google/wiki40b huggingface dataset:
Scratch

Scratch on graafiline programmeerimiskeel, mille abil on lihtne koostada interaktiivseid lugusid, mänge ja animatsioone.

Tutvustus

Scratchi keskkonnas on väga lihtne objekte ja süsteeme luua ning tehtud töid teistega jagada. Scratchi kasutamisega saavad hakkama isegi lasteaialapsed, kuid keskkond suudab pakkuda väljakutset ka täiskasvanutele.
Scratch võimaldab lihtsalt ja kiirelt omandada programmeerimise põhimõtted ning tüüpilised vahendid ja tegevused, mida kasutatakse ka n-ö tavalistes programmeerimiskeeltes (Visual Basic, C, Java jt). Programmi protseduurid (skriptid) pannakse Scratchis kokku hiire abil "klotsidest" nagu Lego mudel. Scratchi saab kasutada paljudes keeltes, sh eesti keeles.

Logo

Scratch on vabavara, mis on loodud Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis spetsiaalselt programmeerimise õpetamiseks algajatele ning leiab laialdast kasutamist koolides (eriti USAs) ja ka mitmetes ülikoolides (Harvard, Berkeley, TTÜ jt).
Edifikaator

Edifikaator (ladina sõnast aedificator 'ehitaja') ehk edifikaatortaim on mingi taimekoosluse dominant- ehk valitsev taim. Mõnikord on edifikaatoriks nimetatud ka determinanti.
Edifikaatortaim mõjutab ja määrab oluliselt ka teiste taimede kasvutingimusi vaadeldavas koosluses.
Edifikaatori järgi nimetatakse koosluste assotsiatsioonid.
Rein Sikk

Raamatud

"Kümme juhtumit, mis vapustasid reporterit ehk kuidas kirjutada head reportaaži", Tallinn : Eesti Päevaleht, 2007. 
"Minu Ugrimugri : uskumatud seiklused soome-ugri ilmas",  Tartu : Petrone Print, 2010.
"Ajalehe anatoomia : armastav ja vihkav teekond reporterite suurima saladuseni", Tallinn : Menu Kirjastus, 2013.
"Vihaga, kuid vihata : Eesti rahva esimene sauna-aabits", Tallinn : Tammerraamat, 2015.
"Minu Virumaa : üks poiss, üks vanne, üks maa", Tartu : Petrone Print, 2018.

Isiklikku

Tema ema Milvi Sikk ja isa Rein Sikk olid samuti ajakirjanikud.
Rein Sikk elab Kadrinas. Ta on abielus, peres on poeg ja tütar.
Sikk on Tarvanpää rahvatantsuseltsi, Kadrina Saunaklubi KSK, Rakvere ooperiklubi ja antiooperiklubi liige. Heade Mõtete Instituudi direktor.
Keele-neelunärv

Keele-neelunärv ehk keeleneelunärv ehk IX peaajunärv ehk üheksas kraniaalnärv (ladina keeles nervus glossopharyngeus [IX]) on paljude kesknärvisüsteemiga loomade kraniaalnärv.
IX peaajunärv väljub enamikul loomadel (seal ja hobusel rebendmulgu kaudu) kägimulgu kaudu koljuõõnest ja jaguneb harudeks. Suuremad harud on trumminärv (nervus tympanicus), neeluharu (ramus pharyngeus) ja keeleharu (ramus lingualis).
Keele-neelunärvi areng, anatoomia, füsioloogia, morfoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Maolistel

Keele-neelunärv on tuvastatud madude embrüotel juba üsna varases arengujärgus.

Inimestel

Keeleneelunärv on seganärv, mille tuumad paiknevad piklikajus. Üheksas kraniaalnärv sisaldab motoorseid, sensoorseid ja parasümpaatilisi kiude. Ta innerveerib motoorselt lihaseid, mis osalevad neelamisrefleksis, sensoorselt aga neeluseina, suulaemandleid ja keele tagaosa maitsmispungi.
Väino Ratassepp

Väino Ratassepp (sündinud 17. aprillil 1930 Saaremaa vallas Saaremaal) on Eesti pedagoogikateadlane.

