Afekt (filosoofia)

Spinozas

Baruch Spinoza eetika III osa definitsioonis 3 on mõiste "mõjutamine" (traditsiooniline tõlge "emotsiooniks")  muutus või variatsioon, mis tekib kehas (sealhulgas meeles) koostoimes teise kehaga, mis suurendab või vähendab organismi tegevusvõimet (potentia agendi):
Mõjutades ma mõistan keha kiindumust, mille kaudu keha tegutsemisvõimsust suurendatakse või vähendatakse, toetatakse või piiratakse, ja samal ajal nende tundete ideed.
Mõju on seega neutraalsema termini "kiindumus" (effectio) eriline juhtum, mis tähistab vormi "võetud", keha seost maailma või looduse suhtes, seisundit või kvaliteeti (või lõputu "aine"). III osas "Emotsioonide / mõjude määratlused" määratleb Spinoza 48 erinevat mõju, sealhulgas armastust ja vihkamist, lootust ja hirmu, kadedust ja kaastunnet. Need on peaaegu kõik kolme peamise mõjuga:
soov (cupiditas) või isu (isu), mida defineeritakse kui "inimese olemust niivõrd, kuivõrd tema olemus on ette nähtud mis tahes meetme suhtes, mis tuleneb mingi konkreetse kiindumuse poolt" 
rõõm (laetitia), mida defineeritakse kui "inimese üleminekut vähem täiuslikust olekust suurema täiuslikkuse olekusse"  ja
valu või kurbus (tristitia), mis on määratletud kui "inimese üleminek suurema täiuslikkuse olekust vähem täiuslikusse seisundisse".
Spinoza arvates on Jumala tegevusvõime lõpmatu, igasugune kiindumus, mis suurendab organismi aktiivsust, viib suurema täiuslikkuse poole. Mõjutab üleminekuperioode või -režiime, sest need on elutähtsad jõud, mille abil organism püüab tegutseda teiste jõudude vastu, kes tegutsevad selle vastu ja seisavad selle vastu pidevalt või hoiavad seda kontrolli all.

Bergson

Henri Bergson väidab Matter and Memory'is (1896), et me ei tunne meie keha ainult "ilma" arusaamade kaudu, vaid ka "seestpoolt" kiindumuste kaudu (prantsuse: affections).

Deleuze'is ja Guattaris

Mõisted "mõjutada" ja "kiindumus" tulid esile Gilles Deleuze'is ja Félix Guattari A tuhat platoonis, teine ​​kapitalismi ja skisofreenia mahus. Tõlkija Brian Massumi annab oma kasutatud terminoloogiat käsitlevates märkustes järgmisi mõisteid, mida kasutatakse köites:
TÄIELIK / TÕHUS. Kumbki sõna ei tähenda isiklikku tunnet (Deleuze ja Guattari tunded). L'affect (Spinoza mõju) on võime mõjutada ja mõjutada. See on eelpersonaalne intensiivsus, mis vastab läbipääsule keha ühest kogemuslikust seisundist teise ja mis tähendab selle organismi tegutsemisvõime suurendamist või vähenemist. Spinoza mõju on iga selline seisund, mida peetakse kokkupuuteks mõjutatud keha ja teise, mõjutava keha vahel (keha on võetud kõige laiemas mõttes, hõlmates "vaimseid" või ideaalseid kehasid) .
Deleuze'i sõnul ei mõjuta see lihtsalt kiindumusi, kuna nad on oma teemast sõltumatud. Kunstnikud loovad mõjusid ja arusaamu, "ruumi-aja plokke", samal ajal kui teadus töötab Deleuze'i järgi funktsioonidega ja filosoofia loob kontseptsioone.

Affektiivne pöörd

Alates 2000. aastast on mitmed sotsiaalteaduste ja humanitaarteadlaste autorid hakanud uurima teooriat, et mõista kogemuste valdkondi (sealhulgas kehalist kogemust), mis jäävad väljapoole reportaaži domineerivat paradigmat (retoorika ja semiootika alusel); seda liikumist nimetatakse afektiivseks pöördeks. Sellest tulenevalt on need lähenemised huvitatud interaktsioonide ja kohtumiste võimalikult ulatuslikust mitmekesisusest, interaktsioonidest ja kohtumistest, mis ei pruugi olla piiratud inimese tundlikkusega. Deleuze'i ja Guattari A tuhande platoo, Kanada poliitilise filosoofi Brian Massumi tõlkija on andnud mõjusaid mõisteid (vt eespool) ja on kirjutanud liikumise ja tunnetuse tähelepanuta jäetud tähtsusest kultuurilistes koosseisudes ja meie suhtlemisest reaalsete ja virtuaalsete maailmadega. Samamoodi on geograaf Nigel Thrift uurinud, millist rolli mõjutab ta mõiste "mitte-esinduslik teooria" . 2010. aastal avaldasid The Affect Theory Readeri Melissa Gregg ja Gregory J. Seigworth ning esitasid esimese teooria mõjutuste teooria kokkuvõtte. Teadlased nagu Mog Stapleton, Daniel D. Hutto ja Peter Carruthers  on osutanud vajadusele uurida ja arendada mõjusid ja emotsioone. Nad leiavad, et need on olulised kehastumise paradigmas kognitiivse teaduse, teadvuse uuringute ja meelefilosoofia puhul. See samm on vajalik kognitiivse teaduse jaoks, Mog Stapleton väidab, et see on "nõuetekohaselt kehastunud" kognitiivne teadus.