google/wiki40b huggingface dataset:
Albion

Nime päritolu

Nime "Albion" päritolu ei ole täpselt teada.
Nimi võib tulla keldi keeltest, indoeuroopa päritolu sõnatüvedest tähendusega 'valge' ja 'mägi'. Siiski tegid selle nime tuntuks muinasroomlased, kes seostasid nime "Albion" ladina sõnaga albus ('valge'). Valge seostus roomlastele Doveri valgete kriitkaljudega, mis asuvad Suurbritannia saare lõunatipus.
Teadaolevalt kasutati nime "Albion" esmakordselt 6. sajandil eKr.
Ehenbichl

Geograafia

Ehenbichl asub Reutte basseinis, linnast eraldab seda Sintwagi mägi. See on peateest kõrval ja asub Lechi jõe ääres, mis voolab Saksamaale.
Valga–Petseri raudteelõik

Ajalugu

Raudteelõik rajati aastatel 1886–1889 osana Riia–Pihkva raudteest (selle alla arvati ka Tartu–Valga raudtee). Aastal 1907 sai see Peterburi–Varssavi raudtee osaks. 
Kuna laiemas Euroopa raudteestiku mõistes on Valga–Petseri lõigu näol Eestis ainsana tegemist transiitteega, leidis raudtee reisi- ja kaubarongide poolt eelneval sajandil intensiivset kasutust.
Samal põhjusel teostati raudteel 1980. aastate keskel ulatuslik remont, mille käigus paigaldati näiteks täisautomaatblokeeringu süsteem, mis võimaldab suuremat rongikoosseisude läbilaskevõimet. Veel 1990. aastate keskel oli reisirongide maksimaalne lubatav sõidukiirus raudteelõigul kuni 120 km/h. 
Raudteelõigu omanik on Eesti Raudtee, kuid seoses vajalike investeeringute puudumisega taasiseseisvumise järgsel perioodil on raudtee kiirelt taandarenenud.
Praegu kasutatakse raudteed üksnes kaubaveoks, mis on aga tugevalt kokku tõmbunud. Valdava osa vähesest säilinud liiklusest moodustab metsavedu.

Koidula raudteejaam

Aasta 2011 keskpaigaks ehitati seoses Koidula piiripunkti ja seal asuva Koidula raudteejaama renoveerimisega Piusa lähedal (Eesti alal) kokku Valga poolt tulev Valga–Petseri raudtee ja Tartu poolt tulev Tartu–Petseri raudteelõik, mistõttu sai võimalikuks rongiliiklus nn Kagu-Eesti kolmnurgas (Tartu–Valga–Koidula–Tartu). Varem said raudteed kokku alles Venemaal. Tõsi, aastaks 1964 oli valminud ka raudteid Eesti NSV pinnal ühendav harutee, mis ühendas kahte teed Piiroja raudteepeatuse ja Petseri raudteejaama vahelisel alal, kuid hiljem võeti sealt rööpad üles).
Ortleri Alpid

Ajalugu

Ortleri Alpid olid Esimese maailmasõja Itaalia rinde osa. Siin kaevusid austerlased-ungarlased ja itaallased kaevikusõjas, kus võideldi kõrgusel üle 3000 m enamuse sõjaajast. Mõned kaevikud on ikka veel näha ja piirkonnas leitakse jätkuvalt sõja jälgi.
Snowdoni krahv

Snowdoni krahv (Earl of Snowdon) on tiitel Ühendkuningriigi aadli koosseisus. Selle lõi 1961. aastal Kuninganna Elizabeth II, koos viisakustiitliga Linley vikont, oma kälimehe Antony Armstrong-Jonesi jaoks, kes abiellus 1960. aastal Printsess Margaretiga.
Vasalliteet

