google/wiki40b huggingface dataset:
Heljo Pikhof

Heljo Pikhof (sündinud 20. oktoobril 1958 Tartus) on Eesti poliitik ja jurist, XI, XII, XIII ja XIV Riigikogu liige, Sotsiaaldemokraatliku Erakonna aseesimees.

Haridus

Heljo Pikhof on lõpetanud Miina Härma nim. Tartu 2. Keskkooli 1977. aastal ja Tartu Riikliku Ülikooli juristina 1985. aastal.

Töökäik

Pikhof on töötanud Lõuna Kõrgepingevõrkudes insenerina aastatel 1985–1990, Tartu Tervishoiutöötajate Ametiühingute Liidu esimehena aastatel 1990–1993, Eesti Keskastme Tervishoiutöötajate Kutseliidus juristina aastatel 1993–1999, Põhjamaade Ministrite Nõukogu Infobüroos projektijuhina 2002. aastal ning Tartu Lennukolledžis juristina 2004. aastal.

Poliitiline tegevus

Heljo Pikhof on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna (varem Rahvaerakond Mõõdukad) liige alates 1996. aastast. Ta oli sotsiaalminister Eiki Nestori nõunik aastatel 1999–2002, Riigikogu Mõõdukate fraktsiooni nõunik aastatel 2002–2003 ning Euroopa Parlamendi liikme Marianne Mikko nõunik aastatel 2004–2007. Ta oli Tartu Linnavolikogu liige aastatel 1996–1999 ja 2002–2007. 2007. aastal kandideeris ta Riigikogu valimistel Tartu linnas ja osutus 2205 häälega valituks. Pikhof valiti Tartu saadikuna Riigikokku ka 2011. aasta ja 2015. aasta parlamendivalimistel, kus ta kogus vastavalt 3270 ja 2007 häält. Aastatel 2007–2009 ja 2014–2015 oli ta Riigikogu sotsiaalkomisjoni esimees ja aastatel 2015–2016 Riigikogu õiguskomisjoni esimees. Ta on seadusandlikul tasandil osalenud mitme sotsiaalprobleemi ja õigusküsimuse lahendamisel. Nii menetles Riigikogu tema juhtimisel 2015. aasta parlamendivalimiste eel töövõimereformi õigusakte. Samuti tegutses Pikhof selle nimel, et 2017. aasta alguses saaks jõustuda lastele mõeldud elatisabisüsteem. 2016. aasta novembrist on ta Riigikogu Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni aseesimees. 2017. aasta juunis valis Sotsiaaldemokraatliku Erakonna üldkogu Pikhofi erakonna aseesimeheks. Veel on Pikhof Sotsiaaldemokraatliku Erakonna naiskogu Kadri asepresident ja ühenduse Vanemad Sotsiaaldemokraadid peasekretär.
Robert Väli

Robert Väli (sündinud 4. augustil 1960 Pärnus) on sõudekohtunik ja sporditegelane. 
Lõpetas 1978 Pärnu 4. keskkooli, õppinud Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonnas ja TÜ Pärnu kolledžis, 2014–2015 läbinud ROKi spordijuhtimise kursused

Sõudmine

Sõudmisega hakkas tegelema 1972 Matti Killingu juhendamisel, 1973–1978 treenis Tiit Reimanni ja 1981–1984 Ülo Tölpi suunamisel.
19. sajand eKr

19. sajand eKr
(20. sajand eKr - 19. sajand eKr - 18. sajand eKr - teised sajandid)
(3. aastatuhat eKr - 2. aastatuhat eKr - 1. aastatuhat eKr)
Vladimir Alumäe

Isiklikku

Tütar Niina Murdvee on samuti viiuldaja ning pedagoog. Vend Nikolai Alumäe oli tehnikateaduste doktor ning TA akadeemik.
Nostalgia

Nostalgia ehk minevikuigatsus on tunne (emotsioon), mis väljendub mineviku positiivses (üle)hindamises (vastukaaluks mingeile vajakajäämistele oleviku maailmas).
Mõiste võttis kasutusele Šveitsi arst Johannes Hofer 1688 koduigatsuse meditsiinilise diagnoosina sõduritel ning kodukantonist eemal õppivatel üliõpilastel.
Elvira Nabiullina

Haridus

Ta lõpetas 1986 Moskva Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna. Ta õppis aspirantuuris rahvamajanduse ajaloo ja majandusteaduste kateedris.

