google/wiki40b huggingface dataset:
Heinrich Johann von Jannau

Heinrich Johann von Jannau (23. veebruar (ukj 6. märts) 1753 Holstre – 18. jaanuar (ukj 30. jaanuar) 1821 Laiuse) oli baltisaksa päritolu Liivimaa publitsist ja kirikutegelane.

Elulugu

Ta oli pärit vanast reformatsiooni ajal Böömimaalt lahkunud suguvõsast. Tema isa oli Holstre mõisavalitseja Friedrich Gustav Jannau (u 1717−1788) ja ema Anna Catharina von Heydeken. Õppis Riia toomkoolis, kus õpetajaks oli Johann Gottfried Herder. 1770–1773 tudeeris Göttingeni ülikoolis teoloogiat ja kuulas muuhulgas saksa valgustajast ajaloolase August Ludwig von Schlözeri loenguid. Liivimaale naasnuna sai temast esmalt 1776. aastal Põlva pastor-adjunkt ja seejärel 1779. aastal Laiuse pastor, kellena oli ametis surmani. Kui tema isa omandas 1784. aastal Püha Rooma keisrilt aadlitiitli (rüütel), tõsteti aadliseisusse ka Heinrich Johann. Aastal 1814 sai temast Tartu praostkonna praost ja 1819. aastal Liivimaa konsistooriumi assessor.

Heinrich Johann von Jannau tähtsus

Ta avaldas kirjutisi Balti kubermangude olude ja ajaloo kohta, arvustas pärisorjuse liialdusi ning nõudis talupoegadele mõningat omandiõigust. Samuti taotles ta talupoegade koormiste normeerimist, talurahvakohtute asutamist ja talurahvakoolide eest hoolitsemist. Tema peateos Geschichte der Sklaverey und Charakter der Bauern in Lief- und Ehstland (1786) on vanim eesti talurahva ajalugu käsitlev monograafia.

Rääbise mõis

1802. aastal omandas ta vabahärra Hermann von Wrangellilt Rääbise pandimõisa. 1811. aastal pantis ta selle edasi.

Perekond

Naitus 1784. aastal Võikvere mõisaomaniku tütre Auguste Johanna von Yhrmanniga (1761−1800). Pärast viimase surma abiellus 1803. aastal leskproua Sophie Elisabeth von Wrangelliga (sündinud von Mandenstierna) (1776−1836). Tema poeg Heinrich Georg von Jannau oli Hargla ja Laiuse, teine poeg Otto August von Jannau Riia Jakobi koguduse pastor.
George Melly

Alan George Heywood Melly (17. august 1926 Liverpool – 5. juuli 2007 London) oli inglise džässi- ja bluusilaulja.
Aastatel 1965–1973 oli ta nädalalehe Observer filmi- ja televisioonikriitik.
Ta pidas ka loenguid kunstiajaloost, eriti sürrealismist.
Ta on kirjutanud raamatuid, sealhulgas mälestusi ja teoseid sürrealismist.
Klaudia Akimov

Klaudia Akimov (kuni 1930. aastani Klaudia Naidenkov; 6. jaanuar 1903 Tiheda küla, Kasepää vald, praegune Jõgeva maakond – surma aeg ja koht teadmata) oli eesti arst.
Ta õppis 1920–1929 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arsti astme väärilisena.
1930. aastal abiellus ta kolleeg Foma Akimoviga ja avas Mustvees hambaravi kabineti. 1938. aastal siirdus ta Petserisse. 1940. aastal tunnistati ta lastehaiguste ja suu- ning hambahaiguste eriarstiks, oli Petseri Emade ja Laste Nõuandla juhataja.
Novella Hanson

Novella Hanson (sündinud 16. märtsil 1953 Tõrvas) on eesti laulja ja muusikapedagoog.
Ta sündis ja kasvas üles Tõrvas ning lõpetas aastal 1971 Tartu 2. Keskkooli. Seejärel õppis ta paar aastat Tartu Riiklikus Ülikoolis inglise filoloogiat.
Ta on laulnud ansamblis Fix ja Laine. Ta on esinenud pianistina ja koos kitarrist Mart Sooga. Praegu töötab ta Tõrva laulustuudio lauluõpetajana.

