google/wiki40b huggingface dataset:
Géza Ottlik

Elu

Géza Ottlik sündis 9. mail 1912 Budapestis. Ta pärines vanast aadlisuguvõsast. Oma isa, kes oli siseministeeriumi sekretär, kaotas ta juba pooleteise aasta vanuses. Isa puudumine on ka tema hilisemas loomingus korduvaks motiiviks.
1922. aastal saadeti ta Kőszegi sõjaväelisse reaalkooli ja 1926. aastal jätkas ta õpinguid Budapesti reaalkeskkoolis. Sõjakoolis veedetud aeg on hiljem saanud tema tuntuima romaani "Kool piiril" (1948) eeskujuks. 
Pärast keskkooli lõpetamist 1930. aastal õppis Ottlik 1931–1935 Budapesti ülikoolis (ELTE) matemaatika ja füüsika erialal. Peale loodusteaduste huvitus ta ka bridžist, ta toimetas Budapesti Uudistelehe bridživeergu. 1930. aastatel töötas Ottlik ajakirjanikuna mitmes ajakirjandusväljaandes. Tema esimesed novellid ilmusid 1931. aastal ajakirjas Napkelet (Ida). 1939. aastal ilmus üks tema jutustus tolleaegse Ungari tähtsaimas kirjandusajakirjas Nyugat (Lääs).
Sõja ajal teenis Ottlik õhukaitses. Budapestis viibides pakkus ta varju põgenikele, muuhulgas oma juudi päritolu sõbrale István Vasile.
1945. aastal sai Ottlik Ungari PEN-klubi sekretäriks, aastatel 1945–1946 oli ta lühemat aega Ungari Raadio dramaturg ja pidas raadios loengusarja "Kahekümne viie aasta ungari kirjandus".
Tema peateosena kanoniseeritud romaani "Kool piiril" esimene versioon valmis juba 1948. aastal pealkirjaga "Továbbélők" ("Edasielajad"), kuid jäi sel ajal ilmumata, kuna Ottlik küsis romaani kirjastuselt tagasi. Algas dogmaatiline kirjanduspoliitika, mis tegi nii Ottliku kui ka palju teiste kirjanike jaoks teoste avaldamise aastatel 1948–1957 võimatuks. Koos abikaasaga elas ta 1950. aastatel Budapesti lähedal Gödöllős. Seal keskendus ta eelkõige ilukirjanduse tõlkimisele. Ta tõlkis ungari keelde muuhulgas Gottfried Kelleri ja Thomas Manni jutustusi ning Ernest Hemingway, Eugene O'Neilli ja Charles Dickensi romaane. Tema tõlketöö tunnustuseks kutsus Inglise valitsus ta 1960. aasta sügisel mõneks nädalaks Londonisse. 
1950. aastate lõpus kolis Ottlik tagasi Budapesti, kus ilmus "Kool piiril" 1959. aastal selle esialgsel kujul, kolm aastat pärast Ungari nõukogudevastast revolutsiooni. Romaanis on eelkõige kirjeldatud sõjakooli karmi võimustruktuuri ja selle mahasuruvat mõju, mida võib seostada ka tolleaegse poliitilise olukorraga. Sellisena sai "Kool piiril" juba ilmumise ajal tuntuks, kuid just autori poliitika- ja ühiskonnakriitilise hoiaku tõttu jäi see ka pikaks ajaks tema ainsaks edukaks romaaniks.
Alles 1980. aastatel tunnustati tema tööd, 1985. aastal sai ta Kossuthi auhinna. 
Géza Ottlik suri Budapestis 9. oktoobril 1990. Tema teine romaan "Buda", millega ta jätkas sõjakooli poiste lugu, jäi lõpetamata.
Ilmar Ots

Ilmar Ots (27. november 1937 Tallinn – 27. aprill 2011 Tartu) oli Eesti füüsik.