Vasalliteet oli vasallide omavaheliste sõltuvussuhete süsteem keskajal, mille aluseks oli feodaalne hierarhia: kuningalt ehk süseräänilt suurfeodaalidele, kes omakorda jagasid neile läänistatud maad väikefeodaalidele, olles neile kui vasallidele omakorda senjöörideks.
Vasallisuhete tekkimise aluseks suur- ja väikefeodaali vahel oli lään ehk feood, mis tavaliselt koosnes maavaldusest ning seal olevatest talupoegadest või muust varast (kindlus, linn).
Läänisuhted vormistati vasalli ja senjööri kokkuleppega ehk investituuriga (vasallilepinguga), mis Lääne-Euroopas kinnitati erilise kombetalitusega ja truudusvande andmisega senjöörile.
Vasallilepinguga kohustati vasalli kokkulepitud arvu ratsa- ja jalaväelastega osa võtma senjööri sõjakäikudest, osa võtma senjööri kohtuistungitest, andma rahalist abi jms. Senjöör kohustus kaitsma vasalli, tema maavaldust ja vara.
Aino Paves

Elulugu

Aino Paves on metsapraakeri tütar, Harri Pavese abikaasa ja Heiti Pavese ema.
Lõpetas 1950 Rakvere 1. Keskkooli, 1956 TRÜ arstiteaduskonna, 1968 TRÜ aspirantuuri, meditsiinikandidaat (1972, TRÜ), väitekiri "Vedeliku ja valgu transkapillaarse vahetuse tasakaalu muutustest ägeda pneumooniaga varaealistel lastel".
Oli 1956–64 Tartu Linna Kliinilise Haigla lastearst, 1968–81 TRÜ pediaatria kateedri assistent, 1981–92 dotsent ja 1985–91 ka kateedri juhataja, 1992–97 TÜ lastekliiniku dotsent.
Õpetanud peamiselt lastehaigusi, sh kardioreumatoloogiat, propedeutikat ja hospitaalpediaatriat; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: lapseea südame-veresoonkonna- ja liigesehaigused. Olnud mitme üleliidulise uurimisprogrammi Eesti-poolne juhendaja. Uurinud südame-veresoonkonna haiguste riskitegureid eesti lastel koostöös Helsingi Ülikooli pediaatritega. Uurinud ka lastehaiguste õpetamise ajalugu. Olnud 1983–1994 TÜ arstiteaduskonna nõukogu teadussekretär, mitme nõukogu ja komisjoni liige. Eesti Lastearstide Seltsi (1956), Eesti Kardioloogide Seltsi (1976) ja Eesti Reumatoloogide Seltsi 1979) liige. Üle 80 teadustrükise, sh 10 õppevahendit.
Jüri Liim

Jüri Liim (sündinud 9. novembril 1940) on eesti uuriv ajakirjanik, endine poliitik ja sportlane. 
Ta kuulus Eesti Vabariigi Ülemnõukogusse ning on 20. augusti klubi liige. Jüri Liim oli ka Eesti Kongressi liige aastail 1990–1992 ning üks 1989. aastal organiseeritud liikumise Genf-49 peamisi eestvedajaid. 
Teda on autasustatud 2002. aastal Riigivapi V klassi ja 2006. aastal III klassi teenetemärgiga .
10. ja 17. mail 2006 rääkis Liim Kanal 2 uudistesaatele "Reporter" ja 11. mail TV3 jutusaates "Kahvel", et kavatseb pronkssõduri õhku lasta, kui seda ära ei viida. Liim väitis, et teab, kust saada lõhkeainet, ning samuti teadvat ta, kuhu on vaja lõhkeaine paigutada, sest ta olevat kuju selle pilguga juba üle vaadanud.
4. septembril 2006 karistas Harju maakohus Liimi pronkssõduri õhkimise ähvarduse eest, mis oli avaliku korra raske rikkumine, 25 300 krooniga. Novembris vähendas ringkonnakohus Liimile määratud rahatrahvi 15 180 kroonile. 21. mail 2007 mõistis Riigikohus Liimi õigeks. Kohtu otsuse kohaselt puudus kuriteokoosseis, sest tegelikult ta pronkssõdurit õhku lasta ei plaaninud. Süüdi- ja õigeksmõistmise vahel oli valitsus ise pronkssõduri senisest asukohast ära viinud.
Liim on tegelenud pikamaajooksuga. Ta on võitnud 1965–1976 Eesti meistrivõistlustel maratonis kulla (1972) ja pronksi, 20 ja 30 km maanteejooksus 3 hõbedat ja 1 pronksi ning 10 000 meetris pronksi. Isiklikke rekordeid: 10 000 m 31.01,0 (1973), 3000 m takistusjooks 9.16,8 (1968), maraton 2:28.03 (1973).
Aadumäe

