google/wiki40b huggingface dataset:
Laisaba

Levila

Nad elavad peamiselt lõunapoolsetes rannikuvetes ja osaliselt ka maismaal Aasia saartest läänes kuni Indiani, põhjas kuni Jaapanini ja Fidžini.

Eluviis ja toitumine

Nad on valdavalt öise eluviisiga ja elavad nii vees kui ka maismaal. Toituvad mitut liiki kaladest.

Paaritumine ja paljunemine

Emased ja isased laisabad paarituvad maismaal. Mitu isast moodustavad ühe emase ümber paaritumiskuhja. Emased munevad munad pessa, mis arvatakse maismaal asuvat.
Kopikas: Tallinna leht

Kopikas: Tallinna leht oli ajaleht, mis ilmus Tallinnas 1913. aastal.
Ajalehe looja oli Peterburist tulnud Maria teatri flöödipuhuja Adols Lippo. Ta sai ajalehe väljaandmiseks loa 1912. aastal. Ajaleht ilmus enne Tallinna linnavalitsuse valimisi, et teha kihutustööd eestlaste kasuks, et sakslasi ei valitaks linnavalitsusse. Sisaldas ka karikatuure.
Toimetuses töötasid Karl Holm, Harald Velner, Johannes Äksi. Kaastööd tegi ajalehele Vootele Mesikäpp. Vastutav toimetaja oli Adols Lippo.
Toimetus asus Tallinnas Viruvärava puiestee 27. Ajalehte trükiti Tallinnas M. Schifferi trükikojas ja hinnaks oli 1 kopikas.
Broadway

Ajalugu

See on vanim põhja–lõunasuunaline tee New Yorgis. Juba enne eurooplaste saabumist asus sellel alal indiaanlaste tee. Esimest korda mainis teed 1642. aastal hollandi meresõitja ja kaupmees David Pieterszoon de Vries, kes pani sellele nimeks Heerestraat. Nimi Broadway on inglise keeles otse tõlgitud hollandi nimest Brede weg ('lai tee'). Praeguse nime sai tee alles 19. sajandi lõpus.

Meelelahutuskeskus

Broadway on laialt tuntud Ameerika teatritööstuse südamena, sest seal paiknevad Broadway teatrid.
Johan Avara-Eggel

Johan Avara-Eggel (30. september 1911 Nursi vald Rõuge kihelkond – 5. september 1986 Dikanäs, Rootsi) oli eesti vaimulik.
Lõpetas Võru gümnaasiumi. Õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas 1936–1940 (sulgemiseni). Teoloogilise stuudiumi lõpetas ta aastal 1943. Prooviaastal oli ta Võru Katariina koguduses õpetaja Aleksander Hinno juures. Ordineeriti 28. veebruaril 1944 Tallinna toomkirikus õpetajaks.
Seejärel oli ta Roosa Jakobi koguduse hingekarjane.
Lahkus aastal 1944 Saksamaale. Saksamaal olles teenis ta kaasmaalasi esialgu Sudeedimaal ja hiljem Schleswig-Holsteinis. Aastal 1948 sai ta koos perega sissesõiduloa Rootsi ja võis pärast paariaastast arhiivitööd kuninga eriloal astuda aastal 1950 Rootsi kiriku teenistusse. Teenis Luleå piiskopkonnas, olles adjunktiks Tärnaby koguduses, abiõpetajaks Blidö koguduses, töötas koguduseõpetajana Sidensjö koguduses aastatel 1965–1974 ja abiõpetajana Dikanäsi koguduses aastatel 1974–1979. Emerituuri jäi aastal 1979.
Hua Guofeng

