google/wiki40b huggingface dataset:
Etniline puhastus

Etniline puhastus ehk etnotsiid on üks genotsiidi vorme.
Etniline puhastus on sõnasõnaline tõlge serbohorvaadi väljendist etnicko čišćenje. Enne 1990. aastat oli Jugoslaavia Rahvaarmee sõjaväelises doktriinis mõiste čišćenje terena ehk "territooriumi puhastamine", viitamaks vastaste hävitamisele selleks, et vallutatud ala üle kontroll saavutada. Doktriini päritolu on ebaselge, kuid see võib pärineda partisanisõja ajast. 1990. aastatel hakkas meedia etnilise puhastuse mõistet kasutama endises Jugoslaavias elavate tsiviilelanikkonna gruppide suhtes toime pandud tegude kohta. Nende gruppide hulka kuulusid moslemid Bosnias ja Hertsegoviinas, serblased Krajina piirkonnas Horvaatias ning albaanlased ja serblased Serbias Kosovos.
On arvatud, et etniline puhastus on pelgalt eufemism genotsiidi kohta; teine seisukoht on, et kui genotsiidi eesmärgiks on inimrühma hävitamine, siis etnilise puhastuse eesmärk on etniliselt ühetaoliselt asustatud maa-alade loomine, mis on saavutatav muuhulgas genotsiidi abil.
Erkki Luuk

Erkki Luuk (sündinud 14. veebruaril 1971 Tartus) on eesti kirjanik, kunstnik, keele- ja kognitiivteadlane.
Ta on Tartu Ülikooli teadur. Ta kaitses 2009. aastal  Tartu Ülikoolis doktorikraadi üldkeeleteaduses tööga "The noun/verb and predicate/argument structures".
Kunstnikuna töötab ta teksti, performance'i, installatsiooni, muusika, skulptuuri ja maaliga. Ta on osalenud mitmel soolo- ja grupinäitusel nii Eestis kui ka välismaal.
Ukraina kirjandus

Ukraina kirjandus on ukraina keeles kirjutatud ilukirjandus.
Kõpsta

Ajalugu

Järva maavalitsuse otsusega eraldati Kõpsta asundus 1. okt. 1935 Väinjärve valla küljest ning liideti Liigvalla valla külge vastavalt Kõpsta elanike soovidele. Kõpsta asunduse pindala 1935 aastal oli 122 ha ja see koosnes 8 talust kokku 25 elanikuga. Kõpsta asundus paiknes pika kiiluna Liigvalla valla sees.
Peeter Võsa

Haridus

Peeter Võsa on lõpetanud Tallinna 43. Keskkooli. 2009. aastast õpib ta Tallinna Tehnikaülikoolis haldusjuhtimist.

Isiklikku

Peeter Võsa on vallaline, tal on poeg ja tütar.
Ararat (brändi)

Legendid ja kuulsused

Ühe kindlalt dokumenteerimata anekdootliku loo järgi olevat Jossif Stalin pakkunud Jalta konverentsil Winston Churchillile Armeenia brändit "Dvin", millest Churchill olevat niivõrd vaimustusse sattunud, et palunud hakata seda endale saatma igal aastal. Kui saadetud brändi maitse olnud natuke teistsugune, olevat Churchill saatnud selle kaebusega Stalinile tagasi. Saadeti uus brändi, kuid mis juhtus brändivabriku direktoriga, seda ei tea keegi...
Venemaa presidendi Vladimir Putini ja Suurbritannia peaministri David Cameroni kohtumisel Putini isiklikus villas Sotšis 2013. aastal kinkis Putin Cameronile pudeli Armeenia brändit žestina, meenutamaks seda sama 1945. aasta lugu Stalini ja Churchilliga.
Udmurtia

Pinnamood

Udmurtia on valdavalt künklik tasandik, langusega lõuna ja lääne suunal. Maa põhjaosas asub Ülem-Kama kõrgustik (kõrgus kuni 330 m), lääneosas asub on kohati soostunud Kilmezi jõe äärne madalik. Lõunaosas on väiksemad Možga ja Sarapuli kõrgustik, nendevahelisel alal voolab Iži jõgi ja tema lisajõed.

