google/wiki40b huggingface dataset:
Vaida vald

Vaida vald (saksa keeles Wait) oli vald Harjumaal Jüri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Rae vallaga.
BeagleBoard

BeagleBoard

BeagleBoardi hakati müüma 28. juulil 2008. Arvutil mõõtmetega 75 × 75 mm on tavalise personaalarvuti funktsioonid. Süsteemikiibis OMAP3530 on protsessor ARM Cortex-A8 taktsagedusega 720 MHz, digitaalsignaali protsessor TMS320C64x+ video- ja helitöötluse kiirendamiseks ja graafikaprotsessor PowerVR SGX530 2D- ja 3D-graafikatöötluseks. Videosignaali edastamiseks kasutab BeagleBoard S-Video pesa ja HDMI-liidest.
Heli edastamiseks kasutatakse 3,5 mm helisisendi ja heliväljundi pesa. USB OTG pesa võimaldab ühendada (välis)seadmeid omavahel ilma suure personaalarvuti osaluseta. 
Lisaks on seadmel liides SD/MMC mälukaartidele, JTAG kontroller testimiseks ja RS-232 jadavärati pesa. BeagleBoard on toidetav USB-pesast või eraldi 5 V toiteallikast.
Esimestel mudelitel oli 128 MB operatiivmälu. Praegusel BeagleBoardil on 256 MB operatiivmälu ja 256 MB välkmälu.

BeagleBoard-xM

Modifitseeritud BeagleBoardi hakati tootma 27. augustil 2010. See mudel on eelmisest võimsam ja rohkemate liidestega. Uue mudeli suurus on 82,55 × 82,55 mm. Beagle Board-xM protsessori sagedus on 1 GHz ja mälu on 512 MB. Selles mudelis lisati kaamera ühenduse liides ja Ethernet RJ-45 kontroller, ning sel on 4 USB-pesa. Beagle Board-xM GPU alglaadimine on SD-kaardilt.

BeagleBone

BeagleBoardi väiksemat venda BeagleBone'i hakati müüma 31. oktoobril 2011. Arvutil on 720 MHz taktsagedusega Sitara ARM Cortex-A8 protsessor. Operatiivmälu on 256 MB DDR2. Sellel mudelil on kaks 46-pin IO liidest, Ethernet kontroller, üks USB-port ja üks mini-USB-port.

BeagleBone Black

Seadet BeagleBone Black hakati müüma 23. aprillil 2013. See mudel arendati võistlemaks populaarse Raspberry Pi-ga. Võrreldes BeagleBone'iga on selles loobutud mitmetest füüsilistest ühenduspesadest, kuid jõudlust on Blackil rohkemgi. Eelisteks võrreldes Raspberry Pi'ga on suurem arvutusjõudlus ja rohkelt toetatud liideseid. Arvuti suurus on 86,40 × 53,3 mm. BeagleBone Black protsessori mudel on 1 GHz taktsagedusega Sitara ARM Cortex-A8. Operatiivmälu on 512 MB DDR3. Sellel mudelil on kaks 46-pin pesa, Ethernet kontroller, üks USB-port ja üks mini-USB-port, video ja heli edastamiseks kasutatakse mini HDMI port. BeagleBone on toidetav USB-liidese kaudu või spetsiaalselt 5 V toiteliidest.

Tarkvara

BeagleBoardil töötab lai valik operatsioonisüsteeme: Ångström, Fedora, Ubuntu, openSUSE, Android, FreeBSD, NetBSD, OpenBSD, QNX, MINIX 3, RISC OS, kui ka Windows Embedded. 
Arvutit kasutatakse tihti väikese FTP-serverina. 
Beagle Board töötab hästi 2D- ja 3D-graafikaga. Arvutit võib kasutada OpenGL ja OpenMAX rakenduse realiseerimisel.

