google/wiki40b huggingface dataset:
Linksmakalnis

Ajalugu

XIX sajandil rajati küla asukohta Liustbergise mõis. Aastal 1944 rajati mõisa juurde nõukogude sõjaväebaas, endisse mõisa rajas KGB aga raadioluurekeskuse. Kõik piirkonna elanikud sunniti sealt lahkuma, ehitustöid tegid aga saksa sõjavangid.
15. mail 1958 muudeti asula nimi Liustbergis Linksmakalniseks. Samal ajal sai asulast ametlikult linn. Sealses sõjaväebaasis oli mitu tuhat sõjaväelast, asulas elasid ka tõlgid ja nende pered, kel puudus luba mujal elada ja töötada. Püsielanikke oli asulas vähe, aastal 1968 oli neid 268. 30. septembril 1977 muudeti linn ametlikult külaks.
Vene väed lahkusid Linksmakalnisest 16. juunil 1993. Linksmakalnis läks Kaunase rajooni koosseisu aastal 1995, pärast seda hakkasid sinna asuma leedulased. Samal aastal avati külas leedukeelne kool.
Dikļi raudteepeatus

Dikļi raudteepeatus oli raudteepeatus Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Kocēni piirkonnas Dikļi vallas Dikļi küla lähistel. Peatus asus Heinaste raudteejaamast 55 kilomeetri kaugusel ja jäi raudtee valmimisajal Volmari kreisi Dikļi kihelkonda Dikļi mõisa maadele.
Peatus avati aastal 1920. Aastal 1950 rajati sinna jaamahoone, mis on säilinud tänase päevani. Peatus suleti reisirongiliikluse lõpetamisel aastal 1979.
Jüri Pino

Jüri Pino (3. juuli 1970 Tartu – 23. juuni 2019) oli eesti kirjanik ja ajakirjanik. 
Tartu 3. Keskkool. Tartu Ülikool, ajakirjandus 1993.  
Töötanud Päevalehes, Eesti Päevalehes (Stockholm), Rahva Hääles, Postimehes, Favoriidis, Õhtulehes. Reklaamibüroodes Zavod ja Idea.  
Raamatud: "Sigalahe suvi" koos Karl Martin Sinijärvega, "Kohatäide", "Sakuska", "Teise päeva toidud".

Isiklikku

Tema ema oli Nasta Pino ja isa oli Olev Anton.  
Tal on kolm last - Kati, Jüri ja Ode Liis.
Austraalia Veiniuurimise Instituut

Australian Wine Research Institute (AWRI), eesti keeles Austraalia Veiniuurimise Instituut on Austraalia veinitööstuse arendamisega tegelev uurimisasutus, mille lõid 1955. aastal Austraalia viinamarjakasvatajad ja veinitootjad. Instituuti rahastab ka Austraalia valitsus. AWRI missiooniks on edendada Austraalia veinitööstuse konkurentsivõimet, viies läbi uurimistöid ja rakendades tulemusi praktikas.
Üheks Austraalia Veiniuurimise Instituudi edulooks võib lugeda külmfermentatsiooni väljatöötamist. See tähendab temperatuuri langetamise abil veini käärimisprotsessi peatamist, enne kui kogu suhkur on alkoholiks käärinud. Selle tulemusel jääb teatud osa suhkrut veini alles, vastasel juhul oleks vein ilmetu, mõru ja kange.
Security Assertion Markup Language

Security Assertion Markup Language (SAML) on XML-põhine standard, vahetamaks autentimise ja autoriseerimise infot turvadomeenide vahel. Selle on tootnud OASIS Turvateenuste Tehnilise Nõukogu (Security Services Technical Committee).
SAMLi põhieesmärk on lahendada SSO (Single Sign On) probleem.
Gubanitsõ kirik

Gubanitsõ Johannese kirik on luterlik kirik Ingerimaal, mis praeguse haldusjaotuse järgi asub Leningradi oblastis Volossovo rajoonis Gubanitsõs.

