google/wiki40b huggingface dataset:
Bruno Pontecorvo

Bruno Pontecorvo (vene keeles Бруно Максимович Понтекорво; 22. august 1913 Marina di Pisa – 24. september 1993 Dubna, Moskva oblast) oli juudi päritolu Itaalia ja Nõukogude Liidu füüsik.
Bruno Pontecorvo oli pärit ettevõtja perekonnast. 1933. aastal lõpetas ta füüsika alal Rooma Ülikooli ja asus tööle Enrico Fermi laboratooriumis. Alates 1936. aastast töötas Fermi Pariisis Frédéric Joliot-Curie ja Irène Joliot-Curie laboratooriumis. Seal tutvus ta itaalia kommunistlike emigrantidega ja astus Itaalia Kommunistlikku Parteisse. Pavel Sudoplatovi väitel tekkisid ta sel ajal ka kontaktid Nõukogude luurega. 1940–1948 töötas Pontecorvo Ameerika Ühendriikides ja Kanadas, 1948–1950 Suurbritannias. 31. augustil 1950 lahkus Bruno Pontecorvo koos oma naise ja kolme lapsega salaja Nõukogude Liitu. 1950. aasta septembril lõpus asus ta tööle Teaduste Akadeemia Elektrofüüsika laboratooriumis (mis hiljem nimetati ümber Teaduste Akadeemia Tuumaprobleemide Instituudiks). 1958. aastal valiti ta Nõukogude Liidu Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks, 1964. aastal aga akadeemikuks. 1955. aastal astus Bruno Pontecorvo Nõukogude Liidu Kommunistlikku Parteisse.
Bhutani lipp

Bhutani lipp on Bhutani ametlik lipp.

Kirjeldus

See kujutab näoga vardast ära pööratud valget tiibadeta draakonit safrankollasel ja oranžil põhjal. Lipp on jaotatud vardapoolse külje alaosast lähtuva diagonaaliga pooleks, nii et moodustuvad ülemine safrankollane ja alumine oranž kolmnurk.  
Lipu proportsioonid on 2:3.

Tõlgendus

Kollane värvilaid tähendab monarhiat, oranž värvilaid Drukpa koolkonna kloostreid ja budismi.   
Valge kõuedraakoni (tiibeti Druk) kujutis on lipul sellepärast, et kohalikus dzongkha keeles nimetatakse Bhutani Draakonimaaks (Drukyuel). Nimi ja embleem tulenevad Drukpa koolkonnast, mille klooster Bhutani 1200. aasta paiku rajati. Müristamist peetakse Bhutanis draakoni hääleks. Valge sümboliseerib puhtust. 
Draakoni küüniste küljes on kalliskivid, mis sümboliseerivad rikkust. Kuule hoidev draakon on ka universumi sümbol. Ähvardavalt avatud suu sümboliseerib maad kaitsvaid jumalaid ja jumalannasid.
Hiina stiilis lipp meenutab Hiina keisririigi kuldkollast lippu. Lipu kollane on seotud Bhutani kuninga rüü värviga.

Võrdlus teiste lippudega

Bhutani lipp on üks väheseid riigilippe, millel on tähtsal kohal oranž värv. 
Draakon on rahvuslippudest kujutatud veel Walesi lipul.