Avalikkus

BeagleBoardi ümber on tekkinud suur kasutajate kogukond. Valminud on palju projekte eri valdkondades, näiteks meteojaam, serverid, robotid, mängukonsoolid.
Wilhelm Reich

Wilhelm Reich (24. märts 1897 Dobrzcynica, Galiitsia – 3. november 1957 Lewisburg, Pennsylvanias) oli Austria juudi päritolu psühhiaater ja psühholoog.
Ta arendas välja psühhoanalüüsi koolkonna, mis keskendus mitte üksikutele neurootilistele sümptomitele vaid karakteri tervikstruktuurile. Suur osa tema tuntusest põhineb "orgonoomial", pseudoteadusel, mis üritas mõõta kosmilist energiat – orgooni, mis Reichi arvates inimese närvisüsteemis ringles.
Ta propageeris vaba seksi ja seksuaalharidust, mille sidus erinevatel viisidel poliitikaga. Näiteks väitis ta teoses "Fašismi massipsühholoogia" (Die Massenpsychologie des Faschismus), et fašismi esilekerkimine oli seotud seksuaalse repressiooniga.
Savikaupade muuseum

Savikaupade muuseum on Jõgeva vallas Siimusti asulas olev muuseum, mis muu hulgas eksponeerib savist tehtud esemeid ehk keraamikat. Muuseumi lähedal asub Siimusti savitööstusettevõte (Siimusti Keraamika OÜ).
Eduard

Eduard on mehenimi.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli see Eestis populaarsuselt 52. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Eduard 2668 mehel.
Tarjei Bø

Tarjei Bø (sündinud 29. juulil 1988 Strynis) on Norra laskesuusataja, olümpiavõitja (2010) ja kolmekordne maailmameister ( 2010). 
Bø kuulus 2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris kuldmedali võitnud Norra 4×7,5 km teatemeeskonda koos Halvard Hanevoldi, Emil Hegle Svendseni ja Ole Einar Björndaleniga. Ta on võitnud juunioride maailmameistrivõistlustel kuus medalit.
John Norman Collie

John Norman Collie (10. september 1859 Alderley Edge, Cheshire
– 1. november 1942 Sligachan, Šotimaa) oli Briti keemik ja alpinist.
Ta lõpetas University College'i Bristolis, täiendas end Würzburgis, kus 1884. aastal kaitses ka doktorikraadi keemias. Hiljem töötas ta William Ramsay (hilisem nobelist) assistendina University College Londonis (UCL) ja aastatel 1896–1913 orgaanilise keemia professorina UCL-is. 
Tal on uurimusi dehüdroäädikhappe ja inertgaaside kohta.

Mägironimine

Ta tegeles alpinismiga ning käis Alpides, Kaukasuses, Himaalajas ja Kanada mägedes.
Esimese teadaoleva tõusukatse kaheksatuhandelisele mäe tippu tegid Norman Collie ja Albert F. Mummery 1895. aastal üritades ronida Himaalajas Nanga Parbati (8125 m) tippu. Tipputõus nurjus kui Mummery ja kaks gurkhat hukkusid lumelaviinis.
Collie valiti 1921. aastal Everesti Himaalaja komitee liikmeks.
Akaroloogia

Akaroloogia on zooloogia haru, mille uurijad (akaroloogid) tegelevad lestaliste (Acarina) uurimisega, sealhulgas lestade ja puukide taksonoomia, elu ja elukeskkonna uurimisega.
Eestis on akaroloogiaga tegelenud Asta Vilbaste.
Tõnis

Tõnis on eesti mehenimi. Nimi on tuletatud nimest Antonius.
1. jaanuari 2017 seisuga oli Eestis eesnimi Tõnis 1932 mehel. Tõnis on Eestis populaarsuselt 93. mehenimi. Tõnis oli keskmiselt 42 aasta vanune (mediaanvanus oli 39).
Kõige populaarsem oli eesnimi Tõnis vanuserühmas 25–29, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 27,22 ning Hiiu maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 37,71.
Cis-trans-isomeeria

