google/wiki40b huggingface dataset:
Viru tänav

Ajalugu

Viru tänava piirkond Tallinna vanalinnas kuulub I–II aastatuhandel kujunenud ajaloolisse linnatuumikusse. Muinsuskaitseala koosneb ajaloolisest linnatuumikust (Tallinna linnamüüriga ümbritsetud ala ja selle laiendus linna idaküljes müüri ja muldkindlustuste vahel) ja seda ümbritsevast muldkindlustustele rajatud haljasvööndist koos hoonestatud kvartalitega. 
Ristumiskohal Valli ja Vana-Viru tänavaga oli ajalooline Viru värav (säilinud Viru värava eesvärava tornid), värav ise lammutati 1843. aastal ja peale eesvärava lammutamist 1888. aastal pikenes tänav läbi muldkindlustuse kuni Vene turuni. Tänu sellele ühendusteele avati juba sama aasta augustis regulaarne hobutrammiliiklus Vana turu ja Kadrioru vahel. 
Eesvärava tornide ja Pärnu maantee vahele jääb Virumägi ehk Musumägi, mis on 17. sajandil värava ette rajatud rondeeli säilinud osa ja sulges läbipääsu linna ja liiklus kulges 1899. aastani nüüdse Ujula tänava ja Vana-Viru tänava nurgal asunud Vallivärava kaudu. Viru tänav ulatus varem ainult Viru värava eeltornideni ja ta pikendati kuni Vene turuni  alles 1889. aastal. Endise bastioni kolmnurkne maatükk Viru, Jaani (praegu Pärnu maantee) ja Valli tänava vahel kujundati Riia linnaaedniku Georg Kuphaldti projekti kohaselt Tallinna linnaaednik (1898–1907) Hugo Walkeri poolt haljasalaks ja avati rahvale kasutamiseks 12. augustil 1898.
1888. aastal avati Tallinnas hobutrammi- ehk konkaliiklus Vanaturu kaelast mööda Viru tänavat Kadriorgu, mis oli sel ajal populaarne suvituspiirkond. 1901. aasta märtsis avati trammiliini pikendus Vene turult ehk praeguselt Viru väljakult mööda Jaani tänavat üle Peetri platsi, sealt edasi piki Roosikrantsi tänavat ja Tõnismäelt lõuna suunas suunduval Suur-Pärnu maanteel kuni Tallinna–Narva raudtee laiarööpmelise raudtee ülesõidukohani.
1920. aastail olid Harju ja Viru tänav (vene keeles Глинная ул) prostituutide öine tegevuspiirkond.
2015. aasta septembrist kuni 2016. aasta oktoobrini oli tänav kapitaalremondis. Rekonstrueerimistööde käigus muudeti Viru tänav jalakäijate alaks.
Rubina soo

Rubina soo (ka Lagesoo, Holdre Lagesoo või Tõrusoo) on soo Valgamaal Tõrva vallas.
Soo pindala on umbes 1200 hektarit. See kuulub Rubina looduskaitseala ja Rubina linnuala koosseisu.
Rubina soo asub moreentasandiku nõos. Tüpoloogiliselt on soo erinevates osades esindatud nii madalsoo, siirdesoo kui ka raba. Turbakihi paksus küünib kuni 9,7 meetrini. Rabas on rohkesti älveid ja laukaid. Leidub ka siirdesoomännikut, madalsookuusikut ja madalsookaasikut.
Koos Veisjärvega on soos 1990. aasta inventuuri andmeil pesitsemas leitud 80 liiki linde. Nende seas on näiteks sellised haruldused nagu väikepistrik ja laululuik. Siin on ka kalakotkas, mudatilder, soo-roolind ja punaselg-õgija.
Populatsiooni efektiivne suurus

Populatsiooni efektiivne suurus (inglise effective population size) on paljunevate isendite arv populatsioonis. Populatsioonigeneetilistes töödes kasutatakse tähist Nₑ.
Mõiste võttis kasutusele USA geneetik Sewall Wright.
Kupusarv

