google/wiki40b huggingface dataset:
Andro Roos

Andro Roos (sündinud 2. augustil 1983) on Eesti majandusteadlane ja ühistegelane. Ta on Tartu Hoiu-laenuühistu juhatuse esimees.
Andro Roos on abielus.

Haridus

Andro Roos on omandanud teadusmagistrikraadi Tartu Ülikoolis. Alates 2008. aastast omandab doktorikraadi majandusteaduses.

Organisatsioonid

Andro Roos kuulub erinevatesse organisatsioonidesse nagu Rahva Raadio Selts, Eesti Majandusteaduse Selts, Korporatsiooni Fraternitas Tartuensis, Eesti Klubi, Nõmme Haridus- ja Rahvamajaselts. Samuti on Roos veel Vanemuise Seltsi esimees, Akadeemilise Ühistegevuse Seltsi esimees ning Eesti Ühistegevuse Liidu esimees.
Igor Netto

Päritolu

Igor Netto sündis Moskvas elanud eestlaste peres. Igori vanemad olid Eestis sündinud. Isa Aleksander Netto oli pärit Valgast ning oli ametilt väärispuidutisler, kes eesti keele kõrval rääkis vabalt ka läti keelt. Aleksander sattus Venemaale revolutsiooni ajal Läti punaste küttide koosseisus. Ema Julia (sünd. Tamm) oli pärit Tartust ja töötas Nõukogude Liidu välisasjade rahvakomissariaadis. Mõlemad olid veendunud kommunistid.
Nettode pere elas Moskvas suures ühiskorteris koos kolme Läti küttide perega. Läbikäimine Moskva eestlastega oli esialgu tihe, kuid pärast 1937. aasta Läti küttide vastaseid repressioone see sisuliselt katkes.
Igori vanem vend Lev (s. 1925) oskas lapsepõlves eesti keelt paremini kui vene keelt. Igor enam eesti keelt selgeks ei saanudki. Vaatamata eestlastest vanematele pidas Igor ennast venelaseks. Netto kaasaegsete mängijate sõnul võis tema huulilt siiski aeg-ajalt eesti keelt kuulda. Lev Netto rääkis eesti keelt ka 90-aastasena ja tema sõnul oli ühes Igori dokumendis vähemalt 1987. aastal märgitud rahvuseks eestlane.

Jalgpallurikarjäär

Igor Netto jalgpalluritee algas Moskva tänavatel ja hoovides. Olles suur Moskva Dinamo poolehoidja, käis ta poisikesena end klubisse pakkumas, kuid seal ei leidunud treenerit, kes tema talenti osanuks hinnata. Organiseeritult hakkas Netto jalgpalli mängima 1944. aastal. 1946. aastal kuulus ta Krõlja Sovetovi noortemeeskonda.

Moskva Spartak

Moskva Spartak oli ainus klubi, kus Igor Netto täiskasvanute tasemel mängis. Netto on üks Moskva Spartaki suurkujudest, kes mängis klubis 386 kohtumist ja lõi 36 väravat. Ta tuli viis korda Nõukogude Liidu meistriks ja võitis kolm karikat. 1957. aastal autasustati Nettot Lenini ordeniga. Lõpetas mängijakarjääri 1966. aastal. Töötas pärast seda mitme klubi ja ka Iraani koondise treenerina.

Koondis

1952–1965 kuulus Netto Nõukogude Liidu koondisse, 1954–1963 oli ta koondise kapten. Tema juhtimisel võideti 1956. aasta olümpiamängudel kuldmedal ja tuldi 1960. aastal Euroopa meistriks. 1958. aasta maailmameistrivõistlustel tegi ta vigastuse tõttu kaasa vaid ühe mängu. 1962. aasta maailmameistrivõistlustel tegi ta kaasa neli mängu ja meeskond jõudis veerandfinaali. Kokku mängis Netto koondises 54 mängu ja lõi neli väravat.

