google/wiki40b huggingface dataset:
Voldemar Rajalo

Voldemar Rajalo (1935. aastani Kellamoff; 14. märts 1914 Meeri vald, Tartumaa – 6. november 1983, Tartu) oli eesti ajakirjanik, humorist ja karikaturist.
Voldemar Rajalo sündis Kulbilohu Vanasepa talus. Alghariduse sai Meeri algkoolis, 1928. aastal läks edasi õppima Tartu Tehnika Gümnaasiumi. 1937–1939 õppis Tartu Kolledži reaalkoolis.  
1. novembri 1932, mil ta oli 18-aastane, hakkas koos Martin Lukuga Elvas andma välja ajalehte Elva Elu, kus avaldas ta nii oma vesteid ja pseudonüüm Herold ja -VoK- all ka šarže. Samal ajal (1932–1933) avaldati tema karikatuure ka Otepää Teatajas. 1935–1937 aastatel tegi kaastööd lisaks ajalehtedele Tallinna Post ja Päevaleht. Ta on kirjutanud nii vesteid, jutustusi, novelle ja humoreske. Lisaks on ta kirjutanud 4-vaatuselise komöödianäidendi "Wõim ja õigus" (1933). 
Ta oli Tartumaa Põllumeesteseltsi liige, 1937. aastast oli Isamaliidu Tartu maakonna abisekretär. 
1944. aastal värvati ta Punaarmeesse, kus järgmine aasta ta arreteeriti, kuna oli Saksa okupatsiooni ajal teeninud aega Saksa armees. Karistuseks sai 10 aastat vangilaagrit pluss viis aastat asumist. Karistus pidi kandma 1945–1955 Siberis Norilski vangilaagris. Vangilaagri metsatöödel sai insuldi, mistõttu jäi pärast ühte jalga lonkama. Hiljem oli vangilaagris raamatupidaja ja lisaks organiseeris puhkpilliorkestri, kus ise mängis baritoni. Pärast vanglast vabanemist võttis Hillar Palamets ta tööle Tartu 2. keskkooli majandusjuhatajaks, kus töötas kuni 1979. aastani, kuni pensionile jäämiseni. Koolis töötades aitas toimetada ka koolialmanahhe. Kuna hariduse omandamine oli omal ajal poolikuks jäänud, siis 1961. aastal läks ta uuesti õppima Tartu 1 Töölisnoorte Keskkooli, mille lõpetas 1963. aastal. Samas jätkas oma tegevust ajakirjanduses, tehes kaastööd Edasis, eriti huumorinurgas Herilane ja Loomingus.  
Voldemar Rajalo on maetud Tartusse Pauluse (Ropka-Tamme) kalmistule.

Isiklikku

Voldemar Rajalo pojapoeg on uuriv ajakirjanik Priit Rajalo.
Aleksandr Lenderman

Aleksandr Lenderman (vene keeles Александр Лендерман; sündinud 23. septembril 1989 Leningradis) on Ameerika Ühendriikide maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2010). 
Lenderman elab 1993. aastast USA-s. Ta tuli 2005. aastal Belfortis noorte maailmameistriks U16 vanuseastmes. Suurmeistriks sai ta 21-aastaselt 2010. aastal. Viis aastat varem sai FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. 
Ta pääses 2017. aastal Thbilisis toimunud maailmakarikavõistlustele (128 osavõtjat, nokautsüsteem), kus kaotas kolmandas ringis Maxime Vachier-Lagrave'ile.
Soomusvägi

Soomusvägi on maavägede lahingurelvaliik (väeliik), mis koosneb suure manöövrivõime, tulejõu ja lahinguvõimega soomustatud mehhaniseeritud üksustest. Soomusväe ülesandeks on tagada tegevuse liikuvus ja manöövrivõimekus lahinguväljal ja selle läheduses.
Võidakse kutsuda ka tankiväeks (venekeelne laen).

