google/wiki40b huggingface dataset:
Ostankino teletorn

Ajalugu

Pärast pikki arutelusid ja analüüsi otsustati torn rajada rõngasvundamendile (diameeter 65 m, paksus 3–4,5 m). Vundamendiaugu rajamine algas 1960. Torni ehituse käigus rajati ehitusplatsile betoonitehas, kus pesti liiv ja killustik ning segati valmis betoon. Kasutati parimat tsementi, mida Moskva-lähedastest tsemendivabrikutest saada oli. Samas oli ka välilabor betooni kvaliteedi pidevaks kontrolliks.
Ehitus takerdus korduvalt insenertehniliste vaidluste ja lahkarvamuste tõttu. Selle tulemusel tugevdati vundamenti ja alles 1964 algas torniosa ehitus (seina paksus allosas 40 cm, ülaosas 35 cm). Torn valmis 1967.
27. augustil 2000 puhkes tornis kaablite ülekoormuse tagajärjel tulekahju. Hukkus kolm inimest. Moskva ümbrus jäi telepildita ja ka paljud teised piirkonnad jäid ajutiselt levita (säilis ainult NTV levi). Torni konstruktsioonid kahjustusid sedavõrd, et kaaluti selle lammutamist. Eriti said tules kannatada torni siseseintele kinnitatud eelpingestustrossid (kokku oli tornis 150 erinevates torni kõrgustes lõppevat, vundamendist algavat eelpingestustrossi, millest torni tipuossa ulatus 60), millest umbes paarkümmend katkes ning oli reaalne torni varisemise oht. Siiski suudeti torn remontida ja säilitada.
25. mail 2007 oli tornis taas tulekahju. Põleng oli ühel vaateplatvormil. See tulekahju suudeti siiski kiiresti kustutada ja suuri kahjustusi tornile ei tekkinud.
Torni on kasutatud ka langevarjuhüpeteks.
2. tants

2. tants (äriregistris MTÜ Teine Tants) on aastast 1999 Tallinnas tegutsev mittetulundusühing, mis propageerib tantsukunsti, toetab noori tantsijaid ja koreograafe ning korraldab mitmesuguseid üritusi, eriti tantsuga seonduvaid. 2. tants loodi ühenduse Tantsuinfo Keskus Eestis (TIKE) töö jätkamiseks .
2. tants on mitu korda korraldanud tantsufestivali "Uus tants" ja Augusti tantsufestivali.
Kundsa järv

Kundsa järv on järv Põlva maakonnas Põlva vallas Pragi külas. Veekogu pindala on 2,1 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1555 m.
Juuremärk

Juuremärk ehk juurimismärk ehk radikaal on juurimist tähistav sümbol  või   .
Puiestee

Puiestee ehk allee on puudega palistatud tee (ka teed ääristav puuderida). Puiesteed on peaaegu alati rajatud puude istutamise teel.
Enamasti on puiestee (suuremalt jaolt) sirge ning puud selles on samaliigilised ja ühevanused. Ühtluse eesmärk on rõhutada maastiku perspektiivi.
Puiestee võib olla ette nähtud nii jalakäijatele (nt puiesteed parkides) kui ka sõidukitele. Viimaste hulka kuuluvad ka need puiesteed, mis on ühtlasi tänavad. Selline puiestee võib olla ka aadressikoht. Eesti keeles on puiestee lühend aadressikohana pst: näiteks aadress "Kolde puiestee 4" on lühendatult "Kolde pst 4".
Allee pole täielikult puiestee sünonüüm: kui alleeks nimetatakse vahel ka suurte põõsastega, harvem skulptuuridega ääristatud teed (nagu sfinkside allee Egiptuses, mis viib vaarao Hatšepsuti hauakambri juurde), siis puiestee on ilmselgelt seotud puudega.

