google/wiki40b huggingface dataset:
Sandra (eesnimi)

Sandra on naisenimi. Nime Sandra nimepäev on 19. aprillil.

Päritolu

Sandra on inglise päritolu naisenimi. Sandra on lühivorm nimest Alessandra.

Nime levik Eestis

2018. aasta 1. jaanuari seisuga on eesnimi Sandra 2237 naisel. Sandra on keskmiselt 16 aasta vanune (mediaanvanus on 15).
Kõige populaarsem on eesnimi Sandra vanuserühmas 10–14, kus neid on 10 000 elaniku kohta 52,37.
Kõige rohkem on eesnimega Sandra sündinuid juulis, kokku 219.
Kõige populaarsem on eesnimi Sandra Jõgeva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 19,96.
Johan Tali

Johan Tali (sündinud 24. september 1986) on eesti arhitekt.
Õppis Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri ja linnaplaneerimise erialal ning lõpetas magistrikraadiga Viini Rakenduskunsti Ülikooli Wolf D. Prixi ja Hani Rashidi juhendamisel. Tema magistritöö "Times Cube – a Media Cathedral, New York City" uuris meediast üleküllastumise tingimustes avaliku kogunemisruumi teket. 
Tali on töötanud eesti arhitektuuribüroodes AB Urban Mark, ZiZi & YoYo ja QP Arhitektid, Austria büroodes soma architecture ja Wolfgang Tschapeller Zt Gmbh ning Berliinis paiknevates büroodes Studio Tomas Saraceno ja Graft. 
Paralleelselt arhitektina praktiseerimisega on Tali alates 2016. aastast Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri ja linnaplaneerimise osakonna doktorant.

Isiklikku

Tema vanemad on tekstiilikunstnik Kaire Tali ja kunstnik Andres Tali.
Raudwara Publishing House OÜ

Raudwara Publishing House OÜ (lühemalt Raudwara) on aastast 2007 tegutsev Eesti kirjastus.
Aastal 2011 sai Raudwara Eesti kirjastuste edetabelis teise koha.
1210. aastad

1210. aastad on aastad 1210–1219 pKr.
Sajandid: 12. sajand - 13. sajand - 14. sajand
Kümnendid: 1170. aastad 1180. aastad 1190. aastad 1200. aastad 1210. aastad 1220. aastad 1230. aastad 1240. aastad 1250. aastad 1260. aastad 1270. aastad
Aastad: 1210 1211 1212 1213 1214 1215 1216 1217 1218 1219
Põõsalindlased

Kirjeldus

Põõsalindlased on põhiliselt väikesed, kuni tihasesuurused linnud. Enamikul on peenike sirge ja lühike nokk, mida kasutatakse putukate noppimiseks. Nad on ülimalt aktiivsed toitujad, liikudes suurel kiirusel ja vilunult läbi lehestiku. Lindude küllaltki peened jalad on tugevad ja võimaldavad lindudel teha toidu püüdmiseks vajalikke "võimlemisharjutusi". Enamik liike on võimelised püüdma lendavaid putukaid, kuid eelistavad teha seda oksalt oksale lenneldes, mitte kärbsenäppidele ja mitut liiki rästastele omasel viisil väljasööste tehes.

Levila

Väikestest putukatest toitujatena on peaaegu kõik liigid põõsalindlasi hooaegsed rändlinnud, kes lahkuvad Euroopast sügisel ja veedavad talve Aafrikas. Mõned liigid läbivad sinna jõudmiseks tuhandeid kilomeetreid. Vahetult enne lahkumist söövad paljud liigid marju, saamaks teekonnaks vajalikku energiat. Enamik rändab öösel. Leidub ka paikseid liike nagu kalda-rädilind, mustpea-roolind, vahemere ja sametpea-põõsalind ning paiguti ka pöialpoiss.

Elupaik

Enamik liike eelistab tiheda taimestikuga elupaiku, eriti aga soid, metsi ja võsastikke.

Toit

Putukad ja teised selgrootud, sealhulgas väikesed teod. Rästas-roolind püüab kalamaime. Paljud söövad sügisel marju, eriti rändele asudes.

Häälitsused

Põõsalinnud jäävad kõrva oma mitmekesise laulu järgi, mille järgi on mitmeid liike hõlbus määrata. Mõned laulud on lühidad (nt kalda-rädilinnul, nõmme-põõsalinnul), teisel pikk ja mitmekesine (nt kõrkja-roolinnul). Emaslinnud eelistavad isaseid valida nende lauluoskuse alusel.

