google/wiki40b huggingface dataset:
Ülle Aaskivi

Esinemine Riigikogus enne presidendivalimisi

Enne 2006. aasta presidendivalimisi võtsid Rahvaliidu ja Keskerakonna juhtkonnad vastu otsuse keelata oma erakondade liikmetel presidendivalimistel hääletada. Hinnangud otsusele oli vastandlikud: Rahvaliidu esimehe Villu Reiljani sõnul tehti otsus võimalike äraostmiskatsete tõttu, Isamaa ja Res Publica Liidu kaasesimees Tõnis Lukas avaldas aga arvamust, et Rahvaliit surub alla saadikute vaba tahet. Aaskivi hinnangul oli see ebademokraatlik samm, millega tema ei saanud kodanikuna nõus olla.
28. augustil 2006 esines Aaskivi Riigikogu istungil pärast valitsuse esindajana valitsuse eelnõude tutvustamist enne presidendivalimiste esimest vooru päevakorravälise isikliku avaldusega (oma sõnul esines ta Eesti Vabariigi kodaniku ja 20. augusti klubi liikmena), milles kutsus kõiki Riigikogu liikmeid üles osalema presidendi valimistel Riigikogus. Ta taunis Rahvaliidu ja Keskerakonna saadikute presidendivalimistel hääletamata jätmist ja kutsus saadikuid üles teenima Eesti riiki.
Ka Aaskivi esinemisele reageeriti mitmeti. Riigikogu tollase spiikri, Keskerakonna liikme Toomas Vareki sõnul kuritarvitas Aaskivi oma positsiooni. "Korrektne oleks olnud, kui ta oleks riigikogu juhatuselt küsinud eelnevalt esinemiseks luba ning näidanud ka oma avaldust," kommenteeris Varek intervjuus Postimehele. "Taolise avalduse peale ma poleks kindlasti luba andnud." Teisalt leidis õiguskantsler Allar Jõks, et "see oli siiras ja julge esinemine." Riigikogu keskfraktsiooni juht Ain Seppik ütles Päevalehele: "Ta käitus inimesena väga julgelt ja sisemise veendumusega ning oli põhjust talle oma austust näidata."
Aaskivi järelehüüdes oma kodulehel nimetas president Toomas Hendrik Ilves teda "suureks väikeseks naiseks".

Isiklikku

Tal on tütred Birgit Aaskivi ja Signe Aaskivi ning poeg Urmas Aaskivi.
Sirje Kiin on Ülle Aaskivi õde.
Laitse raudteepeatus

Laitse raudteepeatus on raudteepeatus Harju maakonnas Saue vallas Kaasiku külas.
Peatuskoht asub laiarööpmelise Keila–Riisipere raudtee ääres 43 km kaugusel Balti jaamast. Peatus jääb Kibuna ja Jaanika raudteepeatuse vahele.
Üheteelise raudtee ääres on üks perroon pikkustega 210 meetrit. Peatuses peatuvad Elektriraudtee Tallinnast Riisiperesse sõitvad elektrirongid. Piletihinnalt kuulub peatus IV tsooni.
Pitti saar

Pitti saar (maoori Rangiauria) on Uus-Meremaale kuuluv saar Vaikses ookeanis. Ta on üks Chathami saartest. 
Pitti pindala 62 km². Saar on künklik, ulatudes kuni 241 meetrini merepinnast.
Saarel elab umbes poolsada inimest.
Venemaa Radikaaldemokraatlik Partei

