google/wiki40b huggingface dataset:
Jahtlaev

Jahtlaev on peamiselt merematkamiseks või esindusfunktsiooniks kasutatav laev, suurem kaater või suurem purjejaht.
Enamik jahtlaevu on mootorlaevad ja neid nimetatakse ka mootorjahtideks. Samuti on jahtlaevu kutsutud kõnekeeles näiteks superjahtideks või megajahtideks pikkusest tulenevalt.

Kirjeldus

Jahtlaevad on tavaliselt registreeritud kui väikelaevad või reisilaevad, mida ei kasutata tulu teenimiseks.
Enamik jahtlaevu kuulub varakamatele eraisikutele ja on sisustatud luksuslikult, kuid kasutusel on ka riiklikke jahtlaevu. Maailma suurimad jahtlaevad on kuni 150 m pikad, 14–17 m laiad, neil võib olla 6–7 tekki, mõnikümmend reisijakohta ja 30–40-liikmeline laevapere.
Jerry Fodor

Jerry Alan Fodor (22. aprill 1935 New York – 29. november 2017) oli ameerika filosoof ja kognitiivteadlane.
Fodor avaldas arvukalt töid vaimufilosoofia ja kognitiivteaduse alal, kus muu hulgas tõi välja vaimu modulaarsuse peamised ideed ja esitas neuraalse mõttekeele ehk mentaleesi hüpoteesi. Tal on uurimusi ka keelefilosoofia ja metafüüsika alal. Fodor töötas 2016. aastani filosoofia ja kognitiivteaduse professorina New Jersey osariigi Rutgersi ülikoolis.

Haridustee ja töökäik

Jerry Fodor lõpetas 1956. aastal Columbia Ülikooli bakalaureusekraadiga. 1960. aastal sai ta Princetoni Ülikoolist doktorikraadi. 
Aastatel 1969–1986 töötas Fodor Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis filosoofiaprofessorina, seejärel 1986–1988 New Yorgi Ülikoolis professorina. Aastatel 1988–2016 töötas ta Rutgersi ülikoolis.

Teadus

Fodori teadusloomingule on avaldanud mõju Noam Chomsky, Donald Davidsoni ja Hilary Putnami tööd.
Pärast psühholingvisti ja Chomsky õpilase Steven Pinkeri teose "How the Mind Works" ("Kuidas aju töötab", 1997) ilmumist kirjutas Fodor raamatu "The Mind Doesn't Work That Way" ("Aju ei tööta sellisel viisil", 2001). Selles teoses polemiseerib Fodor Pinkeriga, väites, et aju modulaarsuse näitel on inimese aju enamarenenud võrreldes inimahvide ajuga ja püstitab küsimuse: võib-olla ei ole selle põhjuseks üldsegi mitte evolutsioon, vaid hoopis juhuslik mutatsioon, mis provotseeris inimaju tormilise arengu?
Jerry Fodori kirjutas koos bioloog Massimo Piatelli-Palmariniga evolutsiooniteooriat käsitleva raamatu "What Darwin Got Wrong" ("Milles Darwin eksis", 2010). Selles teoses nimetavad autorid neodarviniste "murettekitavalt ebakriitilisteks" ja väidavad, et Darwini evolutsiooniteooria hindab üle liigi fenotüübi formeerimisel keskkonnatingimustest põhjustatud osatähtsust ja alahindavad endogeensete muutujate mõjusust fenotüübi formeerimisele. Evolutsioonibioloog Jerry Coyne hindas seda raamatut pretensioonikaks, kuid bioloogia seisukohalt asjatundmatuks ning loodusliku valiku kohta sügavalt ekslikuks kriitikaks. Bioloogiafilosoof Alexander Rosenberg kritiseeris Fodorit, et tal on vale arusaam loodusliku valiku toimemehhanismide kohta, märkides seejuures, et "kui filosoof üritab panna kahtluse alla kindlalt juurdunud teadusliku teooria puhtalt a priori alustel, siis ei ole probleem teoorias vaid filosoofis."
Gilad Shalit

