Geopark

Geopark on üleriigilise tähtsusega regionaalne institutsioon, kuhu kuuluvad geoloogilised pärandid, mis on tähtsad oma harulduse ja esteetilise väljanägemise poolest. Geoparke iseloomustavad kindel piiritletus, avatus külastajatele, paljude geoloogiliste pärandite olemasolu, looduslik ja geoloogiline silmapaistvus, majanduse, kohaliku kultuuri ja ajaloo lõimumine ning organiseeritud haldustegevus.

Euroopa Geoparkide Võrgustik

Euroopa Geoparkide Võrgustik rajati 2. juunil 2000 Kreekas Lesbose saarel Euroopa Liidu ja UNESCO koostööna. Selle eesmärgiks on arendada jätkusuutlikku regionaalarengut geoparkide piirkonnas eelkõige geoturismi kaudu. Euroopa Geoparkide Võrgustiku asutajaliikmeteks olid Haute Provence’i geopark Prantsusmaalt, Lesbose kivistunud metsa loodusmuuseum Kreekast, Gerolsteini geopark Saksamaalt ja Maestrazgo geopark Hispaaniast. Euroopa Geoparkide Võrgustikku kuulub 69 geoparki 23 riigist. Ühenduse teiseks eesmärgiks on uurida piirkondade geoloogilist päritolu ning anda ühendusse kuuluvate geoparkide kaudu vastuseid küsimustele, mis puudutavad eri piirkondades geoloogiliste protsesside teket ja arengut. Euroopas leidub mitmeid maastikke ja kivimeid, mis on iseloomulikud ühele kindlale perioodile Maa ajaloos ning võimaldavad seetõttu detailsemalt kirjeldada Maa arengulugu. Euroopas on loodusväärtusi, mis on rahvusvahelise tähtsusega ning moodustavad olulise osa Maa pärandist.

Globaalne Geoparkide Võrgustik

Globaalsesse Geoparkide Võrgustikku kuulub 111 geoparki 36 riigist. Globaalse Geoparkide Võrgustiku eesmärgiks on suunata ühenduse liikmed kaasa aitama geoparkide arengule, et tagada geoturistidele elamus. Võrgustiku liikmete ülesanne on levitada geoparkide kontseptsiooni kõikjal maailmas. Eriti suurt tähelepanu pööratakse arengumaadele, kus geoparkide loomine parandaks sotsiaalmajanduslikku olukorda ning tekitaks juurde uusi töökohti ja arendaks kohalikku majandust geoturismi kaudu. Globaalne Geoparkide Võrgustik suurendab eri riikide geoteadlaste koostööd, suurendades seeläbi geoparkide asjakohasust. UNESCO ja teiste globaalsete ühenduste koostöös saavad tähtsad geoloogilised piirkonnad üleilmset tunnustust.

Geoloogiline konserveerimine

Geoloogiline konserveerimine ehk geokonserveerimine on geoloogiliste objektide aktiivne haldamine selleks, et nende parim võimalik kvaliteet säiliks. Geokonserveerimist võib defineerida ka kui tegevust kavatsusega säilitada ja suurendada objektide geoloogilisi ja geomorfoloogilisi omadusi, tähtsustada protsesse, vaatamisväärsusi ning näidiseid. Geokonserveerimine hõlmab töötamist paratamatute looduslike muutustega. Näiteks selleks, et säilitada erosiooniohus paljandi stratigraafilist järjestust, tuleb erosioonist tingitud muutustega arvestada ja objekti korrastada. Looduskaitse ning geokonserveerimise vahe seisneb selles, et looduskaitsel püütakse objekte säilitada ühes ja samas kindlas seisukorras, võimalikult muutumatuna.
Geokonserveerimine on väga jõudsalt arenenud Suurbritannias, kelle eeskujul on hakanud säilitamisele suuremat tähelepanu pöörama ka teised Euroopa riigid ja Austraalia. Geoparkide suurenenud arvust võib järeldada, et geokonserveerimisega on tõsisemalt tegelema hakanud ka mitmed riigid üle maailma. Et riiklikul tasandil geoloogilist konserveerimist tähtsustada, tuleb õigusaktides ja valitsuspoliitikas muudatusi teha. Geoparkide tähtsuses ja säilitamises mängivad suurt rolli geoloogilised ühingud, akadeemilised organisatsioonid, muuseumid, geoloogilised uuringud jm. Kohalikul tasandil on oluline osa vabatahtlikel loodushuvilistel, kes aitavad enda tegevusega säilitada loodusobjekte ning ühtlasi toovad inimesteni teadmisi geokonserveerimisest.

Geopargid Eestis

Eestis on praeguse seisuga kokku kaks geoparki: Saarte Geopark ja Loode-Eesti Geopark. Kolmas geopark, Vooremaa Geopark, mis hõlmab Tartu ja Jõgeva maakonda, on alles valmimisjärgus. Eesti geopargid ei kuulu praegu ei Euroopa Geoparkide Võrgustikku ega ka Globaalsesse Geoparkide Võrgustikku, kuid neil on suur tähtsus kohalikul tasandil.

Saarte Geopark

Saarte Geopargi keskus asub Saaremaal Kaali külastuskeskuses. Geopargi piirkond hõlmab 715 saart ja laidu ning Mandri-Eestis asuva Hanila valla ala. Suurem osa geopargi objektidest on seotud karbonaatkivimist aluspõhjaga. Saarte geopargi karbonaatne aluspõhi tekkis Siluri ajastul (444–416 miljonit aastat tagasi) merepõhja settinud lubisetetest ning on elustiku poolest väga rikas. Üheks Siluri ajastu tähtsaimaks leiuks geopargis peetakse meriskorpionit ehk eurüpteriidi, kes on võetud ka Saarte Geopargi vapiloomaks. Meretaseme muutlikkuse tõttu tekkisid pangad ja astangud, mis on vaadeldavad terves geopargis. Geopargi arvukad pangad kuuluvad Siluri klindi koosseisu. Saaremaa pangad jäävad oma kõrguselt alla Põhja-Eesti klindi pankadele, kuid nendes on väga ilmekalt näha siluriaegse mere areng. Siluri ajastu kivimid on rahvapäraselt tuntud ka paekivi ehk paasi nime all. Üheks tuntumaks objektiks Saarte geopargis on Kaali meteoriidikraater, mis on eriline selle poolest, et see on esimene meteoriidikraater Euroopas, mille meteoriitset päritolu suudeti tõestada. Märkimisväärseteks vaatamisväärsusteks on ka Siluri klindi arvukad pangad, tuntuim neist on Panga pank. Geopargi piirkonnas on levinud veel karstiväljad, mis on iseloomulikud karbonaatsete kivimite piirkondades, ja mandrijää poolt toodud rändrahnud.

Vooremaa Geopark

Vooremaa Geopark on praegu veel valmimisjärgus. See hõlmab Tartu- ja Jõgevamaa koos kõigi nende loodus- ja kultuuripäranditega. Vooremaa Geopargi keskus asub Saadjärve kaldal Jääaja Keskuses.