Etümoloogia

Sõna puiestee on saadud sõnadest puu ja tee, selle sünonüüm allee tuleb aga prantsuse sõnast allée, mis tähendab eelkõige pargipuiesteid. Samamoodi ei ole ka teistes keeltes sarnased sõnad alati sama tähendusega: nii kasutatakse inglise keeles puiestee kohta sõna allée, kuid ka avenue, samas kui sarnase kõlaga alley tähendab hoopis kõrvaltänavat.

Eestis

Eestis on puiesteid rajatud paljude mõisate juures, mõned mõisaalleed on olnud mitme kilomeetri pikkused (näiteks Olustvere ja Sangaste mõisa viivad puiesteed). Puiesteed on ka enamikus Eesti linnades (näiteks Tallinnas Sõpruse, Vabaduse, Estonia, Kaarli, Mere ja Toompuiestee, Tartus Tamme, Laulupeo ja Taara puiestee), ehkki 20. sajandi viimasest kolmandikust on uusi puiesteid rajatud harvemini.
Anatoli Tregubov

Anatoli Tregubov (sündinud 9. septembril 1928 Kuibõševi oblastis Venemaal) on endine Eesti NSV riigitegelane, parteitöötaja ja transpordijuht.
Ta lõpetas aastal 1950 Leningradi Kõrgema Merekooli ja aastal 1972 Rahvamajanduse Instituudi.
Ta oli aastatel 1950–1954 Leningradi Kõrgema Merekooli komsomolikomitee sekretär, laevakapteni abi välissõidulaevadel ja Balti Merelaevanduse poliitosakonna ülema abi. Aastatel 1954–1961 oli ta NSV Liidu Merelaevanduse Ministeeriumi Poliitvalitsuse ülema abi komsomoli alal ja Balti Merelaevanduse ülema asetäitja. Aastatel 1961–1971 oli ta NLKP Keskkomitee transpordi- ja sideosakonna instruktor ja sektori juhataja. Aastatel 1971–1976 oli ta NSV Liidu Merelaevanduse ministri asetäitja, aastatel 1976–1978 Eesti Merelaevanduse ülem. Aastatel 1978–1985 oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja, aastatel 1985–1989 Eesti NSV Ministrite Nõukogu alaline esindaja Moskvas. Aastal 1989 jäi ta pensionile.
Ta oli aastast 1948 NLKP liige, ta on olnud EKP Keskkomitee liige. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu IX, X ja XI koosseisu saadik.
Signaalkrabi

Välimus

Emasel signaalkrabil on kaks ühesuguse suurusega sõrga. Isasel signaalkrabil on üks väike ja üks suur sõrg.

Elupaik

Signaalkrabid elavad troopilise ja mõõduka kliimaga eulitoraalides.

Paljunemine

Emane signaalkrabi valib isase signaalkrabi elukoha, sõra viipe köitvuse ja suuruse järgi. Sõra suurus on emasel signaalkrabil valiku tegemisel kõige olulisem aspekt. Emane signaalkrabi vaatab kõikide potentsiaalsete isaste signaalkrabide elupaigad üle ja siis teeb viimase otsuse sõra järgi.
Signaalkrabid paarituvad rannaäärsetes urgudes. Pärast paaritumist jääb emane signaalkrabi urgu koos munadega. Isane signaalkrabi läheb pärast paaritumist uusi emaseid signaalkrabisid otsima, et uuesti paarituda. Mõne nädala pärast väljub urust tiine emane veepiirile munema.

Käitumine

Signaalkrabi üle sõra liikuv õhk kuuma liiva kohal jahutab krabi.
Isane signaalkrabi kasutab suuremat sõrga konkurentide ja vaenlastega võitlemiseks.
Viljandi komtuur

