google/wiki40b huggingface dataset:
Silmsi mõis

Silmsi mõis (saksa keeles Silms) oli rüütlimõis Peetri kihelkonnas Järvamaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Järva maakonna Järva valda.

Ajalugu

Silmsi mõis eraldati Viisu mõisast 17. sajandi alguses. 
1616. aastal läks mõis Christopher von Düreni omandusse ning pärast tema surma Jacob Williamssonile.
Sajandi keskel ostis mõisa Bogislaus von Rosen, kelle järeltulijaile kuulus mõis 1810. aastani.
1810. aastal omandas mõisa Peter August von Staal.
Hiljem läks mõis Alexander Georg Gustav von Stackelbergile, kes oli ka viimane mõisa võõrandamiseelne omanik.

Mõisakompleks

19. sajandi keskel ehitati ühekorruseline peahoone, millest tänapäeval on järel vaid varemed.
Santa Cruzi saar (California)

Santa Cruz on saar Vaikses ookeanis, üks Kanalisaartest.
Pindala 249 km². Saar on künklik, kõrgus kuni 730 meetrit.
Kuulub Ameerika Ühendriikidele.
Andrejs Žagars

Isiklikku

Tema vend Juris Žagars on Läti Kunstiteatri näitleja.
Karl Robert Ruus

Karl Robert Ruus (4. märts 1899 Pangodi vald, Tartumaa – 22. mai 1946 Magadan) oli Eesti poliitik.
Ta õppis aastatel 1920–1932 ja 1936 (lõpetas) Tartu Ülikoolis agronoomiat; Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Ta osales Vabadussõjas. Aastatel 1930–1933 oli Karl Robert Ruus Valga, 1936–1940 Harju ja 1941–1944 Lääne maavanem. 10. juunil 1940 valiti ta Eesti Maapanga direktoriks . Ta oli Rahvuskogu teise koja liige.
Arreteeriti NKVD poolt, suri nõukogude vangilaagris.
Jevgeni Ponassenkov

Jevgeni Ponassenkov (vene keeles Евгений Николаевич Понасенков, Jevgeni Nikolajevitš Ponassenkov; sündinud 13. märtsil 1982 Moskvas Nõukogude Liidus) on vene ajaloolane, lavastaja, publitsist, laulja (dramaatiline tenor) ja näitleja.
Tavaliselt esitletakse teda ja ta ise ennast kui ajaloolast ja lavastajat. Teda loetakse uue põlvkonna intellektuaalseks guruks. Ponassenkov on mänginud filmides episoodilisi rolle. 2009. aastal oli ta Moskvas Ametiühingute Maja sammassaalis toimunud ooperilaulja Jelena Obraztsova juubeliõhtu kontserdi lavastaja ja õhtujuht.

Haridus

Ponassenkov lõpetas Moskvas inglise keele kallakuga keskkooli (kool nr 1287, asub Põhja haldusringkonnas). Aastatel 1999–2004 õppis ta Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonnas, spetsialiseerudes Napoleoni sõdade ajaloole dotsent Jelena Fedossova juhendamisel. Juba tudengina esines Ponassenkov ettekannetega üliõpilaste ja aspirantide teaduskonverentsidel. 
Kõrgharidust tõendav MRÜ diplom jäi tal siiski saamata. Ta esitas diplomitööna enda 2004. aastal ilmunud monograafia "Tõde 1812. aasta sõja kohta", mida lühendas vastavalt diplomitöödele esitavatele nõuetele (Ponassenkovi väitel on ta ajalooteaduskonna ajaloos ainus üliõpilane, kes on avaldanud monograafia). Tema enda sõnul ei saanud ta diplomitöö kaitsmisele minna, sest dekanaat määras diplomitöö kaitsmise 1. juunile 2004, päevale, millele oli juba kaks kuud varem välja kuulutatud tema kontsert. Kontserti ära jätta ei saanud. Kaitsmise päeva kontserdipäevale määranud dekanaadi tegelasi nimetab Ponassenkov sulleriteks.

