google/wiki40b huggingface dataset:
Elle Põldoja

Elulugu

Elle Põldoja on õpetaja tütar.
Lõpetas 1981 Tartu 3. Keskkooli, õppis 1981–83 TÜ majandusteaduskonnas, lõpetas 1990 arstiteaduskonna. Oli 1991 kirurgia intern, 1991–93 TÜ anatoomia instituudi stažöör-uurija, 1994–97 vanemlaborant, 1997–2003 assistent, 2003– vanemassistent. Täiendas end 1996 Amsterdami Ülikoolis, 1999 Berliini Moabiti Kliinikus.

Teadustöö

Uurinud eksperimentaalselt sepsise patomorfoloogiat, raku pinnaretseptoreid. Eesti Morfoloogide Seltsi, Rahvusvahelise Anatoomide Seltsi, Saksa-Balti Arstide Seltsi ja Eesti Arstide Liidu liige. Üle 20 teadustrükise.
Riigihümn

Riigihümn (ehk lihtsalt hümn) on kodumaad ülistav pidulik muusikapala, mis kuulub riigi ametlike sümbolite hulka.
Riigihümne hakati kasutama 18. sajandi lõpus. Tänapäeval on hümn igal riigil. Riigihümne esitatakse pidulikel riiklikel sündmustel, vastuvõttudel, aktustel ja meeleavaldustel, kuid ka rahvusvahelistel spordivõistlustel, näiteks enne riikidevahelist jalgpallimatši või sportlaste autasustamisel. Riigihümni lauldakse enamasti ühiselt ning sellega kaasneb püstitõusmine või valveseisak.
Eesti Vabariigi hümn on "Mu isamaa, mu õnn ja rõõm" (Fredrik Paciuse viis, 1848; Johann Voldemar Jannseni sõnad, umbes 1866–69).
Maaja (eesnimi)

Maaja on naisenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 475. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Maaja 226 naisel.
Henry V

Henry V (16. september 1387 – 31. august 1422) oli Inglismaa kuningas 1413–1422.
Henry nimetati oma isa, Inglismaa kuningas (1399–1413) Henry IV poolt 13-aastaselt Walesi printsiks ning osales Walesis toimunud Owain Glyndwri mässu mahasurumises, mille käigus kasutati ka esmakordselt Inglismaal kahureid.
Henry V oli äärmiselt edukas väejuht, kes võitis Saja-aastases sõjas, Prantsusmaal 1415. aastal Agincourt'i lahingu ning neli aastat hiljem vallutasid inglased tema juhtimisel kogu Põhja-Prantsusmaa.
1419. aastal võttis ta naiseks Prantsusmaa Catherine'i.
Inglismaa liitlaseks ajavahemikul 1420–1435 sai seni Prantsuse kuningale allunud Burgundia hertsogkond, kes vallutas antud perioodil suuri alasid Prantsusmaal ja Madalmaades. Henry sundis seejärel 1420. aastal Prantsusmaa kuningat Charles VI-t sõlmima Troyes' lepingut, et tolle surma järel saab temast kogu Inglise ja Prantsusmaa monarh. Kuid sõjaleeris olles tabas Henryt surmav haigus ning ta suri mõned nädalad enne Charles VI-t.
Tema alaealine poeg Henry VI päris ametlikult küll Inglise ja Prantsusmaa troonid, kuid pärast Henry V surma ei suutnud inglased Prantsusmaa tähtsamaid linnu enam kuigi kaua enda kontrolli all hoida.
Karl Inno