Kupusarv ehk kupp on veisesarvest tehtud ravivahend, mida kasutati rahvameditsiinis kupupanemisel.
Tänapäeval asendavad kupusarve keraja kujuga kupuklaasid.
Nüke Karatekool

Nüke Karatekool on Eesti karateklubi, kus õpetatakse shotokan karate-do-d. Klubi asutati 1978. aastal Tallinnas. Aastal 1984 keelati Eestis karate harjutamine ning klubi taasloodi aastal 1989.
Nüke asutaja ja peainstruktor Herik Tölpt on mitmekordne Eesti meister ja paljude rahvusvaheliste turniiride auhinnavõitja. Klubi kaasasutaja on tema vend Avo Tölpt.
Treeningud toimuvad Vanalinna Hariduskolleegiumi võimlas ja Kadrioru Saksa Gümnaasiumi Kivimurru tänava võimlas.
Iphigeneia Taurises (Goethe)

Tegelased

Iphigeneia, Agamemnoni tütar

Thoas, tauride kuningas

Orestes

Pylades, Orestese sõber

Arkas
Attente de Dieu

"Attente de Dieu" ('Jumala ootus') on raamat, mis on koostatud Simone Weili kirjadest isa Joseph-Marie Perrinile (OP) 1942. aasta jaanuarist maini. Filosoof selgitab oma seisukohta seoses kirikuga, kiindumust kirikusse ja keeldumist arvata end konvertiitide sekka. Raamat ilmus 1950. aastal Pariisis La Colombe'i kirjastuse väljaandel.

IMPLITSIITSE JUMALAARMASTUSE VORMID

Käsk "armasta Jumalat" vihjab oma käskiva kujuga, et jutt ei ole ainult nõusolekust, mille hing võib anda või andmata jätta, kui Jumal tuleb isiklikult võtma oma tulevase abikaasa kätt, vaid ka sellele küllatulekule eelnevast armastusest. Sest jutt on alalisest kohustusest. 
Eelneva armastuse objektiks ei saa olla Jumal, sest Jumal ei ole kohal ega ole kunagi kohal olnud. Nii et tal on teine objekt. Ometi on sellest määratud saama armastus Jumala vastu. Seda võib nimetada kaudseks või implitsiitseks jumalaarmastuseks. 
See on nõnda isegi juhul, kui selle armastuse objekt kannab Jumala nime. Sest siis võib öelda, et seda nime on valesti kasutatud või et selle kasutamine on legitiimne ainult selle arengu pärast, mis seisab ees.  
Implitsiitsel jumalaarmastusel saab olla ainult kolm vahetut objekti, ainsad kolm objekti siin maa peal, milles Jumal on reaalselt, olgugi salaja, kohal. Need objektid on religioossed tseremooniad, maailma ilu ja ligimene. Need ongi kolm armastust.
Nendele kolmele armastusele peab võib-olla lisama sõpruse. Rangelt võttes on sõprus ligimesearmastusest erinev.
Neil kaudsetel armastustel on täpselt, rangelt samaväärne jõud (vertu). Vastavalt asjaoludele, temperamendile ja kutsumustele jõuab hinge esimesena üks või teine neist; ettevalmistusajal on valdav üks või teine neist. Võib-olla ei ole see selle aja vältel tingimata sama.
Tõenäoliselt ei jõua ettevalmistusaeg enamasti lõpule, hing on valmis oma Isandat isikliku külalisena vastu võtma ainult juhul, kui ta kannab endas suurel määral kõiki neid kaudseid armastusi. 
Nende armastuste kogum moodustab armastuse Jumala vastu kujul, mis on kohane ettevalmistusajale, kokkuvolditud kujul.
Need ei kao, kui hinge ilmub armastus Jumala vastu sõna otseses mõttes; need saavad lõputult tugevamaks, ja kõik kokku moodustab üheainsa armastuse. 
Kuid paratamatult eelneb armastuse kokkuvolditud kuju, ja sageli valitseb väga pikka aega hinges ainult see; paljudel võib-olla surmani. See kokkuvolditud armastus võib jõuda väga kõrgele puhtuse ja tugevuse astmele. 
Armastuse mis tahes kuju neist kolmest võib hetkel, mil see hinge jõuab, omandada sakramendi jõu (vertu).
Gustav Ernst Hasselblatt

