google/wiki40b huggingface dataset:
Pociemsi mõis

Pociemsi mõis (saksa keeles Posendorf, varem Hof zu Pahl, läti keeles Pociema muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Umurga kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisakompleks Limbaži piirkonda ja  Katvari valda Pociemsi küla maadele.

Ajalugu

Esimene teadaolev omanik oli Bertram Tiesenhausen, kes pantis selle aastal 1466 2000 Riia marga eest Otto von Dalenile. Otto surma järel läks mõis Riia peapiiskopite valdusesse. Hiljem oli see Werner Adeleffi omandis. Aastal 1524 päris mõisa Johann Tiesenhausen.
Aastal 1570 ostis Theodor Aderkas 2500 Riia marga eest Johann Brickenilt Pociemsi mõisa. Paar aastat hiljem kuulus mõis juba Patkulitele. Aastal 1681 omandas mõisa lühikeseks ajaks Carl Johann Ritter, ent aastal 1683 tagastati mõis mõisate reduktsiooni käigus Patkulitele. Heinrich Patkul müüs mõisa Krüdeneridele, seejärel panditi see Mengdenitele. Gustav von Mengden müüs mõisa aastal 1759 parun Campenhausenile, kes omandas aastaks 1775 piirkonnas suured maavaldused, mille pärijaks oli tema kasupoeg Friedrich Reinhold von Berg.
Aastal 1816 ostis Pociemsi mõisa 46 000 rubla eest eelmise omaniku poeg Balthasar Dietrich von Berg. Tolle tütrepojad Lilienfeldid müüsid mõisa aastal 1857 vabahärra Georg Gottlieb Ernst von Wolffile (1823−1896). 1897−1920 oli mõisa viimaseks omanikuks vabahärra Basil Gustav Otto Gottlieb von Wolff (1862−1939).

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 6 ja 1/8 adramaad, sellele allus 234 mees- ning 258 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus 2 ja 1/2 adramaad. Aastal 1688 oli mõisa suurus 5 ja 1/2 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 2 ja 1/8, aastal 1757 aga 7 ja 7/8. Aastal 1823 oli mõisa suurus üksteist adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid üksteist, aastal 1881 aga 5 ja 12/80, lisaks 12 ja 29/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad

Mõisale kuulus aastal 1816 kolm karjamõisa: Katharinenhof, Dreimann ja Alenhof.
Vabavõnkumine

Vabavõnkumine ehk omavõnkumine on füüsikas võnkumine, mis toimub süsteemis, millele ei mõju väliseid jõudusid. Sagedus, millel toimub omavõnkumine, nimetatakse omasageduseks või ka omavõnkesageduseks. 
Vabavõnkumiste tekitamiseks tuleb süsteem väliste jõudude mõjul tasakaaluasendist välja viia ent väliste jõudude mõju seejärel eemaldada. Vabavõnkumisest on näiteks niidi otsas rippuva kuuli võnkumine.
Hüpernatreemia

Hüpernatreemia on organismi patoloogiline seisund, mille korral on Na⁺-ioonide kontsentratsioon kehavedelikes on võrreldes veesisaldusega liiga suur. Hüpernatreemia on tingitud neerude kontsentratsioonivõime häirumisest. Selle haigusega kaasnevad peapööritus, kooma, hallutsinatsioonid ja nõrkushood.

Etioloogia ja patogenees

Hüpernatreemia võib olla tingitud mitmest tegurist, peamiselt vee ebapiisavast tarbimisest, liigsest veekaost ja Na⁺ kuhjumisest organismis.
Mõntu park