Elulugu

Väino Ratassepp on õpetajate poeg.
Lõpetas 1952 Tallinna Õpetajate Instituudi ja 1956 TPedI bioloogia- ja keemiaõpetaja kutsega; pedagoogikakandidaat (1974, TÜ), väitekiri "Õpilaste iseseisva töö individualiseerimine 8-klassilise kooli keemiaõppes." Töötanud 1954–61 Tallinna 16. Keskkoolis keemiaõpetajana, 1961–82 Eesti NSV Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudi vanemteadur ja sektorijuhataja, 1982–86 Eesti NSV Vabariikliku Õpetajate Täiendusinstituudi teadusdirektor ja loodusteaduste kabineti juhataja, 1986–93 EHA peametoodik ja reaalainete sektori juhataja, 1982–86 Ühiskondliku Pedagoogika Uurimise Instituudi teadussekretär ja 1992–95 TPÜ dotsent. Osalenud keemiaõpetuse kontseptsiooni ja õppeprogrammide väljatöötamises, koostanud õpikuid ja töövihikuid. Eesti Akadeemilise Pedagoogika Seltsi liige. Üle 100 teadustrükise.
Fraasistruktuurigrammatika

Fraasistruktuurigrammatika on grammatikateooria, mis kirjeldab lause struktuuri tema moodustajate kaudu. See teooria tugineb fraasistruktuurireeglite kogumile, mille pakkus esimesena välja Noam Chomsky (1957). 
Fraasistruktuurigrammatika kujutab endas hierarhilist moodustajastruktuuri, kus sõnavormid või fraasid moodustavad kokkukuuluvaid üksusi, mis omakorda moodustavad suuremaid kokkukuuluvaid üksusi. 
Erinevalt sõltuvusgrammatikast, fraasistruktuurigrammatikas üldjuhul sõltuvussuhteid ei käsitleta.

Fraasistruktuurireeglid

Fraasistruktuurireeglid järgivad põhimõtet A → B C, kus moodustaja A jaguneb kaheks moodustajaks B ja C.
Selle põhjal on võimalik moodustada näiteks järgmisi reegleid:
S → NP VP, kus S on lause, mis jaguneb noomenifraasiks (NP) ja verbifraasiks (VP)
NP → D N, kus noomenifraas (NP) jaguneb determinandiks (D) ja noomeniks (N)
VP → V (NP), kus verbifraas (VP) jaguneb verbiks (V) ja noomenifraasiks (NP)

Fraasistruktuurigrammatika ja sõltuvusgrammatika

Fraasistruktuurigrammatika avaldab lause struktuuri moodustajate abil, sõltuvusgrammatika aga sõltuvussuhete abil.
Barüonaine

Barüonaine (inglise keeles baryonic matter) on barüonidest (neutronid, prootonid) ja elektronidest koosnev aine.
Erinevalt barüonilisest ainest, kujutab mittebarüoniline aine endast ainet, mis ei koosne peamiselt barüonidest. Siia alla kuuluvad neutriinod, vabad elektronid, tumeaine, supersümmeetrilised osakesed, aksionid ja mustad augud.
Asjaolu, et barüonaine üldse eksisteerib, on oluline teema kosmoloogias, sest eeldatakse, et suur pauk sünnitas võrdsetes kogustes barüone ja antibarüone. Protsessi, mille käigus barüonide arvukus ületas nende antiosakeste arvukuse, nimetatakse barüogeneesiks.
Cundis

Cundis oli keskaegne Eestimaa vasalliperekond, mis sai nime Kunda järgi.
1287. aastal oli Nicolaus de Kundis (teise nimega Nicholaus de Oghae) Luderus de Beckeshovede järelvasall ja rannaröövel Virumaal. 1325. aastal oli Hennekinus de Kundes (Kundus) vasall Virumaal.
Perekond kasutas Lübecki perekonna Kastorpiga sama vappi.
Aslanbek Huštov

