google/wiki40b huggingface dataset:
ÜRO Peaassamblee resolutsioon 68/262

Hääletus

Hääletuse toimumise ajal viibisid Peaassamblee 193 liikmesriigist kohal 169 riigi esindajad. Hääletustulemused jagunesid riigiti järgmiselt.

Poolt hääletas

100 ÜRO liikmesriiki (33,80% maailma rahvastikust / 59,17% häältest / 51,81% ÜRO liikmetest):
Albaania, Ameerika Ühendriigid, Andorra, Aserbaidžaan, Austraalia, Austria, Bahama, Bahrein, Barbados, Belgia, Benin, Bhutan, Bulgaaria, Cabo Verde, Colombia, Costa Rica, Dominikaani Vabariik, Eesti, Filipiinid, Gruusia, Guatemala, Guinea, Haiti, Hispaania, Holland, Honduras, Horvaatia, Iirimaa, Island, Indoneesia, Itaalia, Jaapan, Jordaania, Kamerun, Kanada, Katar, Kesk-Aafrika Vabariik, Kiribati, Kongo Demokraatlik Vabariik, Kreeka, Kuveit, Küpros, Leedu, Libeeria, Liibüa, Liechtenstein, Luksemburg, Lõuna-Korea, Läti, Madagaskar, Makedoonia, Malaisia, Malawi, Maldiivid, Malta, Marshalli Saared, Mauritius, Mehhiko, Mikroneesia, Moldova, Monaco, Montenegro, Nigeeria, Niger, Norra, Paapua Uus-Guinea, Palau, Panama, Peruu, Prantsusmaa, Poola, Portugal, Rootsi, Rumeenia, Saalomoni saared, Saksamaa, Samoa, San Marino, Saudi Araabia, Seišellid, Sierra Leone, Singapur, Slovakkia, Sloveenia, Somaalia, Soome, Suurbritannia, Šveits, Taani, Tai, Togo, Trinidad ja Tobago, Tšaad, Tšehhimaa, Tšiili, Tuneesia, Türgi, Ukraina, Ungari, Uus-Meremaa.

Vastu hääletas

11 ÜRO liikmesriiki (4,49% maailma rahvastikust / 6,51% häältest / 5,70% ÜRO liikmetest):
Armeenia, Boliivia, Kuuba, Nicaragua, Põhja-Korea, Sudaan, Süüria, Zimbabwe, Valgevene, Venemaa, Venezuela.

Jättis hääletamata

58 ÜRO liikmesriiki (58,15% maailma rahvastikust / 34,32% häältest / 30,05% ÜRO liikmetest):
Afganistan, Alžeeria, Angola, Antigua ja Barbuda, Argentina, Bangladesh, Botswana, Brasiilia, Brunei, Burkina Faso, Burundi, Djibouti, Dominica, Ecuador, Egiptus, El Salvador, Eritrea, Etioopia, Fidži, Gabon, Gambia, Guyana, Hiina, India, Iraak, Jamaica, Kambodža, Kasahstan, Kenya, Komoorid, Lesotho, Lõuna-Aafrika Vabariik, Lõuna-Sudaan, Mali, Mauritaania, Mongoolia, Mosambiik, Myanmar, Namiibia, Nepal, Nauru, Pakistan, Paraguay, Rwanda, Saint Kitts ja Nevis, Saint Lucia, Saint Vincent ja Grenadiinid, Sambia, São Tomé ja Príncipe, Senegal, Sri Lanka, Suriname, Svaasimaa, Tansaania, Uganda, Uruguay, Usbekistan, Vietnam.

