Bad Harzburg

Asukoht

Bad Harzburg asub Harzi mäestiku põhjajalamil Harzi rahvuspargi servas. Itta jääb Alam-Saksi ja Saksi-Anhalti liidumaade vaheline piir, endine Saksamaa sisepiir. Väike Radau jõgi, Okeri lisajõgi, algab Harzi mägedest ja voolab läbi linna. Naabruses on Goslar läänes, Vienenburg põhjas, Braunlage lõunas ning Ilsenburg ja Osterwieck idas.

Keskaeg

Legendi järgi ehitas keiser Karl Suur umbes 780. aastal pärast piirkonna vallutamist Saksi sõdade käigus Burgbergi künkale linnale vaatava kabeli. See võis seista Saksi jumalale nimega Krodo, kelle kuju Karl Suur ümber lükkas, pühendatud pühas puistus.
Saksa kuningas Konrad I usutakse olevat loonud siin 916. aastal kanoonikute kolleegiumi, et tugevdada oma võimu Heinrich I Linnupüüdja Saksimaa hertsogkonnas. Kuningas Heinrich III viis selle 1039. aastal oma Kaiserpfalzi Goslaris. Ikka veel halbades suhetes saksidega, ehitas tema poeg ja järglane Heinrich IV aastatel 1065–1068 piirkonna kontrollimiseks Burgbergile tohutu Harzburgi lossi, kus ta oli 1073. aastal hertsog Otto von Northeim vägede poolt Suure Saksi mässu ajal ümber piiratud. Heinrich suutis lossist põgeneda, mida pärast Gerstungeni rahu ründajate poolt tõsiselt kahjustati. Keiser Friedrich I Barbarossa ehitas selle pärast oma rivaali, Saksi hertsogi Heinrich Lõvi alistamist 1180. aastal uuesti üles. Heinrichi poeg Otto IV, 1209. aastal Saksa-Rooma keisriks kroonitud, suri lossis 19. mail 1218.
Arheoloogilised leiud esimesest, hiljem mahajäetud asulast lossi all nimega Schulenrode pärinevad 10. sajandist. Teist paikkonda naabruses, nimega Hartesborch, on esmakordselt mainitud 1314. aasta dokumendis Ilsenburgi benediktiini kloostri poolt. Tänapäevast linna, toona Neustadt ("uus linn"), on esmakordselt mainitud 1338. aastal.

Uusaeg

Alates 1488. aastast oli Harzburg koos ümbritsevate mõisatega Braunschweig-Wolfenbütteli vürstkonna osa, kuigi vürsti residentsist Wolfenbüttelis vürstlike naaberpiiskopkondade Hildesheimi ja Halberstadti poolt ruumiliselt eraldatuna. Umbes 1569. aastal soodustas hertsog Julius soolase vee allika arendamist soola eraldamiseks. Allikat kutsuti Juliushall ja 1852. aastast on soolvett kasutatud soolveevannideks, samuti muudel meditsiinilistel eesmärkidel.
1892. aastal muutis linnarahvas linna nime Neustadtist Harzburgiks. See sai tiitli "Bad" (s.t. spaa), sai 1894. aastal linnaõiguse ja sai sellest ajast oluliseks kuurortiks ja turismiatraktsiooniks.

20. sajand

Valimistulemused olid Bad Harzburgi ringkonnas natsiparteile seni alla keskmise olnud. Heinrich Brüningi Saksa valitsuse vastase Ühinenud "rahvusliku opositsiooni" Harzburgi Rinne algatasid Alfred Hugenberg, rahvuslik-konservatiivne Saksa Rahvuslik Rahvapartei (DNVP), Natsipartei (NSDAP) juhtkond, paramilitaarne liit Stahlhelm ja surverühm Alldeutscher Verband ning see moodustati 11. oktoobril 1931. Nii Rahva- kui ka Natsipartei osalesid Braunschweigi Vaba Riigi valitsuses 1930. aastast, kus juhtiv natsipoliitik Dietrich Klagges oli septembrist 1931 siseminister.
Teise maailmasõja ajal rajati mitmesse hotelli sõjaväehaiglad. Linn alistus 11. aprillil 1945 võitluseta Ameerika Ühendriikide 83. Jalaväediviisile.
Pärast sõda kuulus Bad Harzburg koos Braunschweigi maadega okupeeritud Saksamaa Briti tsooni ja oli 1949. aastast Lääne-Saksamaa osa. Enne taasühinemist oli linna raudteejaam suure raudteeliini idapoolseim lõpp-peatus vahetult Saksamaa sisepiirist läänes.

Transport

Liidumaantee B 4 kulgeb läbi Bad Harzburgi, ühendades linna kiirteega A 395 Braunschweigi (põhjas) ning Nordhauseni ja Erfurdiga (lõunas). Ida-lääne suunas viib liidumaantee B 6 kiirteele A 14 Bernburgi ja Hannoverisse.
Raudteeteenust pakuvad Bad Harzburgi jaamas Deutsche Bahni rongid Regional-Express ja Regionalbahn, mis viivad Hannoveri, Braunschweigi, Holzmindenisse ja Hallesse.