Aadumäe ehk Aadomäe oli küla Simuna kihelkonnas, praeguse Lääne-Viru maakonna Vinni vallas, endises Laekvere külanõukogus. 
Geograafilised koordinaadid olid 59° 5′ 0″ N, 26° 48′ 0″ E.
Küla kaotati 1977.  
Adomäe külast läheb Kõrve–Adomäe tee Paasvere-Metsaküla Kõrvekülla ja Oonurme-Aadomäe tee Oonurme külasse.
Képler Laveran Lima Ferreira

Karjäär

Pepe mängis juuniorina sünnilinna klubis Corinthians Alagoanosas. 2001. aastal siirdus ta
Portugali Madeira klubisse Marítimo, kus ta mängis kolm aastat. Selles klubis oli tema areng edukas ja hooajal 2004–2005 läks ta Portugali suurklubisse FC Porto. Algselt pidi ta siirduma Sportingisse, kuid klubid ei jõudnud kokkuleppele üleminekutingimustes. Portos tõusis ta üheks põhitegijaks kaitses ja oli osaline Portugali Superliiga meistritiitli võidus 2006. ja 2007. aastal ning Portugali karika võidus 2006. aastal.
Madridi Real teatas 16. juulil 2007. aastal, et on ostnud oma klubisse Pepe 5 aastase lepingu alusel 30 miljoni euro eest. Ajakirjanduse andmetel oli ka Barcelona huvitatud tema hankimisest. Hispaania põhisarjas mängis ta oma esimese mängu 25. augustil Madridi Atlético vastu.
Leping Madridi Realiga lõppes 2017. aastal.
Pepe sai 22. novembril 2007. aastal Portugali kodakondsuse, mis lubas tal nüüd esindada riiki rahvusvahelistel võistlustel. Peatreener Luiz Felipe Scolari valis ta rahvusmeeskonna rivistusse 2007. aasta oktoobris, kuid jalavigastus segas tal koondises osalemast. Debüüt koondise toimus 21. novembril 2007. aastal Euroopa meistreivõistluste valikmängu otsustavas kohtumises Soome koondisega. Tulemusega 0:0 lõppenud kohtumine tähendas seda, et Portugal oli pääsenud edasi EM-i finaalturniirile.
2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel alagrupi esimeses mängus 7. juunil Türgiga lõi Pepe 61. minutil värava. Mängu lõpptulemuseks jäi 2:0. 
2012. aasta Euroopa meistrivõistluste teises alagrupimängus 13. juunil lõi ta värava Taani vastu.
2016. aastal tuli ta Portugali koondisega Euroopa meistriks.
Ta on valitud Euroopa meistrivõistluste sümboolsesse koosseisu 2008., 2012. ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistluste kolmanda koha mängus 2. juulil lõi ta värava Mehhiko vastu.
2018. aasta maailmameistrivõistluste kaheksandikfinaalis lõi ta värava Uruguay vastu, kuid Portugal kaotas lõpuks mängu 1:2 ja langes konkurentsist.

