google/wiki40b huggingface dataset:
Veiko Jürisson

Veiko Jürisson (24. jaanuar 1956 Tallinn – 7. veebruar 2008) oli eesti näitleja, lavastaja ja riigiametnik.
Ta lõpetas aastal 1974 Tallinna 10. Keskkooli ja aastal 1978 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri. Ta täiendas end aastatel 1978–1980 Moskva Malaja Bronnaja teatris. Aastal 1991 lõpetas ta Eesti Diplomaatide Kooli, ta õppis aastal 1992 Stanfordi ülikoolis majanduse ja rahvusvaheliste suhete erialal.
Ta töötas aastatel 1980–1982 Noorsooteatris ja aastatel 1982–1985 Eesti Riiklikus Nukuteatris. Ta oli aastatel 1985–1990 Kultuuriministeeriumi dramaturgiaekspert. Aastatel 1991–1992 oli ta Välisministeeriumi büroojuhataja ja aastatel 1992–1995 oli ta Kultuuri- ja Haridusministeeriumi kantsler.
Veiko Jürisson suri aastal 2008 ja ta on maetud Hiiu-Rahu kalmistule.
Buraševo

Buraševo (vene Бурашево) on küla Venemaal Tveri oblastis Kalinini rajoonis, Buraševo valla (külaasunduse) halduskeskus. Asub Tverist 16 km lõunas.
Buraševos asuvad Litvinovi nimeline psühhoneuroloogiahaigla ja sõjaväeosa.
Elanike arv oli 1200 (1992) ja 1783 (2002).
Buraševos suri Konstantin Päts ja oli sinna maetud 1990. aastani.
Anu Saagim

Anu Saagim (õieti Anu Nataly Saagim-Ratia; sündinud 9. aprillil 1962) on Eesti seltskonnategelane, ajakirjanik ja ettevõtja.
Ta lõpetas aastal 1980 Tallinna 1. Keskkooli.
Aastatel 2004–2008 oli ajakirja Just! peatoimetaja ja 2008–2017 Postimehe meelelahutusportaali Elu24.ee peatoimetaja. Alates 1. juunist 2017 oli ta Õhtulehe veebi loovjuht.
Kandideeris 2019. aasta Riigikogu valimistel Erakonna Eestimaa Rohelised nimekirjas, kuid ei osutunud valituks.
Pärast 2019. aasta Riigikogu valimisi töötab Õhtulehe TV saadete toimetaja-saatejuhina.

Isiklikku

Pärast keskkooli lõpetamist läks ta fiktiivabieluga Soome, abielu lahutati. Peagi abiellus ta Soomes ärimehega, kolis Rootsi, et teda tagasi Nõukogude Liitu ei saadetaks, sai elamisloa ja seejärel õige pea lahutas. Aastal 1994 abiellus ta soome disaineri Ristomatti Ratiaga. 2016. aasta veebruaris teatasid mõlemad, et on lahutuspaberid sisse andnud.
Vahur Laiapea

Vahur Laiapea (sündinud 7. septembril 1960 Tallinnas) on Eesti filmirežissöör, filmiprodutsent ja filmioperaator ning viipekeele uurija.
1983.–1994. aastatel oli ta Porkuni Kurtide Kooli õpetaja ja ühtlasi aastatel 1990–1994 viipekeele uurija. 1995.–1998. aastatel oli ta Eesti Tervisekasvatuse Keskuse südameprojekti juht ja sel perioodil tootis ta mitu õppefilmi. Alates aastast 1998 tegutseb ta sõltumatu produtsendina. Aastatel 1999–2001 oli ta Kanal 2 originaalprogrammi juht. Kanal 2-s tootis ta muuhulgas telesaated "Uudistekütid" ja "Subboteja".
Aastast 2001 on ta filmistuudio Ikoon OÜ omanik. 
2006. aastal lõpetas ta Tartu ülikoolis magistrantuuri ja ta lõputöö käsitles eesti viipekeelt. 2007. aastal ilmus tema monograafia "Keel on lahti. Tähendusi viipekeelest" (kirjastas Eesti Keele Sihtasutus).
Kauri mõis

Kauri mõis (saksa keeles Kauri) oli Sõtke mõisa kõrvalmõis Märjamaa kihelkonnas Läänemaal.
Riisselja

Riisselja on Pärnumaal Saarde vallas asuv endine küla.
Kohanimekäändeks on Riisselga, aga võib öelda ka Riisseljale või Riisseljasse.