Gustav Ernst Hasselblatt (1. november 1705 Noarootsi – 12. märts 1766 Jõelähtme) oli Eesti vaimulik.
Immatrikuleerus 1. juunil 1726 Halle ülikooli, oli kohal veel aastal 1729. Ordineeriti 13. märtsil 1745 diakoniks, 3. juulil 1748 aga õpetajaks.
Oli 1745–1748 Varbla Püha Urbanuse koguduse diakon, 1748–1766 aga Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse õpetaja. Oli pietistlike vaadetega vaimulik.

Isiklikku

Tema isa Christian Hasselblatt ja vanaisa Isaac Svenonis Hasselblatt olid Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetajad. Vend Isaac Hasselblatt oli Tallinna Toomkoguduse rootsi õpetaja, vend Carl Friedrich Hasselblatt oli õpetaja Noarootsi ja Reigi kogudustes. Poeg Peter Anton Hasselblatt oli Hageri Lambertuse koguduse õpetaja. Äi Anton thor Helle oli Jüri koguduse õpetaja ja piibli eesti keelde tõlkija.
Urmas Tammik

Urmas Tammik (sündinud 1964 Tallinnas) on eesti tšellomängija.
Ta on mitme rahvusvahelise konkurssfestivali võitja.
1991–2004 elas ja töötas ta Hispaanias.
Lüster MTÜ

Liikmeskond

Praeguseks on seltsis ligi 70 liiget ja selts on kantud mittetulundusühingute registrisse. 
Liikmeskonda kuuluvad inimesed peale Pärnu linna ka Audrust, Vändrast, Paikuselt, Pärnu-Jaagupist, Tihemetsast ja Saugast. Saugas on tegutsemas maanaistest lisaks veel väike 15-liikmeline allselts.

Näitused ja üritused

Selts korraldab igal aastal Pärnus traditsiooniliselt kevad- ja jõulunäituse. 
2000. aastast alates on Valga muuseumis ja Tõrva kammersaalis kevadnäitused. 
2001. aastast alates korraldatakse iga aasta jaanuaris parimate tööde väljapanekud pidulikul üritusel Ammende Villas.
Lisaks on näitusi tehtud Pärnumaa suuremates asulates ja ka Raplas, Viljandis, Lihulas, Paides, Tartumaal jm. Mitmed seltsi liikmed (Dora Kesper, Lilli Vipp) on korraldanud ka isikunäitusi nii Pärnu linnas kui ka maakonnas. 
2003. aastal korraldati näitus Soomes Rauma käsitööpäevadel. 
2005. aastal osales Soomes Reisjärvel kohvitasside võistlusnäitusel üheksa inimest. Merike Koppel saavutas loomade ja inimeste kujutiste alalõigus teise koha. Märgiti ära kuue inimese tööd ning kõik üheksa tööd on avaldatud kaunis portselantasside raamatus. 
2006. aastal toimuvad Reisjärve kunstipäevad, mille üks päev on pühendatud Eestile ning kus on meie seltsi liikmete tööde näitus. 
Kultuurkapitali 2005. aasta preemia sai eduka esinemise eest rahvusvahelises portselaniajakirjas Posliini+ Tiiu Karpuhhina.
Head suhted on loodud teiste maakondade ja linnade harrastusportselanimaalijatega, kes võtavad augustis osa iga-aastastest portselanipäevadest Pärnus. Nooruse Maja suures saalis on näitus ja etteantud teemadel tööde võistlus. Samas toimub ka koolitus Soome ja Eesti portselanimaalijate juhendamisel. 2005. aasta portselanipäevadel olid õppejõududeks Inge Teder Eesti Kunstiakadeemiast, Olli Leppanen Raumast, Marja-Terttu Hakkala ja Terttu Lehto Soomest. 
2005. aasta oli seltsile väga edukas. Mitme kunstniku tööd avaldati portselanimaalijate ajakirjas Posliini+, mis ilmub soome, rootsi ja inglise keeles ning mille tellijaid leidub peale Euroopa ka Jaapanis ja Araabia maades. Korraldati 12 näitust, üks seltsi liige sai aasta tegija nimetuse ja preemia.
Aastal 2008 olid X portselanipäevad, kus osalejaid oli üle vabariigi. Tunnistuse said 49 õppurit. Õpetajateks olid Raili Anneli Väisänen, Tarja Hetmann ja Eila Kunnas. Töövõtteid demonstreerisid maailmakuulus Brasiilias resideeriv jaapanlane Mario san Watanabe ja Jaapani kunstnik Hideo I Mai.
Näitusel oli väljas nii Pärnu kui mujalt Eestist pärit harrastajate töid. Erilist huvi pakkusid aga Brasiilia ja Soome kunstnike tööd. 
2009. aasta lõpul tähistas selts Lüster oma tegevuse 15. aastapäeva. Sel puhul toimus 6. detsembril näitus, kus peale maalitud esemete sai näha ka ajakirju ja raamatuid, kus on avaldatud pärnakate töid.