Füüsikaliste omaduste erinevus

Cis- ja trans-isomeerid enamasti erinevad füüsikalistelt ja keemilistelt omadustelt. Need erinevused tekivad üldiselt molekulide erinevast kujust või erinevast üldisest dipoolmomendist.
Need erinevused võivad olla vaevumärgatavad, näiteks sirge süsinikuahelaga alkeenidel. 2-penteeni cis-isomeeri keemistemperatuur on +37 °C, trans-isomeeril +36 °C. Erinevused on suuremad siis, kui mängu tulevad polaarsed sidemed. Näiteks 1,2-dikloroeteeni keemistemperatuur on +60,3 °C cis-isomeeril ja +47,5 °C trans-isomeeril. Selles aines ühinevad kahe polaarse süsiniku ja kloori aatomi vahelise sideme dipoolmomendid ja annavad kogu molekulile dipoolmomendi. Seetõttu tekivad sama aine molekulide vahele dipooljõud]], mille lagundamiseks kulub täiendavalt energiat ehk teisisõnu keemistemperatuur muutub kõrgemaks. Trans-isomeeril seda ei juhtu, sest kaks kloori sideme dipoolmomenti tühistavad teineteist vastastikku ja molekuli dipoolmoment tervikuna on null (siiski on molekulil olemas nullist erinev kvadrupoolmoment).
Buteendihappe kahe isomeeri omadused on sedavõrd erinevad, et neile on antud täielikult erinevad nimed: cis-isomeeri nimetatakse maleiinhappeks ja trans-isomeeri fumaarhappeks. Nende sulamistemperatuur on vastavalt +135 °C ja +287 °C, aga näiteks lahustuvus vees vastavalt 788 g/l ja 6,3 g/l. Needki erinevused põhjustab fumaarhappe polaarsus, mis tekitab molekulidevahelisi jõude ja tõstab niimoodi sulamistemperatuuri.
Sümmeetria on ka peamine põhjus, millega seletada oleiinhappe ja elaiinhappe omaduste erinevust. Cis-isomeeri oleiinhappe sulamistemperatuur on +13,4 °C, mistõttu see aine on toatemperatuuril vedelik, aga trans-isomeeri elaiinhappe sulamistemperatuur on +43 °C, mistõttu see on toatemperatuuril tahkis. Elaiinhappe molekul on suhteliselt sirge, aga oleiinhappe molekul kõver. Sellepärast saab elaiinhappe molekule nii-öelda tihedamalt kokku pakkida, mis tõstab sulamistemperatuuri.
Reeglina on trans-isomeerid vähem polaarsed ja rohkem sümmeetrilised ning kõrgema sulamistemperatuuriga kui cis-isomeerid. Inertsetes lahustites lahustuvad trans-isomeerid üldiselt vähem.
Paljudel juhtudel on trans-isomeer stabiilsem kui cis. Trans-isomeeri põlemisel eraldub vähem soojust, mistõttu nad on termokeemiliselt stabiilsemad. Eksisteerib siiski erandeid, näiteks 1,2-difluoroetüleen, 1,2-difluoroaseen FN=NF ning veel mitmed halogeene ja hapnikku sisaldavad etüleenid: nendel on cis-isomeer stabiilsem.
Looduslikele molekulidele on iseloomulik cis-konfiguratsioon, sünteetilistele molekulidele, vastupidi, trans-vorm. Organismid reeglina ei suuda hästi lõhustada trans-vorme. Seetõttu peetakse trans-rasvasid ebatervislikeks.

E- ja Z-deskriptorid

E- ja Z-deskriptorid tuletatakse kindlate reeglite (Cahni-Ingoldi-Prelogi reeglid) alusel, kusjuures iga kaksiksidemega seotud asendusrühma korral arvestatakse tema vanemust. Kui kaks kõige vanemat rühma on samal pool kaksiksidet, siis on tegemist Z-isomeeriga, kui eri pooltel, siis E-isomeeriga.
Lipšukalnsi mõis

Lipšukalnsi mõis (saksa keeles Lipskaln, läti keeles Lipškalna muiža) oli rüütelkonnamõis Liivimaal Valga kreisis Trikāta kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Beverīna piirkonnas Trikāta vallas.
Mõis tekkis XVII sajandil karjamõisana. Hiljem hakkas see kuuluma kohalikule rüütelkonnale. Aastal 1786 konfiskeeris Katariina II selle valduse, ent Paul I tagastas mõisa aastal 1797  rüütelkonnale.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus aastal 1816 kümme adramaad, sellele allus 174 mees- ja 203 naishinge. Ühtlasi allus sellele Uppichte karjamõis.
Toomas Parve