Venemaa Radikaaldemokraatlik Partei (vene keeles Российская радикально-демократическая партия) oli 1917. aastal Venemaal tegutsenud erakond.
Erakond asutati pärast veebruarirevolutsiooni, asus poliitilisel maastikul kadettidest vasakul ja esseeridest paremal ning oli esindatud Ajutise Valitsuse ja eelparlamendi koosseisus.
VRDP juhtide hulka kuulusid Aleksandr Barõšnikov, Mihhail Bernatski, Ivan Dmitrjukov, Ivan Jefremov ja Nikolai Nekrassov.
Erakond andis välja ajalehti Отечество ('Isamaa', Peterburis) ja Свободное слово (Moskvas).
VRDP propageeris seda, et Venemaast saaks föderatiivne demokraatlik vabariik, mille riigipeaks on vabadel valimistel kuni neljaks aastaks valitav president. See pooldas riigi ja kiriku lahutamist, omavalitsuste autonoomiat, 8-tunnilise tööpäeva kehtestamist ja teisi progressiivseid reforme.
Sarnasel programmilisel alusel tegutsenud erakonnad asutati samal aastal ka Eestis ja Lätis.
VRDP toetas koalitsiooni sotsialistidega, rõhutades vajadust hoida ära kodusõja puhkemine. 1917. aasta juulis tekkinud poliitilise kriisi ajal ütles VRDP Keskkomitee esimees Ivan Jefremov, et "kodanlikud erakonnad ei oma õigust sellisel raskel ajal käed puhtaks pühkida ja eemalduda valitsemisest, kui raske see ka ei oleks."
Oktoobrirevolutsiooniga toimunud bolševike võimuletulek tegi erakonna tegevusele Venemaal lõpu, kuid mitmed selle liikmed jätkasid aktiivset poliitilist tegevust eksiilis.
Sierra maakond (New Mexico)

Ajalugu

Sierra maakond moodustati 1884. aastal.
Varmassaare mõis

Varmassaare mõis (saksa keeles Warmesaar) oli poolmõis Türi kihelkonnas Järvamaal.
Mõis rajati 1795. ja 1811. aasta vahel Mäeküla mõisast eraldatud alast.
Mick Jagger

Karjäär

Jaggeri karjäär kestis üle 50 aasta.
Hannes Kaasik

Hannes Kaasik (sündinud 11. augustil 1972) on eesti jalgpallur ja jalgpallikohtunik.
Aastast 2001 on ta olnud Meistriliigas väljakohtunik.
Aastal 2006 sai ta FIFA litsentsi ja aastast 2009 II kategooria.
Gap Inc.

Gap, Inc., üldtuntud kui Gap Inc. või Gap (stiliseeritud kui GAP), on Ameerika Ühendriikide ülemaailmne rõivaste ja aksessuaaride jaemüüja.
Gapi asutasid 1969. aastal Donald Fisher ja Doris F. Fisher ning selle peakontor asub San Franciscos, Californias. Ettevõttel on kuus peamist divisjoni: Gap, Banana Republic, Old Navy, Intermix, Hill City ja Athleta. Gap Inc. on Ameerika Ühendriikide suurim spetsialiseeritud rõivaste jaemüüja ning on rahvusvaheliste asukohtade lõikes Inditex Groupi ja H&M järel 3. kohal. 2008. aasta septembri seisuga on ettevõttel umbes 135 000 töötajat ja see opereerib 3727 kauplust kogu maailmas, neist 2 406 asuvad USA-s.
Güüs

Güüs (hollandi sõnast geus; inglise jack (flag) või naval flag) on laeva vööris olev lipp, mis heisatakse üheaegselt ahtris oleva lipuga, kui laev on kai ääres, dokis või seisab ankrus. Tänapäeval kasutatakse güüsi peamiselt sõjalaevadel.
Eestis on güüsi enne Teist maailmasõda kasutatud ka merekindlustes.
Eesti Päästemeeskond

Eesti Päästemeeskond (inglise Estonian Disaster Relief Team (EDRT)) on osa pääste- ja kriisireguleerimisvaldkonna väljaõppe, koolituse ja ettevalmistuse süsteemist, mille eesmärk on valmis olla ja reageerida ekspertide või suurema meeskonnaga rahvusvahelistele hädaolukordadele ning vajadusel toetada hädaolukordade lahendamist Eestis. 
Päästemeeskonna ettevalmistuse, varustuse ja valmisoleku tagamise eest vastutab Päästeamet. 
Eesti Päästemeeskond on osalenud missioonidel Indoneesias, Pakistanis ja Lätis ning mitmetel rahvusvahelistel õppustel.
Korealased