Isiklikku

Pepe on 188 cm pikk ja kaalub 81 kg.
Arthur Chatto

Arthur Chatto (Arthur Robert Nathaniel Chatto) (sündinud 5. veebruaril 1999) on Daniel Chatto ja leedi Sarah Chatto noorim poeg. Ta on printsess Margareti lapselaps ning George VI ja Elizabeth II lapselapselaps. 
Arthur on 6. kohal katkematuna püsinud vereliinis, mis algas kuninganna Victoria poja Edward VII-ga. 
Arthur sündis Londonis ning on 2015. aasta seisuga Briti troonipärimisjärjekorras 23. kohal.
Mehikoorma Umbjärv

Mehikoorma Umbjärv (ka Umbjärv) on Põlva maakonnas Räpina vallas Meeksi külas asuv järv. Selle pindala on 12,9 ha.
Bassewitz

Bassewitz (vene: Бассевич) on Mecklenburgist pärit aadlisuguvõsa.
1725. aastal immatrikuleeriti krahv Henning Friedrich von Bassewitzi suguvõsa nr. 150 all Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Eestimaal kuulus suguvõsale Põlula mõis (Poll).
Jegor Ligatšov

Jegor Ligatšov (vene Егор Кузьмич Лигачёв; sündinud 29. novembril 1920 Dubinski külas, Tomski kubermangus) on endine Nõukogude Liidu poliitik ja Venemaa Föderatsiooni Kommunistliku Partei liige. Aastatel 1985 kuni 1990 oli ta NLKP Keskkomitee Poliitbüroo liige ja aastatel 1983 kuni 1990 NLKP Keskkomitee sekretär. Ligatšovi peeti üheks kõige vanameelsemaks Poliitbüroo liikmeks.
NLKP 28. kongressil 1990. aastal kritiseeris Ligatšov president Mihhail Gorbatšovi partei eiramise eest ja avaldas arvamust, et glasnost on läinud liiga kaugele. Kaotas peasekretäri valimistel Gorbatšovile ja lahkus Poliitbüroost.
Raimond Kaugver

Raimond Kaugver (25. veebruar 1926 Rakvere – 24. jaanuar 1992 Tallinn) oli eesti kirjanik.

Biograafia

Kaugver sündis raamatupidaja perekonnas. Aastatel 1937–1943 õppis ta progümnaasiumis ja gümnaasiumis. 1943 põgenes ta Soome, kus astus 200. eesti jalaväerügementi. 1945–1949 oli sunnitöölaagris Vorkuta lähedal.
Aastail 1950–1961 teenis leiba Tallinna Trammitrustis, hiljem töötas ka kaevuri, puhkekodu abidirektori ja teatri kirjandusala juhatajana.
Aastast 1964 oli ta kutseline kirjanik.
Oli Eesti Kongressi liige.
Tema tütar esimesest abielust Katrin Kaugver on tuntud tõlkija ja raamatukogutöötaja.
Kaugveri esimene abikaasa oli Sigrid Kurvis ja teine Grete-Edith Leisner.

Looming

Kaugver kirjutas Eesti Raadiole üle kahekümne kuuldemängu, millest mõnda mängitud ka välisriikide raadiotes.
Tema romaane on tõlgitud vene, soome jt keeltesse.
Köie tänav

Köie tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kalamaja asumis. Tänav algab Vana-Kalamaja tänavalt ja lõpeb Noole tänaval. Köie tänav kulgeb kagu–loodesuunaliselt ja on ligikaudu 250 meetri pikkune.
Köie tänav sai nime 1881. aastal. Tänava saksakeelne nimi oli Seilergasse ehk Seilstrasse, venekeelne nimi Канатная улица. Tänava nimi tulenes sealkandis asunud Köismäe alevi (Reperbahn-Vorstadt) nimest.
Erika Kirpu

Isiklikku

Tema isa oli vehkleja ja vehklemistreener Viktor Kirpu (1955–2018), ema on vehklemistreener Irina Satanenko (s. 26. mail 1963).
Lineaarprogrammeerimine

Lineaarprogrammeerimine (ka lineaarne planeerimine) on matemaatikas optimeerimise meetod, millega leitakse sihifunktsiooni muutujate väärtused, mille puhul funktsiooni väärtus on minimaalne või maksimaalne. Sealjuures võivad muutujatele kehtida võrratussüsteemina esitatavad kitsendused. Nii sihifunktsioon kui ka kitsenduste võrratused peavad olema lineaarsed.

