google/wiki40b huggingface dataset:
Charles Albert Gobat

Charles Albert Gobat (21. mai 1843 Berni kanton Tramelan – 16. märts 1914 Bern) oli Šveitsi jurist ja poliitik.
Ta sündis protestandist pastori pojana. Tema onu Samuel Gobat (1799–1869) oli misjonär ja alates 1846 Jeruusalemma piiskop. Charles Albert Gobat õppis Baseli, Heidelbergi, Berni ja Pariisi Ülikoolis. 1867 lõpetas ta Heidelbergi ülikooli õigusteaduse doktori kraadiga summa cum laude.
Pärast doktorikraadi kaitsmist hakkas Gobat Bernis juurat praktiseerima ja luges Berni ülikoolis tsiviilõiguse loenguid. Ta avas Berni kantonis Delémontis õigusbüroo, mis sai varsti piirkonna juhtivaks õigusbürooks.
Pärast seda, kui ta oli 15 aastat juristina tegutsenud, hakkas ta tegutsema poliitika ja hariduse alal. 1882 määrati ta Berni kantoni superintendendiks (haridusinspektoriks). Selles ametis püsis ta 30 aastat ja korraldas palju tähtsaid reforme haridussüsteemis, lähtudes eesrindlikust haridusfilosoofiast. Ta reformis algharidussüsteemi, saavutas suurema hariduseelarve, millega suurendas õpetajate arvu ühe õpilase kohta, toetas elavate keelte õpetamist surnud keelte arvel ja andis õpilastele alternatiivi traditsioonilisele kitsale klassikalisele haridusele.
Poliitikas valiti ta mitmele tähtsale ametikohale. 1882 valiti ta Berni ülemnõukogusse. 1884–1890 oli ta Šveitsi kantonite nõukogu liige ja alates 1890 kuni surmani oli ta Riiginõukogu, Šveitsi peamise seadusandliku kogu teise koja liige. Nii poliitikas kui hariduses oli ta liberaalne reformaator. 1902 toetas ta mitut seadusemuudatust, mis rakendasid majanduslepingute vahekohtu põhimõtet.
Gobat töötas Parlamentidevahelises Liidus, mile asutas 1903. aasta Nobeli rahuauhinna laureaat William Randal Cremer 1889. 1892 sai ta liidu Bernis toimunud IV konverentsi juhatajaks. Sellel konverentsil asutati Parlamentidevaheline Büroo, mille peasekretäriks Gobat sai. See büroo oli teabekeskus, mis tegeles rahuliikumiste, rahvusvahelise lepitamise ja riikide parlamentide vahelise suhtlusega.
Ta pälvis 1902 kahasse Élie Ducommuniga Alalise Rahvusvahelise Rahubüroo juhtimise eest Nobeli rahuauhinna. See büroo asutati 1891 Parlamentidevahelise Liidu III konverentsil Roomas. Pärast Ducommuni surma 1906 võttis Cobat rahubüroo juhatamise üle. 1910 sai ka Rahvusvaheline Rahubüroo Nobeli rahuauhinna ja sel ajal oli Gobat selle direktor.
Kui ta 1914 rahukonverentsil tõusis Bernis kõnet pidama, varises ta kokku ja suri tund aega hiljem.
Line'i saared

Line'i saared ehk Ekvaatorisaared on Kiribatile kuuluv atollidest koosnev saarestik Vaikse ookeani keskosas.
Saarestiku geograafilised koordinaadid on 0° 0′ N, 157° 0′ W. Saarestikku kuulub 12 saart, millest kolm on USA halduses (Palmyra atoll, Jarvise saar ja Kingmani riff). Asustatud on vaid 3 saart (Kiritimati, Tabuaeran ja Teraina). Neil saartel elab umbes 8800 inimest.
Bill Rebane

