google/wiki40b huggingface dataset:
Riigivürst

Riigivürst (saksa keeles Reichsfürst, ladina keeles princeps regni või princeps imperii) oli Saksa-Rooma riigi kõrgaadlik (hertsog, vürst ja mitme suurema valduse krahv) või ilmalikku võimu omav vaimulik isand (peapiiskop, piiskop ja mõne kloostri abt või abtiss), kes oli Saksa-Rooma valitseja (Saksa kuninga või Saksa-Rooma keisri) otsene vasall.
Riigivürsti seisus tekkis 12. sajandi jooksul, kui kõige olulisemaid Saksa-Rooma riigi vasalle (hertsogid, markkrahvid ning ilmaliku võimuga peapiiskopid ja piiskopid ehk vürstpiiskopid) hakati kutsuma vürstideks (ladina princeps, ka esimene, peamine). 13. sajandiks kujunes välja neile spetsiifiline õiguslik korraldus: nii ilmalikud kui ka vaimulikud vürstid said oma valitsemistunnused (regaalid) otse kuningalt või keisrilt ja neile anti ka mitmed privileegid: oma raha müntimise õigus, tollimaksude kogumine, krahvidele ja vabahärradele maade läänistamise õigus. Neil oli ka mitmeid tseremoniaalõigusi, näiteks nimetada end ametlikus kirjavahetuses vürstlikuks valitsejaks, omada erinevaid mõjukust näitavaid regaale jne. 13. sajandil hakati valitsejaid ka ametlikult riigivürsti seisusesse tõstma, varasemal ajal vürstidel ametlikku ürikut selle kohta polnud, kuid neid peeti sellest hoolimata riigivürstideks. 12.–13. sajandil olid riigivürstid enamjaolt vaimulikud valitsejad, hiljem lisandus suur hulk ilmalikke. 14. sajandiks oli riigivürsti seisus oma privileegide ja kohustustega üldiselt välja kujunenud. 13. sajandil oli kõigil riigivürstidel õigus kuningat valida, kuid sajandi lõpuks oli hakkas kujunema tavalistest riigivürstidest kõrgemal seisev kuurvürstide seisus, mis sai lõpliku kuju 1356. aastal Karl IV Kuldbullas.

Saksa riigivürstid Vana-Liivimaal

Ka Vana-Liivimaa piiskopid olid riigivürstid. Riia piiskop oli esimest korda keisrile vasallivande andnud juba 1208. aastal, uuesti tegi ta seda 1225. aastal ning sai ka läänikirja. Samal aastal anti läänikiri ka Tartu piiskopile, Saare-Lääne piiskop sai selle 1228. aastal. Kuid seejärel kuni 15. sajandi alguseni Liivimaa piiskopid keisrilt riigivürsti regaale ei küsinud. Alles keiser Sigismundi ajal said Riia peapiiskop, Tartu piiskop ja Saare-Lääne piiskop taas riigivürsti regaalid (nad kasutasid keisrituge võimuvõitluses Saksa ordu Liivimaa orduharu vastu).
Kuid ka 15. sajandil jäid riigivürsti tunnuste läänistamised Liivimaa piiskoppidele ebajärjekindlateks. Alles 1521. aastal anti regaalid kõigile Liivimaa piiskoppidele, sealjuures said Kuramaa ja Tallinna piiskopid selle esmakordselt. Edaspidi tunnistasid peaaegu kõik Liivimaa piiskopid endid keisri vasallidena, ainult Tallinna piiskopid tõenäoliselt ei teinud seda.
Liivi ordumeister omandas tiitli 1526. aastal, Liivimaa orduvalduste pidulik läänistamine tema esindajale toimus 1530. aastal. Ordumeistrid jäid riigivürstideks kuni Liivi ordu lõpuni 1562. aastal.
Faehlmann

Faehlmann (ka Fählmann) on saksapärane perekonnanimi.
Kärevere vald

Kärevere vald (saksa keeles Kerrafer) oli vald Tartumaal Äksi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1874–1892 ja siis liideti see vald Laeva vallaga.
Lucas Lima