Pesitsemine

Reeglina on põõsalindlased monogaamsed, kuid mõned liigid, sealhulgas kalda-rädilind, rohulind ja rästas-roolind harrastavad polügüüniat. Tarna-roolindudel ei ole selget paariseost. Pesitsetakse eraldi paaridena. Paarid on territoriaalsed, kuid mõned liigid (enamik käosulase perekonnas) moodustavad paaride kogumeid.
Pesa on reeglina rohukulust ja taimevartest tihedalt punutud tassike, mis on vooderdatud peenema materjaliga. Lehelindudel on võlvpesad. Rohulinnu pesa on tavatu. Pöiapoisi pesa on sulgedega vooderdatud sügav tasku. Mõned põõsalinnuliikide isased rajavad mitu pesa, mille hulgast emaslind valib. Pessa munetakse üks-kaks kurna aastas, juhuti ka kolm (nt kalda-rädilind). Mune on pesas kaks kuni seitse (pöiapoisil ja lääne-pöiapoisil aga 7–11). Haudumine kestab 9–17 päeva, haub reeglina emaslind, kuid mõnikord ka mõlemad vanemad vaheldumisi (eriti põõsalinnud). Enamikul liikidel toidavad ja hooldavad poegi mõlemad vanemad, kuid mõnel polügüünsel liigil osutab isaslind vähe abi (nt kalda-rädilind, rästas-roolind) või hoopiski mitte (tarna-roolind). Poegade toit on putukad, keda antakse nokast nokka.
Suurem osa poegadest lennuvõimestub 10–16-päevaselt, mõned väljuvad pesast päev või kaks varem. Pöiapoisiliikidel kestab lennuvõime saavutamine kauem.

Süstemaatika

Põõsalindlased sugukond sisaldab 48 perekonda ja 280 liigiga.
Kitsemetsa

Ajalugu

Lasinurme mõisa maadel asusid Kitsemetsa ja Sootaguse küla ning Parisvere (Parifer, verstakaardil Париферъ) karjamõis. 18. sajandi L.A. Mellini kaardil on Sootaguse küla (Sotak), samuti Virumaa piirest välja jääv Kemba Villakvere küla põhjaosas. Lasinurme mõisa juures oli ka piiritusevabrik.
Otto Wilhelm Thomé

Otto Wilhelm Thomé (22. märts 1840 Köln – 26. juuni 1925) oli saksa botaanik, illustraator ja pedagoog.
Otto Wilhelm Thomé promoveeriti doktoriks Bonni Ülikoolis (varasem nimetus Rheinische Friedrich-Wilhelms-Universität Bonn) 13. detsembril 1862. 1876. aasta juunis määrati ta Vierseni kooli (Bürgerschule in Viersen) rektoriks. 1. aprillil 1880 Kölnis kõrgema linnakooli (höheren Bürgerschule in Köln) rektoriks.
Otto Wilhelm Thomé initsiatiivil loodi 1887. aastal Kölnis Vorgebirgstori botaanikaaed. 1912. aastaks oli aia pindala 1,5 hektarit ja seal kasvas 1,4 miljonit taime. Botaanikaaia taimed olid osa Kölni koolide õppetööst.
Thomé on mitmete õpikute autor. Ta on tuntust kogunud oma botaaniliste illustratsioonide koguga "Flora von Deutschland, Österreich und der Schweiz in Wort und Bild für Schule und Haus" (1885). Tema illustratsioone on kasutanud Ain Raal oma "Maailma ravimtaimede entsüklopeedias" (2010).
Tema nimelühend on Thomé.
Kärt Johanson

Kärt Johanson (sündinud 8. novembril 1971 Tallinnas) on eesti laulja ja näitleja.
Ta on Theatrumi asutajaliige.