Ajalugu

Riisseljat esmamainiti 1858, kui nimetati Rehhesilla metsavahikohta. 1866 kirjutati metsavahikoht vene keeles kujul Рисилла. Koht asus Saarde kihelkonnas ja kuulus Pati mõisale. Kui 1923 avati külas raudteejaam, kirjutati selle nimi Riiselja. Külaks sai Riisselja alles 1970, aga juba 1977 liideti ta Kalda külaga. Hiljem viidi see paik üle Saunametsa küla koosseisu.
Riisseljas oli raudteejaam Pärnu–Mõisaküla–Viljandi raudteel. Riisseljast hargnes Riisselja–Orajõe raudteeharu, mida 1925 pikendati Iklasse ja maailmasõja ajal Heinastesse.
1977 liideti Surju valla 20 asulat, sh. Riisselja. 1997 tehti ettepanek endise kohanime taastamiseks.

Kohanime päritolu

Raudteejaama nimi tuleb arvatavasti metsavahikoha nimest. Algusosa tuleb sõnast "rehi", mida kohalikus murdes öeldi rihi või riih. Lõpuosa -selja ja -silla vaheldumist on Eestis mujalgi juhtunud.
Billionaires' Row

Billionaires' Row (eesti keele vabatõlkes kui “Miljardäride rivi”) on kõnekeeles New Yorgi linna ülemises ärikeskuses Midtown Manhattanis asuv väike abstraktne piirkond, mis joondub Central Park haljasala edelapoolse külje, Columbus Circle ja Grand Army Plaza vahelise Central Park South tänava (59ᵗʰ Street) järgi ning jääb sellest omakorda paar tänavarida edelasse. Eighth Avenue ja Park Avenue vahelist piirkonda, kuhu on kerkimas maailma kõrgeimad hooned, iseloomustavad ultraluksuslikud elupinnad. 
Hüüdnime seostatakse siiski eelkõige 57ᵗʰ Street tänavaga, millega külgneb näitena Trump Tower. Samal tänaval asub Ühendriikide ajaloo ühe kõige rikkama mehe Andrew Carnegie'i järgi nimetatud kontserdimaja Carnegie Hall ja selle kõrval 1991. aastal valminud Carnegie Hall Tower (231 m).
Aldo Tamm

Aldo Tamm (sündinud 23. septembril 1953 Viljandis) on Eesti talupidaja ja poliitik.
Ta lõpetas aastal 1969 Lelle 8-klassilise kooli ja aastal 1973 Olustvere sovhoostehnikumi. Hiljem on ta õppinud Eesti Põllumajanduse Akadeemias põllumajanduse ökonoomikat ja organiseerimist.
Ta töötas aastatel 1973–1979 Paide rajooni kolhoosis "Uus Tee" ja Kehtna näidissovhoosis agronoomina. Aastatel 1979–1982 töötas ta spetsialistina Eesti NSV Põllumajandusministeeriumis; aastatel 1982–1989 Vabariikliku Õppekombinaadi direktorina. Aastatel 1989–1991 oli ta Eestimaa Talupidajate Keskliidu esimees ja Vaivara valla Uus-Auveres talupidaja.
Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige. 20. augustil 1991 hääletas ta Eesti iseseisvuse taastamise poolt. Ta oli 12. novembrist 1992 8. novembrini 1994 asendusliikmena VII Riigikogus. Seejärel oli ta 8. novembrist 1994 17. aprillini 1995 Andres Tarandi valitsuses põllumajandusminister.
Ta oli Eesti Maa-Keskerakonna liige aastatel 1990–1995. 20. septembrist 2000 kuulub ta IRL-i.
Kinnistäht

Kinnistäht (ladina keeles stella fixa) on taevakeha, mis näib Maalt vaadates teiste öötaeva tähtede suhtes liikumatuna.
Kinnistähed paistavad liikumatutena sellepärast, et nad paiknevad kaugel väljaspool Päikesesüsteemi, mistõttu nende omaliikumine on aeglane (suurima omaliikumisega kinnistähel Barnardi Kiirjooksjal on see alla 10 kaaresekundi aastas). Kinnistähtede omaliikumise avastas James Bradley 1728. Enamiku tähtede omaliikumine on nii väike, et tähistaevas näeb tänapäeval välja enam-vähem samamoodi nagu antiikajal.
Kinnistähtede aastaparallaks on nii väike, et seda märgati alles uusajal.
Kinnistähed on seega kõik tähed peale Päikese.
Nimetus "kinnistähed" pärineb ajast, kui planeetide ("rändtähtede") ja tähtede loomuse erinevus ei olnud teada. Kinnistähtedest sai moodustada tähtkujusid, rändtähed aga (mille hulka arvati ka Päike ja Kuu) muutsid oma asendit tähtkujude suhtes.
Meelis Kompus

Meelis Kompus (sündinud 27. detsembril 1980 Tallinnas) on eesti riigiametnik ja kultuuritegelane.

