google/wiki40b huggingface dataset:
Peet Sarepera

Peet Sarepera [ka Saarepera või Sareperra] (7. juuni 1873 Väike-Kõpu vald – 3. märts 1936 Viljandi) oli Viljandi notar 1926. aastast kuni surmani.
Ta õppis Viljandi linnakoolis. 1893. aastal sai ta Viljandi kreisivelskriks ning oli ametis ka rahukogu pristavi juures.
Ta suri pikka aega kestnud südamehaigusesse.

Isiklikku

Sareperal oli kaks tütart. Vanem tütar oli lõpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduskonna ja asendas notaritöös isa tolle elu viimastel kuudel. Samal aastal hiljem andis Ilma Saarepera esimese naisnotarina Eestis ametitõotuse ja asus tööle Võhmas.
Bellriva

Ajalugu

Kiil pandi laevale tehasenumbriga 688 Bodewes Binnenvaarti laevatehases Millingen aan de Rijnis Hollandis 29. aprillil 1970. 6. märtsil 1971 lasti laev vette ja ristiti samal päeval. Laev sai nimeks Holland Emerald.

Juhtumid

17. aprillil 2012 sõitis Bellriva udus vastu kolme põiktammi. Reini 347. kilomeetril Elchesheim-Illingeni lähistel. Laev sai kerevigastuse, kolm umbes 10 × 15 cm suurust auku, ja vajus küljele. Reisijad ja meeskonnaliikmed evakueeriti Karlsruhe sadamas. Kaks inimest sai südamerikke.
Valentin

Valentin on mehenimi. Nime naissoost vorm on Valentina.
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 147. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Valentin 1185 mehel.
Mazsalaca

Kaitstavad objektid

Looduskaitse all on Mazsalaca tamm ümbermõõduga 4,05 meetrit, Mazsalaca kalmistu mänd ümbermõõduga 1,3 meetrit, künnapuu ümbermõõduga 5,2 meetrit, Vilkači mänd ümbermõõduga 1,54 meetrit, Šķesteri pajud, Valtenbergi mõisapargi palsamnulg ümbermõõduga 2,03 meetrit, Valtenbergi mõisapargi kask ümbermõõduga 3,05 meetrit, Valtenbergi mõisapargi pärn ümbermõõduga 3,65 meetrit, Valtenbergi tamm ümbermõõduga 4,85 meetrit ja pärnad ning saar Parka iela alleel (looduskaitse all on ka allee tervikuna). Linna lääneosa jääb Salatsi oru maastikukaitsealale.
Riikliku tähtsusega muinsusmälestistest asuvad  linnas Valtenbergi mõisakompleks, lisaks peahoonele veel ait, tall ja pargipaviljon. Samuti on kaitse all Mazsalaca kiriku orel ja altar.

Ajalugu

Muinasajal kuulus piirkond liivlaste Metsapoole maakonda. Linna lähedal asus liivlaste Mazsalaca muinaslinnus. Aastal 1528 rajati Valtenbergi mõis, aastal 1533 on esimest korda kirjalikult mainitud sealset kirikut. Aastal 1697 uuendati kuningas Karl XI käsul kirikut, aga aastal 1890 ehitati selle asemele uus.
Asula hakkas arenema aastal 1861, mil toonane mõisa omanik Arnold Vietinghoff lubas sellele alale maju ehitada, ka valmis umbkaudu tollasel ajal esimene üle Salatsi jõe viiv sild. Aastaks 1918 oli Mazsalacast saanud 1100 elanikuga alev. Linn aastast 1928. 2009. aastani kuulus Valmiera rajooni.
Linna läbis varem laiarööpmeline Tallinn–Pärnu–Mõisaküla–Riia raudteeliin. Mazsalaca raudteejaamani liiklesid reisirongid 1990. aastate keskpaigani, amortiseerunud raudtee likvideeriti 2005. aastal.
Äravoolumaht

