google/wiki40b huggingface dataset:
Raina Kabaivanska

Raina Kabaivanska (sündinud 15. detsembril 1934 Burgasis) on Bulgaaria ooperilaulja (sopran) ja pedagoog.
Raina Kabaivanska sündis Bulgaarias Burgasis veterinaari ja füüsikaõpetaja peres. Juba varajasest lapsepõlvest hakkas õppima laulmist ja klaverimängu.
Aastal 1957 lõpetas Sofia Riikliku Muusikaakadeemia. Samal aastal tegi Raina Kabaivanska oma ooperidebüüdi Bulgaaria Riiklikus Ooperi- ja Balletiteatris Tatjana rolliga Pjotr Tšaikovski ooperis "Jevgeni Onegin".
Aastal 1961 debüteeris Milanos La Scala ooperiteatris. Sellest ajast peale elab põhiliselt Itaalias Modenas.
Christine Marie Berkhout

Christine Marie Berkhout  (13. juuli 1893, Malang – 18. november 1932)
oli Hollandi mükoloog. 
Utrechti Ülikooli doktoritöös De schimmelgeslachten Monilia, Oidium, Oospora, en Torula (1923) kirjeldas ta mitmeid raskustega tuvastatavaid seeneperekondi, nagu Monilia, Oidium, Oospora, Torula ja esmakorselt ka Candida seeneperekonda. 
Tema autorilühend on Berkh. 
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Christine Marie Berkhout seisuga 18.09.2017.
Rägavere vald (1939)

Rägavere vald oli vald Virumaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Rägavere valla maa-alast, välja arvatud osa Vetiku küla maa-alast ning Undla nr. A-104 ja Kuivasaare nr. A-105 talude maa-alad; senise Pada valla Urtja, Põdri ja Haansalu külade, Aarla ja Kabala asunduste, Prüningi ja Lilleoru talude maa-aladest ning raudteemajade piirkonnast.
Vald kuulus Riigivolikogu 70. valimisringkonda, kust valiti Karl-Eduard Pajos.
13. septembril 1945 asutati valla koosseisus Kabala külanõukogu, Põlula külanõukogu ja Rägavere külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati Põlula ja Rägavere külanõukogu Rakvere rajooni ja Kabala külanõukogu Kiviõli rajooni koosseisu.
Kuressaare linnavolinike loend 1934

14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Kuressaare linnavolinikeks (RTL 1934, 13):
Prizreni liiga

Albaania rahva õiguste kaitse liiga (albaania keeles Lidhja për mbrojtjen e të drejtave te kombit Shqittar) oli albaania poliitiline organisatsioon, mis asutati 5. jaanuaril 1877. Liiga alustas ametlikku tegevust Prizreni vanalinnas 10. juunil 1878. Linn asus tollal Osmanite riigi territooriumil Kosovo vilajetis.

Liiga lõpetamine

Autonoomsuse liikumisest ajendatuna keeldus liiga lõpuks Osmanite riigi võimu tunnistamast ning otsis võimalust täielikuks eraldumiseks Kõrgist Väravast (Kostantiniyyes asunud keskvõim). Sultan seevastu, seistes silmitsi kasvava rahvusvahelise survega "lepitada" tulekindlat Albaaniat, saatis sinna oma armee (umbes 10 000 meest). See lõpetas komandör Dervish Pasha juhtimisel vägivaldselt liiga tegevuse 1881. aasta aprillis. Liiga juhid koos perekondadega kas tapeti või arreteeriti ja küüditati.
Jevgen Nõštšuk