Loodusvarad

Maavaradest leidub naftat, turvast, kvartsliiva, savi, lubjakivi.

Kliima

Valitseb mõõdukalt kontinentaalne parasvöötme kliima. Talv on külm, suvi suhteliselt soe. Jaanuari keskmine temperatuur on −14 ... –16 °C, juuli 17 ... 19 °C. Sademeid on aastas 400–600 mm.

Veestik

Suurim jõgi on Kama, mille läte on Udmurtia kirdeosas, muud suuremad on kõik Kama jõgikonna jõed: Vjatka, Siva, Iž, Tšeptsa, Kilmez. Uurali alasid Volgaga ühendav Kama on laevatatav.

Riik

4. novembril 1920 moodustati Votjaki autonoomne oblast Vene SFNV koosseisus. 
1. jaanuar 1932 nimetas NSV Liidu Kesktäitevkomitee oblasti ümber Udmurdi autonoomseks oblastiks. Nimelt korrastati sel ajal venekeelseid rahvaste nimesid ja tsaariaegse "votjakid" asemel võeti kasutusele udmurtide omanimetus.
28. detsember 1934 võttis NSV Liidu Kesktäitevkomitee vastu otsuse, millega Udmurdi autonoomsest oblastist moodustati Udmurdi ANSV.
1990. aastal sai Udmurdi ANSV-st vastavalt Udmurdi ANSV Ülemnõukogu seadusele Udmurdi Vabariik.
Udmurdi Vabariigi juht (vene keeles Глава) on Aleksandr Volkov (presidendiks valitud aastatel 2000 ja 2004, nimetatud 2009).
Tallinna mošee

Tallinna mošee on mošee Tallinnas Lasnamäe linnaosas Keevise tänav 9.
Hydraethiops

Levila

Neid võib kohata Aafrika keskosas.
Margus Linnamäe

Margus Linnamäe (sündinud 5. jaanuaril 1964) on Eesti apteegi-, kinnisvara- ja meediaärimees.
Linnamäe oli seotud Tartu Õlletehase, AS Silmeti ja Tallinna Farmaatsiatehase erastamine ja välisomanikele edasimüümisega. Tegevus pälvis Maksuameti tähelepanu, kuna antud müügitehingute pealt ei makstud tulumaksu.
Läbi firma UP Invest on Margus Linnamäe AS Eesti Meedia omanik, millele kuuluvad näiteks Postimees, Kanal 2, Kanal 11, Kanal 12 ja AS Trio LSL. Lisaks on ta uudisteagentuuri Baltic News Service ja Läti uudisteagentuuri LETA omanik ning Balti Meediamonitooringu Grupi suuromanik. Linnamäe soovil lisandus 2018. aastal Postimehe veebiportaali „Meie Eesti“ rubriigid.
UP Investi alla on koondatud ka Linnamäe ravimiärid nagu ravimite edasimüüja Magnum AS, meditsiiniseadmete edasimüüja Semetron Group ja toidulisandite edasimüüja Allium UPI. Sinna kuuluvad ka osalused ettevõtetes nagu Apollo Holding (50% osalus) ja Skeleton Technologies (19%). Seejuures on Magnum Tamro kõrval üks kahest Eestis ravimite hulgimüüki kontrollivast ettevõttest. 
Ajalehe Äripäev koostatud Eesti rikaste edetabelis paigutus Linnamäe 2014. aastal 15. kohale ja tema vara väärtuseks hinnati 89,2 miljonit eurot. Aasta hiljem, kui oli näiteks selgunud tema tegelik osalus AS-is Eesti Meedia, hindas Äripäev tema vara väärtuseks juba 146,7 miljonit ja pidas teda Eestis rikkuselt 7. inimeseks. 2016. aastal oli tema varade väärtus Äripäeva hinnangul 185,4 miljonit eurot ning ta paigutus sellega edetabelis 4. kohale.
Linnamäe nimele kuulub ka rekordiline kogus dividende – 2011. aastal sai ta Magnumi kontsernist dividendidena 20 miljonit eurot, kuid ei maksnud selle pealt tulumaksu.
Linnamäe müüb talle kuuluvaid kuulutuste veebiportaale 200 miljoni euroga.
Linnamäe on erakonna Isamaa liige. Ta peab ennast erakonna passiivseks liikmeks. 2018. aasta lõpus toetas ta erakonda 50 000 euroga.
Teda on nimetatud ka üheks Eesti oligarhiks.
Teda on süüdistatud Postimehe toimetuse töösse sekkumise eest, levitades oma meediaimpeeriumi kaudu enda poliitilisi vaateid.
Maru (laev)

