Jaan Anvelt

Noorus ja haridustee

Jaan Anvelt sündis talupoja perekonnas, lõpetas kihelkonnakooli ja 1905. aastal Tartu õpetajate seminari. Aastatel 1905–1907 töötas Toilas kooliõpetajana. Alates 1907. aastast õppis Anvelt Peterburi ülikoolis õigusteaduskonnas, kus astus ka VSDTP liikmeks. Aastal 1911 heideti ta revolutsioonilise tegevuse pärast arreteerituna ülikoolist välja. Ta lõpetas ülikooli 1912 eksternina ja töötas samast aastast alates Narvas advokaadiabina.

Revolutsiooniline tegevus

Toilas töötades võttis Anvelt osa revolutsioonilisest tegevusest. Ta astus 1907 VSDTP-sse ja pärast Peterburi ülikooli astumist sai temast VSDTP koosseisu kuuluva Eestimaa kubermangu VSDTP allorganisatsiooni üks juhte. 1911. aastal ta arreteeriti ja saadeti Tallinna. Pärast vabanemist jätkas ta parteitööd Tallinnas. Pärast ülikooli lõpetamist 1912 asus ta elama Narva. Seal asutas ta koos Johannes Käsperti ja Villem Bukiga ajalehe Kiir ning oli tegelik ajalehe toimetaja. Esimese maailmasõja ajal tegi Anvelt Narvas põrandaalust parteitööd.

1917. aasta revolutsiooniperiood

1917. aastal oli J. Anvelt Narva Ajutise Revolutsioonikomitee esimees ning 1917. aasta Veebruarirevolutsiooni järel valiti Jaan Anvelt Narva Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu esimeheks. 1917. aasta märtsis määrati Jaan Anvelt ajalehe Kiir vastutavaks toimetajaks ja temast sai üks Eestimaa bolševike juhte.
3.–24. juuni 1917 esimesel Petrogradis toimunud Ülevenemaalisel nõukogude kongressil valiti Jaan Anvelt Ülevenemaalise Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogude Täitevkomitee liikmeks.
5. juunil 1917 Ajutise Maanõukogu valimistel valiti J. Anvelt VSDTP saadikuna Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu liikmeks ja 14. juulist 1917 kuni ta väljaheitmiseni 5. veebruaril 1919 oli Jaan Anvelt Ajutise Maanõukogu liige.
5.–9. augustil 1917 toimunud Eesti Nõukogude I Kongressil valiti Jaan Anvelt Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee esimeheks. J. Anvelt võttis aktiivselt osa Oktoobrirevolutsioonist Eestis, ta oli VSDT(b)P Tallinna komitee ja Põhja-Balti komitee liige.
25.–28. oktoobril 1917 toimunud Eesti Nõukogude II Kongressil valiti J. Anvelt taas Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee esimeheks ja Eestimaa Sõja-Revolutsioonikomitee liikmeks.

1918. aasta, Saksa okupatsioon ja emigratsioon Venemaal

Saksa vägede pealetungi ja okupatsiooni eest evakueerus J. Anvelt 24. veebruaril 1918 koos Balti laevastiku laevadega Jääretke käigus Soome ja sealt Petrogradi, kus ta töötas juhtivatel kohtadel 1918 veebruarist – aprillini Nõukogude Venemaa Loode oblasti sõjakomissarina.
1918. aasta aprillist tegutses ta Nõukogude Venemaa Petrogradi Töökommuuni (Петроградская трудовая коммуна) esimehena ja ka 1918. aasta aprillist novembrini Põhja Oblasti Kommuunide Liidu) Petrogradi Rahvusasjade Komissariaadi rahvakomissarina.
1918 aasta septembris lõpetas ta 2. Petrogradi kommunistliku koosseisu suurtükiväekursused, pärast mida teenis Nõukogude Venemaa Punaarmees Vene kodusõjas Idarindel.
Jaan Anvelt osales 1918. aasta 19. mail Petrogradis Nõukogude Venemaale evakueerunud eesti bolševike organiseeritud VK(b)P Eesti Osakondade Keskkomitee asutamisel, mille juhiks ta ka tagaselja valiti.