Gilad Shalit (heebrea keeles גלעד שליט; sündinud 28. augustil 1986 Nahariyyas) on Iisraeli kaitseväelane, kes rööviti tegevteenistuses olles 25. juunil 2006 Palestiina islamiliikumise Ḩamās poolt ja veetis enam kui viis aastat vangistuses.
Shaliti püüti vabastada sõjalise operatsiooniga vahetult pärast tema röövimist juuni lõpus 2006, kuid see katse ebaõnnestus. Hiljem tehti aastate jooksul tema vabastamiseks arvukalt diplomaatilisi katseid nii Iisraeli valitsuse kui ka rahvusvaheliste organisatsioonide poolt, kuid needki ebaõnnestusid.
Shalit vabastati vastavalt Iisraeli valitsuse ja Ḩamāsi kokkuleppele 18. oktoobril 2011 ning toimetati Gaza tsoonist Egiptuse kaudu tagasi koju. Shaliti vabastamise eest nõustus Iisrael omakorda vabastama enam kui 1000 Iisraeli vanglates kinnipeetud palestiinlast.
Vangistuse ajal andsid Iisraeli Kaitsejõud talle vanemveebli auastme. Ta on nimetatud ka Pariisi, Rooma, Miami, New Orleansi, Baltimore'i ja Pittsburghi aukodanikuks.
Johann Strauß (isa)

Johann Strauß I (ka Johann Baptist Strauss, Johann Strauss Vanem; 14. märts 1804 Viin – 25. september 1849 Viin) oli austria romantiline helilooja, kes sai tuntuks valsi populariseerijana ja lõi aluse muusikalisele dünastiale. Tema tuntuimaks teoseks peetakse "Radetzky marssi" (nimetatud Joseph Radetzky von Radetzi järgi), tuntuim valss on "Lorelei Rheinklänge" op. 154.
Beitostølen

Beitostølen on küla ja talispordikeskus Øystre Slidre vallas Opplandi maakonnas Norras. Külas on elanike ligi 300.
Beitostølen asub Jotunheimeni mägedes ligi 900 meetrit üle merepinna. Seal on mitmeid mäesuusatamiseks ja murdmaasuusatamiseks kohandatud radu ning neil korraldatakse iga aastal laskesuusatamise ja murdmaasuusatamise maailmakarikavõistluste etappe.
Auciemsi mõis

Auciemsi mõis (saksa keeles Autzem, läti keeles Auciema muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Straupe kihelkonnas.  Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Pārgauja piirkonnas Raiskumsi vallas Auciemsis.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal viis adramaad, sellele allus 83 mees- ning 98 naishinge.
Naistekivimaa

Naistekivimaa (ka Naistekivi maa) on 18 hektari suurune saar Saare maakonnas Saaremaa vallas Vilsandi rahvuspargis. Saare rannajoone pikkus on 2,2 kilomeetrit.
Naistekivimaa asub Saaremaast läänes. Saar on pikliku kujuga. Saarel esineb rohumaad ja põõsastikku.
Riisipere raudteejaam

Riisipere raudteejaam on raudteejaam Harju maakonnas Saue vallas Riisipere alevikus.
Jaamahooneni, mis asub raudteest läänes, viib 300 meetri pikkune Riisipere jaama tee, mis saab alguse Riisipere–Nurme teelt.
Jaam on Tallinna poolt saabuvate elektrirongide ja alates 2004. aastast kogu Haapsalu-suunalise rongiliikluse lõpp-punkt. Keila–Riisipere raudtee lõpeb vahetult enne Riisipere–Nurme teed, jaamahoonest 650 meetrit lõunas, kust raudteetamm jätkub jalgrattateena Rohukülani. Viadukt, mille kaudu ületab raudteed Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee, asub jaamahoonest 800 meetrit põhjas.
Jaamas asub üks 100 m pikkune ja 550 mm kõrgune perroon, mis avati 2010. aastal.
Liinil Tallinn–Riisipere sõidab iga päev 8, Riisipere–Tallinn tööpäeviti 9, puhkepäeviti samuti 8 reisirongi koosseisu. Piletihinnalt kuulub jaam IV tsooni.
Vasalemma–Riisipere raudteelõik on seni viimane elektrifitseeritud raudteelõik Eestis, millel sõidavad elektrirongid 1981. aastast.