Evgen Nõštšuk (ukraina keeles Євген Миколайович Нищук; sündinud 29. detsembril 1972 Ivano-Frankivskis) on Ukraina näitleja ja poliitik. Ta oli 27. veebruarist 2014 kuni 2. detsembrini 2014 ja on 14. aprillist 2016 Ukraina kultuuriminister.
Ta lõpetas aastal 1995 Kiievi Teatriinstituudi (Valentina Zimnja klassis). Ta oli näitlejaks Kiievi Akadeemilise Kunstiteatri Ateljees "Sozvezdije".
Ta on esindanud Ukrainat Ukraina Kultuuripäevade ajal Gruusias, Aserbaidžaanis, Kasahstanis, Saksamaal, Poolas ja mujal. Oranži revolutsiooni ajal (aastatel 2004–2005) teda kutsuti Maidani hääleks. Ta oli ka moderaatoriks Euromaidani laval.
Pärast Euromaidani võitu ja Viktor Janukovõtši tagandamist oli ta 27. veebruarist 2014 kuni 2. detsembrini 2014 Ukraina kultuuriminister Arseni Jatsenjuki esimeses valitsuses. 14. aprillist 2016 sai tast Ukraina kultuuriminister, seekord Volodõmõr Groismani valitsuses.

Isiklikku

Evgen Nõštšuk on perekonnaseisult lesk. Ta oli abielus Ivan Franko nimelise Rahvusliku Akadeemilise Draamateatri näitlejanna Oksana Batko-Nõštšukiga (1973–2016), nende poeg Oleksa õpib näitlejaks.
Vaike Raid

Vaike Raid (aastani 1947 Talu, sündinud 25. septembril 1925 Kunda-Malla vallas Virumaal) on eesti ajaloolane.

Elulugu

Vaike Raid on talupidaja tütar.
Lõpetas 1945 Tallinna Õpetajate Seminari ja 1971 kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo osakonna, töötades samal ajal kooliõpetajana. 1972–1975 Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi (AI) aspirant, ajalookandidaat (1984, AI), väitekiri "Политзаключенные буржуазной Эстонии, их борьба и внетюременные связи". Oli 1968–1970 Eesti NSV Riikliku Arhiivi (ORKA) nooremteadur, 1970–1989 ühingu Teadus kirjastusgrupi referent, 1990–1993 AI teadur. Siirdus 1994 tööle Pärnu, sealt Rakverre. 1970–1985 oli Raidi peamiseks uurimisvaldkonnaks Eesti seadusandlus, kohtupoliitika ja vanglate olukord. Selle tulemusena valmis tal ülalnimetatud väitekiri, mis on avaldatud ka raamatuna (1985).

Teadustöö

Uurinud Nõukogude Liidu anneksiooni tagajärgi Eesti majanduses, tõestades, et 1940–1941 aset leidnud turumajanduse struktuuride lõhkumine (natsionaliseerimine) ja tsiviilisikute varade võõrandamine tõid kaasa uute struktuuride ebaefektiivsuse ja aeglase käivitumise. Avaldanud nende probleemide kohta brošüüri (1994). Aastast 1994 on olnud Raidi uurimisteemaks omavalitsuste tulupoliitika (majandamine) Eesti Vabariigis 1930. aastate teisel poolel, samuti vähemusrahvuste koolide tegevus. Üle 15 teadustrükise, samuti aimeartikleid.
Erika Eleniak

Erika Eleniak (sündinud 29. septembril 1969 Glendales Californias) on USA näitlejatar ja Playboy Playmate (1989).
Tema isa on ukrainlane ning ema on eesti ja saksa juurtega.
Kalle Tetsmann

Kalle Tetsmann (sündinud 31. mail 1966) on eesti basskitarrist.
Ta on mänginud ansamblites KOP, Nemo, Nevil Blumberg Band, Antti Kammiste Band, Easy Living, Papparazzi ja Oort.
Liputüli

Liputüli ehk lipuküsimus (norra keeles flaggstriden; rootsi keeles flaggfrågan) oli poliitiline vaidlus Rootsi ja Norra vahel Rootsi ja Norra uniooni ajal. Küsimuse all oli Norra õigus kasutada merel "puhast lippu", s.o Norra lippu ilma unioonimärgita (Sillsallaten).
See nõudmine ja konflikt said Norra iseseisvuspüüdluste sümboliks. Hoolimata Oskar II vetost tegi Storting 1893, 1896 ja 1898 otsuse unioonimärk eemaldada.  Aastal 1899 andis kuningas järele ja kinnitas seaduse. See kutsus esile Rootsi konservatiivide terava protesti.
Lemmo Erendy

