google/wiki40b huggingface dataset:
's-Gravenzande vald

's-Gravenzande [shraafenz'ande] oli 19 000 elanikuga vald (gemeente) Hollandis Lõuna-Hollandi provintsis Westlandis. 2004 ühines ta naabervaldadega uueks vallaks nimega Westlandi vald.
's-Gravenzande valla pindala oli 20,77 ruutkilomeetrit, millest 3,38 km² oli vett.
's Gravenzandes oli kaks asulat: 's-Gravenzande linn ja Heenweg.
's-Gravenzande telefonikood (netnummer) on 0174. Sihtnumbrid (postcode) on 2691, 2692, 2693 ja 2694.
's-Gravenzande on Westlandi ainuke vana linn: ta sai linnaõigused 1246 Hollandi krahvilt Willem II-lt. Nime esimene oda osutab krahvi õukonnale, teine osa (zand 'liiv') osutab Maasi jõe liiva täis suudmele, mille juurde linn tekkis.
's-Gravenzande oli ka palverännakute sihtkoht: Willem II ema kinkis kirikule, mille ta oli lasknud ehitada, madonnakuju, millele omistati imesid. 's-Gravenzande on praegugi ülekaalukalt katoliiklik.
1914. aastani kuulus 's-Gravenzande valda ka Hoek van Holland.
Piirsalu kogudus

EELK Piirsalu kogudus on luterlik kogudus Piirsalus, mis kasutab Piirsalu kirikut.
Kogudus kuulub Lääne praostkonda.
Koguduse õpetaja on Peeter Krall, juhatuse esimees Maie Hinno ja organist Iivi Küla.
Jumalateenistused toimuvad Piirsalu kirikus.igal teisel ja neljandal pühapäeval algusega kell 14.00
E. T. A. Hoffmann

Ernst Theodor Amadeus Hoffmann (sünninimi Ernst Theodor Wilhelm Hoffmann; 24. jaanuar 1776 Königsberg – 25. juuni 1822 Berliin) oli saksa kirjanik ja helilooja.
Kuulsaim heliteos on "Pähklipureja ja hiirekuningas".
Muutis oma nime Mozarti auks Ernst Theodor Amadeus Hoffmanniks. Kirjandusloos teatakse teda peamiselt lühendatud nimekujuga "E. T. A. Hoffmann".
Raud(III)sulfaat

Raud(III)sulfaat (keemiline  valem: Fe₂(SO₄)₃ on keemiline ühend (sool). 
Sool on kollakasvalge hügroskoopne pulber. Ta moodustab leelismetallide sulfaatidega ning ka ammooniumsulfaadiga kaksiksoolasid, nn maarjaid. Nii raud(III)sulfaati kui ka maarjaid kasutatakse värvimisel peitsidena.
Samsø

Samsø on saar Läänemeres Kattegatis, mis kuulub Taanile. Saare pindala 114 km². Saarel elab 4124 inimest (1. jaanuari 2006 seisuga) 22 külas. Samsø vald hõlmab Samsø saare ja ümberkaudsed pisisaared ja laiud.

Ajalugu

Viikingite ajal kasutati saart kokkusaamispaigana selle soodsa asukoha tõttu. Sellest tuleb ka saare nimi (taani samle 'koguma' ja ø 'saar').
Toomas Kork

Isiklikku

Tema vend Andres Kork on arst (oli tervishoiuminister Tiit Vähi esimeses valitsuses), Tallinna volikogu esimees ja Eesti Arstide Liidu president. Teine vend Jüri Kork oli samuti poliitikas, oli Eesti NSV Ülemnõukogu XII koosseisu (Eesti Vabariigi Ülemnõukogu) liige, on 20. augusti klubi liige. Õde Anu Kasmel on psühhiaater ja terviseteadlane. Korkide peres hoiti nõukogude okupatsiooni ajal esimese, 1884. aastal valminud, sinimustvalge lipu peidukoha saladust. 1991. aastal kaevati onu talus ahju alla peidetud lipp välja ja anti üle Eesti Üliõpilaste Seltsile.
Tallinna Lahinguvendade Klubi

