google/wiki40b huggingface dataset:
Ain Amjärv

Ain Amjärv (11. aprill 1927 Vändra – 26. detsember 2010 Tallinn) oli eesti arhitekt.
Oli Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1962. aastast.
Õppis Haapsalus ja Tartus Hugo Treffneri gümnaasiumis, lõpetas Lihula keskkooli hõbemedaliga 1946. aastal. Samal aastal astus Eesti NSV Tallinna Polütehnilisse Instituuti (TPI) ehitusteaduskonda arhitektuuri erialale, mille lõpetas 1952. aastal. Pärast lõpetamist suunati Karjala NSV pealinna Petroskoisse NSV Liidu Põllumajandusministeeriumi projekteerimiskontori peaarhitektiks, kus põhitegevusalaks kujunes rajoonikeskuste planeerimine.
Vabal ajal tegeles mööblidisaini, motomatkamise ja purjetamisega (ehitas kaks purjejahti). 
1956. aastal kolis värske perekonnaga Tallinna, ees ootas töö Balti Raudteekonna ülema asetäitjana arhitektuuri alal. Valmis Tartu Raudteelaste Klubi hoone projekt (1962, praegune Eesti Rahva Muuseumi hoone Kuperjanovi tänaval). Päevatöö kõrvalt maalis nii Tallinna, Jalta, Buhhaara kui ka Samarkandi vanalinna, eluolu (raudteelasena oli reisimine lihtsustatud) ja loodust. Jätkas uurimistööd aspirantuuris, teemaks suurfarmid.
1960-ndate algusest töötas EKE Projektis, hiljem Eesti Maaehitusprojektis. 
1968. aastal alustas enda projekteeritud eramu rajamist Tallinnas Meriväljal. Järgnevat aega tähistavad farmihoonete (millest üks suuremaid oli Gagarini-nimelise näidissovhoosi oma) projektid üle Eesti. Järjest enam vaba aega pühendas maalimisele ja graafikale. Erialakirjanduses ilmus üle 200 artikli. Populaarseks osutus illustreeritud artikkel Karjala suitsusauna teemal (Sotsialistlik Põllumajandus. 1972 / 4, lk 172–177).
1980-ndatest veetis enamiku suvedest Haapsalus maalides ja joonistades, ateljee asus Võnnu tänaval. Projekteeris Haapsalu ja Uuemõisa piiril asuva Aiandus-Mesindusseltsi maja. Sellesse ajajärku kuulub ka romantilises võtmes kuivnõelatehnikas sari Haapsalu ajaloost, millest nii mõnigi leidis omaniku Kivilille Galerii näitusmüükide kaudu.
Pensionipõlves jätkas aktiivset ühiskondlikku elu, kirjutades ajakirjandusväljaannetes nii päevakajalistel kui ka ajalooteemadel.
Artikkel Mast Õhtulehes.
México osariik

Ajalugu

México osariik loodi 1824. aastal.
México osariigis asuvad 1. aastatuhande esimese poole Ameerika suurima linna Teotihuacáni varemed.

Haldusjaotus

México osariik on jagatud 125 kohalikuks omavalitsuseks.
Soojusvaheti

Soojusvaheti on seade soojuse ülekandmiseks kõrgema temperatuuriga keskkonnast madalama temperatuuriga keskkonda. Olenevalt keskkonnast kandub soojus üle soojusjuhtivuse, konvektsiooni või kiirguse teel. Soojusvahetites toimuvad mitmesugused soojuslikud protsessid: temperatuuri muutus, aurustumine, keemine, kondenseerumine, sulamine, tahkumine jm.

Soojusvahetite liigitus

Eristatakse rekuperatiivseid ehk pindsoojusvaheteid, regeneratiivseid ja küttepinnata soojusvaheteid.
Rekuperatiivses soojusvahetis liigub soojus ühest keskkonnast teise läbi soojusvahetus- ehk küttepinna ainult ühes suunas. Rekuperatiivne soojusvaheti on näiteks pindkondensaator, auruülekuumendi, aurusti ja rekupuraator. Vesi-vesi tüüpi soojusvaheteid kasutatakse soojussõlmedes, õhk-õhk ja vesi-õhk tüüpi ventilatsioosüsteemide soojustagastites või kalorifeeridena. Küttepinnata soojusvahetid on näiteks gradiir ja jugaelevaator.
Nabla (sümbol)