Ei olnud kohal

24 ÜRO liikmesriiki (3,56% maailma rahvastikust / - /12,44% ÜRO liikmetest):
Araabia Ühendemiraadid, Belize, Bosnia ja Hertsegoviina, Ekvatoriaal-Guinea, Elevandiluurannik, Ghana, Grenada, Guinea-Bissau, Iisrael, Iraan, Jeemen, Kongo Vabariik, Kõrgõzstan, Laos, Liibanon, Maroko, Omaan, Serbia, Tadžikistan, Timor-Leste, Tonga, Tuvalu, Türkmenistan, Vanuatu.
Tapluskala

Kirjeldus

Tapluskalade kehapikkus võib olenevalt liigist olla 2,5–12,5 cm. Perekonna liigid võib kudemiskäitumise järgi jagada kahte rühma: osad neist ehitavad veepiirile sülje abil õhumullidest "pesa", teised kannavad kudu suus.
Tapluskalade looduslik levila on peamiselt Tais ja Kambodžas. Neid kalu võib leida väikestes tiikides, jõgedes ja kraavides. Kuna tapluskalad on labürintkalad (neil on kopsulaadne organ, millega saavad hingata õhuhapnikku), siis suudavad nad elada ka madala hapnikusisaldusega veekogudes.
Tapluskalad söövad peaaegu kõike, mida leidub nende loomulikus elukeskkonnas, muu hulgas usse, sääsevastseid ja isegi väiksemaid kalu. Akvaariumis tuleks neid toita iga päev või üle päeva. Neile võib anda helvestoitu, kuivatatud või elusaid usse või spetsiaalseid tapluskaladele mõeldud toidukuulikesi.
Mitmed tapluskala liigid on tunnistatud ohustatuteks ning mõned neist on isegi hävimisohus.
Pärnu rajoon

Pärnu rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s aastatel 1950–1957 ja 1962–1990. Pärnu rajoon moodustati pärast maakondade likvideerimist. Hõlmas algul Pärnumaa keskosa (v.a Pärnu linn, mis oli vabariikliku alluvusega linn). Aastatel 1952–1953 kuulus Pärnu oblasti koosseisu. Aastatel 1957–1962 oli Pärnu rajoon likvideeritud ja selle territoorium kuulus Pärnu linnapiirkonda. Aastal 1959 liideti sellega likvideeritud Pärnu-Jaagupi rajooni kesk- ja lõunaosa ning likvideeritud Kilingi-Nõmme rajooni lääneosa. Aastal 1961 liideti sellega likvideeritud Lihula rajooni lõunapool. Aastal 1962 liideti sellega likvideeritud Vändra rajooni kesk- ja lõunaosa ning likvideeritud Abja rajooni läänepool. Aastal 1972 liideti Pärnu rajooniga Kaansoo piirkond Viljandi rajoonist. Seoses maakondade taastamisega nimetati Pärnu rajoon aastal 1990 Pärnu maakonnaks.
Orkjärve soo

Orkjärve raba on soo Harju maakonnas Saue vallas  Aude, Jaanika ning Tabara külas. Soo pindala on 3281 ha.
Sood piirab põhjast Laanemaa järv ehk Orkjärv.
Soo turbakihi paksus on kuni 3,5 m.
Orkjärve raba kuulub Orkjärve looduskaitseala alla.
Raba keskel on kõrgem koht, mis on tuntud kui Raeda mägi.
Orkjärve rabast kagusse jääb väiksema lahustükina Raedama raba, mida tuntakse samuti Orkjärve raba nime all.
Kimmo Pohjonen

Kimmo Pohjonen (sündinud 16. augustil 1964) on soome akordionist.
Kandukivi

Kandukivi on hiidrahn Harju maakonnas Jõelähtme vallas.
Kivist u 100 m kaugusel asub teine hiidrahn – Augu Suurkivi.
Hiina (maa)

Hiina (traditsioonilises hiina kirjas 中國; lihtsustatud hiina kirjas 中国; pinyin'is Zhōngguó) on maa ja muistne tsivilisatsioonipiirkond Kaug-Idas, mis alates 1949. aastast jaguneb Hiina Rahvavabariigi (vaata käesolevas artiklis allpool; valitseb Mandri-Hiinat, Hongkongi ja Macaud) ning Hiina Vabariigi (valitseb Taiwani ning mõningaid Fujiani ja Lõuna-Hiina mere saari) vahel.
Nime "Hiina" võidakse kasutada kas Päris-Hiina kohta või (tavalisemalt) mõeldakse selle all maa-ala, mis lisaks Päris-Hiinale hõlmab ka Mandžuuriat, Sise-Mongooliat, Tiibetit ja Xinjiangi (vaata Hiina haldusjaotus). Ajakirjanduses mõistetakse "Hiina" all tavaliselt Hiina Rahvavabariiki ja "Taiwani" all Hiina Vabariiki (millest on juttu artiklis Taiwan). 
Ajaloolised Hiina pealinnad on olnud põhiliselt idas. Kõige tuntumad on Nanjing, Peking, Xi'an ja Luoyang. Poliitiliselt ühendatud ühtse keskvalitsusega Hiinas on eril ajajärkudel ametlike riigikeeltena kasutatud hiina keelt, mongoli keelt ja mandžu keelt.
Sõna "Hiina" pärineb tõenäoliselt Qini dünastia nimest. Enne Euroopasse jõudmist käis see sõna Siiditeel läbi mitmest keelest.
Pärimuskultuuri Fond