Tallinna Lahinguvendade Klubi oli admiral Johan Pitka 1931. aastal asutatud vabadussõdalaste ühendus, mis kuni lahkulöömiseni 1932. aastal kuulus Eesti Vabadussõjalaste Keskliitu.
Absolutely Fabulous

"Absolutely Fabulous", lühendvariandis "Ab Fab", oli Briti komöödiasari, mille hooajad olid BBC eetris aastatel 1992–1996, 2001-2005 ja 2011–2012. 
2016. aastal ilmus samanimeline film. Sarja kirjutas ja ühte peaosa täitis Jennifer Saunders. Teist peaosa mängis Joanna Lumley. 1999. aastast näidati sarja ka Eesti Televisioonis.
Jacinto Benavente

Jacinto Benavente y Martínez (12. august 1866 Madrid – 14. juuli 1954 Madrid) oli hispaania näitekirjanik. Aastal 1922 sai ta Nobeli kirjandusauhinna.
Nobeli kirjandusauhinna laureaat
1901 Prudhomme • 1902 Mommsen • 1903 Bjørnson • 1904 F. Mistral, Echegaray • 1905 Sienkiewicz • 1906 Carducci • 1907 Kipling • 1908 Eucken • 1909 Lagerlöf • 1910 von Heyse • 1911 Maeterlinck • 1912 Hauptmann • 1913 Tagore • 1915 Rolland • 1916 von Heidenstam • 1917 Gjellerup, Pontoppidan • 1919 Spitteler • 1920 Hamsun • 1921 France • 1922 Benavente • 1923 Yeats • 1924 Reymont • 1925 Shaw • 1926 Deledda • 1927 Bergson • 1928 Undset • 1929 Mann • 1930 Lewis • 1931 Karlfeldt • 1932 Galsworthy • 1933 Bunin • 1934 Pirandello • 1936 O'Neill • 1937 du Gard • 1938 Buck • 1939 Sillanpää • 1944 Jensen • 1945 G. Mistral • 1946 Hesse • 1947 Gide • 1948 Eliot • 1949 Faulkner • 1950 Russell • 1951 Lagerkvist • 1952 Mauriac • 1953 Churchill • 1954 Hemingway • 1955 Laxness • 1956 Jiménez • 1957 Camus • 1958 Pasternak • 1959 Quasimodo • 1960 Perse • 1961 Andrić • 1962 Steinbeck • 1963 Seféris • 1964 Sartre • 1965  Šolohhov • 1966 Agnon, Sachs • 1967 Asturias • 1968 Kawabata • 1969 Beckett • 1970 Solženitsõn • 1971 Neruda • 1972 Böll • 1973 White • 1974 Johnson, Martinson • 1975 Montale • 1976 Bellow • 1977 Aleixandre • 1978 Singer • 1979 Elýtis • 1980 Miłosz • 1981 Canetti • 1982 García Márquez • 1983 Golding • 1984 Seifert • 1985 Simon • 1986 Soyinka • 1987 Brodski • 1988 Mahfuz • 1989 Cela • 1990 Paz • 1991 Gordimer • 1992 Walcott • 1993 Morrison • 1994 Ōe • 1995 Heaney • 1996 Szymborska • 1997 Fo • 1998 Saramago • 1999 Grass • 2000 Gao • 2001 Naipaul • 2002 Kertész • 2003 Coetzee • 2004 Jelinek • 2005 Pinter • 2006 Pamuk • 2007 Lessing • 2008 Le Clézio • 2009 Müller • 2010 Vargas Llosa • 2011 Tranströmer • 2012 Mo • 2013 Munro • 2014 Modiano • 2015 Aliaksijevič • 2016 Dylan • 2017 Ishiguro • 2018 edasi lükatud
Bodenfelde