Huvitav fakt

1962. aasta maailmameistrivõistlustel toimunud kohtumises Uruguay vastu palus Netto kohtunikul tühistada seisult 1:1 löödud Nõukogude Liidu juhtvärava. Nimelt oli Igor Tšislenko löödud pall kohtunikule märkamatult läbi võrgus oleva augu väravasse lipsanud. Lõpuks võitis Nõukogude Liit kohtumise ikkagi Valentin Ivanovi löödud väravast.
Pusu mõis

Pusu mõis (saksa keeles Abisaar) oli Veski mõisa karjamõis Kambja kihelkonnas Tartumaal.
Urmas Reinsalu

Haridus

Urmas Reinsalu lõpetas 1993. aastal Tallinna 37. Keskkooli ja 1997. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Oli Tartu Ülikooli Üliõpilaskonna edustuse esimees 1994–1995.

Poliitiline tegevus

Reinsalu oli Erakond Res Publica nimekirja esinumber 2004. aasta Euroopa Parlamendi valimiste nimekirjas, kuid ei osutunud valituks. Res Publica sai vaid 6,7 protsenti häältest ning valimiskaotus viis erakonna kadumisele poliitikamaastikul.
Reinsalu kuulus Res Publica poliitikute rühmitusse Äraostmatud. 2003. aastal oli ta ajakirjanduses Res Publicaga seostatud OÜ Patricia juhatuse liige koos Ken-Marti Vaheri, Taavi Veskimägi ja Indrek Raudsega.
Värss

Värss on luuleteose väikseim terviklik osa; kirjapildis on värss tavaliselt luuleteose rida.
Värssi iseloomustab värsimõõt.
Lõppriimilise luulevormi puhul on värsi lõpus teiste värsside lõppudega riimuvad sõnad või silbid.
Piimapütt

Piimapütt (Tartu murdes ummik, Võru murdes tsõõrik) on endisaegne madal ümmargune ilma kaaneta laudnõu, mida kasutati piima hapendamiseks ja lauale toomiseks. 
Piimapüti läbimõõt oli ca 25 cm ja kõrgus 15 cm, see mahutas 3–5 toopi. Lõuna-Eestis kasutati seda ka kausina, millega toit lauale toodi.  
Piimapüttide kasutamine lõppes 19. sajandi lõpus, kui kasutusele tulid koorelahutajad, savikausid ja vabrikunõud.
Melanism

Melanism (ladina melanismus) on paljudel organismidel melaniini toime tulemusel tekkiv naha, limaskestade või ka elundite ning isegi karvkatte tumedus. Melanism võib sageli olla patoloogiline (ebanormaane) või ka pärilik.

Madudel

Ka madudel esineb melanismi, seetõttu on maoliigi määramine üksnes mao soomuste värvi põhjal problemaatiline. Nii näiteks pole melanistlike rästikute siksaktriip nähtav. Melanistlike rästikute esinemissagedus aga sõltub elupiirkonnast jpt teguritest (näiteks tööstusmelanism). Arvatakse, et Saksamaa edelaosas on melanistlike rästikute osakaal 30–90%. Mustad rästikud on tihti pikemad ja nende seas on emaseid rohkem. Rästikud ei sünni mustadena, nende värvus muutub endokriinsüsteemi (ajuripats, pro-opiomelanokortiin jt) mõjul, andes emasel märku suguküpsuse saabumisest.
Võib esineda ka madusid, näiteks Lampropeltis getula nigrita, kes on sünnist saati ebanormaalselt musta värvi.

Imetajad

Mustad kassid ei ole mitte eraldi kassitõug, vaid nende karvkate on musta värvi.
2015. aasta Euroopa mängud

2015. aasta Euroopa mängud olid esimesed Euroopa mängud. Need toimusid 12.–28. juunini Bakuus Aserbaidžaanis.
Võistlustel osales 6000 sportlast 50 riigist. Toimus 253 võistlust 20 spordialal.
Jersey maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1839. aastal.
Eesti Kunstiakadeemia