1918. aasta Eesti Töörahva Kommuun

29. november 1918, Narva vallutamise järel Punaarmee poolt kuulutati Narvas välja Eesti Töörahva Kommuun, mille juhtorgani – Eesti Töörahva Kommuuni Nõukogu esimehe ja sõjandusosakonna juhatajana tegutses Jaan Anvelt 1918. aasta novembrist kuni 1919. aastani, mil ETK ja Nõukogude Punaarmee väed Vabadussõja tulemusel Eestist välja aeti.
Pärast taganemist Eestist Nõukogude Venemaale ja ETK laialisaatmist oli Jaan Anvelt 1919. aasta 15. novembrist kuni 19. detsembrini sõjakomissar Punaarmee, 7. armee, 2. Valgevene M. Frunze nimelises diviisis ja seejärel 1920. aasta veebruarist kuni 1921. aasta veebruarini Petrogradi kindlustatud rajooni ülem.

1920. aastate illegaalne tegevus

Pärast Vabadussõja lõppu likvideeriti Nõukogude Venemaal ametlikult ÜK(b)P Eesti sektsioonide tegevus ning asutati 1920. aastal Eestis korraldatud illegaalsel kongressil Eestimaa Kommunistlik Partei, mille esimesel kongressil 1920. aastal valiti illegaalse EKP Keskkomitee liikmeks ka Nõukogude Venemaal viibinud Jaan Anvelt.
Aastatel 1921–1925 osales J. Anvelt illegaalses kommunistlikus tegevuses Eesti Vabariigis, oli üks 1. detsembri mässu organisaatoritest, mille käigus tappis Balti jaama kordniku Mihkel Nuti. Hiljem mõrvas ta veel Telliskivi tänaval tööle mineva kaptenmajor Karl Sterni.
1933. aastal viibis Anvelt Postimehe teatel jälle salaja Eestis, revideerides ja julgustades põrandaaluseid organisatsioone Narvas, Tallinnas ja Tartus. Tal olevat olnud kaasas kergekuulipilduja.

Esindusorganites

Jaan Anvelt oli Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee liige alates 1919. aastast kuni surmani 1937. aastal.
Jaan Anvelt oli Üleliidulise Kommunistliku (bolševike) Partei ÜK(b)P XIV, XV, XVI kongressi saadik.
Jaan Anvelt oli III Kommunistliku Internatsionaal VI kongressi (1928) ja VII kongressi (1935) saadik. Aastatel 1935–1937 oli J. Anvelt Kominterni Rahvusvahelise kontrollkomisjoni liige ja sekretär, ta arvati KI RKK koosseisust välja KITK Presiidiumi otsusega 11. juunil 1938.

Tegevus ja surm Nõukogude Liidus

Aastatel 1926–1929 oli J. Anvelt Žukovski nim Punaarmee Lennuväeakadeemia (Военно-воздушная академия имени Жуковского) komissar; aastatel 1929–1935 Tsiviillennunduse Peavalitsuse ülema asetäitja ja ülem;
Anvelt arreteeriti 1937. aastal, teda süüdistati Läti luure kasuks töötamises. 11. detsembril 1937 peksisNSV Liidus NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi uurija Aleksandr Langfang ta ülekuulamisel surnuks. Jaan Anvelt rehabiliteeriti 1956. aastal.

Mälestuse jäädvustamine

Anvelti auks sai nime tänav Narvas, mis nimetati 29. septembril 1995 ümber Paul Kerese tänavaks. Tallinnas kandsid Reimani ja Kivisilla tänav enne 29. oktoobrit 1991 Anvelti nime. Põltsamaal nimetati Jaama tänav Eesti NSV ajal Anvelti tänavaks.
Tartu Pedagoogikakooli Narva filiaal kandis Eesti NSV ajal Anvelti nime.
Jõhvis avati 1945. aastal Jaan Anvelti mälestuskivi. 1962. aastal püstitati Tallinna Jaan Anvelti mälestussammas. Toilas asusid Anvelti mälestustahvel ja mälestusmärk.

Isiklikku

Aastatel 1909–1910 oli ta abielus sotsiaaldemokraatliku poliitiku Alma Ostraga. 
1912. aastal oli ta abielus Peterburis õppinud J. Vassiljevaga. Tema kolmas abikaasa oli Alise Stein-Anvelt, kellega tal sündisid tütar Kima ja poeg Jaan. Peres oli kombeks panna pere vanimale pojale nimeks Jaan.
Andres Anvelt on tema lapselaps.

Richard Kullerkupu novell

1921. aastal Eessaare Aadu nime all Tallinnas ilmunud novelli "Võitlevad lohed" tegelik autor on Richard Kullerkupp.

Anveldi loomingu ainetel

Anveldi romaani "Linnupriid" ainetel on tehtud film "Lindpriid" (1970), mille režissöör ja stsenarist on Vladimir-Georg Karassev-Orgusaar.