Äravoolumaht (kasutatud ka terminit äravool) on mingi ajavahemiku jooksul valgalast järve, jõkke, merre või mingist jõe ristlõikest läbi voolanud vee hulk. Äravoolumahtu mõõdetakse tavaliselt kuupmeetrites või kuupkilomeetrites.
Cheddari juust

Cheddari juust on poolkõva inglise lehmapiimajuust, mis on nime saanud oma päritolukoha Cheddari asula järgi.
Juust on valge kuni kahvatukollakas.
See on Inglismaal 51 protsendi suuruse turuosaga kõige populaarsem juustusort. Ameerika Ühendriikides on see mozzarella järel teisel kohal.
Katharine Hepburn

Biograafia

Hepburn sündis eduka uroloogi Thomas Norval Hepburni ja naisõiguslase Katharine Martha Houghtoni peres. Hepburni isa oli järjekindel suguhaiguste ennetustöö tegija, ehkki sel ajal see probleem ei olnud päevakorral. Ema aga oli Connecticuti sufražettide ühingu juht ning oli koos Margaret Sangeriga rasestumisvastaste vahendite eest võitleja. Oma perekonna kohta on Hepburn alati väitnud, et see oli väga liberaalne – ei peljatud rääkida ka intiimtemaatikast. 
Hepburni isa soovis, et tema lapsed oleksid sportlikud: ta julgustas neid ujuma, ratsutama, mängima golfi ja tennist. 
Hilises teismeeas oligi Katharine Hepburn edukas iluuisutaja ja golfimängija, samuti osales ta mitmetel ujumisvõistlustel. 
Kui Hepburn oli veel noor, poos tema vanem vend Tom, kes oli tema iidoliks, end üles. Perekond ei uskunud, et see oli Tomi poolt põhjustatud, ning see arvati olevat eksperimendi ebaõnnestumine. On spekuleeritud, et poiss proovis järele teha trikki, mida isa oli talle õpetanud. Katharine langes pärast venna surma sügavasse depressiooni. Ta ei suhelnud enam omavanuste lastega ning veetis suure osa oma kooliajast kodus. Palju aastaid kasutas ta Tomi sünnipäeva (8. november) oma sünnipäeva pähe. Alles oma autobiograafias paljastas ta oma tegeliku sünnikuupäeva. 
Katharine õppis enne Bryn Mawri kolledžit Kingswood-Oxfordi koolis. Ta omandas seal 1928. aastal kraadi ajaloos ja filosoofias, samal aastal debüteeris ka lühikese osaga Broadwayl filmis "Night Hostess".
1928 abiellus Hepburn ärimees Ludlow Ogden Smithiga, keda ta oli kohanud Bryn Mawri kolledžis. Lühikese kihluse järel peeti pulmad. Nende abielu ei klappinud juba algusest peale, näiteks soovis Katharine, et tema mees vahetaks oma nime S. Ogden Ludlow'ks, sest uus nimi oli sarnane tuntud laulja Kate Smithi omaga. Aastal 1934 lahutas paar Mexicos. Hiljem jäi Ludlow Katharine'i ja Hepburnide perekonna pikaajaliseks sõbraks.
21. septembril 1938, kui Katharine viibis oma majas Old Saybrookil, tabas linna New Englandi orkaan. Ta pääses napilt, enne kui maja minema pühiti.
29. juunil 2003 suri Hepburn Fenwickil loomulikku surma, olles 96-aastane. Ta maeti Cedar Hilli kalmistule, kuhu olid maetud ka tema vanemad. Tema pikaajalise teatritöö auks kustutati Broadwayl siis üheks tunniks tuled.
Neeme (eesnimi)

Neeme on eesti mehenimi.
Neeme on kirjandusliku algupäraga muistsena pakutud eesnimi. 1902. aastal ilmunud M. Morrissoni jutustuse "Eesti-rahwa vabaduse võitluse üle" peategelane on Neeme. Tõenäoliselt on nimi kas kavatsuslik või kogemata teisent Henriku Liivimaa kroonikas mainitud vanema Meeme nimest.
Sileesia hertsogkond