Nabla on sümbol ∇. Nimetus tuleb kreeka keelest, kus see tähendab naablit (heebrea harfi), mille kuju sarnaneb nabla sümboliga. Selle tähendusega seotud sõnad on ka aramea ja heebrea keeles.
Nablat kasutatakse matemaatikas nabla-operaatori tähistamiseks. Esimesena tegi seda William Rowan Hamilton sellisel kujul: ⊲.
Nabla kujutab endast tagurpidi kreeka tähte delta. Kreeka keeles on sümboli nimetus ανάδελτα (anádelta), mis tähendab 'tagurpidi delta'.
Johannes Paesalu

Johannes Paesalu (3. augustini 1940 Johannes Bachval; 18. detsember 1911 Edise – 12. märts 1976) oli eesti vaimulik.
Ta õppis Jõhvis algkoolis ja Jõhvi ühisgümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1933–1937. Prooviaastal oli ta aastatel 1938–1939 Helme Maarja koguduses Johannes Uustali juures. Ordineeriti 22. oktoobril 1939 Tallinna toomkirikus õpetajaks.
Aastatel 1939–1940 oli ta Saaremaa praostkonna vikaarõpetaja, aastatel 1940 (valiti 2. juunil 1940)–1941 oli ta Pöide Maarja koguduse õpetaja, hooldades samaaegselt Muhu ja Saaremaa Jaani kogudust.
Aastal 1941 mobiliseeriti ta Nõukogude armeesse, armeest vabanes ta aastal 1945. 31. augustil 1945 määrati ta teenima Viru-Nigula kogudust. Aastatel 1949–1950 teenis ta ka Jõhvi Mihkli kogudust ning aastatel 1946–1961 ja 1971–1976 Kunda kogudust.
Paesalu suri aastal 1976 ja ta maeti Helme kalmistule.

Isiklikku

Paesalu onu Johannes Uustal oli Helme Maarja koguduse õpetaja. Paesalu abikaasa Hilja-Marie (neiuna Juhanson) oli pärit Helme kihelkonnast. Abikaasa õde Erna Viitol oli skulptor. Tema poeg Joel Paesalu on füüsik, tütar Ello-Rahel Karelson oli biokeemik, Tartu Ülikooli õppejõud, on praegu emeriitdotsent.
Simpsonite safari

"Simpsonite safari" (ingl. Simpsons Safari) on joonissarja "Simpsonid" 12. hooaja 17. jagu, mis jõudis eetrisse 1. aprillil 2001.

Sündmustik

Marge saadab Homeri sisseoste tegema. Homer kohtleb poeabilist halvasti ja kõik Springfieldi poeabilised hakkavad streikima. Kui toit otsa lõpeb leiab Simpsonite koer Jõuluvana väike abiline karbi Homeri vana koolilõunaga, milles on loomakujulised küpsised. Homer hammustab kaelkirjakukujulist küpsist, mis on tehtud puhtast kullast. See tähendab Aafrika reisi võitmist. Kuid küpsiseid valmistanud firma, mis pole enam toiduainetööstus, keeldub Homerile auhinda andmast, sest kampaania oli lõpetatud 30 aastat tagasi. Kui karbi serv Homerit vigastab antakse talle ikkagi kohtuasja vältimiseks auhind.
Aafrikas ajab Simpsoneid taga jõehobu ja perekond põgeneb parvega mööda jõge. Nad päästab teadlane doktor Bushwell. Ta ütleb, et ta uurib ahve. Ahvidele tulevad järele inimesed, kes on esmapilgul salakütid. Seejärel selgub, et nad on hoopis Greenpeace'i liikmed. Nad teatavad, et doktor Bushwell on tegelikult orjapidaja ja kasutab ahve oma teemandikaevanduses ära. Kartes, et Simpsonid võivad ta ametivõimudele välja anda, annab ta neile teemante, mille võtavad vastu kõik peale Lisa. Lennukis teel koju saavad nad teada, et nende giid on nüüd nende külastatud riigi president ja, et endine president on nüüd lennukis teenindaja, mis on paroodia 1997. aastal Sairis toimunud diktaator Mobutu Sese Seko kukutamisest.
Cimze seminar

