google/wiki40b huggingface dataset:
10 000 meetri jooks

10 000 meetri jooks on kergejõustiku jooksuala, mis kuulub pikamaajooksude hulka. 
Läbitakse 25 staadioniringi. Starditakse finišijoonelt. 
Kiiremad mehed läbivad distantsi umbes 27 minutiga. See vastab keskmisele kiirusele 6,17 m/s ehk 22,22 km/h. 
Kiiremad naised läbivad distantsi umbes 30 minutiga. See vastab keskmisele kiirusele 5,55 m/s ehk 20 km/h. 
10 000 m tulemuse märkimisel eraldatakse punktiga sekundid minutitest ning näidatakse koma järel sekundi murdosa.

Ajalugu

Esimene 10 000 m jooksu tippmark pärineb 1847. aastast. See registreeriti 10 miili jooksu vaheajana.   
Olümpiamängude kavva võeti meeste 10 000 m jooks 1912, naiste 10 000 m jooks 1988. Kergejõustiku maailmameistrivõistlustel on naiste 10 000 m jooks kavas alates 1987. aastast.
Valingu raudteepeatus

Valingu raudteepeatus on raudteepeatus Harju maakonnas Saue vallas Valingu külas. Peatuskoht asub laiarööpmelise Tallinna–Keila raudtee ääres 23,3 km kaugusel Balti jaamast. Peatus jääb Saue ja Keila raudteepeatuse vahele. Raudteepeatuses on mõlema peatee ääres 150 pikkune ooteplatvorm. Peatuses peatuvad Elektriraudtee Tallinnast Keilasse, Paldiskisse, Riisiperre ja Klooga-randa sõitvad elektrirongid. Piletihinnalt kuulub peatus II ja III tsooni.
Termiidipesa

Termiidipesa on termiidiliste poolt loodud pesa ülemosa. Koosneb omavahel kokkukleepitud liiva-, savi- ja puiduosakestest. Mitme sajandi jooksul võib ulatuda kõrgusele 5 m, kõrgeima termiidipesa kõrgus on 12,8 m.
Ferdinand Ilves

Ferdinand Ilves (20. mai 1900 Puurmani vald, Tartumaa – 23. mai 1963 Rakvere) oli Puurmani ja Kursi vallavanem aastail 1931–1944.
Ta õppis aastail 1922–1923 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas ning aastail 1923–1929 ja 1933–1934 õigusteaduskonnas.
Ta osales Vabadussõjas.
KV-1

Kasutus

KV-1 sai esimesed lahinguristsed Talvesõjas. Hiljem suurendati KV-1 torni, et paigutada ära suur 152 mm haubits, mida hakati nimetama KV-2-ks. Muudatus tehti Punaarmee raskuste tõttu punkrite hävitamisel, milleks KV-1 kahur oli liiga väike.

Tehnilised andmed

450-hobujõuline M-17T mootor. Kere oli soomusega kuni 75 mm ja tornisoomusega kuni 95 mm. Tanki mass oli 47,8 tonni. Relvastusse kuulus 76 mm ZIS-5 kahur ja 3 kuulipildujat DT.
Põhjakorpus

Osalus sõjategevuses

11. novembril 1918 alistus Saksamaa Esimese maailmasõja tulemusena Antandile. Pärast Saksamaal toimunud Novembrirevolutsiooni ja saksa vägede evakueerimise algust tühistas Lenini juhitud Nõukogude Venemaa valitsus 13. novembril 1918 ühepoolselt Saksa keisririigiga sõlmitud Brest-Litovski rahulepingu. 16. novembril andis Punaarmee ülemjuhataja Jukums Vācietis käsu alustada taganevate saksa vägede järel pealetungi laialdasel rindel Soome lahest kuni Ukrainani, kuid korraldusega hoiduda relvakonfliktidest evakueeruva Saksa armeega. 18. novembril tungis Punaarmee Lätisse, 25. novembril vallutasid Punaarmee väeosad üksikkorpuse poolt kaitstud Pihkva ja 28. novembril üle Eesti piiri Narvas.
Pärast 11. novembril 1918 Prantsusmaal Saksamaa kaotuse Esimeses maailmasõjas fikseerinud Compiegne'i vaherahu määrati võitjariikide poolt Saksamaa poolt sõja käigus vallutatud ja okupeeritud riikide uued mõjusfäärid. Läänemere-äärsed maad määrati Suurbritannia mõjusfääri.
Ene Nael