Tuntud vilistlasi

Kunstnikud: Eduard Wiiralt, Evald Okas, Vive Tolli, Mari-Liis Küla, Enn Põldroos, Jüri Arrak, Tiit Pääsuke, Malle Leis, Jaak Soans, Leo Lapin, Jüri Okas, Mari Kurismaa, Jaan Elken, Raoul Kurvitz, Jaan Toomik, Liina Siib, Kaido Ole, Marko Mäetamm, Ene-Liis Semper, Marge Monko, Tõnis Saadoja, Merike Estna, Kristi Kongi
Tarbekunstnikud ja disainerid: Otto Tammeraid, Mari Adamson, Maks Roosma, Bruno Tomberg, Leesi Erm, Leo Rohlin, Kadri Mälk, Sergei Issupov, Reet Aus, Tanel Veenre, Aldo Järvsoo, Marit Illison, Stella Soomlais
Arhitektid: Leila Pärtelpoeg, Väino Tamm, Vello Asi, Valve Pormeister, Raine Karp, Vilen Künnapu, Andres Alver, Toivo Raidmets, Jüri Kermik, Peeter Pere, Urmas Muru, Emil Urbel, Ralf Lõoke, Siiri Vallner, Mihkel Tüür, Ott Kadarik, Katrin Koov
Kunstiteadlased: Juhan Maiste, Mart Kalm, Krista Kodres, Ants Juske, Triin Ojari, Andres Kurg, Kai Lobjakas, Eva Näripea, Anders Härm, Anu Allas, Rael Artel, Oliver Orro
Teistel aladel: Heinz Valk, Ike Volkov, Ignar Fjuk, Signe Kivi, Hardi Volmer, Raivo Järvi, Henry Laks, Hannes Võrno, Andres Lõo, Yoko Alender, Maria Minerva
See on 40

Sisu

Film algab stseeniga, kus Debbie (Leslie Mann) ja Pete (Paul Rudd), keda esmakordselt nähti filmis "Kõht ette", on vahekorras Debbie 40. sünnipäeva puhul. Seejärel Pete avaldab, et ta võttis viagrat, mille ta oli saanud oma sõbra Barry (Rob Smigel) käest, mille peale Debbie vihastab ja nad lõpetavad. Debbie on pahane, et ta on 40, kuid eirab seda fakti siiski.
Stalingradi sõjaväeringkond

Stalingradi sõjaväeringkond (vene keeles Сталинградский военный округ, Сталинградский ВО) oli aastatel 1941–1942 ja 1943 Nõukogude Liidu relvajõudude koosseisu kuulunud piirkondlik operatiiv-strateegiline väekoondis.
Sõjaväeringkond moodustati 26. novembril 1941. Territoorium hõlmas: Stalingradi oblast (väljaarvatud kolm rajooni), osa Rostovi ja Lääne-Kasahstani oblastist, Kalmõki ANSV ja Astrahani ringkond. Staap moodustati Harkovi sõjaväeringkonna baasil. 31. augustil 1942 formeeriti sõjaväeringkond 28. armeeks. Uuesti moodustati sõjaväeringkond 2. juulil 1943. Nüüd kuulus selle koosseisu Stalingradi oblast, Rostovi oblasti põhjapoolsed alad, Astrahani ringkond ja Kalmõki ANSV. Hiljem hõlmas see ka Harkovi ja Vorošilovgradi oblastit. Sõjaväeringkond likvideeriti oktoobris 1943 ning selle väed ja territooriumi liideti Põhja-Kaukaasia sõjaväeringkonnaga.
Sõjaväeringkonna staap asus 1941–1942 Stalingradis, seejärel Astrahanis.
19. sajandi muusika