Geograafia

Loomise ajal katsid Sileesia maad Odra jõe ülem- ja keskjooksu basseini. Lõunas moodustas Sudeetide mäeahelik kuni Moraavia väravani piiri Böömimaa – sealhulgas Kłodzko maa – ja Morava maadega. Pärast rohkem kui sajandipikkust võitlust määrati piir 1137. aasta kokkuleppega Böömimaa hertsogi Soběslav I-ga. Läänes piirnes Alam-Sileesia Saksa Lausitzi margiga (hiljem Alam-Lausitz) ja endiste miltsenite maadega ümber Bautzeni (hiljem Ülem-Lausitz), piir jooksis piki Bóbri ja Kwisa jõgesid. Sileesiat piirasid põhjas Suur-Poola provintsid ja idas Väike-Poola Senioraalprovints, mida eraldasid Przemsza ja Biała jõed.
Piirid muutusid pisut järgnevatel kümnenditel: vähemalt, kui hertsogkond taastati aastal 1163 Władysław II Wygnanieci poegadele (vaata allpool), hõlmas see ka Lubuszi maa Krosnost loodes, mis oli varem Suur-Poola lääne eelpost ja läks aastal 1248 Brandenburgi markkrahvidele. Aastal 1177 ühendas Poola ülemhertsog Kazimierz II Sprawiedliwy endise Väike-Poola kastellaankonnad Bytomi, Oświęcimi, Zatori, Siewierzi ja Pszczyna hertsog Mieszko I Plątonogi kasuks Ülem-Sileesiaga. Pärast Sileesia kui terviku saamist Böömimaa vasalliks vastavalt 1335. aasta Trentschini lepingule tagastati need valdused – välja arvatud Bytom ja Pszczyna – Poola kroonile.

Tagajärjed

Pärast Böömimaa pärimist Habsburgide poolt aastal 1526 läksid Sileesia hertsogkonnad järk-järgult Austria Habsburgide monarhia kontrolli alla, kuni Preisi kuningas Friedrich Suur tungis aastal 1740 Sileesiasse ja annekteeris enamuse sellest Esimeses Sileesia sõjas. Lõviosa hertsogkonnast, suurendatuna Saksimaalt annekteeritud Kladsko krahvkonna ja Ülem-Lausitzi territooriumidega, korraldati järgnevalt aastal 1742 ümber Preisi Sileesia provintsi osaks, samas Austria kontrolli alla jäänud hertsogkonnad kujundati ümber Ülem- ja Alam-Sileesia hertsogkonnaks. Poolasse jäänud hertsogkonnad annekteeriti järgnevalt Preisi kuningriigi (Uus-Sileesia) ja Habsburgide monarhia (Galiitsia) poolt 18. sajandi Poola jagamiste käigus. Ülem- ja Alam-Sileesia hertsogkond kestis Tsisleitaania Austria kroonimaana aastani 1918, pärast mida jagati see 1919. aasta Poola–Tšehhoslovakkia sõja järel Teise Poola vabariigi (Sileesia vojevoodkond) ja Tšehhoslovakkia (Tšehhi Sileesia) vahel.
Netailove

XXI sajand

2014. aasta Ukraina kriisi ajal võtsid venemeelsed separatistid asula oma kontrolli alla.
23. juulil öösel lahkusid separatistid külast Donetski suunas.
Benjamin Boukpeti