Elulugu

Ilmar Ots on talupidaja poeg.
Ta lõpetas 1957. aastal Tallinna 20. Keskkooli, aastal 1962 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna ja 1968. aastal Füüsika ja Astronoomia Instituudi aspirantuuri. Aastal 1972 kaitses ta Tartu ülikoolis füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja "Некоторые поляризационные свойства простых нерелятивистских диаграмм Фейнмана". Ots oli aastatel 1962–1977 FAI nooremteadur ja aspirant, 1977–1988 FI vanemteadur, aastast 1988 teoreetilise füüsika labori juhataja, 2003. aastast vanemteadur.

Teadustöö

Ilmar Ots tegeles ennekõike teoreetilise füüsikaga. Ta on uurinud elementaarosakeste spinnidega seotud probleeme: polarisatsiooninähtused (orientatsiooninähtused) otsestes tuumareaktsioonides ja elementaarosakeste vahelistes protsessides, kõrgemate spinnidega vabade ja vastastikmõjus olevate väljade relativistlike võrrandite teooria. Ta oli Eesti Füüsika Seltsi asutajaliige. Otsa sulest ilmus üle 60 teadustrükise.
Amedeo Avogadro

Lorenzo Romano Amedeo Carlo Avogadro, Quareqa ja Carreto krahv (9. august  1776 Torino – 9. juuli 1856 Torino) oli itaalia füüsik ja keemik.
Aastal 1811 avaldas Avogadro ajakirjas "Journal de Physique, de Chimie et d'Histoire naturelle" ("Füüsika, keemia ja looduse ajaloo ajakiri") artikli "Essai d'une manière de déterminer les masses relatives des molécules élémentaires des corps, et les proportions selon lesquelles elles entrent dans ces combinaisons" ("Essee kehade elementaarmolekulide suhteliste masside kindlaksmääramisest ja proportsioonidest, millega nad astuvad ühenditesse"). Artikkel ilmus Prantsusmaal ja prantsuse keeles sellepärast, et Põhja-Itaalia oli tollal Prantsuse vägede poolt okupeeritud. Artiklis väljendas Avogadro seaduspära, mille kohaselt eri gaaside võrdses ruumalas sisaldub võrdsel temperatuuril ja rõhul võrdne arv aineosakesi. Seaduspära sai tema auks nime Avogadro seadus. Osakeste arv määrati kindlaks alles hiljem ning nimetati Avogadro arvuks.
Avogadro õppis esialgu kanoonilist õigust, kuid pühendus peagi füüsikale ja matemaatikale. Aastal 1820 sai ta Torino Ülikooli professoriks. Et ta osales 1821. aastal aktiivselt poliitilises vastuseisus Sardiinia kuninga kukutamiseks, sunniti ta 1823. aastal sellest ametist loobuma. Osa ajaloolasi arvab, et Avogadro annetas Sardiinia revolutsionääridele raha. Aastal 1833 kutsuti ta ülikooli tagasi ning ta õpetas seal veel järgnevad 20 aastat. Ta pidas ameteid, mis seonduvad statistika, metroloogia ja meteoroloogiaga. Avogadro juurutas Piemontes meetrisüsteemi.
Esialgu tema gaaside teooriat ei tunnistatud, sest teatud tingimustes (mõnede ainete ja temperatuuride puhul) tehtud katsed seda ei kinnitanud. Tol ajal ei tehtud vahet aatomitel ja molekulidel. Avogadro selgitas välja, et gaaside molekulid koosnevad aatomitest, kuigi ta kasutas aatomi mõiste asemel sõna "elementaarmolekul".
Avogadro eraelust on vähe teada. Ta abiellus Felicita Mazzèga ja neil oli kuus last.
Aloja vald

Ajalugu

Aloja valla aladel asus varem Ungurpilsi vald. Aastal 1925 nimetati see ümber Aloja vallaks. Aastal 1935 oli valla pindala 164,2 km² ja seal elas 2976 inimest. Aastal 1945 jagati vald Aloja, Ezeri ja Īģe külanõukogudeks, aastal 1949 vald aga likvideeriti. Aastal 1950 sai Alojast linnaline asula, ülejäänud Aloja külanõukogu alad liideti aga aastal 1954 Ezeri külanõukoguga. Aastal 1957 allutati Ezeri külanõukogu Aloja linnale. Aastal 1958 liideti linnale alluva alaga osa Vīķi külanõukogu maid. Aastal 1977 liideti osa Aloja linnale alluvatest aladest Staicele linnale alluvate aladega, Aloja sai aga maad juurde Braslava ja Brīvzemnieki külanõukogudelt. 2009. aastast kuulub Aloja vald Aloja piirkonda. 2010. aastal eraldus Aloja linn vallast.