Ene Nael (sündinud 13. jaanuaril 1971 Viljandis) on eesti klavessinist. 
Ta alustas muusikaõpinguid Karksi-Nuia Lastemuusikakoolis. Ta lõpetas aastal 1989 klaverierialal Tallinna Muusikakeskkooli (Ell Saviaugu ja Laine Metsa õpilasena) ja aastal 1994 Eesti Muusikaakadeemias professor Laine Metsa klaveriklassi. 2000. aasta kevadel sai ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemiast muusikamagistri kraadi kammeransambli erialal. Paralleelselt klaveriga on ta õppinud klavessiini Imbi Tarumi juures, täiendanud ennast barokkmuusika ja klavessiini alal meistrikursustel.

Tegevus

Ene Nael on olnud mitme eesti helilooja klavessiiniteoste esmaettekandjaks ning osalenud Toivo Tulevi, Helena Tulve ja Raimo Kangro teoste plaadistamisel.
FDA

Food and Drug Administration (FDA või USFDA) on Ameerika Ühendriikide valitsusasutus, mis kaitseb ja edendab rahvatervist, reguleerides toidu ohutust, tubakat, retseptiravimeid, käsimüügiravimid, vaktsiine ja kosmeetikat. FDA jõustab föderaalseadusi koos teiste ametitega, näiteks DEA-ga. Asutus loodi 1906. aastal ja seda juhib toidu- ja ravimivolinik, praegu Scott Gottlieb.
Astuuria lipp

Astuuria lipp on Hispaania autonoomse piirkonna Astuuria lipp. 
Astuuria autonoomiastatuut (3.1) ütleb: "Astuuria Vürstiriigi lipp on traditsiooniline nelinurkne lipp kollase Võiduristiga sinisel põhjal." Lipul on sinine (Pantone 109) põhi. Keskmest masti pool on kollane (kuldne; Pantone 829) rist, mille põikiharude all on tähed alfa ja oomega (alfa ja oomega, algus ja ots). Alfa on suurtäht, oomega on väiketäht. Oomega on kujutatud väiketähena, järgides kõige vanemaid maale (näiteks Oviedo kirikus San Julián de los Prados). Proportsioonid on 2:3. 
Sinine on neitsi Maarja värv. Võidurist on vana Astuuria sümbol.
Eriti pidulikel puhkudel kasutatakse siidlippu kullast ja vääriskividega võiduristiga. Tavalistel puhkudel kasutatakse tugevast peenvillast või sünteetilisest riidest lippu, millele võidurist on trükitud või peale pandud. Lipuversioonil, mida kasutatakse siseruumides, on rist keskel.
Lipp pärineb Hispaania iseseisvussõja ajast, mil Astuuria Vürstiriigi Üldkogu kuulutas välja suveräänsuse ja lõi sõjaväe sissetungijate vastu. 
Lipu kohta käiv seadus 4/1990 võeti vastu 19. detsembril 1990.
Rae vald

Alevikud

Jüri, Vaida, Assaku, Lagedi ja Peetri.

Külad

Rae vallas on 27 küla: Aaviku, Aruvalla, Järveküla, Kadaka, Karla, Kautjala, Kopli, Kurna, Lehmja, Limu, Pajupea, Patika, Pildiküla, Rae, Salu, Seli, Soodevahe, Suuresta, Suursoo, Tuulevälja, Urvaste, Uuesalu, Vaidasoo, Vaskjala, Veneküla, Veskitaguse ja Ülejõe küla.