Taktika

Soomusvägede taktika võtmeks on (erinevalt kergemate ja väiksema maastikuläbimisvõimega sõidukitega jalaväest) soomustehnika vahetu lahinguväljal lahingutegevuses osalemise võime koos oma isikkoosseisuga. See annab soomusallüksustele lahingus suurema tulejõu ja manöövrivõime. Tavaliselt tegutsevad lahinguväljal lahingurivistuses rühmitununa koostöös soomusjalaväe allüksused jalaväe lahingumasinatel ja tankiallüksuste lahingutankid. Neile järgnevad muud lahingu- ja lahingutoetussoomukid. Arvuline suhe lahinguväljal efektiivseks tegutsemiseks on tavaliselt vähemalt 1 tank 3–4 lahingumasina (soomusjalaväe rühm) kohta. Üldjuhul ei tegutse tankid lahingus üksi ilma soomusjalaväe toetuseta, kuid soomusjalaväe allüksused on vajadusel suutelised passiivsemaks tegevuseks (näiteks lahinguluure, julgestamine, patrull, kaitselahing) ilma tankideta.
Tankide ülesandeks on hävitada lahingus vastase tulepunkte, relvasüsteeme ja raskemat soomustehnikat. Lahingumasinatel või jalastunult tegutsevad soomusjalaväelased võitlevad vastase elavjõuga, kerge soomustehnika ja relvasüsteemidega, hõivavad või hoiavad maa-alasid ja ehitisi ning katavad tankide tegevust. Lahingukontakti puudumisel paiknevad soomusjalaväelased manöövrit tehes oma soomukitele.

Ajaloost

Soomusvägede sünniks loetakse 15. septembrit 1916, kui inglased kasutasid Somme lahingus esmakordselt tanke.
Pärast Esimest maailmasõda toimus soomusvägede põhjalikum arendamine, eriti Saksamaal ja Nõukogude Liidus. Soomusvägede revolutsioonilise taktika peale tulid esmalt küll inglased (näiteks Liddell Hart), kuid arendamist leidis see põhiliselt hoopis 1930. aastatel Saksamaal (Blitzkrieg – välksõda).
Teises maailmasõjas etendasid soomusväed juba enamikus operatsioonides ja kampaaniates põhilist rolli. Enamasti nii on see olnud ka hilisemates suurtes konventsionaalsetes relvakonfliktides.
Ülo Kaadu

Ülo Kaadu (11. oktoober 1957 Tallinn – 3. august 2013 Kotka) oli eesti viiuldaja.
Ta lõpetas aastal 1976 Tallinna Muusikakeskkooli (Ivi Tiviku õpilasena), 1981 viiuldajana Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Vladimir Alumäe ja Endel Lippuse juhendamisel) ning 1983 assistentuuri Moskva Riiklikus Konservatooriumis (Jevgenia Tšugajeva juhendamisel).
Ta oli kahe vabariikliku viiuldajate konkursi (1975 ja 1981) laureaat ning üleliidulise viiuldajate konkursi (1985) diplomand.
Ta oli 1980. aastatel ERSO kontsertmeister, esinedes nii siis kui ka hiljem ERSO ees solistina. Aastast 1989 töötas ta Kotka Linnaorkestri kontsertmeistrina. Lisaks osales ta aastal 1999 loodud uue orkestri Kymi Sinfonietta tegevuses, eriti keelpillirühma kõla kujundamises. Alates 1989. aastast elas ta koos abikaasa ja lastega Kotkas.
Eestis esines ta solistina mitme orkestri ees ja kammermuusikuna festivalidel. Kammermuusikuna on tema esinemisi ka salvestatud.
Ta suri pärast rasket haigust.
34. strategeem

Tsitaat Muutuste raamatust

Osa kuusjoone 4. Meng (Arenematu; nooruk) II joone tekstist.