Cimze seminar (ka: Valga seminar, Valmiera seminar) oli läti pedagoogi ja muusiku Jānis Cimze (1814–1881) juhitud Liivimaa kihelkonnakooliõpetajate ja köstrite seminar, mis tegutses aastatel 1839–1849 Volmaris ja 1849–1890 Valgas.
Seminaril oli kujundav osa rahvusliku ärkamise ajal Liivimaal ja Eestimaal ning Jānis Cimzet peetakse Baltimaade koorilaulutraditsiooni peamiseks rajajaks ja 1869. aastal Tartus peetud eesti esimese üldlaulupeo üheks isaks.
Cimze seminaris sai hariduse üle 100 eesti noormehe, sealhulgas Carl Robert Jakobson, Ado Grenzstein, Anton Jürgenstein, Hans Rebane, Joosep Kapp, Andres Erlemann, Mihkel Kampmaa (Kampmann), Hans Einer, Aleksander Kunileid (Saebelmann), Friedrich Saebelmann, Aleksander Thomson, Johannes Eglon ja Aleksander Läte.
Tuntud läti kultuuritegelastest õppisid Cimze seminaris näiteks Kārlis Baumanis, Auseklis, Indriķis Zīle, Apsīšu Jēkabs ja Pēteris Hincenbergs.

Õppetöö korraldus

Seminari võeti vastu läti ja eesti rahvusest õpilasi iga kolme aasta tagant. Seminari pääsemiseks nõuti kirikuõpetaja soovitust ja kihelkonnakooli lõputunnistust. Ülalpidamiskuludeks tuli maksta 35–40 rubla, õppematerjalide eest 10–15 rubla. Õppetöö toimus saksa keeles ning kestis kolm aastat. Tähtsateks õppeaineteks olid muusika ja pedagoogika. Noormeeste õpetamisel ja kasvatamisel järgis Cimze Johann Pestalozzi ja Adolph Diesterwegi pedagoogika põhimõtteid. Aastal 1871 muudeti töökorraldust ja õpilasi hakati vastu võtma igal aastal. Õppeaega pikendati kolmelt aastalt neljale. Seminari juures korraldati esimesed täienduskursused.

Mälestuse jäädvustamine

Alates 1971. aastast asub kunagise Cimze seminari majas Valka koduloomuuseum. Ajaloolisest asukohast tingituna peab muuseum läti pedagoogika ja koorilaulukultuuri alusepanija Jānis Cimze ja tema kasvandike pärandi tutvustamist oma eriliseks missiooniks. Muuseumis on väljapanek seminari tegevusest.
Kalev Kruup

Kalev Kruup (19. veebruar 1920 Järvamaa Põikva küla Krupi talu – 13. jaanuar 2016 Austraalia) oli eesti arstiteadlane ja psühholoog. 
Kalev Kruup õppis Põikva külakoolis ning Laupa algkoolis, mille lõpetas 1933. Järgnesid õpingud Paide Ühisgümnaasiumis, mille lõpetas 1938 cum laude. Edasi õppis ta Tartu Ülikoolis arstiteaduskonnas 1940–1944. Põgenes 1944. aastal Saksamaale, kus õppis 1944–1945 Gießeni Justus Liebigi Ülikoolis arstiteaduskonnas. 1949 omandas Kalev Kruup Saksamaal Freiburgis meditsiinidoktori kraadi . 
1949. aastal emigreerus ta Austraaliasse, kus jätkas õpinguid Tasmaania Ülikooli filosoofiateaduskonnas 1953–1956. Ta pidi omandama seal kehtivad arstiõigused. 1956 sai ta Tasmaanias BA teaduskraadi ja 1957 järgneva teaduskraadi. 1957 lõpetas Tasmaania Ülikooli psühholoogiateaduskonna.
Kruup töötas Lõuna-Austraalias Flindersi Ülikoolis. Oli Tasmaania Ülikooli psühholoogia dotsent 1959–1985. Kalev Kruup oli aktiivne ka ühiskondlikus tegevuses: Ta oli Austraalia Psühholoogia Assotsiatsiooni liige; Austraalia Hobarti Eesti Seltsi asutajaliige ja esimees; Austraalia Migratsiooni  Keskuse abiesimees, esimees ja laekur; Tasmaania Eesti Seltsi asutajaliige, esimees kuni 2009. aastani. 
Kalev Kruup on avaldanud psühholoogia teemalisi kirjutisi ning ülevaateid Austraalia eestlastest.
Loodusvara säästev hind