Koondisekarjäär

Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi ta 5. septembril 2015 sõprusmängus Costa Rica vastu.
Esimese värava lõi ta koondise särgis 13. novembril 2015 MM-i valikmängus Argentina vastu.
2016. aasta Copa América Centenario teises alagrupimängus lõi ta värava Haiti vastu.
Tõlliste-Puka-Sangaste segakoor

Tõlliste-Puka-Sangaste segakoor on Valga maakonnas tegutsev segakoor. Koori kuuluvad lauljad endisest Tõlliste, Puka ja Sangaste vallast. Koori dirigent on Margit Aigro.
Tõlliste vallas tegutses varem iseseisev koor (Tõlliste valla segakoor).
1994. aasta Poola bussiõnnetus

1994. aasta Poola bussiõnnetus oli 1994. aastal Poola transpordiettevõtte PKS bussiga toimunud õnnetus, kui buss sõitis Gdański lähedal teelt välja vastu puud.
Aleksei Prokurorov

Aleksei Prokurorov (vene Алексей Алексеевич Прокуроров; 25. märts 1964 – 10. oktoober 2008) oli vene murdmaasuusataja ja treener.

Saavutused

Calgary olümpiamängudel 1988 võitis Aleksei Prokurorov 30 km suusatamises kuldmedali ja 4 x 10 km teatesuusatamises hõbemedali.
Ka Trondheimi maailmameistrivõistlustel 1997 sai ta kuldmedali 30 km suusatamises, lisaks hõbemedali 10 km distantsil. Ta sai erinevatelt maailmameistrivõistlustelt ka 4 pronksmedalit.
Pärast tegevsportlase karjääri lõppu oli ta Venemaa naiste suusakoondise peatreener kuni surmani. Aleksei Prokurorov hukkus 10. oktoobril 2008 oma kodulinnas Vladimiris, kui roolijoodiku auto talle otsa sõitis.
Õlle

Õlle on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Õlle (Ölle) on pandud Kuimetsa mõisas Juuru kihelkonnas Harjumaal. Nimede eestistamisel määrati Õlle-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Olev (Kuimetsa vallas 1936. aastal). 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Õlle alla viiel mehel ja 5 naisel.
Argentina Eesti Selts Estonia

Argentina Eesti Selts Estonia oli Argentinas Buenos Aireses tegutsev Argentina eestlasi ühendav selts. 
Selts asutati 12. juulil 1924 nime all Argentina Eesti Selts. 
1926-1933 kandis selts nime Argentiina Eesti Selts Ühendus. Alates 1933 kuni seltsi tegevuse lakkamiseni 1990ndate alguses kandis nime Argentina Eesti Selts Estonia.
Johann Heinrich Lambert

Johann Heinrich Lambert (26. august 1728 – 25. september 1777) oli Šveitsi matemaatik, füüsik ja astronoom, kes avaldas töid valguse peegeldumise kohta. Neist olulisim on Lamberti-Beeri seadus valguse neeldumise kohta.
Ta esitas tõendid, et pii on irratsionaalarv.
Lambert oli esimene matemaatik, kes uuris kaardiprojektsioone.

Mälestuse jäädvustamine

Tema auks on nimetatud asteroid 187 Lamberta.
30th Street

30th Street on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänavajoonestikus rõhtsirge tee.
Derartu Tulu

Derartu Tulu (amhara ደራርቱ ቱሉ; sündinud 21. märtsil 1972 Bejokis) on Etioopia kergejõustiklane (5000 m ja 10 000 m jooks ning maraton). Kahekordne olümpiavõitja (1992, 2000) ja seitsmekordne maailmameister.