Bill Rebane (kodanikunimega Ito Rebane; sündinud 8. veebruaril 1937 Riias) on Eesti ja Läti päritolu Ameerika Ühendriikide filmirežissöör, produtsent ja stsenarist.
Rebase isa Arnold Rebane oli relva-SSis võidelnud eestlane, ema baltisaksa juurtega lätlanna. Ta emapoolne vanaema oli Läti baltisakslanna, maiustustevabriku omanik Elise von MacDonald Schramm, kelle esivanemaist üks oli Vene keisri Aleksander III abikaasa Maria Fjodorovna ihuarst Friedrich Wilhelm von MacDonald.
Rebase vanemad põgenesid Teise maailmasõja ajal Königsbergi ja sealt edasi Saksamaale. 1952 siirdus ta koos vanematega USAsse. Saksamaal Hamburgis ja USA-s tegeles Arnold Rebane maiustuste tootmisega.
Bill Rebane on lavastanud 12 B-kategooria mängufilmi (õudus ja ulme). Tuntuim neist on "Hiidämblike sissetung" ("The Giant Spider Invasion", 1975), mis on püsivalt populaarne filmifestivalidel. Filmitootmise kõrvalt arendas ta ka USA ja Saksamaa filmitööstuse suhteid. Wisconsini osariiki Gleasonisse rajas ta 1960. aastate lõpus filmistuudio, mis kandis nime Filmirantšo (The Shooting Ranch); stuudio suleti pärast Rebase ajurabandust 1989. aastal. Rebane on kirjutanud ka raamatuid.
1979 ja 2002 kandideeris Rebane Wisconsini kuberneriks.
1992. aastal külastas Rebane Eestit ja taotles endale Eesti kodakondsuse.
Kaarel Tarandi

Kaarel Tarandi (7. november 1907 – 26. mai 2008) oli eesti mullateadlane ja pikaealine.
Ta oli Eesti Põllumajandusakadeemia õppejõud. 
2008. aasta alguses loeti teda vanimaks dotsendiks Eestis. Oli alates 1929. aastast Üliõpilasselts Liivika liige.
2007. aasta Taani parlamendivalimised

2007. aasta Taani parlamendivalimised toimusid 13. novembril.
Marie-José Pérec

Marie-José Pérec (sündinud 9. mail 1968 Basse-Terre'is Guadeloupe'is) on Prantsusmaa endine naiskergejõustiklane (peamiselt 200 m ja 400 m jooksja). Kolmekordne olümpiavõitja (1992 ja 1996) ja kahekordne maailmameister (1991, 1995).
Pérec läks Pariisi elama 16-aastaselt. 1988. aasta olümpiamängudel Seoulis osales ta 200 m jooksus, kus ta veerandfinaalist edasi ei jõudnud. Esimese rahvusvahelise võidu sai ta 1991. aasta maailmameistrivõistlustel Tokyos 400 m jooksus. 1992. aasta olümpiamängudel Barcelonas võitis ta samal distantsil olümpiakulla. Ta oli üle pika aja järgmine Prantsusmaa naissportlane, kes võitis kuldmedali olümpiamängudel pärast 1968. aasta olümpiamänge, kui samal distantsil võidutses Colette Besson.
1994. aasta Euroopa meistrivõistlustel tuli ta kahekordseks Euroopa meistriks, võites nii 400 m jooksus kui ka 4x100 m teatejooksus kuldmedali.
1996. aasta olümpiamängudel Atlantas tuli ta teist korda järjest 400 m jooksus olümpiavõitjaks ajaga 48,25, mis oli ka olümpiamängude rekord. Tal õnnestus võita ka 200 m jooks ja nii sai temast esimene naissportlane, kes on sellise saavutusega hakkama saanud. Pérec tegi paarkümmend minutit varem selle, enne kui tegi sama Michael Johnson.  
Pérec oli ka Sydney 2000. aasta olümpiamängudel algul kohal, lootes kolmandat korda tulla 400 m jooksu olümpiavõitjaks, kuid lahkus ootamatult olümpiakülast ega võistelnud. Tema seletus oli see, et üks tundmatu mees jälitas teda hotellis, mille peale ta otsustas sealt lahkuda.
Ta on IAAFi kuulsuste halli liige.
Kuus mõttemütsi