Lahendamine

Lineaarprogrammeerimise probleeme saab lahendada näiteks simpleksmeetodi või sisepunkti meetodi abil.
Harju tänav

Hoonestus

Tänava hoonestus hävis suures osas 1944. aasta märtsipommitamise tagajärjel ning tänava Toompea-poolne pool Müürivahe tänavast on kuni Kullassepa tänava ristmikuni hoonestamata. 2007. aastal taastati Harju tänava ääres Trepi tänav ja Nõelasilma värav. Taastatud vanalinna osa kujutab endast memoriaali 1944. aastal märtsipommitamises hukkunud inimestele ja ajaloolistele hoonetele. Värava küljel olevas orvas paikneb videoekraan, kust saab näha filmi ja tutvuda infoga piirkonna ajaloo kohta.

Ajalugu

Tänavale andis nime ajalooline Harju värav. Aastal 1862 lammutati eesväravad ja 1875 peavärav, sest Harju tänav oli kujunenud linna oluliseks äritänavaks ning värav oli kasvavale liiklusele takistus. 1881. aastal lammutati ka vesiveski, värava ees olnud suurest vallist osa tasandati, vallikraavid täideti lõplikult pinnasega ja tekkinud platsile kujunes Heinaturg, millest kujunes aja jooksul Peetri plats. Aastal 2008 avati lühikeseks ajaks Vabaduse väljaku ümberehituse käigus Harju värava ida- ja läänetornid.
1920. aastail oli Harju tänav ja Viru tänav prostituutide öine tegevuspiirkond.
Tänava hoonestus hävis suures osas 1944. aasta märtsipommitamise tagajärjel. Tänava Toompea-poolne pool asunud paarisnumbritega hooned said kahjustada ning lammutati. Aadressil Harju 6 (enne Harju 48) asus kohvik Tallinn ja 1920. aastal avatud kohvik Cafa Cirstein ning samades ruumides restoran Küba ja kabreerestoran Savoy. 1933. aastal avati hoones Harju 6 restoran-kabaree Ampiir ja 1936. aastal avati hoones Heinrich Gottleb Feischneri ühistu "H.Feischner & Poeg" kohvik Feischner, mis enne seda tegutses 1917. aastast vastasmaja Harju 45 ruumides. 1940. aastal hoone natsionaliseeriti ja pärast Teist maailmasõda alustas tegevust kohvik Tallinn. Aastatel 1968–1992 tegutses maja Harju 6 teisel korrusel Tallinna Toitlustuskoondise baar-varietee Tallinn. 
Aadressil Harju 40 asus hotell Kuld Lõvi ja Harju 38 kino Amor. Harju tänava, Kuninga tänava ja Vana-Posti tänava pommitatud alale aadressil Harju 1 (enne Harju 19, 21 jne) ehitati 1963. aastal Tallinna Kirjanike Maja ning kohviku Pegasus ruumid. 
2006. aastal avati Harju tänaval liuväli, kus saab uisutada igal aastal detsembrist kuni märtsi lõpuni.
Ajaluule

Ajaluule on aktuaalsete sotsiaalsete probleemidega tegelev luule.