Ajalugu

Bodenfeldet on esmakordselt mainitud Ludwig Vaga 833. aastal allkirjastatud dokumendis. Kõrgkeskajal oli Bodenfelde Dasseli krahvkonna osa. Amelith, Nienover, Polier ja Wahmbeck on Bodenfelde naaberkülad, mis liidendati 1974. aastal.
Bodenfeldes oli varem juudi kogukond. Natsirežiimi ähvardaval survel nad lahkusid. Olles müüdud 1937. aastal talunikule, elas puitsünagoog 1825. aastast Kristalliöö üle, kuna omanik kaitses seda vandaalide eest. 21. sajandi alguses vahvärkmaja lammutati ja ehitati täpselt üles naabruses Goettingenis, mille juudi kogukond vajas sünagoogi (kohalik hävitati Kristalliöö ajal).
2008. aastal mõisteti süüdi mõrvar hüüdnimega Must lesk. Paarikümne aasta jooksul oli ta võrgutanud ja tapnud või surmanud neli eakat meest raha pärast.
Eoste

Loodus

Ahja jõe ääres asub Eoste hoiuala.

Kultuur

Eoste külas asuvad mitmed arheoloogiamälestisena kaitse alla võetud kääpad. Arheoloogiamälestistena on kaitse all ka Eoste Ristimägi ja Keldrimägi. Külas asuvad ka Eoste ristipuud ja Porgandi ristipuud.

Taristu

Eoste küla läbivad Himmaste–Rasina tee (18162) ja Kärsa–Eoste tee (18181).
Inseneriteadused

Inseneriteadused ehk tehnikateadused (inglise engineering (inseneeria)) on distsipliinid, mis käsitlevad mingi tehnikavaldkonna teoreetilisi aluseid, uurimis-, arvutus- ja projekteerimismeetodeid ning materjalide, toodete, tehnikaseadmete ja tootmisprotsesside väljatöötamist ja uuendamist.
Inseneriteadused on iseseisvad teadusdistsipliinid, nii nagu on seda ka sotsiaal-, loodus- ja matemaatikateadused. Kuid seejuures erinevad inseneriteadused neist oluliselt, arvestades nende eripärast suhet tehnikasse. Inseneriteaduste spetsiifika seisneb selles, et neis asendab insener-tehniline tegevus reeglina eksperimenti. Just insener-tehnilises tegevuses kontrollitakse tehnilise teooria teoreetiliste järelduste paikapidavust ja ühtlasi ammutatakse uut empiirilist materjali järgmisteks inseneriteaduslikeks uuringuteks.

Ajalugu

Inseneriteadused on välja kasvanud käsitööndusest. Suure panuse tehnikateaduste arengusse andsid antiikaja insenerid Archimedes, Heron, Vitruvius ja renessansiajastust Leonardo da Vinci. Üks esimesi inseneriteadusi oli mehaanika, mis pikka aega eksisteeris füüsika ja arhitektuuri varjus. 
Tööstusrevolutsiooni alguses tekkis vajadus tehnikat ja tehnoloogiat teaduslikult uurida ning hakata andma akadeemilist inseneriharidust. Esimesi õppeasutusi selles valdkonnas oli 1794. aastal Gaspard Monge'i ja Lazare Carnot' eestvedamisel asutatud École Polytechnique. Algas inseneriteadmiste stsientsieerimine. 19. sajandil tekkis elektrotehnika, 20. sajandil raadiotehnika, astronautika, robotitehnika ja paljud muud teadusharud.
Mick Taylor

Kitarr

Ta alustas kitarrimängu 9-aastaselt. Taylor on kasutanud oma karjääri vältel erinevaid kitarre. Kõige tihedamalt on seotud Gibson Les Pauliga, esimese sellenimelise pilli soetas ta 1965. aastal.