Valge mõttemüts

Valge on neutraalne ja objektiivne. 
Valge müts on seotud erapooletute faktide ja kujunditega.
Praktikas on olemas kahetasandiline infosüsteem. Esimene sisaldab kontrollitud ja tõestatud fakte – esmajärgulisi fakte. Teine tasand hõlmab fakte, mis usutavasti on tõesed, kuid ei ole veel täielikult üle kontrollitud – teisejärgulised faktid.
Valge mõttemüts on kord ja suund. Mõtleja püüab oma infoesitluses olla rohkem neutraalne ja objektiivne. Valge viitab erapooletusele.
Shuhrat Abbosov

Shuhrat Abbosov (usbeki keeles kirillitsas Шухрат Аббосов; venepäraselt Šuhrat Salihhovitš Abbassov (Шухрат Салихович Аббасов); 16. jaanuar 1931 Qo‘qon – 25. aprill 2018 Taškent) oli usbeki filmirežissöör, stsenarist ja teatrilavastaja.
Ta töötas Uzbekfilmis.
Ignar Fjuk

Ignar Fjuk (sündinud 12. märtsil 1953 Tartus) on Eesti arhitekt, poliitik ja raadioajakirjanik.
Ta lõpetas Tartu 1. Keskkooli 1971. aastal ning Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi 1976. aastal arhitektina.
Klassikaraadio vahendusel on aastaid eetris tema vestlussaade "Räägivad". 1987. aastal loodi tema algatusel Eesti NSV loomeliitude kultuurinõukogu.
Ignar Fjuk on olnud Keskerakonna ja Reformierakonna liige. 
Ignar Fjuk kuulus Põhiseaduse Assambleesse. Ta oli VII, VIII ja IX Riigikogu koosseisu liige. Alates 2012 on ta taaskäivitanud arhitektuuri õpet Tallinna Tehnikaülikoolis, kus ta on juhtinud Arhitektuuri ja Urbanistika Akadeemiat ning töötab tänaseni õppejõuna. Alates 8. juulist 2019 töötab ta Tallinna linnaplaneerimise ameti juhatajana, alates 2018. aastast oli ta sama ameti juhataja kohusetäitja.
On 20. Augusti Klubi liige.
Ta räägib inglise, vene ja poola keelt.

Personaalia

Piret Lindpere. "Fjuk, Ignar". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 76–77
Peter Otto Hermann Paulsen

Peter Otto Hermann Paulsen (11. juuli 1907 Tallinn – ?) oli Eesti vaimulik.
Õppis Tallinna Toomkoolis. Alates aastast 1919 elas Schondorf am Ammersees (Baieris), kus ta lõpetas ka keskkooli. Õppis aastatel 1926–1928 Erlangeni Ülikooli usuteaduskonnas. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1929–1932. Lisaks õppis ta aastal 1931 Tübingeni Ülikoolis. Oli prooviaastal Rapla, Viru-Jaakobi ja Tallinna Jaani koguduses. Ordineeriti 1. oktoobril 1933 Tallinnas.
Oli 1933–1934 Emmaste Immanueli koguduse vikaarõpetaja, aastatel 1934–1938 õpetaja. Aastatel 1938–1939 teenis ta Piirsalu kogudust.
Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Oli 1939–1940 õpetaja Rokstedtis (ka Roksättis) Posenis (praegu Rokietnica Poznani maakonnas Suur-Poola vojevoodkonnas), aastatel 1940–1943 oli pastor Schmiegelis (praegu Śmigiel Kościani maakonnas Suur-Poola vojevoodkonnas). Aastatel 1943–1945 teenis Wehrmachtis, aastatel 1945–1950 oli Vene sõjavang. 1950–1952 oli tööl abistamiskontoris Großhaslachis Ansbachi maakonnas Kesk-Frangimaa ringkonnas Baieri liidumaal. Aastatel 1952–1965 oli teine pastor Bad Neustadt an der Saales (Rhön-Grabfeldi kreisis Alam-Frangimaal Baieri liidumaal). 1965–1973 oli haiglavaimulik Münchenis. Aastal 1973 jäi emerituuri, asus elama Irschenhausenisse (Ickingi linnaosas Bad Tölz-Wolfratshauseni kreisis Ülem-Baieri ringkonnas Baieri liidumaal).
Janek Vadi