Haridus

Ta on lõpetanud Kose Keskkooli 40. lennu koosseisus (1999) ja õppinud lastemuusikakoolis. Ta lõpetas Tallinna Pedagoogikaülikooli kultuuriteaduskonna raadiorežii eriala 2003. aastal ja kaitses magistrikraadi kultuurikorralduse erialal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas 2012. aastal.

Töö

Meelis Kompus alustas tööd uudisteajakirjanikuna 2002. aastal raadiojaamas Star FM, kust liikus toonase Eesti Raadio uudistetoimetusse, hiljem jätkas tööd "Terevisiooni" ja "Aktuaalse kaamera" uudisteankruna. Ta oli 10 aastat "Vikerhommiku" saatejuht, tegi televisiooni otseülekandeid (presidendi vastuvõtt, laulu- ja tantsupeod jm) ja meelelahutussaateid ("Tähelaev", "Laulukarussell"). Kompus pälvis Eesti Rahvusringhäälingus kolleegipreemiaid ja ta valiti korduvalt ajakirja Nädal küsitlustel parimate saatejuhtide hulka. 
2013. aastal lõpetas ta ajakirjandustegevuse ja lahkus rahvusringhäälingust Maanteeametisse. Alates 2014. aastast on ta Kultuuriministeeriumi kommunikatsioonijuht.

Muu tegevus

Tema loetud on mitmed audioraamatud, sh romaani "Tõde ja õigus" I, II ja III osa. Ta töötab ürituste konferansjee ja moderaatorina, olnud aastaid Vabariigi Presidendi 24. veebruari vastuvõtu heerold ja kõrgkooli kommunikatsioonilektor. 
Ta oli 2017. aastal toimunud XII noorte tantsupeo "Mina jään" stsenaariumi idee autor.
Vabadus, võrdsus, vendlus

"Vabadus, võrdsus, vendlus" (prantsuse keeles Liberté, Égalité, Fraternité) on Prantsusmaa deviis.
Fraas pärineb valgustusajastust: vabadus on võimalik ainult siis, kui inimestevaheline võrdsus on tagatud. Algselt võeti see kasutusele Prantsuse revolutsiooni ajal. 1848. aastal lisati fraasi vendlus.
Mõlema impeeriumi ajal oli see deviis keelatud, nagu teisedki revolutsiooni sümbolid, aga uued revolutsioonid tõstsid deviisi uuesti ausse ja 1848. aasta konstitutsioonis nimetati seda Vabariigi põhiideeks.
Kui Natsi-Saksamaa 1940. aastal Prantsusmaa okupeeris, lõi marssal Pétain uue loosungi "Töö, perekond, isamaa" (Travail, famille, patrie), mis oli Vichy Prantsusmaa deviisiks.
Kolmanda Vabariigi ajast pole deviisi staatust kordagi muudetud ja see on kirjas 1946. ja 1958. aasta konstitutsioonis.
Tänapäeval kasutatakse seda deviisi näiteks müntidel ja postmarkidel.
Kató Lomb

Kató Lomb (8. veebruar 1909 Pécs – 9. juuni 2003 Budapest) oli ungari polüglott, tõlk ja tõlkija. Ta oli üks maailma esimesi sünkroontõlke.
Eesti keeles on ilmunud tema raamat "Kuidas ma keeli õpin ehk kuutteist keelt oskava tõlgi märkmed" (originaalis "Így tanulok nyelveket. Egy tizenhat nyelvű tolmács feljegyzései", ungari keelest tõlkinud Sander Liivak; Tallinn: Verb, 2016).
Oleofiilsus

Oleofiilsus on aine võime vastastikuliseks mõjuks õliga.
Oleofiilsed ained on näiteks parafiin ja tahm.
Artūras Paulauskas