Isiklikku

Huštov elab Krasnojarskis. Ta on abielus ja tal on üks tütar. Ta on 180 cm pikk ja kaalub 99 kilogrammi.
Daniel Teklehaimanot

Daniel Teklehaimanot Girmazion (sündinud 10. novembril 1988 Debarwas) on Eritrea jalgrattur.
2008. aastal tuli ta Aafrika meistriks eraldistardist sõidus.
2010. aastal tuli ta Aafrika meistriks maanteesõidus, eraldistardist sõidus ja ka meeskondlikus arvestuses. Samal aastal võitis ta Tour of Rwanda.
2011. aastal tuli ta Aafrika meistriks eraldistardist sõidus ja meeskondlikus arvestuses.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros saavutas ta meeste grupisõidus 43. koha. 
2012–2013 kuulus ta profiklubisse Orica-GreenEDGE. 2014. aastast kuulub ta profiklubisse Dimension Data.
Ngauruhoe

Mägironimine

Ngauruhoe tippu ronitakse tavaliselt lääne-loode suunalt, alustades Mangatepopo laagriplatsilt umbes 1200 meetri kõrguselt ja tõustes mööda tähistatud matkarada umbes 1650 meetri kõrgusele lõunakraatri platoole. Platoolt Ngaruhoe tippu tähistatud rada ei ole. Ronimine ei nõua erivarustust, kuid on füüsiliselt raske mäe ligi 45-kraadise kaldenurga ning lahtise ja varisemisohtliku vulkaanilise tefra tõttu.
Enno Lamp

Isiklikku

Tema vend on korvpallur ja spordipedagoog Ib Lamp.
Pojad Sverre Lamp (sündinud 1965) ja Alar Lamp (sündinud 1968) on tulnud moto- ja kestuskrossis külgvankriga mootorratastel 1992, 2004, 2005 ja 2007 Eesti meistriks.
2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

Toimumiskoht

2018. aasta Eurovisiooni korraldajalinnaks kandideerisid Braga, Gondomar, Guimarães, Lissabon ja Santa Maria da Feira. 25. juulil teatati, et lauluvõistlus toimub Portugali pealinnas Lissabonis.
2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus toimus Lissabonis mitmeotstarbelises sisehallis Altice Arena, mis valmis 1998. aasta Lissaboni maailmanäituste tarbeks. Altice Arena on Euroopa üks suurimaid sisehalle, mis mahutab 20 000 pealtvaatajat.

Visuaalne kujundus

2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse alapealkiri oli "All Aboard!" (inglise: "Kõik pardale!"). Visuaalses kujunduses esines ookeani motiive, mis vihjasid Lissaboni ja Portugali asukohale Atlandi ookeani rannikul ning riigi meresõiduajaloole. Lisaks loodi 2018. aasta lauluvõistluse tarbeks 12 logo. Põhiline logo kujutas merekarpi.
2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse lavakujundus oli inspireeritud laevakerest ning see peegeldas Portugali ajalugu ja kultuuri. Lavakujunduse autor oli sakslane Florian Wieder, kes oli loonud ka mitme eelneva aasta võistluse lavakujunduse

Õhtujuhid

63. Eurovisiooni lauluvõistluse õhtujuhid olid Sílvia Alberto, Daniela Ruah ja Catarina Furtado. Green room '​i õhtujuht oli Filomena Cautela. See oli esimene kord Eurovisiooni lauluvõistluse ajaloos, mil õhtujuhtideks on neli naist ja esimene kord pärast 2015. aastat, mil ei olnud meesõhtujuhti.

