google/wiki40b huggingface dataset:
Duderstadt

Arhitektuur

Linnas on paljud ajaloolised hooned poolpuit stiilis, peamiselt peatänava ääres, mis ulatub St. Cyriakuskirche (katoliiklik, ehitatud 1250–1490, ka "Oberkirche" ehk 'ülemine kirik') juurest alla St. Servatiuskirche (protestantlik, ehitatud 1370–1520, ka "Unterkirche" ehk 'alumine kirik') juurde.
1343. aastal ehitatud Westerturm on üks linna kindlusemüüri vähemalt 8 väravatornist ja kaitsetornist; see põles 1424. aastal maha ja ehitati 12 aasta jooksul taas üles. Westerturmil on väga eriline väändunud katus. Kuigi see pole ainus väändunud katusega torn Saksamaal, on selle teostus eriti edukas. On arvukalt rahvajutte väändumise selgitamiseks: üks jutt väidab, et roostes tuulelipp sundis tuult katust väänama. Teine väidab, et kui kurat ajas Duderstadti mehed jooma, ajasid naised ta minema, kuid mitte enne, kui ta krabas tornist ja väänas seda üle müüri põgenedes.
Raekoja ehitamine algas 1302. aastal, täiendavaid tiibu ja komponente lisati aastani 1674. See taastati täielikult 1980. aastatel ja viimati 2002. aastal. Kindlatel tundidel mängib ühes tornidest kariljon, kui "Anreisi" (ka: "Anreischke") büst tuleb välja ja noogutab.

"Anreischke"

Linna Innenstadt on ümbritsetud 3 km pika muldvalliga, mille ehitas rändav kindluseehitusmeister nimega Andreas. Duderstadti linnanõukogu (Rat) leppis Andreasega 1506. aastal kokku ehitada müür. Kuna ümbruskonna talunikud pidid ka müüri kaitse alla saama, värbas Rat nad müüri ehitustööle. Andreas oli väidetavalt julm töölesundia ja talunikud põlgasid teda. Peagi süüdistasid nad oma hädades ka Duderstadti kodanikke ja hakkasid neid kõiki Andrease järgi kutsuma "Anreischke", mis kõlas talunike kõneldavas (alam)saksa murdes "Anreis".
Duderstadti kodanikud ehitasid omakorda puidust Andrease büsti ja lisasid selle kellamängule. Iga kahe tunni tagant tuleb puidust "Anreischke" välja ja noogutab turule tulnud talunikele, et meenutada neile põlatud Andreast ja nende sõltuvust linnast.
Puidust Anreischke noogutab sellest päevast saati raekoja tornist kell 9, 11, 13, 15, 17 ja 19.

Otto Bock

Duderstadtis on peakorter oma asutaja järgi nime saanud korporatsioonil Otto Bock. Otto Bock toodab kaasaegseid proteese ja muid tervisetooteid. Kuigi nüüd rahvusvaheline ettevõte, on tema peakorter ikka Duderstadtis. Kasum 2003. aastal oli 355,5 miljonit €. Otto Bock oli majanduskasvu oluline toetaja piirkonnas sõjajärgsel ajal.

Kultuur

Duderstadt Heimatmuseumis on oluliste kohalike esemete kogu.
Kabjamägi

Kabjamägi (ka: Kebjamägi) on kõrgendik Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. 
Aastal 1968 võeti mägi kaitse alla (Kabjamäe kaitseala; pindala 10 ha). Kaitse alla võeti mägi pigem kultuuriloolise tähtsuse pärast, vähem geoloogilise tähtsuse pärast.
Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee

Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee on Euroopa Nõukogu otsuseid langetav organ, mis koosneb kõigi liikmesriikide välisministritest või nende riikide alalistest diplomaatilistest esindajatest Strasbourgis.

