google/wiki40b huggingface dataset:
Eduard Profittlich

Eduard Profittlich (11. september 1890 Birresdorf, Reinimaa – 22. veebruar 1942 Kirovi vangla, Venemaa) oli saksa rahvusest katoliku vaimulik, jesuiit, aastast 1931 katoliku kiriku apostellik administraator Eestis ja aastast 1936 piiskop (Adrianoopoli titulaarpeapiiskop).

Elulugu

Eduard Profittlich sündis taluniku perekonnas. Aastal 1912 alustas ta teoloogiaõpinguid, 1913 liitus Jeesuse Seltsiga ja 27. augustil 1922 pühitseti ta preestriks. Profittlich sai 1924 Krakówi Ülikoolist filosoofia ja teoloogia doktorikraadi.
Profittlich alustas vaimulikku teenistust 1924 Poolas, alates 1925. aastast töötas ta Saksamaal ja alates 1930. aastast Eestis.
Aastal 1931 nimetati ta Eesti apostellikuks administraatoriks ja 27. detsembril 1936 pühitseti ta piiskopiks. Profittlichist sai esimene katoliku piiskop Eestis pärast Eesti alade minekut Rootsi võimu alla 17. sajandil.
Profittlich oli tunnustatud jutlustaja ja hingehoidja. Ta hakkas tegelema eestikeelse usuteemalise kirjanduse väljaandmisega ja asutas Eesti katoliiklaste ajakirja Kiriku Elu. Ta proovis muuta pilti katoliku kirikust kui Poola kirikust avatumaks ja lähedasemaks eestlastele.
Kui Eesti 1940. aastal Nõukogude Liidu poolt okupeeriti, taotles Profittlich Saksa saatkonnalt luba katoliku preestrite ja nunnade Saksamaale sõiduks, kuid jäi ise Tallinna. 27. juunil 1941 ta arreteeriti ja küüditati Venemaale, kus ta mõisteti 21. novembril surma mahalaskmise läbi. Eduard Profittlich suri 22. veebruaril 1942 Kirovi vanglas enne surmaotsuse täideviimist.
Peapiiskop Profittlich oli valmis vastu võtma märtrisurma usu eest. Kirjas sugulastele ja tuttavatele 8. veebruarist 1941 kirjutas ta, et karjase koht on oma karja juures, kus ta jagab karjaga nii rõõme kui ka kannatusi. Ta kirjutas, et on suur rõõm kogeda Jumala ligiolekut, kellele me oleme andnud kõik, ning et ta on valmis andma Jumalale kogu oma elu: "Minu elu – ja kui vaja, siis ka mu surm – on elu ja surm Kristuse eest."

Õndsakskuulutamine

30. mail 2003 algatati Peterburis mitteametlik kiriklik protseduur peapiiskop Eduard Profittlichi ja tema 15 saatuskaaslase õndsakskuulutamiseks, kes kõik on Nõukogude Liidus toimunud tagakiusamiste ohvrid. Peterburi protseduuri soikumisel algatas piiskop Philippe Jourdan 2017. aastal Profittlichi ametliku õndsakskuulutamise protsessi. Tema kuulutamine õndsaks peaks aset leidma 2022. aastal Tallinnas.

Mälestuse jäädvustamine

Tema auks on nimetatud Tartu Katoliku Hariduskeskuse üks ruum ning tema mälestuseks on paigutatud mälestustahvel (avatud 11. septembril 1990) Tallinna Peeter-Pauli roomakatoliku kirikusse.
Hasartmängud Eestis

Kasiinod

Nõukogude ajal olid kasiinod keelatud, kuid sellest   hoolimata töötas paar kasiinot. 
Aastal 1995 võeti vastu hasartmänguseadus, 2008. aastal uus hasartmänguseadus. 
Kõige rohkem kasiinosid asub Tallinnas. Septembri 2010  seisuga oli Tallinnas 33 kasiinot. Võrreldes 2008. aastaga oli kasiinode arv vähenenud ligi kolm korda. Ekspertide sõnul põhjustas selle majandussurutis ja uue hasartmänguseaduse vastuvõtmine 2008. aastal. 
Seaduse järgi võib kasiinodes mängida alates 21. eluaastast.