Isiklikku

Ta on olnud abielus Tõnu Kilgasega, nende tütar on Hedvig Hanson.
Jaan Naaris

Jaan Naaris (4. mai 1893 Laatre vald, Pärnumaa – 15. jaanuar 1919 Lehtse) oli Eesti sõjaväelane. 
Ta oli Üliõpilasselts Liivika liige alates 1914. aastast.
17. jaanuaril 1919 otsustas Eesti Ajutine Valitsus "...lahingus saadud haavadesse ärasurnud Jaan Naaris'e hauale Ajutise Valitsuse nimel pärg panna."
Tulpa

Ajalugu

Tulpamantsi nähtuse alguseks peetakse enamjaolt Tiibeti budistlike munki, kes kasutasid tänapäevase arusaama järgi algelisi meetodeid tulpa loomiseks. Mungad lõid tulpasid peamiselt läbi meditatsiooni, eesmärgiga saada üle mõnest foobiast või soovimatust tahtest. Mungad mõttevormid võisid olla kujuta või lihtsa looma kujuga, mis väljendas midagi munga jaoks. Näiteks, kui mungal oli hirm ämblike ees, siis oleks ta loonud tulpa, mis võiks talle näidata kui mõttetu selline hirm oli. Mõni teine võis rääkida või väljendada abstraktsemaid ideid. Mõlemal juhul mõtlesid mungad kogemuse üle ja tulpad kadusid, kui nende eesmärk oli täidetud. [1] Kontsepti tõi läänemaailma Alexandra David-Néel oma raamatuga “Magic and Mystery in Tibet” 1929 aastal idamaadest naasnuna.
Tulpade loomine hakkas laialdasemalt levima pärast multifilmi “Minu väike poni” ilmumist, kui fännid need mõtted omavahel ühendasid.

Kogukonnad

Tulpa kogukond suhtleb peamiselt internetifoorumite kaudu inglise ja vene keeles. Inglise keelsetest foorumitest on populaarsemad platvormid Tulpa.info, Tulpa.io, Tulpa Wiki, Reddit, 4Chan, IRC, Tumblr ja Discord. On teada, et toimuvad kokkusaamised Ameerika Ühendriikide ida-kaldal, kus 2014 aasta uuringu andmetel kõige rohkem tulpasid leidub, ja Venemaal, kus on vene keelt kõnelejate suurim kogukond.
Prantsuskeelsel kogukonnal on oma foorum.

Teadus

Oma jätkuvas uurimuses käsitles tulpasid teiste seas 2014. aastal antropoloog Dr. Samuel Veissère,  aga ka Graeme C. Nash neuro-holograafia alaselt 2016. aastal, T.M. Luhrmann 2013. aastal ja Erin Stewart 2016. aastal.
Elva raekoda

Elva raekoda on Elvas aadressil Kesk tänav 31 asuv hoone, mida kasutab Elva linnavalitsus.
Raekoja hoones tegutses kuni aastani 1962 Elva rajooni parteikomitee, hiljem haigla. 1996 ehitati hoone ümber. Raekoja sisekujunduse autor on Sirje Parve.
Tōkyō prefektuurivalitsuse hoone

Tōkyō prefektuurivalitsuse hoone (jaapani 東京都庁舎, Tōkyō-to Chōsha) on pilvelõhkuja Jaapanis Tōkyōs Shinjuku ringkonnas. Hoones asuvad Tōkyō prefektuuri valitsusasutused.
See oli 243 meetriga Tōkyō kõrgeim hoone alates valmimisest 1991. aastal 2006. aastani, mil valmis Tōkyō Midtown.
Hoone jaguneb kolmeks omavahel ühendatud osaks, millest igaüks moodustab linnakvartali; hoonel nr 1 on 51 korrust, neist 3 maa all. 45. korrusel asuvad vaateplatvormid on huvilistele tasuta avatud.
Arhitekt on Kenzo Tange.
Ulmelise välimuse tõttu on hoonet sageli kujutatud anime- ja ulmefilmides.
Tress MacNeille