Isiklik elu

Mick on olnud kaks korda abielus, tal on kaks tütart. Chloe (6. jaanuar 1971) on tütar esimese naise Rose Millariga. 1975. aastal abiellus Taylor Rose'iga. Paari aasta pärast nad lahutasid. Teise tütre nimi on Emma. Tayloril oli lühiajaline suhe Ameerikast pärit naisterahvaga, kes oli bändil taustalauljaks.
Otto Magnus von Stackelberg (1736–1800)

Perekond

Abiellus 8/19. jaanuaril 1758 Sophia Gerdruta von Fölkersahmiga, neil sündis kaks poega (neist vanem Gustav Ernst von Stackelberg) ja neli tütart.
Therese Johaug

Sportlaskarjäär

Johaug on võistelnud rahvusvahelisel tasemel 2005–2006 hooajast. Ta võitis 18-aastasena pronksmedali 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Sapporos 30 km klassikalises stiilis ühisstardiga sõidus Virpi Kuituneni ja Kristin Steira järel. Hiljem samal aastal sai ta juunioride maailmameistrivõistlustel Tarvisios tagaajamisvõistluses kolmanda koha ja võitis Norra meistrivõistlustel 30 km distantsi.
Maailmakarikavõistluste 2006–2007 hooajal tuli ta 24. märtsil Faluni etapil tagaajamisvõistluses kolmandaks, mis oli tal esimene kord poodiumile pääseda.
2007–2008 hooajal kuulus Johaug Norra võidukasse teatevõistkonda Beitostøleni ja Davosi etappidel. 2008. aasta juunioride MM-il Val Venostas tuli ta kolmekordseks juunioride maailmameistriks.
13. oktoobril 2016 teatas Norra Suusaliit pressiteates, et Johaug on jäänud dopingu tarvitamisega vahele. Johaug kasutas kreemi huulte ravimiseks, see aga sisaldas klostebooli, tegemist on androgeense toimega anaboolse steroidiga. Johaug andis positiivse dopinguproovi 16. septembril 2016. Johaugile määrati algselt 13 kuuline võistluskeeld, mis pidi lõppema 18. novembril 2017. Hiljem pikendati võistluskeeld 18-kuuliseks, mis jättis Johaugi eemale Pyongchangi olümpiamängudest; võistluskeelu lõppdaatum oli 17. aprill 2018.
Pärast võistluskeelu ärakandmist naasis ta MK-sarja hooajal 2018–2019 ning saavutas oma esimesel etapil Kuusamos 15 km klassikatehnikas kohe võidu.
Väike-Maarja vald

Alevikud

Väike-Maarja – Kiltsi – Simuna – Rakke

Külad

Aavere –  Aburi – Ao – Avanduse – Avispea – Ebavere – Edru – Eipri – Emumäe – Hirla – Imukvere – Jäätma – Kaavere – Kadiküla – Kamariku – Kellamäe – Kitsemetsa – Koila – Koluvere – Koonu – Kurtna – Kõpsta – Kännuküla – Kärsa – Käru – Lahu – Lammasküla – Lasinurme – Liigvalla – Liivaküla – Mõisamaa – Mäiste – Määri – Müüriku – Nadalama – Nõmme – Nõmmküla – Olju – Orguse – Padaküla – Pandivere – Piibe – Pikevere – Pudivere – Raeküla – Raigu – Rastla – Räitsvere – Salla – Sandimetsa – Sootaguse – Suure-Rakke – Tammiku – Triigi – Uuemõisa – Vao – Varangu – Villakvere – Vorsti – Võivere – Väike-Rakke – Väike-Tammiku – Äntu – Ärina
Lindesnes

Meresõidu maamärk

Keskajast saadik oli Norra lõunatipus asuv Lindesnesi neem, mida hüüti Neset', üks tähtsamaid maamärke Põhjamere ja Läänemere vahel sõitvatele laevadele, sest selle järgi võeti kurss rannasõiduks. Enamik Skagerraki läbivaid laevu otsis selle üles, sest Norra rannikul sai halva ilma korral ankrusse heita. Taani poolel oli olemas ainult madal ja soppideta Jammerbukt. 16. sajandi lõpus nimetas norra vaimulik ja ajaloolane Peder Claussøn Friis Lindesnesi "selleks ninaks, mida kõik meresõitjad tunnevad".
Meretee Lindesnesi ümber oli ohtlik.
Muda

