google/wiki40b huggingface dataset:
Abū Nuwās

Abū Nuwās (ابونواس; pikemalt Abū Nuwās al-Ḩasan ibn Hāni' al-Ḩakamī; umbes 750 või 757 Ahvāz – 814 või 815) oli üks tähtsamaid araabia keeles kirjutanud klassikalise luule esindajaid. Ta oli esimene linnaluuletaja araabia kirjanduses, õukonnapoeet.
Ta sündis Ahvāzi linnas Pärsias. Tema isa Hāni' oli araablane, ema oli pärit Pärsiast.
Abū Nuwās elas kaliif Hārūn ar-Rashīdi ajal, mil sündis klassikaline araabia kirjandus. Al-Başrah's ja Al-Kūfah's õppis ta oma aja suurimate filoloogide juures. Et õppida ära beduiinide araabia keel, mida peeti eriti puhtaks, olevat ta veetnud aasta ka kõrbes.
Abū Nuwāsist sai oma aja araabiakeelse luule kõige laiahaardelisemaid meistreid; eriti tuntuks sai ta jahi-, armastus- ja veiniluulega. Veiniluule arendas ta erilise täiuseni. Muu hulgas ülistas Abū Nuwās poistevahelist armastust.
Abū Nuwāsi luule ja isik on säilinud ka rahvapärimuses. Korduvalt esineb ta ka "Tuhande ja ühe öö" lugudes, kus teda mainitakse kaliif Harūn ar-Rashīdi saatjana. Suahiilikeelses kirjanduses kannab Abunuwasi nime väljamõeldud narrikuju, kellele omistatakse kohati needsamad lood, mis mulla Nasreddinile ja Juḩā'le.
Lahmuse kivi

Lahmuse kivi on kaitsealune rändrahn Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Lahmuse külas.

Iseloomustus

Lahmuse kivi on ümardunud püramiidja kujuga püstiste külgedega ja alusel laienev rahn. Kivi pikkus on 5 m, laius 4,3 m, kõrgus 2,9 m ja ümbermõõt 13,3 m. Kivi jalamile on kuhjatud väiksemaid kive. Põhjakülg on sammaldunud, kuna see pool on tuultele avatud. Ülejäänud osa kivist on 50% ulatuses samblaga kaetud.

Tähtsus

Kivi on looduskaitse all alates 1938. aastast.
Odvardt Helmoldt von Lode

Perekond

Tema vanemateks olid Husumis sündinud ning 1730-ndatel Viiburis ja hiljem Kopenhaagenis tegutsenud kunstnik ja [vermimis]templite valmistaja Gustav de Lode vanem (1694–1742) ja Anna Maria Anders­datter (1698–1766). Vanaisaks kunstnik ja pitseri valmistaja Odwart Heinrich von Lode (sündis 1668), kes abiellus 1694 Dithmarschenis Ribest (Ripen) pärit Elin Jensdatteriga.
Odvardt Helmoldt von Lode abiellus Kopenhaagenis 20. veebruaril 1754 Karen Nordrupiga, (1737–1763), kes oli veinikaupmees Mathias Nordrupi ja Kirstine Bentzeni tütar.
Sotsiaalne areng

Sotsiaalne areng (inglise social development) on (inimeste või ühiskonna) üldise heaolu paranemine, mida mõõdetakse selliste sotsiaalsete indikaatoritega, nagu keskmine eluiga, laste suremus, kirjaoskus, sotsiaalteenuste osutamine; tänapäeval lisatakse inimkeskse arengu kontekstis näitajatena ka vaeste kogukondade elujärje parandamine, kogukonnajuhtimine, omavõim ja keskkonnaanalüüs.
Sotsiaalne areng edeneb näiteks haridus-, tervise- ja elamumajandusprogrammide ning avalikele teenustele parema juurdepääsu võimaldamise kaudu.
Lea-Tuti Livšits