Ajalugu

Raudteejaam rajati ühes Keila–Haapsalu raudteega aastatel 1902–1904, mis omakorda oli osa Tallinna–Haapsalu raudteest. Riisipere raudteejaamale järgnes sellel liinil Haapsalu poole liikudes Turba raudteejaam.
Viimane regulaarne reisirong (DR1A-226) liinil Tallinn–Haapsalu sõitis 22. septembril 1995. Riisipere jaama kogunes selleks puhuks palju hüvastijätjaid ning päikseloojangul põlesid jaama kõrvalteedel küünlad.
Riisipere–Haapsalu raudteelõik demonteeriti 2004. aastal.
Aastatel 1919–1924 oli laiarööpmelise raudtee juures metsaveoks kasutusel ka kitsarööpmeline Riisipere–Vaimõisa raudtee. Tehti plaane selle lõigu ühendamiseks Vanamõisast läbi Märjamaa Pärnuga, kuid need jäid teostamata.

Jaamahoone

1904. aastal valminud jaamahoone ehitati tüüpprojekti järgi sarnaselt Palivere ja Risti jaamahoonega.
Kroonuhistoritsistlikus stiilis hoone on säilinud silmapaistvalt autentselt ning moodustab ühes abiehitistega tervikliku vaksaliansambli.
Jaamahoone on endiselt kasutuses ja kuulub Elronile.
Urmas Arumäe

Urmas Arumäe (sündinud 1. jaanuaril 1957 Tootsis) on eesti vandeadvokaat, ühiskonnategelane, õigus- ja juhtimisteadlane.

Hariduskäik

Ta lõpetas 1988. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Lõpetas 1992. aastal Estonian Business Schooli (EBS) rahvusvahelise ärijuhtimise magistrikraadiga (MBA). Lõpetas 1998. aastal Stockholmi Ülikooli õigusteaduskonna Euroopa Liidu õiguse magistrikraadiga (LLM) cum laude. 2016. aastal lõpetas ta EELK Usuteaduse Instituudi kristliku kultuuriloo magistriõppe.
Kaitses 2010. aastal EBS-is doktoriväitekirja teemal „Territoriaalne kogukond ja selle juhtimise õiguslik korraldus“ ja sai juhtimisteaduste doktoriks (PhD).

Töökäik

Ta on alates 1992. aastast lugenud äriõiguse loenguid EBSis ja veel mõnes eraülikoolis. Alates 2008. aastast on ta EBSi õiguse ja avaliku halduse dotsent ja EBSi Helsingi filiaali nõukoja juhataja.
Ta asutas 1995. aastal Advokaadibüroo Concordia (1995–1999) ning 2000. aastal koostöös PricewaterhouseCoopers Eestiga Advokaadibüroo Landwell (2000–2001). Asutas 2001. aastal uue advokaadibüroo varasema ärinimega Advokaadibüroo Concordia, milles tegutses kuni 2005. aasta lõpuni, mil siirdus avalikku sektorisse. Asutas 2011 uue advokaadibüroo Andresson Consulting Network.
2. juunist 8. novembrini 1994 oli Mart Laari esimeses valitsuses justiitsminister.

Tegevus kohalikes omavalitsustes

Ta on olnud aktiivne kohaliku omavalitsuse süsteemi arendaja ning omavalitsusteemadel kirjutaja ja eestkõneleja. Ta on olnud mitme omavalitsusteemalise projekti ekspert ja lõpparuande koostaja. Ta oli Tallinna Kesklinna Haldusnõukogu liige (1993–1996), Viimsi vallavanem (2005–2008) ja Harjumaa Omavalitsuste Liidu esimees (2006–2010). Ta on Viimsi vallavolikogu liige (alates 2005).

Liikmesus

Ta on Eesti Advokatuuri liige (11. jaanuarist 1994), Rahvusvahelise Advokaatide Assotsiatsiooni (IBA) liige ja vandeadvokaat (23. augustist 1994). Oli Eesti Juristide Liidu asutamise juures ja selle kauaaegne president. Ta on ka Eesti Konsultantide Assotsiatsiooni (2010) liige.

Tegevus erakondades

Ta kuulus 30. detsembrist 1998 kuni 1. jaanuarini 2010 Isamaaliitu. 14. septembrist 2009 kuni 26. novembrini 2011 kuulus ta Keskerakonda.
Kõrgessaare mõis (Rõuge)

Kõrgessaare mõis (saksa keeles Hohentannen) oli Pindi mõisa kõrvalmõis Rõuge kihelkonnas Võrumaal.
Gollegiella