Karl Inno (1/14. november 1908 Lustivere vald – 12. november 1994 Oneida, New Yorgi osariik) oli eesti majandusteadlane.
Ta lõpetas 1927. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi ja 1932. aastal Tartu Ülikooli cum laude. Samal ajal õppis ta ka Ühistegevuse Instituudis. 1936. aastal sai ta magistrikraadi käitismajanduse alal (mag. rer. oec., Ühistu mõiste ja liigitus).
1932. kuni 1938. aastani oli ta Ühistegevuse Instituudis lektor. 1935. aastal kandideeris ta Tartu Ülikooli ühistegevuse professoriks, kuid kaotas Jaan Tõnissonile. Alates 1936. aastast oli ta Tartu Ülikooli õppejõud, aastatel 1938-1940 ja 1941–1944 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna panganduse ja kindlustusasjanduse adjunktprofessor.
1944. aastal põgenes Inno koos perega Saksamaale, kust 1950. aastal siirduti USA-sse New Yorgi osariiki. Seal töötas ta pearaamatupidaja ja revidendina ning kirjutas artikleid majandusteaduse ja eesti ajaloo teemadel. Ta oli Eesti Teadusliku Ühingu Ameerikas liige. Kuni 1980. aastani oli ta ajakirja Aja Kaja toimetaja.
Karl Inno suri Ühendriikides, tema tuhk maeti 1995. aastal Põltsamaa kalmistule.

Isiklikku

Inno abiellus 1933. aastal Erika Pladoga, neil sündis kaks tütart, kellest teine suri 1945. aastal Saksamaal.

Karl Inno stipendium

1995. aastal asutasid Karl Inno lesk, tütar ja sõbrad Karl ja Erika Inno stipendiumifondi. Fond toetab Tartu Ülikooli majandusteaduskonna bakalaureuse- ja magistriõppe finantsharu üliõpilasi, jäädvustades nii Karl Inno mälestust ja soodustades ühistegevuse arengut. Stipendiumi on saanud Priit Sander, Anu Algoja, Olga Luštšik, Henri Vaher, Margus Kõomägi, Andres Luts, Kaspar Ojasoo, Elis Ruus, Lolita Bagojan, Mariel Aim.
Meistriliiga 2004

Hooaeg

Hooaja eel müüs senine duubelklubi Tallinna FC Levadia oma meistriliiga litsentsi Tartu JK Merkuurile ja siirdus esiliigasse nime all Tallinna FC Levadia II. Emaklubi Maardu FC Levadia võttis endale omakorda nimeks Tallinna FC Levadia.
Meistriliigasse kerkisid esiliiga esimene Tartu JK Tammeka ja kolmas Pärnu JK Tervis.
Meistriliigast langes välja viimane Alutaguse FC Lootus (seni Kohtla-Järve FC Lootus), kes kaotas üleminekumängudel esiliiga neljandale Tallinna JK Dünamole (2:1, 0:4).

Hooaja 1. pool

¹Kodu meeskond on vasakus tulbas.

Värvid: Roheline = Kodu meeskonna võit; Kollane= viik; Punane = võõrsil meeskonna võit.

Hooaja 2. pool

¹Kodu meeskond on vasakus tulbas.

Värvid: Roheline = Kodu meeskonna võit; Kollane= viik; Punane = võõrsil meeskonna võit.
Jazva murre

Küsisõnad

Мөй, май "mis", кин "kes", көтөн, көти "kus", көтчө "kuhu", көтиcь "kust", кудик "kumb, mis, milline", кудчөм "milline", кудөр, кудор "millal", мөйла, мөла, мөля, мөсянь "miks", мөйлө "milleks", мөмда "kui palju".
Caril Ann Fugate

Caril Ann Fugate (sündinud 31. juulil 1943) on sarimõrvar Charles Starkweatheri endine tüdruksõber ja kaasosaline.
Caril Ann Fugate kohtus Charles Starkweatheriga 1956. aastal. 21. jaanuaril 1958 mõrvas Charles Caril Anni perekonna (ema, kasuisa ja kaheaastase poolõe). Pärast seda noored põgenesid. Pärast mitut tapmist jäid Caril Ann ja Charles 29. jaanuaril 1958 röövmõrva käigus vahele. Caril Ann alistus kohe, Charles pärast tagaajamist ja haavatasaamist.
Caril Ann eitab kaasosalust ning väidab, et Charles hoidis teda pantvangis, kuid kohut ta selles veenda ei suutnud ning talle mõisteti eluaegne vanglakaristus. Ta vabanes 1976. aastal.
Pärast vabanemist töötas ta meditsiiniõena. Ta ei ole abiellunud. Ta elab Michigani osariigis Lansingis.
Juksirahu