Eesti ajaluule

1920. aastate alguse paiku tekkinud ajaluule väljendas otseselt suhet aja ning ühiskonna probleemidega. Eesti luules silmatorkava suunana järgis see kindlalt voolu ja stiili. Ajaluulele andsid nimetuse eelkõige luuletajad ise.
1920ndate ajaluule ei olnud üksnes otseselt päevakajaline. Konkreetselt Eesti oludele viitava kõrval oli ülekaalus üldistav pilt maailma ja inimkonna ummikusse jõudnud arengust. Selgelt läbib paljusid luuletusi globaalse katastroofi teema. Inimkonda tabanud katastroofile vastandati maailma parandamise püüe. Ajalaulikud kutsusid inimesi välja enda paremaks muutmise nimel ja vägivalla vastu võitlema.
Ajaluule temaatika ja väljendusviis, eriti õuduskujundid on iseloomulikud ekspressionistlikule voolule, mis on pärit saksa kirjandusest. Palju kasutati hüperbooli ehk kunstilist liialdust, näiteks "Kõikjal voolab veri ja valitseb surm". Ajaluule on eesti ekspressionismi kõige silmatorkavam ilming, esileküündivam kui ekspressionistlik proosa või draama, ometi ei saa ajalaulude kunstitaset pidada eriti kõrgeks. Need on üsna ühetoonilised ja meenutavad saksa eeskujusid. Vaid üks mees suutis võõrapärased kujundid oma loomingus isikupäraseks ja äratuntavaks muuta. Selleks oli August Alle, kelle kohta Friedebert Tuglas on öelnud: "õnnelik erand ajalaulikute seas".
Peamised ajaluuletajad olid Johannes Semper, Johannes Vares (Barbarus), Jaan Kärner ja August Alle.
Heil Dir im Siegerkranz

"Heil dir im Siegerkranz" ("Au sulle võidukroonis") oli 1795–1918 Preisimaa rahvushümn. Saksa keisririigi ajal 1871–1918 kasutati seda keisrile truualamlikkuse näitamiseks, kuid see polnud ametlik riigihümn.
Algsed sõnad kirjutas Henrik Harries 1790. aastal Taani kuningale Christian VII-le, mistõttu Saksamaal tuli neid mugandada. Hümni meloodia on tuletatud Suurbritannia hümnist "God Save the Queen". Välismaiste ja Preisi regionaalsete seoste tõttu ei võitnud see iial populaarsust kogu Saksamaal, jäädes eriti ebapopulaarseks lõunas.
Teine hümni funktsioonides kasutatud laul Saksa keisririigis oli "Die Wacht am Rhein".
Cyril Montana

Cyril Montana (31. detsember 1969) on prantsuse kirjanik ja ajakirjanik.

Isiklikku

Tema abikaasa Anggun on laulja. Neil on tütar.
Matt LeBlanc

Matthew Steven LeBlanc (sündinud 25. juulil 1967 Newtonis Massachusettsis) on Emmy auhinnale ja Kuldgloobusele nomineeritud USA filminäitleja, kes on tuntuks saanud eelkõige kui Joey Tribbiani seriaalist "Sõbrad".
Diskograafia

Diskograafia on loetelu artisti ilmunud heliplaatidest. Diskograafia on ka ilmunud heliplaatide kirjeldamine. Mingi artisti tähtsaimate heliplaatide loetelu nimetatakse valitud diskograafiaks.
Rudolf Pangsepp

Rudolf Pangsepp (18. september 1921 Tartu – 18. oktoober 2008) oli eesti kunstnik ja raamatukujundaja. 
Pangsepp õppis 1945–1951 Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis. 
Ta töötas Eesti Riiklikus Kirjastuses toimetajana ning aastatel 1967–1986 kirjastuses Eesti Raamat asedirektori ja peakunstnikuna.
Rudolf Pangsepa kujundatud on raamatusarjad "Eesti romaanivara", "Eesti novellivara", "Nobeli laureaat", "Klassikalised lood" ja "Mirabilia".
Eduard Kriisa

Eduard Kriisa (8. oktoober 1902 Kokemäe, Rõuge kihelkond, Võrumaa – 23. november 1968 Tallinn) oli eesti orelimeister.
Ta sündis Kokemäe külas Miku talus orelimeister Tannil Kriisa neljast pojast vanimana. Ta õppis Tartu Kõrgemas Muusikakoolis viiulit, orelit ja kompositsiooni ning sai organisti kutse.
Pärast Teist maailmasõda oli Eduard Eesti orelite peamine remontija ja korrastaja. Ta on ehitanud kaks uut orelit.
Tannil Kriisa asutatud oreliehitusettevõtte vedamist jätkab kolmanda põlvkonna orelimeister, Eduardi poeg Hardo Kriisa.
Meelis Kapstas