Teadus

2015. aastal ilmunud Venemaa Teaduste Akadeemia teadusnõukogu  jätkväljaande "История международных отношений и внешней политики России" ('Venemaa rahvusvaheliste suhete ja välispoliitika ajalugu') bülletään nr 5 "Заграничные походы русской армии 1813–1814 гг. и реформирование Европы" ('Vene armee 1813.–1814. aastate sõjaretked ja Euroopa reformeerimine') oli pühendatud küllalt aktuaalse, kuid väheuuritud teemale – Euroopa reformeerimisele pärast liitlasvägede võitu Napoleoni üle. Kogumikku lülitati kuue ajaloolase, sealhulgas Andrei Sahharovi ja Jevgeni Ponassenkovi  (artikkel "Две модели реформирования Европы: Наполеон и Александр I") artiklid.

"1812. aasta sõja esimene teaduslik ajalugu" (2017)

2017. aastal ilmunud kirjastuses AST Ponassenkovi 800-leheküljeline monograafia "Первая научная история войны 1812 года" ('1812. aasta sõja esimene teaduslik ajalugu') on 1812. aasta Vene-Prantsuse sõja põhjalik käsitlus. Sellest sai müügimenuk teadusraamatute seas. 2018. aastal ilmus raamatust uus täiendatud trükk. Raamatut müüdi ka Eesti suuremates raamatukauplustes (Rahva Raamat, Apollo).
Ajaloolane Nikolai Svanidze andis raamatule positiivse hinnangu. Tema väitel on raamat eelkõige huvitav, seejuures see ei ole valelik. Raamat on küllaltki subjektiivne ja emotsionaalne, kuid seda hinnanguis, mitte aga faktides. Svanidze sõnul omab iga uurija õigust anda subjektiivseid hinnanguid.
Georg Johannes Hesse

Georg Johannes Hesse (24. november 1885 Rõngu – 14. jaanuar 1944 Posen) oli baltisaksa päritolu Eesti arst.
Ta sai koduõpetust ja lõpetas aastal 1904 Tallinna Nikolai I Gümnaasiumi. Samal aastal asus ta õppima Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1909 arsti astme väärilisena, olles aastatel 1904–1905 tudeerinud Königsbergi Ülikooli arstiteaduskonnas. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Estonia.
Aastatel 1908–1909 oli ta subassistendiks professor Werner Zoege von Manteuffeli juures kirurgias. 1909–1913 töötas ta Greiffenhageni erakliinikus assistendina ja 1913–1916 sekundaararstina. Aastast 1916 oli ta Greiffenhageni erakliiniku direktor. Ta täiendas end 1912 Berliinis professor Bieri juures ja 1914 Heidelbergis professor Czerny juures. Ta osales nii Esimeses maailmasõjas kui ka Vabadussõjas arstina. Ta oli aastast 1910 Praktiseerivate Arstide Seltsi liige ja aastast 1919 eestseisuse liige. Aastast 1921 kuulus ta Saksa Kirurgide Seltsi Berliinis. Temalt on ilmunud ka trükis mõned tööd. Töö kõrval erakliinikus avas ta ka erapraksise haavahaiguste alal ja töötas Tallinnas aastani 1939 kirurgina.
Aastal 1939 asus ta koos abikaasaga elama Saksamaale, kus ta 14. jaanuaril 1944 Posenis suri.

Isiklikku

Tema abikaasa oli Julie Dehn. Tema isa Benjamin Hermann Karl Hesse oli 1880–1888 pastor Rõngus, 1889–1897 Tallinna Diakonisside Asutise rektor (olles ühtlasi 1891–1897 Tallinna Toomkoguduse abiõpetaja) ning 1897–1910 Tallinna Oleviste koguduse õpetaja, oli ka Tallinna Linnamisjoni asutaja. Tema vanaisa Carl Hermann Hesse töötas Paides ja Järvamaal maakonnaarstina, vanaonu Conrad Eduard Hesse oli Kuressaare Laurentiuse koguduse ülemõpetaja, vend Hermann Theodor Karl Hesse (1884–1921) oli Tallinna Oleviste koguduse õpetaja. Onu Johannes Hesse oli neli aastat misjonärina Indias, onupoeg Hermann Hesse oli kirjanik, Nobeli kirjandusauhinna laureaat.
Ilmar Särg