Olümpiamängudel

1992 olümpiavõitja 10 000 m (31.06,02)
2000 olümpiavõitja 10 000 m (30.17,49)
2004 pronksmedal 10 000 m (30.26,42)

Maailmameistrivõistlustel

1995 hõbemedal 10 000 m (31.08,10)
2001 maailmameister 10 000 m 31.48,81)

Krossijooksu maailmameistrivõistlused

1995 maailmameister pikemal distantsil
1997 maailmameister pikemal distantsil, individuaalne ja meeskondlik
2000 maailmameister pikemal distantsil, individuaalne ja meeskondlik
2004 maailmameister pikemal distantsil, meeskondlik
Eesti Lennundusmuuseum

Eesti Lennundusmuuseum (varem ka Tartu Lennundusmuuseum) on eraalgatusel loodud lennundusmuuseum Tartumaal Kastre vallas Lange külas, umbes 16 km Tartust lõuna pool. Muuseumi asutaja ja juht on Mati Meos.
Lennundusmuuseum avati ametlikult 14. juunil 2002, kuigi tegutseti juba 1999. aasta detsembrist. 
Muuseumi haldab samanimeline sihtasutus. Muuseumi väljaarendamisel on abi saadud EAS-ist ja Euroopa Liidu tugirahastusest. Abi on osutanud Kultuuriministeerium ja Kaitseministeerium, avalik sektor ja kohalikud ettevõtted.
Muuseumil on oma lennuplats (450 m). Tugilennuväli on 4 km kaugusel asuv Tartu Ülenurme lennujaam ja lennuväli.
Suvisel perioodil (23. aprillist kuni novembrini) on muuseum avatud iga päev. Talvisel perioodil on muuseum külastajatele suletud.

Kollektsioon

Muuseumi kolmekorruselises hoones on umbes 450 m² näitusepinda, kus on lennundusajaloos olulise 400 lennuki vähendatud mõõtkavas koopiamudelid. Välisväljakul on varikatuste all sõjalennukid, helikopterid, reisilennukid, mitmed väikelennukid, purilennukid, lennukimootorid, mitmesugused lennundusagregaadid, õhutõrjerelvad ja täiendavat lennundusega seotud atribuutikat. Samuti on muuseumis piloteerimis- ja langevarjuhüppe simulaatorid.
Tapa Vallaraamatukogu

Tapa Vallaraamatukogu (varem Tapa Linnaraamatukogu) on raamatukogu Lääne-Virumaal Tapa linnas.
1921. aas­tal loodi Tapa Noor­soo Kas­va­tuse seltsi raa­ma­tu­kogu.1953.a.15.veebruaril moo­dustati Tapa rajooni las­te­raa­ma­tu­kogu. 1.jaa­nua­rist 2000.a. ühen­dati raa­ma­tu­ko­gud ühtseks Tapa lin­na­raa­ma­tu­ko­guks.
Otto Friedemann Jakob Hörschelmann

Otto Friedemann Jakob Hörschelmann (15. detsember 1830 Viru-Jaagupi – 31. oktoober 1873 Kuressaare) oli Eesti vaimulik.
Õppis Tallinna toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1851–1853 ja 1856. Oli seejärel koduõpetajaks Müüriku- ja Mõdriku mõisas.
Oli aastatel 1860–1861 Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja. Vabastati 18. juulil 1861 tervislikel põhjustel ametist. Elas seejärel Kuressaares, kus ta ka suri.

Isiklikku

Tema isa Friedrich August Hörschelmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, vanaisa Ernst August Wilhelm Hörschelmann oli Tallinna gümnaasiumi professor ja aastatel 1786–1807 "Revalische Wöchentliche Nachrichten"i väljaandja. Tema vend Heinrich Emil August Hörschelmann oli Põltsamaa Niguliste koguduse ja Peterburi Anna koguduse õpetaja, teine vend Carl Anton Ferdinand Hörschelmann oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja. Tema abikaasa Marie isa Constantin Winkler oli Rakvere Kolmainu koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa Friedrich August Hörschelmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja. Tema poeg August Konstantin Hörschelmann oli pastoriks Vändras, Paldiskis ja Guttstadtis (praegu Dobre Miasto, Olsztyni maakonnas, Warmia-Masuuria vojevoodkonnas, Poolas)
Juta Eskel