Isiklikku

Tema vennad on Jaak, Ants ja Mart Johanson.
Kärt Johanson abiellus 2001. aastal Tõnis Mägiga. 1999. aastal sündis neil tütar. 2003. aastal sündis neil teine tütar.
Luserna

Tsimbri kultuur ja keel

Lusérn on tsimbri keele ja kultuuri keskus. 2001. aasta rahvaloenduse järgi märkis umbes 90% Lusérni rahvast oma esimeseks keeleks tsimbri, mis on saksa keele lõunasaksa murre. Varemalt kõneldi tsimbrit ka naabruses Lavarones ja nn. Sette Comuni ja Tredici Comuni. Kultuuriinstituut määrati provintsiseadusega ja sai rahastust Itaalia riigilt, et aidata säilitada unikaalset traditsiooni, kultuuri ja keelt.
Lusérnis kõneldav tsimbri murre erineb veidi mujal kõneldavast tsimbri murdest.
Tina Turner

Tina Turner (sündinud Anna Mae Bullock 26. novembril 1939 Nutbushis Tennessees) on ameerika pop-laulja ja näitleja, 8-kordne Grammy auhinna võitja. Ta on afroameerika, navaho ja tšerokii päritolu.
Ta alustas esinemist 1958. aastal koos Ike Turneriga. Tina ja Ike abiellusid 1962. Nende tuntuimaks hitiks oli lugu "River Deep, Mountain High". Aastal 1976 lahkus Tina mehe juurest. Nende abielu lahutati 1978. aastal.
Tina Turneri soolokarjääri läbimurdeks sai album "Private Dancer" (1984). Tema tuntuimad hitid on "What's Love Got to Do with It?", "We Don't Need Another Hero", "Steamy Windows" ja "The Best". 
Ta on ka James Bondi filmi "GoldenEye" tunnuslaulu esitaja.
White'i maakond (Arkansas)

Ajalugu

Maakond moodustati 1835. aastal.
Kapitoolium (Washington)

Külastuskeskus

Külastuskeskus ehk Visitor Center on aastatel 2000–2008 ehitatud maa-alune turistidele ja külastajatele mõeldud kompleks Kapitooliumi hoone idapoolses pargis. Kompleksis on muuseum, mis kajastab Kapitooliumi ja USA rahvaesinduse ajalugu, ning ruumid, mis tagavad külastajate turvakontrolli enne Kapitooliumi kompleksi sisenemist. Samuti on seal kohvikud ja muud tarberuumid külastajatele ja teenindavale personalile.
Kromaatilisus (värviteooria)

Sõnavara

Kromaatilisuse eestikeelseiks vasteiks on pakutud värvikust või värviküllasust. Uuemas kirjanduses soovitatakse terminoloogias varasemat harjumuspärast mõistet küllastus kasutada vaid kiirgava või reflekteeruva värvi iseloomustamisel (tähendus nagu ingliskeelsel terminil saturation) ning mõistet kromaatilisus kasutada objekti või pinnavärvi iseloomustamisel (tähendus nagu ingliskeelsel terminil chroma).

Värviõpetuses

Kromaatilisuse visuaalne hindamine on keerukam kui heleduse või värvitooni puhul. Visuaalselt määrab kromaatilisus värvi erinevuse sama heledusega akromaatilisest värvist (hallist). Maksimaalse kromaatilisusega värv (kromaatilisus 100%) on lähedane spektrivärvile (lisaks spektrivärvidele loetakse etaloniks ka purpurvärve), küllastuse vähenedes muutub värv kahvatumaks või tuhmimaks . Kromaatilisuse skaala kulgeb maksimaalsest värviküllasusest sama heledusega hallini ja kaht tooni skaalas võrreldes on võimalik silmaga hinnata, kumb neist on kromaatilisem ja kumb tuhmim.

Värvitajus

Kromaatilisuse taju on osa värvitajust ja sõltub valgustingimustest. Inimese silma võrkkesta rakkudest on värvide suhtes tundlikud kolvikesed töövõimelised päevavalguses. Pimeduses ja hämaruses on aktiivsed vaid kepikesed, mis on värvide suhtes vähem tundlikud ja seetõttu paistavad väheses valguses kõik värvid palju vähem kromaatilised.