Meelis Kapstas (sündinud 8. novembril 1963) on eesti ajakirjanik.
Ta on 2008. aastal ilmunud Reet Linna elulooraamatu autor.
Minidoka maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1913. aastal.
Yellowstone'i rahvuspark

Kuumaveeallikad

Kuumaveeallikad on kõrge temperatuuriga väikesed järvekesed. Temperatuur on kohati isegi keemistemperatuuril. Kasutatakse ravimineraalveena, kuna vesi sisaldab mitmeid lahustunud aineid ja mineraalsooli.

Loomad

Rahvuspargis leidub koiotte, piisonikarju, põtru, lumelambaid, grislikarusid, kopraid, baribale, hunte ja nelja liiki hirvesid.

Grand Prismaticu kuumaveeallikas

Grand Prismaticu kuumaveeallikas on madalpõhjaline allikajärv. See särab kõikides vikerkaarevärvides. Järve on ennast sisse seadnud paljud bakterid ja vetikad, kes vajavad elutegevuseks aineid, mida allikavesi maapõuele sügavustest toob.

Old Faithful ehk Vana Ustav

Old Faithful on Yellowstone'i rahvuspargi kuulsaim geiser. See purskab iga 35–120 minuti tagant ja purse kestab 2–5 minutit kuni 30 meetri kõrgusele. Mida kauem purse kestab, seda pikem on ka kahe purske vaheline ajavahemik.

Juriidiline pädevus

Kuigi Yellowstone'i rahvuspark jääb kolme osariigi territooriumile, siis kuulub ta tervikuna Wyomingi kohturingkonna jurisdiktsiooni alla. See teeb Wyomingi ringkonnakohtust ainsa ringkonnakohtu, kelle pädevus ületab ühe osariigi piire.
Autine

Autine oli 13. sajandi alguse linnusepiirkond tänapäeva Läti territooriumil Cēsise linna lähedal.
Kuigi Autinet maininud 13. sajandi alguse kirjalikud allikad selle asukohta ja ulatust ei täpsusta, on kaudsete andmete põhjal arvatud, et ta asus Koiva vasakul kaldal, piirnedes põhjas Võnnu (võndlaste ala) ja Raunaga (Sotecle keskus) ning ulatudes lõunas Nītaure, Zaube ja Skujene külade ümbruseni. Autine keskuseks oli Autine linnus, mida arheoloogid kõige sagedamini arvavad olevat olnud Vaive valla Sārumkalnsi linnamäel. Autine rahvastiku moodustasid latgalid. Sealsetest ülikutest on nimeliselt teada Waridote, keda on mainitud Henriku Liivimaa kroonikas. Kuigi teiste 13. sajandi dokumentide järgi kuulus Autine enne 1209. aastat Jersika vürstiriiki, oli ta üsna sõltumatu ja ajas iseseisvat poliitikat. 1208. aastal käis Waridote koos teiste latgali ülikute, Russini ja Talibaldi, ning Võnnu ordumeistri Bertoldiga Ugandis, nõudes ugalaste poolt neile tehtud ülekohtu heastamist, äravõetud varade tagastamist ja rahuleppe sõlmimist. Kuna ugalased keeldusid nii vara tagastamisest kui rahu tegemisest, siis läks ta koos teiste latgali juhtidega Riiga, kus kohtuti piiskop Albertiga, kes lubas neid sõjaliselt toetada. Peagi järgneski selle riialaste, orduvendade ja latgalite esimene sõjakäik Ugandisse. Viimast korda mainib kroonika Waridotet ühe juhina latgalite väes, mis hiljem samal aastal sakalaste kui ugalaste liitlaste alal rüüstamas käis. Millalgi samal ajal võttis Autine vastu ka Riia kiriku ristiusu.
1209. aastal, pärast Jersika vürsti Vissevalde sõjalist lüüasaamist piiskop Alberti ja Mõõgavendade ordu vägedelt, sõlmis ta Albertiga leppe, millega Autine läks piiskopi võimu alla. 1212. aastal tekkis Autine latgalitel konflikt orduvendadega, kes olid neilt mesipuid ja põlde ära võtnud. Rahulolematus levis ka teiste latgalite ja liivlaste hulgas ning hakati ette valmistama üldist ülestõusu. Lõpuks toimus mäss siiski vaid Satteseles ja Autine latgalid sellest osa ei võtnud. Pärast ülestõusu mahasurumist lahendati vahekohtunike abil ka nende tüliküsimus: mesipuud tagastati latgalitele, põllud võisid ordumehed kahju hüvitamiseks raha makstes endale jätta. Ühtlasi määrati Autine foogtiks endine Pihkva vürst Vladimir Mstislavitš, kes oli selles ametis kuni 1213. aastani, mil Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu maade vahetamise lepingu sõlmisid, millega Autine orduvendade valdusse läks.
1215. aastal piiras lühiajaliselt Autine linnust ugalaste ja sakalaste vägi, mis orduvendade abiväe lähenemisel lahkus.
Viimast korda on Autinet mainitud 1224. aastast pärinevas dokumendis.
Daler Kuzjajev