Gollegiella (põhjasaami keelest tõlgituna 'kuldne keel') on saami keelte  alane kultuuriauhind.
Auhind asutati 2004. aastal ning seda antakse välja üle aasta ning selle eesmärk on väärtustada saami keelte alal tehtut. Auhinna žüriis on Norra, Rootsi, Soome ja Venemaa esindajad.
Auhinna kandidaate võivad esitada nii era- kui ka juriidilised isikud Norras, Rootsis, Soomes ja Venemaal. Seda võidakse anda samuti nii era- või juriidilisele isikule või projektile ning jagada seda igal võimalikul moel, selle suurus on 15 000 eurot.
Mitmepoolne arengukoostöö

Mitmepoolseks ehk multilateraalseks arengukoostööks (ingl. k multilateral development cooperation) nimetatakse koostööd riikide, mitmepoolsete arengupankade ja asutuste vahel, mille eesmärk on sotsiaalse ja majandusliku arengu edendamine arenguriikides.
Eesti Fennougristide Komitee

Eesti Fennougristide Komitee on Tartus tegutsev mittetulundusühing, mis on keskendunud soomeugri temaatikale. Ühing on muu hulgas aitanud korraldada rahvusvahelisi fennougristika kongresse, eriti 2000. aasta oma, mis toimus Tartus (rahvusvaheline fennougristika 9. kongress).
Ühing asutati 1990. aastate algul ja aastast 1999 tegutseb see mittetulundusühinguna.
Albert Uderzo

Albert Uderzo (sündinud 25. aprillil 1927) on prantsuse koomiksikunstnik. Ta on koos René Goscinnyga koomiksisarja "Asterix" autor.
Pikk tänav (Pärnu)

Pikk tänav on tänav Pärnus.
Tänav algab Keskväljakult ja lõppeb Vanapargi tänavaga ristudes.
Tänavat on mainitud juba 1543 (saksa keeles de Lange oder Karry-str.). Tänava eestikeelset nime on mainitud aastast 1915. Eesti NSV ajal kandis tänav nime Lenini puiestee. Pika tänava nimi taastati maikuus 1990.
Flat Holm

Flat Holm (kõmri Ynys Echni) on saar Keldi mere Bristoli lahes.
Pindala umbes 20 ha, kõrgus umbes 30 meetrit.
Kuulub Suurbritanniale.
Lääne-Aafrika Riikide Majandusühendus

Lääne-Aafrika Riikide Majandusühendus (inglise Economic Community of West African States, ECOWAS; prantsuse Communauté économique des États de l'Afrique de l'Ouest, CEDEAO) on 15 Lääne-Aafrika riigi ühendus, mis asutati 28. mail 1975 Nigeerias Lagoses eesmärgiga luua Lääne-Aafrika ühisturg.
Ühenduse peakontor asub Lagoses. Kord aastas koguneb Ühenduse kõrgeim organ, riigi- ja valitsusjuhtide konverents; täitevorgan on liikmesriikide majandusministritest koosnev Ministrite Nõukogu. Ühendusel on kolm ametlikku keelt – inglise, prantsuse ja portugali.
Ühendus edendab liikmesriikide majanduskoostööd, arendab ühisprojekte, otsib investoreid, ärgitab loodusvarasid ratsionaalsemalt kasutama, aitab liikmesriike majanduslikult, korraldab poliitilist ja kaitsekoostööd ning kultuurikontakte; esindab liikmeid rahvusvahelistes organisatsioonides. Ta on osalenud ka rahuvalveoperatsioonides.
Viis liikmesriiki – Gambia, Ghana, Guinea, Nigeeria ja Sierra Leone – plaanivad 1. detsembrist 2009 moodustada rahaliidu, võttes kasutusele ühise valuuta ecu. Seitsmes liikmesriigis on kasutusel Kesk-Aafrika frank (XOF).
Rated R (Rihanna album)

Üldandmed

Välja antud: 20. novembril 2009
Salvestatud: 2009
Stiil: popp, R&B
Kestus: 51:49
Plaadifirma: Def Jam, SRP
Produtsent: Antonio "L.A." Reid, Robyn Rihanna Fenty, The Carter Administration, Carl Sturken and Evan Rogers, Chase & Status, The-Dream, Chuck Harmony, Brian Kennedy, Ne-Yo, StarGate, Tricky Stewart, will.i.am, The Y's Rihanna chronology
Fred Jüssi

Fred Jüssi (sündinud 29. jaanuaril 1935 Arubal) on eesti zooloog, loodusfotograaf ja looduse populariseerija.

