JK Narva Trans

Ajalugu

JK Narva Trans asutati 1979. aastal kui selle praegune president ja endine peatreener Nikolai Burdakov oli veel mängija. Toona kandis klubi nime FK Avtomobilist ning tegutses kohaliku bussiettevõtte juures. Kõikide nende aastate jooksul on Trans püsinud Burdakovi finantseerimisel ja raskel tööl, mille tulemusena on Narva saanud tugeva esindusmeeskonna välja panna ka kõige raskematel aegadel.
FK Avtomobilist debüteeris Eesti NSV tugevaimas liigas 1984. aastal, kuid ei suutnud seal püsida ning langes hooaja lõpuks astme võrra madalamale. Sama saatus tabas klubi ka aastatel 1987 ja 1989.
1989. aastal muudeti nimeks Narva Autobaas ning kanti seda 1992. aastani, kui muudeti Narva JK Transiks. Pärast edukat 1991. aasta hooaega lunastas klubi pääsme tagasi tugevaimasse seltskonda ja 1992. aastal debüteeris Trans iseseisva Eesti Meistriliigas.
Klubi ajaloo seni edukaim aasta on 2001, kui Trans võitis karika, alistades finaalis Tallinna FC Flora. Pühendunud Transi fännid mäletavad toonase kapteni Oleg Kurotškini suurepärast lisaaja karistuslööki 50 meetrilt, mis ei jätnud Flora väravavahile muud võimalust, kui pall võrgust välja korjata. Toonane mälestusväärne võit tähendas klubile ajaloo esimest pääset UEFA karikasarja.
Euroseiklus algas Transile kummaliselt, kui avamängu eest Rootsi meeskonna IF Elfsborg vastu anti narvalastele tehniline võit 3:0, sest külalised kasutasid registreerimata mängijat. Korduskohtumises Boråsis ei suutnud Trans ootamatut edu ära kasutada ning jäi alla 0:5.
Veidrused ei lõppenud seal. 2003. aastal külastas Trans Belgradi klubi OFK Beograd. Mäng katkestati esimesel poolajal väljakule visatud gaasipommi tõttu, mis vigastas mitut olulist Narva mängijat. Pärast pausi kohtumine jätkus ja Beograd võitis 6:1. Juhtunust kohkunud Trans pöördus õigluse saamiseks UEFA poole ning jällegi anti narvalastele 3:0 võit. Beograd kaebas selle edasi ning UEFA otsustas, et paari edasipääseja selgub vaid Narva kodumängu tulemusena. Tallinnas A. Le Coq Arenal toimunud pingelise kohtumise võitis Beograd 5:3, kuid kuna seekord kasutas Trans registreerimata mängijat, muudeti viisakam tulemus 3:5 reeglite järgi 0:3 kaotuseks.
Koduliigas on Trans stabiilselt püsinud nelja parima meeskonna seas. Seni edukaim aasta oli 2006, kui Valeri Bondarenko juhtimise all saadi hõbemedalid. Kolmandal positsioonil on narvalased lõpetanud viiel korral – 1995., 2005., 2008., 2009. ja 2010. aastal. Neist 2008. aastal ei saanud nad kaela pronksmedaleid, loovutades need samal aastal lagunenud Tallinna meeskonnale FC TVMK. TVMK lõpetas hooaja küll kolmandal real, kuid lõpptabelis langetati nad viimaseks.
Trans on kahekordne Eesti Superkarika võitja (aastail 2007 ja 2008) ning olnud koduklubiks endistele koondislastele Sergei Zamorskile (4 mängu, 1 värav) ja Jevgeni Novikovile (13 mängu, 2 väravat). Jättes kõrvale maailmatähe Valeri Karpini, kes mängis Transi eest noorpõlves, on klubi suurim staar ja üks edukaim mängija Eestis olnud Maksim Gruznov. Ajakirjanikelt väravamasina hüüdnime saanud ründaja lõi 2001. aastal Transi eest koguni 37 väravat. Silmapaistev oli ka aasta 2007 kui nii Gruznov kui tema ründepartner Dmitri Lipartov püsisid koos Didier Drogba, Francesco Totti ja Cristiano Ronaldoga konkurentsis Euroopa kuldsaapa auhinnale.

Staadion

Trans peab kodumänge Narva Kreenholmi staadionil, mis mahutab kuni 3000 pealtvaatajat. Kuivõrd staadion ei vasta UEFA nõuetele, peavad narvalased kasutama rahvusvahelisteks kohtumisteks muid mängupaikasid (nt Tallinna A. Le Coq Arena).