Loteriid

Aastal 1994 võeti vastu loteriiseadus.
Moskva oblast

Loodus

Metsadega on kaetud 42,5% oblasti territooriumit.
Valitseb paraskliima parajalt külma talve (−5...–10 °C) ja sooja suvega (16...19 °C). Aasta keskmine õhutemperatuur on 5–6 °C.

Rahvastik

2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli rahvaarv 6 618 538, kellest 6 022 763 (91%) olid venelased, 147 808 (2,2%) ukrainlased, 42 212 (0,6%) valgevenelased ja 39 660 (0,6%) armeenlased.
Suuremad linnad on Balašihha, Himki, Podolsk, Koroljov, Mõtištši, Ljubertsõ, Elektrostal, Kolomna, Odintsovo, Železnodorožnõi, Serpuhhov, Orehhovo-Zujevo, Krasnogorsk, Sergijev Possad, Štšolkovo, Puškino, Žukovski, Noginsk ja Domodedovo.

Haldusjaotus

Oblastis on 67 kohaliku omavalitsuse üksust, neist 16 munitsipaalrajoonid ja 51 linnaringkonnad.

Ajalugu

Moskva oblast moodustati 3. juunil 1929. aastal Moskva kubermangust, Rjazani kubermangust, Tveri kubermangust ja Tuula kubermangust.
Sindi segakoor

Sindi segakoor on Pärnu maakonnas Sindis tegutsev segakoor. Koori dirigent on Tõiv Tiits.
Koor asutati enne 1869. Koor osales esimesel üldlaulupeol 1869.
Koor on osalenud muu hulgas Pärnu rahvusvahelisel koorifestivalil.
Tokelau keel

Keelkonna andmed

Austroneesia hõimkond, Kesk-Ida-Austroneesia keelkond, Polüneesia keeled.

Keele struktuur

Tokelau keeles 15 häälikut: viis täishäälikut ja kümme konsonanti.

Häälikud ja hääldused

täishäälikud: a [a], e [e], i [i], o [o], u [u]
konsonandid: f , g [ng], k [k], l [l], m [m], n [n], p [p], h, t [t], v [v]
Kirjutamisel kasutatakse ladina tähestikku. 
Pikkade vokaalide kirjutamisel märgitakse vokaali peale pikkusmärk (nt. mālō).

Grammatilised arvud

Tokelau keeles on nii ainsus, duaalsus kui mitmus.

Süntaks

Tokelau keeles on VSO (verb, subjekt, objekt) sõnajärjetüpoloogia. 
Näide:
Na kai e Mele te ika.
Otsetõlge: sõi Mele kala
Mele sõi kala

Reduplikatsioon

Tokelau keeles kasutatakse nii osalist (nofo - nonofo) kui ka täieliku reduplikatsiooni (kata - katakata).

Rõhuasetus

Kui täishäälik on pikk, siis rõhutatakse seda. 
Kui aga pikki täishäälikuid sõnas pole, siis on rõhk eelviimasel täishäälikul (tekáu, fekéi). 
Liitsõnade puhul on rõhutatud mõlemate sõnaosade pikad täishäälikud või eelviimased täishäälikud, samuti reduplikatsioonide puhul (kiátomatúa, pékapéka).

Numbrid ühest kümneni

1 - Tahi
2 - Lua
3 - Tolu
4 - Fa
5 - Lima
6 - Ono
7 - Hitu
8 - Valu
9 - Iva
10 - Hehulu

Näitelauseid

E m afai ke maua nā tamā magō i te namo. - Laguunist on võimalik püüda väikeseid haisid.
E tatau ke inu koe k i nā vai. - Sa pead rohtu võtma.
He ā na fano ai ia ki Hāmoa? - Miks ta Samoasse läks?
E fia ia ika? Kui palju siin kalu on?
He ā tenā? - Mis see on?
E ā mai koe? - Kuidas sul läheb?
Ko toku igoa ko Helen. - Minu nimi on Helen.
He aho Hā tēnei. - Täna on pühapäev.

Muud huvitavat

Tokelau keeles ei ole palju kirjalikke allikaid, seda keelt kasutatakse pigem suulise keelena, siiski on Tokelau keeles ilmunud Uus Testament.
Paul Tergat

Paul Tergat (sündinud 17. juunil 1969 Kabarnetis Barengos) on Keenia kergejõustiklane (distantsid 3000 m kuni maratonini). Kahekordne olümpiamängude (1996 ja 2000) hõbemedali võitja, viiekordne maailmameister krossijooksus ja endine maratoni maailmarekordi omanik.

