google/wiki40b huggingface dataset:
Soomustransportöör

Soomustransportöör (Armored Personnel Carrier – APC), ehk sotra, on kergelt soomustatud, ratastel või roomikul liikuv, isikkoosseisu transpordiks või relvasüsteemi kandmiseks valmistatud universaalkerega ja maastikuläbimisvõimega soomuk.

Ajalugu

Soomustransportöörid võeti kasutusele enne 2. maailmasõda uue soomusvägede taktika väljatöötamise käigus. Uus taktikaline lähenemine nägi ette soomusvägede kontsentreeritud ja kaugele vaenlase positsioonide sügavusse ulatuvaid lööke. Soomusvägede pealetungi toetamiseks oli ühtlasi vajalik kaasata manöövrisse jalaväelasi, kes saaksid pidada tankidega sammu. Kuna tavalised veoautod ei pakkunud jalaväelasele piisavat kaitset ega olnud piisava maastikuläbivusega ja selleaegsed soomusautod ei suutnud kaasa võtta piisaval arvul meeskonda, töötati välja spetsiaalsed jalaväejao soomussõidukid. Maastikuläbivuse suurendamiseks tehti need algul põhiliselt poolroomikveermikega. Sõja käigus tõestasid taolised jao soomusmasinad end igati, eriti aga suuremastaapsetel pealetungioperatsioonidel.
Pärast sõda jätkati soomustransportööride arendamist sõjakogemusi arvesse võttes. 1950.–1960. aastail arendati soomustransportööride eeskujul välja raskemini relvastatud ja roomikutel liikuvad jalaväe lahingumasinad, mis vastasid paremini kaasaegses lahingutegevuses osalemise nõetele. Soomustransportöörid arendati aga peamiselt 4- või 3- teljelisteks spetsiaalkerega ratassoomusveokiteks, mille põhiülesandeks ei olnud enam koos veetava allüksusega otsesesse lahingusse astuda. Selle asemel pandi rõhku roomiktehnikast paremale mobiilsusele, ökonoomsusele, lihtsusele ja väiksemale kaalule.
Esimesi tänapäevaseid soomustransportööre oli Nõukogude Liidus valmistaud BTR-60. USA konstruktorid roomikutest rataste vastu siiski ei loobunud, vaid tegid oma peamise esimese sõjajärgse soomustransportööri M113 roomikmasinana. Üks esimesi sõjajärgses Euroopas valmistatud tänapäevase ehitusega soomustransportööre oli Saksamaa Liitvabariigis toodetud TPz Fuchs.
Martna vald

Ajalugu

Martna valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1992.
2016. aastal sõlmisid Kullamaa, Lääne-Nigula, Martna, Noarootsi ja Nõva vald ühinemislepingu. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustus nende viie valla ning Nissi valla Rehemäe küla ühinemisel uus omavalitsusüksus – Lääne-Nigula vald.

Valla asulad

Vallas oli 34 küla. Suuremad neist on Martna, Kirna, Kasari ja Rõude.
Täielik nimekiri: Allikotsa, Ehmja, Enivere, Jõesse, Kaare, Kaasiku, Kabeli, Kasari, Keravere, Keskküla, Keskvere, Kesu, Kirna, Kokre, Kuluse, Kurevere, Laiküla, Liivaküla, Martna, Männiku, Niinja, Nõmme, Ohtla, Oonga, Putkaste, Rannajõe, Rõude, Soo-otsa, Suure-Lähtru, Tammiku, Tuka, Uusküla, Vanaküla, Väike-Lähtru.
Paul Keres (advokaat)

Isiklikku

Ta on abielus, abikaasa Ilo-Hanna on samuti advokaat, neil on poeg. Tema vanaisa oli maletaja ja malekirjanik, rahvusvaheline suurmeister Paul Keres, vanaonu oli füüsik, akadeemik Harald Keres.
Järvakandi mõis

Järvakandi mõis (saksa keeles Jerwakant) oli rüütlimõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Rapla valda Rapla maakonnas.