Ajalugu

Luterlikku kogukonda on mainitud Gubanitsõs esimest korda aastal 1647. Luterlik kogudus moodustus aastal 1656, esimene pastor oli Olaus Michaelis Elgfooth. Esimene puukirik ehitati aastal 1704. Aastal 1743 alustati teise puukiriku ehitamist, kirik pühitseti aastal 1748. 
Aastal 1860 algas kolmanda, seekord kivikiriku ehitamine, kirik pühitseti 3. detsembril 1861. Aastatel 1901–1903 toimus kirikus kapitaalremont. Augustis 1937 jumalateenistused katkesid, pastor Leo Schultz lasti maha.
Aastal 1988 registreeriti Ingeri Kiriku all Gubanitsõ kogudus, samal aastal anti kirikuhooned koguduse kasutada ja algasid restaureerimistööd. 3. detsembril 1989 algasid kirikus jumalateenistused, 14. mail pühitseti kiriku varemetes Ingeri lipp. Aastal 1991 oli kirik restaureeritud ja Gubanitsõ kogudus kuulub Lääne-Ingeri praostkonda.
Simply Nailogical

Simply Nailogical on YouTube'i kanal, millel on 2019. aasta aprilli seisuga üle 6,9 miljoni jälgija. Kanali looja on kanadalasest juutuuber Cristine Raquel Rotenberg. Kanali põhiteemaks on küüntehooldus ja muu sellega seonduv, mis on esitatud tugevas huumorivõtmes.

Kanalist lähemalt

Enne YouTube'i kanali loomist postitas Cristine lühivideoid ja pilte enda küüntest vaid Instagrami kasutajanime simplynailogical alt, kuid teavitas 1. juulil 2014, et hakkab edaspidi kuni üheminutiliseid videoid ka Youtube'i postitama. Kõige esimene video kanalis Simply Nailogical postitati 17. juunil 2014 ja see kannab pealkirja "Alligator green single chevron scaled gradient". 
Oma YouTube'i karjääri algul postitas Rotenberg vaid lühikesi küünekunsti videoid, kuid peale fännide pidevat pealekäimist hakkas ta tegema ka videoid, kus ta rääkis taustaks ja oli ka ise kaamerapildis. 5. juuni 2016 laadis ta üles video "100+ Coats of Nail Polish | #POLISHMOUNTAIN", kus ta kandis küüntele üle saja kihi küünelakki. See video sai aluseks uuele internetitrendile, mida järgisid paljud kuulsad juutuuber, nagu h3h3Productions ja Jenna Marbles, tehes videoid mitte ainult sajast kihist küünelakist, vaid ka huulepulgast, ripsmetušist, juukselakist ja muust. Peale selle video avaldamist tõusis Simply Nailogicali jälgijate arv kiirelt. "100+ Coats of Nail Polish | #POLISHMOUNTAIN" ja selle teine osa "Return to #POLISHMOUNTAIN | The Clear Adventure | 100+ Coats of Nail Polish" on 2019. aasta aprilli seisuga tema populaarseimad videod, kummalgi neist on YouTube'is üle 24 miljoni vaatamise.
2016. aastal lõi Cristine teise kasutaja nimega Simply Not Logical, kuhu laeb ta üles vähem olulisi videoid.
Alates 2014. aasta 3. veebruarist pidas ta ka Simply Nailogicali nimelist küüneteemalist blogi, kuid see pole enam aktiivne, viimane postitus laeti üles 5. juunil 2016.

Cristine Rotenberg

Cristine sündis 17. oktoobril 1988 Kanadas Torontos. Oma elu alguses tegutses ta lapsnäitlejana seni, kuni otsustas selle lõpetada, et keskenduda õppimisele. 
Põhitööna töötab Cristine kuritegevuse ja tervishoiu statistika analüütikuna, kellena töötab ka tema elukaaslane Ben.
Noradrenaliin

Noradrenaliin ehk norepinefriin (tavaline lühend NA) on katehhoolamiinide ja seega ühtlasi fenetüülamiinide hulka kuuluv virgatsaine ja neurohormoon keemilise valemiga C₈H₁₁NO₃.
Noradrenaliini sünteesitakse neerupealiste säsis, kust vereringesse vabanenuna on ta hormoon. Kesknärvisüsteemis ja sümpaatilises närvisüsteemis vabaneb noradrenaliin noradrenergiliste neuronite aksoniterminalidest närviülekande käigus, toimides sel viisil virgatsaine ehk neurotransmitterina. Närviülekandel toimib noradrenaliin nii α- kui ka β-adrenoretseptoritele, kuigi on leitud, et erinevate retseptori alatüüpide afiinsus adrenaliinile ja noradrenaliinile võib olla erinev.
Noradrenaliin koos adrenaliiniga moodustavad osa võitle-või-põgene süsteemist, mõjutades südametegevust, skeletilihaseid ning suurendades glükogenolüüsi ehk glükogeeni lagunemist ja glükoneogeneesi ehk glükoosi uuesti sünteesimist organismis.