Loodusvara säästev hind (inglise sustainable price for a resource) on hind, mis tagab kauba või teenuse tootmisel tekkinud negatiivsete keskkonnamõjude leevendamise vastuvõetavale tasemele.
Vatnajökulli rahvuspark

Vatnajökulli rahvuspark on Islandil asuv rahvuspark, mis loodi 7. juunil 2008.
Hõlmab Vatnajökulli liustiku, endise Skaftafelli rahvuspargi, Jökulsárgljúfuri rahvuspargi ja ümbritsevad alad. 
Pindala on 12 000 km².
Louise Charlotte

Louise Charlotte (30. oktoober 1789 Kopenhaagen – 28. märts 1864 Kopenhaagen) oli Taani printsess.
Louise Charlotte'i isa oli Taani ja Norra prints Frederik ning ema Mecklenburg-Schwerini printsess Sophie Frederikke.
Louise Charlotte oli praktiline ja majanduslikult mõtlev naine, kes rangelt jälgis õukonna majanduskulusid. Ta tundis pisut huvi kunsti ja luule vastu.
19. sajandi keskel tekkis Taani päriluskriis. Kuningal Frederik VII-l polnud lapsi ega seaduslikke vendi-õdesid. (Väljaspool abielu sündinud õdesid-vendi oli tal kümmekond, aga need ei tulnud arvesse.) Kuninga üks onu ja kaks tädi olid juba lastetuna surnud. Troonipärija oli teine onu Ferdinand, kes oli samuti lastetu ja üsna eakas. Nende järel olidki troonipärimisjärjekorras Louise Charlotte ja tema lapsed. Kuid Louise Charlotte'i ainus poeg pidi pärima Hessen-Kasseli.
1851 loobusid Louise Charlotte ja tema poeg Friedrich Taani trooni pärimise õigusest. See õigus ei läinud aga Louise Charlotte'i teisele tütrele Mariele, vaid kolmandale tütrele Louise'ile.
1863 surigi algul Ferdinand ja samal aastal mõni kuu hiljem Frederik. Trooni päris Louise, kes sellest aga kohe loobus oma abikaasa Christian IX kasuks. Järgmisel aastal suri Louise Charlotte seal, kus oli sündinudki: Kopenhaagenis Christiansborgi lossis.
Carl Justus Wilhelm Meder

Carl Justus Wilhelm Meder (16. oktoober/27. oktoober 1769 Göttingen – 9. november/21. november 1820 Märjamaa) oli Eesti vaimulik.
Meder immatrikuleeriti aastal 1788 Göttingeni Ülikooli. Ordineeriti õpetajaks 4. detsembril/15. detsembril 1799.
Ta oli aastatel 1799–1810 adjunktõpetajaks ning aastatel 1810–1820 õpetajaks Märjamaa Maarja koguduses.

Isiklikku

Tema vend Gottlieb Georg Heinrich Meder oli Jämaja Kolmainu koguduse õpetaja, vennapoeg Leopold Friedrich Meder oli Kihelkonna Mihkli koguduse õpetaja. Tema poeg Wilhelm Johann Benedikt Meder oli Kärla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja, äi Benedikt Gottlieb Haken oli Jämaja Kolmainu koguduse ja Märjamaa Maarja koguduse õpetaja.
Radvilė Morkūnaitė-Mikulėnienė

Radvilė Morkūnaitė-Mikulėnienė (sündinud 2. jaanuaril 1984 Kaunases) on Leedu ja Euroopa Liidu poliitik. 2009–2014 oli ta Euroopa Parlamendi liige.
Morkūnaitė lõpetas Kaunase muusikagümnaasiumi ja 2006. aastal Leedu muusika- ja teatriakadeemia klaveri erialal. 2008 kaitses samas magistrikraadi kultuuripoliitika erialal. 2005–2008 töötas ta mitme seimi saadiku nõunikuna ja seejärel välisminister Vygaudas Ušackase nõunikuna.
2001. aastal astus ta parteisse Isamaaliit – Leedu Kristlikud Demokraadid (TS-LKD) ning on erakonna volikogu ja juhatuse liige. Ta oli Noorte Konservatiivide Liidu esimees (2006–2007).
Viljandi näidissovhoos