Viljandi komtuur (saksa keeles Komtur von Fellin) oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Viljandi komtuurkonda.
Viljandi komtuur oli üks Liivi ordu olulisemaid käsknikke, tema võimukeskuseks oli võimsaim ordulinnus. Komtuurid kuulusid tavaliselt kõrgemasse ordunõukokku ja tihti said Viljandi komtuuri ametis olnud meestest ka Liivi ordu maameistrid.
Esimene teadaolev Viljandi komtuur astus ametisse 1234. aastal, seega veel Mõõgavendade ordu ajal. Esimene Liivi ordu komtuur on teada 1248. aastast. Viimane komtuur Gotthard Kettler sai 1559. aastal ordumeistriks. Seejärel komtuuri koht kaotati, sest komtuurkond läks endisele ordumeistrile Wilhelm Fürstenbergile, kes oli aga samuti varem Viljandi komtuur olnud.
Viljandi komtuur korraldas nii komtuurkonna kui ka Viljandi linna kaitset ning oli ka kõrgeim kohtumõistja ja valitsusvõimu rakendaja.
13.–14. sajandist on teada ka Viljandi foogte, kes kohati valitsesid samaaegselt komtuuridega.
Viljandi komtuurile allus neli ordumõisa. Linnuse juurde tekkis mõis ilmselt juba 13. sajandil. 1414. aastal mainitakse Tarvastu ametimõisat. Laiuse mõis allutati Viljandile 1480. aastal. 1559. aastal on allikais teateid Vastemõisa ordumõisa kohta.
Aimakk

Aimakk (mongoli Аймаг, ) on Mongoolia 1. järgu haldusüksuste ja Hiinas Sise-Mongoolia kolme 2. järgu haldusüksuse nimetus.

Hiina

Sise-Mongoolia autonoomne piirkond oli algselt jaotatud aimakkideks. Enamik nendest muudeti aja jooksul ringkonna õigustega linnadeks. 2004. aasta seisuga on järel kolm aimakki: Alxa, Hinggan ja Xilin Gol.

Mongoolia

Mongoolias on 21 aimakki ja üks keskalluvusega linn (pealinn Ulaanbaatar). Aimakid jaotatakse ringkondadeks (sum).
Nikolai Gesangverein

Nikolai Gesangverein oli aastal 1882 Tallinna Niguliste kiriku juurde loodud segakoor.
1880ndate lõpus koori koosseisu vähenemise tõttu oli koor lagunemise ohus. Pärast Konstantin Türnpu koori etteotsa tulemist koori madalseis lõppes ja aastakümnete jooksul esitati mitmeid suurvorme. Suurvormide seas oli nt Johann Sebastian Bachi "Matteuse passioon" ja Johannes Brahmsi "Saksa reekviem".
Pärast Türnpu surma 1927. aastal jätkas mõnda aega veel koori tegevust sakslane Johannes Gohse.
Dipsadoboa flavida

Levila

Neid madusid võib kohata Malawis, Somaalias, Keenias ja Tansaanias, Mosambiigis.
Rahvusvaheline Kinnismälestiste Nõukogu

Rahvusvaheline Kinnismälestiste Nõukogu (prantsuse Conseil International des Monuments et des Sites; inglise International Council on Monuments and Sites; lühend ICOMOS) on ekspertidest koosnev nõukogu, kes tegeleb kinnismälestiste, arhitektuursete ansamblite ja ajalooliste paikade säilitamise, kaitse ja väärtustamisega.  
ICOMOSi nime on eelkõige inglise keelest eesti keelde tõlgitud mitmeti, näiteks ICOMOSi Eesti komitee kasutas 1992. aastal oma asutamisdokumentides nime "Rahvusvaheline Mälestusmärkide ja Ajalooliste Paikade Nõukogu", kuid juba põhikirja kinnitamisel 22. jaanuaril 1993 kasutati toortõlke asemel sisulist tõlget "Rahvusvaheline Kinnismälestiste Nõukogu". 
ICOMOS asutati 1965. aastal Varssavis. 1973. aastal toimus ICOMOSi rahvusvaheline kollokvium Vilniuses, 1985. aastal aga suuremahuline rahvusvaheline kollokvium Tallinnas, millel osales ka ICOMOSi tollane president Michel Parent. Veebruaris 2010 toimus Tallinnas ICOMOSi Põhjamaade rahvuskomiteede väljasõiduistung.
ICOMOSi peakorter asub Pariisis, töökeeled on prantsuse ja inglise keel, ametlikud keeled on veel hispaania ja vene keel.
ICOMOS on UNESCO üks ametlikke eksperdiorganisatsioone, mis tegutseb kultuuripärandi kaitsel koostöös ICOMi, ICCROMi, UNESCO Maailmapärandi Komitee, TICCIHi jt organisatsioonidega. ICOMOSi tegevus põhineb peamiselt enda allorganisatsioonide (rahvuslike komiteede ja rahvusvaheliste teaduskomiteede) rahvuslikul, regionaalsel ja rahvusvahelisel koostööl.
Eha tänav (Rakvere)