Kaitstavad objektid

Kaitsealustest kultuurimälestistest asuvad vallas Ungurpilsi muinaskalme ja keskaegne linnus, Laura linnamägi ja hiiepaigana kasutusel olnud Jaungarandžase Kirikumägi. Looduskaitse all on Jaunjurķini haavad, Migla haab, Īģe tamm, Jaunjurķini kivi, Aloja õigeusu kiriku kask, Aloja õigeusu kalmistu lehis, Stābeģi pärn, Stābeģi saar, Stākenberģi uus tamm, Pavāri lõhenenud kask, Ungurpilsi pargi lehis, Pavāri pärn, Vilkkani türnpuu, Kaķīši tamm, Mazbrieži lõhenenud kask, Veclauri tamm ja Porzase paju. Valla põhjaosa jääb Dzērve soo hoiualale.
Küünlaprobleem

Küünlaprobleem, mida teatakse ka Dunckeri küünlaprobleemina, on kognitiivse soorituse test, mis mõõdab seda, kuivõrd mõjutab asja funktsioonis kinni olemine inimese probleemilahendusoskusi. Testi autor on geštaltpsühholoog Karl Duncker. Test avaldati 1945. aastal pärast tema surma. Duncker kirjutas sellest testist algselt probleemilahendusülesandeid käsitlevas töös Clarki ülikoolis.

Lahendus

Ülesande edukaks lahendamiseks tuleb knopkadega knopkakarp seinale kinnitada, panna küünal karpi ja süüdata see tikuga. Asja funktsioonis kinni olemise kontseptsioon ennustab, et osaleja näeb karpi ainult asjana, mis on knopkade hoiustamiseks ning ei näe seda kohe eraldi ja funktsionaalse asjana, mis on vajalik ülesande lahendamiseks.

Vastus

Paljud püüdsid ülesannet lahendada teiste loominguliste, kuid vähem efektiivsete meetoditega. Näiteks, mõned püüdsid küünalt knopkakarpi kasutamata seinale panna, ja teised püüdsid sulatada osa küünlavahast ja kasutada seda küünla seinale kinnitamisel. Kumbki meetod ei tööta. Kui ülesanne esitada nii, et knopkad on oma karbist välja tõstetud, siis lahendavad pea kõik osalejad ülesande õigesti.
Küünlatesti on tehtud suure hulga inimestega, ka Kellogi juhtimiskooli tudengitega uurimuses, kus vaadati välismaal elamise ja loomingulisuse seoseid.
Nojabrsk

Ajalugu

Nojabrsk asutati 1976. aastal, kui naftamaardlate kasutuselevõtuga seoses hakati töölistele maju ehitama. 1982. aastal sai linnaõigsued. Siis elas linnas 25 100 inimest. 1986. aastal elas linnas juba 68 000 inimest. Aastal 2007 elas linnas 109 900 ja 2009. aastal 110 500 inimest.
Linna üks suurimaid ettevõtteid on Gazprom Neft (endine Sibneft).
Nojabrski haldusalasse kuulub ka idas asuv Võngapurovski.
Linna läbib Tjumeni-Novõi Urengoi raudteeliin.
Emanuela Timotin