Otsused ja tegevus

Ministrite Komitee teeb otsuseid Euroopa Nõukogu tegevuse kohta. Ta määrab, milliseid samme astuda Parlamentaarse Assamblee ning Kohalike- ja Regionaalsete Omavalitsuste Kongressi soovituste, samuti mitmesuguste valitsustevahelise komiteede ja eri valdkondade ministrite konverentside ettepanekute alusel. Ministrite Komitee kiidab heaks Euroopa Nõukogu tegevuskava ja eelarve.
Liikmesriikide välisministrid kohtuvad kord aastas, et arutada Euroopas aktuaalseid poliitilisi küsimusi ning anda vajalik poliitiline tõuge organisatsiooni tegevusele. Ministrite alalised esindajad (suursaadikud) kohtuvad kord nädalas ning nende nõupidamisi täiendavad raportööride ja töörühmade koosolekud, kus arutatakse põhjalikult läbi konkreetsed küsimused enne, kui neis võetakse vastu otsus. Iga minister juhib komiteed kuus kuud. Komitee esimees vahetub iga aasta mais ja novembris.
Fototransduktsioon

Fototransduktsioon on protsess, mille käigus silma võrkkesta kepikestes, kolvikestes ja valgustundlikes ganglionirakkudes muundatakse valgus elektrilisteks signaalideks.  
Fototransduktsioon on footoni bioloogiline konverteerimine elektriliseks signaaliks võrkkestas. See protsess leiab aset G-valkudega seotud retseptori opsiini kaudu, mis sisaldab kromofoori 11-cis-retinaali. 11-cis-retinaal on kovalentselt seotud opsiiniretseptoriga Schiffi aluse kaudu, moodustades retinülideenvalgu.  Kui 11-cis-retinaali tabab footon, siis ta teeb läbi fotoisomerisatsiooni kõik-trans-retinaaliks, mis muudab G-valkudega seotud retseptori opsiini konformatsiooni, mistõttu vallanduvad signaaliülekandekaskaadid, mis põhjustavad tsüklilise guanosiinmonofosfaadi katioonikanalite sulgumise ja fotoretseptor-raku hüperpolarisatsiooni.      
Pärast isomeriseerumist ja väljutumist opsiinilt redutseerub kõik-trans-retinaal kõik-trans-retinooliks ning suundub tagasi pigmentepiteeli "taaslaadimisele". Algul ta esterdatakse letsitiini-retinooli atsüültransferaasiga  (LRAT) ning siis konverteeritakse isomerohüdrolaas RPE65-ga  11-cis-retinooliks. On näidatud, et RPE65 toimib isomeraasina, kuid pole veel kindel, kas ta toimib ka hüdrolaasina. Lõpuks oksideeritakse ta 11-cis-retinaaliks ning  ta suundub tagasi kepikese või kolvikese välissegmenti, kus ta jälle ühendatakse opsiiniga, et tekiks funktsionaalne nägemispigment rodopsiin (või mõni jodopsiinidest).

Fotoretseptor-rakud

Kepikesed ja kolvikesed sisaldavad kromofoori 11-cis-retinaali ( A-vitamiini aldehüüdi) ja valgust neelavat osa (opsiini). Kepikesed tegelevad nõrga valgusega ega vahenda värvuste nägemist. Kolme tüüpi kolvikeste väljundite võrdluse abil aga on võimalik tajuda kujundite värvusi. Iga kolvikesetüüp vastab teatud lainepikkustele, sest opsiin on iga tüübi puhul pisut erinev. L-kolvikesed, M-kolvikesed ja S-kolvikesed reageerivad optimaalselt vastavalt pikkadele lainepikkustele (punakas värvus), keskmistele lainepikkustele (rohekas värvus) ja lühikestele lainepikkustele (sinakas  värvus).
Kolberg & Vester

Kolberg & Vester oli Eesti filmistuudio.
1994 tootis stuudio filmi "Jüri Rumm".
Rasmus Andreas Raide

Rasmus Andreas Raide (sündinud 22. augustil 1995 Tallinnas) on eesti pianist.