Lea-Tuti Livšits (neiupõlvenimega Sturm; 22. september 1930 Pagari talu, Kaarepere vald – 23. november 1999 Tartu) oli Eesti kunstnik.
Alates 1951. aastast elas Lea-Tuti Kiviõlis, kus lõpetas keskkooli. Töötas 1974. aastani Kiviõli Põlevkivikeemia Kombinaadis laborandina, hiljem sealsamas kunstnikuna. 1974 asus elama Kohtla-Järvele ja hakkas tööle kunstnikuna Kohtla-Järve Põlevkivi Teadusliku Uurimise Instituudis.
Ta lõpetas 1967. aastal Tartu Kunstimuuseumi kunstikursused (1967) ning sai Ida-Virumaal tuntuks eelkõige oma akvarellmaalidega. Lemmikteemad olid maastikud ja lilled, lemmikžanr oli akvarell kõigi oma vormidega. Lõi originaalse suuna graafikas, mida nimetatakse stohhatüüpiaks.
Tal oli üle 20 isikunäituse Kiviõlis, Kohtla-Järvel, Tallinnas ja Tartus. Mitmeid kordi esindas ta Ida-Virumaa kunstnikke ühisnäitustel Eestis ja ka välismaal. Tema loomingule on oma mõju avaldanud ka isa Hugo Sturmi looming, kelle naivistlikud maalid ja puutööd seisid aukohal tema koduses ateljees. 2005. aastal avati Lea-Tuti Livšitsi viimases elukohas Kohtla-Järvel mälestustahvel.

Isiklikku

Tema isa oli harrastuskunstnik Hugo Sturm. Ta oli abielus Vladlen Livšitsiga.
Eberhard Vogdt

Eberhard Konrad Roman Vogdt (14. juuli (vkj) / 27. juuli 1902 Kirna-Kohatu vald, Hageri kihelkond, Harjumaa – 23. november 1964 Oberaula, Lääne-Saksamaa) oli Eesti advokaat ja purjesportlane. 
Ta lõpetas aastal 1921 Tallinna toomkooli. Aastatel 1921–1926 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas (algul kaubandust, lõpetas juristina). Ta oli Korporatsioon Estonia vilistlane.
Ta oli aastal 1927 kindlustusseltsi "Polaris" juriskonsult, aastatel 1927–1934 oli ta vandeadvokaat Gerhard Kressi abi, aastatel 1934–1935 oli ta ilma patroonita vandeadvokaadi abi, aastatel 1935–1936 oli ta A. v. Nottbecki abi. Aastatel 1936–1939 oli ta vandeadvokaat Tallinnas.
Ta lahkus aastal 1939 Saksamaale. Aastatel 1940–1945 oli ta Ilkenau paberivabriku administratsiooni juhataja. Aastal 1945 mobiliseeriti ta Saksa sõjaväkke, oli lühikest aega liitlaste sõjavangilaagris. Aastast 1945 elas ta Oberaulas.

Purjetajana

Ta võitis 1928. aasta suveolümpiamängudel Amsterdamis pronksmedali paadil "Tutti V" 6-meetriste paatide klassis. Meeskonna kapten oli Nikolai Vekšin, meeskonda kuulusid veel William von Wirén ning vennad Georg ja Andreas Faehlmann.
Rotermanni tänav

Rotermanni tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Sadama asumis.
Tänav sai nime 18. mail 2005.
Metsaülikool Austraalias

Metsaülikool Austraalias (lühendatult MÜA) oli Austraalia eestlaste haridus- ja kultuuriüritus. Üritus oli ajendatud Metsaülikoolist.
Metsaülikool sai alguse 2. aprillil 1971 ja selle eestvedajaks sai Inno Salasoo. Esimene kursus algas 29. jaanuaril 1972.
Tiit Tammaru

Tiit Tammaru (sündinud 4. veebruaril 1972) on eesti geograaf, Tartu Ülikooli linna- ja rahvastikugeograafia professor ning Eesti Teaduste Akadeemia akadeemik.
Ta kaitses doktorikraadi inimgeograafia alal 2001. aastal tööga "Linnastumine ja linnade kasv Eestis nõukogude aastatel".
Kasetoht