Töökäik

1991 sai Nabiullina NSV Liidu Teaduslik-Tööstusliku Liidu juhatuse alalise komitee direktoraadi peaspetsialist majandusreformi alal. 1992 nimetati see liit ümber Venemaa Tootjate ja Ettevõtjate Liiduks ning Nabiullinast sai selle direktoraadi peaspetsialist ja konsultant majanduspoliitika alal ning 1994 sama liidu ekspertinstituudi nõunik.
1994 sai temast Venemaa majandusministeeriumi majanduse reguleerimise riikliku valitsuse ülem ja majandusreformi osakonna juhataja asetäitja, 1995 Venamaa majandusministeeriumi majandusreformi osakonna ülema asetäitja, 1996 sama osakonna ülem ning majandusministeeriumi kolleegiumi liige. 1997 sai temast majandusministri asetäitja, 1998 Promtorgbanki juhatuse eesistuja asetäitja, 1999 lühikeseks ajaks Euraasia reitinguteenistuse tegevdirektor, samal aastal fondi Strateegiliste Uuringute Keskus asepresident (president oli German Gref). 2000 sai ta majandusarengu ja kaubanduse ministri esimeseks asetäitjaks (minister oli German Gref), 2003 Strateegiliste Uuringute Keskuse presidendiks. 2008 sai Venemaa G8 eesistujamaaks ja Nabiullina juhatas selle ettevalmistamise organiseerimiskomitee ekspertnõukogu.
24. septembril 2007 sai Elvira Nabiullina Venemaa majandusarengu ja kaubanduse ministriks. 12. mail 2008 nimetati see ministeerium ümber Venemaa majandusarenguministeeriumiks. 11. jaanuaril 2010 sai ta majandusarengu ja integratsiooni valitsuskomisjoni liikmeks.
Aastail 2012–2013 oli ta Venemaa presidendi Vladimir Putini abi. Alates 24. juunist 2013 on Nabiullina Venemaa Föderatsiooni Keskpanga juht.

Tunnustused

Elvira Nabiullina pälvis 2002 ordeni "Teenete eest Isamaa ees" II klassi ja 2006 sama ordeni I klassi.
Orava järved

Orava järved on kolmest järvest koosnev järvestik Võru maakonnas Võru vallas Orava külas.
Järvestikku kuuluvad Orava järv, Solda järv ja Mustjärv.
Järvestik kuulub Ida-Eesti vesikonna Peipsi alamvesikonda.
Eduard Kutsari Majamuuseum

Eduard Kutsari Majamuuseum (varem ka Eduard Kutsari Ateljeemuuseum) oli Tartumaal Elva linnas tegutsev muuseum, mis oli pühendatud kunstnik Eduard Kutsarile ja asus aadressil Kärneri tänav 4.
Vanemuise teatri näitleja Leopold Hanseni Majamuuseum oli samuti Elvas asuva Tartumaa Muuseumi filiaal ning paiknes aadressil Vaikne tn  10.
Tartumaa muuseumi põhimääruse kohaselt oli Eduard Kutsari Majamuuseumi ülesanne "kunstniku elu ja loomingu säilitamine ning tutvustamine; kunstniku kaasaegse kunstielu tutvustamine; kohaliku ja regionaalse kunstielu toetamine ning loomingu tutvustamine avalikkusele; kunstihariduse edendamine huvi- ja täiendushariduse raames elukestva õppe põhimõtete alusel".
2012. aastal teatas kultuuriministeerium algselt soovist anda muuseum Tartumaa Muuseumi koosseisus üle Elva linnale, kuid läbirääkimised jooksid ummikusse ning seetõttu otsustas ministeerium muuseumi sulgeda. Museaalid anti üle Eesti Rahva Muuseumile, kinnistu Riigi Kinnisvara AS-ile.
Lichtenberg (Kesk-Saksimaa)