Mõntu park (keskkonnaregistri kood KLO1200156) on kaitsealune park Saare maakonnas, Saaremaa vallas, Mõntu külas. Hoiuala hõlmab 8,6 ha.
Mõntu pargi läänepiir kulgeb piki Kuressaare–Sääre maanteed ja idapiir kulgeb piki mereranda (Mõntu rand), lõunapiirile jäävad Mõntu ülemine tulepaak ja Mõntu alumine tulepaak ning nendevaheline siht. Põhjapiirile jääb nimetu kraav.
Mõntu park on Saaremaa maaparkidest kõige liigirikkam park, jäädes looduskaitsealuste parkide seas alla vaid Kuressaare lossipargile. Siin on Saaremaa vanim ja suurim euroopa nulu (Abies alba) kasvupaik. Teistest puudest on siin pensilvaania saar (Fraxinus pensylvanica) ja hariliku tamme kultivar püramiidtamm (Quercus robur 'Fastigiata'). Park on tuntud ka siin enne sõda kasvanud suure kreeka pähklipuu (Juglans regia) poolest. Haruldaste puude kõrval on park kasvukohaks suurtele pärnadele (Tilia), tammedele (Quercus), sangleppadele (Alnus glutinosa) ja pooppuudele (Sorbus intermedia). Kunagisest mõisaaiast on säilinud üksikud õunapuud. Osaliselt on säilinud ka parki viiv allee.
Pargis paikneb mälestuskivi aastatel 1923–1941 tegutsenud Mõntu koolile.
Pargis on ka kolm betoonist seitsmenurkset rannakaitsekahuri alust läbimõõduga kuni 10 m ja sügavusega 2 m.
Mitteresident

Mitteresident (inglise keeles non-resident) on füüsiline või juriidiline isik, kes peamiselt resideerib ühes kindlas riigis, kuid on teeninud kas töötades või vara müües tulu teisest riigist. Selle piirkonna valitsus, kus isik peamiselt ei ela, liigitabki isiku mitteresidendiks.

Pension

Igast füüsilisest isikust residendist võib saada ühel hetkel mitteresident. Seetõttu makstakse pensioni ka mitteresidendile. Eesti riigis rakendatakse üldjuhul 21% maksumäära, kui tegu on pensioni väljamaksetega. Nii residendil kui ka mitteresidendil on need samad. See tähendab, et esimesel ja teisel sambal on tulumaksumäär 21%, kuid kolmandal võib see olla kas 21% või 10%.

Pangakonto avamine

Mitteresidendil peab olema Eestiga kindel seos, kui ta soovib luua endale pangakonto. Selle jaoks on vaja, et isikul oleks kas tööleping, üürileping või seotus ettevõtlusega. Siia lisandub ka olukord, kus mitteresident omandab haridust või on tal Eestis lähisugulasi (elukaaslane, lapsed või vanemad). Lisaks peab kontot avada sooviv isik põhjendama, miks tal seda vaja on. Kui vajalikud nõuded täidetud, saab minna pangakontorisse kontot avama.
Tittfer

Tit(t)fer oli baltisaksa aadlisuguvõsa.
Tittferid olid Saaremaa piiskopi vasallid. Esimesena mainitakse 1368 Johann Tittferit, kes oli Lihulas tunnistaja. 1417 mainitakse Claus Tittferit, kes oli Tallinna komtuuri kaasistuja (saksa Beisitzer).
Suguvõsale kuulus Eesti alal näiteks Roobaka mõis.
Mart-Ivo Eller

Mart-Ivo Eller (24. juuli 1936 – 18. november 2003) oli eesti kunstiajaloolane.
Ta lõpetas 1955. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1960. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kunstiajaloolasena.
1964. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis kunstiteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Nõukogude Eesti monumentaal- ja dekoratiivskulptuur aastail 1940–1963".
Aastatel 1971–1988 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli kunstiajaloo dotsent.

Isiklikku

Tema isa oli skulptor Aleksander Eller.
Helmut Schoeck

Helmut Schoeck (3. juuli 1922 Graz, Austria – 2. veebruar 1993) oli Austria-Saksa sotsioloog ja publitsist, kelle tuntuim teos on "Der Neid" ('Kadedus'; 1966).
Ta õppis Müncheni ja Tübingeni ülikoolis meditsiini, filosoofiat ja psühholoogiat. 1948. aastal kaitses ta Karl Mannheimi sotsioloogiat käsitleva väitekirjaga "Karl Mannheim als Wissenssoziologe" doktorikraadi (juhendaja Eduard Spranger).
Aastatel 1950–1965 töötas ta Ameerika Ühendriikide mitmes ülikoolis, sealhulgas sotsioloogiaprofessorina Emory Ülikoolis. 1965. aastal naasis ta Saksamaale, kus töötas professorina Mainzi Johannes Gutenbergi Ülikoolis kuni emeriteerumiseni 1990. aastal.
Ta suri 1993. aastal vähki.