Pigmentvärvides

Pigmentvärvide puhul sõltub värvilisus sellest, kui palju kromaatilist värvipigmenti mingi värv sisaldab. Kromaatilisust väljendatakse üldjuhul protsentides, vahel ka kromaatilisusarvu kaudu. Sajaprotsendilise kromaatilisusega on puhas värvipigment. Tavaliste sise- ja välisvärvide, mis koosnevad pigmendist ja sideainest, kromaatilisus võib ulatuda kuni 80 protsendini, kuid kõige enam kasutatakse 20–50 vahemikku jääva kromaatilisusega värve. Praktiliselt saab kromaatilisus kasvada pigmendiosakeste lisamisel värvisse selle hetkeni, kuni värv visuaalselt enam ei muutu.
Matemaatika

Matemaatika arengu algetapp

On säilinud väga vanu joonistusi, mis annavad tunnistust matemaatika tundmisest ja aja mõõtmisest taevakehade järgi.
Ühest Lõuna-Aafrika koopast on leitud ookerkaljud, millele on 70 000 aastat tagasi uuristatud geomeetrilised kujundid.  Aafrikast ja Prantsusmaalt on leitud nooremast kiviajast pärinevaid esemeid (dateeringud 35 000...20 000 aastat tagasi), mis annavad tunnistust aja mõõtmisest.  On põhjust arvata, et loendamisega tegelesid naised, kes pidasid arvet oma menstruaaltsükli üle: näiteks on luule või kivile uuristatud 28, 29 või 30 kriipsu, millele järgneb teistsugune kriips. Loomakarjadega kokkupuutuvatel küttidel olid mõisted 'üks', 'kaks' jne ning ka 'null'.
Niiluse lätete piirkonnast Kongo DV kirdeosast on leitud nooremast kiviajast (umbes 20 000 aastat tagasi) pärinev Ishango luu. Ühe tõlgenduse järgi on sellel kujutatud algarve ja egiptuse korrutamist. Dünastiate-eelses Egiptuses 5. aastatuhandel eKr kujutati piltidena geomeetrilisi kehasid. On väidetud, et Egiptuse megaliidid 5. aastatuhandest eKr ning hiljem praeguse Inglismaa ja Šotimaa alal paiknevad megaliidid 3. aastatuhandest eKr kehastavad oma konstruktsiooni poolest ringjooni, ellipseid ja Pythagorase kolmikuid ning annavad võib-olla tunnistust ka aja mõõtmisest taevakehade liikumise järgi. Vana-Egiptuse ehitustehnoloogia umbes 2600 eKr annab tunnistust täpsest geodeesiast ning lubab oletada kuldlõike tundmist.

Vana-Egiptus

Tähtsamad säilinud allikad Vana-Egiptuse matemaatika kohta on  Rhindi papüürus, Moskva papüürus ja nn nahkrull.
Muinasegiptlased kasutasid matemaatikat peamiselt praktiliste ülesannete lahendamiseks: näiteks töötasu arvutamiseks, leivaküpsetamiseks tarvisminevate teraviljahulkade arvutamiseks, pindala arvutamiseks. Nad tundsid nelja aritmeetika põhitehet, mille nad taandasid liitmisele, harilikke murde ning ühe tundmatuga võrrandite lahendamist.
Geomeetrias oskasid nad arvutada kolmnurkade, ristkülikute ja trapetsite pindala, tundsid arvu π ligikaudset väärtust (16/9)² ning oskasid arvutada ruudukujulise alusega tüvipüramiidi ruumala valemi V=(a²+ab+b²)h/3 järgi, kus a on aluse küljepikkus, b on äralõikamisel tekkinud tahu küljepikkus, h on tüvipüramiidi kõrgus ja V on tüvipüramiidi ruumala.
Vana-Egiptuses ei tuntud rangeid tõestusi, mis iseloomustavad hilisemat matemaatikat.
DuMont Building

DuMont Building on äripindadega kõrghoone New Yorgi linnas Midtown Manhattani ärikeskuses 53ʳᵈ Street and Madison Avenue tänavate nurgal. Hoonel on 42 korrust ja see on 162,16 meetrit kõrge. See on ehitatud art déco stiilis koos uusgootika nüanssidega ning valmis aastal 1931. Ehitis on teatud oma ringhäälingu antenni poolest.
Kiudpilved

Kiudpilved (ladina keeles Cirrus, mitmus Cirri, lühend Ci) on pilvede põhiliik, kuhu kuuluvad pilved aluse kõrgusega üle 6 km maapinnast. Nad on valged või valkjad pilved tavaliselt kiulise ehitusega ega põhjusta pilvevarjusid. Kiudpilved on eelkõige ilmamuutuse tunnuseks (seda seoses pilvisuse tihenemisega). Kui kiudpilved hakkavad tihenema, võivad nad areneda kiudkihtpilvedeks, mis võib tähendada juba suuremat vihma ja pilvitust.
Et sellel kõrgusel on õhutemperatuur alati alla 0 °C, siis nad koosnevad jääkristallidest ja on puhtad jääpilved. Isegi kui kiudpilved annavad sademeid, ei jõua need enamasti maapinnani.
Kiudpilved paistavad väikeste isoleeritud säravvalgete siidiselt kumavate õrnade niitide või kitsaste paeltena. Nende ääred enamasti narmendavad jugavoolude toimel.
Kiudpilved esinevad sageli koos kiudrünkpilvede või kiudkihtpilvedega. Sel juhul on oodata sooja fronti.
Johannes Semper

Isiklikku

Johannes Semper abiellus 1920. aastal Aurora Adamsoniga. Lilian Semper oli nende tütar.