19. sajandi muusikastiilid

Muusikaajaloos nimetatakse 19. sajandit romantismiajastuks. See on viimane ühe muusikastiili järgi nime saanud ajastu, kuna juba alates 20. sajandist valitseb muusikas nii suur muusikastiilide ja väljendusvahendite paljus, et neid ühendav nimetus puudub. Ka 19. sajandist on tegelikult ebatäpne rääkida kui ainult romantismiajastust, sest romantism oli siis vaid üks paljudest muusikastiilidest. 
Romantismi valitsevat asendit muusikas kindlustas 19. sajandil jõuliselt arenev muusikakriitika, milles andsid tooni mitmed romantilised heliloojad, nagu näiteks Robert Schumann. Muusikakriitika kujundas tolleaegse publiku esteetilisi arusaamu sellest, milline on kvaliteetne muusika ja millises suunas peaks muusika areng kulgema. Selline positsioon eeldas, et mitte kõiki muusikateoseid ei peetud kvaliteetseks. Tihti vägagi teravaks muutunud avalikes diskussioonides vastandati meistreid, kelle hulka kuulusid näiteks viini klassikud ja n-ö kohalikke heliloojaid (nn väikemeistreid, sks. k. Kleinmeister). Samuti kõrvutati võrdlevalt kõrgetasemelist avalikku kontserdielu ja asjaarmatajate kodust musitseerimist. Romantismiajastu üheks tunnuseks on ka geeniusekultus, mis mõjutab meie kontserdielu, traditsioone ja hoiakuid tänaseni.
19. sajandi muudeks muusikastiilideks olid näiteks biidermeier, realism, historitsism ja rahvusromantism.
Paldiski lipp

Paldiski lipp on Harju maakonnas asuva Eesti Paldiski linna lipp.
Lipp on kinnitatud 27. septembril 1994.

Lipu kirjeldus

Sinise ristkülikukujulise lipu keskosas on kaks paralleelset valget rõhttriipu laiusega 1/9 ja vahekaugusega 1/9 osa lipu laiusest.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11, normaalsuurus on 105 × 165 cm.
Solly March

Solomon Benjamin March (sündinud 20. juulil 1994 Eastbourne'is) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Premier League'i klubis Brighton & Hove Albion.
Brighton & Hove Albioniga liitus March 2011. aastal. Enne seda mängis ta Eastbourne Borough's ja Lewesis. Brighton & Hove Albioni põhimeeskonda kuulub ta alates hooajast 2013–14. Esimesed neli hooaega mängis ta klubiga Inglismaa esiliigas. Hooajal 2016–17 saadi esiliigas teine koht ja tõusti kõrgliigasse. Oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 15. septembril 2017 mängus AFC Bournemouthi vastu.
Oreocalamus

Levila

Need maod elavad Malaisias.
Pro et contra

"Pro et contra" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1966. aastal loodud teos tšellole ja orkestrile. Teos on pühendatud Mstislav Rostropovitšile. Muusikateose pikkus on 9 minutit. Teose kandsid esimest korda ette Toomas Velvet (tšello) ja Eesti Raadio Sümfooniaorkester (dirigent Neeme Järvi) 3. novembril 1967 Tallinnas Estonia kontserdisaalis.
Zofia Zamenhof

Zofia Zamenhof (13. või 15. detsember 1889 Varssavi, Masoovia vojevoodkond – august 1942 Treblinka) oli Poola juudi päritolu lastearst, Klara ja Ludwik Zamenhofi tütar. Perekonda kuulusid veel vanem vend Adam (1888–1940) ja noorem õde Lidia Zamenhof (1904–1942), kes surmati Hitleri natsistliku režiimi koonduslaagrites.
Aastatel 1907–1913 sooritas Zofia Zamenhof meditsiiniõpingud Lausanne'i Ülikoolis Šveitsis ning 1914. aastal läbis riigieksami Peterburis. Seejärel jätkas ta spetsialiseerumist sise- ja lastehaiguste erialal ning võttis Lenini bolševike režiimi Punaarmee arstina osa 1919. aastal alanud Nõukogude-Poola sõjast. Teise maailmasõja ajal asus ta elama Varssavi getosse ja töötas vabatahtliku arstina juudi haiglas. 1942. aastal geto kogumis- ja sorteerimispunktist Umschlagplatzil surmalaagrisse saadetavate noorte patsientidega vabatahtlikult kaasa läinud Zofia Zamenhof suri Treblinka koonduslaagri gaasikambris.
Eesti Rahvusraamatukogu peadirektor