Ajalugu

20. detsember 1990 nimetati Sommerlingi külanõukogu ümber Rae külanõukoguks. 11. juuli 1991 muudeti Rae külanõukogu Rae vallaks.
Juhan Lepasaar

Juhan Lepasaar (sündinud 13. mail 1921 Lepasaare talus Oonurme külas) on eesti looduskirjanik.
1949. aastal ta arreteeriti ta NKVD poolt ning saadeti Karagandõ oblasti Žezkazgani vangilaagrisse, kust vabanes 1956. aastal.

Teosed

Ta on avaldanud artikleid Eesti Looduses, Noorte Hääles, Rahva Hääles, rajoonilehtedes. Ta on kirjutanud 7 raamatut, nende seas «Laaneteedel» (1989).
Ta on filmi «Kandlekuusk» (1994) peategelane.
Vulgarism

Vulgarism ehk vulgaarkeelend on labane (vulgaarne), jäme sõna või väljend (keelend), mis enamasti on pärit argoost. Vulgarismid on näiteks kutu, molu, ära mölise. Vulgarism võib olla ka kirjakeele normist häälikuliselt tugevasti erinev sõna või väljend (näiteks limunaat 'limonaad'). Vulgarismi peetakse mis tahes mitte standardseks väljendiks, mis iseloomustab harimatut kõne või kirjaviisi. Regulaarsetes ja enamasti mitteametlikes vestlustes on tänapäeval kasutusel palju vulgarismi. Oxfordi ülikooli 2005. aastal koostatud uurimus näitab, et 10-21-aastased noorukid kasutavad vesteldes rohkem vulgarismi kui ülejäänud maailma elanikud. Vulgarismi sagedane ja levinud kasutamine tervikuna on viinud paradoksini, kus inimesed kasutavad seda nii sageli, et New York Timesi sõnul muutub see üha vähem inimestele solvavaks.

Klassitsism

Sõna "vulgarism" tuleneb ladinakeelsest sõnast vulgus, mida tõlgitakse kui ‘tavainimesed’ või ‘lihtrahvas’. Halvustavalt ka kui ‘pesemata rahvahulk’, ‘eristamatu kari’ või ‘jõuk’. Ladina keele õpingutes eristatakse selgelt vulgaarset ladina keelt, kui igapäevast ladina keelt, klassikalisest ladina keelest. Klassikaline ladina keel on paika pandud Kuldajastu tuumiku poolt, kelleks olid Cicero, Caesar, Vergil, Ovid jpt. Selline kahe keele, vulgaarse ja klassikalise ladina keele, eristamine oli vastuvõetamatu keeleline kriitika, mis tekitas liigselt probleeme. Näiteks üks Hõbeaja kuulsamaid kirjanikke Petronius, kes kirjutas keerukas ja peenes proosa stiilis, kasutas oma teoses "Satyricon" väga palju kõnekeelset vulgarismi.

Vulgarism ühiskonnas

Vulgarism on olnud eriliseks mureks traditsioone austavatele inglastle. 1920. aastatel defineeris inglise leksikograaf Henry Wyld vulgarismi kui: "Kummalisus, mis surub ennast inglise tavakeelde ja on sellist laadi sõna, mida saab seostada vulgaarse kõnega või harimatu rääkijaga.  Vulgarismi sõnad pärinevad üldiselt kas sisserännanud või madalast klassist pärit inimeste kõnekeelest. Vulgarism on peamiselt üks tavakeele väga halb variantidest."  Moraalsed ja esteetilised väärtused sõltuvad klassi hierarhial, ning on peetud usaldusväärseks. Sellise väärkasutuse pürgimus on liigitatud kui madala klassi märgiks Inglismaal alates 18. sajandist. Kuna lingvistiline vulgaarsus vedas alt ühiskonnaklasse, muutus selle vältimine etiketi põhiosaks. Inglismaal 19. sajandil W.H. Savage poolt kirjutatud raamat nagu "Inglise keele vulgarismid ja sündsused" ("The Vulgarisms and Improprieties of the English Language") nendib kõrgema keskklassi muret korrektsuse ja hea kasvatuse üle. Vulgarismi on kirjanduses peamiselt kasutatud tahtlikult karakterite kirjeldamiseks või nende dialoogides ja ütlustes.
Georg Allik

Georg Allik (sündinud 1943) on Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku salmilugeja (köster).