Ilmar Särg (sündinud 11. märtsil 1955 Elvas) on eesti kirjanik ja arst. Ta on avaldanud luule- ja jutukogusid, romaane ja lasteraamatuid.
Ilmar Särg õppis 1962–1974 Elva keskkoolis ja 1974–1980 TRÜ arstiteaduskonnas (lõpetas cum laude). Alates aastast 1981 töötab ta TÜ Kliinikumi Maarjamõisa haiglas kardioloogina.
Alates aastast 1999 on ta Eesti Kirjanike Liidu liige.
Singapuri lipp

Singapuri lipp on Singapuri ametlik lipp.

Riigi- ja rahvuslipp

Singapuri riigi- ja rahvuslipp võeti kasutusele 3. detsembril 1959. Riigilipuks sai ta Singapuri iseseisvumisel 9. augustil 1965.
Plagu jaguneb kaheks rõhtsaks väljaks, millest ülemine on punane ja alumine valge. Värvid on võetud muinasaegse Majapathiti impeeriumi lipult ja need on iseloomulikud kogu Kagu-Aasiale. Punase laiu vardapoolsel osal on kuusirp ja viis korrapärast viisnurkset tähte, mis omakorda paiknevad korrapärase viisnurga tippudes. Lipu kõrguse ja laiuse suhe on 2:3.
Kuusirp sümboliseerib noort ja tugevnevat rahvust, viis tähte aga rahva ideaale: demokraatiat, rahu, arengut, õiglust ja võrdsust. Punane (PMS 186C) sümboliseerib ülemaailmset vendlust ja võrdsust. Valge sümboliseerib läbitungivat ja igikestvat puhtust ja voorusi.

Riigipea lipp

Presidendi standart on punane kangas, mille keskel on valged poolkuu ja viis viisnurkset tähte. Lipu külgede suhe on 2:3. Värvide ja kujundite tähendus on sama mis riigi- ja rahvuslipulgi.
Riigipea lipp heisatakse näiteks Singapuri presidendi residentsi Istana lossi ette kell 8.00 kuni 18.00, juhul kui president on parajasti lossis.

Kasutamine

Singapuri teabe-, side- ja kunstiministeerium soovitab kasutada lippu mõõtmetega 915×1370, 1220×1830 või 1830×2740 mm, kuid möönab, et lubatud on ükskõik kui suured lipud ning et lippu võib heisata ükskõik millal, peaasi, et selle proportsioonid ja värvid on õiged. Sealjuures kolmest soovitatud suurusest on täpselt 2:3 proportsioonides üksnes keskmine.
Välistingimustes tohib Singapuri lippu heisata üksnes lipuvarda otsa. Näiteks autol on lipu kasutamine keelatud. Erand on tehtud Singapuri presidendile ja ministritele, kui nad ametiasjus välismaal reisivad. Kui lipp heisatakse öösel, siis peab see olema kohaselt valgustatud.
Vee- ja õhusõidukitel ei tohi Singapuri lippu heisata. Selle keelu rikkumise eest on ette nähtud trahv kuni 1000 Singapuri dollarit. Sel põhjusel ei kanna Singapuri lippu isegi Singapuri rannavalve- ja sõjalaevad, kellel on oma sümboolika.
Ilma Singapuri teabe-, side- ja kunstiministeeriumi loata ei tohi Singapuri lippu kasutada kaunistuseks, katteks ega näiteks kottidele või pakenditele trükkida. Lippu ei tohi kasutada kaubamärkides ega riietuses.
Singapuri valitsus võib käskida langetada lipud poolde masti mõne tähtsa isiku surma või rahvusliku leina puhul. Eramatustel on keelatud Singapuri lippu tarvitada. Siiski tohib sõjaväeliste või riiklike matuste korral kirstu Singapuri lipuga katta.
Kulunud või kahjustatud lippu ei tohi kasutada. Kahjustatud lipuks loetakse ka selline lipp, millele on lisatud sõnu või pilte. Seda tohib ära visata ainult mustas prügikotis, kuid mitte lahtiselt prügikasti visata. Samuti on keelatud lipu avalik hävitamine.
Erki Savisaar