Süntees

Sünteesi algprodukt loomorganismis on aminohape L-türosiin. Aromaatse tuuma metasüsiniku hüdroksüülumise korral muutub türosiin dioksüfenüülalaniiniks ehk DOPA-ks (DOPA- dioxyphenylalaninum). Ensüüm türosiini hüdroksülaas (türosiini 3-hüdroksülaas e türosiini 3-monooksügenaas) on piiratud aktiivsusega, kiiresti küllastuv ja moodustab ühe tähtsama lüli katehhoolamiinide sünteesi kiiruse ja hulga määramisel. Ainult väike osa türosiinist muutub DOPA-ks. Türosiini hüdroksülaasi aktiivsust on presünaptiliste retseptorite kaudse negatiivse tagasisidestuse teel võimelised pärssima tekkivad katehhoolamiinid ise (dopamiin, noradrenaliin, adrenaliin). 
Järgmine aste on DOPA ensümaatiline dekarboksüülumine dioksüfenüülalaniiniks e dopamiiniks (dofamiiniks). Ensüüm aromaatsete L-aminohapete dekarboksülaas on organismis laialdaselt esinev aktiivne ensüümisüsteem, mis dekarboksüülib ka muid aromaatseid L-aminohappeid (türosiin, trüptofaan jt). Dopamiini haaravad adrenergilises neuronis depoograanulid ja ta edasine muutumine noradrenaliiniks toimub seal. Ensüüm β-monooksügenaasi (dopamiini β-hüdroksülaasi) toimel oksüdeerub dopamiini külgahela β-süsiniku juures olev süsinikuaatom ja tekib adrenergiline mediaator noradrenaliin. Kogu noradrenaliini sünteesiprotsess alates türosiinist toimub adrenergilise (dopamiinergilise) neuroni sees ehk intraneuronaalselt.
Erik Dahlberg

Erik Dahlberg (ka Erik Jönsson Dahlbergh, enne aadeldamist (1660) Erik Jönsson; 10. oktoober 1625 – 16. jaanuar 1703) oli Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane. Skenäsi krahv, Ströppstadi vabahärra, Virtsu (Werder), Siggestadi ja Malma härra.

Elulugu

Ta sündis talupoja Jöns Erikssoni ja Dorothea Matsdotteri perekonnas, kuid sai tänu oma sõjalistele teenetele oobersleitnandina 23. novembril 1660 teenistusaadlikuks.
1658 sõjas Taani vastu juhtis ta Kopenhaageni ründamist ja sai üle Euroopa tuntuks. Hiljem sai temast fortifikatsioonide direktor, ta oli Rootsi sõjaväe kindralkortermeister (1657–1675) ning tema jooniste järgi parandati ja täiustati mitmeid Rootsi impeeriumi kindluseid ja bastione, sealhulgas ka Tallinnas Narvas, Tartus ja Riias.
Dahlberg, kes oli 1674. aastast Sõjakolleegiumi fortifikatsiooniameti juhataja, pidas Rootsi põhivastaseks Venemaad, erinevalt Karl XI-st, kes arvas, et selleks on jätkuvalt Taani. Et riigis kehtis absolutism, jäi kuninga sõna peale ja suuremad summad suunati just Taani vastas seisvate kindluste parandamisele. Vahetult enne Põhjasõda proovis Dahlberg Karl XII käest saada raha suurejooneliste kindlustustööde tegemiseks idapiiril, kuid asi jäi venima ja sõda tuli peale.
24. detsembril 1687 sai ta Ströppstadi vabahärraks ja 11. märtsil 1693 Skenäsi krahvitiitli, 12. juulil ülendati 1693 feldmarssaliks.
1693–1696 oli Dahlberg Bremeni- ja Verdeni kindralkuberner ning 1693. aastast ka kuninga nõunik ja feldmarssal.
1696–1702 oli Dahlberg Liivimaa ja Riia kindralkuberner, samas ka Akadeemia kantsler Tartus ja hiljem Pärnus. Tema juhtimisel kaitsti 1700 edukalt Riiat. Hiljem läks Dahlberg välimarssali aukraadis erru ja suri Stockholmis.
Dahlberg on tuntud ka mälestusteoste autori ja ajalooteoste kaasautorina. Samuti koostas ta graveeringute kogu, mis sai tuntuks "Suecia antiqua et hodierna" ('Muistne ja kaasaegne Rootsi') nime all.
Tuulukse mõis

