google/wiki40b huggingface dataset:
Évora Monte leping

Évora Monte leping (ka Évora Monte konventsioon või Évora Monte kontsessioon) on 26. mail 1834 Portugalis Alentejo piirkonnas Évora Montes sõlmitud leping, mis lõpetas kuus aastat (1828–1834) kestnud miguelistide sõjad.
Lepingu põhipunktiks oli kuningas Miguel I loobumine nõuetest Portugali troonile ja lahkumine eluaegsesse eksiili.
Liberaalide (Dom Pedro ja Maria II toetajad) nimel kirjutasid lepingule alla Terceira hertsog António José Severim de Noronha ja Saldanha krahv João Carlos de Saldanha Oliveira e Daun, konservatiivide (Miguel I toetajad) nimel allkirjastas lepingu kindralleitnant José António Azevedo e Lemos.

Genova protest

Kohe oma uude elukohta Genovasse saabumise järel 20. juunil 1834 saatis Dom Miguel pöördumise kõigile Euroopa õukondadele, milles ta rõhutas, et Évora Monte leping on õigustühine, sest selle surusid talle jõuga peale Nelikliidu valitsused:
„Nende sündmuste tagajärjel, mis sundisid mind minu Portugali valdustest lahkuma ja loobuma ajutiselt seal oma võimu teostamisest, nõuavad minu isiklik au, minu ustavate alamate huvid ning lõpuks ka õiglus ja käitumisnormid, et ma protesteeriksin – mida ma käesolevaga kogu Euroopa silme all ka teen – nii mainitud sündmuste kui ka kõigi uuenduste vastu, mida praegu Lissabonis asuv valitsus vastuolus kuningriigi alusseadustega on juba sisse viinud või viib edaspidi. Eespool toodud faktide põhjal võib järeldada, et minu nõustumine kõigi tingimustega, mille surusid mulle peale kahe, Madridis ja Lissabonis asuva valitsuse kindralite juhtimise alla antud ülekaalukad jõud kahe suurriigi nõusolekul, oli kõigest ajutine akt eesmärgiga päästa minu alamad Portugalis õnnetustest, millest minu õiglane vastupanu poleks suutnud neid säästa, arvestades ootamatut ja alusetut rünnakut sõbraliku liitlasriigi poolt.

Kõigest sellest lähtudes olen ma kindlalt otsustanud teha niipea kui see on minu võimuses (vastavalt minu aule ja kohusele) kõigile Euroopa riikidele teatavaks minu isiku ja õiguste vastu suunatud agressiooni ebaõiglane olemus; protesteerida, mida ma praegu teen, 26. mai kapitulatsiooni vastu, mille pani mulle ette praegu Lissabonis eksisteeriv valitsus ja mille ma olin sunnitud allkirjastama, et ära hoida suuremad õnnetused ning säästa minu ustavate alamate elu. Sellest lähtuvalt tuleb see kapitulatsioon tunnistada tühiseks ja kehtetuks.“
Anna Murdoch Mann

Anna Mann (sünninimi Anna Maria Torv, 1967–1999 kandis perekonnanime Murdoch; sündinud 30. juunil 1944 Glasgow's Šotimaal) on eesti päritolu ajakirjanik ja kirjanik.

Isiklikku

Tema isa oli Eestis sündinud merekaupmees Jacob Tõrv. Aastail 1967–1999 oli ta abielus Austraalia meediamoguli Rupert Murdochiga, kellega tal on kolm last: Elisabeth, Lachlan ja James Murdoch. Alates 1999. aastast on ta abielus finantsist William Manniga. Abielupaar elab The Hamptonsis Long Islandil majas, mis varem kuulus filantroop Yasmin Aga Khanile.
Tema vennatütar on näitleja Anna Torv.
Malakas

Sisu

Linnavahtkond asub päkapikkude vastuseisust hoolimata uurima päkapikkude gragi, Reiepitsitaja, mõrva ja peamiseks kahtlusaluseks saab troll. Suhted päkapikkude ja trollide vahel on samal ajal niigi pingelised, kuna lähenemas on Koomi oru lahingu aastapäev (Koomi orus toimus Ketta ainus lahing, milles trollid ja päkapikud korraldasid üksteisele samaaegselt varitsuse). Kui Reiepitsitaja mõrv saab avalikuks, muutuvad päkapikkude ja trollide suhted kriitiliselt halvaks ning ehkki esialgu suudab Linnavahtkond suurte jõupingutustega korda hoida, teab komandör Samuel Vimes, et kui ta mõrva ei lahenda, ähvardab Ankh-Morpok kaosesse langeda.
Kvantarv

