google/wiki40b huggingface dataset:
Itaalia sõda (1499–1504)

Sõda

Louis sõlmis 1499. aastal liidu Veneetsia vabariigi ja šveitslastega ning tungis Milano hertsogiriiki. Šveitsi palgasõduritest koosneva armee palganud Ludovico Sforza leidis linna naastes selle olevat hõivatud prantslastega ühinenud Gian Giacomo Trivulzio poolt; Ludovico armee löödi peagi laiali ning ta ise võeti Prantsusmaal vangi. Louis ja Austria Maximilian allkirjastasid 13. oktoobril 1501 Trente lepingu, millega Austria tunnustas kõiki prantsuse vallutusi Itaalia põhjapoolsetel aladel.
Tiivustatuna võidu kiirusest pakkus Louis Fernandole liitu Napoli vastu ja pakkus välja, et nad peaksid kuningriigi omavahel jagama. Fernando oli sellega meeleldi nõus ning 11. novembril 1500. aastal allkirjastati Granada leping. Lepinguga kohustus Fernando toetama prantsuse nõudeid Napoli kuningriigile, saades vastutasuks territooriume kuningriigi jagamisest.
Prantsuse ja Aragòni väed vallutasid Napoli 1501. aastal. Nüüd läksid kaks kuningat riidu sõjasaagi jagamise üle; Fernando pealekäimine, et teda tunnustataks mõlema, Napoli ja Sitsiilia, kuningana, viis peagi sõjani Prantsusmaa ja Hispaania vahel. Saanud Cerignola ja Garigliano all lüüa hispaanlastelt Don Gonzalo Fernández de Córdoba juhtimisel, oli Louis sunnitud loovutama Napoli ja taganema Lombardiasse.

Lepingud

Lyoni lepingu allkirjastasid 31. jaanuaril 1504 Louis XII ja Aragóni Ferdinand II. Lepinguga loovutas Prantsusmaa Hispaaniale Napoli. Lisaks sellele määratlesid Prantsusmaa ja Hispaania vastavalt kontrolli Itaalia alade üle. Prantsusmaa kontrolli alla jäi Põhja-Itaalia Milanost ülalpool ning ja Hispaania valitsemise alla Sitsiilia ja Lõuna-Itaalia.
Blois leping, mis sõlmiti 1504. aasta 22. septembril, oli seotud kavandatava abieluga Habsburgide Karli, tulevase Karl V, ning Louis XII ja Bretagne’i Anne'i tütre, prantsuse Claude’i vahel.
Kui kuningas Louis XII oleks surnud meessoost pärijata, oleks Habsburgide Karl saanud kaasavaraks Milano hertsogiriigi, Genova ja selle võimualused, Bretagne’i hertsogiriigi, Asti ja Blois krahvkonnad, Burgundia hertsogiriigi ning Auxonne’i, Auxerrois, Mâconnais ja Bar-sur-Seine asekuninga ameti.
Ešogett

Ešogett  (prantsuse sõnast échauguette) ehk ripptorn on väike konsoolile toetuv torn keskaegse kindluse müüril või nurgal. Ešogette kasutati vahitornidena, seepärast on neile iseloomulikud vaate- ja laskeavad. Pärast keskaega kujunes ešogetist arhitektuurne kaunistuselement losside ja kirikute juures.
Lastega kodus

Jätkuseriaal

26. veebruaril 2016 näidati Netflixi striiminguportaalis sarja spin-off "Fuller House". Sarja järjes teevad kaasa kõik originaalsarja peategelased, välja arvatud Olseni kaksikud, kelle kulul tehakse sarjas palju nalja. Eriti silmas pidades nende ametit moetööstuses. Esimene hooaeg sisaldas 13 osa ning mõned päevad hiljem, pärast sarja esimest eetrisse andmist, uuendati see teise hooajani, mis linastub 9. detsembril 2016.
Herbert Murd