Eha tänav on tänav Rakvere linna loodeosas, Moonaküla linnaosas.
Põhja-lõuna suunaline tänav saab alguse Kesk tänavalt. Suundudes lõuna poole ja ristudes Koidu tänavaga,  lõpeb tänav tupikalaga enne Tallinna–Narva raudteeliini maa-ala Moonaküla linnaosast eraldavat kõrghaljastust. Tänava pikkus on 263 meetrit. Kaugus Rakvere keskväljakust – Turu platsist on linnulennul mõõdetuna 1,5 km. 
Tänava ääres paiknevad ühepereelamud, mis on ehitatud 20. sajandi jooksul.
Hüdroksiidioon

Hüdroksiidioon on negatiivse laenguga OH-ioon, mis tekib aluste dissotsiatsioonil.
Hüdroksiidioonid muudavad lahuse keskkonna aluseliseks. Hüdroksiidioonid on tugevad nukleofiilid.
Gröönimaa leping

Gröönimaa leping (täielik nimi inglise keeles Treaty amending, with regard to Greenland, the Treaties establishing the European Communities) oli Euroopa Majandusühenduse liikmesriikide vaheline kokkulepe seoses Gröönimaa väljaastumisega. See järgnes 1982. aastal toimunud Gröönimaa referendumile, millega valijad otsustasid ühendusest välja astuda. 1984. aasta 13. märtsil sai kaheksas ametlikus keeles leping Brüsselis kümne osapoole allkirjad. Leping jõustus 1985. aasta 1. jaanuaril ning sama aasta 1. veebruaril astus Gröönimaa ka vormiliselt ühendusest välja.
Lisaks Gröönimaa väljaastumisele parandas leping varaseimaid ühenduse lepinguid ning sel kujul on tegemist ka Euroopa Liidu põhiseadusliku aluse lahutamatu osaga. Otsus ühendusest lahkuda tehti pärast seda, kui Gröönimaa oli saanud autonoomia, ning selle sammu eesmärk oli tagada Gröönimaa õigused oma kalavetele ja piirata väliseid mõjusid.
Aleksander Viljamson

Aleksander Viljamson (vene Вильямсон, Александр Александрович) (13. august 1918 Toržok — 23. veebruar 1986 Simferopol) oli eesti päritolu Nõukogude Liidu hävituslendur, kellest sai Teise maailmasõja ajal Nõukogude Liidu kangelane (1945).
Ta isa oli Eestist Venemaale välja rännanud eestlane Aleksander Kristofori poeg Viljamson, kes võitles Esimeses maailmasõjas, kus haigestus tuberkuloosi ja suri aasta pärast poeg Aleksandri sündi. Ema Anna Mihailovna oli Krimmist pärit venelanna, ametilt õpetaja.
Ainuõõssed