Soomes

Laev ehitati 1964. aastal Soomes Turus Oy Laivateollisuus Ab-s ja läks Soome piirivalve teenistusse nimega Viima. Jäi oma klassi ainsaks laevaks. 
Laeva kasutati patrullimiseks peamiselt Botnia lahel.

Eestis

27. jaanuaril 1995 kinkis Soome laeva Eesti Piirivalvele. Eestis sai laev nimeks PVL-106 Maru.
Laev on võtnud teenistuse jooksul osa mitmetest merepäästeõppustest ja -operatsioonidest. Maru osales koos Kõuga septembris 1995 kolmepoolsel merepäästeõppusel Kotkas ning koos Tormiga detsembris 1995 peetud Eesti-Läti "kilusõjas" Liivi lahel. 
2006. aastal osales Maru võidupüha mereparaadil Saaremaal.
Seoses moraalse vananemise ja uute valvelaevade saamisega eemaldati Maru 2010. aasta paiku aktiivsest kasutusest. Alates 2012. aastast seisab Maru Lennusadamas muuseumlaevana. Põhilised laeva süsteemid on hoitud töökorras. Laeva on avatud külastajatele suuremate mereürituste ajal. Muudel juhtudel tuleb külastamiseks Eesti Meremuuseumiga eelnevalt kokku leppida. 
Laeva on Lennusadamas kasutatud Eesti Merekooli õpilaste tehniliseks praktikaks ja Tallinna merenoorkotkaste õppebaasina.
Minna

Minna on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 853. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Minna 81 naisel.
Tallinna–Haapsalu raudtee

Tallinna–Haapsalu raudtee oli raudteeliin, mis koosnes Tallinna–Keila raudteest ja Keila–Haapsalu raudteest.
Faye Dunaway

Biograafia

Faye sündis sõjaväelase perekonnas. Näitekunsti õppis ta Bostoni Ülikoolis ning lühikest aega osales Lincolni Keskuse draamatrupi töös, mida tollal juhtis Elia Kazan.
Aastal 1967 tegi ta filmidebüüdi Otto Premingeri teoses "Hurry Sundown", milles Faye pälvis Briti Filmiakadeemia auhinna. Samal aastal mängitud roll filmis "Bonnie ja Clyde" tõi talle Oscari-nominatsiooni.
Aastatel 1974–1979 oli ta abielus rokkmuusiku Peter Wolfiga. Samal aasta sisse mahtus ka roll Sidney Lumet' filmis "Televõrk", mis tõi ka Oscari.
1980ndatel osales ta arvukates telefilmides ja lühiseriaalides.
1984–1987 oli ta abielus Briti fotograafi Terry O'Neilliga. Neil on poeg Liam O'Neill (sündinud 1980). Aastal 2003 paljastas Terry O'Neill, et laps oli hoopiski adopteeritud; Faye oli aga pikk aega selle väite vastu, enne kui tõde aktsepteeris.
Aastal 1995 kirjutas ta biograafilise raamatu "Otsides Gatsbyt: minu elu".
Amuri sild

Amuri sild, ka Vanasild (ukraina Амурський міст, Старий міст) on kahekorruseline raudtee- ja autosild üle Dnepri jõe Dnipros; vanim sild Dnipros.

Silla nimi

Jekaterinoslavi lähedal Dnepri vasakkaldal tekkis 1875. aastal metallurgiatehaste juurde Amuri asundus kui töölisasula. Amuri järgi saigi sild oma nime. Praegu on Amur üks Dnipro Amur-Nižnjodniprovski rajooni linnaosi.