Benjamin Kudjow Thomas Boukpeti (sündinud 4. augustil 1981 Lagny-sur-Marne'is Prantsusmaal) on Togo aerutaja. Ta võitis Pekingi suveolümpiamängudel kärestikuslaalomis ühesüstal pronksmedali. See oli Togole läbi aegade esimene medal olümpiamängudel.
Boukpeti kasvas üles ja elas Prantsusmaal. Tema ema oli prantslanna ja isa togolane, tema vanem vend Oliver esindas aerutamises Prantsusmaad. Ka Benjamin osales juunioride seas Prantsusmaa esindajana, kuid vigastuste tõttu ei pääsenud ta täiskasvanute koondisesse. Kuigi ta oli Togos käinud vaid ühe korra, otsustas ta esindada just seda Aafrika riiki. 2004. aasta suveolümpiamängudel Ateenas sai ta oma eelsõidus 15. koha. 2008. aastal tuli ta Aafrika meistriks ja tagas sellega koha olümpiamängudel. Esimeses sõidus sai ta eelviimase aja, kuid tänu teise sõidu kiireimale ajale pääses ta kaheksandana poolfinaali. Poolfinaalides sa ta kiireima aja ja sai finaalis startida viimasena. Seal võidetud pronks oli Togo ajaloo esimene olümpiamedal. 2012. aasta suveolümpiamängudele Londonisse pääses ta napilt, sest ei kvalifitseerunud Aafrika meistrivõistlustel. Siiski anti talle wild-card ehk vabapääse. Londonis jäi ta finaalis viimaseks ehk kümnendaks.
Pauli sõjakool

Pauli sõjakool (vene keeles Павловское военное училище) oli aastatel 1863–1917 Peterburis tegutsenud, jalaväelasi välja õpetanud sõjakool.
Kool asutati augustis 1863 keiser Aleksandr II ukaasiga Pauli kadetikorpuse baasil ja sai nime Venemaa keisri Paul I järgi.
Õppetöö kestis koolis kaks aastat. Algusperioodil õppis koolis 300 junkrut, aastast 1882 suurenes arv 400-ni.
Esimese maailmasõja algusperioodil toimusid koolis 4-kuulised kiirväljaõppekursused. Esimese maailmasõja ajal tõusis junkrute arv 1000-ni.
Maia Sandu

Maia Sandu (sündinud 24. mail 1972 Risipenis) on Moldova poliitik ja riigitegelane, alates 8. juunist 2019 Moldova peaminister.
Ta sündis aastal 1972 Fălești rajoonis Risipenis . Ta õppis aastatel 1989–1994 Moldova Majandushariduse Akadeemias. Aastatel 1995–1998 spetsialiseerus ta Chișinăus Avaliku Juhtimise Akadeemias rahvusvaheliste suhete valdkonnale. Aastal 2010 täiendas ta ennast Harvardi Ülikooli juures olevas John F. Kennedy Valitsuse Koolis.
Ta töötas aastatel 2010–2012 Maailmapanga tegevdirektori nõunikuna. 24. juulist 2012 kuni 30. juulini 2015 oli ta Moldova haridusminister.
8. juunil 2019 valis Moldova parlament ta uueks peaministriks ja ta astus oma valitsusega ka samal päeval ametisse. Samal päeval kuulutas Moldova Konstitutsioonikohus tema valimise siiski seadusevastaseks.
Kalakaitse

Kalakaitse on teaduslikul alusel põhinev kalade, teiste veeloomade ja -taimede ning töönduspüügi reguleerimine.
Eestis reguleerib kalapüüki kalapüügiseadus.

Ajalugu

Esimene Eesti kalapüügieeskirja (kehtestati Peipsi ja Pihkva järves) koostas Karl Ernst von Baer. See kinnitati 1859.
Harry Potter and the Methods of Rationality

"Harry Potter and the Methods of Rationality" (HPMOR) on Harry Potteri romaanisarja fänniloome, mille autoriks on Ameerika Ühendriikide arvutiteadlane Eliezer Yudkowsky.
Raamatus püütakse Harry Potteri maailma ja võlukunsti selgitada kasutades teaduslikku meetodit.
Yudkovski on tehisintellekti alale spetsialiseerunud USA teadlane, kes on vedanud ka blogi LessWrong, mis käsitleb sügavuti ratsionaalsust ja kognitiivseid nihkeid.
Raamatus on 122 peatükki ja see ilmus osadena 28. veebruarist 2010 kuni 14. märtsini 2015.
Teosele on ilmunud mitmeid järgi. Nende seas näiteks "Significant Digits".