Näiteid

“Kolmvalitsuse” Punase Kalju lahingus Cao Cao vastu oli üheks edu taganud teguriks avalikult, eelneva kokkulepe alusel, “karistuseks” läbipekstud Liu Bei väejuht kes pages Cao Cao poole ja võitis ta usalduse.
Riugas on üldrahvalik. Kahju kandmine teise teenistusele pühendumise läbi. Sõjas "haavata saamine", oma aja, vahendite ja lähedaste ohverdamine mingile üritusele. Karjäärile alusepanemiseks on see lausa möödapääsmatu. Igat moodi on kas otseselt isegi kahju kandes, kahju kandes lavastatud sündmuses või seda teeseldes või pettes võimalik välja näidata oma ustavust mingile üritusele ja organisatsioonile. Usalduse, ameti, autasu, eelise ja eesõiguse saavutamiseks. Teeselda abitust, nõrkust, haavatust, hullust ja haigust, et pääseda ähvardavast armeest, kohtuprotsessist, kohustustest, mõneks ajaks koolist või töölt. Kirjandus on kirju sellistest näidetest.   
Võte kuulub eriteenistuste raudvarra. NSV Liit loodi korduvalt müütilisi, kahtlase minevikuga isikutest (olid n-ö potentsiaalsed kannatajad ja juba “kannatanud”) nõukogudevastaseid organisatsioone, millega võtsid ühendust vaenlase esindajad. Samuti ka üliedukalt tegutsenud luurajaid, keda sokutati läände. (Näiteks Saksa Abwehri alt vedanud ja Stalingradi lahingu edu taganud "kahtlase päritolu ja minevikuga antinõukoguliku ja saksameelse organisatsiooni Prestol emissaar” Aleksander Demjanov (1910–1978).) 
Hiliskeskaja alguses saavutas Jumala palge ees enesepiitsutamine sellise ulatuse ja organiseerituse, et paavstil (1372. Gregorius XI) tuli see hereetikluseks kuulutada ning inkvisitsiooni ja põletamise abil (1414; 1416) selle vastu võidelda. 
Kaug Idast on ka piisavalt jõledaid näiteid kus kõrgemate aukandjate tapmisteks on usalduse võitmiseks ja neile ligipääsemiseks ohverdatud oma ihuliikmeid, sõpru ja perekondi. Enamus neist on arvatavasti vaid hiina ja jaapani kunstiliialdused. Paberil on ikka kergem pagenud ülikule toidupuudusel sala omaenese naisest rooga valmistada ("Kolmevalitsus"), kui seda tegelikus elus teha.
Klooga jaama tee

Klooga jaama tee (registrinumbriga 11196) on 2,5 km pikkune kõrvalmaantee Lääne-Harju vallas.
Tee saab alguse Tallinn–Paldiski maantee kolmekümne viiendal kilomeetril Tuulna külas. Tee kulgeb läbi Tuulna ja Kloogaranna küla ning Klooga aleviku. Tee lõpeb Tallinn-Paldiski-Kloogaranna ülesõidu Klooga raudteepeatuse juures.
Tee ületab ühe silla (Kibiste sild üle Tuulna oja tee esimesel kilomeetril). Bussipeatusi jääb teele üks (Klooga raudteejaamas).
Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 1000–3000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on tee lõpuosas (50 ja 70 km/h). Samas on ka lühike valgustatud teelõik.
Aleksander Starkopf

Aleksander Starkopf (1885 – 11. mai 1940 Tallinn) oli Kohila vallavanem aastail 1914–1918, 1921–1923 ja 1937–1940, Väljapere talu peremees ja Kohila põllumeeste konvendi esimees.
Ta maeti 15. mail 1940 Hageri kalmistule.
Viiesendine münt (1931)

Kujundus

Mündi kujundus kinnitati Vabariigi Valitsuse otsusega nr. IV 11. märtsist 1931. Vasekarva münt kaalub 6 grammi, selle läbimõõt on 2,325 sentimeetrit  ning selle serv on sile. Nagu ka teised sendi-mündid (va 1929. aasta 1-sendine) kujundas selle Georg Westenberg.

Avers

Mündi esiküljel on sõnad "EESTI VABARIIK" ja nimiväärtus "5 senti".

Revers

Mündi tagaküljel on kolm lõvi ja vermimisaasta "1931".
Põik tänav

Põik tänav on tänav Tartus Ülejõe linnaosas.
See ühendab Raatuse tänavat Fortuuna tänavaga. Tänav on sirge, loode-kagusuunaline ja 195 m pikk.
Sellel tänaval asub Tartu vanausuliste palvemaja.
Calatubo linnus

Calatubo linnus (itaalia Castello di Calatubo, ladina catrum Calathatubi, araabia Qal'at 'awbi või Kalata et tuf 'tufimaa') on varemetes linnus Itaalias Sitsiilia maakonnas Trapani provintsis Alcamo vallas kaljusel künkal mõne kilomeetri kaugusel Alcamost. Sellest möödub lähedalt maantee A29 (Palermo – Mazara del Vallo).
See on punasest lubjakivist kompleks, mille mõõtmed on umbes 150 × 35 m. Selle koosseisus on residents, kabel ja laod. Linnuse juures on surnuaia jäänused.