"Der Neid"

Tema tuntuim teos on 1966. aastal ilmunud "Der Neid. Eine Theorie der Gesellschaft". 1969. aastal tõlgiti see inglise keelde ("Envy: A Theory of Social Behavior") ja hiljem veel enam kui kümnesse keelde. Raamat annab põhjaliku analüüsi kadeduse kui sotsiaal-psühholoogilise ja sotsiaalse nähtuse ning kui inimese sotsiaalse käitumise motiivi kohta.
Maud (Norra kuninganna)

Maud Charlotte Mary Victoria (26. november 1869 London – 20. november 1938 London) oli Norra kuninganna, Haakon VII abikaasa.
Tema järgi on nime saanud Kuninganna Maudi maa.

Lapsepõlv

Maud sündis Londonis Marlborough House'is. Tema vanemad olid Walesi prints Edward ja Walesi printsess Alexandra. Ta ristiti 24. detsembril 1869 Marlborough House'is. Tema ristivanemad olid Rootsi kuningas Karl XV, Albany hertsog Leopold, Hohenlohe-Langeburgi prints Victor, Nassau hertsoginna Adelaide, Leiningeni printsess Marie, Venemaa keisrinna Maria Fjodorovna, Taani kroonprintsess Louise ja Invernessi hertsoginna Cecilia Underwood. Tal oli 2 vanemat õde.
Ta oli väga elava iseloomuga, mistõttu teda hüüti Harryks. Maud osales peaaegu kõigil iga-aastastes külaskäikudel Taani, kus elasid tema emapoolsed vanavanemad, ning hiljem saatis oma ema ja õdesid Norras ning kruiisidel Vahemerel.

Abielu

22. juulil 1896 abiellus Maud Buckinghami palees oma onupoja Taani printsi Carliga. Carl oli Taani kroonprintsi Frederiki, kuninganna Alexandra vanema venna, ja Rootsi printsess Lovisa teine poeg. Maudi isa kinkis noorpaarile Sandringhamis asuva Appleton House'i, kus paar külaskäikudel Inglismaale peatus. Seal sündis 2. juulil 1903 ka paari ainus laps prints Alexander.
Carl oli Taani mereväe ohvitser ning elas kuni 1905 peamiselt oma perega Taanis. Sama aasta juunis lõpetas Norra parlament Norra saja-aastase uniooni Rootsiga ning pakkus hääletuse tulemusena trooni Carlile. Ta võttis trooni vastu ning temast sai kuningas Haakon VII, tema poeg võttis aga Olavi nime. Kuningas Haakon ja kuninganna Maud krooniti 22. juunil 1906 Nidarosi katedraalis Trondheimis. Nad oli alates 1319. aastast esimesed Norra valitsejad, kes polnud samaaegselt Rootsi või Taani valitsejad.

Kuninglik elu

Maud võttis kiiresti omaks uue kodumaa kombed ning kuninga abikaasa kohustused. Ta toetas heategevuslikke organisatsioone, eriti neid, mis olid seotud laste või loomadega, julgustas muusikuid ning kunstnikke. Ta õppis suusatama ning lõi kuninglikku residentsi Kongsseterenis inglise aia. Maudi viimane avalik ülesastumine Suurbritannias oli 1937. aastal, kui kuningaks krooniti tema onupoeg George VI.
Maud suri südamerabandusse nädal enne oma 69. sünnipäeva ning kolm päeva pärast operatsiooni. Ta surnukeha viidi tagasi Norrasse ning sängitati Akershusi lossi kuninglikku mausoleumi.
Notarite Koda

Notarite Koda on Eesti notareid ühendav organisatsioon, juriidiliselt: avalik-õiguslik juriidiline isik. Organisatsiooni liikmed on ametisse nimetatud notarid. 2013. aasta 1. märtsi seisuga oli ametis 94 notarit.
Lõpmatult diferentseeruv funktsioon

Lõpmatult diferentseeruv funktsioon ehk sile funktsioon on funktsioon, millel on teatava piirkonna igas punktis olemas mistahes järku täisdiferentsiaal.
Ühe muutuja funktsioon on järelikult sile, kui sel leidub mistahes vaadeldavas piirkonnas mistahes järku tuletis.
Vitamiinid

Termini kujunemine

Termini kujunemine ajaloo kaudu võttis kauem aega kui tänapäeval arvatakse, nii on kirjeldatud haiguslikku seisundit skorbuuti ja selle ravi juba üle 1500 a eKr – Ebersi papüüruses.