Osalevad riigid

7. novembril 2017 teatas Euroopa Ringhäälingute Liit (EBU), et 2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel osaleb 42 riiki. Venemaa kinnitas naasmist lauluvõistlusele pärast aastast pausi. Makedoonia osalemine oli alguses kahtluse all, kuna Makedoonia rahvusringhäälingul MRT olid võlad maksmata. Kümme päeva hiljem teatas EBU siiski, et Makedoonia saab lauluvõistlusel osaleda. Sellega tõusis osalejate arv 43. See oli suurim osalajate arv Eurovisiooni lauluvõistlusel pärast 2011. aastat; 43 osalejat olnud ka 2008. aastal.

Naasvad artistid

Norra esindaja Alexander Rybak võitis 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse lauluga "Fairytale".
Hollandi esindaja Waylon on varem osalenud 2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, mil ta sai ansambli The Common Linnets liikmena lauluga "Calm After the Storm" teise koha.
Austraalia esindaja Jessica Mauboy osales 2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse teises poolfinaalis külalisesinejana, esitades laulu "Sea of Flags".
Sloveenia esindaja Lea Sirk oli 2014. aastal Tinkara Kovači ja 2016. aastal ManuElla taustalaulja, Bulgaariat esindava supergrupi liige Vlado Mahailov oli 2017. aastal Kristian Kostovi taustalaulja ning Austria esindaja Cesár Sampson oli 2016. ja 2017. aastal Bulgaaria esindaja taustalaulja. Suurbritanniat esindav SuRie oli 2015. aastal Belgia esindaja Loïc Notteti taustalaulja ja tantsija. Samuti 2017. aasta Belgia etteaste muusikajuht.
Põhjarinne (Teine maailmasõda)

Ajalugu

Põhjarinne moodustati Leningradi sõjaväeringkonnast 24. juunil 1941. aastal. Põhjarinde koosseisus olid algselt 7., 14., ja 23. armee. Põhjarinde ülesandeks oli Leningradi kaitse. 
Rinde vastutusala lõunapiiriks oli Looderinde vastutusala piir Haapsalu-Pihkva joonel.
23. augustil 1941. aastal jagati Põhjarinde vastutusalad Leningradi rinde ja Karjala rinde vahel.
Räbu

Räbu ehk šlakk on metallisulatuses vedelmetalli pinnale tekkiv kergsulav mineraalse sulami kiht, mis tahkudes muutub kivi- või klaasitaoliseks aineks.
Jaunlazdona mõis

Jaunlazdona mõis (saksa keeles Neu-Lasdohn, läti keeles Jaunlazdonas muiža) oli rüütlimõis, hiljem Lazdona kõrvalmõis Liivimaal Võnnu kreisis Lazdona kihelkonnas.
Lazdona kihelkond
Kirik: Lazdona kirik
Mõisad: Lazdona kirikumõis | Birži mõis | Jaunlazdona mõis | Kujmuiža  mõis | Lazdona mõis | Patkule mõis | Prauliena mõis | Sarkaņi mõis
László József Bíró

László József Bíró ['laasloo 'joosef 'biiroo] (29. september 1899 Budapest – 24. november 1985 Buenos Aires) oli Ungari päritolu ajakirjanik, keda peetakse pastapliiatsi leiutajaks.
Ta oli ajakirja Hongrie-Magyarország-Hungary peatoimetaja. 25. aprillil 1938 patenteeris ta kuulotsikuga pastapliiatsi. 31. detsembril 1938 kolis ta perega Ungarist Prantsusmaale, sest tema abikaasa oli juut ning uue seaduse järgi ei oleks ta järgmisel aastal saanud patenti kaasa võtta. Pärast Pariisi okupeerimist Saksa vägede poolt emigreerus ta Argentinasse. Seal jätkas ta oma leiutise täiustamist.
10. juunil 1943 sai ta Argentinas uue patendi ja seal hakati uusi pastapliiatseid tootma. Bíróst sai suure pastapliiatsitehase Sylvapen direktor. 
Ta on ka mitme muu leiutise autor.
Argentinas tähistatakse tema sünnipäeva 29. septembrit leiutajate päevana.
Arata Isozaki