Hua Guofeng (lihtsustatud hiina kirjas 华国锋 ; traditsioonilises hiina kirjas 華國鋒 ; pinyin'is Huá Guófēng ; sünninimi Su Zhu; 16. veebruar 1921 Jiaochengi maakond, Shanxi – 20. august 2008 Peking) oli Hiina Rahvavabariigi partei- ja riigitegelane.
1940. aastatel oli ta sõdur Hiina Punaarmees ja partei propagandist. Ta oli alates 1949. aastast juhtival parteitööl Hunani provintsis. 1969. aastal valiti ta Hiina Kommunistliku Partei Keskkomitee liikmeks ja 1973. aastal Keskkomitee Poliitbüroo liikmeks. 1975–1976 oli ta Hiina Rahvavabariigi Riiginõukogu peaministri asetäitja, 1975–1977 ühtlasi ka ühiskondliku julgeoleku minister.
7. oktoobrist 1976 kuni 29. juunini 1981 oli Hua Guofeng Hiina Kommunistliku Partei Keskkomitee esimees ja samaaegselt alates 4. veebruarist 1976 (7. aprillini 1976 kohusetäitja) kuni 10. septembrini 1980 Hiina Rahvavabariigi peaminister.
Mao Zedongi surma järel kõrvaldas Hua Guofeng võimult Nelikjõugu liikmed ja laskis nad 6. oktoobril 1976 vahistada.
1980. aastate algul jäi Hua Guofeng võimuvõitluses Deng Xiaopingile alla ja oli sunnitud juhtivatelt ametikohtadelt tagasi astuma. Hiina Kommunistliku Partei Keskkomitee liikmeks jäi ta siiski kuni 2002. aastani.
Tiksoja matkarajad

Tiksoja matkarajad on Tartu maakonnas asuvad 1 ja 2 kilomeetri pikkused ringikujulised metsarajad ja -teed. Need saavad alguse Tiksoja lõkkekoha parklast ning on tähistatud viitadega. Radadel on 9 loodust tutvustavat huvipunkti.

Asukoht

Matkarajad asuvad Tartumaal Tartu linnas. Et kohale jõuda, tuleb sõita Tartu-Ilmatsalu ringteelt 2 km Tallinna mnt poole, kus puidust teeviit näitab RMK Tiksoja lõkkekohale . See asub maanteest 80 meetri kaugusel .

Radade tutvustus

Tiksoja matkarajad koosnevad kahest eri pikkusega metsateest. Lühema raja pikkus on 1 kilomeeter, pikema raja pikkus 2 kilomeetrit. Matkarajad on sobilikud jalutamiseks, tervisespordiks ja vaba aja veetmiseks. Teekonnal asub 9 tähistavat huvipunkti, mis tutvustavad ümbritsevat metsa ja selle majandamist.

Loodus

Tiksoja matkaraja vaatamisväärsuste hulka kuuluvad mitmesugused puu- ja raieliigid. Metsas kasvavad marjad (mustikad, metsmaasikad) ja seened.
Istandus