Juksirahu (rööpnimega Juksirahu poolsaar) on Saare maakonnas Eeriksaare poolsaare tipus olev poolsaar. Maapinna tõusmise tõttu on varasemast saarest saanud poolsaar.
Poolsaare koordinaadid on 58° 21′ N, 21° 52′ E.
Ärilt ärile otseturundus

Mis on ettevõtetevahelised turud?

Nendele küsimustele vastamiseks on kasulik kaaluda väärtusahelat, mis algab tarbijate nõudlusega ja millest kümneid äritoodetele või -teenustele on vaja. Näiteks lihtsad särgid, mida me ostame. Selles on tohutu keerukuse väärtusahel, mis algab puuvillast või mõnest muust kiust, mis seejärel tuleb riide külge riivida, mis omakorda töödeldakse rõivana, pakitakse ja jaotatakse eri tasanditel, kuniks on lõpp produkt on valmis müügiks. seda nimetatakse tuletatud nõudluse ahelaks. Ettevõtted müüvad puuvilla kaupmeestele, kes müüvad seda ketrajatele, kes müüvad seda kangrutele, kes müüvad seda rõivatootjatele ja nii edasi. Ükski ettevõte ei osta tooteid puhta lepituse tõttu. Nad ostavad neid lõpliku eesmärgiga lisada lisaväärtust, et nad saaksid tooteid kettale üle viia, kuni nad jõuavad lõpuks meile, kättesaadavaks.

B2B SEO (otsingumootorile optimeerimine) tähtsus

B2B-ettevõtted tegelevad tihti turundusega traditsiooniliste vahendite kaudu, näiteks kanali partnerlus, otsemüügi jõud ja suusõnaliselt, sageli võttes seisukoha, et otsingumootori optimeerimine (SEO) on B2B-keskkonnas vähem asjakohane. Kuid SEO-i asjakohasus on siiski tingitud sellest, et 61% kõigist B2B-otsustajatest hakkab oma protsessi veebiotsingu abil ja 71%-l ei käi müüjaga vestlust, kuni nad on oma uurimistööd läbi viinud.
Otsing on B2B-turunduse silmapaistev kanal. Kuna B2B-müügi tsükkel on sageli pikem kui tarbijale suunatud müügitsüklid, võivad B2B-turustajad mahutada väljavaateid pikkade märksõnadega ja optimeerida lausete (ja sisu korral), mis hõlmavad juhtumiuuringuid, lahenduste võrdlemist jne.
Samuti on soovitatav, et B2B-ettevõtted kasutaksid brändinimesid kui märksõnu, et püüda koguda rohkem kliente, kes otsivad ärispetsiifilist teavet. Firma nime kasutamine saidil suurendab ka tõenäosust, et ettevõte saab oma ettevõtte Google'i otsingutulemuste lehe esimese Google'i tulemuse lehe.
Üldjaatav otsustus

Üldjaatav otsustus on süllogistikas otsustus kujul "Kõik S on P", kus S on subjekt ja P on predikaat.
Üldjaatava otsustuse tähis on A. Seda tähist seostatakse ladina sõnaga affirmo 'jaatan', mille esimese täishäälikuga on tegemist. See võeti kasutusele skolastikas. Ta esines näiteks juba Sherwoodi Williami traktaadi "Introductiones" 13. peatükis ja kinnistus tänu Petrus Hispanuse traktaadile "Summulae logicales".
Ma pole turist, ma elan siin