Arata Isozaki (jaapani 磯崎新, Isozaki Arata; sündinud 23. juulil 1931 Ōitas) on jaapani arhitekt. Ta on lõpetanud Tōkyō ülikooli ja on Kenzo Tange õpilane.
Veneetsia Püha Markuse kirik

Veneetsia Püha Markuse kirik, ka Püha Markuse katedraal (itaalia Basilica di San Marco), on kirik Itaalias Veneetsias Püha Markuse väljakul Doodžide palee vahetus läheduses.
Katedraali praeguse hoone ehitamist alustati 1063. aastal doodž Domenico Contarini eestvedamisel. Kirik pühitseti sisse 8. oktoobril 1094.
Atko Viru

Atko-Meeme Viru (7. september 1932 Tallinn – 21. oktoober 2007 Tartu) oli eesti sporditeadlane.
Lükk

Lükk ehk toobrijalas oli puust talvine jalaslohisti. See oli umbes 1 meeter pikk ja 8–10 cm lai, ots ülespainutatud.
Tugeval puujalasel veeti talvel toobriga joogivett ja kariloomadele vett ning sulpi. Lükile tehti sälgud toobriservade jaoks. Toobrit hoiti kõrvadest ning lükati enda ees jalasel. Ülesmäge minnes vedas teine inimene lükki nöörist. 
Lükk oli Eestis 19. sajandil tuntud kogu maal, ehkki seda kasutati vähem kui toobripuud. Ta kuulub Fennoskandia karjanduse inventari hulka.
Eugenio Torre

Eugenio Torre (sündinud 4. novembril 1951 Iloilos) on Filipiinide maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1974), FIDE vanemtreener (2012). 
Torre on esimene malesuurmeister Aasias. Suurmeistriks sai ta 23-aastaselt 1974. aastal. Kaks aastat varem sai ta FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. 
Ta pääses korduvalt mängima maailmameistrivõistluste tsoonidevahelistele turniiridele (1973, 1976, 1979, 1982, 1985, 1987, 1990). 1979. aastal Rio de Janeiros jagas ta 7.–9. kohta, parima tulemuse saavutas 1982. aastal Tolucas, kus ta jagas esikohta Lajos Portischiga (kolmas oli eksmaailmameister Boriss Spasski), millega kvalifitseerus ta 1983. aastal 8 osavõtjaga pretendentide matšturniirile. Alicantes peetud veerandfinaalmatšis Zoltán Ribliga kaotas Torre tulemusega 4:6. Järgmistes MM-tsüklites jagas ta tsoonidevahelisel turniiril 1985. aastal Bielis 4.–6. kohta ja 1987. aastal Zagrebis tuli seitsmendaks. 
Torre võitis Aasia võistkondlikel meistrivõistlustel neli kuldmedalit (1977, 1979, 1981, 1986). Ta mängis Filipiinide võistkonna koosseisus 23 maleolümpial (1970–2006, 2010–2016). Filipiinide meeskonna parimad esinemised olid 1974. aastal (11. koht) ja 1988. aastal (7. koht). 
64-aastasena mängis Torre 2016. aastal maleolümpial Bakuus meeskonna kolmandal laual, seejuures võites 9 partiid ja tehes kaks viiki, saavutas ta selle olümpia resultatiivseima tulemuse.
International Baccalaureate

Loomisest

Kui Marie-Thérèse Maurette kirjutas paberi "Pedagoogilised meetodid rahu jaoks: kas need on olemas?" aastal 1948, lõi ta raamistiku, millest lõpuks sai IB Diplomi Programm (IBDP). 1960. aastate keskel lõi rühm õpetajaid Genfi rahvusvahelisest koolist (Ecolint) Rahvusvaheliste Koolide Eksamite Sündikaadi (ISES), millest hiljem sai Rahvusvahelise Bakalaureaadi Organisatsioon (IBO) ja seejärel Rahvusvaheline Bakalaureaat (IB).
Märtsiküüditamine Hiiumaal