Olümpiamängudel

1996 hõbemedal 27.08,17
2000 hõbemedal 27.18,29

Maailmameistrivõistlustel

1995 pronksmedal 27.14,70
1997 hõbemedal 27.25,62
1999 hõbemedal 27.58,56

Krossijooksu maailmameistrivõistlused

1995 maailmameister
1996 maailmameister
1997 maailmameister
1998 maailmameister
1999 maailmameister

Muud võistlused

2001 Londoni maraton 2. koht 2:08.15 (debüüt)

2001 Chicago maraton 2. koht 2:08.56
2002 Londoni maraton 2. koht 2:05.48
2003 Berliini maraton 1. koht 2:04.55

Isiklikku

Paul Tergat on 182 cm pikk ja kaalub 68 kg.
Jüri Kärner

Jüri Kärner (25. aprill 1940 – 25. september 2010) oli eesti bioloog.

Elukäik

Jüri Kärner lõpetas 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal.
Ta töötas õppejõuna Tartu Ülikooli zooloogia kateedris (1970–1976), geneetika ja tsütoloogia kateedris (1976–1986) ning zooloogia ja hüdrobioloogia instituudis. 1983. aastal kaitses Kärner teise doktorikraadi Eksperimentaalmeditsiini Instituudis Leningradis. Alates 1986. aastast oli ta professor, 1993. aastast töötas üldzooloogia korralise professorina. 2005. aastast oli Kärner erakorraline professor TÜ molekulaar- ja rakubioloogia instituudis.
Jüri Kärner oli Tartu Ülikooli prorektor 1986–1988 ja rektor 1988–1993. Tema rektoriks oleku ajal toimusid ülikoolis suured muutused: taas avati usuteaduskond ja filosoofiateaduskond, rajati sotsiaalteaduskond, taastati magistrantuur ja doktorantuur ning valiti korralised professorid, tegevust alustas üliõpilasedustus.

Teadustegevus

Kärneri peamised uurimisvaldkonnad olid histoloogia ja arengubioloogia. Ta tegeles ka elektronmikroskoopiaga.

Tunnustus

1997. aastal pälvis Kärner Eesti Vabariigi Riigivapi III klassi teenetemärgi. Samuti oli ta Tartu linna aukodanik ning Tartu suurtähe kavaler.

Isiklikku

Jüri Kärneri poeg Martin Kärner on arengubioloogia õppejõud Tartu Ülikoolis. Tema abikaasa Aime Kärner töötab teadurina Tartu Linnamuuseumis.
Jüri Kärner harrastas jahipidamist ja botaniseerimist.
Peeter Burk

Peeter Burk (sündinud 10. augustil 1965) on eesti keemik, Tartu Ülikooli keemilise füüsika professor ning loodus- ja täppisteaduste valdkonna dekaan.
Ta lõpetas Tartu Ülikooli keemia erialal 1990. aastal. Keemiadoktori kraadi sai ta samas ülikoolis 1994. aastal.
Sharon Bezaly

Sharon Bezaly (sündinud 1972) on Iisraeli päritolu flötist. Ta elab Rootsis.
Bezaly tegi debüteeris solistina 1986. aastal koos Iisraeli Filharmoonia Orkestriga Zubin Mehta juhatusel. Ta lõpetas Pariisi konservatooriumi (Conservatoire National Supérieur de Musique) ning mängis mõnd aega esimest flööti Salzburgi Camerata Academicas. 1997. aastal alustas ta soolokarjääri ning on sellest ajast alates esinenud koos paljude maailma tuntumate sümfoonia- ja kammerorkestritega.
Tema instrumentide hulka kuulub firma Muramatsu poolt spetsiaalselt tema jaoks 24-karaadisest kullast valmistatud flööt.

Pühendteosed

Bezalyle on flöödikontserte kirjutanud Kalevi Aho, Sally Beamish, Daniel Börtz, Brett Dean, Sofia Gubaidulina, Anders Hillborg, Christian Lindberg, Uljas Pulkkis, Ge Gan-ru, Mari Takano, Haukur Tómasson ja Zhou Long ning sooloteoseid Daniel Börtz, Fulvio Caldini, Brett Dean, Carl-Axel Dominique, George Flynn ja Hans-Ola Ericsson.