Herbert Murd (sündinud 24. märtsil 1954 Pärnus) on eesti muusikategelane. 
Ta õppis aastatel 1972–1975 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris. 
Murd on mänginud löökpille mitmes ansamblis, sealhulgas koos Vello Toomemetsa ja Erkki-Sven Tüüriga.
1979. aastal korraldas ta Ameerika Ühendriikide Oral Robertsi Ülikooli gospel-rokkansambli Living Sound mitteametlikke kontserte üle kogu Nõukogude Liidu, sealhulgas ka Tallinnas ja Moskvas. Moskva kontserdid toimusid kahel õhtul ajalehe Pravda kultuurikeskuses. Lisaks Living Soundile esinesid seal rokkansambel Mašina Vremeni ja džäss-rokkansambel Arsenal Aleksei Kozloviga eesotsas. Living Sound salvestas ja andis Herbert Murdi kaasprodutseerimisel heliplaadifirmas Melodija välja nelja looga heliplaadi Aleksandra Pahmutova lauludega, mida kasutati hiljem ka Moskva olümpiamängude dokumentaalfilmis. 
Et kontsertreiside näol oli tegemist ametlikult Nõukogude võimu poolt sanktsioneerimata ettevõtmisega, karistas Pärnu kohtunik Vello Lahtvee KGB korraldusel Herbert Murdi kahel korral vabaduse kaotusega "hulkurliku eluviisi" ja "passimäärustiku eeskirjade rikkumise" eest.
Aastatel 1986–1993 korraldas Murd Pärnus muusikafestivali Fiesta Internationale, kus esinesid teiste seas John Mclaughlin, John Hammond ja Peter Brötzman, samuti mitmed W.O.M.A.D.-i ja Knitting Factory artistid. 
Murd töötas aastatel 1994–1997 Eesti Filharmoonia Kammerkoori direktorina. Alates 1997. aastast on ta tegutsenud americana-kultuuri tutvustajana, juhtides Tallinnas toitlustusasutust "Texas Honky Tonk & Cantina" ning korraldades reise Ameerika Ühendriikide lõunaosariikidesse. 
Ta oli aastatel 2006–2013 Tallinnas, Tartus ja Tbilisis Maailmaküla festivale korraldanud MTÜ Maailmaküla asutajaliige.
2016. aastal valmis tema osalusel Kanal 2 jaoks toodetud 13-osaline reisisaade "Ivo Linna Ameerika lugu". 2018. aastal produtseeris ta Eesti Televisioonile 12-osalise reisisaate "Trumpi müüri radadel".
Guleni kirik

Guleni kirik on kirik Norras  Sogn og Fjordane maakonnas Guleni valla keskuses Eivindvikis.
Ühelööviline puidust kirik ehitati 1863. aastal. Selle arhitekt oli Georg Andreas Bull.
Kirikut on kahel korral renoveeritud, aastatel 1938 ja 1963.
Kirikuaia lähedal seisab üks kahest Eivindviki kiviristist; teine on paarsada meetrit kaugemal. Riste on kujutatud Guleni valla vapil.
Kalevipoeg (soomusauto)

"Kalevipoeg" Eesti Vabadussõjas

"Kalevipoja" komandör oli Einar Lundborg, kes määrati 16. aprillist omal soovil Soomusautode Kolonni 1. rühma "Kalevipoja" ülemaks, kellena võttis alates 25. aprillist osa lahingutest Lõuna- ja Põhjarindel, Kagu-Eestis, Põhja-Lätis ning Loode-Venemaal, jõudes 25. mail koos Eesti vägedega Pihkvasse ning sai kuulsaks hulljulgete sissetungidega Vene rindejoone taha.
Liivi Aarma

Liivi Aarma (sündinud 10. veebruaril 1948 Raikküla vallas) on eesti ajaloolane.
1963. aastal lõpetas ta Raikküla 8-klassilise kooli, 1966. aastal lõpetas Rapla Keskkooli.
Ta lõpetas aastal 1971 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna.
1971–1992 oli ta Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi teadur ja aastast 1993 Tallinna Pedagoogikaülikooli (hiljem Tallinna Ülikooli) õppejõud.
Eesti Genealoogia Seltsi auliige (2010).
Hagar Hirmus