Ajalugu

Sarnane lipp on Bhutanil olnud 19. sajandist saadik. 
Riigilipu esimene variant kavandati 1949. aastal India-Bhutani lepingu sõlmimise puhuks. Kuningas Jigme Wangchuk kavandas ruudukujulise lipu, mis oli diagonaalselt jagatud ülemiseks kollaseks ja alumiseks punaseks laiuks. Lipu keskel oli roheline draakon, traditsiooniline türkiisdraakon yu druk ngonm (གཡུ་ རབྲུག་ སྡོནམ). Thimphus Rahvuskogu hoones võib selle lipu koopiat praegugi näha. Originaali asukoht on teadmata. 
Riigilippu läks uuesti tarvis kuninga ringreisi ajal 1956. Uus lipp tehti vana lipu foto järgi, kuid draakon muudeti valgeks. Valmistati üks suur lipp laagripaikades heiskamiseks ning hulk väikesi lippe kuninga saatesalga igale kümnendale ponile. 
Enam-vähem praeguse kuju sai lipp 1960. Üks ametnik märkas mõni aasta varem Indiat külastades, et ruudukujuline lipp ei lehvi nii hästi nagu India lipp, mille proportsioonid on 2:3. Bhutani lipule anti India lipu mõõdud 6×9 jalga. Draakoni asendit muudeti nii, et ta kergelt tuule käes lehvides ei vaataks alla. 
Aastal 1969 muudeti kuninga käsul punane oranžiks. Seoses riigi astumisega ÜRO-sse 1971 kinnitati lipu kuju ametlikult 8. juunil 1972.
Baltische Monatsschrift

Baltische Monatsschrift ('Balti Kuukiri') oli aastatel 1859–1934 pausidega ilmunud baltisakslaste ajakiri, mille sisu moodustasid kultuuri- ja ajalooteemad.
1859–1882, 1898–1914, 1927–1934 ilmus ajakiri Riias, 1883–1897 ja 1914–1915 Tallinnas. Aastal 1914 ühines Baltische Monatsschrift ajakirjaga Deutsche Monatsschrift für Russland, mis ilmus aastani 1926. Pärast seda ilmus Baltische Monatsschrift kuni 1934. aastani (1932–1934 kandis nime Baltische Monatshefte).
Kergueleni saarekapsas

Kergueleni saarekapsas (Pringlea antiscorbutica) on õistaim ristõieliste sugukonnast. See kasvab mõnedel India ookeani lõunaosa ja Lõuna-Jäämere saartel. Nimetuse on saanud ühe oma kasvukoha, Kergueleni saarte järgi.
Kergueleni saarekapsas on isetolmleja taim ning kohastunud karmi kliimaga. Kuna taime lehed sisaldavad rohkesti C-vitamiini, sõid meremehed neid skorbuudi raviks. Selle järgi sai taim oma ladinakeelse nimetuse.
Andreas von Westfalen

Andreas von Westfalen (ka Andreas de Wetphalen; surnud 1270) oli Liivi ordu maameistri kohusetäitja aastal 1270.
Andreas von Westfalen pärineski tõenäoliselt Vestfaalist, kuid rohkem tema päritolu kohta teada ei ole. 1270. aastal ordumeistri kohusetäitjaks saamise järel langes ta peagi sõjakäigul leedulaste vastu.
Harilik nisu

Kirjeldus

Harilikul nisul on narmasjuurestik. Kõrre kõrguseks on 60–80 cm. Õisikuks liitpea. Nisu vili on paljastera.

Kasvatamine

Harilik nisu on enam levinud nisuliik. Seda kasvatatakse kogu maakeral põhjapolaarjoonest kuni lõunapoolsete mandrialadeni. Harilik nisu on väga vormiderohke, seal hulgas on ka kääbusvorme. Eristatakse üle 250 hariliku nisu teisendi ja üle 4000 sordi.
Eestis kasvatatavad sordid kuuluvad peamiselt ohtetu või poolohteliste ja karvadeta peadega teisendite hulka (albidum; milturum; lutescens).