Mälestuse jäädvustamine

Johannes Semperi nime on kandnud Tartu 8. Keskkool.
STS-7

Missiooni kokkuvõte

STS-7 startis 18. juunil 1983 kell 7:33 kohaliku aja järgi. Meeskonda juhtis Robert L. Crippen, kes oli oma teisel missioonil. Ülejäänud meeskonnale oli see esimene missioon.
Challenger paigaldas missiooni ajal orbiidile Kanada ja Indoneesia sidesatelliidid ning katsetas satelliiti SPAS-1, mis viidi hiljem Maale tagasi. Meeskond tegi süstiku pardal ka mitmeid teaduslikke katseid ja esimest korda õnnestus kosmosesüstikul pidada Maaga raadiosidet TDRS-satelliitside süsteemi kaudu.
STS-7 pidi algselt sooritama esimese maandumise Kennedy Kosmosekeskusesse, kuid halva ilma tõttu suunati maandumine ümber Edwardsi õhujõudude baasi. Missioon kestis 6 päeva 2 tundi ja 23 minutit. Challenger tegi 97 tiiru ümber Maa ja see viidi Kennedy kosmosekeskusesse tagasi 29. juunil.

Kosmoseprügi tabamus

Missiooni ajal tabas Challengeri akent kosmoseprügi, kuid kosmosesüstik ei saanud tõsiselt kannatada ja missiooni vahejuhtum ei ohustanud.
Ilmar

Ilmar on eestipärane mehenimi. Soomlastel on see kujul Ilmari ja lätlastel Ilmārs.
1. jaanuari 2017 seisuga oli Eestis eesnimi Ilmar 1579 mehel. Ilmar on Eestis populaarsuselt 111. mehenimi. Ilmar oli keskmiselt 60 aasta vanune (mediaanvanus oli 61).
Kõige populaarsem oli eesnimi Ilmar vanuserühmas 80–84, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 28 ning Järva maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 24,29.
Ernst Carl Kessler

Ernst Carl Kessler (1808—1863) oli Tartu orelimeister.
Teadaolevalt ehitas Kessler 120 orelit Eesti- ja Liivimaa kirikutesse, palvemajadesse, koolidesse ja kodudesse. Enamik neist olid väikesed 5-8 registriga pillid, kuid kirikutesse tegi ta ka märksa suuremaid oreleid. Tartu Maarja kirikule ehitas Kessler 1852. aastal oreli, mille saatel toimus ka Eesti esimese üldlaulupeo kooride peaproov. Suurimaks peetakse 1860. aastal Tartu Ülikooli kirikule ehitatud orelit, millel oli 28 registrit, kuid suuremate hulka kuulusid ka Otepää Maarja kiriku 12 registriga ja Halliste kiriku 14 registriga orel. Tänapäeval on Kessleri orelitest säilinud viis (sh Alaskal Sitkas ja Nõmme Rahu kirikus) ja mängukõlblikud kolm: Otepää Maarja kiriku, Karksi Peetri kiriku ja Taagepera Jaani kiriku orel.
Pantera (allveelaev)

Ehitus

Laeva hakati ehitama 11. oktoobril 1913 Tallinnas Noblessneri laevatehases, tegevteenistusse arvati laev 5. augustil 1916.

Laeva andmed

Veeväljasurve – 650–780 tonni; pikkus – 67,97 meetrit; laius – 4,47 meetrit; sügavus veepealses olekus – 3,94 meetrit; diiselmootoritre võimsus – 2 x 250 hj; elektrimoootorite võimsus – 2 x 400 hj; kiirus vee peal – 11 sõlme; kiirus veealuses olekus – 8 sõlme; veepealses olekus sõiduvaru – 2500 meremiili, veealuses olekus – 30 meremiili; sukeldusmissügavus – 100 meetrit; relvastus – 4 (трубчатых) ja 8 (решетчатых торпедных аппаратов).