Kasetoht on kase koore pealmine korgistunud ja surnud osa, mis laseb tüvel jämedamaks kasvada. Kasetoht koosneb suberiiniga läbi imbunud korgirakkudest ja kihtidest, mille vahed on täidetud õhuga. Valge värvuse annavad sellele betuliinikristalle sisaldavad korgikoe rakud. Toht on poole kergem kui vesi (520 kg/m³), õhu- ja vedelikukindel, samuti halb soojus- ja elektrijuht. Kasetoht on puust eraldatav õhukeste valgete elastsete kihtidena.
Suberiin muudab kasetohu painduvaks ja niiskusele vastupidavaks, betuliinil on antiseptilised omadused. Kasetohtu on kasutatud viiskude, märsside, vakkade, toidu- ja keedunõude jmt valmistamiseks ning veesõidukite, hoonete jmt katmisel ja niiskuskindlaks muutmisel. Laialdaselt on seda kasutanud Põhja-Euroopa, Siberi ja Põhja-Ameerika asukad. Ida-Euroopas oli kasetoht kasutusel märkmete tegemise materjalina ning oli sellega n-ö paberi eellane (vt tohtkiri).
Kasekoorest (kasetohust) valmistatakse kuivdestillatsioonil kasetõrva (pix Betulinae; vt tökat), mida on kasutatud ka rahvameditsiinis ekseemi ja psoriaasi korral. Tohust utmise teel saadav tökat kuulub tuntud Višnevski salvi koostisse.
Menstruatsioonitaoline vereeritus

Menstruatsioonitaoline vereeritus ehk menstruatsioonitaoline veritsus on vereeritus tupest, mida põhjustab emaka limaskesta füsioloogiline seisund, kui sellele ei eelne ovulatsiooni (nagu menstruatsiooni puhul).
See esineb tavaliselt östrogeeni ja prostegerooni taseme vähenemise tõttu veres (sama signaal kutsub vereerituse esile ka menstruatsiooni puhul). Sel juhul esineb regulaarne menstruatsioonitaoline vereeritus tavaliselt rasedusvastaste tablettide tarvitamisel tabletitsüklite vaheajal. Samuti esineb see hormoonravikuuri lõppemisel. Sel juhul toimub limaskesta irdumine aeglasemalt ja vähem täielikult kui menstruatsiooni puhul. Vereeritus algab kolm-neli päeva pärast tabletitsükli või hormoonravi lõppu.
Menstruatsioonitaolist vereeritust võib esineda ka peale günekoloogilisi protseduure nagu emakaõõne abrasioon.
Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseum

Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseum (ETDM) on muuseum, mis on keskendunud eeskätt tarbekunsti ja disaini ajaloo tutvustamisele Eestis. 
Asutusele pandi alus 24. novembril 1971 ja muuseum avati 18. juulil 1980 Eesti Riikliku Kunstimuuseumi filiaalina. Tarbekunsti- ja disainimuuseum sai iseseisvaks muuseumiks 2004. aastal.
ETDM asub Tallinna vanalinnas 17. sajandi lõpul valminud barokses aidas, mis rajati 1683.
Muuseumi kogule pandi alus 1919. aastal koos Eesti Kunstimuuseumi rajamisega. 
Eesti kaasaegse tarbekunsti kõrval on esindatud ka tootekujunduse ja unikaaldisaini näidised. Muuseumil on tekstiili-, keraamika-, portselani-, naha-, klaasi-, ehte-, metalli-, mööbli- ja disainikollektsioon, kokku üle 13 000 museaali, lisaks mahukas foto-, negatiivi- ja slaidikogu, erialane raamatukogu ning arhiiv. See on kõige ülevaatlikum eesti professionaalse tarbekunsti ja disaini kogu üldse.
SOUP '69