Muda elukeskkonnana

Muda pakub elupaiku paljudele loomadele (pelofiilid ja pelobiondid), näiteks kõikvõimalikud ussid, konnad, maod ja vähid. Mõned loomad, näiteks sead ja elevandid, püherdavad mudas, et end jahutada ja kaitsta päikesekuumuse eest. Leidub ka sellised loomi, kes toituvad mudast (pelofaagid).
Mudaelustikku nimetatakse peloniks.
Jerzy Buzeki valitsus

Jerzy Buzeki valitsus tuli Poolas võimule 1997. aasta valimiste järel 31. oktoobril, lahkus järgmiste valimiste kaotamise järel 19. oktoobril 2001.
Süsteem (noodikiri)

Süsteem (inglise keeles system, saksa keeles Liniensystem) on noodikirjas kaks või enam kohakuti asetsevat noodijoonestikku, millel kujutatud noodikirja märgid on seotud tervikuks. 
Sõltuvalt partituuri kujundusest võib ühel leheküljel olla üks või mitu süsteemi. 
Noodikirjas tähistab süsteemi akolaad. 
Süsteemide paremaks visuaalseks eraldamiseks kasutatakse partituuris vahel ka spetsiaalseid eraldusmärke.
Sakkfriis

Sakkfriis (saksa keeles deutsches Band, Zackenfries, ka Stromschicht, prantsuse keeles frise de dents d'engrenage 'hammasrattahambafriis', itaalia keeles dente di sega 'saehammas', vene keeles поребрик) on friisina horisontaalselt ehitise seina liigendav, siksakina rütmiliselt eenduv ja taanduv ehisriba, mis laotakse seina pinna suhtes 45 kraadi all asetatud kividest või tellistest. Arvatavasti pärit tellisarhitektuurist, aga seda on kasutatud raiddekoorimotiivina ka kantkividest laotud hoonetel, ehtides seinu ja apsiide, sageli katusealuse karniisi koosseisus, liigendades kirikutornide välisseinu, tihti korruseid markeerides, ning kaunistades silluskaart järgides ukse- ja aknaportaale.
Esimesed sakkfriisi sarnased kaunistused leiab 10. sajandi mosaraabia arhitektuurist Hispaania aladel. Alates 11. sajandist on sakkfriis väga levinud kaunistuselement romaani arhitektuuris. Lombardia romaani arhitektuurist (sageli esineb ta koos ümarkaarfriisiga, nn lombardia kaartega) levib see üle Itaalia, seejärel aga üle kogu Lääne-Euroopa - seda kohtab Languedocis, Provence'is ja Kataloonias, Saksamaal, Inglismaal ning isegi Venemaal asuvatel 11.–12. sajandi ehitistel. Motiiv on tuttav ka mauri arhitektuuril baseeruvas hilisemas mudéjar-stiilis Hispaanias. Iga sakk võib olla moodustatud mitmest ülestikku asetatud tellisest, sel juhul on kogu friis laiem. Romaanikas võib kantkividest laotud ehitistes esineda variant, kus saki terav serv on ümardatud, nii et sakkfriis meenutab rullikeste rida. See friisitüüp on tavaline kaunistuselement ka hilisemate sajandite tellisehitistes kuni 20. sajandini välja, kusjuures erinevalt keskaegsetest ehitistest pole sakkide tipud enam müüripinnaga samas tasapinnas, vaid võivad selle suhtes eenduda.
Sakkfriisi üks variante on topeltsakkfriis, kus kaks kivirida on asetatud üksteise peale nii, et eenduvad ja taanduvad osad vahelduvad, samal viisil ridu rohkem ülestikku asetades on kaunistatud ka suuremaid seinapindu.

Sõnavara

Saksa keeles kasutatakse sõna Zahnschnitt nii klassikalise hammaslõike kui sakkfriisi kohta, sakkfriisi käsitlemist hammaslõikena leiab ka mõnes eesti keelde tõlgitud teoses. Sõna Zackenfries on kasutatud nii sakkfriisi kui saehammasfriisi kohta.