Daler Adjamovitš Kuzjajev (vene keeles Далер Адьямович Кузяев; sündinud 15. jaanuaril 1993 Naberežnõje Tšelnõs) on Venemaa jalgpallur. Ta mängib Venemaa kõrgliiga klubis Peterburi Zenit ja Venemaa jalgpallikoondises. Tema mängupositsioon on kesk- või parempoolkaitsja.
Kuzjajev alustas profikarjääri 2012. aastal Venemaa kolmanda liiga klubis Petrozavodski Karjala. Järgmisel aastal liitus ta Venemaa esiliiga klubiga Nižnekamski Neftehimik. 2014. aastal tegi ta Groznõi Tereki meeskonnas debüüdi Venemaa kõrgliigas.
2017. aastal sõlmis ta Peterburi Zenidiga kolme aasta pikkuse lepingu. Sama aasta 16. juulil lõi ta mängus Habarovski SKA vastu oma karjääri esimese värava. Hooajal 2018–19 tuli ta Zenitiga Venemaa meistriks.
Debüüdi Venemaa jalgpallikoondises tegi ta 7. oktoobril 2017 sõprusmängus Lõuna-Korea. Ta valiti Venemaa koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlusteks.
Ta on tatari päritolu. Tema noorem vend Ruslan mängis 2016. aastal Narva Transis. Daleri ja Ruslani isa Adjam Kuzjajev on Venemaa endine jalgpallur ja praegune jalgpallitreener.
Birgitte, Gloucesteri hertsoginna

Noorus

Birgitte Eva Henriksen sündis 20. juunil 1946 Odenses Taanis. Tema isa Asger Preben Wissing Henriksen oli advokaat ning tema ema oli Vivian van Deurs. Pärast vanemate lahutust võttis Birgitte perekonnanimeks Henrikseni asemel van Deurs. 
Ta kolis Cambridge'i ja töötas Londonis Taani saatkonnas.

Ametlik roll

Gloucesteri hertsoginna on mitmete hariduse, heaolu ja arstiteadusega seotud organisatsioonide patroon. Ta on ka saatnud hertsogit tema mitmetel välisreisidel: 1973. aastal oli tema esimene selline visiit, kui hertsog ja hertsoginna esindasid kuningannat Olav V 70. sünnipäeva puhuks korraldatud pidustustel. Hertsoginna on ka kahe Kuningliku Mereväe laeva, HMS Gloucesteri ja HMS Sandowni, ristija.