Silla rajamine

Sild ehitati Katariina raudteele üle Dnepri jõe Jekaterinoslavis 1884. aastal ja valmimisel oli ta pikim raudteesild Venemaal.
Silla pikkus on 1395 m, koos pealesõitudega 2397 m, laius 15,5 m.
Paljuavalise paralleelvöödega metallsõrestiksilla projekteeris insener Nikolai Beleljubski. Sild on kahekorruseline – ülemine tasand oli linnatranspordi tarbeks, alumine üheteelisele raudteele.
1914. aastal silla kandekonstruktsioone tugevdati.
1935. aastal ehitati silla ülemisele korrusele trammitee.

Silla taastamine

Vene kodusõjas kannatada saanud sild taastati 1920. aastal.
Teises maailmasõjas sild purustati. 1943. aastal rajati kõrvale ajutine sild puittugedel. 1955. aastal taastati sild kapitaalselt, keskmine ava rekonstrueeriti tõstetavaks.
1977. aastal rajati Vanasilla kõrvale uus 14-avaline sõrestikfermidega raudteesild.
Suhhoi Su-15

Relvastus

2 x 23 mm statsionaarset automaatkahurit, 6-le tiivaalustele kinnitussõlmedele saab paigutada kuni 1500 kg pomme, rakette ja konteinereid.
Tallinna hobuveski

Tallinna Hobuveski on Tallinna vanalinnas Renteni torni ja Oleviste kiriku juures Laboratooriumi ja Laia tänava ühinemiskohal, aadressil Lai tänav 47, asuv ümara põhiplaaniga paekivist hoone, mis ehitati asuv 14. sajandil. 
Tallinna Hobuveski on kuulutatud kinnismälestiseks 1996. aastast
Hoone täpne ehitusaeg ei ole teada, kuid vanim teade veski olemasolust pärineb 1379. aastast, veskit kasutati algselt jahu jahvatamiseks juhul, kui linna vesiveskeid käivitada ei saanud või linna piirati ja Ülemiste järvest vee vool Harju värava juurde vallikraavi oli takistatud ning linnamüüri kaitserajatiste hulka kuuluvad vesiveskid (Harju värava juures Harju, Karja värava juures Karja ja Viru värava juures Viru veski) veepuudusel seisid.  Hobuveskit kasutati Liivi sõjas ning ka Põhjasõja ajal.

Hobuveski hoone on ümara põhiplaaniga, ehitatud paekivist ning kujutab endast 16-meetrise läbimõõduga ühekorruselist kellerdatud ehitist. Hobuveski mehhanisme ajasid ringi kaheksa hobust korraga, keda rakendati veotiisli ette nelja paarina. Hoone puitkonstruktsioonid koos veski mehhanismidega hävisid 1757. aasta Oleviste kiriku tulekahjus. Algselt oli hoonel järsk kivikatus, mis oli säilinud veel 17. sajandil, kuid praegune lamedakaldeline telkkatus, mis toetub keskpostile, on rajatud 19. sajandil. 16. sajandi lõpul lisati veski linnamüüripoolsele lääneküljele juurdeehitis, mille põhigabariiid on tänaseni säilinud. 
1741. aastal anti lagunenud veski sõjaväele laoruumiks. Veskina töötas hoone 1757. aasta tulekahjuni, hiljem on seda kasutatud Tallinna rae poolt, eelkõige relvahoidlana ja väljarenditava laohoonena. Veskihoone taastati tänapäevani säilinud kujul 1772. aastal. Enne II maailmasõda oli hobuveski kasutusel Oleviste kiriku koguduse surnuvankri kuurina. Oleviste kogudus koosnes põhiliselt sakslastest, kes 1939. aastal umsiedlungi käigus Tallinnast lahkusid. Tollaste seaduste põhjal jäi koguduse vara EELK konsistooriumile.  
Pärast II maailmasõda, 1950ndate aastate alguses anti hoone üle Tallinna muinsuskaitsele ning hoones asusid sinna kogutud Tallinna Linnamuuseumile kuulunud raidkivide ja teiste muinsuskaitseväärtusega detailide hoidla (Ühed põnevamad objektid ekspositsioonist on pärast Tallinna 1944. aasta pommitamist kokku korjatud Vaekoja välisseintel linnakodanikke kujutanud medaljonid).