Õpingud

Rasmus Andreas Raide alustas muusikaõpinguid seitsmeaastaselt Ell Saviaugu juures Tallinna Muusikakeskkoolis, jätkas Martti Raide klaveriklassis ning lõpetas kooli 2014. aastal kuldmedaliga. 2014. aasta sügisest jätkab ta õpinguid Karlsruhe Muusikakõrgkoolis professor Kalle Randalu klaveriklassis.
Ta on esinenud kontsertidel ja festivalidel mitmel pool Eestis (sh "Klaver06" ja "Klaver08") ning musitseerinud koos Läti Riikliku Sümfooniaorkestri, Tallinna Kammerorkestri, Narva sümfooniaorkestri ja TMKK sümfooniaorkestriga.
Bill de Blasio

Bill de Blasio (sünninimega Warren Wilhelm, Jr.; sündinud 8. mail 1961) on Ameerika Ühendriikide poliitik, alates 1. jaanuarist 2014 New Yorgi linnapea. Ta on New Yorgi 109. linnapea. 5. novembril 2013 toimunud valimistel kogus ta 72,2% häältest ja sai vabariiklasest vastaskandidaadi üle suure võidu. De Blasio on esimene demokraadist New Yorgi linnapea pärast 1989. aastal ametisse valitud David Dinkinsit (1993–2013 juhtisid linna vabariiklased Rudy Giuliani ja Michael Bloomberg).

Taust

Bill de Blasiona tuntud poliitik sai sündides nime Warren Wilhelm, Jr. Ta alkoholiprobleemidega sõjaveteranist isa jättis pere maha ja Bill kasvas üles oma emapoolse (de Blasio) suguvõsa keskel. 1983 vahetas ta oma nime Warren de Blasio-Wilhelmiks. Pereringis kasutati tema kohta nime "Bill" või "Billy" ja 2002. aastal vahetas ta ära ka eesnime ja kasutab nüüd nime Bill de Blasio.
De Blasio sai bakalaureusekraadi New Yorgi Ülikoolist, kus tegeles urbanistikaga. Rahvusvaheliste suhete magistrikraadi sai ta Columbia Ülikoolist.

Karjäär

Pärast ülikooli töötas ta sotsiaalse õigluse nimel tegutsevas ühingus Quixote Center. Ühingu töötajana viibis ta Nicaragua revolutsiooni ajal kümme päeva Nicaraguas ning jagas seal toitu ja ravimeid. Erinevalt Reagani administratsiooni poliitikast toetas de Blasio sandinistide valitsust. Nicaraguast naasnuna kolis ta New Yorki ja töötas ühes Kesk-Ameerika maade tervishoiutingimuste parandamisega tegelevas mittetulundusühingus.
Munitsipaalpoliitikaga puutus de Blasio esimest korda kokku David Dinkinsi 1989. aasta linnapeakampaania ajal vabatahtlikuna. Pärast seda töötas ta mitmel New Yorgi linnaelu korraldaval ametikohal.
Aastail 2001–2009 kuulus ta linnavolikokku. Ta seisis eluasemepoliitika valdkonnas üürnike õiguste eest ja võitles ta seksuaalvähemuste diskrimineerimise vastu.
Aastail 2010–2013 oli de Blasio New Yorgi ombudsman (New York City Public Advocate). Ta kritiseeris korduvalt tolleaegse linnapea Michael Bloombergi hariduspoliitikat ja seisis vastu lastehoiu valdkonna kärbetele. Samuti seadis ta sisse veebipõhise "New Yorgi halvimate üürileandjate nimekirja" ("NYC's Worst Landlords Watchlist"), kus toodi välja üürileandjad, kes ei remontinud ohtlikus seisukorras eluasemeid.
2013. aasta novembris võitis De Blasio linnapeavalimised ja ta vannutati ametisse 1. jaanuaril 2014. Oma ametisseastumiskõnes lubas ta linnapeana pöörata tähelepanu majanduslikule ja sotsiaalsele ebavõrdsusele. Ta on öelnud, et tahab ära kaotada Central Parki hobukaarikud, kuna peab neid ebainimlikeks. Ta soovib võimaldada kõigile New Yorgi elanikele ligipääsu avalikult rahastatud lastesõimedele. Selle tarbeks tahab ta tõsta üle 500 000-dollarise aastasissetulekuga newyorklaste maksukoormust.