Ilmumine teistes keeltes

Raamat ilmus 2018. aastal ka vene keeles tänu edukale kampaaniale ühisrahastusplatvormil Planeta.ru, mille käigus koguti kampaania eesmärk – 1,086 miljonit rubla – esimese 30 tunniga. Kokku koguti kampaania raames 11,4 miljonit rubla. Kampaania eestvedajaks oli Michail Savin, Lendava Makaronimonstrumi kiriku pastriarh.
Hiinakeelne tõlge ilmus võrgus 2015. aastal 
Osaline tõlge on olemas 17 keeles.
Peter Ludwig von der Pahlen

Krahv Peter Ludwig von der Pahlen (läti Pēteris Ludvigs fon der Pālens, vene Пален фон дер, Петр Алексеевич; 17. juuli 1745 Palmse mõis – 13. veebruar 1826 Miitavi) oli Venemaa Keisririigi sõjaväelane ja riigitegelane.

Sõjaväeteenistus

Peter Ludwig von der Pahlen alustas sõjaväeteenistust Peterburi ratsaväeosas, pärast mida osales Vene-Preisi ja Vene-Türgi sõjas, osales 1770. aastal Benderi linna vallutamises. 1778. aastal polkovniku auastmes oli Jamburgi jalaväepolgu ülem, kus teenis välja ka brigadiri auastme (1785. aastal). 1787. aastal sai tänu keisrinna Katariina II favoriidi Platon Zubovi toetusele kindralmajori auastme ning kingiks Kuramaal Iecava lossi.

Teenistus riigiametnikuna

Peter Ludwig von der Pahlen oli 1792–1795 Riia asehaldurkonna kuberner, 1795–1796 Kuramaa kubermangu ja Piltene kindralkuberner ning 1798–1800 Peterburi sõjakuberner. 1799. aastal kinkis Paul I talle krahvitiitli ja 1800–1801 oli ta Ingeri-, Viiburi-, Liivi-, Eesti- ja Kuramaa tsiviilülemjuhataja (kindralkuberner). Osavõtu pärast 1801. aasta keiser Paul I tapmisvandenõus saadeti ta asumisele oma mõisa, kus ta elas veel 25 aastat, kuni oma surmani 1826. aastal. Pärast surma maeti ta oma mõisas asuvale kalmistule.
Ta oli ka Malta ordu liige ja selle suurkantsler ning talle anti Venemaa Keisririigi kõrgeim autasu Püha Andrease orden briljantidega. 1799. aastal andis eksiilis viibiv Prantsuse kuningas Louis XVIII talle Jeruusalemma Püha Laatsaruse ordu komandöriristi. 
Talle kuulusid 1795. aastal Katariina II poolt igaveseks valduseks kingitud Iecava (Groß-Eckau) majoraatmõis, Paul I poolt 1799. aastal krahvitiitliga antud Kalnamuiža (Hofzumberge) mõis, ning abikaasalt 1814. aastal päritud Kaucminde (Kautzemünde) majoraat ja Īslīči (Islitz) mõis.
Aafrika-Antarktika nõgu

Aafrika-Antarktika nõgu on veealune nõgu Atlandi ookeani lõunaosas ja Lõuna-Jäämeres lõunapolaarjoonest põhjas, Weddelli merest idas. Põhja poole jääb Aafrika-Antarktika ahelik.
Nõo pikkus on umbes 6200 km.
Barcelona Ülikool

Barcelona ülikool (hispaania keeles Universidad de Barcelona) on ülikool Hispaanias Kataloonias Barcelonas; ühtlasi Kataloonia vanim ja suurim ülikool.
Ülikool asutati 1450.
Ülikoolis õpib üle 81 000 üliõpilase (2009).
Kungla tee

Kungla tee on tänav Rae vallas Peetri alevikus.
Tänav saab alguse tupikuna (tänava algusosa ehk lõik Tartu maanteest praeguse tegeliku alguseni on välja ehitamata), ristub seejärel Häälinurme tänavaga, Kungla põiguga ja lõpeb praegu Niinesaare teel. Tulevikus on plaanis tänavat pikendada arendatava Kopli teeni, see lõik tagab ligipääsu rajatava Peetri külaplatsi juurde.
Tänav on praegu ligikaudu 345 meetrit pikk, kuid sellest umbes 55 meetrit (tänava keskosa) on välja arendamata. Seetõttu ei ole tänav ühest otsast teise autoga läbitav (tänava algusest tänava lõppu autoga sõitmiseks tuleb teha ring mööda Häälinurme tänavat ning Kuldala ja Niinesaare teed). Tulevane pikendus Niinesaare teelt Kopli teeni pikendab tänavat umbes 230 meetri võrra.
Kähri mõis