Sisu

Filmi tegevus toimub Nõukogude ajal lõpul. Filmi peategelased on Mart Kangur ja Felix Kramvolt. Mart tegutseb korterivahetuse maaklerina. Massilise sisserände ja pideva korteripuuduse tingimustes on see tulus tegevusala. Paljud inimesed vajavad tema teenuseid, esmajoones just sisserändajad. Mardi tegevus balansseerib lubatu ja lubamatu piiril ja ta satub sekeldustesse ametivõimudega. Mardi naine Merike on oma mehe askeldamisest tüdinenud. Felix Kramvolt töötab Viru hotellis katlakütjana. Kuigi Kramvolt on kolmanda põlvkonna tallinlane, elukohta tal ei ole ja ta elab katlaruumis. Korterit otsides saab Felix Mardiga tuttavaks. Nad saavad sõpradeks, kuna nad näevad teineteises oma realiseerimata võimalusi.
Steven

Eesnime Steven statistika

2018. aasta 1. jaanuari seisuga on eesnimi Steven 661 mehel. Steven on populaarsuselt 225. mehenimi. Vanim Steven on vanuserühmas 65–69, noorim vanuserühmas 0–4. Steven on keskmiselt 15 aasta vanune (mediaanvanus on 13). Kõige populaarsem on eesnimi Steven vanuserühmas 5–9, kus neid on 10 000 elaniku kohta 18,35. Kõige rohkem on eesnimega Steven sündinuid mais, kokku 71. Kõige populaarsem on eesnimi Steven Võru maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 12,19.
Tarvilik tingimus

„X on Y tarvilik tingimus“ tähendab: Y ainult juhul, kui X. Näiteks „vihma sadamine on selle tarvilik tingimus, et ta läheb vara koju“ tähendab, et ta läheb vara koju ainult juhul, kui sajab.
X võib olla Y tarvilik, kuid mitte piisav tingimus. X võib olla Y piisav ja tarvilik tingimus. Sel juhul X ja Y on ekvivalentsed. Kui X on Y piisav ja tarvilik tingimus, siis Y on X tarvilik ja piisav tingimus.
Kui X on Y tarvilik tingimus, siis Y on X piisav tingimus.
X võib olla Y tarvilik tingimus kas paratamatult või faktiliselt.
Antoonovka

Antoonovka on hilisvalmiv külmakindel õunasort.
Eesti keeles on sõna "antoonovka" kahetähenduslik. Selle sõnaga märgitakse nii sellesse sorti kuuluvaid õunapuid kui nendel kasvanud õunu.
Antoonovkat kasvatatakse peamiselt Venemaal, Baltikumis ja Poolas ehk endise Venemaa impeeriumi alal. Tema populaarsuse põhjuseks on külmakindlus: antoonovka talub hästi Ida-Euroopa kohati karme talvesid. Ühtlasi säilivad õunad hästi. Eriti palju kasvatatakse antoonovkaid suvilates ja Venemaal nimetatakse antoonovkat vahel rahvaõunaks (народное яблоко). Mujal maailmas kasutatakse antoonovkaid peamiselt pookealusena, sest nad suurendavad poogitud taimede külmakindlust.
Antoonovkas on suhteliselt vähe suhkrut. Sellepärast sobivad antoonovkad eriti hästi õunakoogi ja õunaveini valmistamiseks.
Ivan Bunini üks esimesi avaldatud lühijutte "Antoonovkad" ("Антоновские яблоки", 1900) on justkui kiidulaul sellele õunasordile.
Radiaator

Radiaator (ladina keeles radiāre, 'kiirgama') on soojusvaheti, mis on ette nähtud  soojuse hajutamiseks ümbritsevasse õhku kiirgusülekande kaudu (osaliselt ka konvektsiooni teel). 
Kasutusotstarbe järgi eristatakse kütte- ja jahutusradiaatoreid. Viimastest on tuntuimad automootorite ja elektroonikakomponentide jahutid.