Eesti Rahvusraamatukogu peadirektor on alates 13. märtsist 1991 Eesti Rahvusraamatukogu tegevjuhi ametinimetus.
Vastavalt Eesti Rahvusraamatukogu seadusele, mis kehtib alates 25. aprillist 1998, vastutab peadirektor rahvusraamatukogu toimimise ja arengu eest. Tema pädevuses on direktori ja struktuuriüksuste juhtide ametisse nimetamine, aga ka asutuse ametlik esindamine. Samuti vastutab peadirektor rahvusraamatukogu eelarveprojekti koostamise eest.
Peadirektori valib Rahvusraamatukogu nõukogu seaduse ja põhikirjaga ette nähtud korras. Tema ametiaeg on viis aastat. Peadirektori ametikoht täidetakse avaliku konkursi korras.
Alates septembrist 2008 on Rahvusraamatukogu peadirektor Janne Andresoo.
Protvino

Protvino on linn Venemaal Moskva oblastis.
Linn asub Protva jõe kaldal, 95 km Moskvast lõunas. Linnas asub tuumafüüsika uurimiskeskus. Sealne 1960. aastail ehitatud prootonikiirendi oli kuni 1972. aastani maailma suurim.
Moskva oblasti linnad
Aprelevka  | Balašihha  | Bronnitsõ  | Dedovsk  | Dmitrov  | Dolgoprudnõi  | Domodedovo  | Drezna  | Dubna  | Dzeržinski  | Elektrogorsk  | Elektrostal  | Elektrougli  | Frjazino  | Golitsõno  | Himki  | Hotkovo  | Istra  | Ivantejevka  | Jahroma  | Jegorjevsk  | Jubileinõi  | Kašira  | Klin  | Kolomna  | Koroljov  | Kotelniki  | Krasnoarmeisk  | Krasnogorsk  | Krasnozavodsk  | Krasnoznamensk  | Kubinka  | Kurovskoje  | Likino-Duljovo  | Ljubertsõ  | Lobnja  | Lossino-Petrovski  | Luhhovitsõ  | Lõtkarino  | Moskovski  | Možaisk  | Mõtištši  | Naro-Fominsk  | Noginsk  | Odintsovo  | Orehhovo-Zujevo  | Ozjorõ  | Pavlovski Possad  | Peresvet  | Podolsk  | Protvino  | Puštšino  | Puškino  | Ramenskoje  | Reutov  | Rošal  | Ruza  | Sergijev Possad  | Serpuhhov  | Shodnja  | Solnetšnogorsk  | Staraja Kupavna  | Stupino  | Šatura  | Štšolkovo  | Zaraisk  | Zvenigorod  | Žukovski  | Taldom  | Tšernogolovka  | Tšehhov  | Vereja  | Vidnoje  | Volokolamsk  | Voskressensk  | Võssokovsk
Gösta Berlingi saaga

Sisu

Tegevus toimub 1820ndatel – ajal, mil Rootsi aadelkonnas ilmnesid esimesed lagunemise märgid. Aadlikud, kel polnud äritaipu, hakkasid ühtäkki vaeseks jääma. Teos käsitleb Värmlandi saaga- ja legendimaailma, olles kooskõlas ajastuga, kus hiilguse kadumisest hoolimata elati lõbusalt ja seiklusjanuliselt. Gösta Berling on hea väljanägemisega pastor, kes kaotab joomise pärast töö. Gösta joob kõrtsis maha jahukoti, mis tema kitsi ja karmi käega tütart oli aidanud. Süümepiinad viivad ta enesetapumõtetele, kuid Gösta päästab majaproua ja maagikaevanduste omaniku Ekeby, kes paigutab ta oma mõisa "kavaleritiiba". Sealt algabki saaga.
Ekebyl on kokku 12 kavaleri – karile jooksnud eludega inimesed, keda majaproua oma armust üleval peab. Autori käsitluses muutuvad need mehed legendaarseteks tegelasteks, kes teevad Varmländi elu huvitavamaks, lõbusamaks ja salapärasemaks. Siin kohtab endisi sõjaväelasi, hiiglasekasvu sakslast – leebet ja vaga meest, kes püüab "selle ilma jaoks liiga hea" olla, muusikut, kes igatseb koju ja sinna saades sealt kohe tagasi põgeneb. Kõik on julged mehed, kuid keegi ei viitsi tööd teha ega raha koguda. Ilma nende laulu ja pillimänguta ei oleks õiget hoogu ei küla-, pulma- ega juubelipidudel.
Gösta on kavaleridest kõige kavalam, leidlikum ja ilusam. Tema võluvale jutule pole kellelgi midagi vastu panna. Gösta elu koosneb seiklustest ja elamustest. Ta on alati valmis aitama, kuid mitte kunagi valmis ennast tüdrukuga siduma. Gösta on romantiline tegelaskuju, keda võib võrrelda nii Don Quijote'i kui ka Peer Gyntiga.
Lehrte

