehas Wismaris maksis 108,5 milijoni euro. 
Laevatehas annab tööd umbes 600 inimesele, enne kriisi töötas seal 1300 inimest, ja see on Wismari suurim tööandja.
Tallinna Keskraamatukogu

Struktuur

Tallinna Keskraamatukogu koosseisu kuulub 3 teenindusosakonda, 17 haruraamatukogu ja rändraamatukogu – raamatukogubuss Katarina Jee.

Teenused

Tallinna Keskraamatukogu pakub oma lugejatele mitmesuguseid traditsioonilisi ja e-teenuseid. Lugejaks registreerumise kohta loe lähemalt siit.
Rõngel

Rõngel ehk baranka on slaavi köögist pärinev nisujahutaignast keetmise ja küpsetamise teel valmistatud ovaalse või ümmarguse rõnga kujuga kuivik.
Väiksem rõngel on rõngik.
Vahši jõgi

Vahš (tadžiki keeles Вахш, pärsia keeles وخش) on jõgi Kesk-Aasias Tadžikistanis. Moodustub Kõzõlsu ja Muksu jõe ühinemisel ning voolab Surhobi (tadžiki keeles Сурхоб) nime kandes läände; ühinedes vasakult Obihingouga, saab nime Vahš ning käändub edelasse. Ülemjooksul voolab sügavas kuristikus läände ja edelasse, misjärel laskub laia orgu, kus voolab edela ja lõuna suunas. Pandži jõega ühinedes moodustab Amudarja.
Jõele on ehitatud hüdroenergia tootmiseks 5 paisu, neist kõrgeim on 300 m kõrgune Nureki pais, mis on ühtlasi maailma kõrgeim.
Arvo Niitenberg

Arvo Niitenberg (27. september 1934 Tallinn – 16. juuli 2003 Toronto) oli Eesti tehnikateadlane, poliitik ja diplomaat.

Elulugu

Arvo Niitenberg oli laevamehaaniku poeg.
Niitenberg siirdus 1944 Soome, sealt Rootsi ja 1949 Kanadasse. Ta lõpetas 1954 Torontos tehnikakeskkooli ja 1958 Toronto Ülikooli mehaanikainsenerina. Ta töötas 1959–1992 Kanada riiklikus energiakontsernis Ontario Hydro Corporation, jätkates ka uurimistööd stipendiaadina Toronto Ülikoolis, kus kaitses 1966 magistrikraadi tootmise juhtimise alal väitekirijaga "Application of basic critical path methods to construction projects" ja 1975 filosoofiadoktori kraadi tehnikas väitekirjaga "Planning of design of development of Lennox generating station".
Niitenberg osales 1960–1970 suurte Lakeview', Lambtoni ja Lennoxi elektrijaamade ehitusel ja käikulaskmisel, oli 1969–1975 mitme jõujaama direktor, 1972–1992 Ontario Hydro Corporationi juhatuse liige ning aastast 1980 asepresident. Ta kuulus aastast 1983 Canadian Electrical Associationi direktorite hulka, aastast 1991 oli selle esimees.
1992–1995 oli ta Eesti energeetikaminister, aastast 1995 Eesti Vabariigi erivolitustega suursaadik Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri (IAEA) juures ning 1995–1999 AS Alara tegevdirektor. Korp! Sakala vilistlane.

Teadustöö

Arvo Niitenberg tegeles peale jõujaamade projekteerimise ja rajamise nii Kanada kui ka Eesti energeetika üldprobleemidega, radioaktiivse saastatuse mõõtmise ning Paldiski kiirgusohtlike objektidega. Nendes küsimustes avaldas ta ajakirjanduses ülevaateid.
Madison Mars

Madison Mars, kodanikunimega Madis Sillamo, on Pärnust pärit Eesti DJ ja produtsent, kes loob elektroonilist tantsumuusikat. 
Ta tegi oma debüüdi 2016. aastal plaadifirmas Hexagon lugudega "Theme O", "Milky Way" ja "Ready or Not". 
Madison Mars on rohkem tuntust kogunud oma looga "Atom", mis on välja antud 2017. aastal Spinnin Recordsis.
Wiesbaden