Kvantarv on süsteemi olekut iseloomustav väärtus kvantmehaanikas. Kvantarvu eripäraks on tema diskreetsus. See tähendab, et iga järgmine kvantarvu väärtus erineb eelmisest kindla suuruse ehk kvandi võrra. Näiteks kvantarv spinni kvant on ½ ja tema väärtused võivad olla näiteks (–1, –½, 0, ½, 1, 1½ jne). Küll aga ei saa spinni väärtus olla näiteks 2,753.
Kui uuritav süsteem koosneb alamosadest, siis on kogu süsteemi kvantarv tema alamosade kvantarvude kogum. Eristatakse aditiivseid kvantarve (süsteemi kvantarv saadakse süsteemi osade kvantarvude liitmise tulemusena) ja multiplikatiivseid kvantarve (süsteemi kvantarv saadakse süsteemi osade kvantarvude korrutamise tulemusena). Enamik allkirjeldatud kvantarve on aditiivsed.
Kuna kvantarvud võivad olla nii positiivsed kui negatiivsed, siis võib süsteemi aditiivne kvantarv olla 0, kuigi tema alamosadel on see kvantarv nullist erinev. Näiteks liitosakese mesoni kvantarv barüonlaeng on 0, kuigi tema koostisosadel – kvargil ja antikvargil on barüonlaeng olemas (kvargil 1/3 ja antikvargil –1/3).
Advokaadibüroo Eipre & Partnerid

Advokaadibüroo Eipre & Partnerid 2002. aastal asutatud advokaadibüroo. 
Alates 2014. Aastast on Advokaadibüroo Eipre & Partnerid Advokaadibüroo Consensus sõlmitud ühinemislepingu, mille kohaselt ühendavaks ühinguks on OÜ Advokaadibüroo Eipre & Partnerid.
Bukaresti ülikool

Bukaresti ülikool (rumeenia keeles Universitatea din Bucureşti) on ülikool Rumeenias Bukarestis; ühtlasi riigi suurim ülikool.
Ülikool asutati 1694 ja täieõiguslikuks ülikooliks sai 1864.
Ülikoolis õpib umbes 34 000 üliõpilast (2009).
Ussollag

Ussollag (vene keeles Усольлаг ehk Усольский исправительно-трудовой лагерь) oli niinimetatud paranduslike tööde laager Solikamskis endises Permi (Molotovi) oblastis Venemaal.
Laager rajati 5. veebruaril 1938. Aastal 1938 oli laagris üle 10 000 inimese, 1. jaanuaril 1942 üle 37 000 inimese. Oli tüüpiline puidutootmisega tegelev koonduslaager.
Eestist küüditati Ussollagi teadaolevate andmete kohaselt 691 vangi.
Afefoobia

Afefoobia ehk hafefoobia ehk hafofoobia ehk hapnofoobia ehk haptefoobia ehk haptofoobia on haiglane hirm (foobia) kehalise kokkupuute ees teiste inimestega.
Kokkupuudet ka tuttavate inimestega tajutakse määrdumise või sissetungi ohtu tekitavana.
Mõnikord kardetakse ainult kokkupuudet vastassoost inimestega. Naiste puhul kaasneb see sageli hirmuga seksuaalse ahistamise ees. Poisid, keda on seksuaalset kuritarvitatud, on kirjeldanud puudutust põletavana.
Afefoobia esineb harva.
Televisioonisüsteem

Televisioonisüsteem määrab kindlaks, mil viisil televisioonisignaal pildi, heli ja lisainfo kujul saatjast vastuvõtjasse (telerisse) üle kantakse ja kas edastatakse analoog- või digitaalsignaale.