Itaalia keeles võib dente di sega tähistada nii sakkfriisi kui saehammasfriisi. Esimene variant on levinum, sest saehammasfriisi kohtab itaalia romaani arhitektuuris väga üksikutel juhtudel.

Inglise keeles kasutatakse sarnase tellislao kohta väljendit dogtooth coursing, mis võib põhjustada ekslikku samastamist koerahambafriisiga.
Paul Heinrich Scheel

Paul Heinrich Scheel (8. märts 1866 Tallinn – 13. juuni 1940 Oliwa) oli Eesti põllumees.
Õppis ülikoolis põllumajandust, oli seejärel Märjamaal ja Kadrinas mõisavalitseja. 1919 oli Scheeli panga direktor, seejärel põllumees Oeperes.
Ta oli Klaus Scheeli isa.
Pará (jalgpallur)

Marcos Rogério Ricci Lopes (enam tuntud lihtsalt kui Pará; sündinud 14. veebruaril 1986 São João do Araguaias) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis Santos.
Ta alustas klubikarjääri Santo Andrés, millega liitus 2002. aastal. Ta mängis kolmel hooajal klubi põhimeeskonnas Brasiilia esiliigas. 2008. aastal liitus ta esimest korda Santosega. Ta mängis Santoses neli hooaeaga ning võitis sel ajal klubiga Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistlused Copa Libertadorese, Brasiilia karikavõistlused ja kaks korda São Paulo osariigi meistrivõistlused. 2012. aastal suundus ta laenule Grêmiosse, kellega sõlmis 2013. aasta jaanuaris püsiva lepingu.
Alates 2015. aastast mängis ta Flamengos. Esimese hooaja mängis ta Grêmiost laenul. Aastatel 2017 ja 2019 tuli ta Flamengoga tulnud Rio de Janeiro osariigi meistriks.
2019. aasta augustis naasis ta Santosesse.
Rahva Raamat

Rahva Raamat on Eesti suurim raamatute jae- ja hulgimüügiga tegelev kaubandusettevõte ja raamatukaupluste kett, millel on üksteist kauplust seitsmes Eesti linnas ja ka e-pood.
Ettevõte sai nime Tallinnas Pärnu mnt 10 tegutsenud kaupluse Rahva Raamat järgi, millele anti see nimi 1962. aastal (varem oli poe nimi Raamatukauplus nr 1). Kuna samas kohas on raamatupoed tegutsenud juba 1912. aastast, mil avati Gustav Pihlakase raamatu- ja kantseleitarvete kauplus, arvestab praegune Rahva Raamat AS oma vanust samuti 1912. aastast.
Ekspress Grupi kontserni suuromanik Hans H. Luik ostis Rahva Raamatu 2004. aasta oktoobris. Kauplused kuulusid Ekspress Grupile 2010. aastani, mil need müüdi 33 miljoni krooniga OÜ-le Raamatumaja, mille omanikud olid poe tegevjuhid Viljar Ots, Gertti Kogermann ja ICE Credit Groupi juhatuse esimees, endine Ekspress Grupi õigusnõunik Ülar Maapalu.
2015. aasta augustis kuulus Rahva Raamatule kümme kauplust üle Eesti: Tallinnas (Viru Keskuses, Rocca al Mare keskuses, Mustika keskuses ning aadressil Pärnu mnt 10), Tartus (Tasku Keskus), Pärnus (Port Artur 2), Narvas (Astri keskus), Viljandis (Centrumi Keskus), Rakveres (Põhjakeskus) ja Kuressaares (Ferrumi Kaubanduskeskus) ning ka e-pood.
2017. aastal alustas tegevust Rahva Raamatu Kirjastus. 2017. aasta detsembris avas Rahva Raamat Rocca al Mare Kaubanduskeskuse I korrusel oma esimese Kingipoe. Kingipood on isikupärane nii sisult kui ka vormilt. Julge interjööri autoriks on sisearhitekt Mari Koger. Hoolikalt valitud kinketoodetega poes on ligi 2000 omanäolist ja kvaliteetset kingitust. Õdusast kauplusest leiab ka kaunid raamatud.
Lisaks oma jaekauplustele teenindatakse Eesti suuremaid jaekette: Selver, Prisma, Kaubamaja, Rimi, Maxima, Säästumarket, Coop Eesti ning ka enamikku Eesti raamatukogusid ja raamatukauplusi.
Augustimäss