Ajalugu

Linnus rajati 9.–10. sajandil. Pole selge, kas see rajati Bütsantsi või araabia võimu ajal. Sellest on teateid aastast 1093, kui Sitsiilia krahv Roger I määras kindlaks Mazara piiskopkonna piirid.
Aastal 1340 andis Sitsiilia kuningas Pietro II linnuse Caltabellotta krahvile Raimondo Peraltale.
Alcamo vald omandas linnuse hiljuti Papè di Valdina perekonnalt. Kavas on see renoveerida valla esindushooneks.
Maamajandus (ajakiri)

Maamajandus on eesti ajakiri, mille peamiseks teemaks on maamajandus.
Ilmub alates aastast 2000, ilmumissagedus on kord kuus. Ajakirja peatoimetajad on olnud Heiki Raudla ja Kaie Päike (alates juulist 2008).
Devanaagari kiri

Devanaagari kiri (sanskriti sõnast देवनागरी (devanāgarī 'jumaliku linna', lühendatult नागरी (nāgarī)) on konsonant-vokaalne kiri, mida kasutatakse sanskriti, hindi, nepali, marathi ja mitme muu India keele kirjutamiseks. See on üks kasutatavamaid kirjasüsteeme Indias ja Nepalis.

Koodid

Unicode'is kasutatakse devanaagari kirja märkide kohta koode U+0900 kuni U+097F.
Devanaagari kirja ISO 15924 kood on deva.

Päritolu

Nagu peaaegu kõik India kirjad, pärineb devanaagari kiri braahmi kirjast, täpsemalt gupta kirjast.
Devanaagari kiri sai alguse 12. sajandi paiku, tõenäoliselt siddhami kirja modifikatsioonina. Vähehaaval tõrjus see suures osas Põhja-Indiast välja šaarada kirja.

Kasutamine

Devanaagari kiri on tänapäeval üks India kasutatavamaid kirju. Hindi keelt, mis on Indias kaugelt kõige suurema kõnelejate arvuga, kirjutatakse enamasti devanaagari kirjas, ja devanaagari kirjas kirjutatuna on ta üks India ametikeeli. Nepali keel devanaagari keeles kirjutatuna on Nepali üks rahvuskeeli ja ametikeel. Devanaagari kirjas kirjutatakse ka marathi keelt ja sindhi keelt. Põhja-Indias kirjutatakse devanaagari kirjas traditsiooniliselt ka sanskritti.
Devanaagari kirja kasutavad ka bihaari keel (sealhulgas bhodžpuri keel), bhili keel, konkani keel, nepali keel ja nevari keel. Ka kašmiiri keel kasutab Indias devanaagari kirja.

Üldiseloomustus

Devanaagari kirja kirjutatakse horisontaalselt vasakult paremale. Suurtähti ja väiketähti ei eristata.
Iseloomulik on pidev horisontaaljoon, mille alla tähed kinnituvad (see pole siiski ainuke sellise joonega India kiri). Mõne ülespoole avatud tähe juures see joon siiski katkeb. Joon katkeb ka sõnade vahel, kuid sandhi tõttu võib see sanskritis katta ka mitut sõna järjest. Käekirjas tõmmatakse joon pärast seda, kui sõna on valmis kirjutatud.
Tänapäeval kasutatakse devanaagari kirjas ladina kirja kirjavahemärke, välja arvatud mõnikord värsi või fraasi lõpus traditsioonilises kirjas.
Mõnel tähel on mitu varianti.
See on peaaegu foneetiline kiri, kus üks sümbol märgib alati sama foneemi, kuigi keelte või murrete vahel on selles osas erinevusi. Alusüksus akṣara koosneb kas kaashäälikust või kaashäälikuühendist, millele järgneb täishäälik, või ühest täishäälikust. Kui täishäälik järgneb kaashäälikule, märgitakse teda kaashäälikule lisatud diakriitikuga. Kaashäälikuühendit märgitakse ligatuuriga. Akṣara'le vastab sageli, kuid mitte alati, silp.
Abielulisus

Abielulisus ehk abielulevimus on abielus oleku levimus rahvastikus.
Abielu levimust mingil perioodil iseloomustab keskmine abielulisus, abieluinimeste keskmise arvu ja keskmise rahvaarvu suhe.
Abielu levimust mingis põlvkonnas iseloomustab lõplik vallalisus.
Abstinents

Narkoloogia

Narkoloogias mõistetakse abstinentsi ehk abstinentsisündroomi all sõltlase seisundit sõltuvusaine kasutamise lõpetamisel teatava aja jooksul - võõrutusseisund.