Ehitus ja eluviis

Ainuõõssetel kui pärishulkraksetel on ehtsad koed (päriskoed) ja elundid. 
Nad on oma mitmeti varieeruva põhiehitusplaani poolest radiaalsümmeetrilised ja nende keha koosneb kahest rakukihist, välisest epidermist ehk ektodermist ja seesmisest gastrodermist ehk entodermist. Nende vahel paikneb vahehüüvend ehk mesoglöa (mitte segi ajada mesodermiga). (Mõnikord peetakse vahehüüvendit kolmandaks looteleheks, kuid sellel pole midagi ühist kõrgemate hulkraksete mesodermaalsete blasteemidega.)
Gastroderm vooderdab ainuõõssete ainsat kehaõõnt "magu", mida nimetatakse ühisõõneks või gastraalõõneks. Sellel on üksainus ava (suuava), mille kaudu võetakse sisse toitu ja väljutatakse jääksaadusi. Peale selle funktsioneerib ta nagu vahehüüvendki hüdrostaatilise kaitsetoesena. Kõva lubitoes esineb ainult polüüpidel (näiteks kaheksikkorallid). 
Ehtsat vereringet ainuõõssetel ei esine. Gaasivahetus toimub difusiooni abil, peale selle osaleb toitainete eeltöötluses ja ühtlasi jaotamises ning ainevahetuse lõppsaaduste äraviimises gastrovaskulaarsüsteem, mis koosneb ühisõõnest ning selle sopistustest polüüpide kombitsatesse. Gastrovaskulaarsüsteemil on niisiis nii seedimise kui ka ainetranspordi funktsioon. Toiduosakesed võtavad vastu eeskätt gastrodermi toitelihasrakkudesse. 
Ainuõõssetel on ehtsad närvirakud, mis moodustavad hajusa võrgu (hajusa närvisüsteemi), mis on vähetsentraliseeritud. Närvirakud on kontsentreerunud suuvälja (hüpostoomi), kombitsatele ja pedunculus'ele, meduusidel on sageli kummiku ümber närvirõngas. Ka spetsialiseerunud signaalitranspordisuund ei ole veel välja kujunenud, närvide lülitamine aukliiduste kaudu võimaldab mõnel liigil siiski suurt erutusjuhtekiirust, hulk neuropeptiide võimaldab erutuste modulatsiooni. 
Kaua arvati, et ainuõõssed on diploblastid, kahe lootelehega loomad. Uuemad tulemused viitavad aga sellele, et ainuõõssetel on peale ektodermi ja entodermi ka mesoderm. Mesodermist areneb muu hulgas meduuside lihastik. 
Ainuõõssete keha koosneb ekto- ja entodermist. Ekto- ja entodermi katavad epiteelrakud ja kinnituvad lihasjätked. Nende vahele jääb vahehüüvend ehk mesoglöa. 
Ainuõõssete kehasein koosneb kahest epiteel- ja lihasrakkude kihist, millest sissepoole jääb ruumikas kehaõõs ehk gastraalõõs. Ühe kehaõõne järgi ongi hõimkond nime saanud. Sisemine rakukiht ehk entoderm koosneb näärme- ja epiteel-lihasrakkudest.
Toidu haaramiseks on ainuõõssetel kombitsad. Toit seedub kehaõõnes, suu ja pärakuna talitleb suuava. 
Paljudel ainuõõssetel on lubi- või sarvainest toes. 
Ainuõõssed elavad vees, peamiselt meredes. Neid elab ka Eesti mageveekogudes ja Läänemeres.

Mageveeainuõõssed

Magevetes on ainuõõssete liike vähe ja nende produktiivsus on veekogus enamasti väike. 
Mageveeainuõõssete areng on eriti kiire kevadel ja nende suurim arvukus esineb enamasti vara- või hilissuvel. Mõnikord võivad arvukad pärishüdra liikide (Hydra spp) populatsioonid süüa olulise osa veekogu zooplanktonist või põhjustada kalamaimude suurenenud suremust.
Nissi Põhikool

Nissi põhikool on põhikool Harju maakonnas Saue vallas Riisipere alevikus.
Kooli asutas 1917 Nissi Hariduse Selts. Eesti esimesel iseseisvusajal tegutses kool algkoolina. 1944 korraldati kool ümber Nissi 7-klassiliseks kooliks. 1961 korraldati kool ümber Nissi 8-klassiliseks kooliks. Aastast 1993 kannab kool nime Nissi põhikool.
Soojusvoog

Soojusvoog (vanemas kirjanduses ka soojusvoolu tihedus) on soojushulk, mis kandub ajaühikus läbi vaadeldava pinna pindalaühiku kohta. SI-süsteemis on soojusvoo ühik vatt ruutmeetri kohta (W/m⁻²).
Toomas Remi

Toomas Remi (sündinud 3. veebruaril 1949 Tallinnas) on Eesti tehnikateadlane.