Artūras Paulauskas (sündinud 23. augustil 1953 Vilniuses) on Leedu poliitik.
2004. aasta 6. aprillist kuni 12. juulini 2004 oli ta Leedu presidendi kohusetäitja.
4. oktoobril 2004 anti talle Valgetähe I klassi teenetemärk.
Interluudium (teater)

Interluudium  (ladina keelest interludium, sõnadest inter 'vahel' ja ludus 'mäng') on lühike janditaoline koomiline näidend, mida mängisid professionaalsed meelelahutajad vahepalana keskaja draama, st piibliloonäidendite ja kannatusmängude stseenide vahel keskaja teatris. Oluline oli, et need näidendid olid täiesti iseseisvad lood ja neil polnud sisult mingit kokkupuudet selle lavastusega, mille vahepaladena interluudiume mängiti.
15. ja 16. sajandi kontekstis kasutati sõna ka muude rahvakeelsete lühikeste lavastuste ja stseenide kohta.

Taust

Religioosse sisuga näidendite, mida mängiti kirikupühadega seoses kogu Euroopas, mahu kasvamisel väljus nende mängimine kirikuseinte vahelt. Kasvas ka ajaline kestus, näidendid koondati pikkadesse tsüklitesse, mida mängiti mitmel järjestikusel päeval. Ühtlasi hakati arvatavasti kaasama nende ettekandmisse žonglööre ja menestrele, toonaseid professionaalseid muusikuid, kes esitasid koomilisi tegelasi ja etendasid naljakaid ning muusikalis-tantsulisi vahepalasid, milles rahvalik farsitraditsioon segunes võimalike antiikkomöödia mõjudega. Sellistest vahepaladest oletatakse pärinevat rahvakeelne teater ning nendest aadlike ning rikaste inimeste poolt ülal peetavatest professionaalsete meelelahutajate truppidest võrsusid esimesed kutselised näitlejad. Inglismaal oli kehtiv seadus, mis käskis karistada "farsside mängijaid, menestrele ja teisi meelelahutajaid", kes tegutsesid ilma mõne mõjuka isiku patronaažita.

Arengud

Inglismaal kujunes interlude 16. sajandil omaette žanriks, mille tuntumad autorid olid John Rastell (1475–1536), John Heywood (1497?–1575?) ja John Redford (1500?–1547). Neis tükkides tuli sageli ette ka moraliseerivat sisu ja mõned autorid on vaadelnud interlude'i ja morality play'd isegi sünonüümsetena, toetudes asjaolule, et sõna interlude esineb sageli moraliteede pealkirjades, nt "Interlude of Youth".

Sisu

Termin hõlmab laia etenduskunstide spektrit, lihtsatest farssidest, mida etendati väikestel lavadel linnaväljakutel, kuni dramaatiliste jutustavate lugudeni, mida mängiti pidustustel ja bankettidel aadlilossides. Igal juhul oli mängitav alati ilmaliku sisuga ja keskendus rohkem intrigeerivale süžeele kui moraalile.  Interluudiumiga on palju ühist vastlamängudel (Fastnachtsspiele) Saksamaal ja kluchtspel'idel (klucht 'nali', 'kentsakus') Madalmaades, samuti Prantsusmaal mängitud sotiidel (prantsuse keelest sot 'narr') ja üliõpilasfarssidel. Lood käsitlesid tavaliselt lollide või hoopis kavalate talupoegade veiderdusi, isanda ja teenri või abikaasade omavahelisi nääklemisi ja altvedamisi. Erandina eriti Inglismaal oli siiski ka interluudiume, mis olid pigem moraliteed kui farsid. Võrreldes 15.-16. sajandi saksa farsiga, mida esitasid Meistersinger'id, iseloomustab Inglismaa ja Prantsusmaa interluudiume suurem ühiskondliku elu peegeldus ja terav satiir.
Eestimaa Merejahtklubi

Eestimaa Merejahtklubi oli 1888 asutatud Eesti klubi.
Klubi asutati 13. novembril 1888 (ukj) Eestimaa Jahtklubi nime all. 1890. aastate alguses sai nimeks Eestimaa Merejahtklubi. 1913 sai uueks nimeks Eestimaa Keiserlik Merejahtklubi. 1925 võeti klubi Eesti esindajaks Rahvusvahelisse Võistluspurjetamise Liitu (IYRU).
Grant Wood