Janek Vadi (sündinud 15. veebruaril 1979) on eesti näitleja.
Lõpetas Kiviõli 1. Keskkooli 49. lennus. Aastal 1997 astus TTÜ energeetikateaduskonda, kuid pärast aastast õppimist lahkus.
Aastal 2003 lõpetas ta Viljandi Kultuurikolledži teatrikateedri 4. lennu.
Aastatel 2003–2005 oli vabakutseline näitleja, aastast 2005 töötab Ugala teatris.
Krimmi Autonoomse Vabariigi Ülemnõukogu

Õiguslik staatus

Ülemnõukogu õiguslik staatus on reguleeritud 1998. aasta Krimmi Autonoomse Vabariigi konstitutsiooniga ja Ukraina seadusega "Krimmi Autonoomse Vabariigi Ülemnõukogust" 1998. aastast.
Ülemnõukogul puudub seadusandliku initsiatiivi õigus. Ta saab nimetada Krimmi Autonoomse Vabariigi Ministrite Nõukogu esimeest ainult Ukraina presidendi nõuandel ja nõusolekul.
2014. aasta Krimmi kriisi käigus keeldus Krimmi Autonoomse Vabariigi Ülemnõukogu tunnistamast Kiievis võimule tulnud valitsust ja presidendi kohusetäitjat. 15. märtsil 2014 saatis Ukraina Ülemraada Ülemnõukogu laiali. Pärast Krimmi ebaseaduslikku iseseisvusreferendumit otsustas Krimmi Autonoomse Vabariigi Ülemnõukogu 17. märtsil nimetada end Krimmi Vabariigi Riiginõukoguks.

Valimiskord

Alates 1998. aasta valimistest valitakse Ülemnõukogu majoritaarse süsteemi järgi, mis ei näe ette rahvusvähemuste proportsionaalset esindatust.
Nehatu Maanaiste Selts

Nehatu Maanaiste Selts oli Tallinna lähedal Nehatus aastatel 1931–1940 tegutsenud selts.
Selts korraldas peaasjalikult Nehatu algkoolis (hilisem Iru algkool) käsitöö-, toiduvalmistamis- jm kursusi. Selts osales ka kodukaunistamisliikumises.
31. juulil 1938 jäi seltsi esinaine Benita Kangur veoauto alla ja suri saadud vigastuste tõttu.
Dario Krešić

Dario Krešić (sündinud 11. jaanuaril 1984 Vukovaris) on endine Horvaatia jalgpallur, väravavaht.

Klubikarjäär

2002–2006 esindas ta Saksamaa klubi SV Eintracht Trier 05.
2006–2009 esindas ta Kreeka klubi Panioniost.
2009–2012 mängis ta Kreeka klubis PAOK.
2012–2013 aasta hooajal esindas ta Moskva Lokomotiivi.
2013–2014 kuulus ta Mainz 05 nimekirja, kuid üheski liigamängus ta väljakule ei pääsenud. 2014–2016 kuulus ta Leverkuseni Bayeri rivistusse. Karjääri lõpetas 2017. aastal Küprose klubis Omonia.

Koondisekarjäär

Ainsa mängus Horvaatia jalgpallikoondises pidas Krešić 10. septembril 2013 sõprusmängus Lõuna-Korea jalgpallikoondise vastu.
Mikk Metsa

Koondisekarjäär

Ta on kutsutud Eesti U-19 koondisesse, mis osaleb kodusel 2012. aasta U-19 Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril .
Canon

Canon Inc. (jaapani キヤノン株式会社) on rahvusvaheline elektroonikaettevõte, mille peakorter asub Tōkyōs Jaapanis.
Ettevõte toodab muu seas fotoaparaate, videokaameraid, optikaseadmeid, televisioonitehnikat, IT-tehnikat (nt printereid).
2014. aasta seisuga oli ettevõttel üle maailma 261 tütarettevõtet ja nendes töötas kokku umbes 192 000 inimest.