Ettevalmistused

24. märtsi 1949 hommikul kella 10 paiku ilmub Kärdla reidile aurulaev "Sõmeri", mis toob mandrilt toiduaineid Hiiumaa poodidele. Ootamatu radiogramm keelab laeval aga tagasiteele asumise ning käsib jääda ootama edasisi ülesandeid. Kärdla kultuurimajas lähevad luhta ettevalmistused õhtuseks kinoseansiks, sest telefonikõne kohalikust parteikomiteest keelab kõik üritused. Isegi kinokuulutused tuleb linnast maha korjata. Kultuurimaja tuleb valmis seada õhtul toimuvaks maakonna partei- ja nõukogude aktiivi koosolekuks ning instrueerimiseks. Õhtul kogunesid Käina rahvamajasse ja Kärdla kultuurimajasse maakonna parteijuhid, täitevkomitee töötajad, julgeoleku ja piirivalve ohvitserid. Kultuurimaja kantseleisse saabuvad Hiiumaa parteijuht Johannes Undusk ning ELKNÜ Keskkomitee esimene sekretär ja EK(b)P Keskkomitee liige Arnold Meri koos saatjaskonnaga. Arnold Meri, Lennart Meri onupoeg, võttis osa EK(b)P Keskkomitee esimese sekretäri Nikolai Karotamme poolt küüditamisvolinikele läbi viidud instruktsioonist. Seejärel sõitis Meri kohe Hiiumaale, kus osales vahetult küüditamisoperatsiooni alustamises. Meri võttis osa Hiiumaa partei- ja nõukogude aktiivi koosolekutest Käina rahvamajas ja Kärdla kultuurimajas, kus teatas kohalekutsututele küüditamise alustamisest ja nende sundkorras kaasamisest operatsiooni.
Küüditamise tehnilise ettevalmistuse ja läbiviimise eest vastutas julgeolekuministeerium. Hiiumaal moodustati ohvrite tabamiseks ja kokku kogumiseks 22 operatiivgruppi, mida juhtisid julgeoleku- või siseministeeriumi ohvitserid. Iga operatiivgrupp pidi kinni võtma ja laevale toimetama 2–4 peret. Ühte gruppi kuulus 2–4 relvastatud sõdurit ning 4–5 kohalikku, keda kasutati teejuhtide ja tõlkidena. Kohalikud olid küüditamisse kaasatud pettuse ja sunniga: reeglina olid nad 24. märtsi õhtul erinevatel ettekäänetel, peamiselt kolhooside ja kevadkülviga seonduvate teemade aruteluks kokku kogutud, seejärel küüditamisoperatsiooni alguseni kinni hoitud ning seejärel koos operatiivgruppidega taludesse ja korteritesse teele saadetud.
Brjanski oblast

Rahvastik

Rahvaarv oli 2002. aasta rahvaloenduse andmetel 1 378 941, kellest 96,3% olid venelased, 1,5% ukrainlased ja 0,6% valgevenelased. 2009. aasta alguses oli oblasti rahvaarv 1 299 700 ja 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 1 278 087.
Suuremad linnad on Brjansk, Klintsõ, Novozõbkov, Djatkovo ja Unetša.