Lemmo Erendy (sünninimi (aastani 1988) Lemmo Erendi; sündis 8. juunil 1939 Tallinnas – 11. aprillil 1996 jäi teadmata kadunuks) oli Eesti viiuldaja ja pedagoog.
Erendi lõpetas 1962. aastal Leningradi konservatooriumi.
Nõukogude Liidu kultuuriministeeriumi abiga sai ta tööd Ecuadori Rahvuslikus Konservatooriumis. Tehtud töö eest aastatel 1978–1982 pälvis ta kuldmedali ja rohkelt tunnustust Ecuadori ajakirjanduses.
Perestroika alguses muutis ta oma perekonnanime Erendyks, kolis elama Soome ning töötas Vantaa muusikakoolis viiuliõpetajana.
Eesti Raadio fonoteegis on hulgaliselt Erendy poolt salvestatud muusikateoseid.

Isiklikku

Lemmo isa Raivo Erendi oli samuti viiuldaja, ema Maria oli noodikirjutaja. Vend Hanno juhtis RAMi tööd.
Lemmo Erendyl on kolm tütart, kellest kaks tegelevad samuti muusikaga.
Luke Perry

Coy Luther "Luke" Perry III (11. oktoober 1966 – 4. märts 2019) oli Ameerika Ühendriikide näitleja. Ta sai tuntuks mängides 1990-1995, 1998-2000 telesarjas Beverly Hills, 90210 tegelast Dylan McKay. Ta on paljudele teada ka kui Fred Andrews CW sarjast Riverdale.
Paul Erik

Paul Erik VR I/3 (5. august 1886 Kurikse küla, Lelle vald, Pärnumaa – 11. juuni 1978) oli Eesti metsaülem ja metsandustegelane.

Elukäik ja haridus

Paul Erik oli pere 11. laps. Ta õppis kohalikus kihelkonnakoolis ja Tallinna linnakoolis. 1908. aastal kutsus vanem vend Juhan ta Kaug-Itta, kus ta ise Vladivostoki lähedal Nikolsk-Ussuriiskis 3. Siberi kütipolgus staabikaptenina teenis. Paul Erik sooritas eksami Habarovski reaalkooli juures ja läks madruseks, et Vladivostoki merekooli jaoks meresõidustaaži saada. Kuid 1909. aastal avati Nikolsk-Ussuriiskis metsakool, peamiselt Ussuuri taiga metsade korraldamise eesmärgil, mistõttu õpetati peamiselt maamõõdu ja topograafiaga seotud aineid. Kahe aastaga andis kool hea metsandusliku ettevalmistuse. 
1911. aastal lõpetas Paul Erik kooli kolme parima hulgas ja sai töökoha valida. Paul valis maamõõtja ameti ja määrati riigivarade valitsusse, kuid sattus siiski pooleks aastaks (1911–1912) Olga metskonna abimetsaülemaks. Tohutu suur metskond asus Jaapani mere ranniku ja Sihhote-Alini mäeaheliku vahel, pindalalt suurem kui Eesti Vabariik. Abimetsaülema paberitöö talle ei sobinud, kuid Paul Erik tutvus lähemalt Ussuuri metsadega ja töötas 1917. aasta aprillini mitmes piirkonnas maamõõtja-topograafina.
Irkutski lipnike kooli suunati Paul Erik pärast Vene sõjaväkke mobiliseerimist. Pärast kooli lõpetamist pöördus ta tagasi Eestisse ja astus 1917. aastal Rahvaväkke. Saksa okupatsiooni algul 1918. aastal läks ta Ukrainasse ning töötas Kiievis maamõõtmistöödel ja Volõõnias Karasini metsamõisa valitsejana. 1918. aasta lõpus tuli ta taas Eestisse, astus sõjaväkke ja määrati hiljem 3. diviisi staabi topograafiks. 1919. aasta juunis oli ta Nikolai Reegi lähim abiline, operatiivjaoskonna adjutant. 1919. aastal sügisel sai ta ametikõrgendusega alamleitnandiks. Oli veel piirivalve jaoskonnülem ja kindralstaabi vanem käsundusohvitser. 
Teenete eest sai 1920. aasta aprillis I liigi 3. järgu Vabadusristi.