Kazimierz Funki definitsioon (1912)

Vitamiinid on inimese ja paljude selgroogsete normaalseks toitumiseks, kasvuks, arenguks, paljunemiseks, metabolismiks, tervise säilitamiseks ja haiguslike seisundite ennetamiseks ja raviks hädavajalike mikrotoitainete rühm , mida elusorganismid, enamikus, eksogeensete allikateta ei sünteesi, või sünteesivad ebapiisavas koguses.
Vitamiinide täielik puudumine (ka bioaktiivsuse minetanuna) toidus või kestev vitamiinivaegus võib olla organismile kahjulik ning koguni ohtlik, põhjustades mitmeid haiguslikke seisundeid nagu rahhiit, skorbuut, beriberi, pellagra jpt. või koguni surma.
Vitamiinide rühma kuuluvad looduslikes toitainetes esinevad eriliste omadustega, temperatuuritundlikud, väga erineva struktuuriga orgaanilised ained,bioaktiivsed ühendid, mis on aktiivsed üksnes väga väikestes kogustes.

D. A. Benderi definitsioon (2003)

Vitamiinid on erineva keemilise koostisega ühendite rühm, kuhu kuuluvad ained on kehale asendamatud toitained ning vajalikud metaboolsetes funktsioonides väga väikestes kogustes. Metaboolsete protsesside kulgemises on neil mitmeid funktsioone: koensüümidena, hormoonidena, antioksüdantidena, rakkude signaalainetena ja rakkude ning kudede kasvu ja diferentseerumist reguleerivate ainetena.

Termin biokeemia kaudu

Enamik vitamiine ning nende vitameere ja isomeere on ka antioksüdandid, prohormoonid, eelvitamiinid ,hormoonid (retinoidhormoonid ja D-vitamiini hormoonvormid), kasvufaktorid, kasvuregulaatorid, kofaktorid, (koensüümide ja/või prosteetiliste rühmade olulised osad), kromoproteiinid, metaboliidid, prooksüdandid, ravimpreparaadid, toidulisaained, vitamiinipreparaadid (sh söödalisandid) ja nende sünteetilised derivaadid, aga ka antivitamiinid ja vitamiinilaadsed biomolekulid.

Vastunäidustused

Kasvajavastast ravi (sh keemiaravi ja kiiritusravi) saavatel vähihaigetel ei soovitata erinevatel põhjustel mitmeid vitamiine (näiteks A- ja E- ja C-vitamiini) manustada.

Etümoloogia

Termin "vita-amine" on moodustatud ladinakeelsest sõnast vīta ka vītae life + amine, algselt neis sisalduva lämmastiku tõttu.
Ladumisaabits

Ladumisaabits ehk liikuv aabits on komplekt papi- või paberitükke (tähekaarte), millel on kujutatud kirjatähed. Nende rittaladumine on abiks kirjaoskuse omandamisel lastele, kes ei oska tähti kirjutada.
Tähekaartidega käivad kaasas kaaned koos taskutega, kuhu kaardid saab ladumisel asetada.
Funktsionaalne lugemisoskus

Funktsionaalse lugemisoskuse vajadus

Riikliku õppekava (2018) kohaselt peab I kooliastme õpilane enne selle astme lõpetamist suutma tekstidest leida ja mõista seal sisalduvat teavet (sealhulgas andmeid, termineid, tegelasi, tegevusi, sündmusi ning nende aega ja kohta) ning seda suuliselt ja kirjalikult esitada. Funktsionaalset lugemisoskust on üldiselt igal pool vaja, alustades koolis tehtavatest tekstülesannetest ja lõpetades lepingute lugemisega. Iga kord kui peab lugema teksti on see seotud funktsionaalse lugemisoskusega, sest tekstist aru saamiseks on inimesel seda vaja. Ilma selleta on inimese elu kohati raskendatud, sest puudub võime eristada kedagi, kes petab sellest, kes ei peta, sest ei saada aru mida tekst sisaldab. Kui on tegu juriidilise tekstiga, mis ongi väga raskendatud kujul, siis vajab inimene kõrgel tasemel funktsionaalset lugemisoskust.
Roomet Kiudmaa