Elukäik

Eskel õppis Tallinna Riiklikus Tarbekunstiinstituudis (TRTKI), kuid poliitilistel põhjustel lõputunnistust ei saanud.
Ta töötas kogu elu vabakutselise kunstnikuna ja oli Eesti Kunstnike Liidu liige. Juta Eskeli looming on šamotist dekoratiivskulptuur „Kolhoosineiu“ (1964, asub restaureerimise järel Lembitu pargis), Miina Härma täisfiguur Tartus (1984) omanimelise gümnaasiumi ees ja tütarlastegümnaasiumi rajaja Elfriede Lenderi mälestustahvel tänases Kesklinna Vene Gümnaasiumis. Tuntud ka Juta Eskeli eesti-soome kultuurisilda toetavad monumentaalskulptuurid Soomes. Juta Eskeli kasutas sageli keraamiaktehnikat šamotti loomaks laste ja tantsijate figuure ning kuuekümnendail moodi tulnud stiliseeritud plastikat.
Juta Eskeli vabaloomingu paremik on tänaseks koondunud peamiselt Eesti Kunstimuuseumi ja Tartu Kunstimuuseumi ning perekonnaliikmete kodudesse.

Isiklikku

Juta Eskeli isa oli sõjaväelane ja riigiametnik Raiu Mullari, vend matemaatik Rünno Mullari ning ta oli abielus skulptor Albert Eskeliga.
Sven-Allan Sagris

Elukäik

Isa Herbert Sagris oli tolliametnik ning oli sõdinud Vabadussõjas. Ema Linda (sündinud Bachfelt) oli pärit vürtspoodniku perest ja lõpetanud Tallinna Linna I Tütarlaste Gümnaasiumi. Seejärel läbis ta õpetajatekursused ja töötas õpetajana.
Isa suri 1940. aastal infarkti ning ema abiellus uuesti Artur Rõõmuga, tollase Harjumaa koolide inspektoriga. 1947. aastal sündis Sveni poolvend Indrek Rõõm. Pereõnn kestis üürikest aega, kuna kaks aastat pärast venna sündi suri kasuisa maovähki.
Koos emaga möödusid tulevase pedagoogi lapsepõlv ja kooliaastad paigast paika rännates. Olenevalt ema töökohast muutus elukoht sagedasti: elati nii Kehra algkoolis, Tallinna 9. algkoolis, Anija algkoolis, Lagedi algkoolis, Ääsmäe algkoolis, Palavere algkoolis, Raikküla lastekodus kui ka Rae algkoolis. Pärast kuuenda klassi lõppu õppis Sven kaks aastat Tallinna Ehituskoolis. Keskhariduse omandas ta Tallinna 2. Keskkoolis ja Kehra Keskkoolis, mille lõpetas 1950. aastal kooli esimeses lennus.
Edasi läks ta õppima Tallinna Mäetehnikumi. Aastatel 1951–1952 teenis ta Nõukogude armees Musta mere ääres. 1952. aastal haigestus Sagrise ema. Ainsa toitjana 5-aastasele vennale ja 75-aastasele vanaemale ning põetajana emale, kutsuti ta sõjaväest koju.
Pärast ema surma 15. detsembril 1952 asus ta tööle Kehra Keskkooli ajalooõpetajana, kus töötas 11 aastat. Samal ajal õppis ta Tartu Ülikoolis kaugõppeosakonnas, mille lõpetas ajaloolasena.
1964. aastast töötas ta Lagedi 8-klassilise kooli direktorina (26 aastat). Pärast pensionile minekut 1990. aastal töötas ta kümme aastat Harju Rajooni Täitevkomitees (pärast Harju Maavalitsuses) haridusosakonna inspektor-nõunikuna. Tema järelevalve all oli 16 kooli viies omavalitsuses ning koolide klassijuha­tajatöö ja klassiväline tegevus.
2000. aastast töötas Sagris AS Eesti Raudtees kommunikatsiooniosakonna projektijuhina. 2002. aastal Eesti Raudtee erastati ja endised juhid vabastati. 2002. aastast sai ta lisatööks Maardu linnamuuseumi konsultandi koha.