Ajalugu

Piirkonda on esmakordselt mainitud 1147. aastal ja siis oli Lehrte suhteliselt väike põllumajandusküla. Aastaks 1352 ehitati kirik, nüüd tuntud kui Nikolauskirche; kohalikud talunikud käisid pühapäevakiriku teenistustel Steinwedeli külas.
Sel ajal asus Lehrte ajaloolises piirkonnas Großen Freien (suur vaba) ning asus kaugel suurtest transiit- ja liiklusteedest.
Lehrte oli üsna unine aastani 1843, kui tööd alustas Hannover–Braunschweigi raudtee, mis ühendas Lehrtet mõlema linnaga. Järgmisel aastal hakati ehitama liine Cellesse (1845), Hildesheimi (1846) ja Berliini (1871).
Kui tööd raudteeliinil algasid, oli Lehrtes 755 elanikku, 60 aastat hiljem oli rahvastik kasvanud umbes kümme korda. 1898. aastal sai Lehrte ala omavalitsusõigused ja tunnistati ametlikult linnaks.
Hästi ja tõeliselt rajatud raudteega kasvas tööstus Lehrtes, sealhulgas savi-, mineraalväetiste, tsemenditehas, konservi- ja suhkruvabrik 1883. aastal, mis domineeris kesklinnas kuni 2002. aastani. Tsemenditehase asutas 1881. aastal Hermann Manske koos partneritega ja see oli teine tsemenditehas Hannoveri piirkonnas. Tehas suleti 1910. aastal.
1911. aastal loodi kariloomade turg ja Lehrtest sai üks kõige tähtsamaid kohti karjakaubanduses ja -veos Põhja-Saksamaal. 1912. aastal algas piirkonna potasimaardlas kaevandamine. Lehrter Bahnhof (Lehrte jaam) Berliinis on nimetatud Lehrte järgi. See avati 1871. aastal kui lõpp-peatus liinil, mis ühendab Berliini Lehrte ja Hannoveriga, millest hiljem sai Saksamaa kõige olulisem ida-lääne liin.
Alates 1920. aastatest on Ahltenis suur alajaam, mis 1944. aastal oli katselise HVDC Lehrte–Misburgi liini lõpp.
Pusku viik

Pusku viik on laht Lääne maakonnas Haapsalu linna halduspiirkonnas Pusku küla ääres. 
Lahe koordinaadid on 58° 54′ N, 23° 27′ E.
Strazdumuiža mõis