Roomet Kiudmaa (sündinud 26. mail 1936 Võrus; sünninimi Kiutson) on eesti rahvusest endine NSV Liidu sõjaväelane (kindralmajor).
Ta lõpetas aastal 1954 Võru 1. Keskkooli. Aastal 1966 lõpetas ta M. I. Kalinini nimelise Suurtükiväeakadeemia. Aastatel 1971–1974 oli ta adjunktuuris Frunze-nimelises Sõjaväeakadeemias; oktoobris 1974 kaitses ta sõjateaduste kandidaadi väitekirja.
Aastatel 1975–1987 oli ta Eesti NSV sõjakomissar. Seejärel töötas ta direktorina tehases Talleks, Eesti Talleksis, ArmorEstis ja Kotkalennus.
1998–2003 oli ta Tallinna Arte Gümnaasiumi direktori asetäitja.
Ta on korteriühistu Tina 21A juhatuse liige.
Eduard Selleke

Eduard Selleke (18. juuli 1885 Puhja, Tartumaa – 1. märts 1976) oli eesti fotograaf.
Mindanao

Ajalugu

Mindanao on nimetatud maguindanaode hõimu järgi, kes enne eurooplaste saabumist oli saare suurim ja võimsaim hõim.
Mindanao on olnud asustatud kümneid tuhandeid aastaid. Eelajaloolisel ajal saabusid saarele negriitod, umbes 1500 eKr austroneeslased.
13. sajandil levis piirkonda islam ja rajati Filipiini sultanaadid, näiteks Maguindanao ja Sulu sultanaat. Siiski oli eurooplaste saabumise ajaks islamisse pöördunud ainult osa saare elanikest. Enamik inimesi saare põhja- ja idaosas järgisid oma rahvuslikke religioone, kuni eurooplased nad lõpuks ristiusustasid. Tänapäeval on saare elanikkonnast 63% kristlased ja 32% muslimid.
16. ja 17. sajandi vahetusel toimus Mindanao elanikel esimene kokkupuude hispaanlastega, kes saare vallutasid.
Anne B. Ragde

Anne Birkefeldt Ragde (sündinud 3. detsembril 1957 Oddas) on norra kirjanik.
Anne B. Ragde sündis 1957. aastal Oddas, kuid kasvas üles Trondheimis, lõpetas seal ülikooli ning töötas mõnda aega samas Trondheimi Ülikoolis lektorina.
Oma kirjanikudebüüdi tegi ta 1986. aastal lasteraamatuga "Hallo! Her er Jo" ("Tere, siin on Jo") ning jätkas kirjutamist lastele ja noortele. Muuhulgas võitis ta ka omamaise ihaldatuima Bragepriseni kirjandusauhinna noortele kirjutatud Sigrid Undseti eluloo eest.
1990. aastal avaldas ta esimese täiskasvanutele mõeldud romaani "En tiger for en engel" ("Tiiger inglile") ning veel mitmeid kriminaallugusid, lühijutte ja romaane.
Aastal 2005 ilmus Anne B. Ragde sulest romaan "Berlinerpopline" ("Berliini paplid", eesti keeles ilmunud 2008, tõlkija Elvi Lumet), mis sai ühtviisi sooja vastuvõtu osaliseks nii kriitikute kui lugejate poolt ning mis pärjati hea keelekasutuse eest ka auhinnaga Riksmålsforbundets litteraturpris. Praeguseks on seda teost Norras müüdud üle 250 000 eksemplari ning tõlgitud enam kui 15 keelde.
Mitte vähem populaarseks ei osutunud ka autori järgmised teosed, esimese romaani järjena samal aastal kirjutatud "Eremittkrepsene" ("Erakvähid", eesti keeles ilmunud 2008, tõlkija Elvi Lumet), 2007. aastal kirjutatud "Ligge i grønne enger" ("Rohelised aasad", eesti keeles 2008, tõlkinud Elvi Lumet), 2008. aastal kirjutatud "Nattønsket" ("Öine soov"), eesti keeles 2010, tõlkinud Maris Kuuda, 2011. aastal kirjutatud "Jeg skal gjøre deg så lykkelig" ("Ma teen su nii õnnelikuks"), eesti keeles 2012, tõlkinud Elvi Lumet, 2016. aastal kirjutatud "Alltid tilgivelse" ("Andestada saab alati"), eesti keeles 2017, tõlkinud Riina Hanso.
Triloogiast on tehtud ka televisioonisari, millel on Norra televisioonis üle miljoni vaataja.
Georges Seurat

Georges-Pierre Seurat (2. detsember 1859 – 29. märts 1891) oli prantsuse maalikunstnik, neoimpressionist.
Fulgencio Batista