Erki Savisaar (sündinud 16. juunil 1978) on Eesti poliitik, ettevõtja ja IT-spetsialist, XIII ja XIV Riigikogu liige.
Savisaar lõpetas Tallinna Pedagoogikaülikoolis rakendusinformaatika eriala. Ta on töötanud Tallinna linnavalitsuses linnatranspordi IT-osakonna juhatajana.
2015. aastani oli Erki Savisaar Tallinna linnavolikogu liige. 2015. aasta Riigikogu valimistel pääses ta Keskerakonna nimekirjas parlamenti, kogudes Mustamäel ja Nõmmel 1862 häält, kuid ei kuulunud sel ajal erakonda.
Erki Savisaar on Edgar Savisaare poeg.
Rabeliimuklased

Rabeliimuklased (Lumbriculidae) on väheharjasusside klassi kuuluv sugukond.
Kuni 80 mm pikkused vihmaussitaolised ussid.
Anikaitse pank

Anikaitse pank on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas Kübassaare  külas Kübassaare poolsaarel. Pank jääb Kübassaare maastikukaitsealale. Panga kõrgus on 3,54 m.
Güntersberg

Güntersberg (Rootsis ja Liivimaal ka Güntersberch) oli baltisaksa aadlisuguvõsa. 
Suguvõsast on teateid hiljemalt 1278 Pommerist.
1626 mainitakse esimest korda suguvõsa esindajat (Christoffer von Güntersbergh) Liivimaalt. Talle  läänistati Rõngu kihelkonna Uderna mõis.
Saare mõis (Tarvastu)

Saare mõis (saksa keeles Saaremois) oli riigimõis Tarvastu kihelkonnas Viljandimaal.
Saare mõis rajati arvatavasti 18. sajandi lõpul Tarvastu mõisast eraldatud alast.
Eduard Blossfeldt

Eduard Blossfeldt (27. november 1919 Tallinn – 2. märts 2012 Saksamaa) oli eesti jalgpallur, võrkpallur, treener, kohtunik ja sporditegelane.
Ta lõpetas aastal 1938 Tallinna saksa poeglaste reaalgümnaasiumi ja aastal 1963 Kölni spordiülikooli juures võrkpalli erialal kehakultuurikursused.
Teda tõi spordi juurde aastal 1933 võimlemise õpetaja Ago Rooseste. Ta mängis mitmes meeskonnas jalgpalli, tulles meeskonna "Estonia" väravavahina kolmekordseks Eesti meistriks. Võrkpallis tuli ta Tallinna ÜENÜTO võrkpallimeeskonnas Eesti meistriks. Ta mängis ka Tallinna Kalevi meeskonnas jäähokit ja Tallinna Spordiklubi meeskonnas korvpalli.
Ta lahkus märtsis 1941 Saksamaale; aastal 1942 mängis ta korvpalli sealses rahvusmeeskonnas. Aastal 1943 naasis ta Eestisse, kuid aastal 1944 lahkus lõplikult Saksamaale. Sõja lõppedes elas ta Geislingeni põgenikelaagris. Aastal 1947 osales ta Augsburgis peetud Balti olümpial, kuuludes Eesti jalgpallimeeskonda.
Aastatel 1958–1985 töötas ta Saksamaa LV Võrkpalliliidu treenerina, teda on ristitud Saksamaa võrkpalli isaks. Müncheni suveolümpiamängude ajal oli ta võrkpalliturniiri tegevdirektor. Pärast aastat 1985 oli tehniline koordinaator võrkpalliliidus; ta on olnud Saksamaa LV võrkpalli rahvusmeeskonna treener. Ta tegutses spordikohtunikuna, saades aastal 1963 võrkpallis rahvusvahelise kategooria kohtunikuks. Ta kirjutas aastal 1971 võrkpalliõpiku, millest on ilmunud 7 trükki ja mis on tõlgitud saksa keelest ka soome, rootsi ja norra keelde.