SOUP '69 oli aastatel 1969–1971 Tallinnas tegutsenud kunstnike rühmitis, mille lõid ERKI disaini- ja arhitektuuritudengid. Rühmitise nimi "SOUP" oli ajendatud Andy Warholi supipurkide seeriat kajastava kunstiteose järgi (soup 'supp').
SOUP '69 töödes oli inspiratsiooni ammutatud popkunstist.
SOUP '69 kuulusid teiste seas Andres Tolts, Leonhard Lapin, Ando Keskküla.
Joogisarv

Joogisarv on vedelike joomiseks kasutatud erinevast materjalist (seest õõnestatud loomasarv, klaas, metall, keraamika jm) sarvekujuline jooginõu. See oli kasutusel juba klassikalisel antiikajal, eriti Balkanil, jäänukina tseremoniaaljooginõuna keskajal ja mõnel pool ka tänapäeval, eriti Germaani-Euroopas ja Kaukaasias.
Joogisarv oli oluline viikingite tseremooniates.

Joogisarve kasutamine Eestis

Eestis oli joogisarv oluline muinasusundlike peiede pidamise rituaalides. Joogisarve kujutist on kujutatud mitmel eesti paganlikul sõjameeste trapetsiaalsel hauaplaadil (nt Muhu kiriku seinas, Karuse kalmistul von Wistinghausenite kabelis jm).
Edmund Martin

Edmund (Johannes) Martin (13. jaanuar 1910 Pärnu – 18. september 2003 Nassau maakond, New Yorgi osariik, USA) oli eesti filmirežissöör. 
Sündis Pärnus kaupmehe pojana. Õppis Pärnu Poeglaste Gümnaasiumis, mille lõpetamise järel astus Viini Ülikooli majandusteaduskonda. Edasi jätkusid õpingud Austria Filmiliidu Filmikunsti ja Filmitehnika õppeasutuse Filmbund filmikoolis, mille lõpetas filmirežissööri kutsega. Samal ajal oli ta Viini Eesti Seltsi asjaajaja ja Välis-Eesti korp! Wäinla osakonna organiseerija esimees. Edasi töötas ta Berliinis ja Viinis. 
Eesti 1930. aastate kinematograafias oli Edmund Martin ainuke sellise eriala kõrgharidusega mees. Filmiinspektor Artur Adsoni kutsel tuli ta tagasi Eestisse, et abistada eesti filmiala ülesehitamist Eesti Kultuurfilmis, seal ta töötas peamiselt ärijuhina (produktsioonijuhatajana) ja helikroonika tootjana. Tema ettepanekute kohaselt sai Eesti Kultuurfilm riigivanem Konstantin Pätsilt abi ajakohase kinotehnika varustuse ostmiseks. Ta ise hakkas tootma helikroonikaid, mida hakati vahetuse korras saatma ka teistesse riikidesse. 
Eesti Kultuurfilmis töötas ta aastatel 1935–1938. Samal ajal asutas oma kunstsarvetööstuse "Estosarv Ed. Martin & Ko", mis natsionaliseeriti 1940. aastal. Tal õnnestus pääseda tagasi Austriasse Viini ja asuda tööle kompanii Wien Film juures, kus ta töötas seni, kuni produktsioonigrupp viidi üle Prahasse. Viinis oli ta Eesti Seltsi asjaajaja, kes abistas eestlastest sõjapõgenikke. Prahas tuli tal jällegi asuda põgenikuteele, et mitte sattuda Tšhehhoslovakkiasse sissetunginud punaarmee vangistusse. Sõja lõppedes 1945. aastal sai ta tööd Ameerika Sõjaväe Peakorteri meelelahutusüksuses "Special Service", kus filmis muuhulgas ka eesti sõjapagulaste laagreid. Martin moodustas näitetrupi Estonian Ballet and Musical Show ning abiellus Vanemuise endise tantsija Valli Ruubeliga. 1952 siirdusid nad edasi USAsse, kus Edmund Martin õppis disaineriks ja avas New Yorgis mustrikujundusettevõtte Scandic Disainers. 
1956 asus Edmund Martin koos New Yorgi Eesti Haridusseltsiga looma Eesti Filmikeskust. Pooleteise aastaga tegi ta pagulaseestlaste juhtumitest naljafilmi "Seitse vihta", mis esilinastus 30. novembril 1958 New Yorgis. Seda näidati kõigis suuremais eesti keskustes USAs ja Kanadas (selle koopia asub Eesti Filmiarhiivis Tallinnas). 
1964. aastal asusid Martinid elama Lakewoodi, kus nelja aastaga tegi koos Heinz Riivaldiga August Kitzbergi "Libahundi" ainetel mängufilmi "Tiina". Esilinastus toimus Baltimoreis ESTO'76 ajal ja 1979. aastal Tallinna Kinomajas. 1980. aastatel hakkas ta ette valmistama videomängufilmi Lydia Koidulast, mille käsikirja oli koostanud kirjandusteadlane Mall Jürma. Filmi plaan ei realiseerunud ja ootamatult suri ka Valli Martin, kes oleks pidanud kehastama Lydia Koidulat.
Martin on kujundanud raamatuid ja kirjutanud ka lauludele sõnu.
Hålogaland