Grant DeVolson Wood (13. veebruar 1891 Anamosa, Iowa – 12. veebruar 1942 Iowa City, Iowa) oli Ameerika Ühendriikide maalikunstnik.
1913. aastal astus Grant Wood Chicago Ülikooli Kunstide Kooli. Aastatel 1920–1928 tegi ta neli reisi Euroopasse, kus tutvus paljude kunstivooludega. Talle avaldas muljet madalmaade ja saksa renessansiajastu maalikunst.
1932. aastal oli Grant Wood üks Stone City kunstnikekoloonia asutajatest. Ta arendas välja omanäolise, uusasjalikult täpse loomelaadi. Grant Wood oli üks regionalismi esindajatest Ameerika maalikunstis.
1934–1941 õpetas ta maalimist Iowa Ülikooli Kunstikoolis.
Grant Woodi kõige tuntum maal on 1930. aastal valminud "Ameerika gootika".
Friedrich Wöhler

Eluloolist

Wöhler sündis 31. juulil 1800 Esherheimis (praegu Frankfurt-Eschersheim). Tema isa August Anton Wöhler oli loomaarst, põllumajandusteadlane ja pedagoog. 1820. aastast õppis ta Marburgis meditsiini ning alates 1821. aastast Heidelbergis meditsiini ja keemiat, viimast professor Leopold Gmelini juures. 1823 sai ta Heidelbergis meditsiinidoktoriks. Professor Gmelini soovitusel asus ta õppima Jöns Jakob Berzeliuse juurde Stockholmi. Sellest ajast jäid need kaks teadlast lisaks teadustööle ka sõpradeks, F. Wöhler tõlkis Jöns Jakob Berzeliuse raamatuid, "Loomade keemia õpperaamatu" ("Lehrbuch der Thier-Chemie", Dresden, 1831), "Lehrbuch der Chemie" jpt) ja aruandeid saksa keelde.

Teadustöö (osaline)

Hans Christian Ørstedi, keda peeti alumiiniumi avastajaks, töödele ning eksperimentidele tuginedes ei õnnestunud Wöhleril alumiiniumi komplekteerida. Øerstedi täiendavaid nõuandeid rakendades komplekteeris Wöhler aastal 1827 metallilise alumiiniumi. 1845. aastal sulatas ta esimese alumiiniumiploki.
Rein Arjukese

Rein Arjukese (22. veebruar 1941 Tartu – 13. juuli 2018 Simisalu) oli Eesti loodusemees, teisitimõtleja nõukogude ajal ning poliitik Eesti Vabariigi taastamise algaastatel.
Ta lõpetas aastal 1960 Tallinna Ehitustehnikumi.

Loodustegevus

Oma 77 eluaasta jooksul jõudis Rein Arjukese muu hulgas rajada Seli järve ümbruse rabades kaitseala – Kõrvemaa maastikukaitseala Seli raba sihtkaitsevööndi, mille hoidja ja eestkostja oli ta oma elutee lõpuni. Ka rajas ta sinna piirkonda matkaradasid, laudteid ja isegi vaatetorne. Kõike seda kroonis 1977. aastal alustatud Simisalu matkakodu rajamine, millest kujunes kiiresti hinnatud puhke- ja koolituskoht loodussõprade ja kultuuriinimeste seas. 1977. aastal kolis ka Arjukese oma perega Simisallu, millest sai talle kodu elu lõpuni.  
Rein Arjukese oli ka pühendunud loodusfotograaf, kelle fookus oli suunatud eelkõige rabade vaikse mitmekülgsuse ja ürgsuse talletamisele. Rein Arjukese jõudis innustada ja õpetada mitut põlvkonda õpilasi, tudengeid ja loodusinimesi ning olla auväärne ja tark eeskuju kaasmõtlejatele.

Vastupanu okupatsioonivõimule

Arjukese oli seitsmekümnendatel-kaheksakümnendatel üks teisitimõtlejate eestvedajaid ning sellega sai Simisalu matkakodu koduseks ka paljudele teistele teisitimõtlejatele. Arjukese algatas sel ajal ka Simisalu väljamäe jaanitulede tava ning teisitimõtlejate kogunemised neil. Oma poliitilise tegevuse tõttu oli Arjukese KGB jälgimise ja võimude surutise all, tema Simisalu kodule said sageli osaks läbiotsimised.