Isiklikku

Tema vennatütar on Marika Blossfeldt.
Mangoky

Mangoky on 564 km pikkune jõgi Madagaskaril Atsimo-Andrefana ja Anosy piirkonnas. See saab alguse Kõrgplatoolt, Fianarantsoa linnast ida pool. Jõgi voolab üldjoontes lääne suunas, ületab Bemaraha platoo lõunaotsa, jõuab rannikutasandikule ning suubub Mosambiigi kanalisse Morombe linnast põhjas.
Suurem osa Madagaskarist on viimase 40 aasta jooksul kannatanud tõsiselt metsaraie all, peamiselt pärismaalaste alepõllunduse tõttu. See on viinud suure erosiooni ja pinnasekaotuseni Mangoky jõe valglas, nagu näitab liiva kogunemine jõe alamjooksule ja suudmesse. Mangokyst lõunas eristub selgesti mudane pruunikasroheline Ihotry järv. Järve ja ranniku vahele jääb suur valge liivaga ala, mida palistavad mudased tiigid. Jõe delta lõunaosas domineerivad settest moodustunud saared ja väikesed kanalid. Põhjaosas seevastu paiknevad mangroovisood ning loodete kujundatud pinnavormid.
IPad 2

Ajalugu

Apple esimene tahvelarvuti oli Newton MessagePad 100, mida tutvustati 1993. aastal.
Apple alustas esialgse iPadi müüki USAs 3. aprillil 2010 ning teistes riikides 28. mail 2010. Esimese päevaga müüdi 300 000 eksemplari. 3. maiks 2010 oli juba müüdud miljon iPadi, olles turul olnud alla kuu, mis oli pool sellest ajast, mis kulus esialgse iPhone sama arvu müümiseks. 2011 aasta juuni seisuga oli ülemaailmselt müüdud umbes 25 miljonit iPadi.
Apple'i tollane tegevjuht Steve Jobs teavitas uue iPadi ilmumisest 2. märtsil 2011 ning Apple alustas iPad 2 müüki oma veebilehel ja USAs Apple'i poodides 11. märtsil 2011. 25. märtsil 2011 alustati iPad 2 müüki 25 teises riigis.

Ekraan ja sisend

iPad 2 kasutab samasugust ekraani ja eraldusvõimet nagu oma eellanegi. iPad 2-e puuteekraan on 9,7 tollise diagonaaliga LED-tagantvalgustusega ning eraldusvõimega 1024×768 pikslit (132 pikslit tollile) vedelkristallkuvar, millel on sõrmejälje- ja kriimustuskindel klaas.
Nii esialgsel iPadil kui ka iPad 2-l on 4 füüsilist lülitit, sealhulgas ka kodu nupp, mis asub ekraani lähedal, mis viib kasutaja tagasi peamenüüsse. Lisaks on külgedel 3 plastikust lülitit: sisse- ja väljalülitus, heli valjemaks/tasemaks ja lüliti ekraani lukustamiseks või vaigistamiseks.
iPad 2-e ekraan on õhem, kergem ja tugevam kui esialgsel iPadil. Lisaks lubab iPad 2 ekraani peegeldamist digitaalse audiovisuaal adaptri kaudu, mille abil on võimalik näidata suuremal ekraanil seda, mis on iPadi ekraanil.

Heli

iPad 2-l on kaks sisseehitatud kõlarit ning nende asetus on sama, mis originaalilgi, asudes seadme alumises paremas servas. Erinevalt eellasest puudub iPad 2-l akustiliselt seadistatud kanal bassi võimendamiseks.
Samuti on iPad 2-l sisseehitatud mikrofon.