Hålogaland (vanapõhja Hálogaland) oli keskaegse Norra kõige põhjapoolsem maakond. See hõlmas praeguse Nordlandi maakonna ning suurema osa Tromsi maakonnast vähemalt Malangenini, võib-olla Lyngstuani Lyngsfjordeni suudmes.
Vanapõhja nime algusosa on mitmuse omastav etnonüümist háleygir, mille päritolu on ebaselge. Nime lõpuosa tähendab 'maa'.
Nukuoro keel

Kõnelejate arv

Kõnelejate arv oli 2016. aastal 700.

Keele struktuuri andmed

Leksikaalne sarnasus: 55% kapingamarangi keelega.
Süntaktiline tüpoloogia: SVO (alus - öeldisverb - sihitis) nagu ka eesti keeles. VSO (öeldisverb - alus - sihitis).

Näited nukuorokeelsest tekstist

Gai gi-la-deu ga damada de hebagi ange gi de hodoligi la, a-gai gi-la-deu de e sula. Ga-me-hu gai ia ga manadu age de hano ge i Samoa. Ga lava gai ia ga hai e lua moni nnui.
Siis nad hakkasid võitlema pealikega. Aga nad ei olnud edukad. Nii otsustas ta minna Samoast eemale. Siis ta ehitas kaks suurt kanuud.
...Gai gi-la-deu ga dele-dele ai i de moana. Ga lava gai gi-la-deu gu gidee ange hogi e dahi henua e ba ange gi Fiisii gai gi-la-deu ga too age a-gi-na. A-gai a Vave ma o-no dangada ga hebagi ange a-gi-na. Ga lava gu kii gi-la-deu i de gau la. Gai gi-la-deu de e nnoho ai lo i de henua la go hidinga gi-la-deu e kino ai a-gai e dai de-ai hogi gai i a-gi-na. A-gai gi-la-deu ga hu-lo ge ai lo hogi e ssalla dahi henua m-o-la-deu. O-la-deu e llodo danuaa ai la i de nnoho ai. 
...Ja nad purjetasid avamerel. Siis nägid nad ühte saart, Fidži lähedal ja nad läksid kaldale. Vave ja tema mehed võitlesid seal selles kohas. Siis nad võitsid. Aga nad ei elanud sellel saarel elama, sellepärast et nad vikasid seda saart. Ja saarel polnud midagi süüa. Ja siis nad läksid saare pealt minema, ja otsisid teist saart kus nad saaksid õnnelikult elada. 
Ga dahu dahi ahi i de ahi-ahi a se me e dunu ai a-la-deu mamu go hidinga gi-la-deu gu hii-kai a-gai se hai hogi e tilo ai be a hanu la dangada i de henua la. Gai de-la-deu lo-mai la duaa modu gai gi-la-deu ne hhudi dahi libo. De henua la e de-ai donu dangada e nnoho hai. Gai ni eidu e nnoho ai i de masava la. A-gai tagi lanui o denga eidu la go Sogo. De masava la gai a Sogo gu gide e ia de use-ahi gai ia ga hai ange gi on-o eidu valigiligi mai ange la i de ia gi-la-deu gi hu-lol gi diilo de ahi la be se eidu ange hogi de la.
Nad ehitasid lõkketule selleks, et õhtul süüa sest nad olid väga näljased. Nad püüdsid kala. Arvati et saarel ei elanud kedagi. Aga saarel elasid kummitused. Kummituste ülem, Soko, nägi taevas suitsu ning ütles teistele kummitustele et nad läheksid vaatama kust see tuleb.