Projektid

2010. aastal osales Selts Lüster rahvusvahelises eakatevahetuse projektis, mille raames käis augustis Pärnus 6 inimest Küproselt ja oktoobris 5 Eesti esindajat kuu aega Küprosel.
Venemaa Olümpiakomitee

Venemaa Olümpiakomitee (vene Олимпийский Комитет России) on Venemaa rahvuslik olümpiakomitee.
Ülo Raudmäe

Ülo Raudmäe (aastani 1936 Ülo Saksberg; 24. jaanuar 1923 Rapla – 14. oktoober 1990) oli eesti helilooja, trombonist, dirigent ja tunnustatud arranžeerija.
Sündis koorijuhi ja kooliõpetaja perekonnas, alustas tromboonimängu 13-aastaselt. 1941. lõpetas Tallinna 1. Keskkooli ning liitus meelelahutusorkestriga Kuldne Seitse. Õppis 1940–1946 Tallinna Konservatooriumis trombooni Raimund Kulli ja Paul Karbi trombooniklassis. Kompositsiooni õppis 1949–1952 EHL-i noortesektsioonis Lydia Austeri juhendamisel.
Töötas trombonistina 1944–1957 ER Estraadiorkestris ja 1950–1979 Estonia teatri orkestris, olles aastast 1957 samas tromboonirühma kontsertmeister, hiljem töötades seal ka operetidirigendina.
Aktiivse trombonistikarjääri lõpetas asumisega puhkpilliorkestri Tallinn dirigendi kohale aastal 1980 (alates 1988 peadirigent), kus töötas kuni surmani 1990.
Tänu heale orkestritundmisele ja stiilitajule oli ta nõutud ja hinnatud arranžeerija, seades muusikat nii puhkpilli- kui ka estraadiorkestrile ning arranžeeris ka operette ja muusikale.

Isiklikku

Ülo Raudmäe oli tuntud eesti ooperilaulja Urve Tautsi abikaasa. Raudmäe vend Lembit Raudmäe (25.06.1921 – 20.06.1994) oli Eesti Raadio estraadiorkestri tenorsaksofonimängija ja Estonia teatri orkestri fagotimängija, tamängis ka ansamblis Kuldne Seitse.
Ülo Raudmäe oli kirglik kalamees. Tema lemmikuks oli ameerika džässtrombonist Tommy Dorsey.
Ülo Raudmäe hukkus liiklusõnnetuses 14. oktoobril 1990 Kadriorus.
Emajõe Koda