Istandus on taimekasvatusala või -majand, kus toodetakse taimseid saadusi, mis on kasvatatud üht liiki taimede istikutest.
Nii näiteks kasvatatakse istandustes kohvi, suhkruroogu, viinamarju, puuvilju, puuvilla, tubakat, sisalit ning mitmesuguseid puid, näiteks kautšukipuud.
Istandustel on suur osa paljudes arengumaades. Istandustes kasutatakse sageli odavat tööjõudu. Varasemal ajal kasutati selleks sageli orje, hiljem arengumaadest värvatud lepingutöölisi.
Istanduste varaseimad näited on Vana-Roomas olnud latifundiumite seas. Nendes kasvatati küll kariloomi ja teravilja, kuid toodeti ka suurel hulgal veini ja oliiviõli.
Istandused hakkasid laialt levima koos kaubanduse arenguga.
Minevikus rakendati istandustes suurt osa orjadest, samuti oli istandustes orjade rõhumine kõige rängem.
Istanduste rajamisel väheneb tavaliselt piirkonna bioloogiline mitmekesisus. See tähendab paljude liikide elukeskkonna kaotust, mis võib halvimal juhul viia nende väljasuremiseni. Seevastu kui istandus rajada jäätmaale või väga ebakvaliteetsele maale, võib istandus endaga kaasa tuua maa väärtuse ja bioloogilise mitmekesisuse suurenemise.
Istandusest ei pea tingimata saama otsest materiaalset kasu. Puid võidakse istutada ka selleks, et takistada luidete liikumist ja nad kinnistada. Niimoodi suureneb nii istandusealuse kui selle lähedase maa väärtus üldiselt.
Arenenud riikides pannakse kõrge saagikuse tagamiseks suurt rõhku agrotehnikale (sordiarendus, väetamine, taimekaitse, õiged maaharimis- ja hooldusvõtted jne.)
Mõned metsanduse asjatundjad väidavad, et metsaistandused vähendavad vajadust loodusliku metsa raiumise järele. Selle põhjuseks on istanduse suurem tootlikkus. Näiteks tuuakse Uus-Meremaa, mille metsast 19% pakub 99% tööstuslikult varutavast ümarpuidust. On hinnatud, et kogu maailma puiduvajaduse võiks katta kõigest 5% praegusaja metsa pindalalt. Praktikas on metsaistandused hakanud mõnes maailma paigas, näiteks Indoneesias, looduslikke metsi välja tõrjuma.
SMS-laen

SMS-laenude ohud

2008. aasta kevadel näitas uuring, et 60 000 inimesel on probleeme laenude tagasimaksmisel 2008. aasta lõpus oli Krediidiinfo portaalis kirjas 15 842 lühilaenude võlglast. Andmebaasi sattumiseks peab võlg olema piisavalt suur.
Kiirlaenufirmade aastane intress on sageli sadu kordi kõrgem kui tavapärastel laenudel. Näiteks oli see Monettil 2008. aasta lõpus 305–423 protsenti, mis tähendab, et laenusaaja pidi maksma tagasi neli ja enam korda suurema summa, kui ta laenu sai.
Pequeño Alpamayo

Alpinism

Mäe esmavallutajaks loetakse Lõuna-Aafrika Vabariigi mägironijaid Irene ja Keith Whitelocki, kes jõudsid tippu 1962. aastal.
Ravimimürgistus

Ravimimürgistus ehk mürgistus ravimitega ehk ravimite liigannustamine (intoxicatio medicamentis) ehk üledoos on osadel loomadel (sh inimesel) nii legaalsete kui ka illegaalsete humaan- või veterinaarravimite manustamise järgselt tekkida võivate mürgistusseisundite koondnimetus.
Ravimimürgistuse põhjustanud ravimi toimemehhanismid ja ebasoodsa seisundi teke võib erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti ning oleneda ka manustatud ravimi toimeainest ja kogustest.
Ülekantud tähenduses võidakse ravimimürgistusena mõista ka oma keha mürgitamist ravimitega.

Inimestel

Ravimimürgistus võib olla nii tahtlikult esile kutsuda püütud (tahtlik enesekahjustus rahvusvahelise haiguste klassifikatsiooni 10. versioonis jaotis X64 tahtlik enesemürgistus muude ja täpsustamata rohtude, ravimite ning bioloogiliste ainetega ja nende toime [X60]-
[X64]) või ka ettevaatamatusest põhjustatud õnnetusjuhtum (harilikult väikelastel).
Ravimimürgistuse hulka arvatakse ka eksikombel vale aine andmise või võtmise tagajärg.

Ravimimürgistuse esmaabi

Ravimimürgistuse kahtluse või tegeliku ravimimürgistuse korral tuleks kannatanul ja/või tema lähedastel (ka saatjatel) helistada võimaluse korral kas mürgistusteabekeskusse v, hädaabinumbril 112 (Euroopa hädaabinumber) ja kutsuda kiirabi või pöörduda erakorralise meditsiini osakonda.
Põlva vapp

Põlva vapp oli Eesti haldusüksuse Põlva linna vapp.
Vapp on kinnitatud 23. jaanuaril 1995.