Tress MacNeille (sündinud 20. juunil 1951 Chicagos) on Ameerika Ühendriikide dublaažinäitleja.
Harilik hiilgekiil

Harilik hiilgekiil (Cordulia aenea) on eristiivaliste alamseltsi kuuluv kiililiik.
Lendab veidi madalamal temperatuuril kui enamik meie teisi kiililisi — hommikul varem, õhtul hiljem.
Hügieen

Hügieen on arstiteaduse haru, mis käsitleb inimese tervist mõjustavaid tegureid ja abinõusid (eriti puhtuse tähtsust) tervise säilitamiseks. Teadlane, kes tegeleb hügieeniga, on hügieenik.
Brasília

Ajalugu

Aastal 1891 viidi Brasiilia põhiseadusesse punkt, mille kohaselt tuleb pealinn Rio de Janeirost tulevikus uude linna üle viia. Uuele pealinnale pandi nurgakivi juba 7. septembril 1922, kuid ehitus jäi soiku, ning võeti uuesti käsile alles president Juscelino Kubitscheki käsul 1956. aastal. Linn projekteeriti ja ehitati riigi uue pealinnana Le Corbusieri ideede järgi ja see valmis 41 kuuga (1956–1960). Arhitektideks olid Lucio Costa (linnaplaneering), Oscar Niemeyer (tähtsamad hooned) ja Roberto Burle Marx (maastikuarhitekt). Linn planeeriti ristikujulisena, kuid maastiku eripära tõttu sai ta pigem lennukikujuliseks. 21. aprillil 1960 toodi pealinn Rio de Janeirost üle. 
21. aprillil 1962 avati Brasília ülikool. Sama aasta 31. mail pühitseti sisse linna katedraal. 1967 valmis televisioonitorn, 1977 postkontor, 1978 linnapark ja 1981 keskpanga hoone. Alates 2001. aastast töötab linnas metroo.
Ball (film)

Süžee

Kogu tegevus filmis toimub ühes ja samas Pariisi tantsusaalis peaaegu 50 aasta vältel. Prantsusmaa ajaloo 1930.–1980. aastate sündmused ja moodide ning harjumuste vahetus on näidatud eranditult muusika, tantsu, plastika ja miimika keeles. Ühtki repliiki filmis ei ole (mis aga ei takstanud filmil saada nomineeritud kategoorias "parima võõrkeelse filmi Oscar").
Film koosneb kuuest minevikuepisoodist: 1936, 1940, 1944, 1946, 1956 ja 1968. Nad on raamistatud proloogi ja epiloogiga, mis on seotud aastaga 1983. Igas episoodis mängitakse paralleelselt maha mitu dramaatilist miniatuuri.
Filmis teevad kaasa samad näitlejad, kes mängisid seda lugu lavalaudadel: 24 osatäitjat kehastavad 140 rolli.
Ajaloolistes episoodides leidsid kajastamist Rahvarinde võit ja võitlus fašistliku liikumisega Prantsusmaal, okupatsioon ja Pariisi vabastamine Teise maailmasõja ajal, 1950. aastate koloniaalsõjad, 1960. aastate üliõpilasrahutused, moevahetus muusikas, riidemoes ja käitumisstiilis. Osa rolle läbivad kõiki episoode, seejuures nende karakterid ja suhtlemine evolutsioneeruvad; teised ilmuvad ekraanile vaid ühes episoodis; kolmandad on justkui "igavesed", aegumatu iseloomuga tüpaažid (näiteks sümpaatne, kuid väga häbelik naisterahvas, keda keegi ei võta tantsima).
Filmis on rohkesti reministsentse, mis juhatavad vaataja prantsuse kino ja estraadi klassika juurde; näiteks Michel van Speybroecki personaažis võib eksimatult ara arvata Jean Gabini kehastatud filmikangelast.
Elamisluba Eestis

Elamisluba Eestis annab Eestis elamise õiguse kolmandate riikide (st mitte Euroopa Liidu kodanik ja tema pereliige) kodanikele ja määratlemata kodakondsusega isikutele. Elamisloa andmist reguleerib välismaalaste seadus.