Näidend

Ta kirjutas vabaõhulavastuse "Lagedi läbi 7 sajandi", mida ta aitas lavastada ja kus ta ka ise mängis.

Isiklikku

Töötades Kehra Keskkoolis, abiellus ta samas koolis töötava eesti keele õpetaja Aino Kukega. Abielu kestis 8 aastat. Abielust sündis ka poeg Urmas.
Alates 1962. aastast elas Sven-Allan koos Urve Valtriga, kes töötas Kehra haiglas ämmaemandana. 1963. aastal sündis neil tütar Piret.
Jüri Gümnaasium on nimetanud ta oma maskotiks. Tema õpilane Eli Pilve on kirjutanud temast raamatu.
Axel Julius De la Gardie

Krahv Axel Julius De la Gardie  (12. veebruar 1637 — 28. mai (17. mai) 1710 Stockholm) oli Rootsi väejuht ja riigitegelane, feldmarssal (1675), Läckö ja Kuressaare krahv ja Ekholmeni vabahärra; Hiiumaa, Tarvastu, Friberg-i, Kokemäki, Autis-e ja Tullgarni härra.
Ta oli aastast 1674 Rootsi riiginõunik. 
Eestimaa kindralkubernerina 1687–1704 ajas ta kohalikku aadlit soosivat poliitikat, kehtestas Põhjasõja ajal sõjamajanduskorra ja organiseeris Rootsi sõjajõude Eestis.
Raatuse tänav

Raatuse tänav on tänav Tartus, Ülejõe linnaosas. Tänav on 850 m pikk ja täiesti sirge.
Raatuse tänav algab Narva maanteelt ja ulatub kuni Puiestee tänavani. Tänav ristub Põik tänavaga (paremalt), Pika tänavaga, Uue tänavaga (paremalt) ja Jaama tänavaga.
Raatuse tänaval asub Tartu Üliõpilasküla ühiselamu.
Tänav on nime saanud selle järgi, et algas varem raekoja ehk Raatuse platsi juurest kohe teisel pool Kivisilda, Emajõe pahemal kaldal.
Tänava varasemad nimed on olnud Koolitare-uulits, Raatuse, alates 1927. aastast Raekoja tänav, nõukogude ajal kuni 1987. aastani 1. Mai tänav ja alates 1987. aastast uuesti Raatuse tänav. Tänava saksakeelne nimi oli Rathausstraße.
Illiklaid

Illiklaid (ka Illiku laid) on Saare maakonnas Saaremaa vallas Väikeses väinas asuv väike saar (laid).
Laiu koordinaadid on 58° 34′ N, 23° 5′ E.
Laiul toimuvad Illiku laiu päevad.
Smiltene kihelkond

Ajalugu

Smiltene kihelkond tekkis ilmselt juba XIII sajandil. Allikais on seda esmakordselt mainitud 1430. aastal. Aastal 1613 ühendati see ajutiselt Trikāta kihelkonnaga, seejärel allus kihelkond lühikest aega (aastani 1648) Rauna kihelkonnale; sealsed pastorid olid ametlikult Rauna kihelkonna abiõpetajad. Kihelkond kuulus kuni 1783. aastani Võnnu kreisi. Venemaa keisrinna Katariina II otsusega 3. juulil 1783. aastal moodustati Riia ja Võnnu kreisi osadest Riia asehaldurkonna Valga kreis, mille koosseisu kihelkond liideti. Pärast asehalduskorra kaotamist kuulus kihelkond 1796−1888 Võnnu-Valga kaksikkreisi koosseisu, seejärel taas Valga kreisi.
Andres Saarniit