Emanuela Timotin on rumeenia filoloog, loitsude, apogrüüfide ja rahvausundi uurija.
Timotin lõpetas 1999. aastal Bukaresti Ülikooli, omandas magistrikraadi Université Paris 4 Paris-Sorbonne'is 2000. aastal, doktorikraadi Bukaresti Ülikoolis 2007. aastal ja teise doktorikraadi Stendhali ülikoolis Grenoble'is 2009. aastal.
Ta töötab vanemteadurina Rumeenia Teaduste Akadeemia Iorgu Iordan – Al. Rosetti nimelises Keele Instituudis Bukarestis.
Emanuela Timotin on ajakirja Incantatio toimetuskolleegiumi liige ja üks "Studii şi cercetări lingvistice" (Bukarest, Rumeenia) toimetajatest.
Ta kuulub mitmesse teadusorganisatsiooni, näiteks on ta ISFNR Loitsude, loitsimise ja loitsijate uurimise töörühma juhtkomitee liige, Rumeenia Lingvistika Seltsi liige, Piiblikirjanduse Seltsi liige.

Uurimissuunad

Ta on koostanud 17.–19. sajandi Rumeenia kirjalike loitsude tekstikriitilise väljaande "Descântecele manuscrise româneşti: secolele al XVII-lea – al XIX-lea" – Bucharest: Editura Academiei Române, 2010. Teos pälvis Rumeenia Teaduste akadeemia Timotei Cipariu auhinna. E. Timotin on avaldanud kirjutisi loitsudest, erinevatest apogrüüfilistest käsikirjadest (nt taevakirjad), ta on avaldanud artikleid heterodokssete palvete ja samuti loitsude ja palvete seoste teemal paljudes erialastes väljaannetes.
Kroken

Kroken on laht Lääne maakonnas Vormsi vallas. 
Lahe koordinaadid on 58° 59′ N, 23° 22′ E.
Brooksi maakond (Texas)

Brooksi maakond (Brooks County) on maakond USA-s Texase osariigis. Geograafilised koordinaadid on 27°04' N, 98°21' W.
Maakonna halduskeskus on Falfurrias.
Maakonna pindala on 2445 km², millest 0 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 7223. Aastal 2000 oli elanike arv 7976.

Ajalugu

Brooksi maakond moodustati 1911. aastal Starri maakonna osast. Maakond sai nime metsavahi James Brooksi järgi.
Jevgeni Vesnik

Jevgeni Jakovlevitš Vesnik (15. jaanuar 1923 Petrograd – 10. aprill 2009 Moskva) oli Nõukogude Liidu ja Venemaa teatri- ja filminäitleja ning teatrilavastaja.
Jevgeni Vesnik sündis Petrogradis. Hiljem asus pere elama Ukraina Krõvõi Rigi linna. Aastal 1937 tema isa arreteeriti ning hukati. Pärast vanemate kaotust suunati ta spetsiaalsesse lastekodusse, kuhu saadeti "rahvavaenlaste" lapsed. Teel sinna Jevgeni Vesnik põgenes, läks Harkivisse ning kohtus Mihhail Kalininiga, kes oli tema isa hea tuttav ning töökaaslane ja tundis teda juba lapsest saati. Kalinin muretses talle elamise samasse korterisse, kus Jevgeni ka varem elas, ning ta sai oma kasutusse ühe toa. Ta elatus sellest, et müüs oma vanemate riideid ning raamatukogu. 15-aastasena asus tööle gaasimaskide vastupidavuse kontrollijana.
Jevgeni Vesnik võitles Teises maailmasõjas rindel.
Pärast sõda läks ta õppima teatrikooli, mille lõpetas 1948. aastal. Aastail 1963–1992 töötas Moskva Väikeses Teatris.
Filmidebüüdi tegi Jevgeni Vesnik 1955. aastal. Tema esimeseks rolliks oli Rodrigo osa filmis "Othello". Jevgeni Vesnik on mänginud paljudes filmides, sealhulgas "Vanake Hottabõtš" (1956), "Nahkhiir" (1979) ja "Elektrooniku seiklused" (1979).
Jevgeni Vesnik suri 10. aprillil 2009, olles 86-aastane. Ta maeti 14. aprillil Moskva Trojekurovo kalmistule.
Vallasvara