Korealased on rahvas Aasias Lõuna- (45 miljonit) ja Põhja-Koreas (24 miljonit). Neid elab veel Korea piiri lähedal Hiinas (~ 2 miljonit) ja elas ka Venemaa Kaug-Idas. Sealt aga küüditati nad 1937. aastal Usbekistani ja Kasahstani, kus on korealasi kokku umbes 400 000. Lisaks on neid Jaapanis (700 000) ning USA-s ja Kanadas (1 miljon).
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 159 korealast, neist 86 Tallinnas.
Korealased räägivad korea keelt. Traditsiooniliselt on korealaste hulgas olnud levinud budism, konfutsianism ja Korea šamanism. Tänapäeval on Lõuna-Koreas suhteliselt palju kristlasi (32% elanikkonnast).
Korealased kuuluvad mongoliidsesse rassi.
Elmo Raadik

Elmo Raadik (12. jaanuar 1925 Viljandi – 7. september 1969 Tallinn) oli Eesti arhitektuuriajaloolane.

Elulugu

Elmo Raadik oli sõjaväeametniku poeg.
II maailmasõjas vabatahtlik Saksa sõjaväes Sinimägede lahingutes. Oli 1944–1947 Ubja põlevkivikaevanduses. Lõpetas 1949 Viljandi 1. Keskkooli ja 1950 samas pedagoogikaklassi. Oli Viljandimaal Reegoldi 7-klassiline kooli õpetaja ja õppealajuhataja. 
Ta lõpetas 1960. aastal töö kõrvalt kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli kunstiajaloolasena. 
Aastatel 1958–1969 töötas ta Tallinna Arhitektuurimälestiste Kaitse Inspektsioonis kunstiajaloolasena.

Teadustöö

Uurinud Tallinna ehitusmälestisi, olnud tegev vanalinna kaitsetsooni rajamisel, osalenud Tallinna raekoja puitfriisi, Niguliste kiriku sisustuse jm keskaegsete Tallinna hoonete raiddetailide konserveerimises ja restaureerimises. Uurinud ka Lõuna-Eesti linnuseid (eriti Viljandi ordulinnust). Surma tõttu jäi viimistlemata kandidaadiväitekiri.
Allegheny maakond

Allegheny maakond (Allegheny County) on maakond USA-s Pennsylvania osariigi edelaosas. Geograafilised koordinaadid on 40° 28′ N, 79° 59′ W
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Pittsburgh.
Maakonna pindala on 1929 km², millest 39 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 1 223 348. Aastal 2000 oli elanikke 1 281 666.

Ajalugu

Allegheny maakond moodustati 24. septembril 1788 Westmorelandi maakonna osast. Maakond on nime saanud Alleghany jõe järgi.
Eesti kirjanduse biograafiline leksikon

"Eesti kirjanduse biograafiline leksikon" (lühend EKBL) on aastal 1975 välja antud Eesti kirjanikke kokku koondav biograafiline teatmeteos (leksikon). Raamatu andis välja Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut ning selle kirjastas Eesti Raamat. Leksikon sisaldab üle 600 kirjaniku biograafia.
Igri bez granici

Albumi edukus

Igri Bez Granici on Toše Proeski kõige edukam album, mis jäi ka viimaseks. Ta suri varsti pärast albumi väljaandmist, kuid jõudis seda tutvustada publikule. Albumi eest saadud auhinnad anti üle ta perele. Albumit müüdi üle 1 000 000 eksemplari. Laulud "Igri Bez Granici", "Cresha", "Srekjna li si ti" said suurteks hittiteks kogu Balkanis. Horvaatias valiti laulud "Jos i danas zamirise tresnja" (makedoonia keeles "Cresha") ja "Nesanica" aasta hitiks ja edetabelisse Hr TOP 20.
Suve tänav (Rakvere)