Tuulukse mõis (saksa keeles Tulus) oli Laagna mõisa karjamõis Vaivara kihelkonnas Virumaal.
Qara Qarayev

Qara Qarayev (5. veebruar 1918 Bakuu – 11. veebruar 1982 Bakuu) oli aserbaidžaani helilooja.
Qarayev kirjutas üle 100 muusikateose, nende seas ballette, oopereid, sümfooniaid ja kammerteoseid.
Saientoloogia

Saientoloogia (inglise keeles Scientology) on Ameerika Ühendriikide ulmekirjaniku L. Ron Hubbardi poolt välja töötatud uskumuste ja meetodite kogum. Saientoloogia alused töötas Hubbard välja enam kui kolmekümne aasta kestel alates 1952. aastast, tuginedes seejuures oma varasemale õpetuste ja võtete kogumile, mis on tuntud dianeetika nime all.
Hubbardi kontseptsiooni kohaselt on saientoloogia rakenduslik filosoofia, baas uuele religioonile. Seetõttu kannab ka saientoloogiat propageeriv peamine organisatsioon (tegelikult organisatsioonide võrgustik) nime Saientoloogia Kirik ja taotleb riikides enda registreerimist mittetulundusliku usuühinguna.
Kas saientoloogia on religioon, filosoofia, eneseabiõpetus või sihilikult inimeste psüühika mõjutamiseks loodud manipulatiivne ideoloogia, on pidevate vaidluste küsimus, mis takistab saientoloogia ühemõttelist ja üldaktsepteeritud käsitlemist. Kõige sagedamini liigitatakse saientoloogia siiski uususundite hulka, kuigi saientoloogia organisatsioonid ise ei ole enamikus riikides usuühingutena registreerimiseks kvalifitseerunud.
Saientoloogia vastased peavad saientoloogiat ohtlikuks sektiks. Endised saientoloogid ja saientoloogia vastased on muu hulgas väitnud, et saientoloogia on kuritegelik organisatsioon, mille meetodid ja kontrollimehhanismid sarnanevad organiseeritud kuritegevuse ja/või totalitaarse süsteemi omadega.
Böömi kurereha

Nimetus

Teaduslik nimetus bohemicum viitab nii taime kasvamisele Böömimaal kui ka etnograafilisele mõistele, mustlastele. Botaanik Theodor Nenjukov tegi 1934. aastal ettepaneku nimetada taim eesti keeles mustlas-kurerehaks , ent senini on jäädud geograafilise tõlgenduse juurde (põhjuseid vt jaotisest "Eluviis").

Kirjeldus

Ühe- või kaheaastane näärmekarvade tõttu kleepuv, ebameeldiva lõhnaga rohttaim. Lehtede kuju poolest meenutab kõige enam mets-kurereha. Kroonlehed 7–12 mm pikad, sinakaslillad, tumedate soontega, tupplehtedest pikemad. Viljad 2,5–3 cm pikad, karvased. Õitseb juunist augustini või talvekülmadeni (oktoobrini).

Eluviis

Böömi kurereha kasvab tavaliselt aasta või mõne aasta vanustel põlendikel ja tuleasemetel, ka raiesmikel ja sihtidel. Seemned on paksu kestaga ja idanevad hõlpsamalt tule (kuumuse) mõjul. Seemned säilitavad mullas idanemisvõime aastakümneid ja idanevad soodsate tingimuste saabudes. "Nagu ka mustlasil, puudub ka mustlas-kurerehal kindel kodumaa, või õigemini öeldud, see on meile teadmata. Samuti nagu mustlased, hulgub ka mustlas-kurereha, alatasa vahetades asukohti, mitte püsides kauemat aega ühel kohal. Nagu ka mustlased ei asu kunagi üksikult, vaid ikka leeris, nii ka see taim ilmub ikka suurehulgaliselt, et järgneval aastal jäljetult kaduda."