Tegelased

Hagar Hirmus – koomiksi peategelane Hagar Hirmus on viikingipealik, kes elab lihtsas talumajas koos oma naise Helga ja kahe lapsega. Hagaril on üsna ebatervislikud eluviisid: ta sööb lõputult ja istub tihti kõrtsis õllekannu taga. Hagar on ka üpris räpakas ja lisaks jätab kõik majapidamistööd oma naise teha. Oma nime sai ta sellest, et tema ema kutsus teda lapsena nii. Hagar on viikingite pealik, tal on sarved kiivri peal. Oma salgaga teeb ta rüüsteretki Inglismaale ja Prantsusmaale, kus vallutab kindlusi ja peab lahinguid. Hagar kannab alati valget särki ja selle peal karunahka. Peas on tal alati kiiver ja kogu ta nägu on punase habemega kaetud. Hagar on kirjaoskamatu.
Helga Hirmus – Hagari naine. Ta on hea kokk, kuigi peab kannatama Hagari alalõpmatu hilinemise all õhtusöögile. Ta on tark ja töökas naine ning võitleb pidevalt oma mehe halbade elukommetega. Helgale meeldivad poeskäigud ja kuldesemed, mida Hagar rüüsteretkedelt toob. Erinevalt oma mehest oskab ta kirjutada ja lugeda.
Honi Hirmus – Hagari ja Helga teismeline tütar. Hea välimuse tõttu on tal palju kavalere, neist enamik muusikud, kelle laulud Honile meeldivad, kuid keda ta isa sama palju ei armasta. Erinevalt emast ei tee Honi majapidamistöid eriti hea meelega ja tema söögitegemisoskus pole ka just parim. Ta kannab soomustega kleiti.
Hamlet Hirmus – Hagari ja Helga umbes 10-aastane poeg. Ta on palju lugenud ja pisut nohiklik. Ta peab tihti tõrjuma oma sõpra Herniat, kes on temasse ilmselgelt armunud. Hamletil on nagu Hagarilgi punased juuksed ja ta kannab karunahka. Ta küsib oma isalt tihti filosoofilisi küsimusi ja Hagar vastab neile oma väärtushinnangute kohaselt.
Aadu Õnnelemb – Hagari parim sõber ja asetäitja rüüsteretkedel. Ta võtab elu üpris lihtsalt ja võib vahepeal tunduda veidi tobuke. Aadu on kindlusele tormi joostes või laevaga sõites alati Hagari kõrval. Aadu kannab punast maani ulatuvat mantlit. Aadu Õnnelemb on vallaline.
Dr Zook – Hagari arst. Dr Zook on veidi ebakompetentne. Ta proovib jõuetult võidelda Hagari kaaluprobleemide ja joomisega. Dr Zook kannab kapuutsiga mantlit, kust ta nägu välja ei paista.
Hagari ämm – Helga ema ei ole Hagariga eriti heades suhetes. Tal on kiivri küljes põdrasarved.
Helga vanaisa – täielikult halli habemesse kasvanud vanamees. Vanusest hoolimata meeldivad talle ikka noored tüdrukud. Näiteks palub ta Hagaril rüüsteretkedelt tuua pudeli 20-aastast viskit ... ja 20-aastase baaridaami seda serveerima.
Snert – Hagari koer. Ta on valge-pruunikirju ja ka temal (nagu teistel Hagari pereliikmetel) on kiiver peas. Ta kipub laualt toitu nuruma.
Vend Olav – ristiusu levitaja Hagari naabruskonnast, kes tahab Hagarit võõrutada halbadest kommetest, kuid tal pole selles erilist edu.
Hagar Hirmus ja teised tegelased ei vanane.
Erwin Josef Ender

Erwin Josef Ender (sündinud 7. septembril 1937) on Sileesia päritolu vaimulik.
1997–2001 oli ta Eesti apostellik administraator.
Ivar Valdmaa

Ivar Valdmaa (sündinud 10. veebruaril 1964) on korvpalliklubi BC Kalev/Cramo president ja Cramo Estonia AS tegevdirektor.
Nikolai Ge

Nikolai Nikolajevitš Ge (vene Николай Николаевич Ге; 27. veebruar 1831 Voronež – 1894) oli prantsuse päritolu vene maalikunstnik.
Nikolai Ge oli peredvižnikute ühingu üks asutajaliige.