Kasutamine

Peamiselt kasutatakse nisu nisujahu tootmiseks.
Meri (Kuu)

Kuu mered on suured basaltsest laavast moodustunud Kuu tasandikud. Tasandikke nimetati meredeks, sest vanaaja astronoomid uskusid ekslikult, et need olid kunagi täidetud veega. Kuu mered moodustavad Kuu pinnast umbes 16% ja asuvad peamiselt Maa-poolsel küljel. Kuu tagaküljel asuvad mered peamiselt suurtes kraatrites. Mered peegeldavad mandritest vähem valgust ning seetõttu näivad palja silmaga Kuud vaadates tumedamad.
Tropidonophis

Levila

Neid võib kohata Austraalias, Paapua Uus-Guineas, Indoneesias ja Filipiinidel.
Jaskametsa

Jaskametsa oli küla Tarakvere mõisapiirkonnas Torma kihelkonnas ajaloolisel Tartumaal. Tänapäeval jäävad kunagise küla maad Jõgeva valla territooriumile Jõgeva maakonnas.
Küla nimi pärineb seal asuvalt Jaska metsalt.
Nemo

Nemo oli Eesti ansambel, mis tegutses 1972–1991.
Ansambli tuntumate laulude hulgas on "Tuhk ja teemant", "Figaro", "Petlik õnn", „Oo, kaunis naine”, "Armastus on see", "Reis ümber maailma", "Tahan sulle laulda", "Saatus".
Ernst von Schnellenberg

Ernst von Schnellenberg oli Liivi ordu liige ja viimane Narva foogt.
Ernsti vanemad olid tõenäoliselt Hermann von Schnellenberg ja Margarete von Hanxleden. Ta sündis Schnellenbergis Arnsbergi lähedal. Tema suguvõsa sai lääne nii Arnsbergi ja Marki krahvidelt kui ka Kölni peapiiskopilt.
1541. aastal oli Schnellenberg Karksis kumpan ja 1545. aastal sai ta Narva foogtiks. 1558. aastal, kui venelased Narvat piirama asusid, lahkus Schnellenberg linnast ja läks Tallinnasse. Tema arglik käitumine tõi talle ordus palju vastaseid ning 1561. aastal siirdus ta tagasi Vestfaali.
Veenmine

Veenmine on tegevus, millel on avalik eesmärk ületada kellegi kahtlus või kõhklus. 
Veenmine on iga sõnum, mis püüab mõjutada inimeste arvamusi, hoiakuid või tegusid.
Teoreetiline mehaanika

Teoreetiline mehaanika ehk absoluutselt jäiga keha mehaanika on klassikalise mehaanika haru, mis uurib absoluutselt jäikade kehade liikumist ja paigalseisu neile rakendatud jõudude toimel. Laias laastus võib teoreetilise mehaanika jagada staatikaks ja dünaamikaks.
Teise definitsiooni järgi on teoreetiline mehaanika aksiomatiseeritud õpetus nii kehade liikumisest ja jõududest kui liikumise põhjustest. See on osa teoreetilisest füüsikast, mis seab klassikalise mehaanika rangele matemaatilisele alusele. Erinevalt eksperimentaalfüüsikast, kus füüsikalisi nähtuseid uuritakse vaatluse ja katse abil, uurib teoreeriline mehaanika mehaanilisi nähtuseid matemaatiliste mudelite ja abstraktsioonide abil.
Järveots

Järveots (ka Kambja Järveots, Kambja paisjärv) on järv Tartu maakonnas Kambja vallas Kambja alevikus. Veekogu pindala on 0,6 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 448 m. Järves on üks saar.
Vormsi Lubjakünka allikad

Vormsi Lubjakünka allikad (ka: Raviallikad) on allikad Vormsi saarel Prästvike järve loodekaldal.  
Allikad jäävad Vormsi maastikukaitsealale.
Mick Pedaja

Mick Pedaja (sündinud 7. märtsil 1993) on Eesti muusik ja helilooja.
24. veebruaril 2017 Eesti Vabariigi 99. aastapäeva pidulikul kontserdil esitas ta enda loo "Ärgake" ja Sven Grünbergi teose "Kuulake kõik".
Maaren Olander

Maaren Olander (sündinud 10. oktoobril 1975 Tallinnas) on endine eesti jalgpallur.
1994–1998 mängis ta Eesti naiste jalgpallikoondises.
Tuulenurga tänav