Pärimuskultuuri Fond on Eesti Rahvuskultuuri Fondi üks paljudest allfondidest. Fondi asutas aastal 2000 Eesti Rahvuslik Folkloorinõukogu. 
Fond loodi eesmärgiga toetada rahvusliku kultuuripärandi edasi(k)andmist ja juhtida avalikkuse tähelepanu sellele, et traditsioonilist kultuuri on vaja kaitsta. Fond annab välja pärimuskultuuri auhinda (lühend PäKu).
Rehvisõlm

Rehvisõlm (ka õigesõlm, meremehesõlm, rahvakeeli umbsõlm) on lihtne ja kiiresti seotav sõlm. Suurte pingete korral, eriti kui nöör märgub, jookseb umbsõlm tugevalt kinni.
Rehvisõlm aasadega seotakse tavaliselt kingapaeltele. Heaks omaduseks on see, et sõlm on kergesti lahtivõetav.
Bretoonikeelne Vikipeedia

Bretoonikeelne Vikipeedia (bretooni keeles Wikipedia e brezhoneg) on Vikipeedia bretoonikeelne versioon.
Bretoonikeelne Vikipeedia sai alguse 2004. aasta juunis.
Seal on 67067 artiklit, millega see on artiklite arvult 79. keeleversioon.
2014. aasta juulis ületas bretoonikeelse Vikipeedia artiklite arv 50 000 piiri.
Nurk

Nurga mõõtmine

Nurka võib mõõta erinevates ühikutes. Levinuimad on kraad ja radiaan.
Pöörlemise suuna iseloomustamiseks kasutatakse ka märgiga nurkasid: nurk loetakse tavaliselt positiivseks, kui pöörlemine toimus vastupäeva ja negatiivseks, kui pöörlemine toimus päripäeva.

Kõveratevaheline nurk

Kõveratevaheline nurk on defineeritud nende puutujate vahelise nurgana kõverate lõikumispunktis.
Inazio Agirregoikoa

Inazio Agirregoikoa (hispaaniapäraselt Ignacio Agirregoicoa Benito; vigaselt ka Benito Agirre, Benito Ignacio Aguirre või Benito Ignassio Agirre; 1923, Eibar, Hispaania – 9. märts 1944, Peipsi järv Mustvee lähedal) oli baski päritolu hispaania lendur, kes osales Teises maailmasõjas Nõukogude poolel ja langes tulevahetuses Eesti pinnal.
9. märtsil 1944 oli Gdovi (Oudova) lennuväebaasist startinud Aguirre sunnitud Saksa seniitkahurite tule tabamuse tõttu vigastatud lennukiga maanduma Mustvee lähedal Peipsi järvel. Pärast maandumist tekkis tal tulevahetus Omakaitse liikmetega. Et vältida vangisattumist, lasi Aguirre end maha. Kohalikud elanikud matsid ta Mustvee linna kalmistule. Kui 1973. aastal rajati Mustveesse vennaskalmistu, maeti Agirre säilmed sinna ümber, tänapäeval hooldab hauda Mustvee linna kommunaalosakond.
Mustvees on Agirregoikoa järgi nimetatud Benito Agirre tänav. Nõukogude Liidu okupatsiooni ajal, anda seni nimetule tänavale Agirregoikoa nimi, tegi  ettepaneku Mustvee 2. keskkooli õppealajuhataja Igor Anissimov 23. aprillil 1965. aastal Mustvee linnalehes Meie Kodu ilmunud artiklis "Sa ei ole unustatud, Benito Agirre!".
Ajaloolase Kaupo Deemanti arvates võis Aguirre osaleda samal päeval toimunud Tallinna pommitamises või luurata Mustvee sadamat, ehkki kindlalt see teada ei ole. Deemant oletas, et just Aguirre allatulistamise tõttu võis Mustvee jääda pommitamata. Seepärast pidas Deemant ka tänava nimetamist Aguirre järgi kohatuks.