Suve tänav on tänav Rakveres. 
Tänava pikkus on 205 meetrit. Tänav asub Rakvere Vallimäe linnaosas, oosiRakvere Vallimägi lääneküljel. See ühendab Kevade ja Linnuse tänava ristmikku Vallikraavi tänavaga ja ristub Sügise tänavaga.  
Rakvere Vallimäe linnaosa on kujunenud välja 20. sajandi teises pooles, linnaosas paiknevad põhiliselt ühepereelamud.
Mugul

Varremugul

Varremugul on varre või varre muudendi – risoomi – jämenemisel tekkinud säilitusorgan.
Maapealne varremugul on peavarre või külgvõrse jämend, mis kannab normaalseid lehti.
Maa-alune varremugul on maa-aluse võsundi jämend. Võsundi varreosa on jämenenud mugulaks ja lehed redutseerunud. Nende asukohta tähistavad armid, milles on külg- ja tipupungad nn "silmad". Pungadadest kasvavad uued maapealsed võsud.
Enamasti on mugulad üheaastased, et aidata taimel üle elada kasvuks ebasobiv, kas liiga külm või kuiv periood. Tuntuim varremugul on kartulimugul. Kartulil moodustub hulgaliselt mugulaid, kuid enamik teisi mugultaimi, näiteks kirivõhk ja vesiroosid, moodustavad vähe mugulaid. Paljude taimede mugulad on söödavad.

Juurekaelamugul

Juurekaelamugulad asuvad enamasti pindmises mullakihis. Juurekaelamugulad tekivad juurekaela ehk varre ja juure ühinemiskoha jämenemisel. Juurekaelamugulad võivad olla ühe- ja mitmeaastased, ühe või mitme kasvupungaga.

Juuremugul

Juuremugulad ehk muguljuured on tekkinud külgjuurte jämenemisel. Kuna juurtel enamasti pungi ei ole, siis pole neid ka juuremugulatel. Kasvupungad paiknevad seal, kus juur puutub kokku varrega – juurekaelal. Juuremugulad võivad moodustuda juure erinevast osast või kogu juurest. Sõlmja juure puhul on juure paksenemine toimunud katkendlikult. Juuremugulate jagamisel peab nende külge kindlasti jääma ka tükike juurekaela koos pungadega.
Juuremugulad võivad olla nii üheaastased (daalia) kui mitmeaastased (begoonia). Üheaastased juuremugulad kasvavad igal aastal kobarana ümber juurekaela. Neis talletatud toitained kasutatakse kasvuks ja arenguks, peale seda mugulad lagunevad ja surevad. Mitmeaastased juuremugulad koosnevad vaid ühest ümarast juuremugulast, millest tärkavad vegetatsiooniperioodil võsud ja imavad narmasjuured. Sellist tüüpi juuremugul säilib ja kasvab aasta aastalt suuremaks.

Sigimugul

Sigimugulad moodustuvad taimede maapealse võsu lehekaenlais. Valmis mugulad varisevad ja neist kasvavad uued taimed. Sigimugulaid moodustavad näiteks leitselill, mugul-nõianõges ja hiina jamss.
Mugulad on ka alpikannil, ülasel, murtudsüdamel, jänesekapsal ja tulikal.
Ernst Bergmann