Digitaaltelevisiooni süsteemid

Pildi- ja helisignaalide digitaalkujul ülekandminemine võimaldab vähendada edastatava info mahtu enam kui kümnekordselt. 
Digitelevisioon tugineb analoogtelevisiooni süsteemide mõnedel parameetritel, nagu seda on reasagedus ja kaadrisagedus. Rõhtsihilist lahutusvõimet (mida analoogsüsteemides määrati eraldatavata püstjoonte tiheduse järgi) väljendab digitelevisioonis vastav ritta mahtuvate pikslite (vähimate pildielementide) arv. Digitelevisiooni süsteemides asendab endist pildisuhet 5:4 [720×576) enamasti laiformaat 16:9 (1920×1080).
Nikita Andrejev

Nikita Andrejev (sündinud 22. septembril 1988 Narvas) on Eestist pärit Venemaa kodakondsusega jalgpallur (ründaja). Ta mängib Meistriliigasse kuuluvas FCI Levadias.
Aastatel 2005–2006 mängis ta Lasnamäe Ajaxis. Levadia ridadesse kuulus ta esmakordselt aastatel 2006–2009. Seejärel mängis ta Hispaania klubi UD Almería duubelmeeskonnas ning Venemaa klubides FC Tjumen, Saratovi Sokol ja FC Tambov.
Levadias mängib ta taas alates 2017. aastast.
Aastail 2006–2007 mängis ta Venemaa U-19 jalgpallikoondises 11 korral ja lõi 2 väravat, sealjuures osales ka selle vanuseklassi 2007. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Rannajalgpalli Meistriliiga

Ajalugu

Aastal 2002 peeti mõned väiksemad rannajalgpalliturniirid. Alates aastast 2003 on Eesti Rannajalgpalli Liidu juhtimisel toimunud rannajalgpalli etapid üle terve Eesti (Võsul, Haapsalus, Pirital, Pärnus, Viljandis, Kuressaares, Viimsis ja Narva-Jõesuus).
Eesti meistrit on välja selgitatud aastast 2004, esimesena tuli meistriks meeskond Pärnu Õlu. 2005. ja 2006. aastal tuli meistriks meeskond Citroen. Kui neil aastatel selgitati meister ühepäevalise võistlusega, siis alates aastast 2007 on Meistriliiga süsteem muutunud ja meistriks saab tulla meeskond, kes lõpetab terve hooaja parima punktisummaga.
Valgepöök

Süstemaatika

Varasemad süstemaatikad paigutasid valgepöögi perekonna koos sarapuu (Corylus) ja humalpöögiga (Ostrya) eraldi sugukonda sarapuulised (Corylaceae), APG III süsteemi (2009) kohaselt kuulub valgepöök kaseliste sugukonda (Betulaceae).

Kirjeldus

Valgepöögid kasvavad 10–20, harva kuni 30 meetrit kõrgeks. Lehed on 3–10 cm pikad, saagja servaga. Isas- ja emasõied kasvavad samal puul, kuid ühel oksal on kõik õied samast soost. Valgepöök on tuultolmleja. Vili on väike, 3–6 mm pikk pähkel. Pähklid kasvavad kobaras, ühes kobaras tavaliselt 10–30 pähklit.

Levila

Valgepöögi perekonda kuulub 30–40 liiki, mis kasvavad põhjapoolkera parasvöötmes. Kõige rohkem liike kasvab Ida-Aasias, eriti Hiinas. Euroopas kasvab üksnes kaks liiki ja Põhja-Ameerika idaosas üks.
Eestis kasvatatakse ilupuuna harilikku valgepööki (Carpinus betulus L.), mis tavaliselt meie oludes ei õitse. Harilik valgepöök on atlantilisel kliimaperioodil olnud Eestis pärismaine.

Ökoloogia

Valgepöögil toituvad mitut liiki liblikate röövikud, näiteks Epirrita autumnata, Hemithea aestivaria, Colotois pennaria, Amphipyra berbera ja harilik külmavaksik.