Kütteradiaatorid

Radiaatoreid kasutatakse nii keskküttes kui ka kohtküttes. Radiaatoris liigub soojuskandja (vesi, aur või õli) rööbiti ühendatud kinnistes kanalites, mis moodustatakse metalllülidest (ribidest) või stantsitud metallplaatidest.
Levinuimaks kohtkütteseadmeks on elektri-  ehk õliradiaator, milles soojust annab elektriküttekeha ja õli jaotab selle ühtlaselt radiaatori pinnale. Radiaatoris kasutatakse nn termoõli, millel on väga väike paisumistegur ja hea elektriisolatsioonivõime, mistõttu küttetraadid ei vaja lisaisolatsiooni. 
Radiaatoritel on eralduva soojushulga muutmiseks mehaaniline või elektrooniline termoregulaator (termostaat). Võimsustarve võib olla ka astmeliselt muudetav (nt 600/900/1500 W). Taimeriga mudelitel on ööpäevase temperatuurirežiimi määramise võimalus. Kõigil radiaatoritel on automaatse väljalülitusega ülekuumenemiskaitse.
122 mm haubits 1938 M-30

Ajalugu

1928. aastal otsustati Nõukogude Venemaal välja töötada uus moodsam ja ka mootorveoks sobilikum välihaubits. M-30 töötas välja relvakonstruktor Fjodor Petrov ja see võeti relvastusse septembris 1939. Relvastusse võtmisele eelnes konkurss konstruktor V. Grabini poolt välja töötatud haubitsaga F-25, mis oleks olnud efektiivsem, kuid tootmises keerukam. Massiline tootmine algas 1940. aastal ja lõpetati alles 1955. aastal. Aastatel 1940–1945 toodeti 16 887 ja kuni aastani 1955 kokku 19 266 M-30 haubitsat. M-30 oli seega toodetuim ja kasutatavaim NSV Liidu välihaubits 2. maailmasõja päevil. Lafeti baasil hakati hiljem valmistama 152 mm välihaubitsaid D-1 ja laskeseadet kasutati ründesuurtükil SU-122.
Pärast sõja lõppu jäi haubitsaid hulgaliselt relvastusse ja neid eksporditi mitmetesse riikidesse Aasias ja Aafrikas (nt Süüriasse ja Egiptusesse). 1960ndate algul vahetas M-30 välja uus 122 mm välihaubits D-30. M-30 jäi siiski tänu ekspluatatsiooni lihtsusele ja arvukusele vähesel määral relvastusse veel praktiliselt kuni sajandivahetuseni.

Kirjeldus

M-30 on lihtne ja väga töökindel suurtükiväerelv. Relval on sektorlukk, mida peeti relva valmistamise ajal kiillukust töökindlamaks. Lafeti tugev ehitus võimaldas paigaldada sellele sõja ajal ka võimsama 152 mm haubitsa. Rattad on täiskummirehvidega, mis oli oma aja kohta kasulik lahendus, kuid pärastsõjaaegses mõistes vähendas mobiilsust. Laskekaugus oli vähemalt võrdne ja algul isegi ületas omaaegseid kergeid välihaubitsaid, seda hoolimata üsna lühikesest (22 kal) rauast ning ka suudmepiduri puudumisest. Relva mass oli pisut suurevõitu, kuid see ei seganud vägedes efektiivset kasutamist. Pukseerimiseks oli algul kasutusel ka väiksemate ratastega ja kolme istekohaga eelikvanker, rakendit vedas tavaliselt roomiktraktor (näiteks Stalinets).

Eksponaadina Eestis

122 mm haubitsaid M-30 on Eestis teadaolevalt säilinud kolm: üks asub Ida-Virumaal postamendil elektrijaama lähistel, teine Eesti Kaitseväe Tapa sõjaväelinnakus ja kolmas Eesti Sõjamuuseumis.
Hugo Mitt

Hugo Mitt (11. oktoober 1926 Kurna vald – 14. september 1998 Tallinn) oli Eesti teatrikunstnik, graafik ja karikaturist.