Levik Eestis

Viimati avastatud leiukohad Eestis olid Viidu külas lõkkeasemetel (1994). Enne seda on leide mitmelt poolt Eestist, näiteks Jussi nõmmedelt, Aegviidu ümbrusest, Põlva- ja Võrumaalt jne.  Eesti liikide ohustatuse hindamisel saanud staatuse "kriitilises seisus".
Matti Jõe

Matti Jõe (29. juuli 1949 Rakvere – 10. juuli 2014) oli Eesti munitsipaalpoliitik.
Ta lõpetas 1967. aastal Rakvere 1. Keskkooli ja 1972. aastal teedeinsenerina Tallinna Polütehnilise Instituudi.
Ta on kuulunud aastatel 1996–2009 Rakvere linnavolikokku, aastatel 1996–1999 valimisliidus Wesenbergh, aastatel 1996–2002 valimisliidus Wesenbergh A&O, aastatel 2002–2009 Reformierakonna nimekirjas. Ta oli 27. juunist 2002 Reformierakonna liige.
Kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel 2009. aastal sai ta 41 häält ning ei osutunud valituks. Lisaks kandideeris ta aastatel 2003 ja 2007 Riigikogu valimistel; aastal 2003 sai ta 356 häält ja aastal 2007 sai ta 304 häält, kummalgi korral ei osutunud ta valituks.
Ta on töötanud Rakvere abilinnapeana ja aastatel 1998–2002 linnapeana. Tänu tema algatusele seisab Rakveres skulptuur "Tarvas". Hiljem tegeles ta ehituse omanikujärelevalvega nii Rakvere ehitistel kui ka näiteks Narva bastionide rekonstrueerimisel.
Austerservik

Kasvukoht

Austerservikud on austrikarbikujulise viljakehaga, serviti puutüve külge kinnituvad seened, mis kasvavad parasniisketes metsades üle maailma, enamasti langenud puudel. Austerservik vajab viljumiseks madalat temperatuuri ja seepärast ilmub ta lehtpuudele hilissügisel ning püsib tugevate külmade saabumiseni, soojadel talvedel võib ta viljuda kuni kevadeni. Tavalisem on ta parkides ja aedades, harvemini kasvab metsas.

Kirjeldus

Seenekübar on hallikas-, oliiv- kuni violetjaspruun või mustjas, tihti sinkjas, kleepuv, keeljas, väga lihakas ja kuni 15 cm suur. Eoslehed valkjad, hallikad, kollakad või kahvatuvioletjad, jalale laskuvad. Eoslehekesed on noorena valged, vanemana helepruunid. Eoslehekestelt suurel arvul vabanevad eosed moodustavad tihti kübaratele valge eospulbrikihi. Jalg on valge või hallikas, üleni viltjaskarvane, külgmine, mõnikord peaaegu puudub.
Viljaliha on hele, tugev ja meeldiva seenele iseloomuliku huumuse moodi lõhnaga.
Austerservik on üks vähestest teadaolevatest seentest, kes toitub ka puidus elavatest selgrootutest. Seen suudab mütseeli abil lõksu püüda ja seedida ümarusse. Sel viisil hangib seen lämmastikku.

Toitained

Austerservik sisaldab aminohappeid, vitamiine, kasulikke mineraalaineid ning mikroelemente. Rasvasisaldus ei ole üle 3%, kalorsus 34 kcal/100g. Austerservik on väga hea dieettoiduaine. Lisaks sisaldavad seened polüsahhariidid on vähivastase toimega ning pärsivad vananemist.

Kasvatamine

Austerservikute kasvatamine Euroopas sai alguse Saksamaal, kus seentega läbi kasvanud, pehmenenud ning vitamiinidega rikastatud põhku kasutati söödalisandina. Selgus, et põhupallidel kasvavad seened on väga maitsvad ka inimtoiduna. Nüüd kasvatatakse austerservikuid lehtpuupakkudel ja -kändudel metsas ja koduaias. Seenekasvandustes kultiveeritakse neid aga saepurust või teraviljapõhust toitepinnasel.

Kasutamine

Austerserviku viljakehad kupatamist ei vaja, eriti maitsvad on praetult. Võib kasutada kastmetes, omletis jne. Sobivad ka marineerida ja soolata. Jalad on seenel lühikesed, kuid puisevõitu. Neid on soovitatav kuivatada ning jahvatada seenepulbriks, mida kasutada suppide ja kastmete valmistamiseks.
Peter Asbjørnsen