Ajalugu

Esmakordselt keskajal (1485. aastal) mainitud Järvakandi mõis rajati arvatavasti ajavahemikul 1464–1485, selle südames oli väike linnus.
16. sajandil kuulus mõis Tiesenhausenitele.
17. sajandil Wrangelitele, 18. sajandil olid omanikud Kulbars ja Berg kuni aastani 1743 kui mõisa omandas Karl Friedrich Johann von Staal, kes tõi ka Järvakandi arendamisse silmapaistvamaid muutusi. Staalide käes oli mõis 48 aastat mille järel pärisid selle Taubed.
1891. aastal omandasid mõisa Hoyningen-Huenede perekond.
1905. aastal mõisa peahoone ning mitmed kõrvalhooned põletati maha ning 1911. aastal ostis rüüstatud mõisa Aleksander von Harpe. Harpe uuendas mitmeid kõrvalhooneid ning plaanis taastada ka peahoone, kuid 1919. aastal mõis võõrandati ning idee ei teostunud.

Mõisa peahoone

Staalide ajal 1770. aastatel valmis uhke peahoone, mis oli varaklassitsistlikus stiilis. Hoone ehitamisel kasutati ka omaaegse Tiesenhausenite vasallilinnuse osi (keldrid on säilinud tänaseni). Majas paiknes ka omanik Karl Friedrich von Staali kunsti- ja raamatukogu, mida on peetud üheks väärtuslikumaks koguks kogu Liivi- ja Eestimaal. 
1820. aastatel lasi Otto von Taube mõisa peahoone põhjalikult kõrgklassitsistlikus stiilis ümber ehitada. Sellega sai Järvakandi mõisakompleks ka üheks parimaks ja suurejoonelisemaks klassitsismi näiteks Eestis.
Häärber oli kahekorruseline kivihoone mille esifassaadi kaunistas kaheksa sambaga portikus. Hoonel oli esi- kui ka tagafassaadis tunduvalt eendatud külgrisaliidid, mida ilmestasid laiad veneetsia kaaraknad ning ehtisid lamedad kolmnurkfrontoonid neid katsid omakorda kolmnurkviilud. Hoonet kattis madal kelpkatus. Eluruumid asusid teisel korrusel, esimesel korrusel olid saal ja esindusruumid.
Peale 1905. aasta mõisa hoonete põlemist asuti neid taastama, kuid 1919. aasta mõisa võõrandamisega jäi see pooleli ning mõisa peahoone jäi varemetesse. Tänapäeval on säilinud osa võssakasvanudpeahoone müüre.

Mõisakompleks

Järvakandi mõisas paiknes ka üks esinduslikemaid sihiteede süsteeme Eestis. Peahoone poole oli kiirtena suunatud kolm paarikilomeetrist teed, nendega risti üheksa kilomeetri pikkune peahoonega paralleelne sihitee. Algselt oli peegelpildina samagune kolme kiirega teedevõrk kavandatud ka peahoone taha, kuid neid on ehitatud vähe välja.
19. sajandi algul püstitati Põlma teeristi 6-korruseline Hollandi tüüpi tuulik.
1848. aastal ehitati kalmistule ümara kujuga hilisklassitsistlik matusekabel.
1854. aastal rajati linnulennult 6 km kaugusele kirdesse mõisa piirile vastu Kehtna mõisa kirik.
1879. aastal ehitati Järvakandi lõunasoppi Isakõnnu külla klaasitööstus, selle ümber kujunes tööstusasula. Asula nimi oli kaua aega Klaasivabrik ja Järvakandi Tehased. 1945. aastal sai tehase alale rajatud alevi nimeks Järvakandi, kuid alevi ümber olev külanõukogu jäi Tehaste külanõukoguks.
Stephan Grube

Stephan Grube (ka Stefan või Stephanus Grube; surnud 20. detsembril 1483 Riias) oli Riia peapiiskop aastatel 1480–1483.
Brube sõündis Leipzigis linnakodaniku pojana ning astus 1450. aastal ka sealsesse ülikooli. Kümme aasta hiljem jätkas ta õpinguid Bolognas, kus ta 1461. aastal omandas bakalaureusekraadi.
1475. aastal oli Grube Troja piiskop ning Saksa ordu ülemprokuraator Apuulias, Grubest oli selleks ajaks saanud Saksa ordu preestervend.
1480. aasta 12. märtsil kinnitas paavst Grube Riia peapiiskopiks ning Grube andis talle kuulekusvande kümme päeva hiljem. 1481. aastal viibis ta aga veel Itaalias ja oli Apuulia orduballei valitseja. Ta jäi sellega seotuks kuni surmani, sest omas õigusi seal rajatavatest kirikutest sissetulekuid saada.
1483. aastaks oli Grube aga jõudnud Riiga ning hoolimata sellest, et parajasti käis kodusõda Riia linna ja ordu vahel, jäi ta linna, hilisemad teated tema Riiast väljaajamisest 1483. aasta juulis ei vasta ilmselt tõele. Ta suri aga juba 1483. aasta lõpus, surma põhjuseks märgiti maksatsirroos.
Olümpiasümbol