Lichtenberg on asula Saksimaal Kesk-Saksimaa kreisis Lichtenbergi vallas.
Leet

Leet või Leetspeak (sageli kirjutatud kujul Leet kui 1337, või 13375p34k, ka kujul 13375p33|<) on kirjutussüsteem, mis on levinud peamiselt Internetis, eriti võrgumängudes, nt Counter-Strike, Half-Life, Half-Life 2 ja Team Fortress. Sõna "Leet" tuleneb ingliskeelsest sõnast "elite" tähenduses "parem kui teised"; lihtsamalt öeldes, keegi, kes mängib teistest mingit (arvuti)mängu paremini.
Bodeni järv

Bodeni järv ehk Boden (saksa keeles Bodensee, mitteametlikult ka Schwäbisches Meer) on järv Saksamaa, Šveitsi ja Austria piiril. Prantsuse ja inglise keeles kasutatakse nime (Lac de/Lake) Constance. Läbi järve voolab Reini jõgi. 
Järvel on neli osa: Obersee, Überlinger See, Zeller See ja Untersee.
Järve pindala on 538 ruutkilomeetrit, millega ta on Kesk-Euroopas kolmas Balatoni ja Genfi järve järel.  
Järve kaheks osaks jagava väina ääres asub Konstanzi linn. 
Järve pind on 395 m merepinnast kõrgemal. Suurim sügavus on 252 m idaosa (Obersee) keskel. Ta maht on umbes 55 km³. 
Rein voolab läbi Obersee, Konstanzi linna ja Obersee ning väljub järvest linna juures, mille nimi on Stein am Rhein.
Bodeni järve tekitas jääaegadel Reini liustik. 
Rein, Bregenzer Ach ja Dornbirner Ach toovad Alpidest järve palju setteid, nii et järve põhi kagus tõuseb.  
Bodeni järve mainis esimesena Vana-Rooma geograaf Pomponius Mela umbes 43 eKr. Ta kirjutas, et Rein voolab läbi kahe järve –  Lacus Venetus'e (Obersee) ja Lacus Acronius'e (Untersee). Plinius Vanem kasutas Brigantiumi linna (praegu Bregenz) järgi nime Lacus Brigantinus.  
Romanshorni ja Friedrichshafeni ning  Konstanzi ja Meersburgi vahet käivad praamid.
Aimeliiki osariik

Aimeliiki osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Belaus. Hõlmab Babelthuapi saare edelaosa.
Aimeliiki osariigi pindala on 37 km². See on mägine ala, mille rannikul asuvad mangroovitihnikud. Osariigi elanike arv oli 2005. aastal 270. Halduskeskus on Mongami.
Osariigis asub riigi suurim elektrijaam.
Põhja põik

Põhja põik on tänav Rakvere linna loodeosas, Moonaküla linnaosas.
Tänav saab alguse ida-läänesuunaliselt Põhja tänavalt. Suundudes põhja suunas, lõpeb tänav Rakvere valla Tõrremäe küla piiril. Tänava pikkus on 147 meetrit  . Kaugus Rakvere keskväljakust – Turu platsist on linnulennul mõõdetuna ca 1,7 km. 
Tänava ääres paiknevad ühepereelamud, mis on ehitatud 20. sajandi teises pooles.
Vivekananda