Isiklikku

Paul ja Elisabeth Eriku neli poega on isa huvi jaganud.
Paul Erik (1923–1996) ja Leo Erik (1924–2013) astusid 1942. aastal Tartu ülikooli metsandusteaduskonda, kuid nende õpingud katkestas sõda ja mobiliseerimine. 
Ülo Erik astus 1945. aastal Tartu riikliku ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonda ja lõpetas uue nimetusega metsandusteaduskonna 1949. aastal. Ülo Erik töötas metsanduses mitmetel ametikohtadel, oli ka metsaülem ja metsainstituudi direktor, kaitses 1972. aastal väitekirja metsaistutusmaterjali kasvatamisest ning avaldas metsanduslikke artikleid. Ülo poeg Mart õppis EPA metsandusteaduskonnas 1971–1976, töötas metsaülemana, plaanikomitees ja eraettevõtluses. Mardi poeg Ants on osaühingu Metsatervendus juhataja. Mardi tütar Liis õpib Luua metsanduskoolis.
Ain Erik astus 1950. aastal Tartu riikliku ülikooli metsandusteaduskonda ja lõpetas 1955. aastal EPA metsandusteaduskonna. Ain Erik töötas metsanduses mitmetel ametikohtadel, oli metsaülem ja RMK puhkeala juhataja ning loodusõppe spetsialist. Aini tütretütar Laura õpib Eesti maaülikoolis metsandust ja on Metsaüliõpilaste seltsi liige.
Rahutegija

Sisu

Venemaal põrkavad kokku kaks rongi. Asja muudab traagilisemaks asjaolu, et üks rongidest veab demonteerimisele viidavaid tuumalõhkepäid. Ent kui selgub tõsiasi, et rongist on enne õnnetust üks tuumalõhkepea varastatud, läheb kogu maailm häireseisundisse. Lõhkepea röövija ei esita mingeid nõudmisi ja on nagu maa alla vajunud.
Nestori karikas

Nestori karikas, kahe sangpaariga kuldkarikas (kantharos) teise aastatuhande keskpaigast e.m.a., leitud Mükeene kaevandushauast. Väga võimalik, et on "Iliases" kirjeldatud karikas.
Raharinglus

Ajalugu

Raha on põhiline osa raharinglusest. Raha olemasolu aluseks on ühiskondlik kokkulepe millegi kasutamiseks vahetusvahendina. See kokkulepe võib olla kas otsene või kaudne, vabatahtlik või sunduslik. Raha väärtus võib muutuda inflatsiooni ja deflatsiooni tõttu. 
Raharinglus sai alguse Ameerika kolooniatest ja valitsusest, kus hakati esimest korda väljastama võlakirju.
1990. aastal ületas maailmas ringluses olev rahahulk ühe trillioni USA dollari künnise. 
2002. aastal oli ringluses olev rahahulk kasvanud kahe trillionini ning aastaks 2008 koguni nelja trillioni USA dollarini.

Raharinglus Eestis

Varem on olnud ringluses olnud erinevad valuutad nagu näiteks Eesti mark ja Eesti kroon. Praegu on Eestis ringluses peamiselt euro (€). Sellest ajast peale, kui Eesti kroon läks üle eurole 2011. aastal, siis muutus raharingluse kujunemine Eesti Panga jaoks.
Eesti Vabariigis korraldab Eesti Pank raharinglust ja seisab koos Euroopa Keskpangaga ning teiste liikmesriikide pankadega euro vääringu stabiilsuse eest.
Salutaguse Pärmitehas