Kasutamine

Valgepöögi puit on valkjashall. Kuivanud puidu keskmine tihedus on 750 kg/m³ ja Brinelli kõvadus 3,5 kgf/mm². Puit kuivab aeglaselt ja kasvamise käigus võivad tekkida praod, sest kuivades väheneb puidu ruumala rohkem kui teistel puuliikidel. Lõikeriistaga on puitu raske töödelda. Ilma eritöötluseta peab puit hallitusele halvasti vastu. Poleerimise suhtes on ta kapriisne.
Valgepöögist valmistatakse muusikainstrumente, spooni, tisleritooteid ja parketti. Minevikus kasutati puitu masinaehituses, eriti süstikute valmistamiseks. Pöögiparketi tarvitamisel tuleb arvestada, et niiskudes ja kuivades muutub puidu ruumala rohkem kui teistel puuliikidel.
Konstantin Thon

Konstantin Andrejevitš Thon (vene Константин Андреевич Тон; 6. november (vkj 26. oktoober) 1794 Peterburi – 6. veebruar (vkj 25. jaanuar) 1881 Peterburi) oli Venemaa arhitekt. Salanõunik (1864).
Aastatel 1854–1871 oli ta Keiserliku Kunstiakadeemia rektor.

Haridustee ja töökäik

Thon sündis Peterburis venestunud saksa juveliiri perekonnas. 1815. aastal lõpetas ta Keiserliku Kunstiakadeemia. Aastatel 1819–1828 stažeeris ta Itaalias. 1830. aastal sai ta Keiserliku Kunstiakadeemia akadeemikuks. Samal aastal pälvis ta 2. järgu ja 1840. aastate lõpus 1. järgu arhitektuuriprofessori nimetuse.
Thon töötas mitmes arhitektuuristiilis. Klassitsistlikus stiilis rekonstrueeris ta Väikese Teatri Moskvas (1839–1840). Enamik tema töid on tehtud pseudovene stiilis, neist tuntumad on Lunastaja Kristuse katedraal ja Suur Kremli palee Moskvas. Lunastaja Kristuse katedraali projekteeris ta 1830. aastatel. Katedraali nurgakivi pandi 1837. aastal ja ehitamiseks kulus 44 aastat. Suure Kremli palee projekteeris grupp arhitekte Thoni juhtimisel. Hoone ehitati aastatel 1839–1849.
1843. aastal määras keiser Nikolai I Thoni rajatava Peterburi–Moskva raudtee lõppjaamade vaksalite projekteerijaks. Moskva vaksal Peterburis (1855. aastast Nikolai vaksal) valmis 1851. aastal. Kompositsioonilt sarnane Peterburi vaksal Moskvas valmis samuti 1851. aastal. Vaksalite hoonekompleksi kuulusid ka ringikujulise põhiplaaniga kuppelkatusega ringdepood. Thorni projektides oli kaastegev arhitekt Rudolf Żelaziewicz.

Isiklikku

Tema vennad Aleksandr Thon ja Andrei Thon olid arhitektid.
Kohtla-Järve linnaorkester

Kohtla-Järve linnaorkester on Kohtla-Järvel tegutsev orkester.
Orkester tegutseb Kohtla-Järvel aadressil Kalevi 37.
Orkestri dirigent-direktor on Aleksander Saveljev.
Serva-kilpsamblik

Serva-kilpsamblik (Peltigera collina) on samblik. 
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (2012).
Eestis on teda leitud Tallinna lähedalt Haaberstist ja Piritalt, Saaremaalt Kallimäelt, Abruka saarelt ja Hanikatsi laiult.
Halvaa

Halvaa (araabia keeles حلاوة ḩalāwah) on idamaist päritolu maius, mis on valmistatud suhkrust ja pähklitest või seemnetest.
Turkish Airlinesi lend 1951

Uurimine

Õnnetuse raporti järgi oli põhisüüdlaseks katkine kõrgusemõõdik. Kõrgusemõõdik näitas kõrgust -8 jalga, kuigi lennuk oli tegelikult ligikaudu 2000 jala (umbes 600 m) kõrgusel. Autopiloot järeldas sellest, et kohe on ees maandumisrada ja vähendas mootori jõudlust. Lennuki kiirus vähenes järsult. Piloodid panid seda alles 100 sekundi pärast tähele ning reageerisid sellele täisgaasiga, kuigi autopilooti ei deaktiveeritud. Piloodid märkasid seda alles kuue sekundi pärast ja deaktiveerisid autopiloodi ja kordasid oma tegevust, kuid siis oli juba liiga hilja.
Marju Lauristin