Ülestõus

Ülestõus algas Tšiathuras Lääne-Gruusias 29. augustil 1924. Sissid Lääne-Gruusias said sellest teada ja võtsid ümbruskaudsetes külades võimu. Asjast sai teada ka Gruusia eksiilvalitsus. Mässu juhtis Kakutsa Tšolokašvili. Punaarmee piiras piirkonna ümber ja isoleeris selle. Tšekaa ründas Tšiathurat, Senakit ja Abašat 29.–30. augustil. Mässulised aeti metsadesse ja mägedesse. 29. augustil algas mäss ka Thbilisist kagus Manglisis. Seal viibis ka Kakutsa Tšolokašvili. 3. septembril rünnati üllatusrünnakuga Dušethit, kuid initsiatiiv jäi endiselt Punaarmee kätte ja Tšolokasvili lahkus mägedesse.
4. septembril avastas Gruusia NSV Riiklik Poliitvalitsus mässuliste peakorteri Mtshethas ja Lavrenti Beria kohtus vahistatutega Thbilisis. Tšolokasvili lahkus Türki ja sealt Prantsusmaale. Mässulised sõlmisid Beriaga kapituleerumisakti ja sõjale pandi lõpp. 5. septembrist lõpetasid viimased mässulised võitluse.
Reidide ajal tapeti tuhandeid inimesi. Tehnilise külje eest vastutas ohvitser Talahadze. Võitluse käigus tapeti 3000 inimest, punane terror tappis oktoobris-septembris 7000 – 10 000 inimest.
Jeanne-Marie Leprince de Beaumont

Jeanne-Marie Leprince de Beaumont (sündinud Vaimboult; 26. aprill 1711 Rouen – 8. september 1780 Chavanod) oli prantsuse pedagoog ja kirjanik.
Pärast kaks aastat kestnud ja lahutusega lõppenud abielu siirdus ta 1746. aastal elama Inglismaale Londonisse, kus töötas koduõpetajana ja abiellus uuesti. Tagasi Prantsusmaale pöördus 17 aastat hiljem.
Aastal 1757 pani Leprince de Beaumont kirja muinasjutu "Kaunitar ja koletis". Samuti kirjutas ta mitmeid kooliõpikuid.
Tema lapselapselaps oli tuntud prantsuse kirjanik Prosper Mérimée.
Grobiņa vald

Ajalugu

19. sajandi esimesel poolel olid praeguse valla alal Iļģi (Gut Illien) ja Rolava (Gut Roloff) mõisade maad. Vald moodustati aastal 1820 kui Grobiņa riigivald. Aastal 1905 liideti sellega Mežnieki, Pilenieki, Iļģi ja Grobiņa metskonna vallad, aastal 1912 Grobiņa kirikumõisa vald. Aastal 1935 oli Grobiņa valla pindala 143,9 km².
Aastal 1945 moodustati vallas Grobiņa, Baltpurvi ja Tosmare külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1951 liideti Grobiņa külanõukoguga osa Tosmare ja Rolava külanõukogude maadest. Aastal 1956 arvati Grobiņa külanõukogu Grobiņa linna juurde kuuluvaks kui Grobiņa linna maaterritoorium. Aastal 1975 loodi külanõukogu taas. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Grobiņa piirkonda.

Mälestised

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Atkalni muinaskalmed, Krastiņi muinaskalmed, Iļģi mõisa rõdupiire, Smukumi muinaskalmed ja Porāni (Pūrāni) muinaskalmed.

Loodus

Valla lääneosa asub Rannikumadalikul, idaosa aga Lääne-Kurzeme kõrgustikul. Suurim jõgi on Ālande. Vallas asub osaliselt  Liepāja järv.
Vallas kasvab arvukalt nimetuid looduskaitsealuseid põlispuid. Valla lääneossa jääb osaliselt Liepāja järve hoiuala.