Vallasvara (ka liikuvvara, mobiliaarid, moobiilne vara) on juriidilisele või füüsilisele isikule kuuluv vara, mille moodustavad vallasasjad; ühtlasi ka nende vallasasjadega seotud varalised õigused. Vallasvarale vastandub kinnisvara.
Eesti Rahva Muuseumi aastaraamat

Eesti Rahva Muuseumi aastaraamat on Eesti Rahva Muuseumi avaldatav perioodiline etnograafiaalane teadusväljaanne, mis alustas ilmumist 1925. aastal.
Aastaraamat on valdavalt eestikeelne, artiklitele on lisatud inglis- ja venekeelsed kokkuvõtted. Pikka aega oli see ainus eestikeelne perioodiline etnograafiatrükis. 2019. aasta alguse seisuga oli aastaraamatus ilmunud üle 700 artikli.  Lisaks artiklitele avaldatakse aastaraamatutes ülevaateid ERMi tegevusest. Aeg-ajalt on sarjas avaldatud teemanumbreid, vahel teadusprojektide kokkuvõtetena: ERMi aastaraamat nr 49 käsitles nõukogudeaegset olmet Eestis, nr 60 muutusi toidukultuuri ja nr 61 fennougristikat.
2019. aastast on Eesti Rahva Muuseumi aastaraamatud alates 47. aastakäigust (2003) vabalt kättesaadavad ja allalaaditavad elektrooniliste ajakirjade keskkonnas Open Journal Systems.
Matthias (suguvõsa)

Matthias oli Pommeri päritolu baltisaksa suguvõsa.

Ajalugu

Suguvõsa oli pärit Rootsi Pommerist. Jakob Albrecht von Matthias (1708−1780) astus Venemaa sõjaväeteenistusse ja teenis välja polkovniku aukraadi. Tema poeg major Otto Albrecht von Matthias (1748−1825) omandas 1799. aastal Mahtra pandimõisa, mis 1821. aastal tema nimele päriseks kirjutati. Teine poeg Leopold Woldemar von Matthias (1752−pärast 1797) oli kolleegiuminõunik. Nende õde Maria Margaretha von Matthias (1751−1822) abiellus õuenõunik Andreas von Hübneriga ja sai pärast viimase surma 1800. aastal Vorbuse mõisa omanikuks.
Horvaatia muusika

Horvaatia muusika on Horvaatiast pärinev või horvaatide loodud või esitatud muusika.
Horvaatia muusika on mõjutusi saanud peamiselt kahelt poolt: riigi kesk- ja põhjaosa ning Slavoonia on olnud Kesk-Euroopa mõjualas, rannikualad Dalmaatsia ja Istria on mõjutatud Vahemere maade kultuurist.
Vanimad teated horvaadi muusikakultuurist puudutavad religioosset muusikat. 15. sajandi alguses Horvaatiasse jõudnud humanism tõi uued ideed ka muusikasse. Muusikahuvi jõudis ka väljapoole kiriku- ja kloostriseinu. 16. sajandi keskel sai alguse rahvamuusika kogumine ja üleskirjutamine. Horvaadi muusikanäited sisaldusid Veneetsias koostatud antoloogiates.
Rahvamuusikast võib leida mitmesuguseid stiile. Klapa on traditsiooniline saateta lauluvorm Dalmaatsia piirkonnas.
Mitmed linnad peavad iga-aastasi folkloorifestivale.
20. sajandi keskpaigast on Horvaatia popmuusikas põhitooni andnud šlaagritest ja šansoonidest inspireeritud laulud.
Antiookia patriarhaat

Antiookia patriarhaat (araabia keeles بطريركية أنطاكية وسائر المشرق للروم الأرثوذكس), ametlikult Antiookia Õigeusu Kirik, on üks autokefaalsetest õigeusu kirikutest. Alates 2012. aastast on Antiookia patriarh Johannes X.
Selena Gomez

Selena Marie Gomez (sündinud 22. juulil 1992) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja laulja.  
Selena Gomez on enim kuulsust kogunud Disney kanali noortesarjaga "Wizards of Waverly Place", kus ta mängib pahandusetegijast nõiatüdrukut Alex Russot. 
Aastal 2008 sõlmis ta oma esimese plaadilepingu tuntud plaadifirmaga Hollywood Records.