Avalik poliitiline tegevus

Arjukese oli üks 14-st ERSP asutamise ettepaneku tegijast ja asutajaliige, Põhiseaduse Assamblee ja Eesti Kongressi liige. Ta oli ka taasiseseisvunud Eesti Vabariigi esimese riigikogu liige. Aastatel 1989–1992 oli Albu külanõukogu esimees, valmistades ette Albu valla taastamist. Rein Arjukese on olnud Albu Vallavolikogu mitme koosseisu liige.

Tunnustus

2001. aastal pälvis ta Valgetähe medaliklassi teenetemärgi. 2013. aastal nimetati ta kolmanda inimesena Albu valla aukodanikuks.
Tammiku järv

Muistendid

Tammiku mõisa tiigid olevat 1918. aastal kaevanud prantsuse sõjavangid, teised on loodusliku tekkega. On oletanud, et kõik järved võivad olla kaevatud. Legend ei täpsusta, mida ja kui palju seal kaevati, aga järved olid olemas juba varem. 18. sajandi kaardil on 7 väikest järvekest.
Aastakümneid tagasi olevat Tammiku järvest tulnud välja kurikas, mis olevat visatud kurisuauku Mõisamaa külas Trelli koha sees. Kevadel suunduvad kõik veed sinna kokku. Nii kui sulaks läheb, keerab kurisuauk kõik veed sealt alla.
Johann Abraham Winkler vanem

Johann Abraham Winkler (vanem) (13. jaanuar 1676 Tallinn – detsember 1742) oli Eesti vaimulik.
Immatrikuleerus 23. aprillil 1696 Rostocki Ülikooli. Pärast pastor Gustav Johannes Laurentiuse tapmist aastal 1704 kutsuti teda Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse kutsuti teda 1705 aasta alguses Järva-Jaani õpetajaks. Ordineeriti õpetajaks 1. märtsil 1706.
Oli 1706–1710 Järva-Jaani koguduse õpetaja. Pidas 21. juuni–23. juuni 1708 toimunud Eestimaa sinodil eestikeelse jutluse. Venelased võtsid ta Märjamaal juulis 1710 vangi ning viisid Narva kaudu Ivangorodi. Mõne aja möödudes vabakslastuna tuli Eestimaale tagasi, sai 24. aprillil 1711 Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetajaks, hooldades aastani 1714 ka Järva-Jaani kogudust. Valiti aastal 1730 konsistooriumi juhatajaks. Järva praostkonna praostiks sai 6. juunil 1742.

Isiklikku

Tema isa Abraham Winkler oli Rapla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja, vanaisa Abraham Winkler oli Tallinna Toomkiriku saksa koguduse õpetaja, onu Johann Matthäus Embken oli Vigala Maarja koguduse õpetaja. Vend Reinhold Winkler oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, vend Theodor Winkler oli Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja, vend Samuel Matthäus Winkler oli Märjamaa Maarja koguduse õpetaja. Oli kolm korda abielus, teise naise isa oli Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja Johann Schwabe, kolmanda naise isa oli Harju-Risti koguduse õpetaja Jacob Johann Seebach.
Charlesi jõgi

Charlesi jõgi (põlisameerika keeles Quinobequin) on 129-kilomeetri pikkune jõgi Massachusettsi osariigi idapoolsemas osas. Jõgi suubub Bostoni sadamasse Atlandi ookeanis.
Igor Severjanin