Eluloolisi andmeid

Ta sündis 1943 Tartus üpr Ermil Alliku ja koorijuht (salmilugeja) Lydia Alliku peres, õppis Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas ja omandas inglise filoloogi kutse 1970. aastal. Georg Allik oli Tartu Riikliku Ülikooli Keelekeskuse õppejõud alates 1970. aastast kuni pensionile siirdumiseni. 
Alates 1995. aastast on ta Kaarepere Vaga Suzdali Eufimi ja vaga Egiptuse Maria koguduse salmilugeja (köster) ja ka koguduse vanem.

Isiklikku

Georg Alliku pere: isa Ermil Allik, ema Lydia Allik, vend Paul Allik, õde Tiina Allik.
Margus Abel

Margus Abel (sündinud 29. detsembril 1966) on eesti estraadinäitleja.
Ta on Ervin Abeli ja Tamara Gaenko poeg.
Joachim Christian von Sievers

Parun Joachim Christian von Sievers (vene бар. Иоахим (Ефим) Христианович фон Сиверс; ~1718/20 Moskva – 29. detsember 1778 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Venemaa sõjaväelane ja riigitegelane. 
Ta oli kindralleitnant (1768), Eestimaa asekuberner 1773 kuni 29. detsembrini 1778, Tallinna komandant (1775).
Ain Aitsam

Ain Aitsam (sündinud 8. mail 1931 Pärnus) on eesti merefüüsik.

Haridus

Lõpetas aastal 1949 Pärnu 1. Keskkooli (Pärnu Ühisgümnaasium) ja aastal 1954 cum laude Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna hüdrotehniliste ehitiste erialal. Aastatel 1954–1957 oli aspirantuuris Leningradi Polütehnilise Instituudi juures.

Teaduskraad ja kutse

Aastal 1959 kaitses Leningradi Polütehnilises Instituudis tehnikakandidaadi väitekirja; dotsent 1961 (kinnitati aastal 1964); aastal 1968 kaitses füüsika-matemaatikadoktori väitekirja (NSV Liidu TA Okeanoloogia Instituut, kinnitati aastal 1969), professor 1969 (kinnitati aastal 1970).

Töökäik

Tallinna Polütehnilises Instituudis TTÜs 1957–1974: hüdrotehnika ja geodeesia kateedri assistent 1957, vanemõpetaja 1960-1961; sanitaartehnika kateedri dotsent 1961–1969, professor 1969–1974; sanitaartehnika probleemlaboratooriumi teadur 1964–1972. 
Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudis/Eesti TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudis sektorijuhataja 1972–1976, 1987–1991 (1972–1973 kohakaaslus); merefüüsika sektori juhataja 1974–1976; teadusala asedirektor 1984–1986; Läänemere osakonna juhataja 1989–1991. Eesti TA Ökoloogia ja Mereuuringute Instituudi peateadur 1990–1993, konsultantprofessor 1993.
Ettevõtte AS Rakendusteadus ja Tehnika (AS RTT) asedirektor ja nõukogu esimees 1991–…

Teadustöö mujal

Hamburgi Ülikooli külalisprofessor ja -teadur 1983, 1989; TRÜ külalisprofessor 1983–1984; korduvalt Kieli Ülikooli Mereinstituudi külalisteadur mereuuringute alal.

Teadustöö põhisuunad

Hüdroloogia; Eesti veekogude kompleksne kasutamine ja kaitse; merefüüsika ja merekeskkonnakaitse.
Avaldanud üle 150 publikatsiooni.