Viljandi näidissovhoos oli näidissovhoos Viljandi rajoonis Pärsti külanõukogus. Sovhoosi keskus asus Pinskal. Sovhoosi pindala oli 16 100 ha (seisuga 1978). Sovhoos oli Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi majand.
Mustsaba-vigle

Mustsaba-vigle (Limosa limosa) on kurvitslaste sugukonda vigle perekonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (2012).
Eestis on ta ebaühtlase levikuga harv haudelind (pesitseb aprillist augustini), keda võib kohata peamiselt Lääne-Eestis ja Emajõe-Peipsi vesikonnas.
Väliskulu

Väliskulu (inglise external cost) on ühe inimrühma tegevuse välismõju tõttu tekkinud kulu teisele inimrühmale, mida esimene rühm arvestab ja kompenseerib vaid osaliselt.
Väliskulu kui negatiivse keskkonnamõjuga tekitatud kahju jaguneb kaheks komponendiks: toote hinnas maksu või keskkonnatasuna majanduslikult arvestatud väliskuluks ja arvestamata väliskuluks. Arvestamata väliskulu jaguneb rahas mõõdetavaks ja rahas mõõdetamatuks.
Ādaži mõis

Ādaži mõis (saksa keeles Aahof, ka Neuermühlen, läti keeles Ādažu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Ādaži kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Ādaži piirkonnas Ādaži vallas Ādaži asulas.
Soojusmasina kasutegur

η=(Q - Q')/Q

Q - soojendilt saadud soojushulk
Q' - jahutile antud soojushulk
maksimaalne kasutegur:

ή=(T-T')/T

T- soojendi temperatuur, K
T' - jahuti temperatuur, K
NB! kasutegur ei saa olla 100% just sellepärast, et T' ei saa olla 0 K, kuna sellist temperatuuri on võimatu saavutada.
Linda Olmaru

Linda Olmaru (aastani 1960 Linda Kuusma; sündinud 15. juunil 1937 Alnavere külas) on eesti näitleja.
Lõpetas 1957. aastal Alatskivi keskkooli ja 1961. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri. Töötas aastatel 1961–1968 teatris Endla, 1968–1973 Rakvere Teatris näitlejana ning pärast seda seal samas kostüümialajuhatajana.

Isiklikku

Oli abielus näitleja Rein Olmaruga. Näitleja Liina Olmaru on nende tütar.
Ernest Shackleton

Sir Ernest Henry Shackleton (15. veebruar 1874 – 5. jaanuar  1922) oli inglise-iiri polaaruurija.
Teismelised ninjakilpkonnad (2014. aasta film)

"Teismelised ninjakilpkonnad" ("Teenage Mutant Ninja Turtles") on 2014. aasta märuli-, fantaasia- ja lastefilm. Filmi peaosades mängisid Megan Fox, William Fichtner, Tohoru Masamune. Filmi andis välja Paramount Pictures ja Nickelodeon Movies.

Sisu

Filmi peategelane on April O'Neil, noor enesekindel telereporter, kes uurib oma kanali heaks infot New Yorgis toimuvate Jalaklanni rünnakutest. Ühel õhtul satub ta peale klanni rünnakule kaubasadamas. Rünnaku peatavad aga neli varjudes kangelast, keda April kahjuks pildile ei saa. Oma teooriat peatoimetajale esitledes, peetakse teda hulluks. Hiljem väidab April, et need olid neli tema kunagist lemmikloomast kilpkonnad Leonardo, Raphael, Donatello ja Michaelangelo. Keegi ei usu teda ja ta läheb Eric Sacksi, oma surnud isa kunagise sõbra juurde, kes teda usub ning annab talle oma visiitkaardi. Kilpkonnad viivad ta oma koju kanalisatsiooni Splinteriga rääkima. Aprilil pole aga aimu, et Sacks on mestis Jalaklanni juhi Shredderiga. Nad leiavad Kilpkonnade kodu visiitkaardi sees oleva jälitusseadme abiga. Nad püüavad kolm kilkonna kinni, et saada nende verest väärtusliku mutageeni. Viimane kilpkonn Raphael põgeneb. Jalaklanni plaan on New York ära mürgitada ja siis mutageenist tehtud vastumürki müüa. Nii saavad nad New Yorgi üle ülemvõimu. Kilpkonnad aganurjavad selle plaani ja film lõppeb kilpkonnade võiduga.
Kõrgkool "I Studium"