Ajalugu

Ettevõte asutati 10. augustil 1937.
Bryn Fôn

Bryn Fôn (sündinud 27. augustil 1954 Llanllyfnis) on kõmri näitleja, laulja ja laulukirjutaja, kes laulab kõmri keeles.
Ta õppis ülikoolis kehakultuuri ning asutas pärast ülikooli lõpetamist ansambli Crysbas ja 1988. aastal ansambli Sobin a'r Smaeliaid. 1994 ilmus tal esimene sooloalbum.
1977. aastal sai temast esimene muusik, kes esitas samal aastal tegevust alustanud BBC Radio Cymru saates otse-eetris kõmrikeelset muusikat. 1997. aastal võitis ta lauluvõistluse "Cân i Gymru" looga "Un Funud Fach".
Alates 1980. aastatest on ta töötanud näitlejana nii teatris kui ka telesarjades.
Bryn Fôn on osalenud Kõmri Keele Ühingu (Cymdeithas yr Iaith Gymraeg) protestiaktsioonides.
Ta on abielus ja tal on kaks last.
Tudu soostik

Tudu soostik paikneb Lääne-Viru maakonnas, Laekvere ja Vinni vallas. See soostik koosneb Punasoost, Järvesoost, Luussaare soost ja Rasivere soost. Soostiku pindala on 6240 ha. Suur osa soostikust paikneb Tudusoo looduskaitsealal, mille pindala on 4719,4 ha ja mis kujundati 2006. aastal pruunkarude reservaadi ja Tudusoo maastikukaitseala baasil.
Tänapäevaselt kaitserežiimilt on Tudu soostikus kolm suuremat sihtkaitsevööndit, mis kannavad väiksemate soolaamadega samu nimetusi: Punasoo, Järvesoo ning Luussaare sihtkaitsevööndid. Nende ümber ja vahele jäävad mitmed väiksemad piirangu- ja sihtkaitsevööndid. Peamine kaitse-eesmärk on säilitada ja kaitsta loodusmetsi, rabamaastikku ning kaitsealuseid liike. Tudu soostikus on kõik "sooaheliku" osad inimtegevusest mõjutatud: Punasoo põhjaosas paiknevad freesturbaväljad, lõunaosas üksikud kuivenduskraavid; kuivendatud on kraavitamise teel ka Luussaare sood ja Järvesoo ümbrust. Rikutud soode seisundi parandamiseks on LIFE programmi ja KIKi looduskaitseprogrammi toetusel kavas taastada ajavahemikul 2015-2020 LIFE MIRES ESTONIAprojekti raames osa Tudu soostiku looduslikust veerežiimist, selleks plaanitakse sulgeda osa sealsetest kuivenduskraavidest. Loodusliku veerežiimi taastamine on vajalik, et luua märgalakoosluste, sh Natura 2000 alade säilimiseks soodsad tingimused ja vähendada inimtegevusest tingitud mõjusid. Taastamistegevuste mõjuala - 2089 ha - jääb kaitseala piiridesse .

Tudu soostiku teke

Tudu soostiku ahel on tekkinud kunagiste madalate veekogude ja Pandivere kõrgustiku nõlvaala allikaliste alade suustumise tulemusena (Kimmel, 2015). Jäänukjärvena on Järvesoo keskel Tudu järv siiani. Soo turbakihi paksus on kuni 6,5 m.