Diskograafia

Bezaly on salvestanud 24 CD-d Rootsi plaadifirmaga BIS.
Misso raamatukogu

Misso raamatukogu on raamatukogu Võru maakonnas Rõuge vallas Misso asulas.
Raamatukogu juhataja on Inge Pilt.

Ajalugu

1921. aastal asutati Misso Rahvaraamatukogu Selts.
1936 sai raamatukogu kaks ruumi Misso seltsimaja teisel korrusel. 1942. aastal hävis aga seltsimaja tules. Järelejäänud raamatud koguti kokku 1944. aastal ning 1948. aastal alustas raamatukogu tühjaksjäänud palvemajas taas tegevust.
1985. aasta lõpul koliti kohaliku sovhoosi kontorihoonesse.
2002. aastast alates tegutseb raamatukogu kultuurimaja teisel korrusel.
Analüütiline keel

Analüütiline keel on keeletüpoloogias sellist tüüpi keel, milles iga sõna lauses koosneb vaid ühest morfeemist. Süntaktilisi seoseid väljendatakse abisõnade, sõnajärje jm abil, sõnu endid ei muudeta ega lisata neile teisi morfeeme. Analüütilised on näiteks lao keel, inglise keel.
Teised keeletüübid morfoloogilise sünteesi astme järgi on sünteetiline ja polüsünteetiline.
Marijampolė

Ajalugu

Marijampolė piirkonnas elasid vanasti jatvingid. Linna territooriumil asub kaks neile kuulunud linnamäge.
Leedulased alustasid selle ala asustamist 16. sajandil. Kolonisatsioon kiirenes aastal 1655, mil Uputuse ajal ümbruskonna metsasele alale suundus arvukalt sõja eest varju otsijaid. Jonas Totoraitise andmeil rajati asula aastal 1667. Toona kandis sealne küla nime Pašesupis. Siiski on selle nimega küla mainitud ka varasemates dokumentides; esimest korda mainiti selle nimega küla aastal 1626.
Aastal 1701 kuulus sealne ala Prienai mõisale, seejärel eraldati sellest Kvietiškise mõis. Selle omanikud andsid asulale alevi staatuse. Aastal 1736 mainiti esimest korda kirjalikult asula uut nime Starapole. Liide pole asula nime lõpus tähendas linnalist asulat (kreeka k. polis).
Hiljem rajasid alevisse kloostri mariaanid. Aastal 1750 ehitasid nad alevisse ka kiriku. Nende järgi hakati alevit kutsuma Marijampolėks (nime kasutati esimest korda aastal 1756).
23. veebruaril 1792 sai Marijampolėst linn. Pärast Poola jagamist kuulus see aastail 1795–1807 Preisimaa koosseisu. Aastani 1815 kuulus see Varssavi hertsogiriigile, seejärel oli aga Venemaa koosseisus. Aastal 1831 ründasid ülestõusnud poolakate väed (kokku 3800 meest) linnas ülestõusu maha suruma tulnud kolme ja poole polgu suurust garnisoni, sealseid suurtükke ja kasakate 256-mehelist väesalka. Lahing lõppes ülestõusnute kaotusega, paljud neist uppusid või põgenesid, vene väed tapsid 300 ülestõusnut. Neist sada maeti kihelkonnakalmistusele, sada aga kirikuaeda.
Leedu iseseisvumise järel rajati linna läbiv raudtee. See tõi kaasa tööstuse arengu ja linna kasvu. Teine maailmasõda laastas linna, saksa okupatsiooniväed hukkasid Šešupė kaldal linnas elanud juudid. Pärast sõda represseeriti 500 linna elanikku.
Aastatel 1955–1989 kandis linn nime Kapsukas, leedu kommunisti Vincas Mickevičius-Kapsukase järgi. Aastal 1977 sai Marijampolėst vabariikliku alluvusega linn, millele allutati ka ümbruskonna asulad.
Linn oli aastal 2018 Leedu kultuuripealinnaks.
Rīga Krasta raudteejaam