Elukäik

Sündis Voronežis. Tema vanaisa emigreerus Prantsusmaalt 18. sajandi lõpus. Prantsuspäraselt oli Nikolai Ge perekonnanimi Gay.
Aastal 1841 kolis perekond elama Kiievisse, kus ta õppis Kiievi esimeses gümnaasiumis. Gümnaasiumi lõpetamise järel asus õppima Kiievi ülikooli matemaatika-füüsikateaduskonda, hiljem läks matemaatika-füüsikateaduskonda Peterburi ülikoolis.
Aastal 1850 asus ta õppima Peterburi Kunstide Akadeemias. Õpingute jooksul anti talle tehtud tööde eest väike kuldmedal (1855) ja suur kuldmedal (1857). Suure kuldmedaliga kaasnes välismaal edasiõppimise võimalus.
Nikolai Ge elas ja töötas 12 aastat Itaalias (1857–1869). Aastast 1870 elas Peterburis. Aastal 1875 siirdus elama Ukrainasse.

Looming

Nikolai Ge viljeles portreed, ajaloo- ja piibliteemalist maali.
BMW 114

Arendus

1936. aastal valmistati BMW tehases mootorit BMW 132A aluseks võttes kolm diiselmootori katseeksemplari, mis said nimeks BMW 114. Kaks neist olid õhkjahutusega, kolmas vedelikjahutusega. Vedelikjahutusega mootoritel olid radiaatorid silindrite vahelistes avades. Kõigi kolme mootoriga oli probleeme nii jahutuse kui kütuse sissepritsesüsteemiga, mistõttu mootori jätkuvst arendamisest ja seeriatootmisest loobuti.
Hamiltoni maakond (Illinois)

Ajalugu

Maakond moodustati 1821. aastal.
Balkaniseerumine

Balkaniseerumine on halvustav geopoliitiline termin mingi piirkonna või riigi killustatuse või väiksemateks piirkondadeks või osariikideks jaotamise kohta, mis on sageli üksteise suhtes vaenulikud või koostööd välistavad. Ebastabiilne protsess on tihti välispoliitika tulemus, mis tekitab geopoliitilise killustatuse. Nii juhtus termini otsese nimekaimu Balkanimaadega, kus on läbi aegade võimu võtnud Rooma impeerium, Osmanite impeerium, Austria-Ungari impeerium ja hiljem Jugoslaavia liitriik.
Paju vald (Kihelkonna kihelkond)

Paju vald (saksa keeles Pajomois) oli vald Saaremaal Kihelkonna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Kihelkonna vallaga.
Raps

Raps ehk õlikaalikas (Brassica napus) on õli- ja söödataim ristõieliste sugukonnast kapsasrohu perekonnast.
Raps on tekkinud rüpsi ja kapsa looduslikust ristlusest.
Selle nimetus õlikaalikas on tulnud sellest, et noor rapsitaim sarnaneb väliselt kaalikaga.

Süstemaatika

Rapsi on käsitletud eri taimesüsteemides erinevail taksoniastmeil, lisaks sellele on tal arvukalt sünonüüme. Enam levinud on klassifitseerimine eraldi liigiks Brassica napus või alamliigiks Brassica napus subsp. napus.
Georg Hellat

Georg Hellat (4. märts 1870 Puka – 28. august 1943 Tallinn) oli eesti ehitusinsener, esimesi eesti arhitekte. 
Lõpetas 1900 Peterburis tsiviilinseneride instituudi. Töötas insenerina Mogiljovi ja Liivimaa kubermangudes. Tallinna linnaarhitekt 1913–1915. Abikaasa Ludmilla Hellat-Lemba (1879–1945) oli eesti laulja (metsosopran) ja pedagoog.