Haridus ja töökäik

Parve lõpetas 1968. aastal Tallinna Polütehnikumi tehnikudiplomiga automaatika erialal ja 1973. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi elektrotehnikateaduskonna automaatika ja telemehaanika erialalelektriinseneri kutsega.
Aastatel 1984–1987 jätkas ta õpinguid TPI aspirantuuris, 1992. aastal TTÜ magistrantuuris ja 1992–1994 doktorantuuris. Sai 1992. aastal Tallinna Tehnikaülikoolist tehnikamagistri kraadi (kaitses väitekirja "Mõõtetehnilised lülitirežiimsed sünkroonmuundid"). 1993. aastal täiendas Parve end Darmstadti Tehnikaülikoolis. 2000. aastal kaitses ta TTÜ-s väitekirjaga "Improvement of lock-in signal converters for application in electrical bio-impedance measurement" tehnikateaduste doktori kraadi (PhD elektroonikas ja biomeditsiinitehnikas). Doktoritöö teaduslik juhendaja oli professor Mart Min. 
Aastatel 1973–1984 töötas Parve TPI automaatika kateedris inseneri ja vaneminsenerina, 1984–1990 TTÜ automaatikavahendite labori teadurina, 1990–1991 mõõtesüsteemide labori teadurina ning 1991–1992 elektroonika kateedri vanemõpetajana.
1994. aastal kutsuti ta Darmstadti Tehnikaülikooli külalisteadurina. Aastatel 1994–2000 oli ta TTÜ elektroonikainstituudi teadur, 2000–2014 vanemteadur, mõõteelektroonika õppetooli hoidja ja 2015. aastal tunnitasuline õppejõud.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnaks on olnud elektroonne mõõtetehnika, eriti uuringud signaalide sünkroonmuundamise meetodite ja vahendite alal ja nende rakendamise alal elektrilise impendantsi, sh. elektrilise bioimpedantsi mõõtmisel. Ta on osalenud originaalsete sünkroondetekteerimisel põhinevate mikroprotsessoriga vektorvoltmeetrite ja elektrokeemilistel uuringutel kasutatavate ülitundlike kompleksjuhtivuse protsentmeetriliste mõõturite loomises koos Mart Mini ja teiste kaastöötajatega (Härmo Härm, Tõnu Trumm, Kalle Lipping, Raul Land, Anu Eichhorn jt). Nimetatud seadmete põhimõttelisi  lahendusi ja mitmeid põhisõlmi on patenteeritud mitmes välisriigis.
Parvel on ilmunud 50 teadustrükist ja ta on 30 patendi kaasautor.

Teaduskorralduslik tegevus

Parve on Elektri- ja Elektroonikainseneride Ühingu (IEEE), Eesti Elektroonikaühingu (EEÜ), Eesti Biomeditsiinitehnika ja Meditsiinifüüsika Seltsi ning Eesti Transplantoloogia ja Implantoloogia Seltsi liige.
Ta on EEÜ biomeditsiinielektroonika sektsiooni (huvigrupi) juhataja ning olnud IEEE Estonia Sectioni Instrumentation and Measurement / Electron Devices / Engineering in Medicine and Biology Joint Societies Chapter'i juhataja (2014–2018).
Türoksiin

Türoksiin (ladina keeles thyroxinum; lüh T₄) on inimese ja teiste imetajate sisenõrenäärme kilpnäärme sünteesitav prohormoon, mille toime avaldub trijoodtüroniinina.
Türoksiin liigitatakse kilpnäärmehormoonide hulka. Türoksiini molekul sisaldab nelja joodiaatomit ja suurem osa veres leiduvast türoksiinist on seotud türoksiini siduva globuliiniga.
Noortel reguleerib türoksiin kasvu, vanematel isenditel ainevahetust, samuti intensiivistab rakuainevahetust.
Türoksiini moodustumiseks on organismil vaja türosiini ja joodi.
Madude türoksiini sisaldus on aastaaegade lõikes varieeruv, nii on isaste harilike rästikute ringleva T₄ sisaldus suurim just paljunemisperioodil.
Edward Calvin Kendall (8. märts 1886 – 4. mai 1972) oli ameerika keemik, kes kristalliseeris 1914. aastal kilpnäärmest türoksiini.
Sünteetilist T₄ (levotüroksiini) kasutatakse hüpotüreoosi ja kaasasündinud hüpotüreoosiga patsientide hormoonasendusravis.
Peterburi Teataja