Hobuveski tänapäev

2001. aastal ehitis restaureeriti ning algselt kavandate see paekividetailide muuseumiks, kuid 2003. aastast sai hoone enda kasutusse Tallinna Linnateater, kes avas hoone etendusega "Mandragora" 2003. aasta aprillis ning korraldab hoones teatrietendusi. Samuti korraldatakse hoones üritusi Tallinna Vanalinna päevade raames ja Dominiiklaste Kloostri Muuseumi poolt.
Kivisisalik

Levila

Kivisisalik on levinud suuremas osas Euroopas. Teda pole leitud või on haruldane Kreekas, Itaalias, Lõuna- ja Lääne-Prantsusmaal, Türgi Euroopa-osas ja Pürenee poolsaarel. Muidu ulatub tema levila Lõuna-Inglismaalt Põhja-Mongoolia ja Taga-Baikalimaani. Teda võib leida Kesk- ja Sise-Aasiast. Levila lõunapiir kulgeb läbi Põhja-Balkani, Kirde-Türgi ja Loode-Iraani, põhjas ulatub levila kohati 60° põhjalaiuseni.
Eestis leidub kivisisalikku peamiselt mandriosas üksikute asurkondadena. Liik on kantud Eesti punasesse raamatusse.
2017. aastal oli Eestis teada 42 kivisisalike leiukohta, mis moodustasid 20 populatsiooni.

Välimus

Kivisisaliku pikkus on saba arvestamata kuni 9 cm. Saba pikkus ületab kehapikkuse umbes 1,3–1,7 korda. Isendite värv on väga muutlik. Isase küljed on rohelised või kollakasrohelised. Esineb ka täiesti rohelisi isendeid. Emased on tavaliselt pruunid või hallid, harvem rohekad.
Kivisisalik on märgatavalt kohmakam kui rohesisalik ja triibuline sisalik, jookseb ta siiski üsna kiiresti ja kätega on teda üsna raske püüda. Liiati on kivisisalik väga ettevaatlik ja eemaldub harva oma pelgupaigast kaugemale kui 10–15 meetrit. Sageli päästab ta end puu otsa ronides, kusjuures seda teeb ta spiraalselt nagu orav. Kui ta on siiski kinni püütud, siis katsub ta ennast agaralt lahti rebida, ajab suu pärani ja proovib püüdja sõrme külge klammerduda.

Toitumine

Kivisisalikud söövad mardikaid, rohutirtse, röövikuid, usse ja teisi selgrootuid. Kui sisalik märkab saaki, siis tõmbub ta valvele, jälgib seda mõnda aega silmadega ja napsab siis kiire sööstuga saagi kinni. Suuri ritsikaid ja mardikaid raputab ta kaua suus, vahel laseb maha ja haarab siis jälle suhu. Sealjuures rebib ta saagil kõvad kitiinist osad (jalad ja tiivad) küljest ning lõpuks neelab allesjäänud saagi tervelt alla. Pärast söömist limpsib sisalik end hoolikalt puhtaks, tõuseb esijalgadele ja kõverdab aeglaselt keha eesosa, aidates sel moel toidul kiiremini kõhus liikuda.
Nursultan Nazarbajev

Nursultan Äbišulõ Nazarbajev (kasahhi Нұрсұлтан Әбішұлы Назарбаев; sündinud 6. juulil 1940 Šamalganis Almatõ oblastis Kasahstanis) on Kasahstani poliitik, kes oli Kasahstani president aastatel 1991–2019.
Kasahstani iseseisvumise eel, aastatel 1989–1991 tegutses Nazarbajev Kasahstani Kommunistliku Partei Keskkomitee esimese sekretärina.
Aastatel 1984–1989 oli Nazarbajev Kasahhi NSV Ministrite Nõukogu esimees.