Salutaguse Pärmitehas AS on ainus Eestis pärmi tootev toiduainetetööstuse ettevõte, mis paikneb Salutaguse külas Kohila vallas Raplamaal.
Ettevõte oli rajatud 1860. aastatel (teistel andmetel 1. veebruarist 1930). Tol ajal hakkas tegutsema Salutaguse mõisas viinavabrik, mille tootmise kõrvalsaadus oli pärm. XX sajandi esimesel poolel rajas parun Busch endise viinaköögi asemele pärmi tootmisega tegutsevat ettevõtte. 1927. aastast sai ettevõtte omanikuks Aleks Korjus ja seal hakati linnaste baasil tootma pagaripärmi, mida kasutati pagaritoodete tootmiseks Tallinnas. 1940. aastal oli tehas natsionaliseeritud.
Aastast 1994. kuulub pärmitehas Kanada kontsernile Lallemand (selle peakorter asub Montréalis, kontserni tehased on 43 riigis), mille omanikud ostsid tehase 1 krooni eest.
Toodetakse vedelpärmi pagari- ja kondiitritööstustele, inaktiivset kuivpärmi inimtoiduks ja loomasöödaks, inaktiivse kuivpärmi segusid õlle-, piirituse- ja veinitööstusele, toidulisandite ja ravimite tootmiseks vajalikku kuivpärmi ning looduslikke taimekaitsevahendeid metsandusele, põllumajandusele ja haljastusele. Tootmise käigus tekkinud jääke kasutatakse põldudel väetamiseks ja vinassi põllumuldade parendamiseks.
2018. aastal oli ettevõtte käive 36 miljonit eurot, tehases töötab 140 töötajat. Suurem osa toodangust läheb välismaale – Kanadas asuvatesse müügikeskustesse ning edasi tarbijatele kogu maailmas. Osaliselt läheb toodang otse Eestist Aasiasse, Lõuna-Ameerikasse, Euroopasse ja Aafrikasse.
Aasta toodang on 4300 tonni inaktiivset pärmi, 2500 tonni muid pärmiekstrakti baasil tehtavaid segusid, 1700 tonni lisandeid veinitööstustele ja 300 tonni vedelpärmi.
Todd Lodwick

Todd Lodwick (sündinud 21. novembril 1976 Steamboat Springsis, Colorados) on USA endine kahevõistleja, maailmameister (2009).
1996. aasta juunioride MM-il Itaalias Asiagos tuli ta normaalmäevõistlusel juunioride maailmameistriks.
Lodwick on osalenud neljadel taliolümpiamängudel. 2002. aasta OM-il Salt Lake Citys sai ta sprindis viienda ja tavavõistluses seitsmenda koha. Lisaks osales ta USA koondises meeskonnavõistluses, kus oldi neljandad. 2006. aasta OM-il Torinos oli Lodwicki parimaks kohaks individuaalselt tavavõistluses saadud kaheksas koht. Meeskonnavõistluses oli ta seitsmes.
Maailmameistrivõistlustelt võttis Lodwick esimest korda osa 1995. aasta MM-il Thunder Bays, kus ta sai meeskonnavõistluses neljanda koha. Ta on osalenud maailmameistrivõistlustel rohkem kui 15 korral, kuid esimese medali ja kohe ka kuldmedali võitis ta Liberecis 2009. aasta MM-il ühisstardigavõistluses, kus sõideti 10 km ja tehti hüppemäel kaks hüppet.
Maailmakarikavõistlustel on Lodwick võitnud kuus etappi. Tema parim tulemus üldkarikale on olnud neljas koht ja seda kolmel hooajal.
Lodwick lõpetas oma karjääri 2005/2006 hooajal, kuid naasis 2008/2009 hooajal. 2008. aasta detsembris võistles ta Continental Cupil neljal etapil, millest võitis kolm ja oli korra teine. Esimesel MK-etapil pärast tagasitulekut kahevõistlejate hulka osales ta 2008. aastal 27. ja 28. detsembril Oberhofis ja oli mõlemal võistlusel teine.