Olümpiasümbol ehk olümpiarõngad on sümbol, mis koosneb viiest omavahel põimunud rõngast (olümpiarõngast), mida kasutatakse kas ühe- või mitmevärvilisena.
Rõngaste värvid ülalt vasakult on sinine, must ja punane ning alt vasakult kollane ja roheline. Kollane rõngas ühendab sinist ja musta ning roheline musta ja punast rõngast. Kogu kujund on korrapärane trapets, mis sümboliseerib viie maailmajao liitu ning kogu maailma sportlaste kohtumist olümpiamängudel ausas ning sõbralikus võistluses.
Olümpiasümboli mõtte esitas Pierre de Coubertin 1913. aastal: kuuest värvusest (kaasa arvatud olümpialipu valge põhi) kuulub iga riigi lipuvärvide hulka vähemalt üks.
Olümpiarõngaid tõlgendatakse ka nii, et rõngad vastavad maailmajagudele: sinine sümboliseerib Euroopat, must Aafrikat, punane Ameerikat, kollane Aasiat ja roheline Austraaliat. Tõlgendusi on ka teisi.
Katrin Koov

Katrin Koov (sündinud 17. aprillil 1973 Tallinnas) on eesti arhitekt, Eesti Arhitektide Liidu president ja arhitektuuriajakirja Maja peatoimetaja.
Katrin Koov õppis Tallinna 2. Keskkoolis aastatel 1980–1991. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas ta Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri- ja linnaplaneerimise osakonnas aastatel 1992–1997.
Aastatel 1997–1999 töötas ta arhitektuuribüroos Eek&Mutso OÜ. Aastal 1999 asutas ta koos partneritega arhitektuuribüroo Coo Arhitektid OÜ, mis tegutses aastani 2002. Alates aastast 2003 töötab ta arhitektuuribüroos Kavakava OÜ, olles selle asutajaliige, partner ja arhitekt. Arhitektitöö kõrval on Katrin Koov EKA arhitektuuriosakonna õppejõud ja õpetab ka Arhitektuurikeskuse Huvikoolis. Alates 2014. aastast on Katrin Koov arhitektuuriajakirja Maja peatoimetaja.
Katrin Koovi tuntumad tööd on Pärnu Kontserdimaja, Pärnu kesklinna koolide võimla ning Tartu Ülikooli Narva Kolledži uus hoone. Lisaks sellele on Katrin Koov edukalt osalenud arhitektuurivõistlustel ja saanud mitu arhitektuurialast preemiat. Katrin Koov on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 2001. aastast.
10. märtsil 2016 valiti ta Eesti Arhitektide Liidu presidendiks.
Alküünid

Füüsikalised omadused

Etüün on värvitu, omapärase lõhna ja narkootilise toimega gaas. Etüün lahustub vees.

Alküüni kasutusalad

Etüüni kasutatakse vinüülkloriidi, etanaali ja õlikindlate kautšukite tootmiseks ning metallide keevitamisel. Etüünist ja butanoolist valmistatakse Sostakovski palsamit, mida kasutatakse haavandite ja põletuste ravil. Etüün ja ammoniaak on PP-vitamiini sünteesi lähteained.
Jaan Kompus

Jaan Kompus (24. juuni 1858 Liivaku veski, Uderna vald, Tartumaa – 7. mai 1940 Tartu) oli eesti seltskonnategelane, köster, organist ja õpetaja.
1875–1878 õppis ta Cimze seminaris.
Aastatel 1878–1887 oli Jaan Kompus õpetajaks Sangaste kihelkonnakoolis, 1888–1919 Rannu kihelkonnakooli köster, õpetaja ja koolijuhataja, 1919–1926 kooliõpetaja ja köster Elvas.
Ta oli Elva kiriku ehitamise algataja ning Elva alevivolikogu liige. 28. juunil 1923 juhatas ta vanima volikogu liikmena esimest Elva alevivolikogu koosolekut.
Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk (3. juuni 1938).
Tema poeg oli Hanno Kompus.
Foxtrot-klassi allveelaevad

Foxtrot-klassi allveelaevad (nimetus NATO klassifikatsiooni järgi) (vene keeles Подводные лодки проекта 641] ) olid endises Nõukogude Liidus alates 1957. aastast valmistatud diiselallveelaevad.