Ajalugu

Hessenit mainitakse esmakordselt Karl Suure kroonikas 828/830. aastal (Wisibada). 1170. aasta paiku läks linn Nassau krahvide valdusse. 1232. aastal sai Wiesbadenist arvatavasti riigilinn.
1609 kuni 1610 ehitati Vana raekoda, mis on vanim siiani säilinud hoone linnas.
19. sajandi lõpus hakkas linn kiiresti kasvama.
Šamaan (film)

Valmimine

"Šamaani" materjal pidi Lennart Meri algse plaani järgi moodustama nganassaanidele pühendatud pikema peatüki ta dokumentaalfilmis "Linnutee tuuled" (1977) ja filmiti "Linnutee tuulte" võtete ajal 1977. aastal.
1977. aasta juulis lendasid Lennart Meri ja Enn Säde koos ülejäänud filmimeeskonnaga (Aado Lintrop, Rein Maran, Enn Putnik ja filmi direktor) Norilskisse ja reisisid sealt 13. juulil kahekesi edasi Taimõri poolsaarele Avami jõe (Dudõpta vasakpoolne lisajõgi) piirkonda, et Demnimega filmimise osas läbi rääkida. Säde mälestuste järgi pidid nad Demnime perele filmimise eest vastukaubana andma paadimootori Veterok.
Paar päeva hiljem, 16. juulil, reisis vesilennukiga Ust-Avami asulasse ka ülejäänud filmimeeskond – v.a filmi direktor, sest lennuki kandevõime oli liiga väike – ja sealt suunduti jõelaevaga edasi Demnime püstkoja juurde. Samal päeval toimusid ka filmivõtted, mille käigus rituaalset loitsimist filmiti sünkroonselt ligi kolmveerand tundi.
Taimõril filmitud materjalist pandi "Linnutee tuultesse" erinevatel põhjustel kokkuvõttes ainult kaks minutit, ülejäänust monteeris Enn Säde "Šamaani" eraldi filmina, millele Meri lisas hiljem diktoriteksti. "Linnutee tuulte" tootmiseks Soome ja Ungariga telekanalitega sõlmitud koostöölepingu kohaselt anti ka "Šamaani" negatiiv koos "Linnutee tuulte" originaalmaterjaliga üle Helsingis asuvasse Soome telekanali Mainos TV filmihoidlasse. Dokumentaalfilmi "Tantsud linnuteele. Pildistusi Lennart Meri filmirännakutelt" raames intervjueeritud Mainos TV rahvusvahelise koostöö osakonnajuhi Juha Vakkuri sõnul kartis Meri lisaks, et Eestisse jäämisel filmimaterjalid hävitataks või visataks ära. "Šamaan" valmis lõplikult alles 20 aastat hiljem, 1997. aastal, seoses Soomes toimunud šamanismikonverentsiga.
Lennart Meri pidas nganassaanidest filmitud lõiku "Linnutee tuulte" arvatavasti teaduslikult tähelepanuväärseimaks osaks, viidates muuhulgas asjaolule, et nganassaani šamaanide traditsioonilist kostüümi ei olnud varem teadaolevalt fotografeeritud. Sarnast seisukohta on väljendanud ka Eesti kultuurigeograaf ja etnoloog Heno Sarv, kes osales "Linnutee tuulte" koostamisel assistendina.

Esilinastused

Film esilinastus 10. oktoobril 1997 Hanasaaris Espoos ja televisioonis 31. märtsil 1999 ETV-s.
Victoria Woodhull

Victoria Claflin Woodhull (23. september 1838 Homer, Ohio – 9. juuni 1927 Worcestershire, Inglismaa) oli USA sufražett, kes avaldas oma kirjutised Ameerika kullatud ajastul (1865–1901), olles 19. sajandi Ameerika sufražetiliikumise liidreid.
Ta oli värvikas ja kurikuulus naisõiguste sümbol, kes pooldas vaba armastust ja töölisreforme. Tema kõnede ja artiklite autorsus on vaidlustatud, kuna arvatakse, et ta ei ole neid ise kirjutanud. Tuntuks sai ta ka 1872. aastal presidendikandidatuuri esitamisega.
Avelinius-Friedemann Tõnisson

Avelinius-Friedemann Tõnisson (20. jaanuar 1878 Vana-Vändra, Pärnumaa – 4. aprill 1959 Türi, Järvamaa) oli eesti kaupmees, piltnik ja kandlemeister.