Marju Lauristin (sündinud 7. aprillil 1940 Tallinnas) on eesti sotsiaalteadlane ja poliitik. Ta oli 1992–1994 Eesti sotsiaalminister ja on olnud Riigikogu liige. Lauristin on Tartu Ülikooli sotsiaalse kommunikatsiooni emeriitprofessor. Kuulub Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda.
2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel osutus ta 26 871 häälega valituks Euroopa Parlamenti.
Eesti Päevaleht hindas 2015. aastal Marju Lauristini Eesti mõjukaimaks poliitikuks, kes on "ühiskondlike protsesside arvamusliider, kelle sõna maksab erakonnas ja ka väljaspool seda". Mõjukaks on teda nimetatud ka varem.

Haridus

Lauristin lõpetas Tartu Ülikooli 1966. aastal ajakirjanduse ja sotsioloogia erialal. 1976. aastal sai ta Moskva Riiklikust Ülikoolist kandidaadikraadi.

Poliitiline tegevus

Aastal 1980 kirjutas Lauristin alla 40 kirjale.
Marju Lauristin oli Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei liige kuni 1990. aastani. Lauristin koopteeriti Vaino Väljase ettepanekul EKP Keskkomitee liikmeks.
Ta oli Eesti Kongressi ja Põhiseaduse Assamblee liige. Kuulub 20. Augusti Klubisse, mis ühendab inimesi, kes hääletasid Eesti Vabariigi Ülemnõukogus Eesti Vabariigi iseseisvuse taastamise otsuse poolt.
Eesti Yliõpilaste Seltsi "Veljesto" vilistlane.
Lauristin oli 21. oktoobrist 1992 kuni 20. septembrini 1994 Mart Laari valitsuse sotsiaalminister. Lauristini vastu protestiti nt 1993. aasta jaanuaris toimunud pensionäride meeleavaldusel.

Isiklikku

Marju Lauristini vanemad olid kommunistlikud poliitikud Johannes Lauristin ja Olga Lauristin. Tema kasuisa oli Hendrik Allik. Poliitik ja teatritegelane Jaak Allik on tema emapoolne poolvend. Marju Lauristin on teist korda abielus. Tema esimene abikaasa oli majandusteadlane Enn Roose (surnud aastal 2001), kellega tal on kaks tütart (sündinud 1961 ja 1964 (Marin Laak)). Tema teine abikaasa on ajakirjandusteadlane Peeter Vihalemm (abiellusid aastal 1978). Tema onupoeg on arhitekt Vilen Künnapu.
Kogeja-omajalause

Kogeja-omajalause on üks eesti lause põhitüüp, kus alus ei ole lause algul või puudub lausest ja teemasse kuulub kogeja või omaja, mis on ühtlasi tegevussubjekt ja toimib lauses määruse või sihitisena. Seega on tegemist pöördjärjega lausetega.
Tarvo Hanno Varres

Tarvo Hanno Varres (sündinud 25. juulil 1970 Tallinnas) on eesti kunstnik, kelle looming tugineb postminimalismi ja post-kontseptualismi praktikatele.

Looming

Varres alustas avalikku esinemist installatsioonide ja fotoseeriaga 1991. aastal, näitusel "Guide to Intronomadism" Tallinna Kunstihoones. Tema teoste hulka kuuluvad installatsioonid "Leegi vari" (2015), ''Musta laega saal'' (1991), heli- ja videoinstallatsioonid "Lindistav põrand" (2015) ja ''Naer'' (2010), ning fotoseeriad "Pealkirjata portreed" (1996), "Päike" (2002), "Nurkade seeria" (2013). Tema töid kuulub Eesti Kunstimuuseumi kaasaegse kunsti kogusse. Aastatel 1986-1993 on olnud tegev ka muusikuna, kirjutades üksikuid lugusid ansamblitele J.M.K.E. ja Röövel Ööbik.