Kasvukoha- ja elupaigatüübid

Tudu soostiku kasvukohatüübid (Paal, 1997 järgi) on inventeeritud 2010. aastal Eestimaa Looduse Fondi poolt (vaatlejad: Alar Soppe, Eerik Leibak, Tõnu Ploompuu), mille käigus määratleti mättaraba (3221), älveraba (3222), laukaraba (3223), nõmmraba (3211), rohu-siirdesoo (3121) . Metsasematest kasvukohatüüpidest on ära märgitud sinika rabastuv mets (1323), siirdesoomets (1421) ja rabamets (1431). Natura 2000 elupaigatüüpidest on Tudu soostik  suuremas osas kaetud looduslikus seisundis rabadega (7110). Rabade kõrval leidub siirdesoo- ja rabametsi (91D0), Fennoskandia soostunud- ja soo-lehtmetsi (9080), vanu loodusmetsi (9010). Samuti leidub Tudusoos siirdesoid ja õõtsiksoid (7140) ning looduslikult huumustoitelisi järvi ja järvikud (3160). Natura 2000 elupaigatüüpide eestikeelsed vasted ja klassifikatsioon toetuvad Jaanus Paali (2007)  koostatud jaotusele. Sulgudes olevad kaldkirjas numbrid tähistavad rahvusvahelisi koosluste koode, mis on ära toodud Euroopa loodusdirektiivis. Rabad on looduskaitseliselt Natura 2000 kõrge tähtsusastmega kooslused ning Eesti vastutuskooslused.
Irena Górska-Damięcka

Irena Górska-Damięcka (20. oktoober 1910 Oszmiana (praegu Ašmiany, Valgevene) – 1. jaanuar 2008 Skolimów) oli poola näitleja ja lavastaja.
Ta sündis koolidirektor Albert Górski ja tema abikaasa Alina tütrena tänapäevase Valgevene territooriumil Ašmiany linnas. Mitme allika kohaselt on tema sünniaastaks märgitud 1916, kuid need eksitavad andmed on paberitesse sattunud näitlejanna esitatud valeinfo tõttu, kes soovis ennast nooremana näidata.
Ta abiellus tuntud poola näitleja ja lavastaja Dobiesław Damięckiga (1899–1951). Näitlejad on ka nende pojad Maciej ja Damian ning kolm lapselast.
Karjääri kutselise näitlejana alustas Irena Górska-Damięcka aastatel 1935–1936 Vilniuse linnateatris. Seejärel töötas Lvivi Poola Draamateatris, kust siirdus 1937. aastal Varssavisse. Suurem osa tema karjäärist ongi seotud tegevusega Varssavi teatrites.
Aastatel 1955–1959 oli ta Białystoki Aleksander Węgierko nimelise draamateatri direktor ja kunstiline juht.
1957. aastal autasustati teda Polonia Restituta ordeniga.
1997. aastal ilmus raamatuna Irena Górska-Damięcka autobiograafia "Wygrałam życie".
Garnison

Garnison on ühe asula või ka muudes määratud piirides alaliselt või ajutiselt paiknevatest väeüksustest, sõjaväeasutustest, sõjaväeliselt korrastatud struktuuriüksustest ja üksikutest sõjaväelastest garnisoniteenistuse (vahiteenistuse) läbiviimiseks moodustatud territoriaal-administratiivne väegrupp.
Garnisoni moodustamise eesmärk võib olla ka antud piirkonna sõjalise kaitse juhtimise korraldamine.
Rühmast väiksem allüksus või üksikult paiknev sõjaväeasutus harilikult garnisoni ei moodusta, kuid sellele allüksusele või asutusele võidakse anda kohustusi garnisoniteenistuse alal.
Garnisonile määratakse kõrgema ülema poolt garnisoniülem, kelle asetäitja on garnisoni komandant. Tavaliselt on garnisoniülem kohapeal paikneva suurema väeüksuse ülem või kõrgeima auastmega väeüksuse ülem.
Eikenella corrodens