Kõrgkool "I Studium" (nimetatud ka Kõrgkool "I Stuudium") oli erakõrgkool, mis tegutses 1997-2011 Tallinnas aadressil Kopli tänav 93. Kooli haldas MTÜ I Studium.
Kool asutati 1997 nime all Instituut I Studium.
Bulduri

Bulduri on Läti linna Jūrmala osa.
Asub Dzintarist idas ja Lielupest läänes. 3070 elanikku (2008).
Bulduri kujunes Bulduri mõisa (Bilderlingshof) ümber. Aastal 1833 hakati mõisa ümbert maad kruntideks müüma. Aastaks 1875 oli Bulduris juba 400 suvilat. Aastal 1877 rajati Riia-Tukumsi raudtee äärde Bulduri raudteejaam (praegune hoone on aastast 1947). Aastal 1889 valmis Bulduri kirik. Aastal 1910 asutati Bulduri mõisa põllumajanduskool, mis tegutseb tänapäevani. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus.
Dr Nick

Dr Nick (pärisnimega George Constantine Nichopoulos; 29. oktoober 1927 Ridgway, Pennsylvania – 24. veebruar 2016 Memphis, Tennessee) oli kurikuulus kreeka päritolu USA arst, tuntud Elvis Presley isikliku raviarstina.
Dr Nick õppis meditsiini Vanderbilti Ülikoolis, mille lõpetas 1959. aastal. Elvist hakkas ta ravima 1967. aastal ning oli tema täiskohaga isiklik raviarst aastatel 1970–1977.
Tihti on teda süüdistatud Elvise enneaegse surma põhjustamises, kuna ta kirjutas välja üleliia palju ravimeid, sealhulgas valuvaigisteid. 1980. aastal esitatigi talle süüdistus 14 patsiendile, sh Elvis Presleyle ja Jerry Lee Lewisele, üleliigsete arstirohtude väljakirjutamise eest. Selle tõttu peatati tema arstilitsents kolmeks kuuks kolmeaastase katseajaga. Jätkuva kergekäelise ravimite väljakirjutamise eest aga peatati litsents 1995. aastal jäädavalt. Sel aastal töötas ta ka lühikest aega Jerry Lee Lewise mänedžerina.
Hiljem töötas ta meditsiinikindlustuse nõuete hindajana.
Dr Nick oli temale esitatud süüdistustega nõus, kuid kinnitas, et need ravimid olid vajalikud kroonilistes valudes vaevlevatele patsientidele ning et püüdis Elvise ravimite kogust vähendada, kuid see osutus laulja iseloomu tõttu raskeks.
Õpilasuurimus

Õpilasuurimus on Eestis gümnaasiumi lõpetamiseks sooritatav juhendatav ja kaitstav individuaalne või kollektiivne uurimistöö.
Õpilasuurimus peab olema algupärane, objektiivne ja süsteemne, uurimuse tulemused peavad olema tõendatavad, mõtestatud ja selgitatud. See peab kajastama õpilase uurimistulemusi ja seisukohti ega tohi piirduda refereerimisega. Õpilasuurimuse võib asendada praktilise tööga, mille eesmärgid on uurimistööga samad, kuid mis võimaldab võtta uurimuse aluseks mõne enda loodud teose, õpilasfirma, tehnoloogilise lahenduse, õppematerjali vmt projekti. Praktilise töö uurimuslik osa kirjeldab töö tausta, lähtealuseid ja eesmärke, kontseptuaalset lahendust, töö aktuaalsust, tööprotsessi ning töö tulemust.
Õpilasuurimust juhendab kooli töötaja, võib kaasata juhendajaid väljastpoolt kooli. Õpilasuurimuse tegemise ajakava igaks aastaks määrab kooli direktor käskkirjaga, koolidel on oma juhendid õpilasuurimuse ja praktilise töö koostamiseks. Kui töö tehakse kollektiivselt, siis peavad kaitsmisel osalema kõik autorid ühiselt.