Segadused nimega

Algselt kandis Mustvee tänav vene kirillitsas nime, mille translitereerimisel saadi praegu tänavasiltidel seisev nimekuju "Benito Agirre". Samuti tuleneb mõnel pool levinud kirillitsas kirjutatud nimekuju "Benito Ignassio Agirre", ehkki lenduri hispaaniapärane nimi olnuks ladina tähestikus Benito Ignacio Aguirre.
2002. aastal pöördus Eesti Keele Instituudis kohanimekorraldusega tegelev keeleteadlane Peeter Päll oma baskimaise tuttava Luistxo Fernandeze poole kahtlusega, et tegemist võis olla rahvuslikult päritolult mitte hispaanlase, vaid hoopis baskiga. Selgus, et lenduri korrektne emakeelne nimi oli Inazio Agirregoikoa, hispaaniapäraselt Ignacio Agirregoicoa Benito – sealjuures oli Benito mitte eesnimi, vaid teine perekonnanimi.
Pälli ärgitusel kirjutas nimeprobleemist samal aastal ajalehes Eesti Ekspress ka ajakirjanik Juhani Püttsepp, kes soovitas tänava Agirre õige nimekuju järgi Inazio Agirregoikoa tänavaks ümber nimetada. Tänini pole tänavat siiski ümber nimetatud.
Manolo Fábregas

Manolo Fábregas (pärisnimega Manuel Sánchez Navarro; 15. juuli 1921 Vigo, Hispaania – 4. veebruar 1996 México, Mehhiko) oli hispaania päritolu Mehhiko filmi- ja teatrinäitleja ning -lavastaja. Ta on mänginud üle 50 mehhiko mängufilmis.
Ta võttis endale nime oma vanaema Virginia Fábregasi järgi, kes oli tuntud näitlejanna nii Hispaanias kui Mehhikos.
Kolga looduskaitseala

Kolga looduskaitseala asub Pärnu maakonnas Lääneranna vallas. Looduskaitseala suurus on 274,5 hektarit.
Kaitseala (tollase nimega Kolga oja ja luidete kaitseala; pindala 125 hektarit) moodustati 1991. aastal. 2006. aastal nimetati see ümber Kolga looduskaitsealaks. 
Kaitseala jaguneb Saulepi ja Kolga sihtkaitsevööndiks. 
Looduskaitseala eesmärk on kaitsta väärtuslikke metsakooslusi, eriti luitemetsi (Kolga luited), Kolga oja ja kaitsealuseid linnu- ning loomaliike. Lindudest pesitsevad seal rariteetsed merikotkas ja kassikakk. Loomadest elutseb looduskaitsealal rebane, põder, kährik ja metssiga. 
Metsakooslustes vahelduvad loodusmetsad kultuurpuistutega.
Urda raudteepeatus