Eikenella corrodens on tagasihoidlike mõõtmetega (0,2–2,0 μm), liikumatu, eoseid mitte moodustav, fakultatiivselt anaeroobne, gramnegatiivne bakter. Nime sai bakter M. Eikeni järgi, kes iseloomustas neid ja kirjeldas nende võimet "korrodeerida" agarit.
E. corrodens on inimese ülemiste hingamisteede normaalse mikrofloora osa, kuid teda on raske avastada, kui just ei kasutata selektiivseid agareid. Samas on tegemist ka oportunistliku haigustekitajaga, kes tekitab infektsioone immunokomprimeeritutel ja suutrauma või -vigastusega isikutel. Isoleeritakse sagedamini inimese hammustuse haavast või rusikavõitluse traumade korral. Teised infektsioonid on endokardiit, sinusiit, meningiit, ajuabstsess, pneumoonia, kopsuabstsess.
Raviks kasutatakse penitsilliini, tsefalosporiini ja tetratsükliine. Eikenella on resistentne makroliididele.
Lisaplokiliides

Lisaplokiliides (inglise AUI – Attachment Unit Interface) on 15 kontaktiga D-tüüpi pistikühendus, mida kasutatakse Etherneti seadme ja MAU-seadme (Medium Attachment Unit) ehk transiiveri vahel. AUI-d kirjeldatakse IEEE Etherneti standardis MAC-i (Media Access Control) ja MAU vahel. AUI-kaabel võib olla kuni 50 m pikkune, kuid sagedasti on kaabel vahele jäetud, kuna MAU ja MAC on juba teineteise külge ühendatud.
AUI-konnektorite kasutamine vähenes 1990. aastate algul, kuna sel ajal hakati MAU-seadmeid arvutite ja jaoturite sisse integreerima. Kasutusele tuli 10BASE-T standard, kuna seda oli mugavam ja paindlikum kasutada kui 10Base-5 (jäme-Ethernet) ja 10BASE-2 (peen-Ethernet). 1990. aastate keskpaigaks oli AUI konnektor praktiliselt kadunud, kuna peale tuli kiire Ethernet. AUI vastand kiire Etherneti standardis on Media Independent Interface (MII), Gigabit Ethernetis GMII ja 10 Gigabit Ethernetis XGMII.
AAUI-d – väiksema konnektoriga modifitseeritud vormi kasutasid Apple Macintoshi arvutid aastatel 1991–1998.
Limonaad

Limonaad on gaseeritud alkoholita karastusjook.
Traditsioonilise retsepti järgi valmistatud limonaadi algne värvus on karamellikollane. On ka värvituid limonaade, näiteks Kelluke.
Taga-Kaukaasia Erikomitee

Taga-Kaukaasia Erikomitee (vene keeles Особый Закавказский Комитет, ОЗАКОМ) oli Venemaa Ajutise Valitsuse organ, mis juhtis Taga-Kaukaasiat. Komitee jurisdiktsiooni alla kuulus kogu varasem Kaukaasia asevalitsus (Кавказское наместничество).

Ajalugu

Erikomitee moodustati Thbilisis 9. märtsil (uue kalendri järgi 22. märtsil) 1917 Venemaa 4. Riigiduuma liikmetest. Sellesse kuulus viis inimest, esimees oli konstitutsiooniline demokraat Vassili Harlamov. Ozakom kaotas võimu keeldumise tõttu teha koostööd Taga-Kaukaasias domineerinud sotsiaaldemokraatlike parteidega. Erikomiteelt läks võim üle Taga-Kaukaasia komissariaadile.
Psammophylax acutus

Levik

Neid võib kohata roomamas Angolas, Ghanas, Togos, Elevandiluurannikul, Nigeerias, Kamerunis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kongo Vabariigis, Ugandas, Burundis, Tansaanias ja Sambias.
Roeselare ringkond

Vallad ja osavallad

Ringkonna halduspiirides on 8 valda ja 19 osavalda.
Roosna-Alliku vald

Ajalugu

Roosna-Alliku vald moodustati 1992. aasta 7. mail.
Omavalitsusüksus liideti haldusreformi käigus 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimiste järel senise Paide linna ja Paide vallaga. Moodustatud haldusüksus hakkas kandma nime Paide linn.
Herbert Haljaspõld

Herbert Haljaspõld (kuni 1921. aastani Herbert Grünfeldt; 7. veebruar 1896 – 5. mai 1963) oli eesti keeleteadlane. "Entsüklopeedilise võõrsõnastiku" autor.
Peterburi Riiklik Transpordiülikool