Rīga Krasta raudteejaam on raudteejaam Čiekurkalnsi raudteejaamast Riia sadamasse viival raudteel Riia linna Pētersala-Andrejsala asumis. Jaamahoone asub aadressil Andrejostas iela 3.
Tegemist on kaubajaamaga, mis ühendab Läti raudteevõrku Riia sadamaga. Jaam asub Daugava kaldal, mis kajastub ka jaama nimes (läti keeles tähendab krasta kallast, randa).
Jaam rajati aastal 1889. Algne jaamahoone oli puidust, selles asus ka telegraafijaam. Riia Keskvaksalist viis sinna mööda Daugava kaldapealset kulgev raudtee, mis hiljem Riia raudteesõlme ehitustööde käigus likvideeriti. Aastal 1903 valmis Brasa raudteepeatusest sinna viiv laiarööpmeline raudtee, mille ääres asus varem Riia I kaubajaam. Jaama juurde tekkis suur haruteede võrgustik, nii näiteks rajati aastal 1901 kolm kõrvalteed, mis viisid sadama viljaelevaatorini, nende juurest rajati hiljem ka Riia–Pihkva raudteele viiv raudteeharu. Aastal 1911 valmis Andrejsala põhjatippu viiv raudtee.
Aastal 1900 valmis uus jaamahoone, mida renoveeriti aastal 1947. Lisaks peahoonele kuulus jaamakompleksi toone veel kümme hoonet. Tänapäeval on vana jaamahoone kasutusel administratiivhoonena.
Läänemere Liit

Läänemere Liit (Baltský svaz) oli estofiilide selts, mis rajati 1974 põrandaaluse organisatsioonina sotsialistlikus Tšehhoslovakkias.
Audru kihelkond

Piirkonna ajalugu

Muinasajal kuulus Audru ja selle ümbruskond Soontagana muinaskihelkonda ja Läänemaa koosseisu. Vana-Pärnu rajamise järel (1251) aga Vana-Pärnu kihelkonda.
Audru kirikukihelkond eraldati 1636. aastal Pärnu-Eliisabeti kihelkonna maadest.
Audru kihelkonna suuremad külad Audru ja Lavassaare kõrval olid 20. sajandi alguseks Jõõpre, Oara, Malda, Kõima, Kihlepa, Lindi, Kabriste, Saulepa, Põldeotsa.

Audru kihelkonna pärand

Esimene Eesti Rahva Muuseumi vanavarakorjaja käis korjamismatkal Audru kihelkonnas 1920. aastal. Sellelt korjamismatkalt pärineb suur osa muuseumi kogudes olevaid esemeid, eelkõige rahvariideid.

Kihelkonna alad tänapäeval

Kihelkonna maad jäävad tänapäeval tervikuna Pärnu maakonna aladele. Kihelkonna ala kattub kahe kolmandiku ulatuses Pärnu linna maadega. Põhja pool kuulub väike ala Põhja-Pärnumaa vallale.
Tour Les Poissons

Tour Les Poissons on 129,5 meetri kõrgune büroopindadega pilvelõhkuja, mis asub Pariisi kõrghoonestatud ärikeskuses La Défense'is.
Elaine Feinstein

Elaine Feinstein (sündinud 24. oktoobril 1930 Lancashire'is ja suri 23. Septembril 2019) on juudi päritolu Briti luuletaja, proosakirjanik ja tõlkija.
Olümpiamuuseumid

Olümpiamuuseumid on muuseumid, kus säilitatakse ja eksponeeritakse olümpiaajalooga seotud esemeid ja dokumente. Tähtsamad olümpiamuuseumid asuvad Olümpias (Kreeka) ja Lausanne'is (Šveits).
Antiikolümpiamängude sünnipaigas Olümpias asuva Kaasaegsete Olümpiamängude Ajaloo Muuseumi (inglise keeles The Historical Museum of the Modern Olympic Games) eest kannab hoolt Rahvusvaheline Olümpiaakadeemia (ROA). Muuseum asutati 1961. aastal maineka Kreeka filatelistist metseeni Georgios Papastefanou initsiatiivil Olümpiafilateelia Muuseumi nime all ning pärast laiendamist 1972. aastal sai see nimeks Olümpiamängude Ajaloo Muuseum.
Muuseumi väärtuslikuma osa moodustabki just Papastefanou margikollektsioon, kus muu hulgas on ka täiskomplekt 1896. aasta Ateena mängude olümpiamarke. Muuseumi püsiekspositsioon annab ülevaate kaasaegsete olümpiamängude ajaloost alates Kreeka niinimetatud Zappase olümpiamängudest kuni viimaste kaasaegsete rahvusvaheliste mängudeni.
Lausanne'is (Šveits), kus asub Rahvusvahelise Olümpiakomitee (ROK) peakorter, on ka Olümpiamuuseum (inglise keeles The Olympic Museum), mis tegutsebki otse ROK-i egiidi all.
Esmakordselt tekkis olümpiamuuseumi idee Pierre de Coubertinil 1915. aastal – kohe, kui ROK-i peakorter Lusanne´i kolis. Olümpiamängude taaselustamise 40. aastapäeval 1934. aastal avaski olümpiamuuseum uksed. 1993. aastal avati Juan Antonio Samaranchi initsiatiivil muuseumihoones uuendatud Olümpiamuuseum.
Tegemist pole aga enam pelgalt muuseumiga, vaid multidistsiplinaarse Olümpiauuringute Keskusega (inglise keeles Olympic Studies Centre), mis tutvustab olümpismi humanistlikke ideid ja spordi harivaid väärtusi.  
Moodsas muuseumihoones asuvad raamatukogu, arhiiv, auditoorium ning ROK-i ajakirja Olympic Magazine toimetus.
Palase mõis