Tuulenurga tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Maarjamäe asumis.
Tänav sai nime 25. augustil 2010. Tuulenurga tänav on saanud nime endise Windecki suvemaja (Windecki suvemõis ehk Scheeli suvemõis) järgi. Enne seda oli Tuulenurga tänav Kose tee osa.
Kõrgepalu vald

Kõrgepalu vald (saksa keeles Hohenheide) oli vald Võrumaal Rõuge kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Tsooru vallaga.
Ago Kõrgvee

Ago Kõrgvee (sündinud 13. mail 1954) on eesti arst, anestesioloog, Tartu Kiirabi juhatuse esimees, Tartu Ülikooli Kliinikumi Anestesioloogia ja intensiivravi kliiniku direktor ning Eesti Kiirabi Liidu juht.
Ta on koostanud raamatu "Ägeda müokardiinfarkti haiglaeelne käsitlus" (Atlex, 1999).

Isiklikku

Ago Kõrgvee poeg on anestesioloog ja intensiivraviarst Lauri Kõrgvee.
Herbert Lukk

Elulugu

Ta lõpetas 1915. aastal Tallinna Nikolai I Gümnaasiumis 5. klassi. Ta on õppinud Ants Laikmaa stuudios ja Helsingis, tõenäoliselt Soome Kunstiühingu joonistuskoolis (soome keeles Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulu, :fi).
Herbert Lukk mobiliseeriti esimesse maailmasõtta. Ta võttis osa Vabadussõjast ja langes 26. jaanuaril 1919 vanemallohvitserina Narva lähedal Nizõs.

Mälestuse jäädvustamine

17. novembril 2014 anti välja postmark, kus on kujutatud tema aastal 1918 maalitud maal "Hoov".
Veronika Triisa

Veronika Triisa (enne 1984 Minina; sündinud 29. juunil 1955 Viljandis) on Eesti endine kergejõustiklane, kuulitõukaja.
Ta lõpetas aastal 1973 Viljandi 2. Keskkooli ja aastal 1976 juuksurina Tallinna 19. tehnikakooli.
Eesti meistrivõistlustel on ta kuulitõukes võitnud 13 medalit, seejuures tuli ta aastatel 1979–1981 Eesti sisemeistriks.
1980. aastal püstitas ta Soomes Nokias kuulitõukes Eesti rekordi tulemusega 18.03. See rekord on siiani tema nimel.
Signal (ajakiri)

Signal oli Saksamaa Wehrmachti propagandaajakiri, mis ilmus aastatel 1940–1945.
Mihhail Kasjanov