Ta oli aastast 2015-2018 instagrami kuulsaim liige. Ta võttis puhkuse ja ta tiitli ületas jalgpallur Christiano Ronaldo kogudes 144 miljonit jälgiat.

Elukäik

Selena Marie Gomez sündis Grand Prairies Texases. Tema isa Ricardo Gomez on pärit Mehhikost ja lavanäitlejast ema Mandy Teefey (neiupõlvenimi Cornett) on Itaalia päritolu. Ta oli ainuke laps peres. Tema vanemad lahutasid, kui ta oli viieaastane. Tema ema abiellus 2006. aastal Brian Teefyga. 
Selenale pandi nimi laulja Selena järgi. 
Aastatel 2009–2015 oli Selenal suhe Justin Bieberiga. Nende aastate vahepeal on korduvalt teatatud paari taasühinemisest ja uuesti lahkuminekust. 
2014. aastal ostis Gomez endale kolme miljoni dollari eest häärberi Californiasse Calabasasesse.

Näitlejana

Selena Gomez alustas oma näitlemiskarjääri 7-aastaselt, mängides Giannat sarjas "Barney & Friends" ("Barney ja sõbrad"). Ta mängis Giannat 7. ja 8. hooajal. Sarjas mängis ta koos Demi Lovatoga.
Aastal 2003 mängis ta filmis "Spy-Kids 3", kus tal oli väike osa. Sellele järgnes veel väike roll telefilmis "Walker, Texas Ranger: Trial By Fire".
Aastal 2004 mängis Selena Gomez Disney sarjas "The Suite Life of Zack and Cody" Gweni osa. Sarja Hannah Montana 2. hooajal mängis ta Montana rivaali Mikaylat.
2007. aastal sai Selena Gomez peaosa Disney sarjas "Wizards of Waverly Place". Sari esilinastus 12. oktoobril 2007. 
2008. aastal osales ta kahes filmis: "Horton Hears a Who" ja "Another Cinderella Story".
Samal aastal osales ta filmi "Princess Protection Program" ("Printsessi kaitseprogramm") võtetel. Selena Gomez mängis Carterit ja Demi Lovato printsess Rosalindat. Film esilinastus 26. juunil 2009. aastal. 
Samal 2009. aastal valmis film "Wizards of Waverly Place: The Movie", mis esilinastus 28. augustil 2009.
Aastal 2010 mängis Selena Gomez peaosa filmis "Ramona and Beezus" ja 2011 filmis "Monte Carlo".

Lauljana

Selena Gomeze muusikukarjäär algas 2006. aastal. Aastal 2008 esitas ta filmis "101 dalmaatslast" laulu "Cruella De Vil". Laul ilmus hiljem plaadil "Disney Mania 6". Filmis "Another Cinderella Story", milles ta ka ise mängis, esitas ta kolm lugu.
Aastal 2009 salvestas Selena koos Demi Lovatoga dueti "One And the Same" filmi "Princess Protection Program" jaoks. Filmis "Wizards of Waverly Place" esitas ta laulud "Everything Is Not What It Seems", "Disappear" ja "Magic".
Aastal 2008 lõi Selena Gomez ansambli Selena Gomez & the Scene.

Muud

Aastal 2016 tõusis ta Instagrami kuulsuseks ehk tal on kõige rohkem jälgijaid. Seisuga 21. märts 2016 on tal Instagramis üle 70 miljoni jälgija.
William Boyce

William Boyce (11. september 1711 London – 7. veebruar 1779 London) oli inglise organist ja helilooja.
Teda on nimetatud Inglismaa 18. sajandi üheks tähtsamaks heliloojaks .