Urda raudteepeatus on raudteepeatus Harju maakonnas Saue vallas Laagri aleviku lõunaserval. Peatuse nimi tuleb lähedal asuvast Urda kinnistust.
Urda raudteepeatus asub laiarööpmelise Tallinna–Keila raudtee ääres ligi 15 km kaugusel Balti jaamast. Peatus jääb Laagri ja Padula raudteepeatuse vahele.
Ümberistumisvõimalus on Laagri alevikus Veskitammi tänaval bussipeatuses "Laagri alevik" liinibussidele 20A (Laagri alevik – Kunstiakadeemia) ja 27 (Laagri alevik – Harkujärve). Pärnu maanteele Maksimarketi juurde jääb bussipeatus "Laagri Maksimarket", kus peatub liini 115 (Tallinn–Harutee–Ruila–Kernu–Haiba) buss. Minnes mööda Pärnu maanteed Tallinna poole tagasi, tuleb ümberistumisvõimalus bussipeatuses "Laagri" Tallinna liinibussidele 18 (Laagri–Viru keskus) ja 27 (Laagri alevik – Harkujärve).
Üheteelise raudtee ääres on üks ooteplatvorm pikkusega 150 meetrit.
Urda raudteepeatus avati liikluseks 6. augustil 2008. Raudteepeatus ehitati Euroopa Regionaalarengufondi (ERDF) projekti raames.
Raudteepeatus kuulub 2. sõidutsooni.
Peatusest põhja poole jääb Laagri aleviku Kuuse tänava elamurajoon.
Raudtee alla on rajatud jalakäijate tunnel, kust pääseb Pärnu maantee äärsesse Laagri Maksimarketisse. Kaubanduskeskuse vahetusse jääb Tännassilma tehnopark.
Jānis Kalniņš

Jānis Kalniņš (3. november 1904 Pärnu – 30. november 2000) oli Läti ja Kanada dirigent, helilooja ja organist.
Tema isa oli Läti helilooja, organist ja dirigent Alfrēds Kalniņš.
Aastatel 1923–1933 oli ta Läti Rahvusliku Teatri dirigent.
Aastast 1948 elas ta Kanadas.
Ta on maetud Riia Metsakalmistule.
Jamaica laht

Jamaica laht (inglise keeles Jamaica Bay) on laguun, mis asub Long Islandi lõunaküljel saare läänepoolseima osa lähedal. Laht on ühenduses New Yorgi alamlahega läänes ning seda eraldab Atlandi ookeanist Rockaway maasäär lõunas.
Lahte ulatub John F. Kennedy rahvusvaheline lennujaama stardirada.
Āraiši kihelkond

Ajalugu

Āraiši kihelkonda on esmakordselt mainitud 1445. aastal. 1634. aastal moodustati see uuesti, kuid liideti hiljem Võnnu kihelkonnaga. 1772. aastal eraldati see viimasest lõplikult omaette kihelkonnaks. Esimese kihelkonnakiriku ehitamise aeg ei ole teada, kuid Liivi sõja ajal 1577. aastal see laastati. See ehitati uuesti üles, kuid langes taas hävingu ohvriks. 1675. aastal ehitati uus kirik. Hilisem kivikirik pärineb aastast 1879. Patronaadiõigus kuulus kirikukonvendile.
Jaan Ginter

Jaan Ginter (sündinud 14. septembril 1956) on eesti õigusteadlane, Tartu Ülikooli kriminoloogia professor.
Aafrika aasta jalgpallur

Aafrika aasta jalgpallur on Aafrika jalgpallur, keda Aafrika Jalgpallikonföderatsioon (CAF) tunnustab igal aastal alates 1992. aastast Aafrika parim jalgpalluri auhinnaga. Aafrika aasta jalgpallureid hakkas valima juba 1970. aastal Prantsusmaa jalgpalliajakiri France Football ning esimeseks Aafrika aasta jalgpalluriks valiti Mali mängija Salif Keïta. Viimast korda valis France Football Aafrika aasta jalgpalluri 1994. aastal ning alates sellest ajast on Aafrika aasta jalgpallureid valinud ainult Aafrika Jalgpallikonföderatsioon.

Aafrika aasta jalgpallurid

Aafrika aasta jalgpallurid koos koduklubiga.
Sadam

Sadam on veekogu kalda äärde ehitatud taristu rajatis laevade või muude veesõidukite sildumiseks ja teenindamiseks.
Eristatakse reisi-, kauba-, kala-, sõja- ja väikesadamaid.

Asukoht ja rajatised

Tavaliselt on sadamakohaks valitud looduslikult sobivad, muutuvate ilmaolude eest kaitstud kohad (laht, fjord, jõe suue). Vajaduse korral ehitatakse kaitseehitised (muulid, lainemurdjad). 
Sadamarajatiste hulka kuuluvad kaid, muulid, kraanad, slipid, reisi- ja kaubaterminalid. Sadamate juurde paigaldatakse tavaliselt liikluse hõlbustamiseks ka meremärke või navigastioonimärke.