Elulugu

Tõnisson sündis koolmeistri ja kirjamehe Mats Tõnissoni esimese pojana Vana-Vändras.
Pärast abiellumist 1899. aastal asusid nad naisega elama Türile, kus Tõnissonist sai aktiivne fotograaf, kauplusepidaja ja kandlevalmistaja.
Avelinius Tõnisson suri 1959. aastal ja on maetud Türi Saunametsa kalmistule, tema kalm on nimetatud kultuurilooliseks hauaks.

Töö

Avelinius Tõnisson oli Türil tuntud mitme tegevusala poolest, kuid alates 1930ndate teisest poolest jäi tema peamiseks alaks fotograafia. 2013. aastal avati elutöö eest tema kunagisel majal (Vainu 9) mälestustahvel, tähistamaks Tõnissoni 135. sünnipäeva.

Fotograafia

Fotograafina alustas Tõnisson tööd juba oma isa kõrvalt, kuid oma esimese iseseisva fotoäri avas ta 1905. aastal Türil Kaare tänaval. 1912. aastal valmis Tõnissonidel Vainu tänaval oma maja ja 1923. aastal ehitas ta koduhoovile oma isikliku klaasseinaga ateljee, kus linnakodanikke pildistati. Teda peeti üheks Türi oma aja kolmest suurest fotograafist, nn Türi triumviraadist Tõnisson-Treufeldt-Essenson.
Tänu Avelinius Tõnissonile on säilinud suhteliselt palju fotosid Türist ja lähikonnast 20. sajandi algusest kuni II maailmasõja puhkemiseni, seepärast on teda peetud möödunud sajandi Eesti üheks olulisemaks fotograafiks.
Fotograafiaga tegeles Tõnisson kuni 1950ndate aastateni, kui ta nägemise kaotas.

Kaubandus

Kaupluse jaoks üüris Tõnisson ruumid raudteejaama taha telliskivihoonesse, kus alguses müüdi peamiselt ainult kandleid. Peagi nimetati pood ümber Avelinius Tõnissoni kaubamajaks, kus müüdi lisaks kanneldele ka teisi muusikariistu, grammofone, elektrilampe, foto- ja raadiotarbeid, jahipüsse, kalastusvahendeid ning jalgrattaid. Ärimehena peeti Tõnissoni alati ausaks ja korrektseks, kes pidas klientide rahulolu olulisemaks kui müügitulu.
1930ndate teisel poolel vähendas Tõnisson äritegevust ning ostis Viljandi tn 5 majast poole, mille ülakorrusel olid eluruumid ja allkorrusel paiknes kauplus, kus müüdi peamiselt värve ja rohtusid.

Kannelde valmistamine

Huvi kannelde ja nende valmistamise vastu tekkis Tõnissonil juba sünnilinnas tänu vend Ustusele, kellega koos hakati valmistama populaarseid Vanemuise kandleid, mida hiljem hakati tootma ka Tallinna klaverivabrikus.
Alguses telliti kõlakastid ja teraskeeled Saksamaalt ning piirduti pillide kokkumonteerimisega. Hiljem hakkas Tõnisson aina rohkem kasutama omavalmistatud detaile ning pärast keelte valmistamiseks vajaliku tööpingi hankimist ehitati kandled täielikult kohapeal.
Soovides paremaid pille valmistada, tekkis kontsert-Vanemuine, mis võimaldas mängida keeruka helikeelega muusikapalu.
Keskkonnamahutavus

Keskkonnamahutavus ehk keskkonna kandevõime ehk keskkonna taluvusvõime (tähis sageli K) on ökoloogias parameeter, mis iseloomustab vaadeldavas ökosüsteemis mingi liigi isendite (populatsiooni) arvu, mida ökosüsteem on võimeline kandma (mahutama).
Hüpoteetiliselt on keskkonnamahutavus mingis ökosüsteemis ajas konstantne, kuid looduses kõigub see tavaliselt keskmise väärtuse ümber.
Keskkonnamahutavust mõjutavad paljud keskkonnategurid: parasiidid, kiskjad, toit, varjepaikade olemasolu jpt.