Elulugu

Andres Saarniit on Harald Saarniidu poeg.
Lõpetas 1974 Tallinna 21. Keskkooli, 1978 Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna, majanduskandidaat (1986, Eesti NSV TA Majanduse Instituut (MI)), väitekiri "Совершенствование хозяйственного расчета промышленного объединения с помощью резервных фондов (на примере промышленных объединений ЭССР)". Oli 1978–92 MI teadur, 1989–91 EE kirjastuse majandustoimetaja, 1993–97 Eesti Panga majandusuuringute ja keskpangapoliitika osakonna juhtivspetsialist, 1998–2006 keskpangapoliitika allosakonna juhataja, 2006– keskpangapoliitika osakonna nõunik.

Teadustöö

Uurimusi ärikorraldusest, majanduspoliitikast, riigirahandusest, inflatsioonist, tööturust. Eesti Majandusteaduse Seltsi liige.
Statistikanõukogu

Statistikanõukogu on Statistikaametit, Eesti Panka ja Rahandusministeeriumi nõustav organ, mille eesmärk on tagada riikliku statistika süsteemi toimimine.
Christian Daniel Rauch

Christian Daniel Rauch (2. jaanuar 1777 Arolsen, Waldecki vürstiriik – 3. detsember 1857 Dresden) oli saksa klassitsismi üks väljapaistvamaid ja edukamaid skulptoreid.

Õpilasaeg

Rauchi vanemad olid vaesed ning ei suutnud võimaldada talle õpinguid edukate meistrite juures. Esimene juhendaja õpetas talle vaid natuke rohkem kui hauakivide valmistamine.
Aastatel 1795–1797 töötas ta professor Johann Christian Ruhli abina, kes vajas teda Kasselis asuva Wilhelmshöhe lossi dekoreerimistöödel.
Soodsamad võimalused arenguks avanesid kui ta 1797. aastal Berliini kolis. Õppides Berliini Kunstiakadeemias kunsti- ja antiikajalugu, teenis ta elatist kammerteenrina kuningas Friedrich Wilhelm II kojas. Töö kõrvalt jäi talle võimalus kunsti praktiseerimiseks vaid nappidel vabadel tundidel. Kuid tema anded ei jäänud märkamata ning aastal 1804 määrati Rauchile stipendium õppimiseks Itaalias. Roomas sõbrunes ta kunstnike Wilhelm von Humboldti, Antonio Canova ja Bertel Thorvaldseniga.
Ta oli Johann Gottfried Schadow õpilane ja kuulus Berliini skulptorite koolkonda.

Läbimurre kunstnikuna

Aastal 1811 telliti Rauchilt monument kõigest 34-aastasena surnud Preisimaa kuninganna Luisele. Hauasammas, mis kujutas kuningannat magavas asendis, paigaldati Charlottenburgi mausoleumi. See oli tema kui kunstniku jaoks läbimurdeliseks tööks, mis tõi kaasa laiema tuntuse. Sealt alates usaldati suure osa avalike kujude koostamine Rauchile, teiste hulgas kindralite Friedrich Wilhelm von Bülowi, Hans David Ludwig Yorck von Wartenburgi ja Gerhard von Scharnhorsti skulptuurid Berliinis, Gebhard Leberecht von Blücheri skulptuur Wrocławis, Maximilian I skulptuur Münchenis, August Hermann Francke skulptuur Halles, Albrecht Düreri skulptuur Nürnbergis, Martin Lutheri skulptuur Wittenbergis, Meckelenburgi suurhertsog Paul Friedrichi skulptuur Schwerinis.
Aastal 1830 tegi Rauch koos arhitekt Karl Friedrich Schinkeliga algust kolossaalse ratsamonumendi mudeli valmistamisega Preisimaa kuningas Friedrich II auks. Selle töö avamine toimus Berliinis 1851. aasta mais suure pidulikkusega ja seda peetakse üheks modernse skulptuuri meistriteoseks. Printsid andsid talle selle töö eest aumärgi ja Euroopa akadeemiad võtsid ta oma liikmeks.
Immanuel Kanti kuju Königsbergis ja Albrecht Thaeri kuju Berliinis hõivasid ta tähelepanu tema viimaste eluaastate jooksul.