Haldusjaotus

Oblast jaguneb 27 rajooniks ja 6 linnaringkonnaks.
Mammutikoobas

Mammutikoobas (inglise keeles Mammoth Cave) on koobas Ameerika Ühendriikides Kentucky osariigis, maailma pikim koobas.
Mammutikoopa käikude pikkuseks on seni mõõdetud üle 590 km. Koopa põhjalikuma uurimise tulemusel avastatakse peaaegu igal aastal uusi lõike. Koopad asuvad kuni 115 meetri sügavusel.
Koopa kujunemine algas umbes kümme miljonit aastat tagasi. Koobas on uuristunud lubjakivisse. Seda katab liivakivi kiht, mis kaitseb koopa sisemust vee sissepääsu eest. Koopa uuristanud vihmavesi on maa sisemusse pääsenud liivakivisse tekkinud pragude kaudu. Koobast uuristavad maa-alused jõed on suubunud Green Riverisse, mis on oma sängi pidevalt sügavamaks uuristanud. Seetõttu on tekkinud järjest sügavamale uued koopad, ning käigud paiknevad mitmes kihis üksteise kohal. Kohati on need käigud ka vertikaalsuunas omavahel ühendatud. Kõige alumises koopas voolab Echo jõgi.
Koopas on stalaktiite ja stalagmiite.
Mammutikoopas elab üle 200 loomaliigi, enamik neist selgrootud. 42 liiki on kohastunud eluks täielikus pimeduses. Koopas elab muu hulgas ohustatud albiinokrevett Palaemonias ganteri ning mitu ohustatud nahkhiire- ja karbiliiki.
Koopa kaitseks loodi 1941. aastal Mammutikoopa rahvuspark.
Stereotüüpia (etoloogia)

Näited ja põhjused

Paljudel juhtudel on stereotüüpsuse põhjustajaks vangistus; näiteks kaslaste kõndimisrajad loomaaia puurides. Tiined emised, kelle toitumist piiratakse, kipuvad närima aediku trelle ning mäluma ilma, et neil midagi suus oleks. Laborihiirtel ja -rottidel on enda karvastiku hooldamine tavalisem tegevus kui magamine, karvastikuhooldamise stereotüüpe on kasutatud mitmetel loommudelitel ärevuse ja depressiooni uurimiseks. Stereotüüpiliste käitumiste alla kuuluvad edasi-tagasi käimine, keha kiigutamine, ringide ujumine, liigne magamine, enesemoonutamine (sulgede kitkumine lindudel ja üleliigne enese eest hoolitsemine) ning puuride närimine. Stereotüüpiat esineb paljudel liikidel, sealhulgas primaatidel, lindudel ja kiskjatel. Kuni 54% loomaaedades elavatest elevantidest käituvad stereotüüpselt.  Ka kaelkirjakute seas on stereotüüpiline käitumine tavaline, nende üleliigne keelega limpsamine elututel objektidel tuleneb nende instinktiivsest tahtest emalt piima imeda, mida aga paljud inimese poolt üles kasvatatud kaelkirjakud ja paljud teised vangistuses elavad loomad ei koge. Stereotüübid on tuntud ka tallis peetavatel hobustel, stereotüüpsuse arenemine on neil seotud vangistusega ning vähese treeninguga. Neid hobuseid kutsutakse tallihaigeteks. Sellega kaasneb varaline kahju tallile, sest hobused võivad närida ja lõhkuda oma kopli piirdeid ja muudki. Seega on stereotüüpne käitumine ohtlik ka loomade endi tervisele ja sellega peaks kindlasti tegeletama.
Stereotüüpilise käitumise põhjustajaks peetakse tehislikku keskkonda, kus loomadel ei ole võimalik rahuldada oma normaalseid käitumuslikke tavasid. Et mitte kutsuda stereotüüpset käitumist ebanormaalseks on soovitatud kirjeldada seda käitumist pigem käitumiseks mis annab märku ebanormaalsest keskkonnast. Stereotüübid on korrelatsioonis muutunud käitumusliku vastuse valikuga basaalses ganglionis. Stereotüüpiline käitumine laboris kasutatavatel loomadel võib hägustada käitumuslikke uuringute tulemusi. Seda peetakse psühholoogilise negatiivse stressi märgiks ka loomadel ja seeläbi loomade heaolu probleemiks.