Biograafia

Aastal 1958 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal.
Aastatel 1958–1960 töötas Emmastes õpetajana ja 1962–1975 Eesti NSV Metsamajanduse ja Looduskaitse Ministeeriumis  looduskaitseinspektorina.
Aastail 1976–1989 oli ta Eesti Raadio mittekoosseisuline kaastöötaja. Ta oli Eesti Raadio saatesarjade "Linnuaabits" (1979–1980) ja "Looduse aabits" (1980–1986) autor.
Ta on salvestanud looduse hääli, nii helimaastikke kui ka paljude Eesti lindude, konnade ja muude loomade hääli, avaldanud albumeid ja loodusteemalisi jutustusi ning mõtisklusi loodusest.
Aastal 1980 kirjutas ta alla 40 kirjale.

Pere

Tema lapsed on Ivar Jüssi, Mart Jüssi ja Mari Jüssi. Tema abikaasa oli Helju Jüssi.
Eesti National Film

Eesti National Film oli Eesti filmitootja.
Toonvõll

Toonvõll on pöörlev võll magnetofoni lindi ühtlase liikumiskiiruse tagamiseks salvestamisel ja salvestise taasesitamisel. Ühtlase liikumiskiiruse saavutamiseks on tavaliselt toonvõlli teises otsas massiivne hooratas. Mobiilsetel magnetofonitel kasutati güroskoopefektist tingitud moonutuste vähendamiseks vastassuunas pöörlevate hoorataste süsteemi.

Ajalugu

Esimestel magnetofonitel toonvõll puudus ja lindi liikumiskiirus polnud kogu lindi ulatuses ühesugune. Selliseid linte sai taasesitada üksnes sama tüüpi magnetofonitel millel need olid salvestatud ja neid polnud võimalik mehaaniliselt monteerida. Hilisematel lint- ja kassettmagnetofonitel kasutati kõigil toonvõlle. Sarnaseid võlle kasutati ka filmiprojektoritel ja videomagnetofonitel.
Deklaratsioon Eesti NSV suveräänsusest

Deklaratsioon Eesti NSV suveräänsusest on 16. novembril 1988 Eesti NSV Ülemnõukogu otsusega vastu võetud dokument, millega Eesti NSV Ülemnõukogu deklareeris oma seaduste ülimuslikkust Eesti NSV territooriumil.
Ühtlasi võttis Ülemnõukogu vastu sellekohase põhiseaduse muudatuse Eesti NSV õigusaktide ülimuslikkusest NSV Liidu seaduste suhtes.
Samal päeval võttis Eesti NSV Ülemnõukogu vastu ka Resolutsiooni liidulepingust.
Deklaratsiooni kohaselt kuulub Eesti NSV-le tema kõrgeimate võimu-, valitsemis- ja kohtuorganite näol kõrgeim võim oma territooriumil, Eesti NSV suveräänsus on terviklik ja jagamatu ning Eesti NSV edasine staatus NSV Liidus peab olema määratud liidulepinguga.
Deklaratsioon avaldati 18. novembri õhtul 1988 nii eesti kui ka vene keeles Rahva Hääle / Sovetskaja Estonija erinumbris. Selle küljendus oli erakordne – sama lehe esiküljel eesti-, pöördel venekeelne tekst. Deklaratsioon pidi jõustuma toonaste seaduste kohaselt kümme päeva peale avaldamist.
Enn Sarve hinnangul tähistas Eesti NSV Ülemnõukogu suveräänsusdeklaratsioon 16. novembrist 1988 koos seda rakendava seadusega "Muudatuste ja täienduste tegemise kohta Eesti NSV konstitutsioonis (põhiseaduses)" eesti rahva vabanemisprotsessi juriidilist algust. 16. novembri kolmas dokument, ettepanek NSV Liiduga liidulepingu sõlmimiseks, taandas toimunu aga NSV Liidu siseriikliku seadusloome ürituseks, tegelikult nurjunud katseks seadustada Eesti NSV nimelise haldusüksuse kuulumist Nõukogude Liidu koosseisu ja saavutada sellele territoriaalautonoomia.
26. novembril võttis NSV Liidu Ülemnõukogu vastu seadluse "16. novembril 1988 vastu võetud Eesti NSV seaduse "Muudatuste ja täienduste tegemise kohta Eesti NSV konstitutsioonis (põhiseaduses)" ja Eesti NSV Ülemnõukogu deklaratsiooni "Eesti NSV suveräänsusest" mittevastavuse kohta NSV Liidu konstitutsiooni ja NSV Liidu seadustega".
16. november on deklaratsiooni vastuvõtmise tähistamiseks kuulutatud taassünnipäevaks.
Tallinna Linnateatri maja