Swami Vivekananda (õieti Narendranath Datta; kasutatud ka kirjapilti Dutt; 12. jaanuar 1863 Kolkata – 4. juuli 1902 Belur Math Kolkata lähedal) oli india usureformaator ja rahvusliku liikumise tegelane.
Vivekananda sündis Bengalis kšatrija perekonnas .
Ta alustas haridusteed kodus. 1871 astus ta Ishwar Chandra Vidyasagari asutatud kooli Metropolitan Institution. 1879 asus ta õppima Kalkuta kooli Presidency College, aga lühikese aja pärast jätkas ta õpinguid samas linnas Scottish Church College'is. Ta õppis loogikat, lääne filosoofiat ja Euroopa ajalugu ning sai 1884 bakalaureusekraadi. Iseseisvalt õppis ta sanskritikeelseid teoseid, omandades nii põhjalikud teadmised nii lääne kui india kultuurist. Koolis hiilgas ta oma laia silmaringi, lugemuse ja hiilgava mäluga.
Aastal 1881 kohtus ta müstiku Ramakrishnaga, kes õpetas talle hindude religioosset mittedualismi, seda, et kõik religioonid on tõesed, ja et inimeste teenimine on jumalakummardamise kõige tõhusam meetod. Pärast oma õpetaja surma sai Vivekananda rändmungaks, kes reisis mööda Indiat ja omandas niimoodi ettekujutuse sotsiaalsest ja majanduslikust olukorrast India eri piirkondades. Vivekananda võttis üle Ramakrishna koha guruna ning hakkas pärimuslikku hindu maailmakäsitlust viljelema ja tutvustama ka Läänes. Sellega suurendas ta religioonidevahelist teadlikkust ja tema mõjul sai hinduism 19. sajandi lõpuks maailmareligiooniks. Ka Indias peetakse teda hinduismi taassünnis oluliseks tegelaseks.
Aastal 1893 osales Chicagos Maailma Usundite Parlamendi tegevuses, hiljem pidas loenguid USAs ja Euroopas.
1897 sõitis ta tagasi Indiasse, kus tema algatusel rajati Ramakrishna Math ja 1897. aastal usuühing Ramakrishna Mission. Esimene neist oli mõeldud tema õpetuse propageerimiseks ja teine tegeles sotsiaaltööga. Sellest sai alguse organiseeritud sotsiaal-religioosne liikumine, mis abistas laiu rahvamasse hariduse, kultuuri ja arstiabi edendamise kaudu. Ta asutas kaks kloostrit, üke Kalkuta, teise Madrase lähedale, ja kaks ajakirja, ühe inglise (see ilmub tänapäevani), teise bengali keeles.
Nõukogude Liidu generalissimus

Nõukogude Liidu generalissimus oli NSV Liidu kõrgeim sõjaväeline auaste alates 26. juunist 1945, mil NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidium andis välja vastava seadluse.
Õigusakti kohaselt anti generalissimuse auaste NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumile "riigi ja tema relvajõudude silmapaistva juhtimise eest sõja ajal".
27. juunil 1945 andis NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidium välja seadluse, millega anti kõrgeim sõjaväeline auaste ka Jossif Stalinile. Sellest hoolimata tituleeris Stalin end edaspidi endiselt Nõukogude Liidu marssalina ning palus seda ka teistel teha.
NSV Liidu õigusjärgses riigis Venemaa Föderatsioonis generalissimuse auaste puudub. 11. veebruaril 1993 välja antud seaduses "Sõjaväekohustuslikkusest ja sõjaväeteenistusest" on kõrgeim auaste Venemaa Föderatsiooni marssal.
Tuuljärv

Kirjeldus

Tuuljärv on kirde-edelasuunas piklik väikejärv pindalaga 3,5 hektarit. Asub 257 meetrit üle merepinna, olles sellega Eesti kõige kõrgemal asuv järv. Suurim sügavus on 18 meetrit. Kaldaid ümbritseb enamjaolt kultuurmaastik, perv on madal ja soostunud.