Vapi kirjeldus

Hõbedase vapikilbi keskel seisab roheline kukk. Vapi ülaossa jäävad kaks sinist viieharulist õit. Kukk suundub paremale, hoides ülestõstetud jalas kaardikeppi, teise jalaga toetub ta neerja kujuga rohelisele jalgealusele.

Põhjendus

Kukk on sümbolina kahe tähendusega. Ühelt poolt on ta heraldikas vabaduse sümbol ja Põlva oli taastatud Eesti Vabariigis esimene alev, mis end linnaks kuulutas. Teisalt, eriti koos kaardikepiga, on kukk hariduse ja kooliõpetuse sümbol.
Põlva linn on alguse saanud kihelkonnakiriku ümber kujunenud külast. Põlva kirikus on töötanud pikka aega õpetajana Eesti haridusajaloos silmapaistvat kohta omavad Johann Georg Schwartz, kes andis välja õpikute sarja "Koli-ramat" ning Gustav Adolph Oldekop. Lisaks on Põlvaga seotud üks rahvusliku liikumise juhte ja folkloori kogumise algataja Jakob Hurt ning eesti rahvusliku pedagoogikateaduse üks rajajaid Johannes Käis. Põlva on pikka aega olnud vähemalt oma lähema ümbruse hariduskeskuseks, siin asus 1688. aastal üks kahest Võrumaa koolist, 1833. aastal avatud kihelkonnakool oli tol ajal esimene Võrumaal.
Neerja kujuga roheline jalgealune sümboliseerib Põlva linna asumist paljudel küngastel ja Ora ürgoru pervedel. Kaks sinist viieharulist õit on stiliseeritud linaõied, mis viitavad linakasvatusele – pikka aega Põlva ümbruse talupoegadele peamiseks sissetuleku allikaks olnud tegevusele. Just linakasvatusest saadud tuludega hakkasid Põlva kihelkonna talupojad XIX sajandil oma talusid päriseks ostma, see võimaldas omakorda pöörata rohkem tähelepanu kultuurile ja kaubandusele, mille keskuseks sai Põlva. Ka sümboliseerivad kaks õit Põlva koosnemist kahest osast, millest üks on kujunenud kirikuküla laienemisel ja teine paari kilomeetri kaugusel raudteejaama ümber.
Molotovi kokteil

Molotovi kokteil ehk süütepudel on süüteseguga täidetud pudel, mida kasutatakse käsitsi heidetava lõhkekehana.
Pärast sihtmärgi pihta heitmist pudel puruneb ja laialivalguv vedelik süttib põlema. Süttivad ka vedelikutilgad ja -aur. Nii tekib hetkega tulekera, kus põleb ära ka ülejäänud süütevedelik.
Süütevedelikule võib lisada paksendajaid, mis aitavad vedelikul tabatud objekti ümber kauem püsida ja tekitavad mõnikord paksu mürgist suitsu. Paksendajana on kasutatud tõrva, kummitükke, suhkrut, loomaverd, munavalget, mootoriõli, pesuseepi ja teisigi aineid.