Elamislubade liigid

Eestis antakse välja kahte tüüpi elamislube – tähtajalisi ja pikaajalisi.

Elamisloakaart

Alates 1. jaanuarist 2011 väljastatakse elamisloa saanud välismaalasele elamisloakaart, kuhu kantakse tema elamisloa andmed. Elamisloakaart on kohustuslik isikut tõendav dokument, mis sisaldab kasutaja isikuandmeid, elamisloa andmeid, fotot ja sõrmejäljekujutisi.
Elamisloakaardiga saab digitaalselt isikut tuvastada ja anda digiallkirja. Elamisloakaart sisaldab ka kontaktivaba kiipi.
Helvi

Helvi on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 309. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Helvi 492 naisel.
Ruth Alaküla

Ruth Alaküla (sündinud 16. aprillil 1957 Tallinnas) on eesti teleajakirjanik.
Lõpetas Tallinna Muusikakeskkooli ja Tallinna Riikliku Konservatooriumi professor Bruno Luki klaveriklassi pianisti ja kontsertmeistrina.
1991. aastast töötab Eesti Televisioonis kultuuri- ja muusikasaadete toimetaja ja saatejuhina. Olnud ETV muusikasaadete sarja "Muusikaelu" saatejuht ning "MI" autor ja toimetaja.
Dokumentaalfilmi "Laulutaadi hümnid" (2008) produtsent ja stsenarist ning dokumentaalfilmi "Sündinud tantsule" (2010) produtsent ja toimetaja.

Isiklikku

Tema ema oli pianist Vaike Vahi, isa Kaljo Alaküla oli lendur, vabadusvõitleja, majandijuht ja ettevõtja.
LM.C

Ajalugu

LM.C asutas Maya, kes oli Miyavi tugikitarrist. Ajal, mil ta veel Miyaviga oli, Maya ja teised tugiliikmed mängisid kontsertidel kui LM.C. Hiljem liitus nendega Aiji Pierro´st.
Peale seda kui Maya lahkus Miyavi bändist ja Aiji bänd Pierrot läks laiali, tegi LM.C oma suurema debüüdi 2006 aasta oktoobris, andes välja kaks singlit "Trailers (Gold)" ja "Trailers (Silver)".
2007. aasta alguses tuli bänd välja kolmanda singliga "Oh MY Juliet", mis oli anime "Red Garden´i" teine lõpulugu. 7. märtsil andsid nad välja EP "Glitter Loud Box".
Neljas singel "Boys & Girls" anti välja 2007. aasta juunis, see sai anime "Reborn!" alguslooks.
Viies singel "Liar Liar/ Sentimental piggy Romance" anti välja 2007. aasta oktoobris, kuues singel "Bell The Cat" aga sama aasta detsembris.
2008. aastal andis LM.C välja "Johni" talvel ja "88", veel üks alguse lugu "Reborn!" animele, suvel. LM.C debüteeris Põhja-Ameerikas, esinedes Anime Expo´l "Battle of the Bands", 3. juulil 2008, millele järgnes kontsert Crash Mansionis Los Angeleses, Californias 5. juulil.