Maailmakarikavõistlustel

Todd Lodwick on osalenud 175 maailma karika etapil (seisuga 19. jaanuar 2015), millest poodiumile jõudnud 28 korda ja neist 6 korral kõige kõrgemale astmele.
Anonüümsed Alkohoolikud

Anonüümsed Alkohoolikud (lühend AA) on ühendus, mille deklareeritud esmane eesmärk on aidata alkohoolikutel kainena püsida.
Eestis alustas esimene AA rühm tegevust 1990. aastal Wismari haigla ruumides, kus tegutseb tänaseni.
AA rühma tugigruppe on loodud mitmes Eesti kohas.
Mardileib (film)

Sündmustik

Sündmustik toimub 1441. aastal Tallinnas ning kirjeldab linnalegendi – martsipani avastamist. Sapihaige raehärra Kalle pidi apteeker Johannilt saama tõhusat ja kallihinnalist rohtu mitridaatsiumi – tingimusel, et seda rohtu sööb ka õpipoiss Mart. Kuna apteeker polnud aevastamise tõttu võimeline mitridaatsiumi valmistama, segas õpipoiss Mart ise rohu kokku, kuid ta otsustas kõik kibedamaitselised komponendid asendada magusatega. Haige tervenes, piiskop pani Mardi magusale leivale nimeks martsipan ja Mart kosis raehärra tütre.
Jürgen von Hoete

Jürgen von Hoete oli Liivi ordu liige ja Dobele komtuur aastatel 1525–1535.
Jürgen sündis Marki krahvkonnas oletatavalt Böggeni kojas Unna lähedal. Tema sugulased Jasper ja Johann von Hoete olid samuti Liivi ordu liikmed.
1520. aastal sai Jürgenist Riia linnusekomtuur, 1525. aastal aga Dobele komtuur. Sel ametikohal oli ta järgmised kümme aastat. 1537. aastal on teda nimetatud enidseks Dobele komtuuriks ja seejärel teated temast lõppevad.
Schreiterfeld

Schreiterfeld (varem Schreiter) oli Vestfaalist Wickedest pärit aadlisuguvõsa.

Ajalugu

Suguvõsaliin algab Vestfaalist Wickedest pärit Michael Schreiteriga, kelle poeg Johann Christopher Schreiter (1632−1696) rändas Saksamaalt Rootsi, astus sõjaväeteenistusse ja läks erru ülemvahtmeistrina. 1676. aasta 18. aprillil sai ta Rootsi kuningalt aadlitiitli ja perekonnanime von Schreiterfelt; Rootsi rüütelkonda teda küll ei introdutseeritud. Tema järeltulijad võeti 1747. aasta 29. juunil (vkj) Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Suguvõsa kustus ilmselt XIX sajandil.
Abruka tuletorn

Abruka tuletorn on tuletorn Saaremaal Saaremaa vallas Abruka saare idakarannikul.
Tuletorni geograafilised koordinaadid on 58° 8′ 57″ N, 22° 31′ 28″ E.
Musta-valgetriibulise raudbetoontorni kõrgus jalamist on 36 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 38 meetrit.
Tuletorn moodustab sihi Abruka alumise tulepaagiga. Abruka tuletorn on sihi ülemine märk. Märkide vahekaugus on 670 meetrit ja sihi asimuut on 259,3°.
Tuletorn ehitati 1931. aastal.

Ajalugu

1897. aastal ehitati Abrukale kaks puidust tuletorni. Esialgu oli ülemine tuletorn laudvooderdisega, kaheksatahuline ja umbes 30 meetri kõrgune. Kokku oli tornil kaheksa korrust ja kolm lahtist rõdu. Algselt põletati tornis atsetüleengaasi. Tuletorn oli arhitektuuriliselt muljetavaldav vaatamisväärsus.
1931. aasta vahetati see välja raudbetoonist tuletorniga.
1970. aastatel paigaldati tuletorni elektriaparatuur.
Hans Woellke