Töökorraldus

Sadama tööd korraldab tavaliselt sadamakapten. Lisaks on toimivas ja teenuseid osutavas sadamas tavaliselt sadama korrapidaja või sadamavaht, kes annab loa veesõidukitele veealale sisenemiseks, väljumiseks ning muudeks manöövriteks või tegevusteks. Suuremates sadamates on tavaliselt oma teenindav abilaevastik nagu näiteks vedurlaevad, puksiirid, lootsilaevad, laevakütuse tankerid, reostustõrjelaevad.
Eesti oludes on tähtis sadama talvine jäävaba olek.
Eesti sadamad ja nende pidajad ning kaptenid peavad olema registreeritud sadamaregistris.
Läänemere-äärsete sadamate omanikud ja kasutajad on kohustatud merereostuse vältimiseks järgima HELCOM-i ja MARPOL-i kokkuleppeid ja nõudeid.
Taigatihane

Levila

Taigatihane on levinud hajusa kuni suhteliselt tavalise haudelinnuna Euraasia põhjaosas Skandinaavia kesk- ja põhjaosast läbi Siberi kuni Alaskani ja Kanada loodeosani. Ta on tihastest ainus liik, kes on levinud nii Euraasias kui Põhja-Ameerikas. Taigatihane on paigalind. Eestisse on ta sattunud üksikutel kordadel, esmakordselt kohati teda Kablis 1977. oktoobris .

Välimus

Taigatihane on põhjala karmide oludega kohastunud koheva sulestikuga, suure pea ja pika sabaga tihane. Üldpikkus 13,5-14 cm. Tal on tumepruun lagipea, laialt mustjaspruun kurgualune ja kaneelpruun selg. Põsed ja alapool valged, tiivasuled mustjad heledate servadega, kehakülgedel on pruunikas varjund. Häälitsused on mitmekesised, paljud neist sarnanevad põhjatihase omadega. Laul on kähedavõitu "tsip tsjiep tsjiep" või lühike jada, nt "ptirie-lii, ptirie-lüü, ...".

Elupaik

Taigatihane asustab vanu kuuse-, männi- ja lehisemetsi ja tundrakaasikuid, sageli jõgede kaldametsi. Majandatavates metsades eelistab ta tihedaid okaspuistuid vanade puudega, mille tüvesid katab kõdu.

Toitumine

Taigatihase toiduks on putukad, teod, ämblikud ja seemned. Talvel külastab prügikohti ja lindude toidulaudu. Ta kogub aastaringselt rohkesti toiduvarusid.

Pesitsemine

Taigatihase pesitsusperiood on mais-juunis. Emaslind ehitab pesa puuõõnde maast kuni viie meetri kõrgusele. Pesitseb ka pesakastides. Pesa koosneb samblast ja rohust ning on tihedalt vooderdatud karvade ja jõhvidega. Kurnas on 4-11, tavaliselt 6-10 muna. Taigatihane pesitseb korra aastas. Vanalinnud on väga paiksed, nad püsivad oma territooriumil aastaringselt. Taigatihane talub edukalt Siberi -60°C pakast.
Villtakjas

Levik

Villtakjas kasvab pärismaisena Euroopa mandriosas ja Väike-Aasias. Eestis on ta tavaline. Villtakjas on Eesti levinuim takjaliik , kasvab hoonete ümbruses, teeservas, varemetes, prahipaikadel, jõekallastel ja mujal. Eelistab huumuselist, savikat, niisket pinnast.