Kirjaviis

Ladina tähestik. Uus Testament on nukuoro keeles ilmunud 1986. aastal, aga täispiiblit veel pole.
Liilialised

Morfoloogilised eritunnused

Liilialiste lehed on kas kaar- või rööproodsed. Sageli on neil varremuudenditena sibul (organ)ad, mugulad või risoomid. Paljude liiliate õieehitus on kolmetine. Õiekate on lihtne, kuid kroonjad lehed on erksad ja värvikad, et tolmeldajaid kohale meelitada. Vili on kupar või mari.
Ragnar Nurmik

Ragnar Nurmik (sündinud 8. detsembril 1975 Tallinnas) on Eesti kodanik, kes kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel üksikkandidaadina ja sai 43 häält.
Ta on lõpetanud Olustvere Kõrgema Põllumajanduskooli agronoom-talujuhi erialal 1996. Ta on alates 1999. aastast Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige.
Glükosüülimine

Glükosüülimine on glükaanide liitmine valkudele ja lipiididele ensüümide abil.
Ekman

Ekman oli Soome sõjaväelane (reamees, 1919), Vabadusristi kavaler.
Ekman osales alates 8. jaanuarist 1919 Soome vabatahtlike salga 4. kompanii koosseisus Vabadussõjas, osales lahingutes Punaarmee vastu Narva rindel, naasis märtsis 1919 Soome. 26. märtsil 1920 anti talle II liigi 3. järgu Vabadusrist.
Ekmani isikut pole võimalik identifitseerida, kuna 4. kompaniis teenis kolm sellenimelist: Bertil Ekman, Erik Ekman ja Gunnar Ekman, kõik pärit Helsingist.
Lia Rajandi

Lia-Astrid Rajandi (16. märts 1929 – 28. jaanuar 2014) oli eesti prantsuse filoloog, inglise keelest tõlkija ja kooliõpetaja.
Ta töötas aastatel 1963–1984 Tallinna 7. Keskkoolis õpetajana.
Lia Rajandi tõlkis eesti keelde John Ronald Reuel Tolkieni raamatu "Kääbik".

Isiklikku

Tema abikaasa Henno Rajandi (1928–1998) oli samuti tõlkija.
Esteetika ja Vabade Kunstide Sõltumatu Akadeemia

Esteetika ja Vabade Kunstide Sõltumatu Akadeemia (vene keeles Независимaя академия эстетики и свободных искусств) on Venemaa üks paljudest akadeemiatest, mis tekkisid 1990ndail aastatel pärast Nõukogude Liidu lagunemist.
Sõltumatu akadeemia asutati aastal 1993  Moskvas. Akadeemia peab oma strateegiliseks eesmärgiks edendada Venemaa intellektuaalse ja kultuurilise potentsiaali arengut.
Proatheris superciliaris

Levila

See maoliik on levinud valdavalt Tansaanias, Malawis ja Mosambiigis.

Bioloogia

Nende madude sugulise paljunemise vormiks on vivipaaria - graviidse emase mao poegimise tulemusel võib sündida 3-16 maopoega.