Keiser Aleksander I Peterburi Riiklik Ühendusteede Ülikool (ka Peterburi riiklik transpordiülikool, lühend PGUPS, vene keeles Петербургский государственный университет путей сообщения Императора Александра I) on tehnikaülikool Peterburis.
PGUPS on vanimaid tehnilisi kõrgkoole Venemaal. Asutatud 1809. aastal maismaa- ja veeteede ehituse spetsialistide väljaõpetamiseks. Aastatel 1823–1864 oli instituut kinnine poolsõjaväestatud õppeasutus, mille lõpetajatele anti ühendusteede inseneri auaste (звание инженера путей сообщений). 1830. aastatel hakati ette valmistama raudteede ehitusele ja ekspluatatsioonile spetsialiseerunud teede- ja raudteeinsenere. 1864. aastast sai instituudist taas tsiviilõppeasutus. Eestikeelses kirjanduses kasutatakse tsaariaegse instituudi nimena valdavalt Peterburi teedeinseneride instituuti.
1993. aastal sai instituut ülikooliks.
Alates 2016. aastast on ülikooli ametlik nimi Федеральное государственное бюджетное образовательное учреждение высшего образования "Петербургский государственный университет путей сообщения Императора Александра I" (ФГБОУ ВО ПГУПС).
Karksi-Nuia

Ajalugu

Karksi nime on ürikutes mainitud esmakordselt 1224. aastal, pärast mandrieestlaste lüüasaamist muistses vabadusvõitluses, kui Karksi alad läksid maadejagamisel Mõõgavendade ordu valdusse. Pisut hiljem, 1228. aastast, on kirjas Karksi linnus Viljandi komtuurkonna foogtkonnana, mil ta sai võrdlemisi suure maa-ala halduskeskuseks Saarde, Halliste, Paistu, Helme ja Ruhja piirkonnas. 
Karksi-Nuia oli Karksi kihelkonna keskus, Venemaa keisririigi Liivimaa kubermangus.
Aastani 1987 kandis asula nime Nuia.
Karksi-Nuia alevi omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991.
Karksi-Nuia sai linnaõigused 1993. aastal, vallasisene linn aastast 1999. 
1999. aasta sügisel ühinesid Karksi-Nuia linn ja seda ümbritsev Karksi vald üheks omavalitsuseks nimega Karksi vald.
2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustati Mõisaküla linna ning Karksi, Abja ja Halliste valla liitumisel uus omavalitsusüksus, mille nimeks sai Mulgi vald.
20. maist 2018 on Karksi-Nuia Eesti Meepealinn.

Vaatamisväärsused

Karksi-Nuias asub August Kitzbergi monument ja ka taastatud Vabadussõja mälestusmonument.
Karksi-Nuias on 13. sajandil rajatud Karksi ordulinnus.
Illuka Varjupaigataotlejate Vastuvõtukeskus

Illuka Varjupaigataotlejate Vastuvõtukeskus (inglise Illuka Reception Centre for Asylum Seekers) oli Eestisse saabunud välismaalastega seotud eriküsimustega tegelenud asutus, mis asus Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Jaama külas. Keskust haldas Eesti sotsiaalministeerium.
Keskus avati 1998.
Keskus lõpetas tegevuse 2013.
Veneetsia harta

Veneetsia harta (inglise Venice Charter) on mälestiste ja ajalooliste paikade konserveerimise ja restaureerimise rahvusvaheline harta, mis loodi 1964. aastal.
Veneetsia harta näeb muuhulgas ette, et igasugused lisandused kultuurimälestise arhitektuurses kompositsioonis peavad olema eristatavad ning igasuguseid taastamistöid tuleks vältida. Viimastel kümnenditel ja seda eriti seoses kultuuripärandi hävimise või ulatusliku kahjustumisega erinevates konfliktikolletes on hakatud ümber hindama mõningaid selliseid seisukohti ning kutsuma üles kokku panema uut hartat.