Toide

iPadil on sisseehitatud 25Wh laetav liitium-ioon polümeer aku, mis kestab kuni 10 tundi kui surfata veebis, vaadata filme või kuulata muusikat, nagu ka esimesel iPadil. Akut laetakse USB kaudu ühendamisel arvutiga või kaasasoleva 10 W toiteadapteriga. 10W USB toiteadapter annab neli korda parema toite kui laadida tavaline USB pesa kaudu. Aku on 2,5 mm paks ja 59% väiksem kui originaalil.

Kaamerad

iPad 2-l on 2 kaamerat – üks ees ja teine taga, mis lubavad teha FaceTime videokõnesid iPhone 4-ga, neljanda põlvkonna iPod Touchiga ja Macintoshi arvutitega, millel on veebikaamera. Mõlemad kaamerad salvstavad kuni 30 kaadrit sekundis, kusjuures 0,3 megapiksliga esikaamera filmib VGA kvaliteediga ning 0,7 megapiksliga tagakaamera 1280×720 HD kvaliteediga videoid, mis on viiekordse digitaalse suurendusega ning millega saab lisaks teha pilte.

Jõudlus

iPad 2le lisati 1 GHz kahetuumaline Apple A5 protsessor, mis Apple väidete kohaselt kahekordistab töötlemise kiirust. Samuti on iPad 2-l kuni 9 korda kiirem graafikatöötlus kui eelmisel iPadil. Samuti on kahekordistatud muutmälu, asendades esialgse 256 MB 512 MB-ga, mis parandab esialgse iPadi kiiruse probleemid.

Suurus ja kaal

iPad 2 on 15% kergem ja 33% õhem kui esialgne iPad, mis kaalub vastavalt 601–613 grammi ning sügavuseks on 8,8 mm, ning on isegi iPhone 4-st 0,5 mm õhem.
Valitsuse Informatsiooni ja Propaganda Talitus

Valitsuse Informatsiooni ja Propaganda Talitus asutati 26. septembril 1934 dekreedina antud seadusega Siseministeeriumi juures. Tema ülesandeks oli valitsuse tegevuse kohta informatsiooni andmine ning riikliku ja rahvusliku propagandatöö korraldamine.
Propaganda jaoks oli minister olnud juba Jüri Jaaksoni valitsuses aastail 1924–1925, mil selleks oli Karl Ast.
Enne talituse asutamist oli Eesti avalikkuse kõige operatiivsem informeerija valitsuse tegevusest ja kavatsusest olnud Riia juutide leht Segodnja.
Talitus korraldas 17. jaanuaril 1935 riigi- ja omavalitsusasutiste juhtide kokkutuleku, 17. veebruaril 1935 koolivalitsuste juhatajate, koolinõunikkude ja algkoolide juhatajate üleriikliku kokkutuleku ja 24. veebruaril 1935 Vabariigi aastapäeva pidustused.
Nimede eestistamise korraldamiseks asutati Nimede Eestistamise Kesktoimkond.
Talituse juhataja kuulus Rahvakultuuri ja Rahvahariduse Nõukogu koosseisu.
18. septembril 1935 antud seaduse alusel asendati talitus Riikliku Propaganda Talitusega.
Vesikondade tervikmajandamine

Vesikondade tervikmajandamine (inglise integrated river basin management) on vesikonna vee- ja maismaa-ala (ühe või mitme valgala) koordineeritud kaitse ja majandamine.
Vesikondade tervikmajandamise eesmärk on säilitada või taastada vee hea ökoloogiline seisund ning kasutada vett ja sellega seotud elustikku ning loodusvarasid jätkusuutlikult.
Tekstifail