Asutamine ja tegevus 1908–1918

Peterburi Teataja 1. number ilmus 14. septembril 1908, väljaandmisega olid seotud Konstantin Päts, Julius Seljamaa, August Rei. Ajaleht ilmus alguses kaks korda nädalas, enne sulgemist juba iga päev päevalehena.
Kümne ilmumisaasta jooksul oli leht sunnitud mitu korda vahetama nime. 1914. aastal, seoses linna nime muutmisega Petrogradiks, vahetas nime ka ajaleht: Petrogradi Teataja, edasi Pealinna Teataja ja Eesti. Lühiajaliselt oli väljaande nimeks ka Vabadus, kuni 1918. aastal sootuks suleti.

Taasavamine 1999

Ajaleht taasavati 1999. aastal, Peterburi Teataja on ainus Venemaa eestlaste trükis.
Ajalehe väljaandmisega tegelevad vabatahtliku tööna kunagine Eesti konsul Peterburis Jüri Trei, Venemaa Eesti Seltside Liidu vastutav sekretär Külli Sulg ja Peterburi Eesti Kultuuriseltsi juhatuse liige Veronika Mahtina. Lisaks hulk kaastöölisi Peterburi Eesti Seltsist ja Eestist.
Leht ilmub neli korda aastas, trükiarv on 700–800 eksemplari. Lugejaid on peale Venemaa ja Eesti ka mujal maailmas, kus eestlasi elab.
Lehe väljaandmist toetavad rahaliselt Peterburi Eesti Selts, Peterburi Jaani kogudus ja Peterburi Jaani kiriku fond.
Taliuinak

Taliuinak on homöotermsete (püsisoojaste) loomade eriline puhkeseisund ebasoodsate keskkonnatingimuste üleelamiseks.
Tõelise talveune ja taliuinaku vahe on nendega seotud füsioloogiliste protsesside ulatus: nii iseloomustab talveund tunduvalt aeglasem pulss ja madalam ainevahetuskiirus, hingamissagedus ja kehatemperatuur kui taliuinaku korral. Taliuinak sarnaneb lihtsalt väga sügava unega, looma elulised näitajad taliuinaku ajal väga suurel määral ei muutu.
Eestis elavatest imetajatest teevad taliuinakut karu ja kährik.
Kalame talumuuseum

Kalame talumuuseum (ka: Karepa Kalame talumuuseum, Karepa Sagritsa muuseum) on aastal 2001 avatud muuseum, mis asub Haljala vallas Karepa külas Kalame talus. Muuseum on Virumaa Muuseumite üks filiaale.
Muuseumi alla kuuluvad säilinud Kalame talu hooned. Kalame talus sündis maalikunstnik Richard Sagrits, kelle loomingut muuseum tutvustab.
Jääkõli

Jääkõli (inglise residual oil) on nafta destilleerimis- või krakkimisjääk, mille määrimisvõime on oluliselt parem kui destillaatõlidel.
Galina Ponomarjova

Galina Ponomarjova (sündinud 8. märtsil 1954 Derevjanka raudteejaamas Prionežski rajoonis Karjala-Soome ANSVis) on Eesti kirjandus- ja kultuuriteadlane.

Elulugu

Galina Ponomarjova on inseneri tütar.
Lõpetas 1971 Navoi 16. Keskkooli (Usbekistan), 1980 TÜ vene filoloogia osakonna, 1980–84 TÜ kaugõppeaspirant, filoloogiakandidaat (1986, TÜ), väitekiri "Критическая проза И. Ф. Анненского (Проблемы генезиса)". Oli 1980–83 TÜ biofüüsika labori vanemlaborant, 1983–86 ajaloo ja semiootika labori vanemlaborant, 1987–89 nooremteadur, 1989–92 vene kirjanduse labori vanemteadur ja juhataja kohusetäitja, 1993–2008 vene kirjanduse õppetooli vanemteadur, 2008– TLU slaavi keelte ja kultuuride instituudi vanemteadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: Eesti vene vähemuse kultuuri- ja kirjanduslugu, vene-eesti kirjanduse suhted, TÜ ajalugu, 19. sajandi vene kirjandus, vene kultuuri semiootika. Mitme kogumiku koostaja ja toimetaja ("Töid vene filoloogia ja semiootika alalt. 1958–1990", Блоковский сборник). Mitme teadusprojekti grandihoidja ja põhitäitja. Eesti Slavistide Komitee liige. Üle 100 teadustrükise (6 keeles).
Saar