Strazdumuiža mõis (Strazdumuiža, ka Strazdes muiža) oli mõis Lätis Riia linnas Jugla asumis. Mõisa vana peahoone asus Pāles ielā 14, uus aga Juglas ielā 14. Saksa keeles oli mõisa nimi Strasdenhof või Strassen Hoff.
Strazdumuiža mõisa on esimest korda mainitud aastal 1528. Toona said selle omanikeks Thor Avestid, kellele mõis kuulus XVII sajandi keskpaigani. Mõisaomanike nimi mugandus lätlaste ja sakslaste Strazdumuižaks.
Mõisale kuulusid kaks talukohta. Neist vanem on Odiņi talu, mis rajati Jugla järve kaldale aastal 1510. Talunikud tegelesid kalapüügiga ja müüsid järve ääres peatuvatele Riia elanikele õlut ning piiritust.
Aastast 1741 kuulus mõis Budbergidele. Aastal 1770 ehitas Woldemar Dietrich von Budberg vana peahoone kõrvale uue klassitsistlikus stiilis peahoone, mis on säilinud tänapäevani.
Aastal 1781 omandasid mõisa Fromholdid. Ilmselt rajati just tol ajal mõisa juurde inglise park, mis sai oma nime Hermann Fromholdi lese Dorothea järgi ("Dorotheens Lustwaaldchen" või "Dorotejas līksmi", eesti keeles Dorothea rõõm). 
Aastal 1801 ostis mõisa kaupmees Matthias Ulrich Poorten (1732−1812), aga juba aastal 1803 sai mõisa omanikuks Berens von Rautenfeld. Too oli kohaliku politseiringkonna ülem ja nii ei olnud ta rahul, et sügiseti tuleb rahvas mõisa puuvilju ning muud saaki varastama. Aastal 1805 lasi ta Odiņi talu rahval rajada vanuselt teise maja mõisakompleksis – aedniku maja. Aedade valvamine jäi samuti Odiņi talu inimeste hooleks. Tema järel oli aastail 1816–1827 mõisa omanikuks Georg Ludwig Stoppelberg. 
Järgmised omanikud olid Pychlaud. Nemad avasid mõisas manufaktuuri, kus valmistati puuvillast ja villast kangast. Nende ajal ehitati peahoone uhkemaks. Aastal 1853 ehitasid nad ka järve äärde uusklassitsistlikus stiilis villa, mille juurde kuulus vahepeal 6,4 hektari suurune omaette maatükk. Jugla järve äärde rajati kai, kust tehti pidude ajal väljasõite Jugla järvele.
Aastal 1845 eraldati Straždumuizast Krēgermuiža mõis. Aastal 1890 müüsid Pychlaud manufaktuuri maha. Pychlaud olid alati olnud pimedate ühingu toetajad ja nii anti mõisa hooned Krēgermuiža mõisa omaniku Johanna Karoline soovil pimedate käsutusse. Peahoone kuulubki pimedate ühingule. Villas asus vahepeal lastekodu, aga tänapäeval asub seal pimedate raamatukogu.
Mõisa park oli rahvale avatud kuni aastani 1920. Siis tuli see paraku vandaalide tõttu sulgeda. XX sajandi teisel poolel ehitati parki mitu korterelamut.
John Dalton

John Dalton (6. september 1766 Cumberland – 27. juuli 1844 Manchester) oli inglise keemik ja füüsik, nüüdisaegse molekulaar-atomistliku õpetuse rajajaid.

Elulugu

John Dalton sündis vaeses kveekerite perekonnas kangru pojana. Ta omandas loodusteadusliku hariduse iseseisvalt õppides. Juba 15-aastaselt alustas ta koos vanema venna Jonathaniga kveekerite külakoolis õpetajana. 1790. aasta paiku soovis ta astuda ülikooli, et õppida õigusteadust või meditsiini, kuid nendest plaanidest ei tulnud midagi välja, sest lahkusulistel oli keelatud Inglismaa ülikoolides õppida ja õpetada. 1793 kutsuti ta Manchesteri lahkusuliste uude kolledžisse matemaatikat ja natuurfilosoofiat õpetama. Ta jäi sellesse ametisse kuni 1800, mil kooli halvenenud varanduslik olukord sundis ta ameti maha panema ning jätkama Manchesteris matemaatika ja natuurfilosoofia eraõpetajana.
Daltoni varajast elu mõjutas tugevalt mõjukas kveeker Elihu Robinson, meteoroloog ja mõõteriistavalmistaja, kelle mõjul hakkas Dalton huvituma matemaatika ja meteoroloogia küsimustest. 1787 hakkas Dalton pidama ilmavaatluste päevikut, kuhu ta järgneva 57 aasta jooksul kirjutas rohkem kui 200 000 vaatlust, neist viimase oma surma eelsel päeval. Daltoni esimene teadustöö "Meteoroloogilised vaatlused ja esseed" avaldati 1793 ja see sisaldas paljude tema hilisemate avastuste algeid. Ometi pöörasid õpetlased sellele vähe tähelepanu, sest Daltoni käsitlusviis oli liiga omapärane.
Riho Pätsi Koolimuusika stipendium