Politseinikuna

Woellke teenis Berliini politseis ning võistles Berliini politsei spordiühingus (Polizei-Sport-Verein, PSV).
Teise maailmasõja ajal teenis ta muuhulgas ka endistest Nõukogude sõjavangidest moodustatud 118. politseipataljoni ülemana okupeeritud Valgevene NSV aladel.
Kazyry küla lähedal rünnati 22. märtsil 1943 Saksa väesalka. Surma sai viis sakslast, sealhulgas ka Woellke ise. Kuna ta oli Adolf Hitleri isiklik tuttav, oli see arvatavasti üks põhjuseid, miks karistusena hävitati lähedalasuv Chatyńi küla.
Põlva Maavalitsus

Põlva Maavalitsus on Põlva maavanemat teenindav riigiasutus, mis asub Põlvas aadressil Kesk tänav 20. Põlva maavanem on Igor Taro.
Eesti maavalitsuste tegevus lõpetatakse 1. jaanuarist 2018.
Suurallikas

Suurallikas (ka Vormsi Suurallikas) on allikas Läänemaal Vormsi vallas Suuremõisa külas.
Allikas jääb Vormsi maastikukaitsealale Prästviigi piiranguvööndisse. Allikast umbes 400 m kagusse jääb Prästvike. Aastast 1959 on allikas üksikobjektina looduskaitse all.
Allikale on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (1,6 ha).
Vormsi Suurallika keskkonnaregistri kood on VEE4801900.
Ray maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1820. aastal.
Slavasshøgda

Slavasshøgda on mägi Norras Østfoldi maakonna Rømskogi vallas, maakonna kõrgeim tipp (336 m).
Slavasshøgda mäe geograafilised koordinaadid on 59° 41′ 1″ N, 11° 43′ 49″ E.
Jelcz

Jelcz SA on Poola busside ja veokite tootja, mis kuulub kontserni Zasada SA.
Jelcz toodab linnabusse, trollibusse, linnalähi- ja kaugliinide busse, turistibusse ning  koolibusse.
Ettevõtte asub Wrocławi lähedal Jelcz-Laskowices.
Ton Sijbrands

Ton Sijbrands (õieti Teunis Sijbrands; sündinud 15. detsembril 1949 Amsterdamis) on Hollandi kabetaja, maailmameister rahvusvahelises kabes 1972 ja 1973.
Esimest korda tuli ta maailmameistriks 22. mail 1972.
Ta on ka neljakordne Euroopa (1967, 1968, 1969 ja 1971) ning 6-kordne Hollandi meister (1967, 1969, 1970, 1971, 1973 ja 1988). Pärast teist maailmameistritiitlit loobus ta tippkabest ning pühendus ala populariseerimisele.
Ta on pimesimultaani maailmarekordi omanik.
Ta annab välja kabeajakirja Dammen ning tal on iganädalane rubriik Hollandi suuruselt teises ajalehes Volkskrant.
Tom Sijbrandsil on kabemaailmas väga suur autoriteet.
Sijbrandsil on lopsakad punakasblondid lokid. Kord visati ta koolist välja, sest ta keeldus juuksuri juurde minemast.
Kiirkaater

Kiirkaater ehk ründekaater (inglise k. Fast Attack Craft – FAC, saksa k. Schnellboot) on kiirekäiguline hästi relvastatud ja seirevahenditega varustatud väiksem sõjalaev-kaater, mis on mõeldud peamiselt ründava iseloomuga meresõjaoperatsioonideks rannikumerel.
Kiirkaatriteks loetakse üldiselt ühtlasi raketikaatrid ja torpeedokaatrid (ei kasutata tänapäeval), aga ka mõned raskema relvastusega ja kiiremad patrullkaatrid.