Ernst Gustav Benjamin von Bergmann (16. detsember 1836 Riia – 25. märts 1907 Wiesbaden) oli baltisaksa kirurg, aseptika rajaja.
Ernst von Bergmann oli Ruhja pastori Richard von Bergmanni (1805–1878) ja Bertha Krügeri (1816–1877) poeg.
Ta lõpetas erakooli, õppis 1854–1859 Tartu Ülikoolis ja kaitses 1860 samas doktorikraadi. Ta oli 1863–1864 Tartus eradotsent, 1864–1871 dotsent, 1871–1878 professor, kirurgiakateedri juhataja ja I kirurgiakliiniku direktor. Ta läks 1878 kirurgiaprofessoriks Würzburgi Ülikooli ja sealt 1882 Berliini Charitésse. Ta osales välikirurgina Preisi-Austria (Balkanil, 1866), Saksa-Prantsuse (1870–1871) ja Vene-Türgi sõjast (1877–1878).
Bergmann oli üks esimesi aseptika rakendajaid haavaravis, hakates steriliseerima kirurgiainstrumente. Ta avaldas 1870 uurimuse leeprast ja selle ravist Liivimaal. Tema uurimistöö pani aluse leprosooriumide avamisele. Rahvusvahelise tuntuse tõid talle koljuvigastusi ja ajuhaigusi käsitlevad uurimused. Ta tegeles palju aastaid pahaloomuliste kasvajatega, mille tulemusena avaldas teose "Die gegenwärtigen Forschungen über den Ursprung des Krebses". Arstiteaduses on tuntud Bergmanni sündroom (valu kadumine kaksteistsõrmikuhaavandi korral pärast verejooksu algamist) ja Bergmanni meetod (hüdrotseele kirurgilises ravis).
Tema teeneks loetakse ka Tartu Toome kliiniku juurdeehitise rajamist (avati septembris 1875). Tänu soodsatele tingimustele sai uues haavakliinikus käsitleda operatiivkirurgiat mitte ainult üliõpilastega, vaid ka sõjaväearstidega, keda sageli saadeti Tartusse täiendkoolitustele.
Ta oli mitme käsiraamatu ja kirurgiaajakirja ("Archiv für klinische Chirurgie", "Centralblatt für Chirurgie") toimetaja ja kaastööline.
Ta oli üks kolmest arstist, kes ravis Friedrich III-t, kui see 1888 kõrivähki suri.

Mälestuse jäädvustamine

Bergmannile on püstitatud ausammas Tartus Toomemäel (Ernst Bergmanni monument).
Tema järgi on nimetatud Ernst von Bergmanni meditsiinikeskus Potsdamis ja Münchenis asuv Bundeswehri sõjaväehaigla Ernst-von-Bergmann-Kaserne, suuruselt teine hoone Pentagoni järel, mida USA sõjavägi on kunagi kasutanud.

Isiklikku

Esimest korda abiellus ta 16. märtsil 1866 Tartus Tartu Ülikooli meditsiiniprofessori Georg von Adelmanni tütre Hildegard Adelmanniga (17. juuli 1846 – 30. mai 1868). Teist korda abiellus Bergmann 24. aprillil 1871 Karlsruhes Pauline Asbrand genannt von Porbeckiga (3. august 1842 – 17. juuli 1917). Nende poeg Gustav von Bergmann (1878–1955) oli sisehaiguste arst.
Helju

Helju on eesti naisenimi.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Helju 1511 naisel. Helju on Eestis populaarsuselt 124. naisenimi. Kõige populaarsem on eesnimi Helju vanuserühmas 85+, kus neid on 10 000 elaniku kohta 89,18 ning Põlva maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 25,72. Helju on keskmiselt 76 aasta vanune (mediaanvanus on 78).
Külmallika põik

Külmallika põik on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Vana-Mustamäe asumis.
Keskmine rauaaeg