Looming

Üks olulisemaid Georg Hellati projekteeritud ehitisi on Tartus asuv 1902. aastal valminud EÜSi maja, mida peetakse esimeseks eesti rahvuslikus stiilis hooneks. Huvitavamaid hooneid Tallinnas on Kalamaja Põhikool, mis oli selle aja kohta silmapaistvalt moodne, kuna sel oli siis juba keskküte, ruumikad ja valgusküllased klassiruumid, võimla ja duširuum.
Juhan Aavik

Juhan Aavik (kuni 1917. aastani Juhan Avik; 29. jaanuar 1884 Holstre vald (Paistu kihelkond) – 26. november 1982 Stockholm) oli eesti helilooja, dirigent ja muusikapedagoog.

Haridus ja töökäik

Juhan Aavik õppis Pirmastu vallakoolis (1890–1893), Paistu kihelkonnakoolis (1893–1897) ja Viljandi linnakoolis (1897–1901). Pärast seda läks Peterburisse, kus lõpetas Peterburi Konservatooriumi trompeti (professor Wilhelm [Vassili] Wurmi) erialal 1907. aastal ja kompositsiooni (professor Nikolai Solovjov ja professor Aleksandr Glazunov) erialal 1911. aastal.
Aastatel 1911–1923 oli ta Tartus Vanemuise Teatri sümfooniaorkestri ja 1911–1925 segakoori dirigent. Aastatel 1911–1918 õpetas ta muusikat Tartu koolides. 1919. aastal oli ta Vabadussõjas vabatahtlik, Tartu kaitsepataljoni ja 8. jalaväepolgu kapellmeister. Aastatel 1922–1925 juhatas ta Tartu Üliõpilassegakoori.
Aastatel 1919–1925 oli ta Tartu Kõrgema Muusikakooli direktor. Alates 1919. aastast oli ta ühtlasi Tartu Õpetajate Seminari muusikaõpetaja ja Eesti Helikunsti Seltsi esimees. Juhan Aavik kuulus korp! Revelia ridadesse.
Aastatel 1925–1933 oi ta Tallinnas Estonia Teatri muusikajuht ja dirigent. Ta juhatas sümfooniakontserte nii Eestis kui välismaal ning segakoori.
Aastast 1925 oli ta ka Tallinna Konservatooriumi õppejõud, aastast 1928 professor. 1933. aastal sai ta konservatooriumi direktoriks.
1928. aastast oli ta Eesti Lauljate Liidu esimees. Tegutses ka "Muusikalehe" toimetajana. 1934. aastast oli Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali esimees. 
Aavik juhatas üldlaulupidudel (IX, X ja XI). 
Põgenes Nõukogude okupatsiooni eest Suure põgenemise lainega 1944. aasta sügisel Rootsi. Stockholmis moodustas ta Juhan Aaviku Segakoori ning juhatas väliseestlaste laulupidusid.

Isiklikku

Tema isa Andres Aavik oli Pulleritsu kooliõpetaja, laulu- ja pasunakoori juht. Juhan Aaviku vend Peeter Aavik oli agronoom. Juhan Aavik abiellus 1912. aastal Alma Paalmaniga. Tema poeg oli saksofonist ja klarnetist Karl Aavik (1913–2009). Neil oli veel poeg Juhan ja tütar Linda.
Julija Aug

Julija Aug (vene Юлия Артуровна Ауг; sündinud 8. juunil 1970 Leningradis) on eesti päritolu vene näitleja ja lavastaja.
Ta sündis aastal 1970 Leningradis, kuid kasvas üles ja lõpetas keskkooli Narvas. Aastal 1993 lõpetas ta näitlejana Leningradi Riikliku Teatri-, Muusika- ja Kinoinstituudi (Andrei Andrejevi õpilasena). Teise kõrghariduse sai ta aastal 2007 (kiitusega) lavastajana Venemaa Teatrikunsti Akadeemiast. Seejärel õppis ta Kõrgematel Stsenaristide ja Režissööride Kursustel.
Ta töötas aastatel 1993–2004 Peterburis Brjantsevi-nimelises Noorsooteatris Jossif Raihelhauzi (ru:Райхельгауз, Иосиф Леонидович) õpilasena.
Aivo Lõhmus

Aivo Lõhmus (21. juuli 1950 Kõlleste vald – 28. märts 2005 Tartu) oli eesti kirjanik.
Lõpetas 1976 TRÜ eesti filoloogina ning oli aastatel 1985–1997 Eesti Kirjanike Liidu Tartu osakonna konsultant ja majandusjuhataja.
Oli Eesti Kongressi liige.

