Arnold Hinnom

Elulugu

Arnold Hinnom sündis 5. jaanuaril 1896 (vkj 24. detsembril 1895) Järvamaal Järva-Jaani kihelkonna Einmanni valla Kuie mõisa Parra talus sulase pojana.
Õppis 1903–1907 Kuie külakoolis, 1907–1910 Järva-Jaani kihelkonnakoolis, 1910–1914 Tallinna kaubanduskoolis, 1914–1915 Ants Laikmaa ateljees Tallinnas (ei lõpetanud).

Esimeses maailmasõjas

Mobiliseeriti 1915. aasta septembris sõjaväkke ja läkitati sõjakooli – Peterhofi lipnikekooli, mille lõpetas 1915. aasta novembris ning ülendati lipnikuks.
Määrati seejärel 79. tagavarapataljoni nooremohvitseriks. Avaldas seal lätlasest sõbra eeskujul soovi saada üle viidud vastmoodustatud läti rahvusväeosadesse, kus lätlaste kõrval teenis ka palju eestlasi. Ta soov täideti ning teenistusse määramiseks läti kütipataljonidesse saadeti ta kõigepealt Riia lähedale, Väina jõe suudmes asuvasse Ust-Dvinski kindlusesse, kus teenis peaaegu kuu aega.
Määrati seejärel 1916. aasta jaanuaris Riia rinde tagalaks olevasse Tartusse, läti küttide tagavarapataljoni 9. roodu nooremohvitseriks. Tõusis seal 1916. aasta märtsis rooduülemaks.
1916. aasta mais saadeti Tartust rindele – Riia all rindel olevasse 4. läti Vidzeme kütipataljoni, kus teenis 6. roodu nooremohvitserina. 1916. aasta septembrist kuni 1917. aasta oktoobrini oli sama pataljoni (alates 28. oktoobrist 1916 polgu) sapöörikomando ülem.
Osales lahingutes sakslaste vastu Riia rindel, kus sai kahel korral haavata ja teenis välja neli Tsaari-Venemaa ordenit. 1916. aasta aprillis ülendati alamleitnandiks, 1916. aasta septembris leitnandiks ja 1917. aasta aprillis alamkapteniks.
Pärast 1917. aasta oktoobrirevolutsiooni ja enamlaste riigipööret, mil läti kütipolgud enamlikuks muutusid, õnnestus tal 1917. aasta detsembris lõpuks üle tulla eesti rahvusväeosadesse. Ta asus teenima Tartus olevasse Eesti tagavarapataljoni, kust saadeti 1918. aasta jaanuaris Põltsamaale formeerima 2. Eesti polgu 5. roodu. Demobiliseeriti Saksa okupatsiooni ajal 1918. aasta veebruaris.

Eesti Vabadussõjas

Pärast Saksamaa Novembrirevolutsiooni 1918. aastal ning sellele järgnenud saksa vägedele taandumist alanud Nõukogude Venemaa poolset sõjategevuse algust asus ta teenistusse 2. Eesti jalaväepolku ning osales Lõuna-Eesti kaitses koos Stanisław Bułak-Bałachowiczi valgekaartlastega ning sõja algetapis toimunud taandumises.
1919. aasta alguses määrati Haapsalus asuva 2. Diviisi Tagavarapataljoni ülema kohusetäitjaks ja 1. roodu ülemaks. 1919. aasta märtsis viidi omal soovil üle Soomusrongide divisjoni, kus teenis operatiivadjutandina. Maist 1919 määrati Soomusrongide divisjoni (augustis nimetati Soomusrongide diviisiks) ülema abiks, kellena teenis kuni Vabadussõja lõpuni.
Diviisi ülema abi ametikohal teeninud Hinnom ülendatati 11. veebruaril 1920 Sõjavägede Ülemjuhataja kindralmajor Johan Laidoneri käsuga nr 372 alampolkovnikuks vanusega 1. veebruarist 1920. aastal. Pärast Vabadussõja lõppu nimetati Hinnom Soomusrongide brigaadi ülema abiks.

Eesti Vabariigis

5. aprillil 1924 mõisteti süüdi võltsimises ja riigi vara omastamises, 2,5 aastaks vangiroodu. Hiljem võeti temalt võlgade katteks Tõlliste mõisasüda ja ta tunnistati maksejõuetuks.
1933. aastast töötas ta Tallinnas Raudtee Peatehase raamatupidajana.

Teises maailmasõjas

Teises maailmasõjas tegutses Hinnom Tallinnas Omakaitse staabis. 1944. aastal põgenes ta Saksamaale.

Paguluses

Peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis Tõnis Kint amnesteeris 24. veebruaril 1979 Arnold Hinnomi, andes talle tagasi kolonelleitnandi auastme ja õiguse Vabadusristi kandmiseks.

Isiklikku

Tema naise Hildegardi (sündinud Michelson; 1892–1967) vend oli metsateadlane August Michelson.