Ajalugu

Allveelaeva hakati välja töötama veidi pärast Teise maailmasõja lõppu. Projekti koondnimetuseks sai "Projekt 641". Väljatöötamisel püüti eelkõige vältida eelmiste allveelaevade vigu. Vähendati laevade tekitatavat müra, mis oli Nõukogude Liidu senistel allveelaevadel tunduvalt suurem kui lääneriikide omadel. Lisaks täiustati sonareid, uuendati torpeedoaparaate, suurendati kütusevaru ning koos sellega ka tegevusraadiust jpm.  30 aasta jooksul ehitati kokku 79 sellist allveelaeva.

Kirjeldus

Foxtrot-klassi allveelaev on ehitatud kahekerelisena. Sisemine kere on jagatud seitsmeks veekindlaks sektsiooniks. Keredevaheline ruum täidab sukeltankide otstarvet. 
Snorkli kasutamisel võis allveelaev kiirusel 8 sõlme läbida 20 000 kilomeetrit. Seda tüüpi allveelaevadel oli snorkel umbes 7 meetrit pikk. Allpool snorkli sügavust liikus laev elektrimootorite jõul, et säästa hapnikku. Vee all sai allveelaev olla kuni neli päeva, seejärel pidi ta hapnikuvaru täiendamiseks ja akude laadimiseks tõusma vähemalt snorkli sügavuseni.
Allveelaeva meeskond koosnes 78 liikmest, neist 22 olid ohvitserid ja 56 madrused. Kui ohvitseridele olid ette nähtud kajutid, siis madruste jaoks oli torpeedoruumi taga 27-kohaline magamisruum, kus sai vahetuste kaupa kolmekohalistel naridel puhata.
Jõuallikatena kasutati kolme Kolomna 2D42M-tüüpi 2000-hobujõulist diiselmootorit, mis tagasid vee peal kiiruse kuni 16,6 sõlme. Vee all liikumiseks kasutati kolme elektrimootorit – üks 2700 ja kaks 1350 hobujõudu. Sõukruvisid oli kolm, need olid kuuelabalised. Igat sõukruvi käitas omaette mootor.
Allveelaevad olid relvastatud kümne 533 mm torpeedotoruga, millest kuus paiknesid vööris ja neli ahtris. Torpeedosid oli kaasas 22 tükki. Torpeedoaparaadid olid võimelised raskekaalulisi torpeedosid tulistama kuni 15 km kaugusele kiirusega 40 sõlme tunnis. Rakettrelvastust allveelaevadel polnud.
Allveelaeva pikkus oli 91,5 meetrit, laius 7,5 ja kõrgus tornita 6 meetrit. Laeva veeväljasurve sukeldunult oli 2470 tonni.
Suhkurtõbi

Tekkepõhjused

Veresuhkrut ehk glükoosi kasutavad kõik organismi elundid ja koed energiaallikana. Insuliin on aga hormoon, mida toodetakse kõhunäärmes. Insuliin on vajalik glükoosi rakkudesse viimiseks ning seega veresuhkru taseme langetamiseks.
Normaalne veresuhkru tase on 3,5–5,5 mmol/L. 
II tüübi suhkruhaiguse, mida seostakase kehas toimuvate põletikuliste reaktsioonidega, korral toodetakse kõhunäärmes küll piisavalt insuliini, kuid see ei toimi ning veresuhkru tase pidevalt liiga kõrge – seda nimetatakse hüperglükeemiaks.
II tüübi suhkruhaiguse tekkimisel on põhjusteks ülekaalulisus, pärilikkus ehk esinemine lähisugulastel ning kõrge vanus.
II tüüpi suhkruhaigus kahjustab eriti suuri veresooni, soodustades nende lupjumist ning kõrge vererõhu ja südamehaiguste teket.