Seksuoloogia

Seksuoloogias on abstinents suguelu puudumine. Pidev abstinents on seksuoloogilises mõttes tsölibaat.

Majandus

Majanduses tähendab abstinents tarbimisest loobumist.
Jäneda-Lehtmetsa vald

Jäneda-Lehtmetsa vald (saksa keeles Jendell und Lechtmetz) oli vald Järvamaal Ambla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Käravete vallaga.
Villemihansu hiiekivi

Villemihansu hiiekivi (ka: Ojaküla hiiekivi) on rändrahn Harju maakonnas Anija vallas. 
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus on 8,5 m, laius 5,6 m, kõrgus 3,2 m, ümbermõõt 21,8 m.
Christopher Rajaveer

Christopher Rajaveer (sündinud 22. septembril 1990 Tallinnas) on eesti näitleja.
2009. aastal lõpetas ta Tallinna Prantsuse Lütseumi. 2016. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli.
Alates 2016. aastast töötab ta näitlejana Eesti Draamateatris.
Christopher Rajaveer on mänginud filmis "Nullpunkt". Ta võttis osa ''Suur komöödiaõhtu''- st.
Sulev (laev 1957)

Ajalugu

Laev on teenistusse võetud Saksamaal 24.04.1958 miinitraalerina esialgse nimega Lindau. Oli esimene sõjajärgsel Lääne-Saksamaal ehitatud sõjalaev ja esimene oma laevaklassi laev. Ümber ehitatud miinijahtijaks (klass 331) 1978. 
Anti üle Eestile ja alates 29.09.2000 Eesti Mereväes EML Sulev M312. Arvati pärast Sandown-klassi miinijahtijate hanget teenistusest välja 26. märtsil 2009 koos teise sama klassi laevaga EML Wambola M311. Laev läks Eesti sõjamuuseumi valdusse ja seisab alates 2010. a muuseumlaevana Tallinnas Lennusadamas. 2013. - 2016. a oli Sulev pidevalt avatud külastajaile, kuid seejärel on olnud seoses eelarveliste ümberkorraldustega suletud kaugema kai ääres.
Hilton Tallinn Park

Hilton Tallinn Park on Tallinnas aadressil Fr. R. Kreutzwaldi tänav 23 asuv hotell. Hotell on Hilton Worldwide'i kaubamärgi Hilton Hotels & Resorts üks hotelle. See on esimene Hiltoni hotell Baltimaades.
Hotelli projekteeris Meelis Press ja hotelli interjööri kujundas Vertti Kivi. Hotellis on 202 tuba. 
Hotell avati 1. juunil 2016.
Hotelli hoone omanik on East Capitali hallatav East Capital Baltic Property Fund III, mis ostis hoone 2016. aastal 48 miljoni euro eest Olympic Entertainment Groupilt.
Hotelli vastas üle tee asub Politseipark.
Hilton Tallinn Park esimesel korrusel asub Olympic Entertainment Groupi esinduskasiino.
Sidusus

Sidususe hindamine

Mooduli sidususe hindamise kaks tähtsamat abivahendit on mooduli nimi ja sidestus. Kui mooduli nimi on ebamäärane, koosneb mitmest tegusõnast või on üldse keeruline tähendusrikast nime anda, siis on koodi sidusus vastuvõetamatult madal. Hea nimi koosneb sihilisest tegusõnast ja sihitisest.
Harri Kiisk

Harri Kiisk (13. detsember 1922 Rakvere – 3. juuni 2000 Stockholm) oli eesti ajakirjanik ja ühiskonnategelane.
Eesti Rahvusfondi juhatuse liige, 1956–2000 ajalehe Teataja toimetaja.
Harri Kiisk valiti 1966., 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.
Nobeli laureaat

"Nobeli laureaat" on kirjastuse Eesti Raamat aastast 1989 välja antav raamatusari, mis pakub valikut Nobeli kirjandusauhinna laureaatide teostest. 
Seda võib lugeda kirjastuse Loodus poolt aastail 1935–1939 ilmunud raamatusarja "Nobeli laureaadid" jätkuks, kuid samahästi ka eraldiseisvaks.
Eleonora Rajavee

Eleonora Rajavee (aastani 1965 Paulman, sündinud 15. mail 1940 Kolomnas Venemaal) on Eesti arstiteadlane ja anatoom.