Lahendused

Stereotüüpilist käitumist saab mõnel juhul keskkonda rikastades vähendada või isegi elimineerida läbi keskkonna rikastamise, mis tähendab suuremaid ja stimuleerivamaid elukeskkondi, treeningut ja mingisuguse stiimuli viimist loomade keskkonda (nt objektid, helid või lõhnad). Keskkonna rikastamine peab olema ajas varieeruv, et omada pikaajalisemat mõju. Sotsiaalsete loomade nagu primaatide ühte puuri panemine on samuti tulemuslik. Kuid kui stereotüüpiline käitumine on kord välja kujunenud, võib selle elimineerimine ajus toimunud muutuste tõttu olla võimatu.
Teadusfotograafia

Teadusfotograafia on fotograafia alaliik, millel on kaks suundumust: teadusuuringute teostamisel vajalik pildistamine (on valdkondi, kus fotograafiline kujutis on uurimismetoodika osa) ning teaduse tegemise populariseerimisele ja jäädvustamisele pühendunud pildistamine. 
Seda ala viljelevaid fotograafe kutsutakse teadusfotograafideks. Nende loomingut nimetatakse teadusfotodeks.

Teadusfotograafe

Eestis on teadusfotograafiat viljelenud teiste seas Maxim Bilovitskiy, Ivar Jüssi, Jaak Kikas, Martin Mark, Maido Merisalu, Timo Palo, Heiti Paves, Tavo Romann, Siim Sepp, Urmas Tartes ja Rando Tuvikene.
Seoses Eesti teadusfoto konkursiga on välja antud aasta teadusfotograafi tiitlit. Seni on selle pälvinud Ivar Jüssi (2006), Heiti Paves (2007 ja 2013), Timo Palo (2011), Toomas Jagomäe (2012), Tavo Romann (2015) ja Kertu Liis Krigul (2017).
Orina koduloomuuseum

Orina koduloomuuseum (varasema nimega: Järva-Jaani valla muuseum) on Järva vallas Orina mõisahoones asuv muuseum, mis tutvustab kohalikku kultuuripärandit.
Väike-põõsalind

Levila

Väike-põõsalind on levinud Euroopas, välja arvatud Edela-Euroopa, ning Lääne- ja Kesk-Aasias. Ta on rändlind ja talvitab Aafrikas lõuna pool Saharat, Araabia poolsaarel või Indias. Rändab öösel.
Eestis on väike-põõsalind üldlevinud harilik haudelind, kelle pesitsusaegset arvukust hinnatakse 120 000 – 180 000 paarile . Ta saabub aprilli lõpul ja mai algul, lahkub augustis ja septembris.

Välimus ja hääl

Pikkus 12–14 cm. Ülapool on hallikaspruun, alapool valkjas, tiivad on pruunid. Pealagi ja kukal on hallid ning põsk on tumehall, kurgualune on valge. Vanalind ja noorlind on sarnased. Erineb pruunselg-põõsalinnust tumedate jalgade ja ühtlaselt tumedate tiibade poolest.
Kutsehüüd on naksuv tšek. Väike-põõsalinnu laul on lühike lõgin, millele eelneb põõsalinnu tüüpiline sädin. Laul võib olla ka lõginata.

Elupaik

Väike-põõsalind elab metsaservades, okaspuunoorendikes, kadastikes, hekkides, parkides ja aedades.

Pesitsemine

Väike-põõsalind teeb pesa tavaliselt madalale põõsasse, eelistades noori kuuski ja hekke. Tavaliselt tihedate okste vahel paiknev pesa koosneb hõredalt ja kohevalt asetsevatest peentest oksakestest, mille vahele on põimitud ämblikuniiti. Munad paistavad pesa põhjast läbi.
Kurnas on kolm kuni seitse, tavaliselt aga viis või kuus muna, mida mõlemad vanalinnud hauvad umbes 12 päeva. Munad on valkja taustaga, halli ja helepruuni laigustusega.

Toitumine

Toiduks on putukad ja mõnel määral ka marjad.