Fulgencio Batista y Zaldívar (16. jaanuar 1901 Banes, Holguíni provints, Ida-Kuuba – 6. august 1973 Marbella, Guadalmina, Hispaania) oli pärast riigipööret Kuuba sõjaväe staabiülem ja Kuuba tegelik poliitiline juht  1934–1940 ja  president 1940–1944 ning pärast sõjaväelist riigipööret presidendi kohusetäitja 1952–1955  ning president 1955. aastast 1. jaanuarini 1959, millal Fidel Castro mässulised ta kukutasid.
Milorad Gajović

Maailmameistrivõistlustel

Ta sai 2007. aastal WAKO 16. maailmameistrivõistlustel Montenegro esindajana meeste täiskontaktses kikkpoksis hõbemedali.

Euroopa meistrivõistlustel

Ta võitis meeste täiskontaktses kikkpoksis 2004. aastal WAKO 17. Euroopa meistrivõistlustel Serbia ja Montenegro esindajana kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Ta sai 2006. aastal WAKO 18. Euroopa meistrivõistlustel Montenegro esindajana pronksmedali.

Kaasaegsetel olümpiamängudel

Ta osales raskekaalus (kuni 91 kg) 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel Montenegro eest, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Maailmameistrivõistlustel

Ta osales poolraskekaalus (kuni 81 kg) 8. maailmameistrivõistlustel (Berliin, 1995) Jugoslaavia Liitvabariigi eest, kuid kaotas 2. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Antonio Tarverile (USA) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Ta osales raskekaalus (kuni 91 kg) 12. maailmameistrivõistlustel (Bangkok, 2003) Serbia ja Montenegro eest, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Odlanier Solísile (Kuuba) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Ta osales raskekaalus (kuni 91 kg) 14. maailmameistrivõistlustel (Chicago, 2007) Montenegro eest, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Clemente Russole (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Euroopa meistrivõistlustel

Ta sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) pronksmedali 33. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 2000), kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Aleksandr Lebzjakile (Venemaa) ning jäädes edasisest medaliheitlusest välja.

Elukutselise poksijana

Ta poksis juunist kuni oktoobrini 2009 elukutselisena. Ta pidas kokku 3 kohtumist ning võitis need kõik (neist 2 nokaudiga).
Leninism

Leninism (ka marksism-leninism) on Lenini poolt marksismi tõlgendamisel loodud ideoloogia, mida Lenin kasutas oma valitsemise ajal Nõukogude Venemaal ning mida järgisid ka teiste maade kommunistlikud parteid.
Lenin väitis, et imperialism on kapitalismi kõrgeim arengujärk, et kapitalismi saab kukutada ainult revolutsiooniga ning et kõik katsed kapitalismi reformida nii, et see viiks sotsialismi, on määratud läbikukkumisele. Lenin ei arvestanud Karl Marxi väidet, et revolutsioon peab toimuma kõigis riikides ühel ajal, vaid lootis, et revolutsioon ühes riigis kutsub selle esile ka kõigis teistes. Leninil oli õigus selles, et Oktoobrirevolutsioon kutsus tõesti esile revolutsioone teistes riikides, kuid ta eksis, arvates, et see kulutulena üle maailma uusi revolutsioone sütitab ning niiviisi maailmarevolutsioonini viib.
Leninism oli Nõukogude Liidus ja ka mujal maailmas levinud eponüüm paljudele liikumistele ja poliitikatele. Leninlikeks, leninistlikeks, leninlasteks jne nimetasid endid sajad erinevad isikud ja rühmitused.
Leninism oli ühtlasi ka Lenini kultus. Lenini nime kandsid Nõukogude Liidus mitmed linnad, kolhoosid ja sovhoosid, sõjaväeüksused, asutused, organisatsioonid, ehitised, riiklikud preemiad, ordenid ja muud autasud. Kõigis suuremates linnades asus Lenini monument, suurtes asutustes oli Lenini portree või büst. Suuremad rahatähed ja paljud postmargid kandsid Lenini portreed. Lenini surnukeha palsameeriti ning paigutati avalikuks vaatamiseks mausoleumi Moskvas Punasel väljakul.
Sits