Lahingutegevus Esimeses maailmasõjas

Pärast kasutuselevõttu 1916. aasta sügisel jõudis Pantera osaleda sõjategevuses ning uputada ühe ja vigastada kahte laeva.
Talvel 1916/1917 asus Pantera Tallinna tehases garantiiremondis, meeskond aga osales märtsis 1917 Tallinnas toimunud revolutsioonilistes üritustes. 
Kevadel 1917 tegutses Läänemerel, kus aktiivset sõjategevust polnud. Sügisel 1917 osales Pantera meeskond 1. Tallinna löögipataljonina (первый ударный Ревельскiй батальонъ) Petrogradis Oktoobripöördes ja Venemaa Ajutise Valitsuse kukutamises.
Allveelaev viibis kuni Saksa vägede pealetungini Tallinnas, kust lahkus koos teiste Venemaa laevadega 1918. aasta Balti laevastiku Jääretke käigus läbi Helsingi (vene tollases ametlikus keeles Helsingfors) Kroonlinna.

Lahingutegevus Eesti Vabadussõjas

31. augustil 1919, Nõukogude Venemaa Balti laevastiku mereoperatsiooni käigus ründas Pantera torpeedoga Soome lahes viibivat Suurbritannia kuningliku laevastiku hävitajat Vittoria ning uputas tema.
Allveelaev viibis pärast rünnakut vee all 30 tundi ning tegi 75-miilise teekonna vee all Kroonlinna. Laeva komandöri Aleksandr Bahtini autasustati selle eest Punalipu ordeniga.
Aastatel 1933-1935 remonditi allveelaeva Kroonlinnas ning asendati diiselmootorid ja akumulaatorid uutega.

Tegevus Teises maailmasõjas

Teise maailmasõja ajal oli Pantera kui vananenud tüüpi laev tagalateenistuses – allveelaevade akude laadijana. Pantera oli ainulaadne allveelaev, mis oli relvastuses ligi 40 aastat, aga pärast Teist maailmasõda lammutati vanarauaks. Peterburis Venemaa Sõjalevastiku Keskmuuseumis säilitatakse "Pantera" mudelit ning ühte tema torpeedoaparaati, kahte torpeedot ja hüdrokompassi.
Tolmukaniit

Tolmukaniit (ladina filamentum) on tolmuka üks kahest põhiosast (teine on tolmukapea). Arvatakse, et tolmukaniidid varustavad tolmukapäid vee ja toiteainetega.
Tolmukaniidid on enamikul taimedel lihtsad, harunemata. Vahel on neil mitmesuguse kujuga külgmised väljakasved. Kui tolmukaniit puudub, nimetatakse tolmukat istuvaks.
Tolmukapea ja tolmukaniit (filamentum) on ühendatud, nende ühinemiskohta nimetatakse konnektiiviks (connectivum).
Tolmukaniidi anatoomiline ehitus on lihtne – juhtkimpu ümbritseb põhikude, mida omakorda katab kutiniseerunud epiderm.
Omoadiphas

Levila

Need maod on endeemsed Hondurases.
Veriora külanõukogu

Veriora külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s. Külanõukogu halduskeskus asus Verioras.
Veriora külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuni 1954 seadlusega Räpina rajooni koosseisus. Räpina rajooni kuulus Veriora külanõukogu aastatel 1954–1961. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 14. aprilli 1961 seadlusega Räpina rajoon likvideeriti ning Veriora külanõukogu liideti Põlva rajooniga.
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 18. jaanuari 1963 seadlusega liideti Veriora külanõukoguga osa likvideeritud Leevi külanõukogu maadest. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 7. oktoobri 1968 seadlusega liideti Veriora külanõukoguga 1790 ha suurune osa (119 elanikuga) Põlva külanõukogu maadest.
1959. aasta seisuga oli külanõukogus Veriora alevik, Leevi, Nohipalu, Ootsipalu, Timo, Veriora, Viira ja Vindso asundus ning Haavapää, Himmiste, Ilumetsa, Jõeveere, Jõeveere-Himmiste, Jõevere-Koolma, Kikka, Kirmsi, Kullamäe, Kunksilla, Laho, Lihtensteini, Metsavaara, Mustaoja, Männisalu, Pahtpää, Palo, Pääsna, Soohara, Süvahavva, Vareste, Viluste, Võika, Väike-Verksu ja Vändramaa küla.
Pärast väikekülade liitmisi 1977. aastal kuulusid Veriora külanõukokku Veriora alevik ning Himmiste, Jõeveere, Kikka, Kirmsi, Koolma, Kunksilla, Leevi, Lihtensteini, Metsavaara, Männisalu, Nohipalu, Pahtpää, Soohara, Süvahavva, Vareste, Veerksu, Viluste, Vinso ja Vändramaa küla.
Veriora külanõukogu territooriumi pindala 1978. aasta seisuga oli 238 km². Külanõukogu territooriumil tegutses Veriora sovhoos.
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 4. juunist 1992 kinnitati Veriora valla omavalitsuslik staatus, millega seoses Veriora külanõukogu likvideeriti.
Melchior Grodziecki