Ajalugu

Esimesena võeti Molotovi kokteilid kasutusele Hispaania kodusõjas 1936 Toledo lähedal Franco käsul Nõukogude tankide T-26 vastu, mida Hispaania vabariiklased kasutasid. Rünnak ebaõnnestus ja süütepudelid erilist kuulsust ei saanud.
Talvesõja ajal pommitas Punaarmee Soome vägesid süütepommide ja kobarpommidega. Sel ajal väitis NSV Liidu välisasjade rahvakomissar ja NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu esimees Vjatšeslav Molotov raadios, et Punaarmee ei viska pomme, vaid leiba nälgivale Soome rahvale. Seetõttu hakkasid soomlased Punaarmee emapomme Molotovi leivakorvideks kutsuma. Peatselt võtsid nad tankide vastu kasutusele süütepudelid, mida analoogia põhjal hakati Molotovi kokteilideks kutsuma. Esialgu nimetati kokteilideks üksnes pudeli sisu, aga pärastpoole pudelit koos sisuga.
Soome riiklik alkoholitootja Alko tootis sõja lõpupoole Molotovi kokteile masstoodanguna Rajamäki piiritusetehases. Talvesõja jooksul toodeti 450 000 pudelit. Pudel oli kolmveerandliitrine ning sisaldas etanooli, tõrva ja bensiini segu. Pudeli juurde kuulusid kaks tormitikku, üks kummalgi pool. Pudelit visati käsitsi või heideti linguga ning enne seda süüdati üks tikk või pigem mõlemad. Kokkupõrkel pudel purunes ja segu süttis. Tormitikud leiti olevat ohutumad kui põlev kalts pudelisuul.
Peatselt kasutati Molotovi kokteile Halhin-Goli lahingus, kus Jaapani väed ründasid nendega Nõukogude tanke. Jaapani allikate väitel hävitasid nad mitusada Nõukogude tanki, Nõukogude allikad seda eitavad.
Armia Krajowa leiutas süütepudeli, mis ei vajanud süütamist: pudelis olev segu süttis kokkupõrkel ise keemilise reaktsiooni tulemusena kütusega segatud kontsentreeritud väävelhappe ning kaltsiumkloriidi ja suhkru segu kristallide vahel, mis olid pudeli ümber seotud kaltsus. Armia Krajowa kasutas nende heitmiseks ka katapulte.
Samal ajal töötas USA merevägi välja oma süütepudeli, mis kasutas lämmastikhapet ja tükki metallilist naatriumi, et süüdata bensiini ja diislikütuse segu.
Tänapäeval on enamikus riikides süütepudelite omamine keelatud, rääkimata nende kasutamisest. Siiski on kurjategijad neid viimastel aastatel Eestiski tarvitanud.
Pakohi keel

Fonoloogia

Pakohi keeles on 15 vokaalfoneemi ja 18 konsonantfoneemi, teistel andmetel 30 vokaal- ja 21 konsonantfoneemi.

Morfoloogia

Kasutatakse prefikseid ja infikseid ning liitsõnade moodustamist.

Süntaks

Põhisõnajärg on SVO. Kasutatakse eessõnu.
Säästev elatis

Säästev elatis ehk jätkusuutlikud elatusvahendid (inglise sustainable livelihood) on inimesele eluks vajalikud vahendid ja varad (sh loodusvarad, tehnoloogiad, oskused, teadmised, tervis, juurdepääs haridusele, sotsiaalne võrgustik), mis on jätkusuutlikud elatisena siis, kui nende abil tullakse välja stressiolukordadest ja suurendatakse toimetulekut oma elukeskkonda kahjustamata.
Peter Andrekson

Peter Andrekson (ka Peeter Andrekson ja Peter A. Andrekson; sündinud 31. mail 1960 Göteborgis) on eesti rahvusest Rootsi tehnikateadlane.
Ta lõpetas 1973. aastal Göteborgi Eesti Algkooli ja 1984. aastal tsiviilinsenerina Göteborgis asuva Chalmersi Tehnikaülikooli, kaitstes magistrikraadi. Aastal 1988 kaitses ta samas optoelektroonika alal doktorikraadi.
Pärast doktoritöö kaitsmist sai tast Chalmersi Tehnikaülikooli juhtteadur, aastast 1992 abiprofessor, aastast 2001 korraline professor. Tema erialaks on mikrotehnoloogia: kiudoptika ja fotoonika. Ta töötas aastatel 1989–1992 AT & T Bell Laboratories'is asukohaga Murray Hill, New Jersey. Lisaks on ta töötanud veel NASA-s ja teistes USA uurimiskeskustes. Ta on olnud külalisteadur Jaapanis Ōsaka ülikoolis ja külalisprofessor USA-s Lehighi ülikoolis. Ta on avaldanud üle 300 artikli rahvusvahelistes ajakirjades, peamiselt Photonics Technology Lettersis, kus ta on ajakirja kaastoimetaja.
Peter Andrekson on Chalmersi Tehnikaülikooli sihtasutuse nõukogu liige ja Alfred Otsa stipendiumifondi juhatuse liige.
25. veebruaril 2014 nimetati Peter Andrekson kolmeks aastaks Tallinna Tehnikaülikooli külalisprofessoriks.