Lapsed

Christian Daniel Rauchil oli Wilhelmine Schulzega (1783–1855) kaks tütart: Agnes (sündinud 1804) ja Doris (sündinud 1812). Kuigi ta polnud nende emaga abielus, oli laste perekonnanimeks Rauch, õiguse selleks ostis ta kirikult.

Töid Eestis

Christian Daniel Rauchi modelleeritud lamava lõvi skulptuuri võib näha Kärstna Kabelimäel. Skulptuur on valatud Berliini kuninglikus valukojas ning pandud sinna Kärstna mõisa omaniku Joseph Carl von Anrepi poolt 1844. aastal oma isa kindralleitnant Heinrich Reinhold von Anrepi mälestuseks.
Tiina Mälberg

Tiina Mälberg (sündinud 16. märtsil 1970) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 1992. aastal Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri (15. lend).
Töötas aastatel 1991–1997 Viljandi teatri Ugala näitlejana. Alates 1997. aastast on ta Rakvere Teatri näitleja.
2011. aastal sai ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias magistrikraadi. Ta on end erialaliselt täiendanud ka lavalise võitluse alal.
2013. aastal oli Mälberg nomineeritud Eesti Teatriliidu aastapreemiale naispeaosa eest Rakvere teatri lavastuses "Armastus tööpostil". 2016. aasta jaanuaris esilinastus Kadri Kõusaare mängufilm "Ema", milles näitlejannal oli samuti kanda peaosa, ema roll.
Tiina Mälberg tegeleb ka kõne- ja esinemiskoolitusega.

Isiklikku

Kooselust näitleja ja lavastaja Üllar Saaremäega on tal poeg Karl Robert Saaremäe ja tütar Marii Ingriin.
Roland Dumas

Roland Dumas (sündinud 23. augustil 1922) on Prantsusmaa poliitik, jurist.
Ta oli 10. maist 1988 kuni 28. märtsini 1993 Prantsusmaa välisminister. Ta on olnud Prantsusmaa Konstitutsioonikohtu esimees.
9. mail 1998 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Prantsusmaa Konstitutsioonikohtu esimehena ja endise välisministrina.
Heinrich Bruiningk

Heinrich Bruiningk (7. juuli 1675 Narva – 24. jaanuar 1736 Riia) oli Eesti vaimulik, Liivimaa kindralsuperintendent.
Bruiningk õppis 13 aastat Narva ladina koolis ja alates 7. märtsist 1689 Riia lütseumis. Immatrikuleerus augustis 1690 Tartu ülikooli ja 25. septembril 1693 Kieli ülikooli, õppis ka Halle ja Leipzigi ülikoolis (ei immatrikuleeritud). Wittenbergi ülikooli immatrikuleerus 21. aprillil 1696, magistrina mainitud 22. augustil 1696; Uppsala ülikoolis õppis aastal 1698. Bruiningk nimetati 10. veebruaril 1699 Stockholmis Ingerimaa kuberneri Otto von Wellingki kodupastoriks. Ordineeriti 20. oktoobril 1699 õpetajaks.
Bruiningk oli aastatel 1699–1701 Narva Johannese koguduse abiõpetaja, 1701–1710 sama koguduse õpetaja ja konsistooriumi assessor ning aastast 1702 Narva sinodi eesistuja. Oli aastal 1700 vabahärra kindral Otto von Wellingki juures Rootsi armee staabipastor. Pärast Vene vägede vallutust aastal 1704 leidis Peeter I juures soosingu, Narva elanikkonna küüditamisel aastal 1708 oli ta kohale jäetud elanikkonna ainus lubatud pastor linnas. Valiti 21. detsembril 1710 Liivimaa kindralsuperintendendiks, kinnitati 5. jaanuaril 1711 ning astus ametisse 4. juulil 1711. Oli Liivimaa ülemkonsistooriumi president, Riia Peetri koguduse ülemõpetaja (1712–1736) ning Riia linnakonsistooriumi assessor. Peeter I kutsus teda mitmel korral Peterburi jutlustama. Ta oli hea jutlustaja ja administraator, samuti kooliasjade arendaja. Ta tundis muret ebakõlblate vaimulike pärast, kurtes selle kohta aastal 1727 maanõunike kogule.
Keelikloomad