Keskmine rauaaeg on rauaaja periood vanema ja noorema rauaaja vahel, mis Eesti alal dateeritakse aastatesse 450–800. See periood jaotatakse omakorda kaheks eriilmeliseks ajajärguks: rahvasterännuajaks (450–600) ja eelviikingiajaks (600–800). Keskmise rauaaja algust tähistab tarandkalmete osaline mahajätmine ning kangur- ja kivivarekalmete, Ida- ja Kagu-Eestis ka kääbaste levik. Kuni 1930. aastateni arvati väheste keskmisest rauaajast pärinevate leidude valguses, et sel ajal toimus Eestis tugev rahvastiku vähenemine või lausa kadumine, mis võis olla seotud väljarändega, ja kultuuriline seisak. Hilisemad arvukad arheoloogilised leiud on need seisukohad suuresti ümber lükanud, kuid samas on kinnitatud ajutist asustuse madalseisu ja selle võimalikku põhjust – 535.–536. aasta kliimakatastroofi. Kuna keskmine rauaaeg võeti terminina kasutusele just rauaaja leiuvaese osa kirjeldamiseks, siis nt Andres Tvauri arvates on see mõiste tänapäevaks tarbetuks muutunud.
Keskmisel rauaajal sagenes linnuste rajamine, mida varem on seletatud kohalike elanike vajadusega kaitsta oma rikkusi Eesti ala lähedusse ilmunud balti ja slaavi hõimude ning viikingite eest, tänapäeval aga ühiskonna kihistumise tagajärjel esilekerkinud ülikusuguvõsade sooviga tugevate kantside abil kindlustada oma võimutaotlusi ja territoriaalseid ambitsioone ning kontrollida kaubateid ja sadamakohti. Hauapanuste hulka ilmusid relvad, mida on seostatud pealike sõjaliste kaaskondade tekkega, kes aitasid tal oma võimu kehtestada. Linnuste juurde tekkisid tavaliselt ka sellega seotud asulad. Keskmisel rauaajal algas varasema üksiktalulise asustuse teisenemine ajaloolisest ajast tuntud külakogukondadeks ning sellega seoses üleminek ribapõllusüsteemile ja talukalmete asendumine suurema kogukonna kalmeväljadega. Keskmist rauaaega iseloomustab veel tekstiil- ja riibitud kaeraamika kasutuselt kadumine ja peiteleidude sagenemine.
Katk (Camus)

Sisukokkuvõte

Esimese asjana tutvustatakse lugejale linna, kus kogu lugu ennast aegamisi lahti kerib. Esimese katku märgina tulevad aprilli alguses rotid, mida ei osatud alguses halva endena võtta. Kõigepealt leitakse mõni surnud rott, siis mõnikümmend ja lõpuks on kõik kohad surnud rotte täis. Paanika inimeste seas hakkab vaibuma, kuid kui ilmnevad esimesed surmajuhtumid linnaelanike seas, näevad võimumehed, et on aeg hakata tegutsema. Esimese asjana ei tahetudki uskuda, et tegemist on katkuga, kuid kui surmajuhtumite arv tõuseb, pannakse linn karantiini. Enamus linna karantiini jäänud inimesi elavad lootuses, et katk kiirelt möödub, kuid mida pikemaks karantiin venib, seda lootusetumaks nad muutuvad. Samuti on paljud neist eraldatud oma perekondadest, sest häireolukorras on raskendatud suhtlemine välisilmaga. Lubatud on küll tulla linna, aga linnast väljumine on kõigile keelatud. Paljud püüavad leida viisi, kuidas linnast lahkuda, samas kui teised üritavad katkuga silmitsi seista. Kui hukkunute arv on juba mõeldamatult suur ja katkuga võitlemine näib lootusetu, otsustavad inimesed hakata töötama koos, lootuses sel moel katkust võitu saada. Nad jätavad kõrvale oma hädad ja ebaõnnestumised, peaasi, et nende tegudest oleks kasu kõigile. Pärast pikka ja rasket võitlust ellujäämise nimel katk möödub. See, kuidas inimesed sellele reageerivad, on erinev. Siiski, nagu juba kombeks saanud, tiksub kõik aegamisi oma vanasse rutiini. Siiski jääb alati võimalus, et katk tuleb tagasi.
Looderinne (Teine maailmasõda)

Ajalugu

Looderinne moodustati 1941. aastal Balti erisõjaväeringkonnast 22. juunil 1941. aastal. Erisõjaväeringkonna koosseisus oli 8., 11. ja 27. armee. Algselt oli Balti erisõjaväeringkonna ülesandeks katta Baltikume maismaapiire, tema staap asus Riias. Rinde vastutusala põhjapiir oli Haapsalu-Viljandi-Võru-Pihkva joonel.
Stepan Halturin