Emajõe Taarausuliste ja Maausuliste Koda (lühemalt Emajõe Koda) on usuline ühendus, mis koondab Tartu ja Tartumaa maausulisi.
Koda asutati 1995. aastal Tartu Supilinna Koja nime all, paljud asutajaliikmed olid kuulunud muinsuskaitseklubisse Tõlet.
Emajõe Koda kuulub Maavalla Kotta.
Vaeküla mõis

Vaeküla mõis (harvem ka Vaiküla mõis; saksa keeles Wayküll) oli rüütlimõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne-Viru maakonda Rakvere valda.
Mõis rajati 1532. aastal. 
Mõisa viimased omanikud enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid Schubertid.
Mõisa ühekorruseline varaklassitsistlik puidust häärber ehitati tõenäoliselt 19. sajandi algul.
Eesti Mükoloogiaühing

Eesti Mükoloogiaühing asutati 23. detsembril 1963. aastal Eesti Looduseuurijate Seltsi mükoloogia sektsioonina. 16. aprillil 2000. aastal nimetati ümber Eesti Mükoloogiaühinguks. Ühingusse kuuluvad nii elukutselised kui ka harrastusmükoloogid ehk seeneuurijad. Tööd koordineerib kaheks aastaks valitav kaheliikmeline juhatus, kuhu kuuluvad esimees ja sekretär. Ühingu korraldatavad traditsioonilised üritused on kevadised ja sügisesed seenelaagrid erinevates Eesti piirkondades ning talvine ettekande koosolek “Actiones”. Ühing on koostöös Tartu Ülikooli ja Eesti Maaülikooli mükoloogidega korraldanud rahvusvahelist Balti mükoloogide ja lihhenoloogide sümpoosioni, mis esmakordselt toimus 1959. aastal Tartus ja viimati 2008. a. Saaremaal (XVII sümpoosion). Ühing annab koostöös ELUSi ja Tartu Ülikooliga välja rahvusvahelist ajakirja Folia Cryptogamica Estonica. Lisaks osalevad ühingu liikmed seenepäevade, seeneretkede ja seenenäituste korraldamisel.
Ülo Torpats

Ülo Torpats (15. november 1920 Tartu – 20. jaanuar 1988 Tartu) oli eesti klassikaline filoloog ja tõlkija.
Ta lõpetas aastal 1940 Hugo Treffneri Gümnaasiumi.
1951. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli klassikalise filoloogina ja töötas Tartus keeleõpetajana. 1951–1953 töötas ta Eesti Põllumajandusakadeemias, 1955–1956 ja alates 1960. aastast Tartu Ülikooli Lääne-Euroopa kirjanduse ja klassikalise filoloogia kateedri, 1971–1982 võõrkeelte kateedri õppejõuna.
Vastseliina rajoon

Vastseliina rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s aastatel 1950–1959.
Vastseliina rajoon moodustati 1950. aastal Võrumaa Meremäe, Misso, Ruusmäe ja Vastseliina valdadest.
Rajooni keskus oli Vastseliina alevik. 
Rajooni loomisel kuulusid sellesse Kalatškovo, Kapera, Luhamaa, Luutsniku, Mauri, Obinitsa, Perametsa, Pugola, Ruusmäe, Tsolli ja Veretino külanõukogud. 
1952–1953 kuulus Vastseliina rajoon Tartu oblasti koosseisu.
1954. aastal liideti teiste külanõukogudega Luhamaa, Luutsniku, Pugola, Tsolli ja Veretino külanõukogud. Mauri nimetati ümber Illi külanõukoguks, Kalatškovo Meremäe külanõukoguks ja Perametsa Saaluse külanõukoguks.
Vastseliina rajooni likvideerimisel 1959. aastal liideti selle alad Võru rajooniga.
Galaxy