Mihhail Kasjanov (vene keeles Михаил Михайлович Касьянов; sündinud 8. detsembril 1957 Solntsevos (tänapäeval Moskva)) on Venemaa poliitik, riigi peaminister aastatel 2000–2004.
1974–1976 õppis Kasjanov Moskva auto- ja teedeinstituudis, 1976–1978 teenis Nõukogude Armees. 1978–1981 töötas ta NSV Liidu Riikliku Ehituskomitee (Gosstroi) üleliidulises tööstustranspordi teadusliku uurimise ja projektinstituudis vanemtehniku ja pärast insenerina. 1981 lõpetas ta Moskva auto- ja teedeinstituudi ehitusinsenerina. 1981–1990 töötas ta Vene NFSV Riigiplaani välismajandussuhete osakonnas inseneri, ökonomisti, peaspetsialisti ja osakonnajuhatajana. 1987 lõpetas ta NSV Liidu Riigiplaani juures kõrgemad majanduskursused.
1990–1991 oli ta Vene NFSV riikliku majanduskomitee välismajandussuhete osakonna juhataja. 1991 oli ta Venemaa Föderatsiooni majandusministeeriumi välismajandustegevuse valitsuse osakonna juhataja asetäitja ja pärast juhataja. 1992–1993 oli ta majandusministeeriumi välismajandustegevuse osakonna raamatupidamisüksuse juhataja. 1993–1995 oli ta Venemaa rahandusministeeriumi kolleegiumi liige, algul välislaenude ja välisvõlgade osakonna juhataja kohusetäitja, hiljem juhataja. 1995–1999 oli ta Venemaa rahandusministri esimene asetäitja.
1999. aasta mais sai Kasjanov Venemaa rahandusministriks Sergei Stepašini valitsuses. Kui augustis asendas selle Vladimir Putini esimene valitsus, säilitas Kasjanov oma koha. 1999. aasta juunis sai ta Venemaa Föderatsiooni Julgeolekunõukogu liikmeks.
10. jaanuaril 2000 nimetati Kasjanov Venemaa peaministri esimeseks asetäitjaks. Kuna peaminister Putin täitis ühtlasi presidendi ülesandeid, siis oli Kasjanov sisuliselt peaministri kohusetäitja. 7. mail 2000, mil Putin vannutati Venemaa presidendiks, sai Kasjanov ametlikult Venemaa peaministri kohusetäitjaks ja 17. mail Venemaa peaministriks. Nõukogude Liidu lagunemise järgsetest peaministritest on Kasjanovist kauem sellel ametikohal olnud üksnes Viktor Tšernomõrdin. Peaministri kohalt lahkus Kasjanov 2004. aasta veebruaris
11. juulil 2005 kinnitas Venemaa peaprokuratuur ametlikult, et endise peaministri Kasjanovi suhtes on seoses tema kinnisvaratehingutega algatatud kriminaalasi. 
Alates 2006 on ta Venemaa Rahvademokraatliku Liidu juht.
Kasjanov osales aktiivselt opositsioonilises liikumises Teine Venemaa ja Mittenõustujate marssides.
Kasanov soovis kandideerida Venemaa 2008. aasta presidendivalimistel, kuid keskvalimiskomisjon kuulutas kandidatuuri toetuseks kogutud 2 miljonist allkirjast 13,36% kehtetuteks ega registreerinud kandidatuuri. Seepeale kutsus Kasjanov valimisi boikoteerima.
2012. aasta Venemaa presidendivalimiste eel 2011. aasta mais esitasid Mihhail Kasjanov ja Boriss Nemtsov taotluse uue poliitilise liikumise PARNAS (ПАРНАС - Партия народной свободы) registreerimiseks, kuid Venemaa Justiitsministeerium keeldus erakonna registreerimisest.

Isiklikku

Mihhail Kasjanov on abielus, tal on kaks tütart.
Aare Hõrn

Aare Hõrn (sündinud 9. augustil 1959 Antkruvas) on setu kultuuritegelane.
Tema eestvedamisel hakati 1994. aastal pidama iga-aastaseid Setu kuningriigi päevi. Aastatel 2000 ja 2007 valiti Hõrn kuningriigi ülemsootskaks. 2015. aastal oli ta Obinitsa soome-ugri kultuuripealinna projekti peakorraldaja , mille eest pälvis ka 2015. aasta välisministeeriumi kultuuripreemia . Ta on XI Seto Kongressil valitud Seto Kongressi Vanemate Kogu kultuuri ja hariduse töörühma liige .
1990. aastal oli ta koos helilooja Kuldar Singiga Setumaast kõneleva dokumentaalfilmi "Katõ ilma veere pääl" stsenarist . 2002. aastal valmis temast endast dokumentaalfilm "Kuningas üheks päevaks".
Ta on osalenud Meremäe vallas kõikidel kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel alates 1993. aastast . Alates 2002. aastast on ta erakonna Isamaa ja Res Publica Liit liige .
Soeginina pank

Soeginina pank on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Atla külas. Pank jääb Vilsandi rahvuspargi piiridesse. Pank on tunnistatud ürglooduse objektiks.
Pangal paljanduvad Rootsiküla lademe Soeginina ja Vesiku kihid.
Mario Echandi Jiménez

