Nereid

Avastamine ja nime andmine

Nereidi avastas 1. mail 1949. aastal Gerard P. Kuiper 82-tollise teleskoobiga tehtud fotoplaatide pealt McDonaldi observatooriumis Ameerika Ühendriikides. Nime Nereid pakkus Kuiper välja avastuse teadaandes. Kaaslane sai nime kreeka usundi merenümfide nereiididide järgi. Nereid on teine ja ühtlasi ka viimane kaaslane, mis avastati enne kosmosesondi Voyager 2 lende (kui mitte arvestada Larissa ühekordset märkamist varjutuse ajal 1981. aastal).

Orbiit ja pöörlemine

Nereid tiirleb Neptuuni ümber Neptuuni pöörlemisega vastupidises suunas keskmiselt 5 513 400 km kaugusel, kuid orbiidi suure ekstsentrilisuse tõttu võib kaaslane sattuda Neptuunile viis korda lähemale (1 372 000 km Neptuunist) või sellest kaks korda kaugemale (9 655 000 km).
Nereidi ebastabiilne orbiit viitab sellele, et kaaslane võib olla kinnipüütud asteroid, Kuiperi vööst pärit taevakeha või kunagine sisekaaslane, mis kaldus Neptuuni suurima kuu Tritoni kinnipüüdmise ajal oma orbiidist kõrvale.
1991. aastal määrati Nereidi pöörlemisperioodiks 13,6 tundi. 2003. aastal mõõdeti pöörlemiperioodi pikkuseks aga 11,52 ± 0,14 tundi. Viimane väärtus seati aga hiljem kahtluse alla.

Füüsikalised omadused

Nereid on suuruselt kolmas Neptuuni kaaslane ja selle keskmine raadius on umbes 170 km. Korrapäratu kaaslase kohta on Nereid võrdlemisi suur. Kaaslase kuju ei ole teada.
1987. aastast alates on fotomeetriliste vaatluse põhjal avastatud Nereidi heleduse suur kõikumine (umbes ühe suurusjärgu ulatuses), mis toimub aastate ja kuude jooksul, kuid mõnikord ka päevade jooksul. Heleduse kõikumine ei kao ka pärast kauguse ja faaside arvessevõtmist. Samas ei ole mitte kõik Nereidi vaadelnud astronoomid heleduse muutusi täheldanud. See võib tähendada, et tegu on väga korrapäratu nähtusega. 2010. aasta seisuga ei ole heleduse kõikumistele korralikku selgitust, kui seda aga ka tegelikult esineb, on need ilmselt seotud Nereidi pöörlemisega.  Orbiidi suure ekstsentrilisuse tõttu võib kaaslane liikuda pretsessiooniliselt või pööreleda kaootiliselt nagu Saturni kaaslane Hyperion. Nereidi pöörlemine on aga igatahes üsna korrapäratu.
Spektraalselt paistab Nereid neutraalset värvi ja kaaslase pinnalt on avastatud jääd. Nereidi spekter tundub olevat Uraani kaaslaste Titania ja Umbrieli spektrite vahepealne, mis vihjab sellele, et Nereidi pind koosneb jää ja spektraalselt neutraalse ainest segust. 
Nereidi spekter  erineb märkimisväärselt Päikesesüsteemist väljapoole jäävate kentauridest Pholuse, Chironi ja Chariklo spektritest, mille põhjal võiks järeldada, et Nereid tekkis Neptuuni lähedal, mitte ei püütud orbiidile planeedi ümber.
Sarnaste värvidega Halimede võib olla kokkupõrke käigus Nereidi küljest murdunud tükk.

Uurimine

Ainus Nereidi külastanud kosmosesond on Voyager 2, mis möödus kaaslasest 1989. aasta 20. aprilli ja 19. augusti vahel 4 700 000 km kauguselt. Enne Voyager 2 missiooni oli Nereidi uuritud vaid maapealsete vaatluste käigus, mille põhjal oli võimalik määrata ainult kaaslase tegelik heledus ja orbiidi omadused. Kuigi kosmosesondi tehtud piltide lahutusvõime ei ole piisavalt hea, et eristada Nereidi pinnavorme, õnnestus Voyager 2-l mõõta kaaslase suurus ja jõuda järeldusele, et Nereid on halli värvi ja sellel on suurem albeedo kui Neptuuni teistel väikestel kaaslastel.