Looming

Väärtustas loodust ja armastusel põhinevat perekonnaelu kui inimese hingelise tasakaalu peamisi allikaid. Kirjutanud ka kirjanduskriitikat ja tõlkinud kümmekond raamatut, peamiselt soome keelest.

Artiklid raamatute hävitamisest

Aivo Lõhmus on esimesena lähemalt uurinud raamatute hävitamist Eestis 1940.–1950. aastatel. Ta avaldas artiklid "Iga raamat on ime" (Edasi 21. ja 22. jaanuar 1988; uustrükk kriitikakogumikus "Võim ja vari", 2002, lk 12–22) ja "Raamatu saatusest Eestis" (Videvik nr 44/46, 2000, november); pikem artikkel sama pealkirjaga "Raamatu saatusest Eestis" ilmus kogumikus "Raamatu osa Eesti arengus" (Eesti Raamatu Aasta avakonverentsi ettekanded Tartus 6.–7. aprillil 2000, Tartu 2001, lk 85–95). Tema kokkuvõtte kohaselt on Eestis Nõukogude võimu poolt hävitatud 20–26 miljonit raamatut (+ veel ajakirjad), üldkahju moodustab 1940. aasta seisuga umbes 100 miljonit krooni ja 2002. aasta vääringusse ümberarvestatult üle 5 miljardi krooni.

Pere

Ta oli abielus ajakirjandusõppejõu Maarja Lõhmusega. Tema poeg on bioloog Asko Lõhmus.
John Pori orkester

John Pori orkester oli aastatel 1931–1941 tegutsenud Eesti ansambel, mille asutaja ja juht oli John Pori.
Orkestri solist oli tenor Friedrich Kaasik.
Orkestri edukaim periood oli 1935–1938, kui iganädalaselt esineti nt Estonia teatri Valges saalis ja ülekanded jõudsid ka raadiosse. Sel perioodil anti välja ka heliplaate.
Andrei Širinski-Šihmatov

Vürst Andrei Aleksandrovitš Širinski-Šihmatov (vene кн. Андрей Александрович Ширинский-Шихматов; 10. jaanuar 1868 – 2. veebruar 1927) oli Venemaa riigitegelane. 
Ta oli kolleegiumi assessor, Eestimaa kubermangu asekuberner 18. maist 1908 kuni 22. märtsini 1910, Simbirski kubermangu asekuberner 22. märtsist 1910 kuni 4. märtsini 1913 ja Saraatovi tsiviilkuberner 4. märtsist 1913 kuni 1915. aastani
Talle kuulus Tveri kubermangus Võšni Volotšoki lähedal Msta jõgikonna Imoložje (:ru:Имоложье) järve ääres asunud Ostrovi mõis.

Perekond

Tema vanemad olid Moskva Looduseuurijate Seltsi president, senaator ja vürst Aleksandr Širinski-Šihmatov (1822–1884) ja Jekaterina Pavlovna Bereznikova (1832–1911).
Andrei Širinski-Šihmatov abiellus Ljudmilla von Meckiga (1872–1946), kes oli Riiast pärit insener Karl von Mecki (1821–1876, ru) ja Nadežda Filaretovna Fropovskaja (1831–1894; ru) tütar. Abikaasa ema Nadežda von Meck oli pärast leseks jäämist helilooja Pjotr Tšaikovski suur austaja, ning abikaasa vend Nikolai von Meck abiellus 1884 Tšaikovski sugulase Annaga.
Prandi jõgi