Mario José Echandi Jiménez (17. juuni 1915 San José – 30. juuli 2011 San José) oli Costa Rica diplomaat ja poliitik.
8. maist 1958 kuni 8. maini 1962 oli ta Costa Rica president.
Mario Echandi Jiménez oli hariduselt jurist. Enne presidendiks saamist oli ta muu hulgas Costa Rica suursaadik Ameerika Ühendriikides, suursaadik ÜRO juures ja Ameerika Riikide Organisatsiooni juures. Ta oli aastatel 1950–1952 president Otilio Ulate Blanco valitsuses välisminister ning seejärel parlamendi liige.
1958. aastal valiti ta Rahvusliku Liidupartei (Partido Unión Nacional) kandidaadina presidendiks. Ta kandideeris presidendiks ka 1970. ja 1982. aastal, kuid ei osutunud valituks.
Rohuneem

Rohuneem (ka Rohuneeme poolsaar) on Harju maakonnas Viimsi vallas Viimsi poolsaarel asuv neem.
Neeme koordinaadid on 59° 34′ N, 24° 48′ E.
Jean Daniel Cadinot

Jean Daniel Cadinot (10. veebruar 1944 – 23. aprill 2008) oli prantsuse fotograaf, filmilavastaja, -stsenarist ja -produtsent. 
Ta oli üks tuntumaid homoseksuaalse pornograafia tootjaid Euroopas.
Ta on lavastanud filme ka pseudonüümide Tony Darcq ja Tony Dark all.

Elulugu

Cadinot sündis 1944. aastal Pariisis. Tema vanemad olid rätsepad. Lapsepõlves unistas Cadinot maalikunstniku elust, läks seetõttu tülli oma vanematega ja jooksis 17-aastasena kodust ära. Lõpuks omandas ta tehnilise hariduse Pariisi tehnikaülikoolis École nationale supérieure d'arts et métiers ja õppis fotograafiat Riiklikus Fotograafiakoolis. 
Oma karjääri filmilavastajana alustas ta 1960. aastatel filmistuudios Valois Studios. Filmitöö kõrvalt hakkas ta tegelema professionaalselt fotograafiaga, kusjuures tema lemmikžanriks kujunesid homoerootilised alastifotod. Kokku avaldas ta 17 fotoalbumit, mida müüdi kokku enam kui 170 000 eksemplari. Cadinot' fotod ilmusid ka Prantsusmaa geiajakirja Gai Pied esimeses numbris aprillis 1979.
Aastal 1978 asutas ta filmistuudio French Art, mis keskendus gei-pornograafiliste filmide tootmisele. Oma kolmkümmend aastat kestnud karjääri kestel lavastas ta ja kirjutas stsenaariumi ligi kuuekümnele filmile; produtsendina oli Cadinot tegev enam kui neljakümne pornograafilise filmi juures.
Jean Daniel Cadinot' filmid liigitatakse kvaliteetpornograafia alla. Tema filmidele on iseloomulik põhjalikult läbi mõeldud süžee, tavafilmidest eristavad neid sageli ainult harrastusnäitlejate kasutamine ja mõõdukas hulk hardcore-stseene. Sageli kasutas ta stsenaariumi alusena sündmusi oma elust, kuid inspiratsiooni andsid talle ka tema modellide ja näitlejate jutustatud lood. Ta kasutas peamiselt ainult noori, väheste kogemustega osatäitjaid ja pidas oluliseks, et näitlejad teeksid eelkõige seda, mis neile endale meeldib. Seetõttu on Cadinot' filme peetud ka emotsionaalselt realistlikeks: näitlejad ei jälgi seal tuimalt lavastaja korraldusi, vaid demonstreerivad oma tõelisi tundeid.
Cadinot eelistas elada ja töötada linna asemel maal, mistõttu paljud tema filmid on üles võetud just Prantsusmaa looduses. Sagedaseks tegevuskohaks oli ka Põhja-Aafrika – seetõttu kasutas ta oma filmides ohtralt araabia päritolu osatäitjaid. Tuntuimad näited viimast tüüpi filmidest on "Harem" (1984), "Hammam" (2004) ja "Nomades" (2005).
Jean Daniel Cadinot suri 23. aprillil 2008 südamerabandusse.
Evald Tupits