Kähri mõis (saksa keeles Heimadra) oli riigimõis Põlva kihelkonnas Võrumaal.
Villa (perekonnanimi)

Villa on perekonnanimi.
Kuusk (perekond)

Kirjeldus

Kuused on igihaljad ühekojalised puud, tavaliselt suured ja taluvad hästi varju. Kuuse võra on tihe, katab suurema osa tüvest ja ulatub üksikult kasvavatel puudel sageli maani. Maapinnaga kokku puutudes võivad alumised oksad juurduda ja võrseid anda. Eriti iseloomulik on selline paljunemine tjanšani kuusele. Seemneid hakkavad üksikult kasvavad kuused andma 20–30, puistus 30–60 aasta vanuselt. Enamik kuuseliike eelistab liivasavi- või saviliivmulda, kuid on ka liike, mis kasvavad liivadel ja soostunud aladel. Täiskasvanud kuused on 20–60 m kõrged.
Okkad on kuuskedel terve servaga, läbilõikes rombjad või lamedad ja asetsevad ühekaupa ainult pikkvõrsetel, lühivõrsed puuduvad. Okkad kinnituvad spiraalselt võrsete väikestele padjakestele, mis okaste varisemisel võrse konarlikuks jätavad. See võimaldab eristada kuuski teistest sarnastest perekondadest, mille võrsed jäävad pärast okaste varisemist üsna siledateks. Okkad püsivad puul 4–10 aastat.
Isasõisikud asuvad eelmise aasta võrsetel okaste hõlmas, koosnevad paljudest kahe tolmukotiga tolmukatest. Tolmuterad on kahe õhupõiega. Emasõisikud asetsevad eelmise aasta võrsete tipul ja on õitsemise ajal püsti, hiljem rippuvalt. Käbid valmivad õitsemisaasta sügisel. Seemnete valmimisel käbid ei pudene, vaid jäävad pärast seemnete varisemist tühjadena puule. Kattesoomused on varjatud. Seeme on tiivakesega, mis ümbritseb teda lusikataoliselt. Seemned idanevad 2–4 nädala jooksul, tõusmetel on 6–9 saagjat idulehte. Ka esmaste okaste serv on saagjas.
Vaigukäike leidub puidus ja puukoores, samuti okastes. Koor on noores eas sile, vanemas eas (30–35-aastaselt) hakkab moodustuma soomusjas korp, mis ei ole aga kuigi paks.

Puit

Kuusk on üks kõige tähtsamaid paberipuusid. Kuusepuidul on pikad kiud, mis haakuvad omavahel ja annavad tugeva paberi. Sel eesmärgil kasvatatakse kuusikuid laialdaselt.
Kuusepuit ei ole vastupidav putukakahjustustele ja mädanemisele, sellepärast soovitatakse seda kasutada üksnes sisetingimustes. Välitingimustes ei pea ta vastu rohkem kui 1–1,5 aastat, olenevalt ilmast.
Igihaljuse ja tiheda peaaegu maapinnani ulatuva koonilise võra tõttu kasvatatakse kuuske ulatuslikult iluaianduses, samuti jõulupuudena.
Kuusepuidust valmistatakse muusikariistu, näiteks kitarre, mandoliine, tšellosid, viiuleid ja klaverite kõlakaste. Vendade Wrightide esimene lennuk oli valmistatud kuusepuidust.
France Prešeren

France Prešeren (3. detsember 1800 Vrba, Sloveenia – 8. veebruar 1849 Kranj, Sloveenia) oli Sloveenia rahvuspoeet.
Prešereni peetakse sloveeni luule juhtkujuks, kes on saanud rohkesti tunnustust nii kodumaal kui ka mujal Euroopas. Teda peetakse ka üheks Euroopa parimatest romantismi perioodi kirjanikest. Mõnikord kirjutatakse tema nime saksapäraselt kujul "Franz Prescheren", eriti dokumentides, mille koostamise ajal oli Sloveenia osa Austriast.