Läbivool

Läbivool on suhteliselt nõrk, sisse voolab Sillaniidu oja ja esineb allikaid. Välja voolab Järvepera oja, mis viib veed Vaskna järve.
Mona väil

Mona väil on väin, mis eraldab Hispaniola ja Puerto Rico saari. Mona väil ühendab Atlandi ookeani Kariibi merega ja see on oluline laevatee Atlandi ookeani ja Panama kanali vahel.
Väila läbimine on üks keerulisemaid Kariibi meres. Seal on palju muutlikke loodete hoovusi, mille tekitavad kaks suurt saart mõlemal pool väila ja liivapangad, mis ulatuvad mitme kilomeetri kaugusele mõlemast rannikust.

Struktuur ja seismilisus

1918. aastal Puerto Rico lääneosa tabanud laastava maavärina ja sellest põhjustatud tsunami kese oli väilas. Väilas on tihti väikseid maavärinaid. Väila all on seismiliselt aktiivne riftitsoon, mis liigub vanema, osaliselt erodeerunud maakoore murrangu peale. Desecheo saar asub Desecheo ahelikus, mis on Puerto Rico loodenurgani ulatuv kitsas ida–läänesuunaline ahelik. Ahelik moodustab 4000 meetri sügavuse Mona rifti lõunapiiri. Rifti idapoolsel osal on 3 kilomeetrit teravat reljeefi ja seda juhib põhja–lõunasuunaline lõhestav Mona rifti murrang.
Villu Kadakas

Haridus

Ta lõpetas 1991. aastal Tallinna 7. Keskkooli. 1991. aastal asus Kadakas õppima Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna ajaloo osakonnas arheoloogiat. Hiljem jätkas ta samas õpinguid ja lõpetas ülikooli 2001. aastal, kaitstes bakalaureusekraadi lõputööga "Ehitusarheoloogilistest uuringutest Tallinna endise Uue Seegi hoones aastatel 1998–1999". 
2001. aastal alustas ta õpinguid Eesti Kunstiakadeemia kunstikultuuri teaduskonnas muinsuskaitse- ja restaureerimise osakonna magistriõppes restaureerimise erialal. 2010. aastal sai ta samas Erki Russowi juhendamisel magistrikraadi väitekirjaga "Stratigraafia põhimõtted ja metoodika ehitusarheoloogiast ja selle rakendusvõimalustest Eesti vanema arhitektuuri uurimisel". Magistritöö retsensent oli Kaur Alttoa. 
Alates 2010. aastast õpib Kadakas Tallinna Ülikooli Ajaloo Instituudi doktoriõppes. Doktoriväitekirja (juhendaja Erki Russow) teema on "Stratigraafiline analüüs meetodina Põhja-Eesti kloostriehitiste uurimisel".

Töökäik

Aastatel 1998–2012 töötas ta osaühingus Agu EMS arheoloogina (Agu EMSi põhitegevus on arheoloogilised uuringud, järelevalve ja kaevamised) ning 2012–2015 Tallinna Ülikooli Ajaloo Instituudis teadurina. Pärast Ajaloo instituudi reorganiseerimist 2015. aasta novembris töötab ta teadurina Tallinna Ülikooli Ajaloo, arheoloogia ja kunstiajaloo keskuses. 
Alates 2005. aastast tegutseb ta ühtlasi Eesti Kunstiakadeemia kunstikultuuri teaduskonna muinsuskaitse ja restaureerimise osakonnas koosseisuvälise õppejõuna ehitusarheoloogia valdkonnas.