Isiklikku

De Blasio kohtus oma aktivistist ja poetessist abikaasa Chirlane McCrayga linnapea David Dinkinsi administratsioonis töötades. Nad elavad Brooklynis ja neil on kaks last, kes mõlemad said hariduse New Yorgi avaliku sektori koolides.
Alamkorrakohus

Alamkorrakohus ehk alamraspraava oli aastatel 1784–1796 Eestimaa ja Liivimaa kubermangus maakonna tasemel olnud esimese astme kohus. Kohuse pädevusse kuulusid väiksemad kriminaal- ja tsiviilasjad. Sellest kohtust sai edasi kaevata ülemkorrakohtusse.
Boris Reppo

Boris Reppo (sündinud 28. veebruaril 1937 Rõndelovo külas Tosno rajoonis Leningradi oblastis) on Eesti põllumajandustehnikateadlane.

Elulugu

Boris Reppo on soomlane ja talunike poeg.
Lõpetas 1955 Tartu 4. Keskkooli ja 1960 EPA mehhaniseerimisteaduskonna; tehnikakandidaat (1970, Leedu Põllumajandusakadeemia), väitekirjas käsitles lehmalauda sügavrennist sõnniku eemaldamise skreeperseadet; tehnikadoktor (1997, EPMÜ), väitekiri "Lehmafarmi tehnoloogiliste elementide ja biotehniliste süsteemide töökindluse määramise ja parendamise meetodid". Oli 1960–1961 Eesti Põllumajandustehnika Elva osakonna lukksepp, insener-normeerija, 1961–1964 loomakasvatuse mehhaniseerimise insener, 1964–1965 remonditöökoja juhataja, 1965–1966 EPA elektrifitseerimise kateedri vaneminsener, 1966–1968 assistent, 1968–1970 loomakasvatuse mehhaniseerimise kateedri assistent, 1970–1973 vanemõpetaja, 1975–1992 dotsent, 1979–1992 kateedri juhataja, 1992–1994 farmitehnika õppetooli juhataja, 1994–1998 põllumajandustehnika instituudi juhataja, 1994–1999 tehnikateaduskonna prodekaan, 1992–2002 professor, aastast 2002 emeriitprofessor.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: farmi biotehniliste süsteemide töökindlus ja seadmete tehnohooldus ning töökeskkonna sisekliima ja ergonoomika. EPMÜ tehnikamag-i nõukogu esimees, Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi liige, Eesti Põllumajandusministeeriumi medal "Kalevipoeg kündmas" (1987). 78 teadustrükist.
Oregoni maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1841. aastal.
Michael Bradley