Tekstifail (ka TXT-failivorming; inglise keeles tuntud ka kui "plain text" või lihtsalt "text file") on lihtsaim elektrooniline tekstidokumendi vorming, sisaldades vaid tähti, kirjavahemärke, tühikuid ja reavahetusi, sellest ka nimetus lihttekst (plain text). Levinuim failinime laiend on .txt (kasutusnäide: "mingifail.txt").
Lihtteksti vormingus failid koostatakse mingi kindla kooditabeli alusel, milleks algselt olid enamasti inglise tähestikul põhinevad 7- ja 8-bitised EBCDIC ja ASCII/ANSI. Kuna need ajalooliselt enimkasutatud kooditabelid ei toeta paljudes teistes keeltes kasutatavaid tähemärke (näiteks eesti keele ametlikus kooditabelis ISO-8859-15 toodud täpi- ja katusega tähti), on lihttekstifailide koostamisel valdavaks muutunud Unicode'i standard, mis sisaldab üle 34 168 eri tähemärgi enam kui 24 keelest. Võrdluseks, 7-bitine ASCII kooditabel toetab 128 märki.
Ainult ASCII-koode kasutavaid lihttekstifaile nimetatakse ka ASCII-failideks.
Lihttekst on masinloetav ja kõige kergemini porditav tekstivorming, sest seda toetavad praktiliselt kõik rakendused kõigil arvutiplatvormidel.
Põiksus

Põiksus (inglise unconformity) on üksteisel lasuvate, kuid selgelt erineval ajal moodustunud kivimkehade vaheline piirpind.
Mõnikord nimetatakse põiksust ka diskontinuiteedi- ehk katkestuspinnaks.
Termin "põiksus" tuleb sellest, et teine-teisel pool põiksust asuvate kihtide kihipinnad (kui on tegemist kihiliste kivimkehadega) on tihti üksteise suhtes, enamasti tetooniliste liikumiste tagajärjel, nurga all ehk mitteparalleelsed. Täpsemalt nimetatakse sellist põiksust nurkpõiksuseks.
Kivimkehad, mida eraldab põiksus, on üksteise suhtes põiklasumuses. Vastupidisel juhul, kui tegemist on ajalise katkestuseta moodustunud erinevate kivimkehadega, on nad omavahel rööplasumuses.
Põiksust, mis on kristalsetest kivimitest koosneva ja settekivimitest koosneva kivimkeha vahel, nimetatakse litoloogiliselt heterogeenseks põiksuseks.
Paralleelpõiksuseks nimetatakse põiksust, millest nii allpool asuvad kui ka peallasuvad kihid on horisontaallasumuses.
Nikolaus Friedrich Hermann Spindler

Nikolaus Friedrich Hermann Spindler (ka Nikolai Spindler; 24. jaanuar/5. veebruar 1831 Haljala – 15. november/27. november 1894 Kursi) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis Gahlnbäcki erakoolis, aastatel 1844–1848 Tallinna gümnaasiumis ja aastatel 1848–1849 Tartu Ülikoolis filoloogiat ning aastatel 1849–1852 usuteadust. Peale ülikooli lõpetamist tegutses koduõpetajana Harku mõisas ja Tallinnas. Aastal 1855 oli ta prooviaastal Tallinna Püha Vaimu koguduses, seejärel reisis Saksamaal. Ordineeriti 17. novembril/29. novembril 1857 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1857–1870 Harju-Madise ja Harju-Risti koguduse õpetaja. Aastatel 1870–1878 oli ta Harju-Madise koguduse õpetaja, olles samal ajal Lääne-Harju praostkonna praost ning aastatel 1872–1878 Eestimaa konsistooriumi assessor. Aastatel 1878–1880 oli ta Kuressaare Laurentiuse koguduse abiõpetaja ja gümnaasiumi usuõpetuse ülemõpetaja. Aastal 1880 oli ta Tartu gümnaasiumi usuõpetuse ülemõpetaja, aastatel 1881–1894 Tartu linna vikaarõpetaja ja vangla vaimulik.