Elulugu

Isa oli vedurijuht ja ema äriteenija.
Lõpetas 1941. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi ja astus 1942. aastal Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Kooli. 1949 lõpetas maalierialal Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi.
Töötas aastatel 1948–1950 ja 1952–1953 Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudis õppejõuna.
Aastatel oli ta 1949–1953 Draamateatris ja 1952–1959 Eesti Riikliku Kirjastuse mittekoosseisuline kunstnik. Alates 1960. aastast vabakunstnik.
Kunstnike Liidu liige alates 1960 aastast.
Hugo Miti teosed olid esmakordselt eksponeeritud näitusel 1949, isikunäitused toimusid aastatel 1963, 1986, 1989 ja 1992.
Tallinna Rootsi-Mihkli kirik

Eestirootslaste Kirikumuuseum

Kiriku keldris asub 2006. aastast Eestirootslaste Kirikumuuseum.
Aruküla–Kostivere tee

Aruküla–Kostivere tee (registrinumbriga 11304) on kõrvalmaantee Raasiku ja Jõelähtme vallas (Aruküla alevikus tänavana Tallinna maantee). Tee pikkus on 9,2 km.
Tee saab alguse Lagedi–Aruküla–Peningi tee kaheteistkümnendal kilomeetril Aruküla aleviku ja Igavere küla piiril (Raasiku vallas) ning lõpeb Maardu–Raasiku tee kolmandal kilomeeril Vandjala külas (Jõelähtme vallas).
Tee kulgeb läbi Igavere, Kurgla ja Vandjala küla ning Aruküla aleviku.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 15 truupi. Teele jääb 2 bussipeatust: Aruküla kool, Aruküla.
Teega ristub kaheksandal kilomeetril Kostivere tee ja üheksandal kilomeetril Lagedi–Kostivere tee.
Aruküla alevikus on tee asfaltkattega ja mustkattega, edasi jätkub pinnatud kruusatee, alates 7. kilomeetrist on tee mustkattega. Tee klass on V. Liiklussagedus teel on 200-500 autot ööpäevas. Kiiruspiirang on Aruküla alevikus (50 km/h). Samas on ka tee valgustatud.
Ronja

Ronja on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 560. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Ronja 175 naisel.
Mart Rannut

Mart Rannut (sündinud 15. jaanuaril 1959) on eesti keeleteadlane.
Mart Rannut lõpetas Leningradi Riikliku Ülikooli rakendusliku keeleteaduse alal 1982. aastal.
Ta uurib keelepoliitikat ja keelekorraldust, eesti keele kui teise keele spetsiifikat, foneetilisi interferentsinähtusi ning keelelisi ja kultuurilisi inimõigusi.
Oli Eesti Kongressi liige.
Ta kaitses 1998 Tartu Ülikoolis doktorikraadi.
17. juunil 2008 valiti ta Tallinna Ülikooli keelepoliitika professoriks.

Isiklikku

Mart Rannuti isa Priit Rannut (1919–2010) oli eesti vaimulik.
Mart Rannuti ema Lehte Rannut oli eesti keeleteadlane.
Mart Rannuti abikaasa on keeleteadlane Ülle Rannut.
Anne Conway

Vikontess Anne Conway (neiupõlvenimega Finch; 14. detsember 1631 – 1679) oli inglise filosoof, kelle filosoofiaalased tööd mõjutasid tugevasti Gottfried Leibnizit.