Kirjeldus

Jõgi paikneb Kesk-Eesti tasandikul ja Türi voorestikus. Jõe veepinna kõrgus lähtel on 62,1 m ja suudmes 50,8 m merepinnast. Langus on seega 11,3 meetrit ja keskmine lang 0,45 m/km. Suurim on lang keskjooksu alumises osas Vanavälja peakraavi suudmest kuni Näsuvereni (1,0 m/km).
Ülemjooksul on Prandi jõgi käänuline, kesk- ja alamjooksul voolab põhiliselt edelasse. Ülemjooksul on jõekaldad madalad ja soised, keskjooksul kõrged, alamjooksul enne suuet taas madalad. Jõgi voolab läbi Neeva-Prandi soo, Seinapalu küla, Rikassaare soo, Rikassaare küla (selle juures on jõesängi kohati süvendatud ja õgvendatud). Siis möödub see Näsuvere külast, Tori alevikust ja Mäekülast ning voolab seejärel läbi Lelle-Viljandi raudtee alt. Siis läbib jõgi Särevere aleviku ning suubub umbes ühe kilomeetri pärast Pärnu jõkke.
August Loopmann mõõtis 1979. aastal jõesängi laiuseks keskjooksul 9–25 (keskmiselt 15) meetrit, alamjooksul 15–50 (keskmiselt 20) meetrit. Sügavus oli keskjooksul 0,4–2,6 (keskmiselt 1,0) meetrit ning alamjooksul 0,6–3,8 (keskmiselt 1,4) meetrit. Aasta keskmine vooluhulk oli alamjooksul 2,5–2,7 m³/s. Ülemjooksul on jõesängi laiuseks 2-6 meetrit, jõe sügavus 0,3-1.5 meetrit.

Vesiehitised ja paisjärv

Jõele on rajatud Särevere paisjärv. Veskiaru kohal asus jõel vesiveski.
Tori küla kohal asub 1930. aastal rajatud Tori hüdromeetriajaam, kus hüdroloogilisi vaatlusi tehakse tänini.

Jõeelustik ja hüdrokeemia

Eesti siseveekogude olukorda käsitlenud uuringu järgi voolab Eesti kõige puhtam vesi Prandi jõe ülemjooksul. Alamjooksul on jõeümbrus valdavalt kultuuristatud, sinna kandub reostust lähedalasuvatest farmidest, elumajadest, loomalautadest. Veel 1996. aastal peeti jõevett seal suplemiseks kõlbmatuks.
Jõe põhi on valdavalt kivine-kruusane, vesi selge, ülemjooksul heleda, kesk- ja alamjooksul pruunika värvusega. Vees lahustunud hapniku hulk on suvel kogu jões kõrge või väga kõrge.
1996. aastal leiti Särevere aleviku juures jões 15 liiki soontaimi – põhiliselt suur parthein, oja-haneputk ja järvkaisel, esinesid veel kollane vesikupp, ujuv penikeel, harilik kuuskhein ning mitmesugused vetikad.
Põhjaloomastik oli aastal 1996 mitmekesine ja rohke. Domineerisid teod ja surusääsklaste vastsed, arvukalt oli ka ühepäevikuliste vastseid.
Prandi jõgi on hea forellijõgi. Meriforelli praegune asurkond pärineb ilmselt 1939. aastast mil jõkke lasti 5000 forellimaimu. 20. sajandi alguses oli Prandi mõisnik jõkke toonud ka jõeforelli. Aastail 1976–1995 püüti jõest kokku 2300 kg forelli. Katsepüükidel on jõest leitud ka lepamaimu, trullingut, lutsu, luukaritsat, võldast, ojasilmu.
2005. aastal taastati Prandi jõel lõheliste elupaiku.
Rootsi-aegsetes dokumentides on märgitud, et Prandi mõisa alt allikajärvest lähtuvast Prandi jõest püüti vaid väikeseid hauge ja lutsusid.