Elu

Lapsena laulis William Saint Pauli katedraali kooris. Kui tal oli häälemurre, hakkas ta õppima orelit Maurice Greeni juures. Juba 1734 sai William Boyce oma esimese töökoha organistina Oxfordi kabelis, mis asub Londonis Oxfordi tänaval. 1736 sai ta organistiks Püha Miikaeli kirikus. Samast aastast tegutses ta heliloojana Kuninglikus Kabelis ning täitis järgnevatel aastatel muidki muusikaga seotud ametikohti. 1755 sai ta kuninglikuks muusikameistriks, 1758 Kuningliku Kabeli organistiks.
1768 halvenes Boyce'i kuulmine ja ta tõmbus muusikast eemale, kuid kuninglikuks muusikameistriks jäi ta surmani, sest see oli auamet, millel polnud kindlaid tööülesandeid. Ta suri 1779 ja on maetud Saint Pauli katedraali. Tema matustel esitasid Westminster Abbey ja Kuningliku Kabeli muusikud tema loomingut.
Vilniuse vanalinn

Vilniuse vanalinn (leedu keeles Vilniaus Senamiestis; poola keeles Stare Miasto w Wilnie) on vanalinn Leedus Vilniuses Nerise jõe vasakul kaldal; ühtlasi vanim Vilniuse osa. 1994 kanti vanalinn UNESCO maailmapärandi nimistusse. Vanalinna pindala on 3,59 km². Vanalinn on jaotatud 70 üksuseks (kvartaliks). Vanalinnas on 70 tänavat.
Krista Sarv

Krista Sarv (8. septembril 1974 Abja-Paluojal) on eesti ajaloolane ja arheoloog.
Ta lõpetas aastal 1992 Abja Keskkooli ja aastal 1999 Tartu Ülikooli ajaloo osakonna arheoloogia alal. Ta täiendas end aastal 2001 Göttingeni ülikoolis. Ta õpib alates 2006. aastast Tallinna Ülikoolis doktoriõppes.
Ta töötas aastatel 1999–2000 arheoloogiafirmas OÜ Tael. Aastatel 2000–2001 oli ta Tallinna Kultuuriväärtuste Ameti arheoloog, aastast 2001 on ta Eesti Ajaloomuuseumi töötaja.
Tema uurimisvaldkond on keskaegsed nahkjalatsid ja muu arheoloogiline nahk.
Natałla Arsiennieva

Natałla Arsiennieva (20. september 1903 Bakuu – 25. juuli 1997 Rochester, New Yorgi osariik) oli valgevene näitekirjanik, luuletaja ja tõlkija.
Natałla Arsiennieva sündis Bakuus 20. septembril 1903. Varsti pärast tema sündi kolis perekond elama Vilniusse. Esimese maailmasõja ajal elasid nad Jaroslavlis, kus ta kirjutas oma esimese luuletuse ja seda vene keeles. Aastal 1920 naasis perekond Vilniusse, kus Natałla lõpetas Vilniuse Valgevene gümnaasiumi. Seejärel õppis ta Vilniuse Stefan Batory nimelises ülikoolis (poola keeles Uniwersytet Stefana Batorego).
Aastal 1922 abiellus ta Poola armee sõjaväelase Francišak Kušaliga. Pärast 1939. aasta septembrit elas ta Vilejkas ja töötas kohalikus ajalehes, aga kuna ta oli Poola ohvitseri abikaasa, siis 1940. aastal saadeti ta koos kahe pojaga Kasahstani. Suuresti tänu Janka Kupałale õnnestus Natałlal 1941. aastal tagasi tulla, siis juba Minskisse. Sõjast räsitud Minskis tegi ta kaastööd ajalehele Menskaja gazeta (Менская газэта), kirjutas mõned libretod ooperitele ja tõlkis.
Aastal 1944 emigreerus abikaasa ja pojaga Saksamaale. Aastast 1949 elas Ameerika Ühendriikides, kus ta tegi kaastööd ajalehele Belarus ja töötas Raadio Vaba Euroopa / Vabadusraadio kaastöölisena.
Natałla Arsiennieva suri 25. juulil 1997 93-aastaselt.