Patoloogia

1960. aastatel arvati, et suhkurdiabeedi tulemusel võib lastel kergesti tekkida diabeetiline kooma. Tõeline diabeet pidavat olema siiski pankreaatilise päritoluga, mis seisneb kõhunäärme sisesekretsiooni häirumises kuid samal ajal täheldati kõrgenenud kromafiinse süsteemi ärrituvust. 
Süsivesikute ainevahetust reguleerivad kesknärvisüsteem ja ka autonoomne närvisüsteem, mõjutades hormoonide kaudu kõhunääret, neerupealiseid, hüpofüüsi ja kilpnääret. Arvati, et diabeedi tekkes võivad mängida rolli ka ajukoore ja hüpotalaamilise piirkonna keskuste funktsionaalsed häired. 
Suhkruhaiguse puhul on tegemist häiretega süsivesikute ainevahetuses: suurenenud on suhkru moodustumine ning vere suhkrusisaldus, organism ei omasta piisavalt suhkruid ja/või väljutab omastamata suhkrud uriini kaudu.
Suhkurtõvel võib olla erinevaid põhjusi, millest üks on kõhunäärme alatalitlus, mille tagajärjel on insuliini tootmine häiritud või hoopis lakanud.
mis põhineb insuliini suhtelisel või absoluutsel defitsiidil ning mis haiguse pikaaegsel kestmisel kahjustab veresooni, nägemist ning närvisüsteemi.

Ravi

Dieetravi ainsa ravivõttena on edukas umbes pooltel II tüüpi suhkruhaigetel. Ilma ravimiteta teostatav ravi (dieetravi ja liikumine) toimib kõige paremini haiguse varajases staadiumis ning haiguse ärahoidmisel. 
Kui järgida dieeti, vähendada kehakaalu ning hoida saavutatud tulemust ja suurendada liikumise osakaalu, tuleb diabeetik toime ilma ravimiteta, või vähemalt lükkub tablettravi alustamine märgatavalt edasi. 
Tablettravimeid või insuliinisüste vajatakse, kui liigsete kilode kaotamine, toiduvalik ja liikumine ei ole veresuhkru normaliseerimiseks küllaldased. Enamik diabeetikuid vajab suhkrutaseme tasakaalus hoidmiseks samaaegselt mitut tablettravimit või insuliini ja tabletti korraga.
Naftatootmise tipp

Naftatootmise tipp (ka naftatootmise tipnemine, naftatootmise kõrgpunkt, naftatipp (inglise peak oil) on hetk, mil toornafta tootmine maailmas saavutab suurima taseme (tipuplatoo), mille ületamise järel asuvad tootmismahud pöördumatusse langusfaasi. 
Naftakasutuse 140 aastaga on inimkond ammendanud umbes poole planeedi tootmiskõlbulikest varudest. Arvatakse, et juba praegu tarbitakse päevas 6 korda rohkem naftat, kui suudetakse leida uusi tootmisvarusid. Kui globaalne tarbimine ei vähene enne naftatipu läbimist ja ei suudeta leida ka sobivaid asendusressursse, võib sellest lähtuda energiakriis, milles toornafta nõudlus ületab pakkumise ning toob kaasa kestva globaalse majandus- ja finantssurutise.  
Vaatamata üha kasvavale nõudlusele ei ole varem pidevalt kasvanud tootmismahte suudetud pärast 2005. aastat enam tõsta. Tootmismaht on jäänud kõikuma umbes 74 mln barrelit päevas juurde. Samas on toornafta pakkumine maailmaturul alates 2006. aastast langenud keskmiselt 3% aastas. Kompenseerimaks puudujääki toornafta pakkumises, on kiirelt kasvama asunud ülikuluka ebakonventsionaalse nafta osakaal globaalses energiabilansis (kildanafta frakkimistehnoloogiatest, sünteetiline nafta pigiliivadest) ning nn "muude küttevedelike" tootmine teistest fossiilkütustest (maagaas, kivisüsi, põlevkivi) ja biomassist (biodiislikütus, metanool). Tulemusena liialt kasvanud ja ülivolatiilseks muutunud küttevedelike hind kahjustab globaalmajanduse toimimist, kuna majanduse kasvuvõimalused sõltuvad energiasisendite mahu kasvust ja hinnatasemest. Ajavahemikus august 1998 – august 2008 turuhind kümnekordistus (14,7 USD/barrel – 147 USD/barrel). Seejärel tekkinud globaalses majanduskriisis hind kukkus ligikaudu 80% (32 USD/barrel) ning stabiliseerus perioodiks 2011–2014 umbes 110 USD juures. Kuna energiasisendite nõudlus ja hind turgudel sõltub majandusaktiivsusest, lubab küttevedelike hinnalangus kestva naftadefitsiidi tingimustes prognoosida globaalse majandussurutise kulgu ja järgmisi kriisilaineid. 
M. King Hubbert kasutas naftatipu teooriat esmakordselt 1956. aastal. Tal õnnestus prognoosida toonase maailma suurima naftatootja USA toornafta tootmise tipnemist ajavahemikus 1965–1970  (realiseerus aastaks 1970) ja maailma naftatootmise tippu 2006. aastaks. Hubberti logistilist mudelit (tuntud ka Hubberti teooriana) on hiljem edukalt kasutatud teiste riikide nafta jms maavarade tootmisdünaamika prognoosimisel. Hubberti mudel on üksikute naftamaardlate tootmisstatistikast ja -loogikast lähtuv laiem üldistus. Selle kohaselt moodustab jätkuva nõudluse korral iga piiratud loodusressursi ammutamise nivoo alati (normaaljaotuskõveraga sarnaneva) sümmeetrilise logistilise kõvera.
Glen A. Larson