Peter Christen Asbjørnsen (15. jaanuar 1812 – 5. jaanuar 1885) oli norra kirjanik ja loodusteadlane, kes tegeles norra folkloori kogumisega. Tema ja Jørgen Engebretsen Moe (1813–1882) kogumikku "Norske Folkeeventyr" ("Norra rahvajutud") nimetatakse koostajate järgi tihti ka lihtsalt "Asbjørnsen ja Moe".
Asbjørnsen sündis Norras Kristianias klaasissepa pojana. Asbjørnseni ema oli ülimalt ebausklik ning oma vaimuhaiguse tõttu nägi üleloomulikke olendeid. Asbjørnsen ei olnud kõige tublim õpilane ja on vihjatud, et kool teda eriti ei huvitanud. Tema kooliaegne sõber Carl Andersen on hiljem kirjutanud, et Asbjørnseni kehv edenemine koolis tulenes sellest, et "Rahvajuttude ja muinasjuttude /.../ vastupandamatu veetlus oli liialt tugev." (tsitaat Hanseni biograafiast Asbjørnsenist, 1932) Jørgen Moega kohtus ta koolipoisina Ringerikes. Siiski asus ta Ida-Norras eraõpetajana tööle. 1833. aastal astus ta Kuninglikku Frederiki Ülikooli, kus omandas zooloogi elukutse. Juba kahekümneaastasena alustas ta muinasjuttude ja legendide kirjapanekut. Hiljem rändas Asbjørnsen jutte kogudes läbi kogu Norra.
Esimene "Norske Folkeeventyr" anti välja 1841. aastal. 1852. avaldati "Norske Folkeeventyri" teine väljaanne ning varsti pärast seda andis Moe oma käsikirjad üle Asbjørnsenile, et pühenduda rohkem vaimulikukohustustele. Pärast 1850. aastat keskendus Asbjørnsen rohkem loodusteadustele. Ta kirjutas ja tõlkis palju zooloogia teemadel ning oli juba varem andnud välja ka kuueköitelise looduslooainelise kogumiku noortele. Ta tõi Norra inimesteni Darwini teoseid ja avastas ühel oma uurimisretkel uue meritähe liigi. Teda hakkas huvitama metsandus ja 1856. aastal õppis ta Norra valitsuse stipendiumi toel metsandust Saksamaal.
Vaatamata oma laiadele huvidele ei kaotanud ta kunagi huvi lugude kuulamise ja vestmise vastu ning toimetas ise oma kolm legendide kogumikku, neist viimase 1870. aastal. Lisaks andis ta välja täiendusi ja lisasid Norra rahvajuttude väljaandele.
20. sajandil tegi Norra filmirežissöör Ivo Caprino mitu Asbjørnseni ja Moe muinasjuttudel põhinevaid nukufilmi, mida ümbritseb mängufilmitehnikas raamjutustus, kus näitleja mängib Asbjørnseni. Caprino rajas ka Lillehammeri lähedale Hunderfossenisse teemapargi, mis põhineb kogutud muinasjuttudel.
Grays Harbori maakond

Ajalugu

Grays Harbori maakond moodustati 14. aprillil 1854. aastal Chehalisi ja Thurstoni maakonna osast.
Henry W. Antheil