Kirjeldus

Tugeva püstise varrega taime kõrgus on 0,5...1,5 meetrit, võib kasvada ka kahe meetri kõrguseks. Vars on punakas, karvane ja hästi harunenud.
Takjal on suured (25...30 cm) munajad kuni kolmnurksed lihtlehed, tugeva punaka rootsuga, krobelised ja lainja servaga. Leht on tömbitipuline, leheserv ogajate hammastega. Pealt on leht roheline, alt viltjas.
Villtakja lehed on tugevamat sorti.
Õied moodustavad keraja 2...3 cm läbimõõduga korvõisiku. Lillakas väikestest lehekestest koosnev üldkatis on üleni kaetud rohke valge võrkvillaga. Üldkatise lehekestel on haakjad konksud, mis näiteks loomade külge kinnitudes aitavad kaasa taime levimisele. Kahesugulised õied on purpurpunased. Õitseb peamiselt juulis ja augustis ning on putuktolmleja.
Takjas paljuneb seemnetega, mis valmivad teisel aastal alates augustist. Seemnised on äraspidi koonilised, pruunikad heleda-tumeda laigulised, pikiribidega; pikkus 5...6 mm, laius kuni 3 mm. Üks taim võib anda kuni 24 000 seemet.

Kasutamine

Taime tugevaid ja jämedaid juuri on kasutatud toiduks. Söödavad on ka kevadised võrsed ja noored lehed.
Villtakjas on hea meetaim, millelt saadakse tumedat aromaatset mett.
Vanasti hõõruti seda haavade parandamiseks.
Takjat on kasutatud ravimtaimena paljude hädade puhul. Farmaatsiatööstuses toodetakse takjast glütseriini asendajat. Seemnistest saadakse õli.
Haljastuse tarbeks on takjast aretatud ka spetsiaalseid dekoratiivseid vorme.
Jens Lieblein

Jens Daniel Carolus Lieblein (23. detsember 1827 Christiania – 13. august 1911 Eidsvolli vald, Akershus) oli norra egüptoloog. 
Ta sooritas mitu uurimisreisi Egiptusesse. Muu hulgas oli ta koos Henrik Ibseniga kohal Suessi kanali avamisel 1869.  
1876. aastast oli ta Norra esimene egüptoloogia professor Kristiania ülikoolis. 
Ta käsitles oma töödes eriti Vana-Egiptuse kronoloogiat ja usundit. Tema "Dictionnaire de noms hiéroglyphiques" (1871–1892), mis põhines tema kronoloogilistel uurimustel, oli tunnustatud õppevahend Vana-Egiptuse isikunimede ja suguvõsade õppimisel. 
Ta toimetas 1866–1868 kuukirja Norden ja koos Ernst Sarsiga ajakirja Nyt norsk Tidsskrift (1877–1878), millele ta tegi ka mitte-erialast kaastööd.
Tammetihane

Levila

Liik on levinud Balkani poolsaarel, Türgis, Lähis-Idas ja Iraanis. Ta on paigalind.

Välimus

Üldpikkus 14 cm. Suur ja pikasabaline tihane. Pealagi ja kurgualune on nõgimustad, põseala on valge. Selg, tiivad ja saba on hallikaspruunid. Tugev nokk on must, jalad hallid. Kutsehüüd on kare tjerr'r'r'r, Laul koosneb kiiresti korratavatest silpidest, näiteks džjuviit-viit-viit-... või džjüü-džjüü-džjüü.

Elupaik

Asustab erinevat tüüpi metsasid ja makjat peamiselt mägedes, elab ka põõsastikes, õlipuuistandustes, viinamägedes, parkides ja aedades. Eelistab tammede ja pöökidega segametsi. Paiguti elab ka okasmetsas.

Pesitsemine

Pesitsusperiood märtsist juulini.  Pesa rajab puuõõnde, mõnikord ka pesakasti või kaljulõhesse. Pesamaterjalina kasutab rohtu ja sulgesid. Kurnas on tavaliselt 5-7 muna. Poegi toidavad ja nende eest hoolitsevad mõlemad vanemad. Pojad lahkuvad pesast kolme nädala vanuselt.