Tallinna Linnateatri maja asub Tallinnas aadressil Lai 23 ja hoonet kasutab aastast 1965 Tallinna Linnateater.
Hoonet on ürikuis mainitud 1467. 
Tallinna Linnateater asub hoonetes alates 1965. aastast, kui hoone eraldati Noorsooteatrile kontori- ja prooviruumideks. Tänapäeval asuvad Lai 23 majas Väike saal, Linnateatri kohvik, Kaminasaal, Voldemar Panso nimeline saal, teatri kontoriruumid ja Diele.
Linnateatri kaminasaali tõenäoliseks ehitamisajaks 1434. aasta, mis on tuvastatud 2007. aastal saali laepalkide vanuse tuvastamise teel.
Lai 23 põhiplaan annab küllaltki hea ettekujutuse keskaegsest hilisgooti elamust, mille ehitamist alustati 15. sajandil, lõpliku kuju sai ta 16. sajandil. Diele nurgas asub mantelkorsten, mille alumine osa moodustas koos küttekoldega kööginurga. Dielele esinduslikke lisamiseks ehitati teise korruse galeriile viiv paraadtrepp ja baroksed talamaalingud. Kööginurga all keldris paiknesid hüpokaustahjud, mis ühtlasi soojendasid peretuba ja dornset, kust pääseb siseportaali kaudu tagamajja (bikamer). Keskaegse elamu interjöör taastati aastail 1968–1975 Teddy Böckleri juhtimisel tehtud restaureerimistööde käigus.
Keskkonnaesteetika

Keskkonnaesteetika (inglise environmental aesthetics) on esteetika haru, mis tegeleb keskkonnateadvuse ja -kogemuse esteetiliste aspektidega.
Keskkonnaesteetika nt uurib, miks ja milline looduskeskkond inimestele meeldib.  
Keskkonnaesteetilised eelistused on olemuslikult seotud väärtustega. 
Inimese võimet looduses näha esteetilisi väärtusi saab arendada kunstihariduse kaudu.
Enn Soodre

Enn Soodre (kuni 1935. aastani Ernst Friedrich Räimtaal; 10. veebruar 1910 Piirsalu vald, Läänemaa – 28. aprill 1977 Keila) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).
Enn Soodre, Mardi poeg, (kuni 1935.aastani Ernst Friedrich Räimtaal, sündis 10.veebrua
r 1910 Läänemaal Piirsalu vallas Risti asulas-28.aprill 1977 Keila), elukoht Tallinn, Lõokese 6-1.Oli Eesti sõjaväelane (leitnant).Teenis Õhukaitse suurtükiväegrupis.                                                                                                                                                                    02.07.41
saadeti sunniviisil Venemaale, Eesti korpus, 7. laskurdiviis, 283.
üksiktankitõrjediviis, arr., trib. 18.05.43, §19-58-1b, surmaotsus,
24.07.43 otsus muud. 10+5, vab. 19.12.52, nõukogudevastane
tegevus.
Gustave Le Bon

Gustave Le Bon (7. mai 1841 Nogent-le-Rotrou, Eure-et-Loir – 13. detsember 1931) oli prantsuse filosoof, sotsioloog ja sotsiaalpsühholoog.
Le Bon rakendas selle aja moekontseptsiooni − hüpnoosi − masside psühholoogia seletamiseks. Hüpnoos oli sel ajal kultuuri osa, millest kasvas välja Freudi psühhoanalüüs ning samuti suhtumine massi. Gustave Le Bon uuris inimeste käitumist hulga liikmeina. Le Bon tuvastas, et kui koos on anonüümsust tagav hulk inimesi, kaob nende võime tsiviliseeritult mõelda. Rahvahulk on vastuvõtlik, impulsiivne ja infantiilne. Hulk ei ole kunagi arutlev ega kahtlev, hulga tunded on alati liialdatud. Seega massis olles kaotab inimene oma individuaalsuse ja omandab tüki "kollektiivsest hingest", mis on intellektuaalselt madalam inimese enda vaimsest tasemest. Massi tähelepanu hajub, ta muutub vähem kriitiliseks. Sugereeritavus suureneb, tekib õpitud abitus. Ühtesulamine kollektiivi vaimuga on võrreldav hüpnootilise regressiooniga, mis viib inimese tagasi hingeseisundisse, mis oli omane eelajaloolisele seisundile. Tänu sellele vaimsele taandarengule saavutab juht masside üle samasuguse võimu nagu hüpnotisöör omab absoluutset kontrolli hüpnotiseeritava üle.
Ta on avaldanud töid massi psühholoogiast ja karja käitumisest. Tema tööd masside psühholoogiast muutusid tähtsaks 20. sajandi esimesel poolel, kui meedia uurijad nagu Hadley Cantril ja Herbert Blumer kasutasid tema teooriat, et kirjeldada allasurutud gruppide reaktsioone meediale. Samamoodi on väidetavalt tema töid uurinud ja kasutanud sellised propagandistid nagu Adolf Hitler ja Benito Mussolini. Le Bon’i massipsühholoogial oli omal ajal erakordne menu ja paljudele tundus see olevat absoluutne teaduslik tõde.