Arheoloogilised väljakaevamised

Villu Kadakas on teinud restaureerimis- ja ehitustöödega seotud uuringuid ja päästekaevamisi, teostanud mullatööde arheoloogilist järelevalvet ning juhendanud kavandatavate ehitustega või mullatöödel ilmnenud leidudega seotud pääste- ja avariikaevamisi, muuhulgas Triigi mõisas Harjumaal (2009), Padise mõisa pargis Harjumaal (2009), Vabaduse väljakul Tallinnas ja Harjumäel (2009), Paide kirikus ja kirikuaias (2007, 2008, 2013), Kolga mõisa alal (2015, kaevati välja keskaegse kloostri varemed), Jaani seegis, Tallinna Uues seegis ja Padise kloostris.

Arheoloogilised uuringud Pöide kirikus

2012. aastal kaevati Pöide kirikus. Kadakas tõdes oma uurimuses, et Pöide kirik on tõepoolest Eesti vanim kiviehitis, ja väitis, et praeguse Pöide kiriku (ehitatud 13. sajandi teisel poolel gooti stiilis) sees on osaliselt säilinud varasema, 13. sajandi teisel veerandil püstitatud romaani stiilis kiriku müürid.

Magistritööde juhendaja ja retsensent

2013. aastal oli Kadakas Kristi Tasuja Tartu ülikoolis kaitstud magistritöö "Tallinna Dunkri tänava II maailmasõjas hävinud hoonestusest võrdlevalt 1982. aasta arheoloogiliste kaevamiste ja kirjalike allikate põhjal" juhendaja (koos Aivar Kriiskaga).
Ta on olnud retsensendiks magistritööde kaitsmisel Eesti Kunstiakadeemia kunstikultuuri teaduskonnas: 2014. aastal Kaarel Truu väitekirja "Keskaegsed kerishüpokaustid Tallinna vanalinnas" ja Anna Liisa Siku väitekirja "Tellis kui ehiskivi. Konserveerimisproblemaatika Pöide kiriku näitel" kaitsmisel.

Isiklikku

Villu Kadaka abikaasa on arheoloog Ulla Kadakas.
Stefania Belmondo

Stefania Belmondo (sündinud 13. jaanuaril 1969 Vinadios, Cuneo provintsis) on endine Itaalia murdmaasuusataja, mitmekordne suurvõistluste medalivõitja.
Belmondo alustas suusatamist väga varakult, juba kolmeaastaselt. Maailmakarikavõistlustel debüteeris ta 10. detsembril 1988 La Feclaz 5 km vabastiilis ja sai 6. koha. Suurvõistluste debüüdi tegi ta 1988. aasta olümpiamängudel Calgarys. Esimese maailmakarikavõistluste etapivõidu sai ta 10. detsembril 1989 Soldier Hollows, kus võitis 15 km vabastiilis. Esimese suurvõistluste medali sai Belmondo 1991. aasta maailmameistrivõistlustel Val di Fiemmes, kus ta oli 15 km klassikas kolmas ning kuulus ka hõbemedali võitnud Itaalia teatevõistkonda.
1992. aasta olümpiamängudel Albertville'is võitis Belmondo 30 km vabastiilis ja oli teine tagaajamisvõistluses. 1993. aasta maailmameistrivõistlustel Falunis võitis ta 15 km tagaajamisvõistluse ja 30 km vabastiilis ning sai hõbemedali teatesõidus. 1994. aasta olümpiamängudelt Lillehammeris viis ta koju kaks pronksi, tagaajamisvõistluses ja teatesõidus.
Mõneks aastaks oli ta vigastuse tõttu sunnitud suusatamisest eemale jääma. Kuna talle tehti mitu operatsiooni, jäi tal mitu hooaega vahele.
1997. aasta maailmameistrivõistlustele Trondheimis naasis Belmondo edukalt suusamaailma tippu, tulles maailmameistriks tagaajamisvõistluses, ning sai lisaks kolm hõbemedalit. 1998. aasta olümpiamängudel Naganos võitis ta 30 km vabastiilis hõbemedali ja teatesõidus pronksi.    
1999. aasta MM-il Ramsaus tuli ta kahekordseks maailmameistriks, olles esimene 15 km vabastiilis ja tagaajamisvõistluses, ning sai hõbemedali teatesõidus. Samal aastal võitis ta ka maailmakarikavõistluste üldkarika. 2001. aasta MM-il Lahtis sai ta teatesõidus pronksmedali, kuid individuaalselt jäi kahel korral napilt medalist ilm. Olles kahel korral neljas.
Belmondo teatas enne 2002. aasta OM-i Salt Lake Citys, et lõpetab pärast olümpiat oma sportlaskarjääri. Nendel mängudel tuli ta 15 km olümpiavõitjaks, sai 30 km hõbemedali ja 10 km pronksi.
2004. aasta detsembris Belmondo teatas, et tahab pärast lapse sündi 2005. aasta märtsis tulla tagasi tippsporti ja osaleda 2006. aasta olümpiamängudel Torinos. Siiski seda ei juhtunud, kuid talle sai osaks see au, et ta süütas olümpiatule.
Belmondo oli sportlasena 155 cm pikk ja kaalus 47 kg.
Reigina Paavel-Toom