Liikmed:

Maya – vokaal, kitarr (stuudios). 
Pärisnimi Yamazaki Masahito.Varasem lavanimi: Mayatan. Sündinud 30/07/1979. Veretüüp: AB 
Eelmised bändid: Sinners (kitarrist), Miyavi Support Band (kitarrist).
Aiji – kitarr, vokaal (stuudios) 
Pärisnimi: Mizui Shinji. 
Varasem lavanimi: Ai Sündinud: 17/11/1974 Veregrupp: A Tähtkuju: Skorpion. Sünnipaik: Nagano
Hobbid: Telefoniga rääkimine, videomängud ja magamine. Lemmik värvid: Punane ja lilla. 
Perekond: Vanemad ja vanem vend. 
Varasemad bändid: Siam Shade (Roadie), Mona Lisa (Vokalist), Kalen (kitarrist), Pierrot (kitarrist)
Vaikuseminut

Vaikuseminut on peamiselt püstijalu ja langetatud päi tähistatav mälestushetk, millega väljendatakse oma austust mälestatavatele (nagu langenud sõdurid, mõrvatud, õnnetustes hukkunud vms).
Karl Adamson

Karl Adamson (31. august 1935 Helme kihelkond, Valgamaa – 4. märts 2018 Haapsalu) oli Eesti NSV komsomoli-, partei- ja riigitegelane ning Eesti koolijuht.

Hariduskäik

Ta õppis Patküla 7-klassilises Koolis ja Tõrva Keskkoolis, keskkoolidiplomi sai Tartus. 
Oli aastatel sundajateenistuses 1954–1958 Nõukogude mereväes.
Lõpetas 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Tegevus koolijuhina

Aastatel 1987–2001 oli ta Tallinna 4. Keskkooli/Tallinna Üldgümnaasiumi direktor.

Artikleid

Karl Adamson, Mikk Titma. "Nooruslikust eneseteostusest süsteemi kriitikani: 1960. aastate Tartu ülikooli komsomoliorganisatsioon". Akadeemia, 12/2009. Lk 2287–2303

Isiklikku

Tema tütar on näitleja Kadri Rämmeld.
Syllepte phricosticha

Syllepte phricosticha on liik pisiliblikaid sugukonnast rohuleediklased (Crambidae). 
Seda liiki kirjeldati Alfred Jefferis Turneri poolt aastal 1908. See koi leidub Austraalias, kus on seda põhiliselt leitud Queenslandist.
Tiivaulatus on umbes 32 millimeetrit.
Põhja-Tallinn (ansambel)

Ajalugu

2007. aastal tegi Põhja-Tallinnast pärit räpparid ühekordse projekti raames ühise loo "Probleem". Pärast projekti lõppu kohtuti kitarrist Eric Kammistega, kellega koos alustati kitarrimängu lisamisega lauludele ja kes aitas leida trummari ja basskitarristi. Seitsmeliikmelises koosseisus tegutses bänd alates 2011. aasta suvest. 2011. aasta mais valmis Põhja-Tallinnal muusikavideo loole "Me ei salli vaikust", milles teevad kaasa sellised artistid nagu Mini, Wild Disease, Chance, Fate ja Kenny. See lugu on ka Chris Kala raamatu "Ebaõnnestunud" treileri ja samanimelise filmi taustamuusikaks. 
2013. aasta kevadel lahkus bändist tervislikel põhjustel solist Maia Vahtramäe, kelle asemele valiti konkursiga Kerli Kivilaan. 2014 aasta sügisest jäi ansambel kuueliikmeliseks, sest bändist lahkus Alvar Risto Vürst
Ansambel esitas oma laulu "Meil on aega veel" konkursile Eesti Laul 2013 ja pääses edasi finaali. Ajakirjanduses peeti laulu aga liiga sarnaseks Johann Pachelbeli tuntuima teosega "Kaanon D-duuris". Demonstreerimaks Pachelbeli ja Põhja-Tallinna palade sarnasust, tegi Mart Sander paroodiavideo "Ei löö käega me". Korraldustoimkonna poolt appi kutsutud eksperdid Eesti Heliloojate Liidu esimees Olav Ehala ning helilooja ja arranžeerija Tauno Aints kinnitasid siiski, et sarnasustele vaatamata on erinevus suur ja teos täiesti iseseisev. Samuti ei vasta tõele kahtlus, nagu oleks laulu esitatud 2011. aasta suvel koos lastekooriga Eesti Hip-Hopi festivalil.
Laulus "Meil on aega veel" laulavad kaasa kuus last: Loviisa Vahenurm, Anett Käärma, Mark Eemil Mustonen, Rainer Talvik, Kertu Noor ja Kardo Talvik.
Põhja-Tallinn võitis 2013. aastal kolm Eesti Muusikaauhinda: aasta ansambli, aasta debüütalbumi ja aasta hip-hop/räppalbumi kategoorias. Aastal 2015 alguses lahkus bändist Kenneth Rüütli, kuid peagi liitusid Põhja-Tallinna koosseisu uued (vanad) räpparid Kaspar Raudkivi esinejanimega Mini ja Kristjan Soomre esinejanimega Chance. Peagi valmis esimene koos tehtud pala "Suvefanki", mis püsis pikka aega Elmari raadio edetabelites kõrgel kohal ja sai ka aasta kokkuvõttes kõrgelt tunnustatud. Novembris 2015 avaldas Põhja-Tallinn uue albumi "Regeneratsioon". 
Ansambli lugu “Eiolemulolla” pääses novembris 2015 esimesena Eesti Laulu poolfinaali, kuid finaali Põhja-Tallinn ei jõudnud. 
2016. veebruaris lahkus ansamblist Kristjan (Chance) Soomre ning ansambliga liitus taas Alvar Risto Vürst.

