Eesti Töörahva Kommuun

ETK moodustamise olustik

Pärast Saksamaal Saksa keisririigis toimunud Novembrirevolutsiooni, kui Saksamaa Sõjaministeerium andis käsu Saksa vägede taandumiseks Saksamaale, tungisid 28. novembril seni Narva piiril olnud Nõukogude Venemaa Põhjarinde 7. armee (ülem – J. Golubintsev) 6. Kütidiviisi (ülem N.Ivanov) väeosad üle Narva jõe ja hõivasid Saksa okupatsioonivägede poolt mahajäetud Narva linna ja Narva-Jõesuu 29. novembriks ning kuulutasid välja Eesti Töörahva Kommuuni. 28. novembri lahingut loetakse ka Eesti Vabadussõja alguseks.
Eesti Töörahva Kommuuni asutamine sai võimalikuks, kui 3. märtsil 1918 Saksamaa ja Nõukogude Venemaa vahel sõlmitud Bresti rahulepingugu tingimustel oli Saksamaa okupeerinud Eesti ning pärast seda 13. novembril 1918 tühistas Nõukogude Venemaa rahulepingu koos kõigi lisadega ja püüdis taastada rahueelset seisu sakslastele kaotatud aladel, millest said alguse Eesti Vabadussõda ja Vene kodusõda teistel endise Venemaa Keisririigi aladel, kus ei tunnistatud oktoobrirevolutsiooni tulemusel võimu haaranud bolševikke võimu.

Väljakuulutamine ja legitiimsus

Nõukogude Venemaal Petrogradis VK(b)P Eesti Osakondade Keskkomitee esindajate poolt Eestis sõjalise võimuhaaramise eesmärgil moodustatud Eestimaa Ajutise Revolutsioonikomitee ja VK(b)P Eesti Osakondade Keskkomitee ühiskoosolekul Narvas 29. novembril 1918 kuulutati välja Eesti Töörahwa Kommuuna (Eestimaa Nõukogude Vabariik) ning avaldati manifest, mis kuulutas 1917. aastal Eestis oktoobrirevolutsiooni tulemusel kehtestatud ja Saksa keisririigi sõjalise okupatsiooni tagajärjel kukutatud nõukogude võimu taastamisest Eestis.
Eesti Töörahva Kommuun kuulutati välja Narva Aleksandri kirikus, ning samas hoones tegutses ka Eestimaa Töörahva Kommuuni (ETK) Nõukogu.
30. novembril 1918 kuulutas Eesti Töörahva Kommuuni Nõukogu Eesti iseseisvaks nõukogude vabariigiks.
Eestimaa Nõukogude Vabariiki tunnustas 8. detsembril 1918 ainult Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu Vladimir Lenini juhtimisel ja andis sellele 10 miljonit rubla laenu. 23. detsembril ratifitseeris Vene SFNV Ülevenemaaline Kesktäitevkomitee Jakov Sverdlovi juhtimisel Eesti NV iseseisvumise tunnistamise.

ETK välissuhtlus

Eesti Töörahva Kommuuni Nõukogu Rahvusvahelise Ühenduse (Välisasjade) Valitsuse juhataja oli Johannes Mägi.
ETK Nõukogu määras 6. detsembril 1918 ETK Nõukogu esindaja kohusetäitjaks Petrogradi, Põhjapiirkondade Kommuuni valitsuse juurde Eestimaa Ajutise Revolutsioonikomitee Petrogradi Büroo esindaja G. Vaino.
ETK Nõukogu määras 16. detsembril 1918 ka esindaja Moskvasse Vene NFSV Rahvakomissaride Nõukogu juurde, Johannes Jürgensoni, alates 1919. aasta veebruarist täitis neid ülesandeid Ivan Rabtšinski.
ETK Nõukogu määras pärast Pihkvasse ümberasumist 7. veebruaril 1919 ETK esindajaks Soome KP KK juurde Georg Teiteri ja moodustas ka ETK esinduse Jamburgis, kus esindajaks määrati Aleksander Randmer.
ETK Nõukogu määras 9. veebruaril 1919 nimetas ETK Nõukogu Rahvusvahelise Ühenduse Valitsuse juhatajaks Maks Trankmanni ja Nõukogude Lätisse Johannes Tauts, Ukraina Nõukogude Vabariiki Madis Reinbachi. ETK esindajaks Petrogradi Põhjapiirkondade Kommuuni valitsuse juurde seal Rahvusasjade Rahvakomissariaadi Eesti osakonna juhataja Peeter Petersoni, keda asendas alates 29. märtsist Georg Teiter, kes jäi ka ETK esindajaks Soome KP KK juurde.