Elulugu

Toomas Remi on tööliste poeg.
Lõpetas 1967 Tallinna 2. Keskkooli ja 1972 Tallinna Polütehnilise Instituudi peenmehaanika seadmete erialal; tehnikamagister (1992, TTÜ), väitekiri "Löögi erienergia uurimine erikujuliste identoritega". 1972–1978 TTÜ üliõpilaste konstrueerimisbüroo insener, 1978–1988 TTÜ masinaelementide kateedri assistent, 1988–1992 vanemõpetaja, 1992–1994 lektor, 1994–1996 dotsent. 1996–1998 AS-i Bera tehnika- ja tootmisdirektor, 1998–2005 AS-i Balti Laager tööstustarvikute osakonna juhataja, 2005– OÜ Laagri- ja Tihenduskeskus tegevdirektor.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: gaasbetooni lõikeseadmete projekteerimine ja valmistamine; erienergia eksperimentaalne määramine löögil; energeetilise erosiooniteooria kohandamine karastatud terastele. Üle 25 teadustrükise, 6 autoritunnistust.
Triin Tasuja

Triin Tasuja (sündinud 1989) on eesti luuletaja.
Taolistiivalised

Taolistiivalised (Zygoptera) on kiililiste seltsi alamselts.
Teine kiililiste alamselts on eristiivalised. Taolistiivalised on tavaliselt veidi väiksemad kui eristiivalised ning nende tiivad asetsevad puhkeolekus koos keha tagaosa lähedal, kui eristiivalised hoiavad tiibu külgedel kehaga risti.
Ekstreemsport

Ekstreemsport on sport, kuhu kuuluvad äärmuslikku osavust ja julgust nõudvad spordialad.
Ekstreemspordialasid iseloomustavad tihti suuremad kõrgused ja kiirused ja selle tõttu ka suurem õnnetuserisk. Tuntumad alad Eestis on tõukerattasõit, BMX, lumelauasõit, vigursuusatamine, downhill ja rulasõit. Suurema õnnetusriskiga spordialad on ka motosport, langevarjuhüpped ja kaljuronimine.

Tõukerattasõit

Tõukerattaga trikitamise algusaastatel ei võtnud seda spordiala eriti tõsiselt rulatajad ja BMXi sõitjad, kuid praeguseks on see üks tuntumaid esktreemspordi alasid maailmas ja sellel alal toimuvad väga suured võistlused nagu Scoot Fest, ISA (International Scootering Assosiation) maailmameistrivõistlused ja Nitro World Games, kus 2018. aastal Eesti tõukerattur Roomet Säälik sai 2. koha.
Pleskodāle

Pleskodāle on asum Lätis, Riia linna Zemgale eeslinna osa pindalaga 3,480 km². Asub Bieriņist põhjas, Šampēterisest lõunas, Āgenskalnsist idas ja Zolitūdest läänes. 3697 elanikku (2010).
Pleskodāle kujunes Šampēterise mõisa ja Pleskodāle mõisa maadele. Aastal 1881 rajati sinna Āgenskalnsi kiriku surnuaed. Maad liideti Riia linnaga aastal 1924. Teise maailmasõja ajal kolis sinna Riia lastekodu, võttes kasutusele Pleskodāle mõisa hooned. Suuremad ehitustööd algasid selle mõisa ümber aastal 1987, planeeritud mikrorajoonide maadele jäi ka Šampēterise mõisa hoonetekompleks.
Kurt Beyer

Kurt Beyer, täisnimi Friedrich August Kurt Beyer (27. detsember 1881 Dresden –  9. mai 1952 Dresden) oli Saksa ehitusinsener ja tehnikateadlane.
Ta oli kauaaegne Dresdeni tehnikakõrgkooli professor. Tema erialastest töödest  sai 1927. aastal ilmunud "'Die Statik im Eisenbetonbau", mis käsitles raudbetoonkonstruktsioonide arvutusmeetodeid,  tuntuks kui "Beyeri piibel".
1945. aastal oli Beyer kaastegev sõjas hävinud Dresdeni Elbe silla ajutise taastamisega.