Elukäik

Igor Severjanin sündis Peterburis sõjaväeinseneri, aadliku Vassili Lotarjovi ja Natalja Šenšini pojana. Tema pärusaadlist pärit emapoolseteks sugulasteks olid revolutsionäär Aleksandra Kollontai, aga ka ajaloolane Nikolai Karamzin ja poeet Afanassi Fet. Esimesed eluaastad elas Peterburis, aastatel 1898–1903 Novgorodi kubermangus Tšerepovetsis (praeguse haldusjaotuse järgi Vologda oblastis), kus õppis Tšerepovetsi reaalkoolis. Aastast 1904 elas põhiliselt Peterburis. Külastas aastal 1912 Eestit, suvitas aastatel 1914 ja 1915 Toilas, jäi aastal 1921 sinna alaliselt elama. Käis aastast 1921 sageli esinemisreisidel Lätis, Leedus, Poolas, Saksamaal, Tšehhoslovakkias ja mujal. Aastatel 1930–1931 viibis ta pikemat aega Jugoslaavias ja Bulgaarias, aastatel 1933–1934 Rumeenias ja Jugoslaavias. Aastast 1935 elas ta peamiselt Tallinnas; aastatel 1938–1939 Saarkülas (Vaivara kihelkonnas, Narva lähedal, praegu Leningradi oblasti territooriumil; aastatel 1939–1941 Narva-Jõesuus, lühiajaliselt ka Paides. Ta suri Tallinnas ja on maetud Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.
Aastast 1996 antakse välja Igor Severjanini preemiat.
1921. aastal abiellus Igor Severjanin Tartus Felissa Kruudiga. Severjaninil ja Felissa Kruudil sündis 31. juulil 1922 poeg Vakh (aastast 1940 Ling). Vakh põgenes 1944. aastal Rootsi, kus kandis oma sünnipärast perekonnanime Lotarev. Vahk Lotarev abiellus Vilma Treuga, kes oli Haapsalu päästepunkti kapteni Vassili Treu tütar. Treud kandsid pärast eestistamist perekonnanime Randma, seda ka Rootsis. Vakhil ja Vilmal sündis kaks poega, Jan Urmas Lotarev, s. 1952 ja Jaak Rein Lotarev, s. 1954. Rootsis elab Severjanini pojapojapoeg Bengt Tobias Lotarev, Norras pojapojapoeg Isak Andreas Lotarev.

Tõlked

Severjanin tõlkis eesti keelt osates autorite ja oma eestlannast abikaasa Felissa Kruudi (1902–1957) abiga eesti keelest vene keelde paljude luuletajate luuletusi. Kahe luulekoguga on esindatud Henrik Visnapuu ja Aleksis Rannit. Teiste seas on ta tõlkinud eesti keelest vene keelde Marie Underit, Friedrich Reinhold Kreutzwaldi, Friedrich Kuhlbarsi, Lydia Koidulat, Juhan Liivi, Gustav Suitsu, Friedebert Tuglast, Johannes Barbarust, Johannes Semperit, Mihkel Vesket, Ado Reinvaldi, Ado Grenzsteini, Karl August Hermanni, Juhan Kunderit, Peeter Jakobsoni, Martin Lippu, Jaan Bergmanni, Matthias Johann Eisenit, Jakob Liivi, Jakob Tamme, Karl Eduard Sööti, Elise Rosalie Auna, Anna Haavat, Georg Eduard Luigat, Andres Alverit, Ernst Ennot, Villem Grünthal-Ridalat, Marie Heibergi, August Allet, Rudolf Reimani ja Valmar Adamsit. Tema tõlkevalimik eesti luulest "Поэты Эстонии: Антология за сто лет (1803-1902)" ilmus 1928. aastal Tartus.
III liiga 1997/98

III liiga 1997/98 on Eesti jalgpalli tugevuselt neljas liiga III liiga 1997. ja 1998. aasta hooaeg, mis jaguneb nelja tsooni - ida, põhi, lõuna ja lääs.
Christoph Lode

Christoph Lode (sündinud 11. jaanuaril 1977 Kaiserslauternis) on saksa kirjanik. Ta kirjutab ka pseudonüümi Daniel Wolf all.
Aastatel 1997–2001 õppis ja töötas Lode Ludwigshafenis. Alates 2009. aastast pühendas end kirjutamisele ja elab koos perega Speyeris.
1926. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused

1926. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused toimusid Ungaris Budapestis 18. kuni 22. augustini. Need olid esimesed ujumise Euroopa meistrivõistlused ja nendel said võistelda ainult mehed. Lisaks ujumisele olid kavas ka vettehüpped ja veepall.
Kootsaare nina

Kootsaare nina on nina Hiiu maakonnas Kootsaare poolsaare tipus. Ninal asub 8 m läbimõõduga kivilabürint, mida on kutsutud ka nimedega Meremeeste Mängud ja Jeruusalemm.
Abertay ülikool

Abertay ülikool (ka Abertay Dundee ülikool; inglise keeles Abertay University) on ülikool Šotimaal Dundees.
Kõrgkool asutati 1884. Ülikooli staatuse sai kool 1994.
Ülikoolis õpib üle 3800 üliõpilase.
Giacomo Furia

Giacomo Furia (2. jaanuar 1925 Arienzo – 5. juuni 2015) oli itaalia teatri- ja filminäitleja.
Aastail 1948–1998 osales üle 130 filmis.
Filmidebüüdi tegi Mario Mattoli 1948. aasta filmis "Assunta Spina".