Tehnilised andmed

Galaxy on 212,1 m pikk, 29,00 m lai, tema süvis on 6,40 m. Tal on 12 tekki. Laeva suurim kiirus on 22 sõlme. Jääklass on 1A Super. Tema kogumahutavus on 48 915 ja dedveit 5800 t.
Laeva jõuallika moodustavad 4 Wärtsilä 16V32 diiselmootorit koguvõimsusega 26,24 MW. Sõuseadme moodustavad 2 reguleeritavate labadega sõukruvi.
Laeva 927 kajutis on kohti 2500 reisijale. Kokku saab laev peale võtta 2800 reisijat ja 420 autot. Autode jaoks on ruumi 1130 rajameetrit.
Laeva päästevarustuse moodustavad 6 päästepaati (ühte päästepaati mahub 150 inimest), päästeparved ja päästevestid.

Ehitamine

Laev telliti 28. oktoobril 2004 ja selle ehitas Soomes Raumas asuv Aker Finnyards. Kiil pandi laevale 21. aprillil 2005. Laev lasti vette 1. detsembril 2005 ja ristiti samal päeval. Laeva ristis Johanna-Iisebel Järvelill. Laev osteti 18. aprillil 2006 ja võeti kasutusele 1. mail 2006. Samal päeval tegi ta esmareisi.

Tallink

Galaxy teenindas reisijaid Tallinna–Helsingi liinil oma valmimisest kuni 15. juulini 2008. Sel ajal oli see Tallinki suurim reisilaev ja ühtlasi suurim laev, mis kunagi Eesti lipu all merd sõitnud. Hiljem said suurimateks laevad Galaxy sõsarlaevad Baltic Princess ja Baltic Queen. Alates 2013. aastast on suurim laev Silja Europa.

Silja Line

2007. aasta alguses teatas Tallink, et Galaxy asendab 2008. aastal Turu–Stockholmi liinil Silja Festivali. Ajaleht Turun Sanomat sai intervjuust Tuomas Nylundiga teada, et Galaxy viiakse Silja Line'i brändi alla ja laeva kodusadamaks saab Turu või Stockholm.
Kuid sama aasta oktoobris teatas Tallink Grupi juhatuse esimees Enn Pant, et kuigi laev viiakse Rootsi lipu alla, ei ole veel kindel, kas Galaxy hakkab sõitma Silja värvides või jääb laev endiselt Tallinki brändi alla.
2008. aasta jaanuaris teatas Silja Line'i kommunikatsioonijuht Toomas Vilosius, et Galaxy hakkab liiklema Soome ja Rootsi vahel 2008. aasta juulis, kui valmib ta sõsarlaev Baltic Princess.
Veebruaris teatasid paljud ajalehed, et Aker Finnyardsil on probleeme tähtaegadest kinnipidamisega ja Galaxyt asendav parvlaev ei pruugi enne sügist valmida.
6. märtsil lasti Baltic Princess vette ning Tallink Silja Oy tegevjuhti ja Tallinki juhatuse liiget Keijo Mehtost intervjueerinud Turun Sanomat sai teada, et vaatamata paljude ajalehtede infole loodab Tallink endiselt Galaxy juulis Turu–Stockholmi liinile suunata.
3. juuliks  sai kindlaks, et Galaxy alustab liiklust Turu–Stockholmi liinil 23. juulil ja seal tollal sõitev parvlaev Silja Festival suundub Riia–Stockholmi liinile. Enne seda viibis Galaxy kolm päeva Naantalis dokkimisel.
Galaxy liiklemine Turu–Maarianhamina–Stockholmi liinil on Tallink Silja Oy väitel kasvatanud broneeringute arvu sellel liinil.
Väino Koorberg

Väino Koorberg (sündinud 24. jaanuaril 1969) on eesti ajakirjanik.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal 1993. aastal.
Aastatel 2000–2016 oli ta ajalehe Õhtuleht peatoimetaja.
Britt Kõrsmaa

Britt Kõrsmaa (sündinud 11. mail 1988) on eesti koreograaf, tantsija, modell ja laulja.
Oskar Kerson