Toitumine

Toiduks on peamiselt väiksed selgrootud, ka seemned. Kogub toidutagavarasid.
S-metüülmetioniin

U-vitamiin ehk S-metüülmetioniinkloriid ehk antihaavandiline faktor (ka vitamiinilaadne biomolekul) on kliiniliselt tõestatud haavandivastase toimega looduslikult leiduv toitumisfaktor, ka vitamiinilaadne faktor.
U-vitamiini biofunktsiooniks on ilmselt metüülrühmade doonori roll. U-vitamiini avastas ja nimetuse andis (1950) ligi kümme aastat kestnud uurimistöö käigus Stanfordi ülikooli meditsiinikooli töötaja dr Garnett Cheney. Täpsed andmed tema vajaduse, vaeguse ja toksilisuse kohta puuduvad. U-vitamiini leidub sellistes toiduainetes nagu kapsas, hapukapsas, spargel, petersell, tomatid, oder, harilik lutsern, seller, pastöriseerimata piim, toores munakollane.
Meditsiinis on kasutatud S-metüülmetioniinkloriidi nii haavandiravis – haavandtõve, maohaavandi kui ka kaksteistsõrmiksoolehaavandi ravis – kui ka lipiidide metabolismi häirete ravis. U-vitamiini haavandivastase toime aluseks olid katsed merisigadega (neil ennetas see histamiinitekkelisi haavandeid) ja kliinilised katsed kinnipeetavatega. Kliiniliste katsete tulemused näitasid, et U-vitamiinil, manustatuna värske kapsa mahlana, on ravitoime haavandtõve korral, vähendades sümptomeid (valu, ebameeldivustunnet kõhus) ning kiirendades haavandi paranemist.
Arthur Hansen

Arthur Hansen (27. november/10. detsember 1908 Kolga vald, Harjumaa – 27. aprill 1944 Illuka) oli eesti metsateadlane ja Eesti sõjaväelane (lipnik).
Ta oli A. H. Tammsaare vanema venna Jüri poeg. Jüri oli alates 1903. aastast Koitjärve metsandiku metsavaht. Arthur sündis Oru talus pere kolmanda lapsena.
Ta lõpetas 1929. aastal Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumi ja 1933. aastal Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna  metsaosakonna cum laude. Pärast seda asus ta tööle Tartu Ülikooli metsatakseerimise õppejõuna. 
1941. aastal osales ta ohvitserina Tartu enamlastest vabastamisel, 10. veebruaril 1944 ta mobiliseeriti ja temast sai leitnandi auastmes 2. piirikaitserügemendi 2. pataljoni 7. kompanii ülem. Artur Hanseni kompanii pidas ägedaid tõrjelahinguid Krivasoos. 1944. aasta 17. aprilli öösel alustasid venelased ägedaid rünnakuid. Hansen asus ise langenud võitleja asemele kuulipilduja taha. Ta sai lahingus raskelt haavata, suri 10 päeva hiljem ning maeti Jõhvi kalmistule, hiljem sängitati ümber Elvasse.
Soodla jõe ääres Oru metsavahitalu juures asuval rändrahnul on temale pühendatud mälestustahvel, mis avati 16. juulil 1992. aastal.
John Milne

John Milne (30. detsember 1850 – 31. juuli 1913) oli Suurbritannia geoloog ja mäeinsener.
Ta töötas 1870. aastatel Newfoundlandis ja Labradoris kaevandustes mäeinsenerina. Aastal 1874 osales ta geoloogilisel ekspeditsioonil Araabia poolsaarel.
Aastal 1876 reisis ta läbi Siberi Jaapanisse, kus töötas 20 aastat mäenduse ja mineraloogia professorina Tōkyō insenerikolledžis. Jaapanis elades hakkas Milne huvi tundma seismoloogia vastu. Pärast 1880. aastal Yokohamat tabanud maavärinat asus ta koos oma Briti kolleegide James Alfred Ewingi ja Thomas Grayga maavärinaid uurima. Milne'i algatusel loodi Jaapanis maailma esimene seismoloogide selts ning asutati ligi tuhat seismoloogiajaama. Aastal 1880 leiutas ta lihtsa konstruktsiooniga, kuid tundliku horisontaalse pendelseismomeetri.
Pärast seda, kui kogu tema varandus 1895. aastal tulekahjus hävis, pöördus John Milne Inglismaale tagasi ning asus koos oma jaapanlannast abikaasaga elama Wighti saarele. Ta veenis teaduste akadeemiat rahastama 20 eri maailma paigus asuva seismoloogiajaama loomist ja varustamist tema loodud seismomeetriga. John Milne'i juhitav seismoloogiajaam Wighti saarel oli järgmise 20 aasta jooksul maailma juhtiv maavärinate uurimise keskus.