Stepan Halturin (Степан Николаевич Халтурин; 2. jaanuar 1857 – 3. aprill 1882) oli vene revolutsionäär ja terrorist.
17. veebruaril 1880. aastal korraldas ta plahvatuse Talvepalees eesmärgiga tappa Aleksander II. 67 inimest sai surma või raskelt haavata, kuid tsaar pääses vigastusteta.
1881. aastast oli Narodnaja Volja täitevkomitee liige.
Halturin pages Odessasse, kuid võeti seal kinni ning poodi üles.
1923–1992 kandis Halturini nime Orlovi linn Kirovi oblastis.
Jakovlev Jak-12

Ajalugu ja kirjeldus

Pärast mitmekülgseid katselende 1947. aastal hakati 5-silindrilise tähtmootoriga M-11 (160 hj) varustatud Jak-12 1949. aastal sarjana ehitama.
1950. aasta suvel tehti moderniseeritud Jak-12-ga esimesed proovilennud täiesti uue 9-silindrilise 260-hobujõulise tähtmootoriga M-14R. Lennuk sai lisaks uue muutuvsammuga kahelabalise puitpropelleri V-530 ja täiustatud mehhaniseeritusega tiiva, mille puitstruktuur asendati tervenisti duralumiiniumist sõrestikkonstruktsiooniga. Tugevdati ka kere mõlemal poolel olevaid V-kujuliselt hargnevaid tiivatugesid.
Üldiselt oli aga Jak-12 kogu konstruktsioon juba tol ajal aegunud tehnoloogiaga ja vastas lääneriikide 1930. aastate alguse tehnilisele tasemele. Taolised töömahuka tehnoloogiaga, õhukeseseinalistest terastorudest keresõrestiku ning kahetalalise, ribidevahelises ruumis diagonaalpingutitega ja riidekattega tiivaga lennukid (nagu näiteks kahepinnalised sõjalennukid Hawker Hart) olid kasutusel Eesti lennuväes 1930. aastate teisel poolel.
1951. aastal otsustas NSV Liidu juht J. Stalin oma puhkuse ajal kontrollida, kui hästi tema soov uuest, väga väikese maandumismaaga lennukist, on täidetud. Ta mõõtis mägedes oma villa kõrval oleval platsil välja 50 sammu ja käskis Jak-12-ga tuua sellele improviseeritud lennuväljale kiripost. Ülesande saanud lendur ei riskinud siiski villa juures maanduda, sest mägedes nii väikesele "lennuväljale" lähenemine ei olnud ohutu. Postisaadetis toimetati ikkagi kohale, muidugi helikopteriga Mi-1.
Jak-12 saatus muutus pärast sellist läbikukkumist keeruliseks, sest samal päeval sattus Moskva sõjaväeringkonnas õhkutõusmisel avariisse üks teine Jak-12, kahe kindraliga pardal. Lennukikonstruktor Jakovlev kutsuti Moskvas valitsuse ette "vaibale", kus talle pandi süüks valitsuse (loe: Stalini) petmist. Jak-12 sarjana ehitamine tehases lõpetati, kuid taastati 1954. aastal pärast Stalini surma Leningradis uuesti.
Pärast Jak-12R moderniseerimist 1955. aastal, nüüd tähisega Jak-12M, sai lennuk peale muude väiksemate täiustuste tugevama teliku ja 60 cm pikema kere koos kiilu sujuva ettepoole üleminekuga n-ö eelkiiluga. Jak-12M leidis laialdast kasutust NSV Liidu sõjaväe abiorganisatsioonis DOSAAF õppe, langevarjuhüpete ja tubli töölennukina purilennukite sleppimisel.
Viimane Jak-12 moderniseerimine võeti ette 1957. aastal. Lennuk sai – varasematest seerialennukitest erinevalt – plaanvaates trapetsikujulise tiiva ja automaatselt väljanihkuva eeltiiva. Tiiva peamiseks väändele töötavaks elemendiks sai põhitalast tiiva esiservani 
ulatuv duralumiiniumplekk-kattest moodustunud kessoon, ülejäänud tiiva pind jäi endiselt immutatud riidega kaetuks. Vaatevälja avardamiseks suurendati kabiini klaaspindu ja paigaldati mugavamad istmed. Veidi võimsamaks forsseeritud mootoriga M-14FR oli Jak-12A varasematest "12" modifikatsioonidest 30 km/h võrra kiirem.
Kokku ehitati NSV Liidus 3801 Jak-12, neist 3013 Jak-12R, M ja A. Alates 1955. aastast Poolas litsentsi alusel 1054 Jak-12M ja 137 Jak-12A lennukit. Alates 1958. aastast ehitati Poolas veel 325 Jak-12 arendust PZL-101 "Gawron".
Pikanõmme luide