Presidendiamet

Kasahstani presidendiks valiti Nazarbajev 1991. aastal, vastaskandidaate polnud. 1995. aasta referendum pikendas tema ametiaega 2000. aastani. Nazarbajev valiti uuesti presidendiks 1999. aastal toimunud valimistel ja uuesti 2005. aastal. Põhiseadust, mis lubab presidendil olla ametis kuni kaks ametiaega, parandati 2007. aastal nii, et esimene president Nazarbajev saaks presidendiametisse kandideerida, kuni soovib. Kõigile teistele kehtib endiselt kahe ametiaja piirang.
2011. aasta aprillis toimunud ennetähtaegsetel valimistel valiti Nazarbajev järjekordselt presidendiks, ametiajaga 2016. aasta detsembrini. Keskvalimiskomisjoni andmetel kogus Nazarbajev 95,5% häältest.
Alates 2007. aastast juhib  võimuparteid Nur Otan.
19. märtsil 2019 teatas Nazarbajev presidendi ametikohalt tagasiastumisest.
Tema auks on asutatud Nazarbajevi orden ja nimetatud Kasahstani pealinn Nur-Sultan.

Isiklikku

Nursultan Nazarbajevi abikaasa nimi on Sara. Neil on kolm tütart: Dariga, Dinara ja Alija. Dariga oli abielus endise asevälisministri Rahhat Älijeviga, kes hiljem pages riigist. Dinara on abielus suurärimees Timur Kulõbajeviga. Alija oli abielus Askar Akajevi poja Ajdar Akajeviga ja abiellus hiljem Danijar Hassenoviga.
Ella Fitzgerald

Ella Jane Fitzgerald (25. aprill 1917 – 15. juuni 1996) oli 20. sajandi USA üks mõjukamaid džässilauljaid.
Ella Fitzgeraldi lauljategevus kestis üle 57 aasta ja selle aja jooksul võitis ta 13 Grammyt, samuti premeeris Ronald Reagan teda riikliku kultuurimedaliga (National Medal of Arts) ja George H. W. Bush Presidendi Vabadusmedaliga (Presidential Medal of Freedom). Ta müüs üle 40 miljoni albumi. Teda on sageli nimetatud Leedi Ellaks ja Laulu Esimeseks Leediks.
Ta hääl oli paindlik, suure ulatusega (3 oktavit), äärmiselt puhas ja hea intonatsiooniga. Ta suutis laulda mahedaid ballaade, svingi, traditsioonilist popi ja imiteerida igat orkestriinstrumenti, kuid kõige enam tuntakse teda džässilauljana. Ta töötas oma pika karjääri jooksul paljude džassmuusiketega, kelle hulgas olid Duke Ellington, Count Basie, Nat King Cole, Frank Sinatra, Dizzy Giliespie ja Benny Goodman.
Ella Fitzgerald sündis Virginias Newport Newsis. Sünniaastaks märgitakse mitmes allikas ekslikult 1918. Varsti pärast tema sündi kolisid tema vanemad lahku ja ema viis Ella New Yorki. Pärast seda, kui ema 1923 oma armukesega tütre Francise (Ella poolõe) sai, pandi Ella Bronxi Värviliste Laste Varjupaika. Tema ema suri 1932 südamerabandusse.
Teismelisena pidas ta muu hulgas lõbumajas vahti, et politsei eest hoiatada, ning toimetas klientide raha illegaalsetele loteriikorraldajatele. Politsei võttis ta kinni ja saatis paranduskooli. Sealt ta põgenes varsti ja oli mõnda aega ka kodutu.
Lauljana debüteeris ta 17-aastaselt 21. novembril 1934 Harlemi ooperimajas. Talle pakuti ka võimalust esineda tantsijana, kuid ta eelistas laulmist. Juba järgmisel aastal kutsus trummar ja bändijuht Chick Webb ta oma bigbändi solistiks. Selle bändiga salvestas Fitzgerald hulgaliselt hitte ja kui Webb 16. juunil 1939 suri, nimetati bigbänd ümber "Ella Fitzgerald ja Tema Kuulus Orkester". 1942 lahkus Fitzgerald bigbändist ja alustas soolokarjääri.
Fitzgerald on abielus olnud kaks või kolm korda. 1941 abiellus ta Benny Konegayga, kes oli varem narkodiilerina kohtulikult karistatud. See abielu tühistati kaks aastat hiljem.
1947 abiellus ta bassimängija Ray Browniga, kellega oli kohtunud aasta varem ühistuuril Dizzy Gillespie bändiga. Nad adopteerisid Ella poolõele Francisele sündinud poja, kes sai nimeks Ray Brown juunior. Mõlemad abikaasad olid väga hõivatud laulude salvestamise ja ringreisidega, mistõttu lapse jaoks jäi vähe aega ja teda kasvatas peamiselt Ella tädi Virginia. Abielu lahutati 1953, ehkki nad veel hiljemgi koos esinesid.
Juulis 1957 kirjutas Reuters, et Fitzgerald on Oslos salaja abiellunud norralase Thor Einar Larseniga. Fitzgerald sisutas Oslos isegi korteri, kuid suhe lagunes kohe, kui Larsen mõisteti 5 kuuks sunnitööle raha varastamise pärast naiselt, kellega ta oli varem kihlatud olnud.
Elu lõpul jäi Fitzgerald pimedaks ja 1993 amputeeriti tal mõlemad jalad. Ella Fitzgerald suri 79-aastaselt 1996 Californias Beverly Hillsis.
Fitzgerald on mänginud neljas filmis: "Ride 'Em Cowboy" (1942), "Pete Kelly's Blues" (1955), "St. Louis Blues" (1958) ja "Let No Man Write My Epitaph" (1960).
Johann Christoph Petri