Bibliograafia

Memory-Sensitive, monograafia, kirjastus ;paranoia, 2017, ISBN 9789949994434
Ott, Margus, Otsustamise hetkest, essee, ''Isendlikud esseed'', EKSA, 2017
Esko, Marten, Shadows Cast on Artworks, essee, Memory-Sensitive', kirjastus ;paranoia, 2017
Soans, Hanno, Nurga taga. Tarvo Varres, essee, Maja, 30/08/2015
Veermäe, Kadri, Leegitsevad varjud, näituse arvustus, Kunst.ee, 4/2015
Taul, Gregor, Viis juhtmotiivi olemisest, näituse arvustus, Sirp, 23/10/2015

Tunnustus

Varres on saanud Kinoliidu noore fotograafi aastapreemia (1992), Eesti Kultuurkapitali aastapreemia (1996) osalemise eest Rühm T näitusel EKMis, ning on Köler Prize 2018 nominent.

Isiklikku

Tarvo Hanno Varres on Ardo Ran Varrese vanem vend.
Helivaljus

Samavaljuskõverad

Helivaljuse sõltuvust sagedusest näitavad samavaljuskõverad, mis on saadud erinevatel helirõhutasemetel heliaistingute võrdlemise teel helivaljusega sagedusel 1000 Hz (see on valitud etalonsageduseks). Teiste sagedustega helide valjuse määramiseks võrdsustatakse kuulmise teel tundmatu heli põhjustatud heliaistingu tugevus etalonheli tasemega. Selleks reguleeritakse mõõdetaval sagedusel audiomeetrit kasutades helitase selliseks, et heli oleks kuuldav niisama valjult kui etalonheli sagedusel 1000 Hz, mille helirõhutase on teada.
Kõige laiemalt on tuntud H. Fletcheri ja W. A. Munsoni samavaljuskõverad artiklist, mis ilmus 1933. a Ameerika Akustika Ühingu ajakirjas (Journal of the Acoustical Society of America).  Edasiste uuringute alusel täpsustatud kujul esitab neid kõveraid  ISO standard 226:2003.
Mida madalam on puhta tooni heli sagedus, seda suurem peab olema helirõhutase, et heli oleks tajutav niisama valjuna kui etalonheli sagedusega 1000 Hz. Kuid erinevatel helivaljuse nivoodel on sõltuvused erinevad. Kui tugevate helide korral on see sõltuvus kordades, siis väga nõrkade helide puhul on erinevus tuhandetes kordades.
Kõige tundlikum on inimkõrv sagedusvahemikus 2...4 kHz. Sellest kõrgemate sageduste suunas väheneb kõrva tundlikkus, kuid mitte monotoonselt sagedusest sõltuvalt, vaid tundlikkuse mõningase kasvuga uuesti sagedustel üle 8 kHz ja edasi praktiliselt kuni ülemise kuulmispiirini.

Mõõtühikud

Helivaljust kui psühhoakustilist suurust mõõdetakse lähtuvalt helirõhust.  Kuulmistaju logaritmilise iseloomu tõttu väljendatakse helirõhutaset – helinivood –  detsibellides (vt helirõhutase).
Helivaljuse mõõtühik on foon (rahvusvaheline tähis: phon). Selle ühiku võttis kasutusele Saksa füüsik Heinrich Barkhausen 1925.a.
Foonide logaritmiline skaala on valitud nii, et 1000 Hz sagedusega siinustooni helivaljuse tase foonides on arvuliselt võrdne helirõhutasemega. Muude sagedustega helide korral erineb foonides väljendatud helivaljuse tase detsibellides esitatud helinivoost.
Heli muutub alates nivoost 40 dB subjektiivselt kaks korda tugevamaks siis, kui helirõhk suureneb 10 dB võrra. See seaduspärasus kehtib ka liithelide ja müra (laia spektriga heli) korral. Seepärast on helivaljuse mõõtmisel fooni kõrval kasutusel ka teine mõõtühik, nimelt soon (rahvusvaheline tähis: sone). Valjusele 1 soon on seatud vastavaks 40 fooni, sest sellest nivoost alates on fooni ja sooni vaheline sõltuvus lineaarne. Seega 50 foonile vastab 2 sooni, 60 foonile 4 sooni, 70 foonile 8 sooni jne. Valjusele 1 soon vastab tasane kõnelus.
Mõõtühik soon võeti USA psühholoogi Stanley Smith Stevensi ettepanekul kasutusele 1936. aastal.
Natalja Matvejeva