Kokkupuuted inimestega

Maod on inimeste suhtes mürkmadudeks liigitatavad, kuna nende hammustus võib mürgistusseisundeid esile kutsuda.
Hedy Lamarr

Hedy Lamarr (sündinud Hedwig Eva Maria Kiesler, 9. november 1914 Viin, Austria-Ungari – 19. jaanuar 2000 Casselberry, Florida, USA) oli Austria päritolu Ameerika Ühendriikide filminäitleja ja leiutaja. 
Pärast lühikest filmikarjääri Saksamaal, millesse jäi ka skandaalne armustseen filmis "Ecstasy" (1933), põgenes ta abikaasa juurest ning kolis salaja Pariisi. Seal kohtus ta filmistuudio MGM juhi Louis B. Mayeriga, kes pakkus Lamarrile lepingut Hollywoodis. Ameerikas jäi ta filmistaariks 1930ndate lõpust 1950ndateni.
Lamarr mängis paljudes populaarsetes filmides nagu "Algiers" (1938) koos Charles Boyeriga, "I Take This Woman" (1940) Spencer Tracyga, "Comrade X" (1940) Clark Gable'iga, "Come Live With Me" (1941) James Stewartiga, "H. M. Pulham, Esq." (1941) koos Robert Youngiga ning "Samson and Delilah" (1949) Victor Mature'ga. Režissöör Max Reinhardt nimetas Hedy Lamarri "kauneimaks naiseks Euroopas".
Teise maailmasõja algul leiutasid Lamarr ja helilooja George Antheil raadiosignaali edastamiseks kasutatava sagedushüplemise süsteemi, mis ei lasknud teljeriikide raadiosegajail häirida liitlaste torpeedode juhtimissüsteeme. Ehkki USA merevägi võttis uue tehnoloogia kasutusele alles 1960. aastail, kasutavad selle põhimõtteid tänapäevane WiFi, CDMA ja Bluetooth.
Fonasteenia

Fonasteenia on hääle kähisemise ja nõrkusena avalduv hääleaparaadi häire. Ka Phonasthenia functionalis.
Häälejõuetuse põhjuseks võib olla kõri ülekoormamine (lauljad, näitlejad), vale ja mittesobiv tessituur, hääle forsseerimine (karjumine, moonutatud häälega rääkimine), vale hääletehnika. Sellisel kasutamisel kõri väsib ja tekib hääledefekt.
Maria Kõrvits

Maria Kõrvits (sündinud 12. juulil 1987 Tallinnas) on eesti helilooja. Ta on Eesti Heliloojate Liidu liige aastast 2012.
Ta on lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli kompositsiooni erialal õpetaja Alo Põldmäe juures (2006). Kompositsiooniõpinguid jätkas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias (2006–2012) Helena Tulve ja Tõnu Kõrvitsa juhendamisel. Õppeaastal 2007/2008 täiendas ta end Fabio Niederi juures Triestes, Itaalias. Ta on täiendanud end Arvo Pärdi, Veljo Tormise, Erkki-Sven Tüüri, Ole Lützow-Holmi, Adriana Hölzky, Louis Andriesseni, Rafael Reina ja teiste meistrikursustel. 2011. aastal võttis ta osa Ensemble Moderni ja Péter Eötvösi meistriklassist Frankfurdis. 
Maria Kõrvits töötab Tallinna Muusikakoolis ja Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis muusikateoreetiliste ainete õpetajana. 
Ta on laulnud kammerkooris Noored Eesti Hääled, Voces Musicales ja Tallinna Muusikakeskkooli kammerkooris ja noortekooris.