Teaduskorralduslik tegevus

Alustas merefüüsika uuringute juhtimist Eestis 1972; Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi/Eesti TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi teadusnõukogu liige 1973–1990; NSV Liidu Teaduse ja Tehnika Komitee okeanoloogianõukogu, Teaduslike Uurimistööde Koordineerimise Komitee veeressursside kompleksse kasutamise sektsiooni, Nõukogude-Soome ühise Soome lahe reostuskomisjoni liige; Rahvusvahelise Hüdrauliliste Uurimiste Assotsiatsiooni (IAHR) ja teiste rahvusvaheliste teadusorganisatsioonide liige; 1991. a mereuuringuteks rajatud ASi Rakendusteadus ja Tehnika (AS RTT) asutajaid, hiljem kontori-, kaubandus ja arvutustehnika jm alal tegutsev firma. Seoses Läänemereuuringutega oli uurimislaevadel nõustaja ja uurimisvarustuse korraldajaid. Tema uurimistulemusi on rakendanud Tallinna kanalisatsioonisüsteemi rekonstrueerimisel ja merekeskkonnakaitses. 
Tallinna Teadlaste Maja liige.

Isiklikku

Ain Aitsam sündis koolmeistrite perekonnas. Tema vend Mihkel Aitsam (1929–2013) oli insener ja invaliikumise aktivist.
Andrejs Siņicins

Andrejs Siņicins (tuntud ka venepärase nimega Andrei Sinitsõn (Андрей Синицын); sündinud 30. jaanuaril 1991 Riias) on Läti jalgpallur.
2014 mängis ta klubis FC Narva Trans.
Leva raba

Leva raba on raba Harju maakonnas Kose vallas.
Rabas on Leva järv.
Soosetete paksus on rabas kuni 9 m.
Harabali

Ajalugu

Asula rajati 1789. aastal. 1974 sai linnaks.
Lembit Raidal

Lembit Raidal (9. veebruar 1919 Tartu – 30. juuli 1944 Poola) oli Eesti sõjaväelane (portupeeaspirant, nooremseersant)
2. veebruaril 1940 tulistati Tallinna sadamas seisvalt Nõukogude Liidu sõjalaevalt tema juhitavat õppelennukit. Ta ise kannatada ei saanud, kuid linnas sai raskelt haavata Helmi Schotter ja tekkis materiaalseid kahjusid.
Juulis 1940 teenis ta 2. Lennuväedivisjonis.
Ta hukkus lennuõnnetusel Poolas.
İzmit

Ajalugu

İzmiti kohal asus linn, mille nimi oli Astacus või Olbia (asutatud 712 eKr). Pärast selle purustamist ehitas Bitüünia kuningas Nikomedes I 264 eKr samasse kohta uue linna, mille nimeks sai Nikomedeia. Nikomedeiast sai üks Väike-Aasia tähtsamaid linnu.
Nikomedeia oli Rooma riigi idapoolne pealinn 286–324. 324–330 oli Nikomedeia Bütsantsi ajutine pealinn.
17. augustil 1999 toimunud maavärin magnituudiga 7,4 purustas linna ja selle ümbruse.

Vaatamisväärsused

Linnas on säilinud antiikaegse agoraa, akropoli, amfiteatri ja nekropoli varemed.

Majandus

İzmit on tööstuskeskus, seal asub naftatehas, paberi- ja tsemenditehased. Linnas töötab ka Fordi autotehas.
Maat

Maat kui jumalanna

Hiljem isiksustati Maat vanaegiptuse mütoloogia jumalanna. Teda kujutatakse naist, kes kannab pea peal jaanalinnusulge ja kellel on käes ankh. Nõnda sümboliseerib ta moraalset maailmakorda.
Maat esineb algul teisejärgulise mõiste ja jumalusena legendides Ra'st, ja alles hiljem sai temast omaette jumalus. Võib-olla sellepärast puudub ta Heliopolise enneaadist.
Sageli esineb ka mõiste Maa.tj 'mõlemad Maatid'. Seda on püütud tõlgendada sisemise ja välise korraga, kuid see teooria ei ole üldtunnustatud. Pole ka selge, kust see mitmustus pärit on.
Hilisemal ajal omistati Maatile õde, kaose jumalanna Isfet. Kuigi Isfetit kardeti, sest ta toob kannatust ja hävingut, sest tasakaal nõudis nii positiivse kui ka negatiivse aspekti olemasolu.