Eesmärk

Õpilasuurimuse ja/või praktilise töö eesmärk on õpilase loova eneseväljenduse, koostöö ja iseseisvalt töötamise oskuse arendamine.
Uurimistööd tehes arendatakse oskust koguda uuritava probleemi kohta taustainfot, koguda andmeid ning neid analüüsida, oskust rakendada teoreetilisi teadmisi praktikasse, uurimusküsimuse sõnastamise ning lahenduseks sobiva meetodi, analüüsivahendite valimise ja rakendamise oskust, teadusteksti koostamise oskust ning töö kokkuvõtte koostamise ning töö kaitsmise oskust.
Lisaks sellele peaks uurimistöö kinnistama kirjaliku töö tegemise ning oma aja planeerimise oskusi.
Õppekavaveebi kirjelduse järgi arendatakse õpilasuurimusega "oskust leida teaduslikke seisukohti ja teha tõendusmaterjali põhjal järeldusi, seada eesmärke ning oma tulemusi hinnata" ning "kriitilist mõtlemist, argumenteerimis-, eneseväljendus- ja esinemisoskust ning oskust töötada erinevate allikate ja andmetega".
Uno Liivaku

Uno Liivaku (sündinud 20. mail 1926) on eesti keeleteadlane. Liivaku on aastaid olnud tõlkija. Ta tõlkis pikka aega populaarteaduslikke teoseid ja huumorikogumikke.

Isiklikku

Tema tütar on Luule Epner.
Mareta

Mareta on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 2010. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Mareta 17 naisel.
Barüüt

Barüüt on baariumsulfaadist (BaSO₄) koosnev mineraal.
Pressitud barüütpulber on suures lainepikkuste vahemikus väga suure peegeldusteguriga peaaegu isotroopselt peegldav pind. Pressitud barüütpulbrit kasutati kaua aega peegeldusetalonina kui lamberti pinna realisatsiooni. Nüüdseks on uued sünteetilised ained (peamiselt spektralon) barüütpulbri difuusselt peegeldava etalonpinna rollis välja vahetanud.
Roheneemesaarte lipp

Roheneemesaarte lipp on Cabo Verde Vabariigi ametlik lipp.

Riigi- ja rahvuslipp

Uus riigi- ja rahvuslipp võeti kasutusele 22. septembril 1992. Selle eeskujuks olid Euroopa Liidu ja Ameerika Ühendriikide lipp. Uus, minevikupärandist lahti öelnud lipp ei rõhuta pelgalt vaese saarestikuriigi tahet, vaid sümboliseerib ka lõplikku loobumist kunagisest plaanist luua ühisriik Guinea-Bissauga. 
Üle sinise kanga jooksevad kolm horisontaalset laidu: valge, punane, valge (6+1+1+1+3). Lipu keskelt veidi varda poole on paigutatud ringina 10 kollast viisnurkset tähte, 5 tähte ülevalpool ja 5 allpool punast laidu.
Sinine sümboliseerib merd ja taevast.
Kollased tähed tähistavad saarestiku kümmet asustatud saart, tähtedest ring aga saarestiku rahvast ja nende ühtsust.
Valge-puna-valged triibud näitavad teed tulevikku ning Roheneemesaarte asukohta lennu- ja laevateede ristumiskohas.
Valge on rahu ja punane rahva ühise jõu värv.

Roheneemesaarte ajaloolised lipud

Aastatel 1975–1992 oli Roheneemesaarte lipuks PAIGC-i (Partido Africano da Independência da Guinê e Cabo-Verde) partei lipp. Sellel olid panaafrika värvid: horisontaalsed kollane ja roheline ning varda pool vertikaalne punane laid. Punasel laiul oli Aafrika vabastamise must täht, mille alla olid lisatud maisivihk ja teokarp, mis sümboliseerisid maa põhilisi tegevusalasid põllumajandust ja kalapüüki.
Georg Roovik

Georg Roovik (2. veebruar 1907 Saatse vald, Pihkva kubermang – 20. juuni 1981 Türi) oli eesti pedagoog.
Ta oli aastatel 1948–1968 Türi Näidissovhoostehnikumi direktor.