Reigina Paavel-Toom (aastani 1990, aastast 1997 Toom; sündinud 10. jaanuaril 1958 Irkutskis Venemaal) on Eesti pedagoogikateadlane.

Elulugu

Reigina Paavel-Toom on tööliste tütar.
Lõpetas 1976 Tartu 10. Keskkooli, 1985 TÜ defektoloogia osakonna, pedagoogikamagister (2002, TÜ), väitekiri "Viipekeeletõlkide professionaalne areng Eestis". Täiendas end viipekeele tõlkimises (Moskva, 1976), psühholoogilises nõustamises (1997–1999 Professionaalse Psühholoogia Erakool, Tallinn), psühhodraama rakendamises (2000–2003 Tallinna Psühhodraama Kool), inglise keele suhtluskursusel (2002 Dialoog Koolituskeskus). Oli 1979–1987 Kurtide Ühingu viipekeele tõlk, ühtlasi 1985–1987 Tartu I Eriinternaatkooli kasvataja-õpetaja, 1988–1990 TÜ käitumishälvete sotsioloogia labori nooremteadur, 1990–1991 psühhomeetria ja psühhofüüsika labori nooremteadur, 1991–1992 eripedagoogika kateedri tõlk-metoodik, 1992–2002 sotsiaalteaduskonna eripedagoogika osakonna assistent, 2004– haridusteaduskonna eripedagoogika osakonna lektor. Loengukursused: viipekommunikatsioon, viipekeel, viipekeele tõlgi roll ja tõlkesituatsioonid, surdopedagoogika alused, kurtuse psühhosotsiaalsed aspektid; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: viipekeeletõlkide professionaalne areng Eestis, kurtide vanemate kuuljad lapsed, kurtide hariduskorraldus ja keeleline variatiivsus, hiliskurdistunute probleemid ja toimetulek Eestis, eesti viipekeel. Aastast 1996 saanud mitmeid grante, toetusi ja stipendiume uurimistööks. Eesti viipekeele sõnastike koostaja, mitme õppefilmi ja -video autor või kaasautor. 1999 Budapestis toimunud Rahvusvahelisel Kurtide Filmi-/Videofestivalil parima haridusteemalise filmina esimese auhinna pälvinud filmi "Vaegkuulja elukaar ja valikud Eestis" looja. Eesti Viipekeele Tõlkide Ühingu ning Eesti Reumahaigete Laste ja Noorte Ühingu asutajaliige, Eesti Kurtide Liidu, Eesti Eripedagoogide Liidu, European Forum of Sign Language Interpretersi, Geneva Initiative on Psychiatry liige. Üle 30 teadustrükise.
DOI