Teosed ja helikeel

Suurema osa Maria Kõrvitsa loomingust moodustavad ansambli- ja kooriteosed, ent ta on loonud ka filmi-, näituse-, tantsu- ja installatsioonimuusikat. 2016. aastal Wrocławis toimunud rahvusvahelise heliloojate Rostrumil võitis tema orkestriteos "Langedes ülespoole, taeva kaarjasse kaussi" (2016, Eesti Muusika Päevade tellimus) alla 30-aastaste heliloojate kategooria.  
Maria Kõrvitsa muusikas on olulisel kohal värvide ja tekstuuride märkamatu muutumine. Teda inspireerivad looduses ja inimhinges aset leidvad protsessid, samuti kirjandus ja luule. Oma teostes kasutab Kõrvits laiendatud mängutehnikad, heterofoonia ja polüfoonia põimimist. Heliloojana on teda mõjutanud Helena Tulve, Tatjana Kozlova-Johannes, Kaija Saariaho, Tristan Murail ja Georges Lentzi.

Tunnustus

Eduka loomingulise tegevuse eest pälvis Maria Kõrvits Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia 2016.

Isiklikku

Maria Kõrvits on Krista ja Tiit Kõrvitsa tütar, Joosep Kõrvitsa õde.
Eva Garmider-Laur

Haridus

Lõpetanud Tallinna Tehnikaülikooli 2000. aastal magister scientiarum (MSc) ja 1997. aastal majandusarvestuse eriala bakalaureuse kraadiga. 1992 keskharidus Tallinna 43. Keskkoolist (praegune Tallinna Tehnikagümnaasium).

Töökohad

Töötanud aastatel 2002–2004 teadurina Euroopa Liidu uurimisrühmas “ Accounting Harmonization and Standardization in Europe: Enforcement, Comparability and Capital Market Effects”; 1999–2003 lektor ja 2000–2002 instituudi direktori kohusetäitjana Tallinna Tehnikaülikool Majandusmajandusarvestuse instituut. Alates 1994 Pirgu mõisa juures. Esimeseks töökohaks 1993–1997 RE “Eesti Kütus” raamatupidaja, stipendiaat.
Publikatsioonid:
„Accounting regulations in Eastern Europe and issues of income recognition timeliness and conservatism” (2005artikkel), "Konservatiivsuse printsiibi mõjudest finantsaruannetele (2003,Majandusarvestus & finantsjuhtimine IV, TTÜ), "Kasumiaruandest" (2001,Majandusarvestus & finantsjuhtimine III,  TTÜ), „Varadest eelarveliste asutuste raamatupidamises“ (2000,Majandusarvestus & finantsjuhtimine,  TTÜ) ja “Accounting and taxation problems”, (1999ettekanne ja artikkel TTÜ rahvusvahelisel konverentsil).
Saadud stipendiumid: “ Accounting Harmonization and Standardization in Europe: Enforcement, Comparability and Capital Market Effects” 2002 Euroopa Liit projekt HPRN-CT-1999-00062.

Muu tegevus

Euroopa Raamatupidamise Assotsiatsioon (2001–2005), Majandustudengite ühenduse AIESEC Nõuandva Kogu liige (alates 2001–2004), Tallinna Tehnikaülikooli Majandusteaduskonna nõukogu (2000–2002), Tallinna Tehnikaülikooli Majandusarvestuse instituudi nõukogu (2000–2002), Eesti Raamatupidajate Liit (alates 1999), Eesti Kooriühing (alates 1997).
Liitunud Tallinna Tehnikaülikool Kammerkooriga aastal 1992. Aastatel oli 1996–1999 koori president.
Alates 2004. aastast kuulub Eva Garmider-Laur Eesti Reformierakonda.
Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee

Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee (registrinumbriga 56) oli üks Eesti tugimaanteedest. Maantee oli arvel 2000. aastate alguses, mil tugimaanteed registrinumbriga 56 ja 48 (Tartu–Viljandi maantee) ühendati põhimaanteeks 92 (Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee).
Florida

Majandus

2009. aasta Florida SKP oli 729,4 miljardit USA dollarit.
2011. aasta märtsis oli töötus 11,1%.

Rahvastik

Floridas elab 2010. aasta seisuga 18 801 310 inimest.
Ülejõe (Pärnu)

Ülejõe on Pärnu linnaosa, mis paikneb Vana-Pärnu, kesklinna ja Rääma linnaosa vahel.