Elulugu

Johann Christoph Petri oli pastori poeg.
Õppis alates 1780 Erfurdi ja Jena ülikoolis, dr. phil. (1809). Oli 1784–96 Tallinnas ja mitmes Eesti ala mõisas koduõpetaja, 1797–1820 Erfurdis gümnaasiumiõpetaja ja ülikooli õppejõud.

Teadustöö

Avaldatud töödes leidub rohkesti andmeid Eesti ala halduse, põllumajanduse, talupoegade ja aadli eluolu, tööstuse ja kaubanduse, Eesti ala geograafia ja looduse kohta ning väljendub poolehoid talupoegadele ja nende mõisnikevastasele võitlusele. Petri teosed levisid laialdaselt ja valmistasid ette pinda pärisorjuse kaotamiseks Läänemere kubermangudes. Oli Erfurdis ilmunud ajakirja "Magazin für das Gemeinwohl" kaastoimetaja.
Lapi maakond

Geograafia

Lapi maakonna pindala on 100 367 km², millest 92,667 km² on maismaa ning 7699 km² veekogud. Maakond piirneb lõunas Põhja-Pohjanmaa maakonnaga, läänes Rootsiga, idas Venemaa Föderatsiooniga ning läänes ja põhjas Norraga. Lapimaa suurim järv on Inari järv ning kõrgeim koht on Halti.
Maakonnas asub kaheksa rahvusparki: Põhjalahe rahvuspark, Lemmenjoki rahvuspark, Oulanka rahvuspark, Pallas-Yllästunturi rahvuspark, Pyhä-Luosto rahvuspark, Riisitunturi rahvuspark, Syöte rahvuspark ja Urho Kekkoneni rahvuspark.