Objekti digitaalidentifikaator (inglise keeles digital object identifier, DOI) on sümbolite jada, mille abil identifitseeritakse unikaalselt mingi objekt, näiteks elektrooniline dokument. Koos DOI-nimega hoitakse objekti kohta käivaid metaandmeid, sealhulgas näiteks veebiaadressi. Seejuures võivad metaandmed muutuda, ent DOI jääb alati samaks. Veebis viitamisel on DOI näol tegemist stabiilse püsiviidaga, sest veebiaadressi muutumisel on DOI registreerinud asutusel (nt kirjastusel) kohustus metaandmeid vastavalt uuendada. DOI-d on kasutusel eelkõige teadusajakirjades avaldatud artiklite identifitseerimisel, sageli lisatakse need bibliograafilisse kirjesse.
DOI-sid vahendab mitu rahvusvahelist organisatsiooni, kellest tuntuim on CrossRef. DOI-d on tasulised.
DOI-d käsitleb standard ISO 26324.
DOI koosneb prefiksist ja sufiksist, mida eraldab kaldkriips. Prefiks on mingile organisatsioonile (nt kirjastusele) eraldatud tunnusnumber, sufiks konkreetse objekti identifikaator, mille määrab vastav organisatsioon ise. DOI-d ei ole tõstutundlikud.
Älžappar Äbišev

Älžappar Äbišev (kasahhi Әлжаппар Әбішев; venepäraselt Alžappar Abišev (Альжаппар Абишев); 15. oktoober 1907 – 27. august 2001) oli kasahhi kirjanik.
Ta kirjutas proosat ja 36 näidendit.
Bengt Samuelsson

Bengt Ingemar Samuelsson (sündinud 21. mail 1934 Halmstadis) on rootsi biokeemik, Nobeli auhinna laureaat. 
1982. aastal pälvis ta oma prostaglandiinidega seotud avastuste eest Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna. Alates 1993. aastast on Samuelsson Nobeli sihtasutuse esimees.
Bruno Fernandes

Bruno Miguel Borges Fernandes (sündinud 8. detsembril 1994 Maias) on Portugali jalgpallur. Ta mängib poolkaitsjana Portugali kõrgliiga klubis Lissaboni Sporting ja Portugali jalgpallikoondises.
2012. aastal liitus ta Itaalia esilliga klubiga Novara Calcio. Debüüdi klubi esindusmeeskonnas tegi ta juba samal hooajal. 2013. aasta suvel sõlmis ta lepingu Itaalia kõrgliiga klubiga Udinese. Debüüdi Itaalia kõrgliigas tegi ta 3. novembril mängus Milano Interi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 7. detsembril mängus Napoli vastu.
2016. aasta augustis liitus ta teise Itaalia kõrgliiga klubiga, Sampdoria. Klubi meeskonnas tegi ta debüüdi 28. augustil mängus Atalanta vastu. Esimese värava lõi ta Sampdoria särgis sama aasta 26. septembril mängus Cagliari vastu.
2017. aasta juunis sõlmis ta viie aasta pikkuse lepingu Lissaboni Sportinguga. Arvatav üleminekusumma oli 8,5 miljonit eurot. Oma viies esimeses mängus Portugali kõrgliigas lõi ta neli väravat, sealhulgas kaks väravat Vitória de Guimarãesi vastu. Ta lõi sel hooajal kokku 16 väravat, sealhulgas 11 väravat liigas, olles sellega Sportingu paremuselt teine väravakütt sel hooajal.
2018. ja 2019. aastal on Fernandes valitud Portugali kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks. Hooajal 2018–2019 lõi ta liigas 20 väravat, millega oli ta liigas resultatiivsuselt teine mängija.
Debüüdi Portugali jalgpallikoondises tegi Fernandes 10. novembril 2017 sõprusmängus Saudi Araabia vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 7. juunil 2018 sõprusmängus Alžeeria vastu. Ta kuulus Portugali koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. Lisaks kuulus 2016. aasta suveolümpiamängudel Portugali olümpiakoondisse.