Muusika

Stiililiselt viljeleb bänd hiphopi ja roki vahelist muusikat. Kõik lood on eestikeelsed ja bändiliikmete enda kirjutatud, loomingus sisaldub palju autorite elus läbielatut.

Plaadifirma

Bändi albumid on andnud välja plaadifirma Masterhead Records, mille loojateks on bändiliikmed ise. Jaanus Saks on öelnud: "Oma plaadifirma tegime seepärast, et Eesti on nii pisike ja kui lähed kellegi teise alla, siis võtab see firma kõik raha ära ja endale ei jäägi midagi."
Stockholmi staadion

Stockholmi staadion (rootsi keeles Stockholms stadion, Stockholms Olympiastadion või igapäevakõnes Stadion) on multifunktsionaalne spordiväljak Rootsi pealinnas Stockholmis Põhja-Djurgårdenil.

Ajalugu

Staadion ehitati aastatel 1910–1912 Rootsi spordikeskliidu eestvõttel Stockholmi suveolümpiamängudeks 1912. aastal. Staadion asendas seni samal kohal asunud Indrottsparkeni spordiväljakut. Samuti sellel alal asunud Tennispaviljongen koliti mujale. Rahvusromantilises stiilis ehitatud staadioni arhitektiks on Torben Grut. Staadioni rajamisega alustati 23. novembril 1910 ning avatseremoonia peeti 1. juunil 1912. Staadioni vastupidavust testiti aga sama aasta 31. mail, kus teiste seas olid tribüünidel ka sõjaväelased. Staadion läks maksma 1,25 miljonit Rootsi krooni.
Lisaks 1912. aasta olümpiamängudele peeti Stockholmi staadionil ka 1956. aasta Melbourne’i olümpia ratsutamisvõistlused. Praegu on staadion ehitismälestis ning võimalused selle ümberehituseks on piiratud. Staadion mahutab 14 417 pealtvaatajat (kõik istekohad).
Jalgpalliväljaku suurus on 105 x 68 meetrit. Jooksuringi pikkus on 400 meetrit ja laius 8 rada.