Elu ja luule

France Prešeren sündis 3. detsembril 1800 talupoja perekonnas Sloveenias Vrba külas. Ema soovis, et pojast saaks preester, aga tulevane luuletaja tegi teistsuguse valiku. Ta õppis Viini ülikoolis filosoofiat ja hiljem õigusteadust. Pärast õigusteaduse doktori kraadi kaitsmist sai Prešeren ühte Ljubljana õigusbüroosse assistendi koha. Ta unistas oma õigusbüroost, kuid see unistus sai teoks alles 1846. aastal, kui Prešeren asus elama Kranji.
Prešeren suri Kranjis 8. veebruaril 1849.
France Prešeren kirjutas luuletusi vabal ajal. Tema tuntuim teos "Sonetni venec" ("Sonetipärg") on inspireeritud Prešereni õnnetust armastusest jõuka kaupmehe tütre Julija Primici vastu (saksapäraselt "Julia Primita") ning Prešereni filoloogist ja luuletajast sõbra Matija Čopi ("Matthias Tschop") surmast.
Iga soneti viimane värss kordub järgmise soneti esimese värsina. Kõigi 14 soneti esivärsid moodustavad magistraali ehk meistersoneti, mille värsside esitähed moodustavad sõnad "Primicovi Julji" ehk "Julija Primicile" (akrostihhon).
Prešeren kirjutas lisaks sloveeni keelele ka saksa keeles. Tema kui luuletaja keelelisest andekusest annab tunnistust fakt, et kui Prešereni luuletusi esmakordselt ajakirjanduses avaldati, ilmusid need paralleelselt nii saksa kui sloveeni keeles.

Mõju Sloveenia kultuurile

Prešereni luuletuse "Zdravljica" ("Toost") seitsmes stroof on 1991. aastast Sloveenia hümn. Prešereni surma-aastapäev 8. veebruar on sloveeni kultuuri päev, mida kutsutakse ka Prešereni päevaks. Tema pilt oli ka tuhandetolarilisel rahatähel ja on alates 2007. aastast Sloveenia 2-eurosel mündil.
Ljubljanas Prešereni väljakul asub France Prešereni ausammas, mis silmitseb väljaku teisel serval asuvat Julija Primici reljeefi.
Johann Heinrich Grotjan

Johann Heinrich Grotjan (ka Johann Heinrich Grotjahn; 5. oktoober 1659 Minden – 2. mai/13. mai 1723 Otepää) oli Eesti vaimulik.
Grotjan õppis Mindeni ja Herfordi koolides, gümnaasiumis õppis ta Bremenis. Usuteadust õppis ta aastast 1684 (immatrikuleeriti 27. mail 1684) Jena ülikoolis ja aastast 1687 Rintelni ülikoolis (Rintelni ülikool tegutses aastatel 1621–1806).
Johann Heinrich Grotjan oli aastatel 1692–1699 Palamuse Püha Bartholomeuse koguduse õpetaja. Aastatel 1699–1708 oli ta (introdutseeriti 23. juunil 1699) Tartu Jaani koguduse abiõpetaja. Aastatel 1708–1714 oli ta Vologdasse ja Šenkurskisse (asub Vaga jõe ääres) välja saadetud. Aastatel 1714–1723 oli Grotjan Otepää Maarja koguduse õpetaja, 1715–1719 ka Kambja koguduse hooldajaõpetaja. Aastatel 1718–1723 oli ta samuti Tartu kreisi 1. osa praost.
Iloni Imedemaa