Evald Tupits (5. aprill 1922 – 21. mai 2013) oli eesti sportlane, mäesuusataja, suusahüppaja, jalgpallur.
1940. ja 1941. aastasse jäi esikoht slaalomis Eesti esimestel mäesuusatamise meistrivõistlustel ja 1941. aastasse võit Mustamäe hüppemäe avavõistlustel.
Nõmme Kalju jalgpallimeeskonna I koosseisus mängis Evald Tupits 1939. ja 1940. aastal.
Edukalt alanud sportlaskarjääri lõpetas Teine maailmasõda. Evald Tupits osales Soome sõjas, mis tõi talle paraku kaasa aastatepikkuse vangipõlve. Algul viibis ta 1,5 aastat Tallinna Patarei vanglas ja 1946. aastal küüditati Venemaale Vorkuta vangilaagrisse. Kodumaale naasis Evald Tupits alles 1956. aastal.
Juba sõjaeelseil aastail oli Evald Tupits seotud spordiseltsiga Nõmme Kalju. Ta mängis aastaid spordiseltsi jalgpallimeeskonnas.
Evald Tupits oli teadaolevalt viimane elusolev mees, kes kuulus sõja-eelsesse Nõmme Kalju jalgpallimeeskonna I koosseisu ridadesse.
Pärast vangla-aastaid Evald Tupits enam tippspordiga ei tegelenud. Töötas suusavabrikus ning kuni pensionile jäämiseni Silikaadi tehases elektrikuna.
Brändö vald

Külad

Asterholma, Baggholma, Björnholma, Brändö, Fiskö, Jurmo, Korsö (Koskenpää), Lappo, Torsholma, Åva
Erik Maasik

Erik Maasik (sündinud 22. detsembril 1942 Tartus) on Eesti pikamaajooksja.

Haridus

Erik Maasik lõpetas 1962 Tallinna 18. keskkooli ja 1970 TPedI kehalise kasvatuse teaduskonna.

Sportlaskarjäär

Hakkas sportima koolis Raul Uulmani õhutusel, harrastas Nõmme SK-s David Klassi käe all suusatamist ning Dünamos Olav Karikose juhendamisel kesk- ja pikamaajooksu. Tulnud aastatel 1964–1976 kesk- ja pikamaajooksus 13 korda Eesti meistriks (sh 1 korra teatejooksus ja 2 korda sisevõistlustel) ning võitnud 14 hõbemedalit (sh 2 teatejooksus ja 1 sisevõistlustel) ja 3 pronksmedalit. Võitnud medaleid Dünamo üleliidulistel meistrivõistlustel. Püstitas 1968. aastal 3000 meetri takistusjooksus Eesti rekordi 8.52,8.
Meistersportlane kergejõustikus (1968) ja laskesuusatamises (1964). Võistelnud 36 korda Eesti kergejõustikukoondises. Töötanud 1969–1988 NSV Liidu piirivalves spordiroodu ülema kohusetäitjana, 1988–1990 Dünamo suusakoolis laskesuusatamistreenerina ja hiljem Tallinna Järveotsa gümnaasiumi ujula instruktori-metoodikuna. 
Kuulunud Eesti Triatloniliidu juhatusse.
Vladimir Sadekov

Vladimir Sadekov (sündinud 29. detsembril 1970) Eesti vandeadvokaat.
Ta on Vladimir Sadekov advokaadibüroo OÜ juhatuse liige.
Lauritsapäev

Lauritsapäev on 10. augustil ja kirikukalendris on see Püha Laurentiuse mälestuspäev.
Eesti rahvakalendris oli selle päevaga seotud tuletegemise tabud. Põhja-Eestis tähistas see päev ka kiikumisaja lõppu. Lõuna-Eestis oli lauritsapäev sokutapmise päev, samuti alustati sel päeval rukkikülvi.
Mesûd Barzanî