Isiklikku

Tema isa Georg Wilhelm Spindler oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja, vend Bernhard Justus Thomas Spindler oli Lihula ja Kirbla Püha Nikolause koguduse õpetaja, vennapoeg Hermann Spindler oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja, vennapoeg Friedrich Spindler oli Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja, hiljem fotograaf ja ajalehe "Revaler Zeitung" toimetaja. Poeg August Friedrich Spindler oli arst.
Suur soomukas

Suur soomukas (Orobanche elatior) on soomukaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Oonüks

Oonüks on mustvalge kontrastsete vöötmetega vääriskivi, kaltsedoni erim. Oonüksit võib vaadelda ahhaadi erivormina. 
Oonüksi nimi tuleneb ladinakeelsest sõnast onyx, mis tähendab sõrmeküünt või küünist.
Oonüksit toodetakse kunstlikult ahhaadi värvimise teel. Kunstlikku oonüksi tootmist tundsid juba Antiik-Kreeka ja -Rooma elanikud. Esialgsed hinnangud selle kaltsedoni erimi kohta on kirja pannud Plinius Vanem. Juba Minose kultuuris oli oonüks tuntud, seda kinnitavad Knossose palee väljakaevamistel leitud oonüks.
Alutaguse Teataja

Alutaguse Teataja oli ajaleht, mis ilmus 1929–1934 Jõhvis. Ajalehe viimane väljaandja oli Narva Kirjastusühisus. Ajalehe viimane vastutav toimetaja oli Ulrich Kuusberg-Kullend. 1934-1935 ilmus Uus Alutaguse Teataja.
Endel Tünder

Isiklikku

Ta oli aastast 1954 abielus kursusekaaslase, sisearst Ingrid Tünderiga (neiuna Sontak), neil on poeg ja tütar; tütar Riina töötab laboriarstina.
Sänna paljand

Sänna paljand (ka: Purlaku paljand, Liivhavva paljand) on paljand Pärlijõe orus; halduslikult Võru maakonnas Rõuge vallas. Paljand koos sellesse tekkinud kahe Sänna koopaga on arvele võetud ürglooduse objektidena.
Yes

Yes on Inglismaa progressiivse roki ansambel, mis loodi 1968. aastal.
Ansambli lõid laulja Jon Anderson ja basskitarrist Chris Squire, kelle pandud on ka ansambli nimi Yes. Lisaks eelnimetatutele mängisid bändis veel Pete Banks kitarril, Tony Kaye klahvpillidel ja Bill Bruford trummidel. 
Aastal 1971 lahkus bändist Pete Banks ja tema asemele tuli Steve Howe, kes vahepealsete pausidega on Yesi liige tänaseni. Ansambli viimane koosseis kuni Squire'i surmani juunis 2015 oli: Chris Squire (ansamblis tegev 1968–1981, 1982–2015), Steve Howe (1970–1981, 1990–1992, 1995–tänaseni), Alan White (trummid, 1972–1981, 1982–tänaseni), Geoff Downes (klahvpillid, 1980–1981, 2011–tänaseni) ja Jon Davison (2012–tänaseni).    
Yes on oma 40 tegevusaasta jooksul müünud üle 30 miljoni plaadi.
2017. aastal võeti ansambel Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks.
Kenny McCormick

Hooajad 2–5

Hooaegadel 2–5 sureb Kenny peaaegu igas osas (v.a tänupühade erisaates). Kenny suremine seostub sarja tegijate klassivennaga, kes oli pidevalt haige ja klassis käis ringi jutt, et ta on surnud. Kenny suremine lõpeb 5. hooaja 13. osas pealkirjaga "Kenny sureb", kus Kenny nakatub surmavasse viirusesse ning tema sõbrad teevad kõik, et Kenny päästa. Algselt pidi Kenny suremise üle võtma Kyle, kuna Stan ja Kyle olid liiga sarnased. Kuna Kenny suri pea igas osas, ei saanud vaatajad eriti teada tema isiksusest. Kenny tuli tagasi 7. hooaja esimeses osas pealkirjaga "Tühistatud".
Varroalest

Varroa destructor ehk varroa lest on parasiitne lest, mis nakatab mesilasi ja hauet põhjustades varroatoosi (ladina varroatosis).