Klassifikatsioon

Saared jaotatakse mandrilisteks ja ookeanilisteks. Mandrilised saared asuvad mandrilisel maakoorel, ookeanilised saared on aga vulkaanilisel teel ookeani põhjast üle merepinna kerkinud. Kõik järve- ja jõesaared on mandrilised, kui nad just ei asu ookeanilisel saarel. 
Mandrilised saared võivad tekkida väga mitmel moel: eelmainitud järve- ja jõesaared; mandriga ühenduse kaotanud endised mandri osad nagu Suurbritannia; riftistumise tõttu mandrist eraldunud mandrilise maakoore plokid ehk mikrokontinendid nagu Madagaskar; isostaatilise maakerke tagajärjel merest kerkinud saared nagu Saaremaa; setete kuhjumise teel tekkinud barjäärsaared, mida võib leida näiteks Mehhiko lahe kaldal; skäärid, mis on tekkinud pealetungiva liustiku kulutatud kristalsest aluskorrast; veest välja ulatuvad liustikutekkelised voored, näiteks Naissaar; merepinnast kõrgemale ulatuvad liustiku kunagist servaasendit märkivad otsamoreenid, millest tekkinud saari võib leida Väinameres. Meteoriidi kukkumisel madalasse merre võivad tekkinud kraatri vallid samuti üle merepinna ulatuda. Nii oli see sadu miljoneid aastaid tagasi, kui merre kukkus meteoriit, mille jälge tunneme tänapäeval Kärdla kraatrina. Saarte tekkimiseks on võimalusi teisigi.
Ookeanilised saared on ümbritsetud ookeanilisest maakoorest. Keset ookeani asuvad saared on enamasti tekkinud seetõttu, et nende all on kõrge vulkaanilise aktiivsusega piirkond, nn kuum täpp. Nii on tekkinud näiteks Kanaari saared. Et kuum täpp püsib ühe koha peal paigal, tema kohal asuvad laamad aga liiguvad, tekib mõnikord terve vulkaaniliste saarte ahelik, nagu näiteks Hawaii saared. Mõned kuuma täpi kohal asuvad saared paiknevad lisaks veel ookeani keskahelikul, mis suurendab nende vulkaanilist aktiivsust. Sellised on näiteks Island ja Jan Mayen. Vulkaanilise saare ümber võib sobivate tingimuste korral tekkida korallriff. Kui saar erosiooni tõttu merepinnast allapoole vajub, peavad korallid vajumistempoga sammu, kasvatades riffi kõrgemaks. Seetõttu tekivad valdavalt ümarad korallrahud ehk atollid.
Svertpaat

Svertpaat, ka joll ning julla, on triivi vähendava sverdiga purjekas.
Svertpaat võib olla kas sportjaht või lõbusõidujaht.
Svertpaadi stabiilsust aitab hoida purjetajate kehakaal vastukaaluna ja paadikere kujustabiilsus.
Triivi vähendamiseks kasutatakse ühte või mitut sverti. Sverte jaotatakse kuju, kinnitus- ja liigutamisviisi
järgi giljotiin-, mõõk-, sektor- ja trapetssverdiks. 
Alates 19 sajandi lõpust kasutatud sportliku võistlusjahina üle kogu maailma. Enam tuntud seda klassi jahi tüüpideks on Optimist, Star, 470 ja Finn.
Smen

Smen (ka Smaen; tõlkes 'sepp'; 'sepakivi') on kaitsealune rabakivi Läänemaal Vormsi vallas Borrby külas. Kivi võeti kaitse alla 1941.
Kivi mõõtmed on 9,1 x 5,6 x 4,2 m ja ümbermõõt 22,6 m.
Auna tänav

Auna tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis. Auna tänav algab Ristiku tänavalt, ristub Söödi ja Aru tänavaga ning lõpeb Sõle tänaval. Auna tänav on ligikaudu 360 meetri pikkune.