Palase mõis oli iseseisev väikemõis Vigala kihelkonnas Läänemaal.
Kuni 18. sajandini on teateid Päärdu mõisale kuuluva väikese Palase küla kohta. Pärast 1711–1712 aasta suurt katku jäi külla vaid kaks majapidamist. Küla mandus ja maad jäid sööti. 1770. aasta paiku osteti Päärdu mõisalt sööti jäänud Palase küla ja rajati sinna iseseisev mõis (saksa keeles Pallas). 
18. sajandi teisel poolel ostis mõisa eesti soost Viljandimaa mees Wühner, kes omakorda 20. sajandi algul müüs mõisa edasi Vene Talurahva Põllupangale. Viimane jagas maad taludeks ning müüs need kohalikele.
Häärberiks oli teiste mõisatega võrreldes suhteliselt tagasihoidlik ühekorruseline laudvoodriga palkmaja.
Borovitši

Ajalugu

Borovitši on tekkinud 15. sajandil. Linnaõigused sai 1770. aastal. 1878. aastal valmis raudteeharu, mis ühendab linna Moskva–Peterburi raudteega.
19. sajandi lõpust alates toodetakse seal tulekindlaid telliseid.
Hilisbarokk

Hilisbarokk Eestis

Nimetatud kahe stiili elemente sisaldavaid mõisahooneid püstitati Eestis peamiselt aastatel 1770–1800, vähesel määral jäid mõned baroksed detailid püsima ka hiljem. Arvuliselt on neid oluliselt rohkem kui stiilipuhtaid barokkhooneid, sest 1760. aastatel hoogustunud mõisate ehitustegevus saavutas ühe kõrgaja just veidi enne 1800. aastat.
Tänapäevani säilinud hilisbarokiaegseid mõisahooneid: Seidla, Roosna-Alliku, Kiltsi, Sagadi, Rägavere, Vatla, Helme, Peningi (varemeis), Anija (ehitusaasta järgi oma stiili hiliseim).
Peep Peterson

Peep Peterson (sündinud 29. märtsil 1975 Tartus) on Eesti ametiühingujuht ja ühiskonnategelane.
Peterson on lõpetanud Tartu 10. Keskkooli ja Tallinna Majanduskooli õigusteaduse erialal. Lisaks on ta õppinud Tartu Ülikoolis õigusteadust ja ajakirjandust.
Peep Peterson on Eesti Ametiühingute Keskliidu juhatuse esimees ja Rahvusvahelise Transporditöötajate Föderatsiooni juhatuse liige.
Peterson kuulus Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda (SDE) kuni 2013. aastani. Ta oli aastatel 1994–1998 Noorte Sotsiaaldemokraatide president.
Ta oli 2009 kuni 2013 Tartu linnavolikogu Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni liige.
21. veebruaril 2013 valis Eesti Ametiühingute Keskliidu volikogu Peep Petersoni liidu uueks juhiks. Ta astus ametisse 4. märtsil 2013.
Eestvaade

Eestvaade on üldisemas mõttes vaade (millelegi/kellelegi) eestpoolt, vaade (millegi/kellegi) esiküljele; ka selle kujutis joonisena, fotona vm.
Geomeetrias on definitsiooni kitsendatud: eestvaade on joonis, millel on kujutatud ruumilist kujundit eestpoolt vaadatuna.
Mir Iskusstva