Maat kui maailmakord

Maat on ka kosmoloogilise korra printsiip. Ainult tänu Maatile tõuseb päike ja ainult tänu temale on elu võimalik. Maat ei tähenda mitte ainult maailma ideaali, vaid ka selle tegeliku seisundit. Maati printsiibi aluseks oli kujutlus, et jumalik kogukond on maise maailmakorra kujutis kosmoloogilisel tasandil. Kuningas sai seetõttu jumaliku ülesande seda kosmoloogilist korda maa peal kuningaks olemisega teostada: "Ra on seadnud elavate maale alatiseks ja igaveseks kuninga, inimeste üle kohtumõistmise juurde, jumalate lepitamise juurde, Maati tekkida laskmise juurde, Isfeti hävitamise juurde. Tema (kuningas) annab jumalaohvrid jumalatele ja surnuteohvrid teispoolsusse kirgastunutele. Kuninga nimi on taevas nagu Ra (nimi)." ("Kuningas kui päikesepreester")}
Maat ei ole siiski ainult muutumatu seisund. Inimeste käitumine võib kaalukausid tasakaalust välja viia ja Isfet (kaos ja häving) maa peale tulla. Selle pärast on kõige tähtsam Maati alal hoida. Maat ei ole kirjapandud koodeks käskude ja keeldudega, vaid mõiste. Maati seadused on aja jooksul kindlasti muutunud, kuid on säilinud vaid kaudselt. Egiptuse surnute raamatu sisuga hauapealdistest selgub kuninga alamate arusaam Maatist: "Mina tegin sulle Maati, kui ma maa peal olin, sest ma andsin endale aru, et sa elad Maatist. Ma olen eeskujulik, kellest tema jumalal on hea meel, ma annan endale aru, et ta suunab südameid ja et ta elab Maatist. Ma tegin Maati mõlema maa isandatele nii ööl kui päeval, sest ma andsin endale aru, et ta elab Maatist."
Maati maailmakorra kui kindla tegutsemisskeemi õitseaeg oli Vanast Riigist kuni teise vaheperioodini. Uue Riigi alguse ja surnute raamatu kasutuselevõtuga algasid esimesed muutused klassikalises vaateviisis. Tollest ajast välja kujunev isiklikvagadus oli vatuolus päris Maati printsiibiga, mis ei rajanenud üksikisiku vajadustel, vaid võrdsuse printsiibil.
2. Diviis

2. Diviis Vabadussõjas

Eesti sõjavägede ülemjuhataja J. Laidoneri korralduse alusel kuulus 2. diviisi tegevus- ja kaitsepiirkonda Tartu, Võru, Petseri maakond. 
Vabadussõja alguses moodustati Lõunarinde üksustest 8. detsembril 1918 esialgu 1. Eesti brigaad polkovnik Ernst Limbergi juhtimisel. 
24. detsembril reorganiseeriti 1. brigaad 2. diviisiks, 2. diviisile allusid 2., 3. ja 6. jalaväepolk ning Kaitseliidu osad.
24. detsembril 1918 määrati 2. diviisi ülemaks polkovnik Viktor Puskar, diviisi staabiülemaks kapten Konrad Rotschild. 20. veebruarist 1919. aastal oli 2. diviisi 1. brigaadi ülem Eduard-Alfred Kubbo.
Inglisild

Inglisild on sild Tartus Toomemäel. See valmis Johann Wilhelm Krause projekteerimisel 1816. aastal. 
Praeguse kuju sai sild 1836. aastal Tartu ülikooli ehituskunsti professori Moritz Hermann von Jacobi projekti järgi.
1913. aastal kinnitati renoveerimise käigus Inglisillale Tartu ülikooli esimese rektori Georg Friedrich von Parroti mälestusmedaljon (autor Constanze von Wetter-Rosenthal) koos pühendustekstiga. Samal aastal valmis Toomemäel ka teine, tumedam sild, mis heledale Inglisillale vastandudes sai rahvasuus hüüdnimeks Kuradisild.
Ööl vastu 21. aprilli 2012 sild süüdati.
Silla all-linna poolsel küljel on ladinakeelne tekst "Otium reficit vires" ('puhkus kosutab jõudu').