Haridustee ja töökäik

Beyer lõpetas 1905. aastal Kuningliku Saksimaa tehnikakõrgkooli tsiviilehituse erialal.
1906. aastal asus Beyer tööle assistendina ehitiste staatika, tugevusõpetuse ja terassildade kateedrisse. Georg Christoph Mehrtensi juhendamisel kaitses Beyer 1907. aastal edukalt doktoriväitekirja.
Aastail 1908–1914 töötas Beyer Siiamis, kus projekteeris ja ehitas sildu, sealhulgas Bondora silla üle Menami jõe ja vesiehitisi, sealhulgas dokid Bangkokis. Hiljem töötas Beyer Siiami siseministeeriumis ehitusnõunikuna. Sel ajal oli Siiam kaasanud oma majanduse ülesehitamisel kümneid Saksa insenere. 
1919. aastal asus Beyer tööle õppejõuna Dresdeni tehnikakõrgkooli ehitusmehaanika kateedris, algul dotsendina, hiljem professorina.  
Beyer läks pensionile 1951. aastal.
Abessiinia kass

Abessiinia kass on lühikarvaline kassitõug, mis arvatakse põlvnevat Egiptuse emasest kassist nimega Zula, kelle üks Briti sõdur võttis Abessiinia sõjast tulles Aleksandria sadamas laevale ja viis 1868 Inglismaale, kus Zula paaritati inglise tiigrikarva vöödilise (tabby) kassiga ning kõige "abessiinialikum" poeg paaritati oma emaga.
Arvatakse, et kõik Euroopa, Ameerika ja Austraalia abessiinia kassid pärinevad Zulast, kuid USA abessiinia kasside genofondi on rikastatud vähemalt ühe, võib-olla isegi kolme Liibüast või ehk ka Egiptusest toodud kassi abil.
Segunemise tõttu on tänapäeva tõul metsik, lõvilaadne väljanägemine.
Põhja-Aafrikas leidub väidetavalt veel metsikuid abessiinia kasse.
Arvatakse, et muinasegiptlased austasid selle tõu esivanemaid jumalanna Basteti kehastustena.
Abessiinia kass on üks populaarsemaid lühikarvalisi kassitõuge USA-s. Neid kasvatatakse ka Eestis.
Meeldib sageli isegi inimestele, kes ei pea end kassiarmastajaks.

Välimus ja iseloom

Karv on tihe, elastne ja läikiv, mitmesugust värvi (punakas või punane) tumedamate triipudega.
Kõrvad on suured, eemal ja ettepoole kaldu.
Saba on pikk, teravnev ja otsast tumedam.
Silmad on kuldsed või rohelised ja väga kaldus ja mandlikujulised.
Näoilme on intelligentne ja ergas.
Abessiinia kass on särtsakas tõug, kes on tuntud kiiruse poolest ning selle poolest, et nad armastavad päikesepaistet ja peesitamist.
Ta on rahulik, kuid aktiivne ja meeldida püüdev. Armastab kõrgust. Võib kõndida rihma otsas. Armastab vett ning vaadata tilkuvaid kraane.