Biograafia

Anne sündis alamkoja spiikri Sir Henry Finchi peres.
Aastal 1651 abiellus ta Edward Conwayga.
Anne vaadete kujunemist mõjutasid Jitsaq Luria kabalistlik koolkond ja kveekerid, keda tollal põlati.
Anne pooldas teodiiket.
Ta kirjutas ühe teose, mis avaldati postuumselt. Selle pealkiri oli "Kõige iidsema ja moodsama filosoofia printsiibid".
Lake of the Woodsi maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1923. aastal.
OG Elektra Tootmine AS

OG Elektra Tootmine AS on 1999. aastal asutatud OG Elektra kontserni kuuluv ettevõte. Ettevõtte tegevusaladeks on OG Elektra AS-i kauplusteketile kulinaaria-, vorsti-, pagari- ja kondiitritoodete valmistamine. Ettevõttes valmistatud tooteid on võimalik osta ainult OG Elektra AS-i kauplustest.
Aastast 2000 on OG Elektra Tootmine AS-i juhatuse esimees ja ainuomanik Oleg Gross.
Kõik kaubamärgid kasutavad ühist tunnuslauset „Tundes Eesti traditsioone". Toodete väljatöötamisel lähtutakse koduköögi traditsioonidest, liha- ja pagaritoodete valikus on peamiselt traditsioonilise maitse ja välimusega tooteid.
Tootmine annab tööd ligi 150 inimesele.
Saare mõisa kalmistu

Saare mõisa kalmistu on kalmistu Maarja-Magdaleena kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Saarjärve külas Mustvee vallas. Kalmistu jääb Saare mõisa südamest linnulennult umbes 1,5 km kaugusele lõuna poole.
Kalmistu rajasid mõisa tollane omanikud Manteuffelid, tõenäoliselt Gotthard von Manteuffel või Ernst Gotthard von Manteuffel millalgi pärast 1832. aastat, sest siis suri Itaalias nende isa Gotthard Andreas von Manteuffel. Ta tuhastati seal, tema põrm toodi millalgi kodumaale ja maeti uuele kalmistule. Kalmistule on teadaolevalt maetud 5 inimest. Praegu on kalmistu mahajäetud ja rüüstatud.
Ka selle kalmistu puhul on olemas legend, et keelatud armastuse pärast tegi mõisniku tütar (siin siis Ernst Gotthard tütar Olga) enesetapu, keda siis ei saanud matta kihelkonnakalmistule ning seetõttu olevat mõisnik sunnitud asutama uue mõisakalmistu. Siin on õnnetu armastaja hauale püstitatud valge marmorrist, mis paikneb järvest toodud kivil, mille kõrval olevat Olga end uputanud ära.
Loone Ots

Loone Ots (kuni 1993 Loone Kaust; sündinud 31. detsembril 1965 Tallinnas) on eesti folklorist, kirjanik ja kirjandusteadlane.

Elulugu

Loone Ots on inseneri tütar.
Ta lõpetas 1984. aastal Tallinna 37. Keskkooli ja 1990. aastal Tartu Ülikooli eesti keele ja kirjanduse osakonna ning oli 1990–1993 TÜ magistrant. Ta kaitses folkloorimagistri kraadi TÜ-s 1993. aastal väitekirjaga "Dr. Oskar Kallase elu ja töö" ja oli aastast 1993 TÜ doktorant, ühtlasi eesti kultuuri ja kirjanduse lektor Balti Õpingute Projektis (hiljem Euroopa Kolledž). 1999. aastal kaitses ta TÜ-s PhD pedagoogikas väitekirjaga "Õppekomplekt multikultuuriliseks hariduseks eesti kirjanduse näitel" (Tartu, 1999).

Teadustöö

Loone Otsa peamised uurimisvaldkonnad on olnud folkloristika historiograafia, muinaspõhja müüt ja selle seosed eesti folklooriga.

Kunstiline looming

Ots on kirjutanud näidendeid, sh ajaloolise näidendi Jaan Poskast ning Karl Ristikivi ja Salme Niilendi kirjavahetusel põhineva näidendi "Üksainus Araabia öö". Näidend "Koidula veri" põhineb fiktsioonil, mille kohaselt oli Juhan Liiv Lydia Koidula ja Vene keisri vallaslaps. Karl Ristikivi lapsepõlve ja romaanimotiive põimib lavateos "Karl Ristikivi põlev lipp". Mononäidend "Üksi lehekuu põues" räägib Jaan Tõnissoni elust ja sellest on 2019. aastal samanimelise lavastuse loonud Mihkel Tikerpalu.
2012. aastal avaldas Ots mälestusteraamatu "Mustamäe valss".