Iloni Imedemaa on kunstnik Ilon Wiklandile pühendatud teemakeskus Haapsalus. Varem asus see Haapsalus Läänemaa Muuseumis.
Keskus avati 1. juulil 2009.
Imedemaal saavad külastajad tutvuda Ilon Wiklandi raamatuillustratsioonidega ning ka ise kunsti luua või Astrid Lindgreni raamatute tegelastega kohtuda. Keskuses on muu hulgas Karlssoni mängutuba ja Bullerby köök, teatrilava ja piknikuplats.
Teemakeskuse kolmekorruselises majas on galerii, kino- ja näitusesaal ning mängutuba. Siin toimuvad üritused ja teemapäevad. Iga päev saab teemakeskuses meisterdada, mängida, lugeda raamatuid, joonistada ja tunda end õdusalt, veetes perega aega raamatutest tuttavate tegelaste maailmas. 
Maist augustini on avatud Iloni Imedemaa mänguhoov, kus saab kiikuda, end proovile panna täpsusviskamises, mängida liivakastis, meisterdada käsitöökuuris ja proovida kätt puutöös Mattiase majas. 
Teemakeskuses näidatakse Matsalu loodusfilmide festivali raames loodusfilme.
Heinrich Schliemann

Johann Ludwig Heinrich Julius Schliemann (6. jaanuar 1822 Neubukow – 26. detsember 1890 Napoli) oli saksa päritolu harrastusarheoloog, Trooja linna varemete leidja.

Noorpõlv ja tegevus kaupmehena

Heinrich Schliemanni noorpõlv möödus Hollandis Amsterdamis.
Noorena asus ta elama Venemaale Peterburi, et alustada seal äritegevust, sest Lääne-Euroopas toodetud kaupade kasumimarginaal oli Venemaal kõrgem. Äri alustas Schliemann indigoäriga. Kui algas Krimmi sõda, hakkas ta ka varustama Venemaa sõjatööstusettevõtteid püssirohu tootmiseks vajaliku salpeetriga ja kuulide valmistamiseks vajaliku seatinaga. Kuulujuttude järgi oli kuni kolmandik salpeetrist, mida Venemaa selles sõja tarbeks kasutas, Schliemanni tarnitud. Sõjavarustust müües teenis ta märkimisväärse varanduse.
Pärast abielu lahutamist 1869. aastal Schliemann lõpetas äritegevuse ning pani teenitud kapitali panka. Dividendide abiga alustas ta 1870ndatel arheoloogilisi uuringuid.

Tegevus arheoloogia alal

Heinrich Schliemann juhtis ja finantseeris esiajalooliste asulapaikade Trooja, Mükeene ja Tirynsi väljakaevamist.
Koostöö Wilhelm Dörpfeldiga andis ta neile kaevamistele teadusliku järjekindluse. Schliemann tõestas, et seni müütiliseks peetud muinasajal oli Kreekas tegelikult kõrge kultuur.

Schliemanni kulla saatus

Pärast Saksamaa alistamist 1945. aastal Teise maailmasõja lõpus riisus Punaarmee Berliini muuseumist Schliemanni leitud mälestised ning need toimetati Nõukogude Liitu, kus neid säilitatakse A. Puškini nimelises Kujutava Kunsti Muuseumis Moskvas. Nende omandiõiguse üle toimuvad vaidlused päritolumaa Kreeka, leidja kodumaa Saksamaa ning Venemaa Föderatsiooni vahel.

Isiklikku

Pärast rikastumist abiellus Schliemann 1852. aastal venelanna Jekaterina Lõžinaga. Neil sündisid lapsed Nikolai, Natalja ja Nadežda.
Kirjelduste järgi oli Schliemann väikest kasvu, kiilastuv, ilmetu näoga ning kitsi, kuid ülirikas. Abielu oli vastastikuse armastuseta. Jekaterina Pavlovna Schliemanni vabameelne käitumine Peterburi seltskonnas avaldas masendavat mõju Schliemannile, kes eraldus seltskondlikust elust ning pühendus ajaloouuringutele. Seoses Schliemanni sagedaste reisidega jäi side perekonnaga nõrgaks, abielu lõppes 1869. aastal lahutusega. *
Hiljem abiellus Schliemann kreeklanna Sofia Estramentosega.