Koondisekarjäär

Debüüdi USA rahvuskoondises tegi Bradley 26. mail sõprusmängus Venezuela vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 17. oktoobril 2007 sõprusmängus Šveitsi vastu.
FIFA konföderatsioonide karikavõistluste viimases alagrupimängus 21. juunil lõi ta värava Egiptusele. USA pääses alagrupist kolme punktiga edasi poolfinaali. 24. juunil toimunud poolfinaalimängus sai USA üllatusvõidu, kui alistati valitsev Euroopa meister Hispaania. Mängu lõpus sai Bradley punase kaardi, mistõttu pidi ta finaalmängu Brasiilia vastu vahele jätma. USA kaotas finaalis Brasiiliale tulemusega 2:3.
2010. aasta maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus 18. juunil lõi ta värava Sloveeniale.
2011. aasta CONCACAF Gold Cupi finaalis 8. juulil viis ta USA 8. minutil Mehhiko vastu juhtima, kuid USA kaotas lõpuks tulemusega 2:4.
2015. aasta CONCACAF Gold Cupi viimases alagrupimängus 13. juulil lõi ta värava Panamale. Poolfinaalimängus 22. juulil lõi ta värava Jamaicale, kuid USA kaotas tulemusega 1:2. Kolmanda koha mängus kaotati penaltiseerias Panamale ja Bradley oli USA üks kolmest mängijast, kes oma penaltilöögil eksis. Alates 2015. aasta turniirist on ta koondise kapten.
Ta tuli USA koondisega võitjaks 2017. aasta CONCACAF Gold Cupil ning Bradley valiti turniiri väärtuslikumaks mängijaks. 2019. aasta CONCACAF Gold Cupi sai USA koondisega teise koha ja ta valiti turniiri sümboolsesse koosseisu.
Eestkostja

Eestkostja on piiratud teovõimega isiku ehk eestkostetava seaduslik esindaja ja hooldaja. Eestkoste on isiku hooldamine ja tema vara käsutamine eestkostja poolt olukorras, kus eestkostetav seda ise teha ei saa. Eestkostjaks on enamasti abivajajale tuttav või lähedane isik, kohalik omavalitsus või äärmisel juhul juriidiline isik. Eestkostjat saab määrata vaid isiku enda nõusolekul. Eestkostet reguleerib Eestis perekonnaseadus.

Eestkostja määramine ja selle põhjused

Eestkostja määratakse olukorras, kus alaealisel pole vanemaid, kes tema eest saaks täieõiguslikult hoolitseda, või täisealisel isikul tuvastatakse piiratud teovõime. Näiteks hukkuvad alaealise mõlemad vanemad ning pole veel leitud kasuperet, aga kuna lapsel peab olema eestkostja, kes teostaks isiku- ja varahooldust, siis peab kohus selle viivitamata määrama. Täisealine võib vajada eestkostet juhul, kui ta on ajutiselt või lõplikult, näiteks haiguse tagajärel, kaotanud võime iseseisvalt endaga toime tulla ja täieõiguslikult enda õigusi ja kohustusi kodanikuna teostada. 
Eestkostja määratakse kohtu otsusega. Selle jaoks kaalub kohus eestkostemenetluse käigus abivajaja lähedaste arvamust ning potentsiaalse eestkostja isikuomadusi ja valmidust võtta endale eestkostja vastutusrikas kohustus. Abivajadusest võib teatada iga kodanik, kes seda märkab, kohalikule omavalitsusele või kohtule. Kohus määrab alaealisele eestkostja kuni täisealiseks saamiseni ja ühe pere lastele enamasti sama isiku. Täisealise puhul võib kohus määrata kindlad olukorrad, kus eestkostja teostab eestkostet ning ka perioodi, mille vältel eestkostet teostatakse. Erandkorras võib kohus määrata samale inimesele ka mitu eestkostjat ning sellisel juhul on neil ühine esindusõigus, kuid kohustused võivad olla erinevad. Näiteks määratakse eestkostja vaid kinnisvaraga seonduvate tehingute tegemiseks või arvete maksmiseks. Vähemalt iga 5 aasta järel peab kohus kaaluma uuesti eestkoste vajadust, ulatust ja aega. Valla- või linnavalitsus ja juriidiline isik peavad vähemalt kord aastas kontrollima, kas nende kohustused oleks valmis üle võtma füüsiline isik.