Riho Pätsi Koolimuusika stipendium on aastast 2002 välja antav stipendium, mille eesmärk on tunnustada tähelepanuväärset muusikaõpetajat, pilliõpetajat, heliloojat, muusikapedagoogika uurijat ja koolimuusika edendajat.
Stipendiumi annab välja 2002. aastal asutatud Riho Pätsi Fond. Näiteks aastal 2011 oli stipendiumi suurus 800 eurot.
Maie Kreegipuu

Maie Kreegipuu (sündinud 8. septembril 1950) on eesti kliiniline psühholoog. Ta töötab Jämejala psühhiaatriahaiglas ning on Tartu Ülikoolis kliinilise psühholoogia ja eetika (problemaatika psühholoogidele) lektor.

Hariduskäik

Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli meditsiinipsühholoogina 1973. aastal, seejärel töötas Jämejala psühhiaatriahaiglas esialgu täiskoormusega, alates 1990. aastast osakoormusega. 1993. aastal kaitses ta magistrikraadi psühholoogias. Alates 2003 on ta riiklikult tunnustatud kohtupsühholoogia ekspert. 2004 sai ta kliinilise psühholoogi ja psühholoog-psühhoterapeudi kutse.

Panus Eesti psühholoogiasse

Vaimse alaarengu probleemidega viis teda kokku töö Tartu Vaimse Tervise Hooldekeskuse käivitamisel ja arendamisel 1993–1995 ja Eesti Psühhosotsiaalse Rehabilitatsiooni Ühingus. Akadeemilist huvi intelligentsuse vastu rahuldas WAIS-III Eestisse adapteerimise töörühmas. Ta oli Eesti Psühholoogide Liidu president 1999–2001. Ta tegutses kliinilise psühholoogi haridus- ja kutsestandardite väljatöötamisel ja juurutamisel. Tema erialased huvid on kognitiiv-käitumisteraapia, depressiooni ja ärevushäirete kognitiivsed mehhanismid, düsfunktsionaalsete hoiakute osa psüühikahäirete kujunemises ja selle hindamise meetodid, isiksushäirete hindamine struktureeritud intervjuuga, probleemilahenduse ja kehtestava käitumise meetodite kasutamine kognitiivses käitumisteraapias ning psühholoogide eetilised uskumused ja põhimõtted. Ta on avaldanud uurimusi kliinilisest psühholoogiast rahvusvahelistes väljaannetes.
Nordstrandi linnaosa

Haldusajalugu

Aastal 1917 liideti Osloga Norsstrand seoses Ekbergbaneni pikendamiseni Sæterini (1941 pikendati seda Ljabruni).
Praegune linnaosa tekkis 2004, kui linnaosareformiga liideti varasemad Nordstrandi linnaosa, Lambertseteri linnaosa, Karlsrud ja osa Ekeberg-Bekkelageti linnaosast (välja jäi suurem osa  Ekebergskrentenist ja Ekebergskråningast, miks läks uue  Gamle Oslo linnaosa koosseisu).

Hoonestus ja ilme

Hoonestuses on valdavad väikesed majad, mis paiknevad fjordiäärsel kallakul ja idapoolsel lavamaal. Idaserval Lambertseteril on paneelmajad, mis moodustavad Oslo esimese satelliitlinna. 
Oslo fjordile avaneb kaunis vaade.

Majandus

Majandustegevust on vähe. Äri- ja teeninduskeskused on Sæteris ja Lambertseteris.
Nordstrandi linnaosal on Oslos üks jõukamaid elanike sissetulekute taseme ja kinnisvarahindade poolest.
Vladimir Samon

Vladimir Samon (4. detsember 1900 – 8. mai 1970 Nõmme) oli Eesti sõjaväelane (vanemleitnant).