Mesûd Barzanî (kurdi keeles ‌Mesûd Barzanî; araabia keeles مسعود برزاني (Mas‘ūd Barzānī); sündinud 16. augustil 1946 Mahābādis) on Iraagi Kurdistani president ning Kurdistani Demokraatliku Partei (KDP) juht.
Mesûd Barzanî sündis KDP rajamise päeval. Tema isa Mistefa Barzanî oli partei rajaja ja juht kuni oma surmani 1979. aastani. Mesûdi sünnipaik Mahābād (kurdi keeles Mehabad) oli 1946. aastal praegusel Iraani territooriumil lühiajaliselt eksisteerinud Kurdistani Vabariigi pealinn. Isa surma järel asus parteiliidri positsioonile Mesûd, esialgu koos oma vanema venna Idrissiga, kuni Idrissi enneaegse surmani. Iraagi–Iraani sõja ajal oli ta pikka aega Iraanis eksillis.
Kuni 1991. aastal peetud Lahesõjani oli KDP põhitegevuseks Barzanî juhtimisel sissivõitlus keskvalitsuse vastu. Siis tuli kurdide kontrollitaval aladel võtta vastutus ka tsiviilelanikonna murede eest.
Alates kohalikest valimistest 1992. aastal pingestusid aga taas Barzanî suhted rivaalitseva Kurdistani Patriootliku Liidu (PUK) ning selle liidri Celal Talebanîga. Talebanî partei oli Barzanîde omast lahku löönud juba 1960. aastal, kuid 1987. aastal rivaalid mõneks ajaks leppisid. 1994. aastal lõi PUK KDP provintsipealinnast Arbīlist välja; algas sõda, mis kestis 1998. aastani. Barzanî otsis abi Iraagi valitsuselt, Talebanî Iraanilt. 1998 sõlmiti Washingtonis ameeriklaste vahendusel rahuleping.
Kurdistani Rahvusassamblee valis 2005. aastal Barzanî Iraagi Kurdistani presidendiks.
25. juulil 2009 toimunud valimistel valiti ta ligi 70 protsendiga häältest tagasi uueks ametiajaks.
Lea Leppik (ajaloolane)

Lea Leppik (sünninimi Lea Salupere; sündinud 19. detsembril 1962 Tartus) on eesti ajaloolane.
Ta on uurinud Eesti teaduslugu 19. sajandi algusest 20. sajandi keskpaigani.

Haridus

Ta lõpetas 1982 Tartu 3. Keskkooli ja 1987 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo erialal diplomitööga Tartu Ülikooli rektorist Gustav von Ewersist. Aastal 1996 lõpetas ta Tartu ülikooli magistriõppe magistritööga Ewersist. Aastal 2006 kaitses ta Tartu ülikoolis doktoritöö "Tartu Ülikooli teenistujate sotsiaalne mobiilsus 1802–1918" (juhendaja Aadu Must).

Töökohad

Aastatel 1987–1994 oli ta Saue Keskkoolis ajalooõpetaja, 1994–1995 Eesti Ajalooarhiivi arvutioperaator, 1995–1997 ajakirja Kleio abitoimetaja. Aastatel 1998–2001 töötas ta Eesti Ajalooarhiivis arhivaarina, 2001–2002 teatmetalituse juhataja kohusetäitjana.
Aastatel 2002–2007 oli ta Tartu ülikooli arhiivinduse lektor, aastatel 2007–2010 erakorraline dotsent Viljandi kultuuriakadeemias, 2010–2014 Tartu ülikooli dokumendihalduse dotsent, 2015. aastast õiguse ajaloo dotsent.
Alates 2002. aastast on ta Tartu Ülikooli Ajaloo Muuseumi teadusdirektor.

Isiklikku

Ta on Malle Salupere tütar. Silvi Salupere on tema õde.