Eestkoste lõppemine

Eestkostja kohustused lõpevad tavaliselt eestkoste lõppemisega. Eestkoste võib alaealise puhul lõppeda täisealiseks saamisega, eestkostetava surmaga, vanemate hooldusõiguse taastumisega või lapsendamisega. Täisealise puhul võib see lõppeda ka eestkostetava surmaga, aga ka kohtuotsusega või abivajaduse lõppemisega. Eestkostja kohustused võib lõpetada ka kohus juhul, kui eestkostja pole täitnud oma kohustusi või on neid tehes käitunud õigusvastaselt. Eestkoste lõppedes peab eestkostja tagastama eestkostetava vara ning esitama sellekohase aruande.
Edgar Vaalgamaa

Edgar Vaalgamaa (läti keeles Edgars Vālgamā; 14. september 1912 Košrags – 20. detsember 2003 Soome) oli liivi päritolu Soome vaimulik ja tõlkija.
Ta sündis Liivi rannas Košragsi külas kaluri peres. Ta lõpetas Ventspilsis gümnaasiumi. Hõimuliikumise mõjul asus ta aastal 1934 Helsingi Ülikooli usuteadust õppima. Kuid peale ülikooli lõpetamist ei saanud ta alanud Teise maailmasõja tõttu kodukohta tagasi pöörduda. Jätkusõja ajal tegutses ta sõjaväevaimulikuna.
Pärast sõja lõppu teenis ta Soomes Iittis (Kymenlaakso maakonnas) luterliku vaimulikuna. Samuti on ta tegelenud tõlkimisega: nimelt on ta tõlkinud soome keelde Andrejs Pumpursi eepose "Lāčplēsis" ("Karutapja"). Samuti kirjutas ta raamatu liivlaste ajaloost: "Valge liiva rahvas" (Vaalgamaa, Edgar: Valkoisen hiekan kansa: Liiviläisten historiaa ja kulttuuria. Jälkisanat Valda Šuvcāne. Jyväskylä: Atena, 2001). Samuti oli ta seotud Uue Testamendi liivi keelde tõlkimisega.

Isiklikku

Tema poeg Lauri Vaalgamaa on luterlikuks vaimulikuks Lemis (Lõuna-Karjala maakonnas).
Air Bureau

Lingid

https://myspace.com/airbureau
Tenczynek

Tenczynek on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas, suurim küla Krzeszowice vallas.
Küla asub umbes 25 km Krakówist kesklinnast lääne pool.
Elanike arv 2009. aastal oli 3436.
Kristo Tohver

Kristo Tohver (sündinud 11. juunil 1981) on eesti jalgpallikohtunik.
Ta on vilistanud meistriliiga mänge. Samuti vilistas ta 2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste kvalifikatsioonimängudes.
Villem Indrikson

Villem Indrikson (21. august 1944 Tallinn – 2. märts 1996 Tallinn) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1963. aastal Tallinna 4. Keskkooli, õppis 1964–1968 Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonnas ning lõpetas 1976. aastal näitejuhtimise erialal Tallinna Pedagoogilise Instituudi.
Ta oli 1972–1973 Rakvere Teatri, 1973–1986 Endla teatri ja 1988–1992 Vanalinnastuudio näitleja. 1986–1988 oli ta Tallinnfilmi ja 1989–1996 ETV režissöör.
Villem Indrikson on maetud Liiva kalmistule.

Isiklikku

Tema abikaasa oli aastatel 1975–1991 ballettmeister ja tantsupedagoog Aita Indrikson.
Ruudi

Sisu

Ruudi on poiss, kellele meeldivad viikingid ja kõik nendega seonduv. Tallinnas sündinud Ruudi elab koos konstaablist emaga Rannakülas. Poisi parim sõber on Viki, õige nimega Viktooria. Viki isa on müüja. Päris oma isa! Ruudi ema Karmen aga väldib isa teemat, temal on Ruudist küll. See kurvastab poissi. Ühel päeval tabab Ruudit ōnn: Kuressaare laadal sōidab päris ehtne viikingilaev! Poisi rōōm aga hääbub, kui selgub, et väikesi poisse lastakse pardale vaid isaga. Mis muud, kui hakata papat otsima. Sōpradel tuleb mōttesse korraldada isa leidmiseks papakonkurss. See lükkab väikesed krutskid sündmuste keerisesse.