Mir Iskusstva (vene keeles Мир искусства, 'kunstimaailm') oli vene modernistide ühendus (liikumine) ja nende samanimeline ajakiri. 
Mir Iskusstva motoks oli puhas kunst ehk “kunst kunsti pärast”, millega nad vastandasid ennast nii ametlikule akadeemilisele kunstile kui ka peredvižnikute moraliseerivale realismile. 
Rühmituse asutasid 1898. aastal üliõpilased Aleksandr Benois, Konstantin Somov, Dmitri Filosofov, Léon Bakst ja Jevgeni Lansere. Ühenduse alguseks sai vene ja soome kunstnike näituse korraldamine Stieglitzi muuseumis Peterburis samal aastal. Ajakiri hakkas ilmuma 1899. aastal. Selle asutasid ühiselt Aleksandr Benois, Léon Bakst ja Sergei Djagilev (peatoimetaja).
Ühendus korraldas Peterburis ja Moskvas arvukalt kunstinäitusi, viimane näitus oli 1927. aastal Pariisis.
Dmitri Savvinov

Dmitri Dmitrijevitš Savvinov (vene keeles Дмитрий Дмитриевич Саввинов; sündinud 29. märtsil 1932  Njurba rajoonis Jakuudi ANSV-s) on  jakuudi rakendusökoloog ja  geokrüoloog, igikeltsa uurija, Sahha teaduste akadeemia liige.
Ta on Sahha teaduste akadeemia presidendi nõunik ja  Ammossovi-nimelise Kirde Föderaalülikooli Venemaa Põhja-uuringute kateedri professor. Aastatel 1993–2007 oli ta  Sahha teaduste akadeemia Põhja rakendusökoloogia instituudi direktor. Tema peamised uurimisvaldkonnad on Põhja rakendusökoloogia, keskkonnakaitse, üldmullateadus, geokrüoloogia, pinnaste hüdroloogia ja igikeltsa agrofüüsika.

Haridustee ja akadeemilised kraadid

Ta lõpetas 1958. aastal  Tomski riikliku ülikooli bioloogia-mullateaduse teaduskonna mullateaduse erialal.
Ta kaitses 1966. aastal  Irkutski Riiklikus Ülikoolis kandidaadikraadi väitekirjaga " Особенности водного режима лугово-черноземных почв Центральной Якутии". 1982. aastal kaitses ta  NSV Liidu TA SO mullateaduse ja agrokeemia instituudis bioloogiadoktori kraadi väitekirjaga mullateaduse alal "Гидротермический режим мерзлотных почв и его регулирование (на примере Якутии)".
Tsundoku

Tsundoku (Jaapani: 積ん読) on jaapanikeelne väljend mis viitab harjumusele osta raamatuid ja neid läbi lugemata virnadesse kuhjata.
Väljend ilmus Jaapanis esmalt kõnepruuki Meiji ajastul (1868–1912).  Väljend koosneb kahest osast: tsunde-oku (積んでおく, jätta asju kuhja, et neid hiljem kasutada) ja dokusho (読書, raamatute lugemine). Väljendit kasutatakse ka viitamaks raamatutele mis ootavad raamaturiiulis lugemist.
Kuritegu

Eesti

Eestis on kuritegu karistusseadustikus (KarS) sätestatud süütegu, milles süüdi olevale füüsilisele isikule on seaduses ette nähtud rahaline karistus või vangistus või juriidilisele isikule rahaline karistus. 
Kuritegusid võib kahjustatava õigushüve alusel liigitada järgmiselt: isikuvastane, varavastane, keskkonnavastane, riigivastane, ametialane, majanduslik jne. 
Teatud kuritegude puhul võib kannatanu puududa või siis käsitletakse ohvrit abstraktselt (ühiskondlik moraal, elukvaliteet vms). Sellisteks kuritegudeks on teatud juhtudel näiteks KarS § 178 (Lapsporno valmistamine ja selle võimaldamine), KarS § 424 (Mootorsõiduki juhtimine joobeseisundis) jm.
Tallinna Läänemere Gümnaasium

Tallinna Läänemere Gümnaasium on gümnaasium Tallinnas aadressil Vormsi 3.
Kool alustas tegevust 1. septembril 1989 Tallinna 65. Keskkoolina. Aastast 1999 kannab kool nime Tallinna Läänemere Gümnaasium.