Isiklikku

Tema isa on sõja ajal kodumaalt põgenenud Pärnu poiss, ema rootslanna. Ta on teist korda abielus. Tema esimene abikaasa oli Merike Andrekson (neiuna Varma), abielust sündisid tütar Sandra ja poeg Martin. Teist korda abiellus ta 15. juunil 2012 eesti poliitiku Marianne Mikkoga.
Venno Laul

Venno Laul (11. september 1938 Kuressaares – 14. oktoober 2018) oli eesti koorijuht ja muusikapedagoog.
Lõpetas koorijuhtimise erialal 1956 Tartu Muusikakooli ja 1961 Tallinna Riikliku Konservatooriumi. ja Aastatel 1968–1971 stažeeris Leningradi konservatooriumi assistentuuris. 
Ta töötas 1960–1966 muusikaõpetajana Tallinna 22. Keskkoolis ja 1966–1972 koormeistrina Estonias. 
Aastast 1972 oli ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimisõppejõud (alates 1987 professor, 1974–1981 dekaan, 1981–1982 prorektor ja 1982–1992 rektor). 
Aastast 1969 oli ta RAMi stuudio juhataja ja dirigent, asutas 1971 samas poistekoori, oli selle kunstiline juht ja peadirigent (kuni 1990). 
Ta oli ka 1977, 1982 ja 1987 koolinoorte laulupeo ning XIX, XX, XXI, XXII ja XXIII üldlaulupeo üldjuhte.
Aastatel 1986–1996 oli ta Eesti Kooriühingu esimees.
Oli Eesti Kongressi liige.
Alates 2005. aastast töötas Laul Estonia Klaverivabriku juhatajana. Maetud Tallinna Metsakalmistule.

Isiklikku

Venno Laulu lesk Reet Laul on pianist. Nende tütar Meeli Hirvonen on arst ja pianistist poeg Indrek Laul on ettevõtja.
Rebasejaht

Rebasejaht on jahi vorm, mille käigus otsitakse, jälitatakse ning mõnikord ka tapetakse rebane, kasutades selleks hurtade või teiste jahikoerte abi, kellele jahimehed järgnevad jalgsi või ratsa.
Tänapäevasel kujul sai rebasejaht alguse 16. sajandi Inglismaal. Seda on harrastatud ka Austraalias, Kanadas, Prantsusmaal, Iirimaal, Itaalias, Venemaal, USA-s ja mujal. 
20. sajandil tekkis rebasejahile vastuseis. Eriti innukalt on selle ümber vaieldud Suurbritannias, kus rebasejaht keelustati Šotimaal 2002. aastal ning Inglismaal ja Walesis 2004. aasta novembris (seadust hakati jõustama 2005. aasta veebruaris), ehkki rebaste kui kahjurite laskmine jäi endiselt lubatuks. Rebasejahi pooldajad on nimetanud seda Briti maakultuuri tähtsaks osaks ning kasulikuks looduskaitse ja kahjurite leviku piiramise seisukohast. Vastaste hinnangul on rebasejaht tarbetu ning loomade julm kohtlemine.
Rømskog

Rømskog on asula Norras Østfoldi maakonna kirdeosas, Rømskogi valla keskus.
Paarisprogrammeerimine

Majanduslikud tegurid

On leitud, et paarisprogrammeerimiseega suureneb inimtöö tundide arv ligikaudu 15–100% võrreldes üksi töötamisega. Seevastu on aga täheldatud, et paaristööna valminud koodijupid sisaldavad keskmiselt 15% vähem vigu. Majandusliku tasuvust vaadeldes tuleb lisaks koodi valmimiseks kulunud ajale arvestada erinevaid tegureid, näiteks programmi töökindlus. Paarisprogrammeerimine vähendab koodis tehtavate vigade arvu, mis omakorda vähendab kvaliteedi tagamisele mõeldud kulutusi.