Arheoloogia

1969. aastal leiti Prandi jõe äärest Rikassaarest Eesti suurim relvaleid: maapõuest tuli välja 54 odaotsa ja 7 võitlusnuga, mis pärinevad 6. sajandist.
Ränilinn

Ränilinn on linnaosa Tartu edelaosas.
Linnaosa piirideks on linna piir – Ringtee – Tartu-Valga raudtee.
Ränilinna pindala on 122 ha ja elanikke oli rahvastikuregistri andmeil 1. jaanuaril 2012seisuga 1732. Linnaosas asuvad muu hulgas teadusasutused Tartu Ülikooli Füüsika Instituut ja Tartu Teaduspark.
2013. aasta 31. detsembri seisuga elas Ränilinnas 1674 inimest, neist 952 naist ja 722 meest. Ränilinna elanikest 171 olid vanuses 0–6 aastat, 160 vanuses 7–18 aastat, 969 vanuses 19–64 aastat ja 374 vähemalt 65-aastased. Linnaosa asustustihedus oli 1372 in/km². Ränilinnas elas 1,71% tartlastest.
Ränilinna nimi pandi selles piirkonnas asunud Räni küla järgi. Siin on asunud Räni mõis, saksa keeles Renningshof. Rüütlimõisast on teateid 16. sajandist, nimi pärineb 17. sajandi omanikult Hans Rennilt.
Prienai

Ajalugu

Linna piiridesse jääb esimesel aastatuhandel ja teise aastatuhande alguses kasutusel olnud Mačiūnai linnamägi.
Esmakordselt mainitud 1502. aastal. Toona andis suurvürst Aleksander sealse mõisa Mihhail Glinskile. Aastal 1604 rajati Prienaisse esimene kirik. Prienai sai linnaõigused 1609. aastal, toona ehitati asula ka ümber – senise ühe tänava asemel omandas see nüüd nelinurkse põhiplaani. Aastal 1782 elas seal 27 juudi peret, toona oli linnas ka sünagoog.
Aastal 1785 rajas sakslane G. Thierbach linna juurde paberivabriku, mis oli XIX sajandini Leedu suurimaks paberivabrikuks. Aastal 1861 rajati sinna pruulikoda, mis suleti aastal 1941. Vene riigis kandis linn nime Прены. 27. augustil 1941 hukkasid linna vallutanud saksa väed 1078 Prienai ja selle ümbruskonna juuti. Aastal 1954 laastas linna tulekahju.
Vladislav Gussev

Isiklikku

Tema vend on jalgpallur Vitali Gussev.
Ukraina Kaasmaalaskond Eestis

Ukraina Kaasmaalaskond Eestis on Eesti ukrainlaste organisatsioon. Organisatsiooni kontor asub Tallinnas aadressil Laboratooriumi tänav 22. Organisatsiooni juhatuse esimees on Evhen Tsybulenko.
Organisatsioon asutati oktoobris 1988.
Organisatsiooni juures tegutseb muu hulgas vokaalgrupp Vidlunõnja, koor Mrija, noorteansambel Svitanok, temaatiline klubi Vestlus.
Isaac Newton Van Nuys

Isaac Newton Van Nuys (20. november 1836 – 12. veebruar 1912) oli ameerika ärimees, pankur ja kinnisvaraarendaja.  
Ta asutas 1911. aastal Van Nuysi linna California osariigis. Tema auks on nimetatud mitmed koolid, tänavad ja raamatukogud. 
Isaac Van Nuys sündis West Spartas New Yorgi osariigis Ameerika Ühendriikides. 1865. aastal kolis ta California osariiki. Ta ostis rantšo 240 km² maaga ja hakkas tegelema karjakasvatuse ning hiljem teraviljakasvatusega. Ta oli panga Farmers and Merchants Bank of Los Angeles asepresident, Union Bank of Savingsi direktor ja Van Nuysi hotelli omanik. 
22. veebruaril 1911 hakkas ta müüma krunte oma maale rajatavas Van Nuysi linnas.
Ta oli vabamüürlane, vabariiklane ja baptist.
1880 abiellus ta Susanna H. Lankershimiga. Neil oli kolm last.
Remedy Entertainment

Remedy Entertainment on Soome arvutimängutootja, mis asutati 1995 ning asub Soomes Espoo linnas.
Firma on tuntud eelkõige arvutimänguseeria Max Payne tootjana. 14. mail 2010 valmis neil uus õudusmäng Alan Wake.