Ühiskondlik tegevus

Loone Ots on Tartu Richard Wagneri Seltsi esimees ja Eesti Lastekaitse Liidu aktiivne liige.

Isiklikku

Loone Ots on abielus konkurentsiameti peadirektori Märt Otsaga.
Samo Suurmets

Samo Suurmets (eesnimena kasutatud ka Samuel; 29. november 1874 Kauksi küla, Moisekatsi vald, Võrumaa – 1932 Staraja Russa Venemaa) oli Eesti autosportlane.
Aastal 1909 võitis ta Opeliga Peterburi–Riia–Peterburi võidusõidu.
Ta oli Peterburi Autoklubi liige alates selle loomisest 1902.
Saalomoni saared

Ajalugu

Eurooplaste jaoks avastas saarestiku 1568 Alvaro de Mendaña de Neyra, kes andis sellele ka nime kuningas Saalomoni järgi. Seejärel jäid saared kaheks sajandiks unustusse, kuni 1767 saabus sinna Philipp Carteret. 1883 hõivas põhiosa saarestikust Suurbritannia. 7. juulil 1978 iseseisvus saarestiku inglastele kuulunud osa koos lähedalolevate saarestikku mitte kuuluvate saartega ja võttis nimeks Saalomoni Saared.
Ricotta juust

Ricotta valmistamine

Juustuvalmistamise esimeses etapis eraldatakse piimast või rõõsast koorest valkude kalgendumise tagajärjel vadak. Ricotta valku saab, kui vadak saab esialgu täiendava fermentatsiooni teel happeliseks muutuda (lastes sellel seista 12–24 tundi toatemperatuuril). Seejärel kuumutatakse happeline vadaku keemistemperatuuri lähedale. Madala pH ja kõrge temperatuuri kombinatsioon denatureerib valgu ja põhjustab selle sadestumise, moodustades peene kohupiima. Kalgendunud juustumassi kasutab juustumeister kodujuustu või mozzarella tegemiseks, vadakust aga sünnib ricotta. Viimane on kodujuustust mõnevõrra kuivem, pehmema teraga ja kergelt magusa maitsega. Kuna ricotta'ile lisatakse hiljem piimarasvu, võib tema rasvasisaldus olla küllaltki kõrge.

Ajalugu

Ricotta kaudses tõlkes tähendab ‘ülekuumutatud’. Juba ammustel aegadel oli Itaalias juustude valmistamine väga arenenud ning vadakut tekkis palju.
Teadaolevalt juhtus esimene vadaku valmistamine kogemata, kui tuli idee kergelt hapnenud vadakut veel kord kuumutada. Happeline keskkond ja temperatuur soodustasid vadakuvalkude sadenemist. Saadud valgumass tuli vaid kokku koguda ja nõrutada ning esmane ricotta oligi sündinud. Algul valmistati Itaalias ricotta't peamiselt lambapiima vadakust, hiljem lisandusid ülejäänud.
Ricotta tootmine ulatub pronksiaega. Värsked hapendatud koaguleeritud juustud oli valmistatud keramilistest piimaboilerites täispiimast. Need oli disainitud nii, et kuumal temperatuuril piima keetes ennetasi ülekeetmist. Hiljem hakkasid juustumeistrid kasutama uut retsepti, mis põhines vadakul, mida kasutatakse ka tänapäeval. Tänapäevalgi on ricotta ülipopulaarne Vahemere maade köögis, kuid valmistatakse edukalt ka Eestis ning poest võib osta nii klassikalist ricotta't kui ka ricotta-kohupiima, -pastat, -kreemi magusalt, magedalt või õrnsoolasel kujul.