Elulugu

Eleonora Rajavee on sõjaväelase tütar ja oli Olaf Rajavee abikaasa.
Lõpetas 1958 Tallinna 6. Keskkooli ja 1968 TRÜ arstiteaduskonna. 1968–71 TRÜ farmakoloogia kateedri teadur, 1971–74 Tartu Vabariikliku Kliinilise Haigla verejaama arst, 1974–86 TRÜ anatoomia ja histoloogia kateedri assistent, 1986–92 vanemõpetaja, 1992–2005 TÜ anatoomia instituudi vanemassistent ja assistent, 2005–2015 spetsialist.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: inimese anatoomia, ravimite farmakotoksiline toime. 25 teadustrükist.
Inge Teder

Inge Teder (8. jaanuar 1931 Tallinn – 9. august 2015) oli eesti kunstiajaloolane ja -kriitik, ning pikaaegne Eesti Kunstimuuseumi töötaja.
Ta õppis Tallinna 20. Keskkoolis ja lõpetas selle 1950. 1955 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli.
Töötas 1957. aastast teadustöötaja ja tarbekunstikogu hoidjana Tallinna Riiklikus Kunstimuuseumis. 1966–1991 oli ta Tallinna Riikliku Kunstimuuseumi, praeguse nimetusega Eesti Kunstimuuseumi, direktor. Inge Tederi juhtimisel kujunes kunstimuuseumist kõige olulisem eesti kunsti näitusepaik. Ta ei peljanud suhelda ka väliseesti kunstnikega, esimesed väliseesti kunstnike Herman Talviku ja Erik Haameri näitused toimusid just Tallinna Riiklikus Kunstimuuseumis.
Inge Tederi ajal avati viis kunstimuuseumi filiaali – Tarbekunstimuuseum, Niguliste Vana Kunsti muuseum, Adamson-Ericu ja Kristjan Raua muuseum ning kunstimuuseumi Kohtla-Järve filiaal. Hakkas välja kujunema tänapäevane Eesti Kunstimuuseumi struktuur.
Oli almanahhi Kunst koostaja ja toimetajana.
Elevandiluuranniku vapp

Elevandiluuranniku vapp on Elevandiluuranniku riigivapp.
Praeguse kujundusega vapp võeti kasutusele 1964. aastal. Aastal 2001 muudeti vapi kujundust, kuid 2011. aastal pöörduti vana kujunduse juurde tagasi.
Vapikilbil on kujutatud rohelisel taustal valge elevandi pea. Kilbi tagant tõuseb Päike, mis sümboliseerib uut algust. Vapikilpi ümbritseb kaks palmipuud, neid ühendab lint riigi prantsuskeelse nimega.
Alexandre Cabanel

Alexandre Cabanel (28. september 1823 – 23. jaanuar 1889) oli prantsuse kunstnik.
Guglielmo Marconi

Tunnustused

Guglielmo Marconi valiti 1901. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks.
1909. aastal sai ta koos Karl Ferdinand Brauniga Nobeli auhinna füüsikas traadita telegraafi arendamise eest.

Eraelu

16. märtsil 1905 abiellus Marconi Edward Donough O'Brieni, 14. parun Inchiquini tütre Beatrice O'Brieniga (1882–1976). Neil sündis kolm tütart: Degna (1908–1998), Gioia (1916–1996) ja kolmas, kes elas kõigest mõne nädala, ning poeg Giulio (1910–1971). Abielu lahutati 1924 ja tühistati 1927.
1923. aastal liitus ta Itaalia fašistliku parteiga. Benito Mussolini tegi tast Accademia dei Lincei presidendi. Ametikohast tulenevalt kuulus Marconi ka fašistliku erakonna suurnõukokku. Marconi oli aktiivne fašist, pooldades näiteks Abessiinia sõda.
15. juunil 1927 abiellus Marconi Maria Cristina Bezzi-Scaliga (1900–1994). Mussolini oli Marconi pulmas isamees. Abielust sündis tütar Elettra (1930).
Vesitähelised

Vesitähelised (Callitrichaceae) on taimede sugukond.
Selle sugukonna ainus perekond on vesitäht (Callitriche).
APG II süsteem vesitäheliste sugukonda ei tunnista ja ainus perekond (vesitäht) on liidetud teeleheliste sugukonnaga.
Pärnalised