Natalja Konstantinovna Matvejeva (vene k. Наталья Константиновна Матвеева; sündinud 23. mail 1986 Moskvas) on Venemaa murdmaasuusataja, kes võistleb põhiliselt sprindis.
Matvejeva on võistelnud rahvusvahelisel tasandil alates 2004. aastast. Ta sai juunioride maailmameistrivõistlustel Kranjis 2006. aastal hõbemedali sprindis.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis ta sprinditeates koos Julia Belorukovaga hõbemedali.
Esimest korda osales Matvejeva maailma karikavõistlustel Düsseldorfis 22. oktoobril 2005 vabasprindis, kus ta sai 3. koha. Esimese võidu MK-võistlustel sai ta sealsamas kaks aastat hiljem 27. oktoobril vabasprindis.
2009. aasta jaanuaris Whistleris toimunud MK-võistluste etapil andis Matvejeva positiivse dopinguproovi ja talle määrati kaheaastane võistluskeeld.

Maailma karikavõistlustel

Natalja Matvejeva on osalenud (seisuga 25. veebruar 2019) 119 maailma karika etapil ja jõudnud kolme parima hulka 12 korda, neist kaks korra võitnud.
Palestiina laul

"Palestiina laul", vanemates allikates ka "Palestiinalaul" (saksa keeles "Palästinalied"), on 13. sajandi algul kirjutatud keskülemsaksakeelne laul, millest on tänaseni säilinud nii tekst kui ka meloodia. Laulu autor on minnesinger Walther von der Vogelweide ja see on tema tekstidest ainus, mis on olemas koos viisiga. Laulu on nimetatud kuulsaimaks saksa rüütlilauluks.
Laul kirjutati arvatavasti 1228. aasta ristiretkeks, millest Walther ise osa ei võtnud, või Viiendas ristisõjas (1217–1221).

Laulu pealkirjast

Laulu pealkiri "Palästinalied" ilmub esmakordselt meloodia interpreteerimist käsitlevas artiklis 1912. aastal (R. Wustmann, "Walthers Palästinalied", Sammelbände der internationalen Musikgesellschaft 13, lk 247–250). Seega pole tegemist laulu loomise ajast ega autorilt pärit pealkirjaga, vaid uusaegsega. Eestikeelsetes muusikaajaloo käsitlustes on kasutatud pealkirja nii kujul "Palestiina laul" kui ka kujul "Palestiinalaul".

Muusika

Vanim meloodiavariant leidub nn Münsteri fragmendil (Münster, Landesarchiv Nordrhein-Westfalen/Staatsarchiv, Msc. VII, 51), mis pärineb 14. sajandi esimesest poolest, ajast umbes sadakond aastat pärast Walther von der Vogelweide surma. Codex Buranuses on teksti esimese salmi kohale märgitud vaid joonteta neumad, mis ei ütle meloodia kohta palju. Münsteri fragmendi järgi rekonstrueeritud meloodia vorm ab ab cdb vastab ringkantsoonile ja laseb oletada Prantsusmaa trubaduuride eeskujusid, näiteks on nähtud sarnasust Jaufré Rudeli kantsooniga "Lanquan li jorn son lonc en may".

Tekst

"Palestiina laulu" tekst on keskülemsaksa keeles ja keskendub religioossetele teemadele. Kõneldes justkui Pühale Maale rännanud palveränduri vaatepunktist, jutustab see Jeesuse elust, nagu see seisab kristlikus pühakirjas, aga laulus võib näha ka teatavat poliitilist ambitsiooni. Walther kujutab kristlaste liikumist Palestiinasse, kusjuures tema lüüriline mina nagu osaleks ristiretkes. Salmis "Kristen, juden unde heiden jehent, daz diz ir erbe sî", milles ta kolme religiooni (heiden 'paganad' tähistab muslimeid) püüdluste kõrvutuses annab õiguse kristlastele, esitab ta oma kaasajale iseloomuliku arvamuse. Kuigi mõned varasemad autorid on just sellele salmile viidates näinud "Palestiina laulus" ka ristisõjalaulu, osutab uurija Henry Hope, et tekst mitte ei kutsu kristlasi relvile, vaid pigem relvadest ära pöörduma, sest Jumal tagab kristlastele õiglaselt nende õiguse Pühale Maale.