Sits on ühekordsest kraaslõngast labase sidusega puuvillane kangas, tavaliselt trükimustriline. Batistist tugevam ja bjassist ning kalingurist õhem, 1 ruutmeetri sitsi kaal on umbes 100 grammi. Kangas on India päritolu. Teistes keeltes tuntud nimede all calico, chintz, printed cotton, Ameerikas ka muslin.
Chintz (inglise keelde laenatud hindikeelne sõna, tõlkes 'mustriliseks tehtu') tähendas algselt värvimismenetlust. Algselt märkis puuvillast või linast suuremustrilist mööblikangast, mis oli aastail 1700–1860 populaarne materjal kardinateks ja voodieesriieteks, lapitehnikaks või mööblikatteks. Sageli vahatati kanga pind vaiguga, mis aitas hoiduda plekkidest ja mustusest, kuid oli välja pestav.
Juhul kui sitskanga kohta on kasutatud paralleelselt mõlemat sõna chintz ja calico, siis tähistas chintz suuremustrilist ja calico väikesemustrilist sitsiriiet.
Tõnis Mägi

Isiklikku

Tõnis Mägi kohtas oma esimest naist Virvet, kui ta oli veel üliõpilane. Hiljem oli ta abielus Laine Mäega, kellega tal sündis tütar Liis-Katrin Avandi (1983). 1988. aastal nad lahutasid, kuid samal aastal kohtas Mägi oma järgmist naist Piiat, kellega koos ta peagi Rootsi emigreerus. Pärast Piia surma pidi Tõnis Mägi nende ühist last Maarjat (1992) üksi kasvatama. Praegu on Tõnis Mägi abielus laulja Kärt Johansoniga. Neil on kaks tütart: Liidia (1999) ja Mirt (2003). 
Mäe tütar Liis-Katrin on abielus näitleja Märt Avandiga.
2004. aasta India ookeani maavärin

2004. aasta India ookeani maavärin ehk Suur Sumatra-Andamani maavärin‎ oli maavärin, mis leidis aset 26. detsembril 2004 kell 00:58:53 maailmaaja järgi (kell 7:58:53 kohaliku aja järgi). 
Maavärina epitsenter oli India ookeanis Sumatra põhjaosast lääne pool. Maavärina põhjustas subduktsioon.  
Maavärina magnituud oli 9,1. See oli võimsaim maavärin pärast 9,2-se magnituudiga suure reede maavärinat 1964, mille kese oli Alaska lähedal, ning võimsuselt neljas alates 1900. aastast.  
Maavärin tekitas tsunami, mida nimetatakse sageli Aasia tsunamiks. Tsunami laastas Indoneesia, Sri Lanka, India, Tai ja teiste maade randu. Lained jõudsid ka Somaaliasse, mis asub maavärina epitsentrist 4500 km kaugusel. Randu üleujutavate lainete kõrgus oli kuni 30 meetrit.  
Tsunami tagajärjel hukkus üle 230 000 inimese.

Huvitavat

Soome president Sauli Niinistö elas koos oma pojaga tsunami üle Tais lambiposti külge klammerdudes.
Haralsoni maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1856. aastal.
Ene Pajula

Ene Pajula (sünninimi Ene Jermakov; sündinud 18. veebruaril 1950) on eesti ajakirjanik.

Haridus

Ta õppis aastatel 1957–1959 Tallinna 24. Keskkoolis ning lõpetas aastal 1968 Tallinna 1. Keskkooli. Aastatel 1969–1976 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonnas eesti filoloogia erialal, lõpetades ajakirjandusharus.

Töökäik

Aastatel 1974–1985 töötas ta Eesti Televisioonis "Aktuaalses kaamera" toimetuse keeletoimetaja ja reporterina. 1985–1989 töötas ta Pärnumaal Aesoos hüdroloogiateenistuse vaatluspunkti vaatlejana. 1989–1992 töötas ta ajalehe Läänlane toimetajana ja 1993–2008 oli Lääne maavalitsuse pressiesindaja. Aastatel 2008–2009 oli ta Õpetajate Lehe toimetaja. Aastast 2009 on ta vabakutseline ajakirjanik.

Isiklikku

Ene Pajula on lahutatud ja ta on ühe poja ema.
Mundo de Fieras (2006)

Sisu

Lugu kaksikvendadest Demiánist ja Gabrielist, kes lahutati kohe pärast sündi ning kelle elud on läinud täiesti erinevat rada. Gabriel lapsendati jõukasse perekonda, Demián sai tunda vaesust ja hüljatust all. Kui vennad lõpuks kohtuvad, hakkab Demián Gabrieli kohutavalt vihkama ning tema eesmärk on oma vend hävitada.