Henry W. Antheil Jr. (23. september 1912 Trenton, New Jersey – 14. juuni 1940 Tallinna laht) oli USA diplomaat.
Ta oli helilooja George Antheili vend.
Henry Antheil teenis atašeena USA Moskva suursaatkonnas 1935–1939 ja Helsingi saatkonnas 1939–1940.
Ta hukkus Soome lennukil "Kaleva", mille vahetult pärast lahkumist Ülemiste lennuväljalt tulistasid alla NSV Liidu kergepommitajad Tupolev SB-2. See juhtus esimesel päeval, mil NSV Liit alustas Eesti õhuruumi blokeerimist. Siiski ei olnud blokaad täielik, sest lennuliiklus Eesti ja Soome vahel kestis veel paar päeva.
Antheilil oli kaasas mitu diplomaatilist kotti USA Tallinna ja Riia saatkonnast. On arvatud, et kotid sisaldasid salajast teavet NSV Liidu vägede paiknemisest ja plaanidest Baltimaades ning et see oligi lennuki allatulistamise põhjus. Vastavad tõendid siiski puuduvad.
Kõik lennukis viibinud hukkusid. Lennuki pagasi saatus ei ole teada. Oletatavasti langes see NSV Liidu sõjaväe või luureorganite kätte, kui see lennuõnnetuses ei hävinud. Senini pole Kaleva vrakki leitud. Tõenäoliselt lasi Nõukogude okupatsioonivõim Ju-52-e vraki hiljem uurimiseks üles tõsta ja kui asitõendi hävitada. 2015. aastal kirjutab Helsingin Sanomat, et Kaleva hukkumiskohal olid nädal aega Nõukogude laevad ning allveelaevad, seejärel aga hävitati kõik jäljed tühjendatud lennukivrakist süvaveepommidega. 
Välismaal ei tekitanud "Kaleva" allatulistamine peaaegu mingit vastukaja. Kõik selle päeva uudised kahvatusid asjaolu kõrval, et samal päeval, 14. juunil 1940 vallutas Saksamaa sõjavägi Pariisi. Nädal aega hiljem toimus juunipööre ja NSV Liit okupeeris Eesti. NSV Liidus sellest kuriteost samuti ei räägitud.
Keri saarele on "Kalevale" püstitatud mälestusmärk.
Kaleva hukk on tähtsaks sündmuseks Mart Sanderi ajaloolises romaanis "Litsid" ning selle alusel valminud teleseriaalis (2018). Seal järgitakse Carl-Fredrik Geust'i, Kaleva piloodi poja poolt esitletud teooriat, mille alusel Henry Antheil transportis oma diplomaatilise pagasi hulgas mitte üksnes Ameerika Saatkonna salajasi pabereid, vaid viis Eesti valitsuse palvel Soome ka veel Eesti panka jäänud napid kullavarud. Lennuki pardal oli kokku 227 kg diplomaatilist posti. Ka on romaani ja teleseriaali tegevustikule ainet andnud esimestes Kaleva hukku kirjeldavates uudistes ära toodud surmasaanute arv - kümme inimest, mis on siiani ametlikult seletamata. Kõigis edaspidistes teadetes toodi nimeliselt ära vaid üheksa hukkunut. 
Ameerika meedias on Henry Antheili nimetatud "esimeseks külma sõja ohvriks".
Ruth Heidok

Ruth Heidok (sündinud 7. novembril 1950 Tallinnas) on Eesti nahakunstnik.

Tegevusala

Ruth Heidok lõpetas aastal 1969 Tallinna 24. Keskkooli ja aastal 1975 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi nahkehistöö eriala.
Ta kasutab nahkköidete puhul mitmesuguseid nahakunsti tehnikaid. Ta on töötanud NJTK-s Kommunaar, Tallinna Kunstitoodete Kombinaadis ARS, Tallinna Huvikeskuses Kullo, Mustamäe Laste Loomingu Majas ja OÜ Loodusperes. 1976. aastast töötab Tallinna Huvikeskuses Kullo kunstiõpetajana.
Ta on osalenud oma töödega väga paljudel näitustel nii Eestis kui ka välismaal.
1989. aastast on Eesti Kunstnike Liidu liige. 
1992. aastast Eesti Nahakunstnike Liidu liige (1992–1998 oli Eesti Nahakunstnike Liidu esimees).

Teosed

1986. aastal ilmus tema koostatud raamat asjahuvilistele "Paberi- ja papitööd" (kirjastuses Valgus).

Isiklikku

Tema abikaasa oli Valdo Heidok (24. märts 1952 – 2004), tütar Pille-Riin Özmen.
Pablo Felipe Teixeira

Pablo Felipe Teixeira (mängijanimega Pablo; sündinud 23. juunil 1992 Cambés) on Brasiilia jalgpallur. Ta mängib ründajana Brasiilia kõrgliiga klubis São Paulo.
Ta alustas karjääri koduosariigi klubis Atlético Paranaense. Klubi meeskonnas debüteeris ta 2012. aastal.
Ta on olnud laenul ka Figueirenses, Madridi Reali duubelmeeskonnas ja Jaapanis Cerezo Osakas.
2018. aastal tegi ta Atlético Paranaenses oma karjääri senise parima hooaja. Ta lõi liigas kokku 13 väravat, millega jäi sel hooajal liigas parima väravaküti arvestuses jagama kolmandat kohta. Lisaks tuli ta samal aastal klubiga Lõuna-Ameerika klubide karikavõistluste Copa Sudamericana võitjaks. Ta lõi Copa Sudamericanal kokku viis väravat, sealhulgas värava finaalseeria mõlemas mängus Colombia klubi Atlético Juniori vastu.
2018. aasta detsembris sõlmis ta São Pauloga nelja aasta pikkuse lepingu. Üleminekusumma oli 26,6 miljonit Brasiilia reaali.