Paljunemine

Toob ilmale kolm tugevat poega korraga.
Isa on nii kannatlik, et lubab poegadel mängides temast üle ronida ja saba hammustada.
SunStroke Project

SunStroke Project on Moldova muusikatrio, kuhu kuuluvad laulja Sergei Jalovitski, viiuldaja ja laululooja Anton Ragoza ja saksofonist Sergei Stepanov.
Triole andis nime Anton Ragoza, mil ta töötas ta kord sõjaväeteenistuse ajal Sergei Stepanoviga välitingimustes ja sai päikesepiste (inglk sunstroke – 'päikesepiste').
Trio esindas koos Olia Tiraga Moldovat 2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Oslos lauluga "Run Away", millega saadi finaalis 22. koht.
2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kiievis esindas SunStroke Project Moldovat lauluga "Hey, Mamma!". Laul saavutas 374 punktiga kolmanda koha, mis on Moldova kõigi aegade parim tulemus Eurovisiooni lauluvõistlusel.
SunStroke Project kandideeris Eurovisiooni lauluvõistlusele ka 2015. aastal, mil Moldova eelvoorus esitati koos Michael Raga laul "Day After Day" ja saadi kolmas koht.
2010. aasta Eurovisioonil laulus "Run Away" Sergei Stepanovi esitatud saksofonisoolo on internetis meemina laialt levinud.
Johnsoni maakond (Indiana)

Ajalugu

Maakond moodustati 31. detsembril 1823.
Pööriselektriväli

Pööriselektriväljaks nimetatakse muutuva magnetvälja poolt tekitatud elektrivälja. Pööriselektriväli erineb elektrostaatilisest väljast selle poolest, et ta pole vahetult seotud elektrilaengutega. Tema jõujooned on suletud kõverad. Pööriselektrivälja töö laengu liikumisel mööda suletud kõverat võib olla nullist erinev.
Kruununhaka

Nimi

Linnaosa on nime ('Kroonukoppel') saanud praeguse Rauhankatu piirkonnas kunagi paiknenud kroonu suurtükiväe hobuste karjamaa järgi. Veel 18. sajandi alguses jäi see linnast väljapoole, tänapäeval aga kuulub peaaegu kogu tollane linna territoorium Kruununhaka linnaosa alla.

Tänavad

Kruununhaka tänapäevane tänavavõrk sündis   Johan Albrecht Ehrenströmi generaalplaanis aastal 1812; ainult mõned linnaosa lõunapoolsemad tänavad olid olemas juba Rootsi võimu ajal. Ka tänavanimed on antud 1820. ja 1830. aastatel ning ainult mõned tänavad on hiljem uued nimed saanud. Suur osa tänavaid on nime saanud Romanovite keiserliku perekonna liikmete järgi. Kõige vanemat praeguseni säilinud tänavanimed on Unioninkatu ja Liisankatu, mis Venemaa keiser Aleksander I kinnitas visiidil Helsingisse aastal 1819.
Tänavate nimed on Aleksanterinkatu, Hallituskatu, Helenankatu, Katariinankatu, Kirjatyöntekijänkatu, Kirkkokatu, Kristianinkatu, Kruununhaankatu, Kulmakatu, Liisankatu, Maneesikatu, Mariankatu, Maurinkatu, Meritullinkatu, Oikokatu, Pohjoisranta, Rauhankatu, Ritarikatu, Siltavuorenpenger, Siltavuorenranta, Snellmaninkatu, Sofiankatu, Unioninkatu, Vironkatu ja Välikatu.
Peeter Kangro

Peeter Kangro (26. jaanuar 1901 – 6. mai 1990 Norrahammar, Rootsi) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Teenis Sakala Üksikus Jalaväepataljonis ja Vabadussõja Ajaloo Komitee töökomisjonis.
Rafael Benítez

Rafael Benítez Maudes (sündinud 16. aprillil 1960 Madridis) on hispaania jalgpallitreener ja endine jalgpallur.
Valencia CF-i peatreenerina on ta võitnud Hispaania liiga (2002) ja UEFA karika (2004), Liverpool F.C. treenerina UEFA meistrite liiga (2005), Milano Internazionale  treenerina Jalgpalliklubide maailma karikavõistlused (2010) ja Londoni Chelsea peatreenerina UEFA Euroopa Liiga (2012–13).
Samuti on ta olnud muuhulgas Napoli (2013–2015), Madridi Reali (2015–2016) ja Newcastle Unitedi peatreener (2016–2019).