Film arvudes

2006. aasta jooksul käis filmi Eesti kinodes vaatamas 42 379 inimest.
Ballenstedt

Ajalugu

Ballenstedti on esmakordselt mainitud 1030. aasta tegudes, mille pani toime krahv Esico von Ballenstedt, ühe krahv Adalberti, kes pidas Nienburgi kloostri foogti ametit, ja Saksi Ostmarki markkrahvi Hodo I tütre Hidda poeg. Esicot (~1000–1059/60) peetakse Askania dünastia esiisaks. Ta püstitas Ballenstedtis kabeli, mis pühendati aastal 1046 keiser Heinrich III juresolekul pühakutele Pankratiusele ja Abundiusele. Esico poeg krahv Adalbert II andis Ballenstedti aastal 1073 Nienburgi kloostrile. Tema järeltulija Albrecht Karu, Brandenburgi marki esimene valitseja, rajas samas benediktiini kloostri ja maeti aastal 1070 kloostri kiriku krüpti. Albrechti monument paikneb linna pargis.
Tugevasti kahjustatuna Saksa talurahvasõja ajal ilmalikustati klooster aastal 1525 Askania dünastiast Anhalt-Kötheni vürsti Wolfgangi poolt reformatsiooni sisseviimisel. Wolfgang valis Ballenstedti residentsiks ja andis sellele aastal 1543 linnaõigused. Protestantliku Taani kuninga Christian IV toetamise eest Kolmekümneaastase sõja ajal rünnati ja rüüstati Ballenstedti Albrecht von Wallensteini vägede poolt aastal 1626.
Pärast sõda ehitati linn ja loss uuesti üles Askania dünastiast Anhalt-Bernburgi vürstide suveresidentsiks. Aastal 1765 viis vürst Friedrich Albrecht oma residentsi täielikult Bernburgist Ballenstedti ja juhatas sisse õitsenguaja, sealhulgas kuulsa lossiteatri püstitamine aastal 1788, vanima teatri Saksi-Anhaltis ja meka heliloojatele, nagu Albert Lortzing ja Ferenc Liszt.
Anhalti hertsogkonna osana aastast 1863 sai Ballenstedt tuntuks rahamuredeta vanurite elupaigana, nagu hertsoginna Friederike von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg, kes suri Ballenstedti lossis aastal 1902, või maalikunstnik ja kirjanik Wilhelm von Kügelgen, kelle maja on nüüd muuseum.

Transport

Ballenstedt paikneb Bundesstraße (riigimaantee) 185 ääres, mis viib Bundesstraße 6 ja Bundesautobahn 14 juurde. Rongiliiklus katkes aastal 2003. Väike asfalteeritud maandumisrada on umbes 5 km kaugusel linnast.
Michaela Kirchgasser

Michaela Kirchgasser (sündinud 18. märtsil 1985 Schwarzach im Pongaus) on Austria mäesuusataja, kes on spetsialiseerunud põhiliselt slaalomile ja suurslaalomile. Maailma karikavõistlustel debüteeris Kirchgasser Sestrieres suurslaalomis 9. detsembril 2001, kus ta sai 17. koha.
Kirchgasser tuli 2003. aastal Montgenèvre'is slaalomis juunioride maailmameistriks. Samal aastal Serre Chevalier's sai ta Alpi kahevõistluses hõbemedali. 2005. aastal Bardonecchias oli ta suurslaalomis kolmas.
2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos sai Kirchgasser slaalomis 5. koha ja Alpi kahevõistluses 6. koha. 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Åres tuli ta meeskonnavõistluses maailmameistriks. Lisaks oli ta suurslaalomis neljas ja slaalomis üheksas. 2009. aasta MM-il Val-d'Isère'is sai ta suurslaalomis viienda koha. 2010. aasta OM-il Vancouveris oli ta Alpi kahevõistluses üheksas ja suurslaalomis viieteistkümnes. 2011. aasta MM-il Garmisch-Partenkirchenis kuulus ta Austria võistkonda, mille koosseisus sai meeskonnavõistluses hõbemedali.
2013. aasta MM-il Schladmingis sai ta esimese maailmameistrivõistluste individuaalmedali, kui võitis slaalomis hõbemedali.
Maailma karikavõistlustel jõudis Kirchgasser esimest korda poodiumile 25. novembril 2006 Aspenis suurslaalomis, kus ta sai kolmanda koha. Esimese võidu MK-etapil sai ta 24. veebruaril 2007 Sierra Nevadas suurslaalomis.
Christine Buchholz