Oskar Kerson (12. mai 1887 Sangaste vald, Valgamaa – 31. detsember 1980 London) oli eesti tööstur (Eesti Kunstsarve Tehased O. Kerson & Ko asutaja ja juhataja 1927–1940), Eesti Panga president eksiilis 21. jaanuarist 1968 kuni surmani.
Ta oli Kreeka aukonsul Tallinnas. Oskar Kerson oli korp! Vironia vilistlane.
Majanduskoja esimees 1941–1944.
Kreeka jalgpallikoondis 2004. aasta suveolümpiamängudel

Kreeka jalgpallikoondis 2004. aasta suveolümpiamängudel

Meeskonna koosseis

Anastasios Agritis
Georgios Amparis
Georgios Fotakis
Aristeidis Galanopoulos
Kleopas Giannou
Fanourios Goundoulakis
Christos Karypidis
Dimitrios Kontodimos
Panagiotis Lagos
Dimosthenis Manousakis
Nikolaos Mitrou
Evangelos Moras
Konstantinos Nempegleras
Dimítris Papadópoulos
Dimitrios Salpingidis
Miltiadis Sapanis
Michail Sifakis
Ieroklis Stoltidis
Ioannis Taralidis
Spyridon Vallas
Loukas Vyntra
Urmas Lõoke

Urmas Lõoke (sündinud 12. novembril 1950 Tartus) on eesti arhitekt.
Keskhariduse omandas Urmas Lõoke Tartu 8. Keskkoolis, millele järgnes aastane õppimine Tallinna Polütehnilises Instituudis ehitusteaduskonnas. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuriteaduskonnas aastatel 1970–1975.
Aastatel 1975–1977 töötas ta projekteerimisinstituut EKE Projektis ning aastatel 1977–1991 ENSV Aiandusministeeriumi Konstrueerimise ja Tehnoloogia Büroos. Alates 1991. aastast töötab ta arhitektuuribüroos Urmas Lõokese Arhitektuuribüroo OÜ.

Liikmesus

Urmas Lõoke on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1979. aastast.
Linkur

Staatiline linkimine

Staatilise linkimise ajal kopeeritakse osa teekide sisust binaarfaili (programmifaili). See tähendab, et kui mitu binaarfaili kasutab teegi samu osi, eksisteerib neist arvutis mitu koopiat. See-eest ei jää programmikood sõltuvaks süsteemis eksisteerivast teegifailist. Viimane võib olla probleemiks näiteks siis, kui mitu programmi nõuavad erinevaid versioone samast teegist. Seda fenomeni kutsutakse vahel DLL-põrguks ("DLL hell").

Dünaamiline linkimine

Nagu eelpool mainitud, dünaamiline linkimine viiakse läbi programmi käivitamise ajal. Seetõttu ei ole programmi binaarfail iseseisev, vaid jääb sõltuvaks välistest teegifailidest. Sarnaselt staatilise linkimisega lahendab linkur binaarfaili loomise ajal programmis kasutatud sümbolid, kuid neid ei panda programmifaili sisse, vaid märgitakse ära, kust teegifailist neid käivituse ajal otsida.
Dünaamilist linkimist kasutatakse ära olukordades, kus olenevalt käivituskeskkonnast täidetakse teatud toiminguid erinevatel viisidel, näiteks erinevates versioonides samast operatsioonisüsteemist. Seda kasutavad ära ka erinevate operatsioonisüsteemide ühenduskihid, näiteks Wine'i tarkvara Windowsi programmide kasutamiseks Unixi-laadsetel platvormidel.
Dünaamilise linkimise võib liigitada veel kaheks: laadimisaegseks ja nõudmisel (on-demand) linkimiseks. Nagu nimetustest võib järeldada, täidetakse üks programmi käivitamise ajal ning teine siis, kui mõne linkimata sümboli poole pöördutakse. Viimane lähenemine on populaarne uutes programmeerimiskeeltes, kus eraldi linkimisfaasi ega sümboleid polegi (küll aga võidakse linkida programmikoodi interpretaator).
Dissotsiatiivne identiteedihäire