Glen A. Larson (3. jaanuar 1937 Los Angeles – 14. november 2014 Santa Monica, California) oli Ameerika Ühendriikide teleprodutsent ja stsenarist, keda tuntakse eelkõige seriaalide "Battlestar Galactica" (1970. aastatel) ja "Knight Rider" (1980. aastatel) loojana.
Vallo Kirs

Elulugu

1995–2007 õppis Rakvere Gümnaasiumis. 2007. aastal  asus Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonda õppima ajalugu. Ajalooõpingud katkestas ta 2009. aastal ja õppis lavastaja/näitleja eriala Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias, mille ta 2013. aastal lõpetas.
Praegu töötab Vallo Kirs Ugala teatris näitlejana.

Looming

Vallo Kirs mängis 2007 linastunud Ilmar Raagi filmis "Klass" peategelast Kasparit ja kehastas sama tegelaskuju 2010. aastal valminud telesarjas "Klass: elu pärast".
Lisaks "Klassile" on ta tuntud Eesti komöödiafilmist "Tulnukas", kus ta mängis Jõmmi.
Kotka järv

Kotka järv (ka Kotka paisjärv, Kotkaveski paisjärv) on järv Harju maakonnas Kuusalu vallas Kotka külas. Veekogu pindala on 1,7 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1176 m. Järves on 2 saart.
Sovjet-Estland

Sovjet-Estland (eesti keeles Nõukogude Eesti) oli eestirootslaste ajaleht 1940–1941, endise nimega Kustbon. 1944. aastast ilmub see taas vana nime all Rootsis.
Philip Meersman

Philip Meersman (sündinud 1971) on belgia luuletaja. Kirjutab hollandi, inglise, prantsuse, saksa ja hispaania keeles.
Tema tegevusvaldkondadeks on impro, installatsioonid kõladest ja luulest, eri valdkondade performatiivne seostamine, sotsiopoliitilised ja keskkondlikud vaatlused eri riikides ja kultuurides. 
Meersman on rahvusvahelise Zaumi Akadeemia liige ja selle Belgia haru president. Rahvusvahelise luuleühenduse "DAstrugistenDA" (asutatud 2005) liige. Esines selle rühma koosseisus 2017. aasta kirjandusfestivalil Prima Vista. Kaasasutaja ja liige kunstikollektiivides JA!, BruSlam ja TnXR.
Ta on Belgia ja Euroopa luuleslämmi meistrivõistluste koordinaator, luule ja performance'i õpetaja ning luuleprogrammeerimise katsetaja ja nõustaja. 
Teda on tõlgitud viieteistkümnesse keelde, avaldatud rahvusvahelistes ajakirjades ja antoloogiates. 2014. aastal ilmus New Yorgis tema raamat "This Is Belgian Chocolate: Manifestations of Poetry, Three Rooms Press".
Eesti keeles on Philip Meersmani tekste ilmunud kogumikus "DAstrugistenDA ütleb" (2017, kirjastus LUUL, tõlkijad Kersti Unt, Aare Pilv ja Rauno Alliksaar)
Trükiarv