Looming

Arsiennieva loomingu hulka kuulub 1943. aastal kirjutatud luuletus "Молитва", millele lõi viisi Mikoła Ravienski 1947. aastal. Teos kannab pealkirja "Magutnõ Boža" ("Магутны Божа") ja 1995. aastal kaaluti see võtta uueks Valgevene hümniks.
Ta tõlkis valgevene keelde ooperite "Figaro pulm", "Võluflööt", "Nõidkütt" ja "Carmen" ning opereti "Mustlasparun" libreto.
Halti

Halti (soome; põhjasaami Háldi) on tundrute rühm ja saami looduslik pühapaik Skandinaavia mägedes. Kõrgus kuni 1365 meetrit.
Soome piiridesse jääva Halditšohkka rindel on kõrgusel 1324 meetrit Soome kõrgeim punkt.
Jevgeni Mravinski

Jevgeni Aleksandrovitš Mravinski (Евгений Александрович Мравинский; 4. juuni 1903 – 19. jaanuar 1988) oli vene dirigent.
Alatskivi valla lipp

Alatskivi valla lipp on Tartu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Alatskivi valla lipp.
Lipp kinnitati 20. märtsil 1997.

Lipu kirjeldus

Kangas on jaotatud horisontaalselt kolmeks osaks, kus alumine ja ülemine on rohelised, kumbki moodustab lipu kõrgusest 1/4. Keskmine väli on valge ja 2/4 lipu kõrgusest ning selle keskel asub Alatskivi valla vapi kujutis.
Kilbikujulisel vapil on kujutatud: parempoolsel osal hõbedase värviga Alatskivi lossi peasissekäik punasel pinnal ja vasakpoolsel ülemisel osal kolm rohelist kuuske hõbedasel pinnal ning alumisel osal sinisel põhjal kolm hõbedast lainelist joont.
Alatskivi valla lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ja normaalmõõdud 105 x 165 cm.
Tartu Indiefest

Tartu Indiefest oli iga-aastane muusikafestival, mis toimus Tartus aastatel 2013–2017 mai eelviimasel nädalal ning keskendus alternatiivmuusikale.
Esimene festival toimus koostöös Tartu Muusikanädalaga aastal 2012. Järgmisel aastal toimus festival viiel päeval ja kahel laval. 2014. aastal toimus festival kuuel päeval ja neljal laval. Lisaks tihedale muusikaprogrammile pakuti publikule ka arutelusid ja filme.

Tartu Indiefest 2015

Festival toimus 21.05 kuni 23.05.

Tartu Indiefest 2014

Festival toimus 19.05 kuni 24.05.

Tartu Indiefest 2013

Festival toimus 21.05 kuni 25.05.
Maydell

Maydell, varem ka Maydel ja Maidel (vene keeles Майдель) on Eestimaa põlisaadli suguvõsa.

Maydellid ja rüütelkonna matriklid

1693. aastal introdutseeriti vabahärra Georg Johan von Maydell (1648 − maeti 1709) Rootsi rüütelkonda; see haru kustus meesliinis 1814. aastal. 1. jaanuaril 1731 introdutseeriti Maidla-Sompa liinist põlvnenud Georg Johann von Maydell (suri 1737), kelle liin kustus tema poja surmaga 1754. aastal. 16. juunil 1729 võeti Piltene rüütelkonna matriklisse Johann Diedrich von Maydell (1695−1776). 21. septembril 1827 immatrikuleeriti Kuramaal Johann Ernst von Maydell (1790−1828) ja 1. mail 1845 Georg Gustav Daniel von Maydell (1791–1876). Eestimaal võeti kogu suguvõsa rüütelkonna matriklisse 1746. aastal. Liivimaal immatrikuleeriti suguvõsa erinevad liinid kokku üheksal korral.

Maydelli suguvõsa vapp

Maydellide vapp on kõnelev vapp. Sellel on kujutatud kolme kalaga äraspalki. On arvatud, et see on Maidla küla läbinud Purtse jõe sümboliks. Selles elanud kalad olid maidlad ehk ründid (Gobio fluvitalis). Vappi on peetud tõendiks suguvõsa eesti päritolu kohta. Vapideviisiks on ladinakeelne Fidem genusque servamus, mis tähendab Me säilitame usu ja (saksa) päritolu.