Külad

Vallas on kaheksa küla. Valla keskus Dubeņi on staatusega lielciems ja seal oli 2019. aastal 423 elanikku. Iļģi on staatusega aprūpes ciems ja seal oli 2005. aastal 421 elanikku. Neli valla küla on staatusega vidēciems – Ālande 40 elanikuga aastal 2005, Cimdenieki 275 elanikuga aastal 2019, Gūžas 68 elanikuga aastal 2019 ja Robežnieki 229 elanikuga aastal 2019.  Neli valla küla on ka staatusega vasarnīcu ciems – Jaundubeņi 64 elanikuga aastal 2019, Otrie Dubeņi, Pirmie Dubeņi 67 elanikuga aastal 2017 ja Trešie Dubeņi. Kuus valla küla on staatusega mazciems – Āres 70 elanikuga aastal 1995, Grobiņa, Keramika 56 elanikuga aastal 2005, Rolava 99 elanikuga aastal 2005, Tilti 30 elanikuga aastal 2005 ja Vītiņi 41 elanikuga aastal 2005. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Märulipolitsei

Varustus

Märulipolitsei varustusse kuuluvad tavaliselt kilp, kumminui, kiiver. Samuti kasutatakse vastavalt vajadusele mittesurmavaid relvi, näiteks pipra- ja pisargaasi, kummikuule, šokigranaate ning akustilisi relvi (LRAD).

Eestis

Eestis on märulipolitsei PPA operatiivbüroo alluvuses.
Eddingtoni medal

Eddingtoni medal (inglise keeles Eddington Medal) on Kuningliku Astronoomiaseltsi teadusauhind väljapaistvate uurimuste eest teoreetilise astrofüüsika valdkonnas. Medal on nimetatud Arthur Eddingtoni järgi.
Medalit antakse välja alates 1953. aastast. Kuni 2013. aastani anti seda välja iga kahe aasta tagant, 2013. aastast igal aastal.
Holmi alumine tulepaak

Holmi sihi alumine tulepaak on tulepaak Lääne maakonnas Haapsalu linnas Väike-Holmi poolsaare põhjatipul.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 58° 57′ 35″ N, 23° 30′ 40″ E.
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 7 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 8 meetrit.
Tulepaak moodustab sihi Holmi ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 396 meetrit ja sihi asimuut on 73,2°.
Cape Breton

Cape Breton (inglise Cape Breton Island, prantsuse île du Cap-Breton, Kanada gaeli Eilean Cheap Breatuinn, mikmaki U'namakika) on saar Atlandi ookeanis Põhja-Ameerika mandri idaranniku lähedal. Kuulub Kanada Nova Scotia provintsi.
Saart erladab mandrist 1-3 km laiune Canso väin ja Newfoundlandi saarest Caboti väin. Saart ühendab mandriga 1385 m pikkune Canso teetamm.
Cape Bretoni pindala on 10 311 km² ja on seega suuruselt maailma 75. saar ja Kanada. 18. saar. 
Sisemaal asub 949 km² suurune Cape Breton Highlandsi rahvuspark.
Saare algasukad olid mikmaki indiaanlased. Tänapäeval on saarel 5 indiaani reservaati. Esimese eurooplasena külastas saart tõenäoliselt John Cabot 1497. aastal. 17. sajandil koloniseerisid saare prantslased. Nad ehitasid saarele Louisbourgi kindluse, mida peeti tollal läänepoolkera suurimaks. 1763 läks saar Briti Impeeriumi koosseisu. 19. sajandil saabus saarele palju immigrante Šotimaalt. 2001. aastal elas saarel 147 454 inimest.
Uue-Antsla rahvamaja

Uue-Antsla rahvamaja on rahvamaja Võru maakonnas Urvaste vallas Uue-Antsla külas. Rahvamaja juhataja on Kati Velner.
Rahvamaja asutati 1960.