Muud üritused

Stockholmi staadionil on 50 korral peetud Rootsi jääpalli meistrivõistluste finaalkohtumisi. Jääpallistaadionina on väljakut kasutanud koguni kümme klubi (Hammarby, AIK, Djurgårdens IF, Reymersholms IK, IFK Stockholm, IK Göta, IK Mode, Sundbybergs IK, Råsunda IS ja Mälarhöjdens IK). Pärast hooaega 1970–1971 suleti staadion lõplikult jääpallile.
Igal aastal peetakse staadionil rahvusvahelist kergejõustikuvõistlust DN-Galan. Ühtlasi on Stockholmi staadion üks enim maailmarekordi sünde näinud areen maailmas – kokku on püstitatud seal 83 maailmarekordit.
Stockholmi maratoni start on staadioni juures ja finiš staadionil.
Staadionil on peetud ka rohkelt suuremaid kontserte: teiste seas on seal esinenud Michael Jackson, Rolling Stones, Kiss, Iron Maiden, Kent, Depeche Mode, Muse, Sugarplum Fairy, Metallica, Rod Stewart, Bruce Springsteen.
Dolores Vegman

Dolores Vegman (kodanikunimi alates 1970. aastast Dolores Kruuse; sündinud 17. juulil 1941 Nižni-Uvelskis Tšeljabinski oblastis) on endine eesti näitleja.
Dolores Vegman lõpetas 1960. aastal Tallinna 10. Töölisnoorte Keskkooli ja 1962. aastal Tammsaare-nimelise Rahvateatri õppestuudio. Töötas näitlejana 1962–1963 Endla teatris ja 1963–1970 Rakvere Teatris. Aastast 1974 on ta olnud Tallinna perekonnaseisuametis abielude registreerija.
Matti Varik

Matti Varik (2. märts 1939 Leisi – 16. jaanuar 2011) oli eesti skulptor ja kunstipedagoog.
Ta lõpetas 1958. aastal Tallinna 21. Keskkooli ja 1964. aastal ERKI.
Seejärel töötas ta kuni 1966. aastani ERKI skulptuurikateedris. Aastatel 1966–1977 ja 1979–1983 oli ta vabakutseline kunstnik. Aastatel 1983–2003 töötas ta ERKI õppejõuna.
Matti Varik viljeles peamiselt monumentaalskulptuuri.
Bastogne'i ringkond

Vallad ja osavallad

Ringkond koosneb 8 vallast ja 36 osavallast.
Joseph Fourier

Jean Baptiste Joseph Fourier (21. märts 1768 Auxerre – 16. mai 1830 Pariis) oli prantsuse füüsik ja matemaatik.
Tartu Ülikooli Zooloogiamuuseum

Tartu Ülikooli Zooloogiamuuseum on muuseum Tartus Vanemuise tänaval. 
Muuseumi fondides on ühtekokku umbes 195 000 säilikut, väljapandute arv ulatub umbes 5000-ni.
Zooloogiamuuseum on üks Tartu Ülikooli loodusmuuseumitest.
Zooloogiamuuseumi juures töötab õppe-eesmärkidel zooloogiamuuseumi ring.

Ajalugu

Zooloogiamuuseumi ajalugu algab 1822. aastast, mil looduslookabineti (Naturalienkabinett) baasil moodustati zooloogiakabinet. Zooloogiakabineti asutajaks ja ühtlasi esimeseks juhatajaks oli mitmekülgne loodusteadlane Johann Friedrich Eschscholtz. 
31. jaanuaril 1829 toimunud tulekahjus hävis enamik kabineti varast, kaasa arvatud enamik kogusid. Kabineti töö hoogustus uuesti Eduard Grube eestvedamisel, kelle ajal asutati muu hulgas ka kabineti raamatukogu. Zooloogiakabineti organiseeris zooloogiamuuseumiks Max Braun. 
Esimese maailmasõja keerises viidi muuseumieksponaadid Voroneži linna, kus nad aga sõja käigus tugevasti kannatada said. Aastal 1920 toimetati muuseumikogud oma praegusesse asukohta Vanemuise tänaval. 
Enne teist maailmasõda oli muuseumi käes ligi 100 000 säilikut, mille tuumosa moodustasid selgrootud ja linnunahad. Teise maailmasõja ajal said muuseumi kogud jälle kannatada, eriti selgrootute kollektsioon. 
Muuseumi kiirele taastamisele ja avamisele 1946. aastal andis suure panuse Eerik Kumari. Pärast seda kuulus muuseum 1948–1964 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudi ja aastast 1964. T(R)Ü alla.
Muuseumi juhatajaks on olnud Jaan Naaber, Raimond Veenpere, Nikolai Laanetu jt.
Muuseumi peavarahoidjaks on alates 1993. aastast Jaan Luig.
2005. aastal moodustati katusorganisatsioonina Tartu Ülikooli Loodusmuuseum, mille koosseisu kuulub ka zooloogiamuuseum.
Camp Nou