Tänava nimed

Esialgu oli tänava nimi Muru tänav (alates 26. oktoobrist 1932). Korduvate tänavanimede kaotamisel aga tänava nimi muudeti ja 25. septembril 1959 sai Auna tänav oma praeguse nime.
Victoria juga

Victoria juga (kohalikus keeles Mosi-oa-Tunya, eesti keeles nimetatud ka Viktooria joaks) on juga, mis asub Lõuna-Aafrikas Zambezi jõel. Juga jääb Sambia ja Zimbabwe territooriumile. 
Joa kõrgus on 108 meetrit ja keskmine voolukiirus 1088 m³/s.
Joa teeb omapäraseks ka ebaharilik kuju ja hõlpsasti vaadeldav elurikkus.
Andrei Kuzitškin

Andrei Kuzitškin (sündinud 1. aprillil 1959 Tomskis) on Vene poliitik ja riigitegelane, alates 2014. aastast poliitiline pagulane Eestis.

Poliitiline karjäär

Kuzitškin kuulus 1993. aastast parteisse Venemaa demokraatlik valik, 1998. aastal liitus parteiga Paremjõudude Liit ning oli partei häälekandja Paremkallas toimetaja. 2014. aasta kevadel palus Kuzitškin Eestis poliitilist varjupaika Venemaa Föderatsiooni Föderaalse Julgeolekuteenistuse poolse süstemaatilise tagakiusamise pärast. Eesti Vabariik andis talle rahvusvahelise varjupaiga augustis 2014.

Isiklikku

Aastatel 1986–1994 oli A. Kuzitškin näitleja Tomski Teadlaste Maja rahvateatris ja teatris Intiim. Ta valdab inglise, hispaania ja eesti keelt. Abielus, kaks last.
Teresa Stadlober

Teresa Stadlober (sündinud 1. veebruaril 1993 Schladmingis) on Austria murdmaasuusataja.
Tema isa Alois Stadlober on endine murdmaasuusataja ja ema Roswitha Steiner endine mäesuusataja.
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis oli ta suusavahetusega sõidus seitsmes, 10 km vabatehnikas üheksas ja sprinditeates 14. 30 km klassikasõidus ühisstardist oli ta veel kümme kilomeetrit enne lõppu medalikohal, kuid eksis seejärel rajal ja lõpetas üheksandal kohal.
Maailmakarikavõistlustel tegi ta debüüdi 29. novembril 2013, saavutades Kuusamos toimunud klassikatehnikasprindis 97. koha. Punktikohale jõudis ta juba samal hooajal, kui oli Tour de Ski kuuendal etapil 5 km klassikatehnikas 24. Esimest korda jõudis ta poodiumile 6. jaanuaril 2018, kui oli Tour de Ski viiendal etapil Val di Fiemmes 10 km klassikatehnikas kolmas. Päev hiljem oli ta tuuri viimasel etapil 9 km mäkketõusus teine ja sai tuuri üldkokkuvõttes viienda koha.

Maailmakarikavõistlustel

Teresa Stadlober on individuaalarvestuses osalenud (seisuga 10. veebruar 2018) 93 maailma karikavõistluste etapil ja jõudnud poodiumile kahel korral.
Eestlased Leedus

Eestlased Leedus on Leedus elanud või elavad eestlased.
Vanemad eestlased on Leedusse jõudnud eeskätt seetõttu, et pärast Siberisse küüditamist ei tohtinud nad Eesti NSVsse naasta. Hilisemal ajal on enamik Leedusse saabunud eestlasi siia elama tulnud pärast abiellumist. Leedus elab ka mitmeid eestlastest ärimehi, kes on seal asutanud firma või töötavad Eesti firmade esindajatena.
Leedu Statistikaameti järgi elas 2001 Leedus 58 Eesti kodanikku, 2 inimest, kellel oli nii Leedu kui Eesti kodakondsus, ja 419 eestlast.
Leedus tegutseb aastast 1987 Leedu Eestlaste Selts ja pühapäevakool.