Iseloomustus tänapäeval

Kiirkaatrid on tänapäeval sageli kasutuses väiksemate riikide merevägede relvastuses enda merealade kaitseks. Need on suurtest ja kulukatest sõjalaevadest märksa odavamad soetada ja ülal pidada, aga rannikulähedasteks tegevusteks operatiivsemad ja mobiilsemad. Kiirkaatrite maksimaalne kiirus on tavaliselt 30–45 sõlme. Autonoomsus on tagasihoidlik ja merekõlbulikkus samuti piiratud, sest kaatrid on mõeldud rannikulähedasteks kiireteks sõitudeks.
Kiirkaatrite ehk ründekaatrite relvastus on võimalikult mitmekesine või universaalne. Relvastuses on tänapäeval peamiselt laevavastased raketisüsteemid, õhutõrjesüsteemid ja allveetõrjesüsteemid koos vastavate seireseadmetega angu radarid ja sonarid. Lisaks on kiirkaatritel reeglina lähivõitluseks automaatkahur ja raskekuulipildujad ning lisaks vajadusel meremiinide veeskamise võime. Enne rakettrelvade kasutuselevõttu olid kiirkaatrite pealveelaevade vastaseks põhirelvaks torpeedod.
Kiirkaatritele paigutatud erinevad süsteemid vajavad väikese aluse kohta üsna suurearvulist meeskonda. Üldjuhul on kiirkaatrite majutus- ja elutingimused tänu ujuvplatvormi väiksusele ja mitmete süsteemide ärapaigutamisest tulenevale majutuskitsikusele minimaalsed.
Toitjakaotuspension

Toitjakaotuspension on sotsiaalkindlustuse või erakindlustuse poolt makstav rahaline hüvitis toitja kaotuse korral. Toitjakaotuspension kui sotsiaalkindlustushüvitis on olemas kõigis Euroopa Liidu liikmesriikides, kuid hüvitisele õigust omavate isikute ringid ning hüvitise arvutamise ja maksmise põhimõtted erinevad riikide vahel suuresti.
Rahvusvahelised standardid toitjakaotuspensioni suhtes sätestavad Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni konventsioonid nr 102 ja 128 ning Euroopa sotsiaalkindlustuskoodeks.
Eestis on toitjakaotuspension üks riikliku pensioni liik. Õiguse riiklikule toitjakaotuspensionile sätestab riikliku pensionikindlustuse seadus. Üldjuhul on õigus toitjakaotuspensionile toitja surma korral nendel perekonnaliikmetel, kes olid toitja ülalpidamisel. Lapsel, vanemal ja lesel on õigus toitjakaotuspensionile siiski sõltumata sellest, kas toitja neid reaalselt ülal pidas või mitte. Lapsel on õigus toitjakaotuspensionile kuni 18-aastaseks saamiseni, õppimise korral kuni 24-aastaseks saamiseni. Lesel on õigus toitjakaotuspensionile üksnes siis kui ta ei tööta ja kasvatab toitja kuni 3-aastast last, samuti raseduse ajal, või kui lesk on püsivalt töövõimetu või pensionieas. Viimasel kahel juhul on lesel aga enamasti õigus ka vastavalt töövõimetuspensionile või vanaduspensionile, mis on valdavalt kõrgemad kui toitjakaotuspension.
Toitjakaotuspensioni maksmisel on veel tingimuseks, et toitjal pidi olema surma päevaks seaduses nõutav pensionistaaž. Vastav pensionistaaži nõue sõltub toitja vanusest surma hetkel. Kui toitjal puudus nõutav pensionistaaž, siis võib pereliikmetel olla õigus rahvapensionile toitja kaotuse alusel.
Mõnede ametite esindajate perekonnaliikmetel on õigus toitjakaotuspensionile eriseaduste alusel. Kui politseiametnik või kaitseväelane hukkub teenistusülesannete täitmisel, tekib tema ülalpidamisel olnud perekonnaliikmetel õigus toitjakaotuspensionile vastavalt politsei ja piirivalve seaduse ja kaitseväeteenistuse seaduse alusel. Vastav eripension on üldjuhul kõrgem kui riiklik toitjakaotuspension.
Toitjakaotuspensioni, rahvapensioni ja eripensione toitja kaotuse alusel maksab Sotsiaalkindlustusamet.