Ajalugu

Barcelona mängis enne Camp Noud Les Cortsi-nimelisel staadionil, kuid 1950. aastatel jäi see liiga väikeseks ja otsustati ehitada uus staadion. Kui staadion ehitati, puudus sellel nimi. Rahvas hakkas sellest rääkima nimega camp nou (uus väljak). Barcelona juhtkond ei jõudnud nime valikul kokkuleppele ja see nimi jäigi püsivaks. 
Camp Nou avati 24. septembril 1957. Esimeses mängus kodustaadionil kohtus Barcelona Varssavi Legiaga Poolast, mille nad võitsid 4:2
Camp Nou staadion mahutas 1982. aastal, kui seal peeti MM-võistluste mänge, 120 000 pealtvaatajat, kuid uuenduste järel mahutab ta nüüd ligi 99 000 (99 354) pealtvaatajat, olles seega Euroopa suurim jalgpallistaadion.  
Camp Noul on toimunud 1992. aasta Barcelona olümpiamängude jalgpallivõistlused ning ka 1999. aasta UEFA Meistrite Liiga finaalmäng, kus Manchester United võitis Müncheni Bayernit 2:1

Staadion

Camp Nou kuulub ka Euroopa jalgpalliliidu UEFA reitingus viie tärni jalgpallistaadionite nimistusse.
Camp Nou koosneb kolmest pealtvaatajate korrusest. Esimene korrus on laugjas ja seal asuvad tuntud fännide kohad. 

Teisele korrusele mahub kõige rohkem pealtvaatajaid ja päikesepoolse teise korruse pingid moodustavad värvide paigutusest sõltuvalt lause "Més que un Club" (rohkem kui klubi), mis on Barcelona tunnuslause. Katusega kaetud peatribüüni teise korruse pingid moodustavad sõna "FC Barcelona". Kolmas korrus on järsk ja kõrge, peatribüün lõpeb teise korrusega, kuid muu staadion on kolmekordse pealtvaatajate tribüüniga. Kolmanda korruse pealtvaatajate pingiridade vahele on paigutatud piirded, et keegi tribüünilt alla ei kukuks. Kolmas pealtvaatajate osa ehitati hiljem, kui kaks alumist korrust.
Camp Nou tribüünid jaotatakse kolme pearühma. Katusega peatribüüni kutsutakse tribunaliks ja seal asuvad presidendile ja tema külalistele mõeldud kohad ning selle ülaosas jälgivad meediaesindajad väljakul toimuvat. Peatribüüni vastas asuva päiksepoolse osa nimi on lateral. Staadioni väravatagused osad on nime järgi gol sud (lõuna värav) ja gol nord (põhja värav).
Camp Noul asub FC Barcelona muuseum. Camp Nou kõrvale jääb FC Barcelona B-koondise kasutada ja treeninguteks mõeldud Mini Estadi, ametlik fännide kauplus FCBotiga ja Barcelona korvpallimeeskonna koduväljak Palau Blaugrana.

Transport

Camp Nou asub neli kilomeetrit läänes Barcelona keskväljakust Plaça de Catalunyalt. Staadionile pääseb kergesti, kui kasutada metrood, kuna staadioni lähedal asuvad Collblanci ja Les Cortsi metroojaamad.
Hans von Fersen (surnud 1641)

Hans von Fersen (surnud 1641) oli Eestimaa aadlik ja Rootsi ooberstleitnant.
Aastail 1617–1624 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees.
Talle kuulusid Harjumaal Raikküla ja Kirna mõis.