Nimi

Levinud seletuse järgi on Inglisilla nimi rahvapärane lühendus vanemast nimest "Inglise sild", mis viitab kas silla stiilile või inglise stiilis pargile Toomemäel. Ajaloolase Malle Salupere väitel pole parki kunagi nii nimetatud ja sillal on 19. sajandil olnud mitmesuguseid nimetusi. Inglisillaks hakati seda nimetama alles 20. sajandi algul "pärast käharpäise ja inglinäolise rektor Parroti /---/ bareljeefi paigaldamist 1913. aastal".
Puka mõis (Viru-Jaagupi)

Puka mõis (saksa keeles Pucka) oli Kulina mõis karjamõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal.
Psühhiaatria

Psühhiaatria on meditsiini eriala, mis tegeleb psüühikahäirete ennetamise, diagnostika, raviga.
Psühhiaatriline tegevus on igas riigis reguleeritud vastavalt seadusandlusele, et vältida inimõiguste rikkumisi. Eestis on psühhiaatriline abi reguleeritud Eesti psühhiaatrilise abi seadusega.
Psühhiaatriale ja psüühikahäirete ravile spetsialiseerunud arsti nimetatakse psühhiaatriks.
Tuntakse mitmeid psühhiaatria harusid nagu kohtupsühhiaatria, kultuuridevaheline psühhiaatria, lastepsühhiaatria jt
Tänapäeval veterinaarpsühhiaatriat veel ei tunta, kuna pole suudetud luua piisavat mõistelist kontakti inimese ja looma vahel. Psühhiaatria ainuvalitsevaks diagnostika meetodiks on vestlus. Loomade psüühikahäirete kohta ollakse tänapäeval suutelised esitama üsna ebakindlaid oletusi.
Aarand Roos

Aarand Roos (sündinud 28. mail 1940 Tartus) on eesti keeleteadlane, kirjanik, luuletaja, diplomaat ja poliitik.

Rootsis

Roos põgenes 1944. aastal Rootsi koos vanematega, kui oli nelja-aastane.
Ta töötas Lundi Ülikoolis soome-ugri keelte professori kohustustes. Doktorikraadi sai ta samuti Lundi Ülikoolist, kus 2. aprillil 1980 kaitses keeleteaduskonnas doktori väitekirja fennougristika alal (oponent oli professor Seppo Sulonen Helsingi Ülikoolist). Rootsis elas ta kokku 33 aastat.

Ameerika Ühendriikides

Roos on elanud 16 aastat Ameerika Ühendriikides, olles Eesti Vabariigi konsul New Yorgis aastatel 1982–1995.

Eestis

Roos naasis Eestisse 1996. aastal, asudes elama Tallinna. Sellest saadik kuni pensionile jäämiseni töötas ta Välisministeeriumis tõlgina, kokku 9,5 aastat.
Ta on olnud Eesti Kristliku Rahvapartei presidendikandidaat.
Roos on kritiseerinud väliskapitali osakaalu tõusu Eesti majanduses ja eesti keele taandumist ajalehes Vaba Eesti Sõna (24. veebruar 2000): "Vaikselt likvideerub – otsekui iseenesest, kuid ometi kellegi käe läbi – kõik riigile kuuluv vara, majandusharud, infrastruktuur, riigipiirid, oma vääring, oma keel, kultuur ja identiteet. Riigile kuuluv maa ja varad erastatakse võõrastele – nii ettevõtetele kui ka eraisikutele. Välismaalaste kätte lähevad – või juba läksid – elektrijaamad, raudteed-rongid, sadamad, pangad, suuremad ajalehed. Loogiliselt peaks nendele järgnema raadio- ja televisioonijaamad, postiasutused ja miks mitte koolid ja haiglad? Eesti keel tõrjutakse välja kõigepealt kõrgkoolidest, siis keskkooli üha madalamatest klassidest. See kõik käib valutult ja vastupanuta, sest suurem osa rahvast ei usu niikuinii, mis on toimumas. Sest tegijaiks on meie oma demokraatlikud institutsioonid – rahva poolt otseselt või kaudselt valitud."