Ajalugu

Pärast Talvesõda alanud vaherahu perioodil ning Jätkusõja alguses lubas Soome valitsus Natsi-Saksamaal operatsiooni Barbarossa raames paigutada oma vägesid Lapimaale. Kui Soome tegi pärast Jätkusõda Nõukogude Liiduga rahulepingu, nõudis viimane, et Soome sunniks Natsi-Saksamaa väed oma pinnalt lahkuma. Selle tagajärjel puhkes Lapi sõda, mille ajal evakueeriti enamus Lapimaa tsiviilisikuid. Norrasse taganevad Saksa väed kasutasid põletatud maa taktikat ning see põhjustas läänile suuri purustusi.
Pärast Teist maailmasõda oli Lapi maakond kaotanud Petsamo valla ja osaliselt Salla valla, mis liideti Nõukogude Liiduga. Järgnevatel aastakümnetel ehitati piirkond uuesti üles, industrialiseeriti ning tekkis ka kiire majanduskasv. Piirkonda asutati suured hüdroelektrijaamad ja kaevandused ning sõjas purustatud linnad, teed ja sillad ehitati uuesti üles. Lapimaa lääni majandus hakkas alla käima 20. sajandi lõpus. Kaevandused ja tehased läksid kahjumisse ja rahvastik hakkas kahanema.
Soomes kaotati läänid 1. jaanuaril 2010 ja Lapimaa läänist sai Lapi maakond.
Kumna mõis

Ajalugu

Mõis rajati 1620. aastatel. Mõisa esimene omanik oli Johan Knopius.
Laviindiood

Laviindiood on pooljuhtseadis, mille talitlus põhineb laviinläbilööginähtusel. Spetsiaalse legeerimisprofiiliga siiret vastusuunas läbides omandavad laengukandjad sedavõrd lisaenergiat, et on suutelised moodustama uusi elektron-auk-paare, nii et toimub laengukandjate laviinitaoline paljunemine.
Laviindioodide tuntumad liigid on laviin-fotodiood ja TVS-diood. Laviin-fotodiood suudab võimendada väga nõrka valgussignaali. Niisuguse dioodi npip-struktuuris on i-kiht küllalt tugeva vastupinge korral täielikult vaegunud ning seal toimib tugev elektriväli, mis suurendab talitluskiirust ja võib esile kutsuda laengukandjate laviinpaljunemise.
Carl Robert Jakobson

Mälestuse jäädvustamine

Aastal 1948 avati Kurgjal tema tegemiste jäädvustamiseks muuseum.
1956. aastal anti Viljandi 1. Keskkoolile C. R. Jakobsoni nimi, aastast 2012 kannab see nime Viljandi Jakobsoni Kool. Ka Jõgeva maakonnas paiknev Torma Põhikool kannab tema nime - Carl Robert Jakobsoni nimeline Torma Põhikool.
Aastatel 1992–2010 kaunistas tema portree Eesti suurimat, 500-kroonist rahatähte. 
C. R. Jakobsoni nime kannavad tänavad mitmes Eesti linnas ja väiksemas asulas.
1927. aastal avati pidulikult mälestussammas tema haual Kurgja talu kalmistul (kujurid Jaan Koort ja Ferdi Sannamees). 1957. aastal püstitati Jakobsoni mälestussammas Torma kooli juurde (kujur Roman Haavamägi). 1993. aastal avati monument ka Viljandis (kujur Mati Karmin ja arhitekt Tiit Trummal).
Eesti Telefilm on teinud Jakobsonist dokumentaalfilmi "Carl Robert Jakobson" (režissöör Mati Põldre, 1982).
Alates 2011. aastast annab Torma Põhikool välja C. R. Jakobsoni nimelist stipendiumi.
Adamsi maakond (Idaho)

Ajalugu

Maakond moodustati 1911. aastal.
Anatoli Pravdin

Elulugu

Anatoli Pravdin oli venelane ja Boriss Pravdini poeg.
Lõpetas 1950 TÜ, 1954 Moskva Ülikoolis aspirantuuri, filoloogiakandidaat (1954, samas), väitekiri "Дательный падеж в древнерусском языке". Oli 1954–1956 TÜ vene keele kateedri vanemõpetaja, 1956–1964 dotsent, ühtlasi 1953–1963 kateedri juhataja, 1966–1968 TPedI dotsent. Õpetanud vanaslaavi keelt, vene kirjanduse ajalugu, üldkeeleteadust, slaavi keelte võrdlevat grammatikat.

Teadustöö

Töid vanaslaavi keelte grammatikast ja süntaksist. Ligi 30 teadustrükist.