Sümptomid ja nende avaldumine

Ameerika Psühhiaatrite Ühenduse sõnul on dissotsiatiivse identiteedihäire sümptomiteks kahe või enama eraldiseisva isiksuse seisundi olemasolu, millega kaasneb suutmatus isiklikku informatsiooni enda kohta meeles pidada. Teiste sümptomite hulka kuuluvad selle identiteedi kadumine, mis on algselt olnud patsiendil ning mis seostub talle isiklike olukordadega. Igal indiviidil avalduvad sümptomid erinevad ning on haiguse demonstratsioon vaid talle omane. Patsiendi iseseisev funktsioneerimine võib varieeruda tõsiselt kahjustunust adekvaatseni.
Dissotsiatiivse amneesia sümptomeid võib lugeda dissotsiatiivse identiteedihäire alla, kuid neid häireid saab diagnoosida ka eraldi. Patsiendi erinevad isiksused ei pruugi olla üksteisest teadlikud ning võivad olla täiesti eraldiseisvad, individuaalsete mälestuste, tunnete ja emotsioonidega, mille tulemuseks on kaootiline isiklik elu ning teadvus. Dissotsiatiivse identiteedihäire all kannatajad võivad olla sageli vastumeelsed oma sümptomeid arutama, seoses häbi ja hukkamõistuga ühiskonnas.
Umbes pooltel patsientidest on vähem kui 10 identiteeti ja enamikul neist on vähem kui 100. Teateid on aga lausa 4500-st eraldiseisvast isiksusest ühes inimeses. Identiteetide keskmine arv on viimaste aastakümnetega suurenenud, kahest või kolmest on saanud keskmiselt ligikaudu 16. Primaarne identiteet, see mis kannab patsiendi pärisnime, kipub olema passiivne, sõltuv ja depressiivne, samal ajal on teised isikused aktiivsemad, agressiivsed või vaenulikud. Enamik identiteete on tavalised inimesed, kuid on teateid ilukirjanduslikest, müütilistest, ajaloolistest, kuulsuste ja loomade identiteetidest.

Põhjused

Häire põhjus on teadmata, kuid selle üle on laialdaselt arutatud. Arutelu toimub erinevate hüpoteeside toetajate vahel: et identiteedihäire on reaktsioon traumale muude põhjuste seas. Diagnoositud patsientidel on olnud sageli raske füüsilise ja seksuaalse trauma ajalugu, eriti on seda esinenud neil varajases lapseeas. On olnud ka teateid patsientidel esinenud raskete meditsiiniliste haiguste või muude traumaatiliste sündmuste kohta lapsepõlves.

Ravi

Dissotsiatiivse identiteedihäire ravimisel ja diagnoosimisel puudub üksmeel. On olemas üldised ravijuhised, mis viitavad järkjärgulisele, eklektilisele lähenemisele. Isegi kogenud terapeutidel on vähe patsiente, kes on saavutanud ühtse identiteedi. Tavapärased ravimeetodid hõlmavad psühhoteraapiat, kognitiivse käitumise teraapiat, dialektilist käitumisteraapiat ja hüpnoteraapiat.
Ravimeid võib kasutada häirega kaasnevate haiguste või sihipäraste sümptomite leevendamiseks. Mõned käitumisterapeudid kasutavad esialgu käitumisravi, näiteks reageerivad ainult ühele identiteedile ja kasutavad seejärel tavapärasemat ravi.
Terence Tao

Haridustee ja töökäik

Ta lõpetas 16-aastaselt Adelaide'is Flindersi Ülikooli bakalaureusekraadiga  ja 1992. aastal kaitses samas magistrikraadi. Aastatel 1992–1996 oli ta Princetoni Ülikooli doktoriõppes. 1996. aasta juunis kaitses ta seal doktorikraadi ja asus tööle California Ülikooli Los Angeleses. 24-aastaselt sai temast UCLA täisprofessor.
2006. aastal sai ta MacArthuri fondilt MacArthuri stipendiumi.