Pärnalised (Tiliaceae) on kaheiduleheliste taimede sugukond kassinaerilaadsete seltsist.
Seda ei kasutata APG, APG II ega APG III süsteemis, vaid see on liidetud sugukonda kassinaerilised.
Pärnaliste hulka kuulub umbes 40 perekonda kokku ligikaudu 370 liigiga. Valdav osa neist kasvab troopikas.
Korrakaitseseadus

Korrakaitseseadus (KorS) on terviklik, kogu valdkonda reguleeriv õigusakt, mis alates 1. juulist 2014 on aluseks kogu korrakaitsele, riiklikule järelevalvele. 
Sätestatud on üldkorrakaitseorgan (Politsei- ja Piirivalveamet) ning erikorrakaitseorganid (kõik teised riigi- ja KOV asutused (Tallinna Munitsipaalpolitsei Amet), millel on riikliku järelevalve pädevus). Seadus defineerib esmakordselt kogu valdkonnale ühisomased põhimõisted (avalik kord, riiklik järelevalve, korrakaitseorgan, üldmeede, erimeede, vahetu sund jt). Seadus toob sekkumise alusena sisse ohu ja selle hindamise kontseptsiooni ning kodifitseerib ühtselt üle 20 erimeetme, mis on enim kasutatavad või üldomased kõigile või mitmele korrakaitseorganile.
Studia Humaniora Tartuensia

Studia Humaniora Tartuensia (SHT) oli Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia osakonna kirjastatav eelretsenseeritav teadusajakiri, milles avaldati inglise-, saksa-, prantsuse- ja ladinakeelseid artikleid ning raamatuarvustusi. Tegemist oli veebipõhise avatud juurdepääsuga (open access) ajakirjaga. Ajakiri ilmus aastatel 2000-2013.
Studia Humaniora Tartuensia avaldas artikleid peamiselt klassikalise filoloogia, antiikajaloo, uusladina filoloogia, antiigitraditsiooni ja filosoofia ajaloo vallast.

Ajalugu

Studia Humaniora Tartuensia asutati 2000 Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia ja antiikajaloo õppejõudude poolt. Alates 2004. aastast kasutati artiklite hindamisel läbivalt anonüümset eelretsenseerimist.

Toimetuskolleegium

Ajakirja tegevtoimetaja oli Ivo Volt, toimetuskolleegiumisse kuulusid Mait Kõiv, Maria-Kristiina Lotman, Eduard Parhomenko, Janika Päll, Martin Steinrück ja Kristi Viiding. Toimetusse kuulus ka keeletoimetaja Kelli Thomerson.

Nõuandev kogu

Nõuandvasse kogusse kuulusid Mihhail Bibikov (Venemaa Teaduste Akadeemia), Jerker Blomqvist (Lundi Ülikool), Carl Joachim Classen (Göttingeni Ülikool), Janice J. Gabbert (Wrighti Riiklik Ülikool), Heinz Hofmann (Tübingeni Ülikool), Peter A. Kuhlmann (Göttingeni ülikool), Anne Lill (Tartu Ülikool), Outi Merisalo (Jyväskylä Ülikool), Jürgen von Ungern-Sternberg (Baseli Ülikool).

Indekseerimine

Studia Humaniora Tartuensia artikleid indekseerivad Bulletin Analytique d'Histoire Romaine,, Central and Eastern European Online Library, Directory of Open Access Journals ja Gnomon Online.
Portage'i maakond (Wisconsin)

Portage'i maakond (Portage County) on maakond USA-s Wisconsini osariigis. Geograafilised koordinaadid on 44°48' N, 89°50' W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Stevens Point.
Maakonna pindala on 2132 km², millest 41 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 70 019. Aastal 2000 oli elanike arv 67 182.

Ajalugu

Portage'i maakond moodustati 1841.
Keskmine kivim

Keskmine kivim (inglise intermediate rock) on tardkivim, mille ränidioksiidisisaldus jääb vahemikku 52...63% (massiprotsent).
'Keskmine' tähendab seda, et kivimi keemiline koostis ei ole ei happeline ega ka aluseline, vaid nende vahepealne.
Tüüpiline keskmine kivim on andesiit. Ligilähedaselt sellise koostisega on ka keskmine mandriline maakoor.