Christine Buchholz (sündinud 2. aprillil 1971 Hamburgis) on Saksa vasakpoolne poliitik.
Christine Buchholz lõpetas gümnaasiumi 1990. aastal. Ta õppis aastatel 1991–1998 Hamburgi Ülikoolis poliitikateadusi, kasvatusteadusi, religiooni ja sotsiaalteadusi. 1995–2005 töötas ta puuetega inimeste abistajana, 2002–2005 oli ta veel ka vabakutseline ajakirjanik. 2005–2006 oli ta Vasakfraktsiooni teaduslik kaastöötaja. 2007–2009 tegutses vabakutselise ajakirjanikuna. Alates 2009 aastast on ta Saksamaa Liidupäeva liige.
Aastatel 1994–1999 oli Christine Buchholz Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei liige. 2004. aastal astus ta Töö ja Sotsiaalse Õigluse Parteisse (WASG), mis 2007. aastal ühines Demokraatliku Sotsialismi Parteiga Vasakparteiks (Die Linke). Christine Buchholz kuulub partei vasakpoolsesse tiiba.
Dekstrometorfaan

Kasutusannused

Tavalises DXMi sisaldavas köharohuannuses on DXM-i umbes 50 mg, aga uimastina kasutatuna võib DXM-i kogus olla vahemikus 150–900 mg. Väike osa inimestest on DXM-i suhtes ülitundlikud, sel juhul võib narkootilisel otstarbel võetud annus olla eluohtlik.
Peale DXM-i võivad mitmed köharohud sisaldada ka aineid, mis on mõnikord tapvalt mürgised, kui ületada juhendis määratud annust.

Mõju

Dekstrometorfaan mõjub kesknärvisüsteemile, tõstes köhareaktsiooni vallandumise läve. Selle läbi köhimise vajadus väheneb.
DXM-i mõjud võivad kasutamisel uimastina väikestes annustes meenutada alkoholi, opiaatide ja marihuaana segajoovet mõningate psühhedeelsete efektidega. Suuremate annuste tarvitamisel on kirjeldatud dissotsiatiivseid elamusi, sh meele ja keha eraldumist teineteisest. Suurte koguste korral on ilmnenud märkimisväärseid tajuhäireid, ajutisi psühhootilisi elamusi ning kehaväliseid kogemusi.
Darren Randolph

Darren Edward Andrew Randolph (sündinud 12. mail 1987 Brays) on Iirimaa jalgpallur, kes mängib väravavahina Inglismaa esiliiga klubis Middlesbrough ja Iirimaa jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri 2004. aastal Inglismaa klubis Charlton Athletic. Klubikarjääri jooksul on ta mänginud muuhulgas veel Motherwelliga Šotimaa kõrgliigas (2010–2013), Birmingham Cityga Inglismaa esiliigas (2013–2015) ja West Ham Unitediga Inglismaa kõrgliigas (2015–2017). Motherwellis mängides valiti ta kahel hooajal Šotimaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2017. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Middlesbrough'ga. Hooajal 2018–19 valiti ta Inglismaa esiliiga sümboolsesse koosseisu ja 2019. aastal Middlesbrough' aasta mängijaks.
Debüüdi Iirimaa jalgpallikoondises tegi Randolph 11. septembril 2012 sõprusmängus Omaani vastu. Ta kuulus Iirimaa koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.