Iseloomustus

Keelikloomade hõimkond jaguneb kolmeks alamhõimkonnaks: mantelloomad, süstikkalad ja selgroogsed. 
Mantelloomade alamhõimkonnas on vastsetel seljakeelik ja torujas kesknärvisüsteem, kuid täiskasvanutel pole kumbagi. Süstikkaladel on seljakeelik ja kesknärvisüsteem, kuid puuduvad selgroolülid. Selgroogsetel on seljakeelik asendunud luise selgrooga.
Selgroogsete kõige iseloomulikum tunnus on siseskelett, mille moodustab tugev telg: seljakeelik või selgroog. See on luustiku tugisammas, mis ulatub keha eestotsast sabani. Seljakeelik on põisjatest rakkudest koosnev tugevasse kiulisse tuppe suletud vetruv telg, mis näiteks süstikkaladel säilib sellisel kujul kogu elu jooksul. Seljakeelik on ka kõigi selgroogsete looteil. Arengu käigus asendub enamikul selgroogseist seljakeelik luuliste lülidega, täiskasvanud loomadel säilivad tema jäänused vaid elastsete lülidevaheliste ketastena.
Selgroogsete tähtsamad elundkonnad paiknevad piki skeletti, milleks on selgroog või seljakeelik. Selle peal asub kesknärvisüsteem, all ringeelundkonna selgmine tüvi ehk seljaaort. Piki seljaaorti paiknevad mõlemal pool erituselundid – neerud. 
Selgroolülid on rõnga- või silindrikujulised ning paarilistest jätketest: üla- ja alakaartest. Ülakaare kummagi poole otsad ühinevad ja moodustavad kanali, milles paikneb seljaaju. Alakaartele liigenduvad roided. Niisiis selgroog mitte ainult ei toeta keha, vaid ka kaitseb seda: tema jätked moodustavad seljaajukanali ja rinnakorvi, mis ümbritseb selgroogsete tähtsamaid elundkondi. 
Mantelloomade vabalt vees ujuvatel vastsetel on seljakeelik olemas, kuid moondel täiskasvanud isendiks see kaob. Teistegi oluliste tunnuste poolest on mantelloomade vastsed täiskasvanutest palju sarnasemad teistele keelikloomadele. Mantelloomade närvisüsteem asub keha selgmisel küljel ja kujutab endast õõnsat toru. Mantelloomade närvitoru kujuneb loote pindmistest katetest, välislootelehest ehk ektodermist renja pikisuunalise sopistusena nagu kõigil selgroogseil. Muudel selgrootuil paikneb närvisüsteem ikka keha kõhtmisel küljel ja kujuneb teisiti. Mantelloomadel on soole eesosa ehk neel läbistatud arvukatest avadest ja hingamiselundiks muutunud. Mitte üheski hõimkonnas peale ürgkeelikloomade ja mantelloomade ei moodusta sooltoru lõpusepilusid: see on keelikloomade tunnus. Ka mantelloomade embrüonaalsel arenemisel on palju ühisjooni selgroogsete arenemisega. Fülogeneetilistel, s.t põlvnemisega seotud põhjustel omistatakse mantelloomade vastsetele suuremat tähtsust kui täiskasvanud vormide ehitusele. Rohkem ei tunta niisugust anomaaliat üheski teises loomahõimkonnas. 
Tänapäeval arvatakse, et mantelloomad on tekkinud teisese ehk sekundaarse lihtsustumise ehk degradatsiooni teel mingitest selgroogsetele väga lähedastest eellastest.