Pikanõmme luide on liivaküngaste ahelik Juminda poolsaarel, Kolga-Aabla ligidal. Ahelik kulgeb lõuna-põhja suunas, on umbes 2 km pikk ja keskosas ulatub 33 m üle merepinna, mis on kogu Juminda poolsaare kõrgeim punkt. Luite tipule on ehitatud 14 m kõrge Pikanõmme vaatetorn. Luidet läbib Majakivi-Pikanõmme õpperada.
Pilvi Ojamaa

Looming

Loonud klaaside ja lauanõude komplekte ("Mi ja RE" (1966); "Kuljus" (1968); "Juta" (1971); "Külm" (1971); "Sandra" (1987)).
Graveerinud detailirikkaid dünaamilisi figuraalkompositsioone (vaasid "Võimlejad" (1956); "Debüüt" (1984); "Lennule" (1994); "Pääsenud" (1998)).
Läbivaks meelismotiiviks on naisekeha.
Alus (keeleteadus)

Alus ehk subjekt ehk grammatiline subjekt on lauseliige, mis märgib lauses öeldisega väljendatud tegevuse sooritajat või öeldisega väljendatud olukorras olijat. Aluse ja öeldise vahel on predikatsiooniseos, need on lause pealiikmed.

Aluse vorm ja liigid

Alus on tavaliselt nimetavas käändes, harvem on alus osastavas käändes. Nii nimetavas kui ka osastavas käändes alus võib esineda jaatavas lauses, kus see tähistab hulga poolest piiritlemata olendeid, asju vm: Vaasis on lilled, Vaasis on lilli.
Friedrich Ulrich

Friedrich Ulrich (5. aprill 1591 – 11. august 1634) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Wolfenbütteli vürst aastast 1613 kuni oma surmani.
Berit Aunli

Berit Kristine Aunli (sünninimi Kvello, sündinud 9. juunil 1956 Stjørdalis) on Norra endine murdmaasuusataja.
Aunli tippsportlase karjääri edukamad aastad oli 1980 alguses, kui ta oli üks maailma parimaid suusatajaid. Esimese tippvõistluste medali sai Aunli 1980. aasta olümpiamängudel Lake Placidis, kui Norra teatevõistkond tuli kolmandaks.
1982. aasta maailmameistrivõistlustel Oslos võitis Aunli nii 5 kui ka 10 km distantsil ning 4x5 km teatesõidus maailmameistritiitli. Lisaks sai ta veel hõbemedali 20 km. 1984. aasta OM-il Sarajevos võitis ta 4x5 km teatesõidus kuldmedali ja 5 km distantsil hõbemedali.  
Maailmakarikavõistlustel võitis Aunli 1981-1982 hooajal maailmakarika. Norra meistritiitleid võitis ta 15 korda.
Ka tema abikaasa Ove Aunli oli tipptasemel suusataja.
Jana (eesnimi)

Jana on naisenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 54. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Jana 2690 naisel.