Tallinna linnaosade ajalehed

2011. aastal oli mõne Tallinna linnaosa ajalehe trükiarv järgmine: Kesklinna Sõnumid 33 000, Mustamäe ajaleht 31 600, Põhja-Tallinna Sõnumid 28 000, Lasnamäe Leht 20 000, Kristiine Leht 15 600.
Peeter Arumaa

Peeter Arumaa (kuni 1926. aastani Peeter Blaubrück, 11. oktoober 1900 Põltsamaa – 21. juuni 1982 Stockholm) oli eesti keeleteadlane.

Isiklikku

Peeter Arumaa abikaasa oli kunstnik Karin Luts.
Merekindlus

Merekindlus on iseseisev (püsiva garnisoni, relvastuse ja varustusega) mereväe üksus (kindlus), mis valdab kindlusehitiste kogumi mõjuväljas ja üldjuhul rannikul olevat ala ning kasutab seda kogumit (nimetatakse samuti merekindluseks) oma mereväe liikumise, mingi kaitseotstarbe (vastase sõjaväe, sh ka maa- või lennuväe tõrjumise) jaoks või ründe lähtekohana. 
Merekindlus on organisatoorne, kuid ei pea olema samas ehituslik tervik.

Kirjeldus

Merekindlus on selle mereväe organisatsiooni kindlusehitistega tugevdatud ning ehituslikult ja/või maastikuliselt oluliselt liigendatud kogum. Tugevast ehitusmaterjalist (loodus- või tehiskivimüüritis, betoon, sarrusbetoon) kindlusehitistel põhineb merekindluse vastupanuvõime vastase raskerelvade (peamiselt sõjalaevade suurtükkide) mõjule ning oma garnisoni, relvastuse ja varustuse kaitsmine.

Ajalugu

Merekindlused tekkisid 15. sajandil rasketele tulirelvadega sõjapidamise arengu mõjul ning olid tähtsad mereväe paiknemisele (sõjasadam, mereväebaas vms) või liikumisele (väin, laht, jõesuue vms) olulist kohtade kaitsmisel kuni 20. sajandi keskpaigani, kohati ka 21. sajandi alguseni.
Doodž

Doodž (itaalia doge ladina sõnast dūx ehk "sõjaline juht") oli Veneetsia, Genova ja Senarica valitavate valitsejate (riigipeade) tiitel.
Doodž ei olnud tänapäevases mõttes hertsog ja tegemist ei olnud ka päritava hertsogitiitli vastega. Doodž oli Veneetsias ja Genovas, kahes linn-vabariigis, kus doodže valiti, kõige kõrgem valitud ametnik. Doodži poole pöörduti erinevalt, kasutades tiitleid Monsignor el Doxe, Serenissimo Principe ja Sua Serenità.
Veneetsia doodže valiti alates 697. aastast kuni Veneetsia vabariigi lõpuni aastal 1797 ja Genova doodže aastatel 1339–1797.
Veneetsia doodž valiti eluks ajaks. Aastast 1310 (kümnemehenõukogu ajast) oli ta riigipea ainult nimeliselt. Genova doodžid valiti aastast 1528 kaheks aastaks.
Cameroni maakond (Pennsylvania)

Cameroni maakond (Cameron County) on maakond USA-s Pennsylvania osariigis. Geograafilised koordinaadid on 41°44' N, 78°20' W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Emporium.
Maakonna pindala on 1033 km², millest 3 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 5085. Aastal 2000 oli elanike arv 5974.

Ajalugu

Cameroni maakond moodustati 29. märtsil 1860. aastal. Maakond sai nime senaatori Simon Cameroni järgi.
Iedikrava

Iedikrava (ka Edikrava või Eedikrava) on Pärnu maakonnas Kihnu vallas asuv väike saar (rava); üks Sangelaidudest. Saare pindala on 0,28 hektarit ja rannajoone pikkus 298 meetrit.
Rava asub 2,1 kilomeetrit Kihnust läänes. Saar on kruusase pinnamoega.
Saar kuulub Kihnu laidude looduskaitseala Kihnu linnulaidude sihtkaitsevööndisse.
Saare koordinaadid on 58° 9′ N, 23° 56′ E.