Isiklikku

Aarand Roosi isa oli klassikaline filoloog Ervin Roos, tema vend on klassikaline filoloog ja arheoloog Paavo Roos.
Aarand Roos valdab mitmeid keeli. Ta on baptist ja Erakonna Eesti Kristlikud Demokraadid juhatuse liige.
Ta on olnud lapsest saadik suur spordihuviline ning kogunud peaaegu kogu oma elu vältel Eesti spordi statistikat, peamiselt kergejõustiku kohta.
Roos on tubakavaba ühiskonna poolt ja on andnud valimislubaduse Riigikogusse pääsemisel teha propagandat tubakavaba ühiskonna eest.

Tunnustused

1998. aastal andis president Lennart Meri Aarand Roosile Eesti Vabariigi järjepidevuse hoidmise eest Riigivapi IV klassi teenetemärgi. 2003. aastal loobus Aarand teenetemärgist ja tagastas selle Teenetemärkide Komiteele. Selle sammuga avaldas Aarand Roos protesti valitsusringkondade kümme aastat kestnud Eesti Vabariigi põhiseaduse vastasele poliitikale riigi lammutamiseks ja Euroopa Liidule allutamiseks.
Venemaa Nõukogude Vabariik

Venemaa Nõukogude Vabariik (vene Российская Советская Республика) oli II Ülevenemaalise Nõukogude Kongressi seadlusega 7. novembril (vkj 25. oktoobril) 1917 Venemaa Vabariigi territooriumil välja kuulutatud riik.
III Ülevenemaalisel Nõukogude Kongressil 10. juulil 1918 vastu võetud ja 19. juulil jõustunud Venemaa SFNV Konstitutsiooni järgi sai riigi ametlikuks nimeks Venemaa Sotsialistlik Föderatiivne Nõukogude Vabariik.
Aida tänav

Ajalugu

Tänav sai nime sellele tänavale aastatel 1692–1695 rajatud kolmekorruselise Tallinna suurima viljaaida järgi, kus nüüd asub Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseum.
Tänavat nimetati varem "põiktänavaks kloostri juures" ja Väike-Kloostri tänav (Kleine Klosterstrasse) naabruses Suur-Kloostri tänaval asunud endise tsistertslaste ordu Mihkli kloostri järgi.
Ametlikult kinnitati Aida nimi (saksa keeles Speichergasse) tänavale 1872. aastal.

Aida tänav 6

Elamu Aida tänav 6 on ümber ehitatud 15. sajandil Lai tänav 23 suure elamu arvukate kõrvalhoonete hulka kuulunud tallist või lambalaudast. Renessansiperioodil, aastatel 1551–1558 muudeti hoone kahekorruseliseks elamuks. Ehitati väike raidportaal ja raidraamistusega aknad, mantelkorsten ja paeplaatidest põrandad. Hoone keldris ja I korrusel on kaks ruumi, II korrusel üks. 
Põhjasõjas varemeisse jäänud elamu kohandati aastatel 1723–1739 taas aidaks – osa avasid (portaal, aknad, nišid) müüriti kinni, mõned seinad ja vahelaed lammutati, fassaadi tehti kaubaluugiavad.
Hoone restaureeriti aastatel 1967–1968 elamuna ja seda kasutatakse nüüd Tallinna Linnateatri hoidlanakoos Aida tänav 8 hoonega. Kultuurimälestis nr 3017.