Melchior Grodziecki (1582 või 1584 Cieszyn, Sileesia, tänapäeva Poola – 7. september 1619 Košices, Sileesia, tänapäeva Slovakkia) oli poola roomakatoliiklik vaimulik, jesuiit, märter ja pühak. 1603. aastal astus Cieszyni aadlisuguvõsast pärit Grodziecki jesuiitide ordusse noviitsiks ja kaks aastat hiljem andis vanded. Tulevane silmapaistev teoloog õppis jesuiitide kolleegiumites Brnos 1603–05 ja Kłodzkos 1605–07. Õpetajakoolituse sai ta aastases seminaris České Budějovices. 1608. aastal naasis ta Kłodzkosse, et lõpetada oma muusikaharidus. Ta lõpetas Praha Clementinumi filosoofia ja teoloogia alal, pärast vaimulikuks pühitsemist 1614. aastal tegutses ta algul Prahas vaeste tudengite majutusasutuse juhina ning hiljem Tšehhimaal jutlustaja ja pihiisana.
Kolmekümneaastase sõja ajal saadeti ta Košicesse tollase Ungari aladel koos ungari kaasseminaristi István Pongrácziga. Pärast linna vallutamist Transilvaania vürsti György I Rakoczy vägede poolt võeti nad mõlemad ja kanoonik Marko Krizin riigireetmises ja Poola vägede Ungarisse kutsumises süüdistatuna kinni, piinati ja neil raiuti pea maha.
350 aastat hiljem kuulutas paavst Johannes Paulus II Melchior Grodziecki koos ta kahe saatusekaaslasega 2. juulil 1995 Slovakkias pühakuks. Tema säilmeid hoitakse tänini ursuliinide nunnakloostris Tarnawas, tema peamine pühapaik asub Košices. Püha Melchior Grodziecki mälestuspäev on 7. september, tema kaitse alla kuuluvad Katowice arhediötsees ja Bielsko–Żywieci diötsees.
Elevantlased

Tänapäevased elevandid

Täiskasvanud emaelevandid elavad koos elevandikarjas, mille moodustavad harilikult neli kuni kaksteist emast ja lisaks veel noored elevandipojad , isaselevandid teevad oma igapäevaseid pikki toiduotsinguid ja toimetusi karjast eraldi.
Elevandipojad kaaluvad sündides 70 - 100 kilo.
Elevantide peamisteks tegevusteks looduses on jalutamine, söömine, joomine, puhastamine, suhtlemine ja lastekasvatus, perioodiliselt ka 'pulmakutsetele' vastamine ja paaritumine.

Anatoomia ja füsioloogia

Elevantide vereringesüsteemi hulka liigitatakse ka lümfisüsteem (ingl hemolymphatic  system). 
Isaselevandi sugutit loetakse maailma suurimate vaskuloosset tüüpi sugutite hulka: see võib kaaluda 25 kilogrammi ja vererõhu survel võib ulatuda pikkuses kuni 2 m.
Tänapäeva elevantidel on tüümus püramiidjas ja kahesagaraline.
Elevantidel puuduvad pleuraõõs ja sapipõis. 
Täiskasvanud elevandi süda kaalub 20 kuni 30 kilo.

Elevandid loomaaias

Tallinna Loomaaias elab kolm elevanti: kaks emast Draay ja Fien ning isane Karl. 
Kõik nad on üle 20 aasta vanad, sündinud vabas looduses ja jõudnud Tallinna Loomaaeda 1980. aastate teisel poolel.