Elu

Le Bon sündis 1841. aastal Nogent-le-Rotrous Prantsusmaal. Ta õppis arstiks. Aastatel 1860–1880 rändas ta noore mehena ringi Euroopas, Aasias ja Põhja-Ameerikas. Oma reiside ajal tegi ta märkmeid ja kirjutas raamatuid arheoloogiast ja antropoloogiast. Kogutud mõtete põhjal formuleerusid tema teooriad, mida hiljem saatis suur edu.
Tema esimene tõsiseltvõetav raamat ilmus 1894. aastal pealkirjaga "Inimeste psühholoogia" ("Les Lois psychologiques de l'évolution des peuples"). 1895. aastal ilmus aga tema kõige müüdavam teos "Hulkade psühholoogia" ("Psychologie des fules"), mis 41 aastat hiljem ilmus ka eestikeelses tõlkes (1936). Väidetavalt ilmus raamat reaktsioonina suurele Prantsuse revolutsioonile.
1902. aastal hakkas ta enda juures pidama iganädalasi lõunasööke, kuhu oli kutsutud prominentsed inimesed erinevatest eluvaldkondadest ja kus arutati päevakajalistel teemadel. Tema tolle aja mõjuvõim avaldub ka tema külaliste nimekirjas: söömas käisid näiteks Henri ja Raymond Poincaré, Paul Valéry ja Henri Bergson.
Ta suri 1931. aastal Pariisi lähedal (Marnes-la-Coquette’is).
Franz Victor Ziegler

Franz Victor Ziegler (14. aprill 1816 Dürrenebersdorf – 28. jaanuar 1888 Dresden) oli saksa õigusteadlane.
Ta sündis Dürrenebersdorfis (praegu on see Gera linnaosa Tüüringis) vaimuliku pojana. Ta õppis aastast 1833 Leipzigi Ülikoolis õigusteadust, kaitses aastal 1837 Dr. jur kraadi. Töötas Marburgi Ülikoolis eradotsendina aastatel 1839–1848 ja Tübingeni Ülikoolis 1848–1851. Oli kriminaalõiguse eradotsent Tartu Ülikoolis 1852–1856 ja professor 1852–1877.
Vanamõisa mõis (Halliste)

Vanamõisa mõis (saksa keeles Friedrichsheim) oli rüütlimõis Halliste kihelkonnas Pärnumaal.
Mõis rajati 1811 Abja mõisast eraldatud alast.
Eraldatud Abja mõisast 1811, kuni 1856 kuulus Abjaga samale omanikule. 1872 müüs Caroline von Stern mõisa 60 000 hõberubla eest Andreas Palenbergile, kes suri 1893, tema pärijad olid Helene, Theodori tütar Palenberg (sünd Erlich), poeg Oskar Palenberg, tütred Emma Glabe (sünd Palenberg) ja Henriette Graff (sünd Palenberg) ning surnud tütre Alma von Nolckeni (sünd Palenberg) alaealised lapsed Eleonore ja Werner Nolckenid. 1899 sai ainuomanikuks Oskar Palenberg, mõisa hindamisväärtus 70.000 rubla. Sundvõõrandatud 1919, omanik Eesti Vabariik.
Mõisa koosseisu kuulus 1282,39 ha müümata mõisamaad, 386,46 ha müüdud mõisamaad, 2069,44 ha müüdud talumaad, Kamara karjamõis (müüdud 1865), 8 ühikut müüdud mõisamaad, 37 talu.