Rahulolu

Paarisprogrammeerijate veebiküsitluses (aastal 2000) selgus, et 96% vastajatest leidis, et nad nautisid töötegemist rohkem kui üksi tehes. 95% küsitletavatest nentisid, et nad olid oma lahenduskäikudes kindlamad, kui nad töötasid paaris.

Teadmised

Ei ole vahet, kas paarisprogrammeerimine leiab aset klassiruumis või kontoris, teadmisi jagatakse omavahel pidevalt. Paljud allikad viitavad sellele, et õpilased on oluliselt enesekindlamad paarisprogrammeerimisel ning õpivad programmeerimiskeele reeglitele lisaks ka visuaalselt paremini oma programme vormistama. Meeskonnasisene paariliste vahetamine aitab jagada iga programmeerija teadmisi terves meeskonnas ning kasulike töövõtete levimine kiirem ning efektiivsem terves meeskonnas. Paarisprogrammeerimine võimaldab programmeerijatel uurida oma partneri koodi ja anda tagasisidet, mis arendab oskust anda kohest tagasisidet tööle, mis valmib kellegi teise eestvedamisel.

Meeskonnasisene koostöö

Paarisprogrammeerimine nõuab paarilistelt probleemide ja lahenduskäikude jagamist, mis läbi on vähem tõenäoline, et head ideed ja mõtted jääksid peitu. Pidev suhtlus üksteisega õpetab suhtlema vabamalt ning arusaadavamalt. Eeltoodud teguviis parandab koostöövõimet projektiga tegelejate (meeskonna liikmete) vahel ning parandab üldist meeskonnasisest infovoogu.
Henno Rajandi

Henno Rajandi (kuni 14.märtsini 1935 Henno-Joonatan Rosenstrauch; 19. oktoober 1928 Tallinn – 1. märts 1998 Haapsalu) oli eesti keeleteadlane ja tõlkija.
Ta lõpetas 1947. aastal Tallinna 7. Keskkooli ning 1953. aastal Tartu Riikliku Ülikooli prantsuse filoloogia alal. 1969. aastal kaitses ta filoloogiakandidaadi kraadi tööga "Eesti impersonaali ja passiivi süntaks". Ka tema teised uurimistööd on eesti keele grammatika alalt ("Some verb government rules for Estonian", 1965; "Some general properties of the Estonian negation system", 1967).
Rajandi on töötanud eri kirjastustes toimetajana, 1962–1970 ja 1975–1988 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituudis teadustöötajana, alates 1990. aastast Eesti Instituudis.
Rajandi tõlkis peamiselt prantsuse keelest (näiteks Anatole France'i, Albert Camus', Simone de Beauvoiri, Gustave Flaubert'i, Émile Zola, Guy de Maupassant'i, François Mauriaci, Alexandre Dumas', Maurice Druoni teoseid), kuid ka inglise keelest (näiteks Winston S. Churchilli, Robert Merle, Raymond Hulli, Laurence J. Peter, John Fowlesi, Jim Hankinsoni, Henry Kissingeri, John Miltoni, Angus Wilsoni, Bel Kaufmani, C. Northcote Parkinsoni, William Goldingu, Jane Austeni, John Fowlesi, Aldous Huxley, Henry Jamesi, David Herbert Lawrence'i, Thornton Wilderi teoseid).
Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali nõukogu on asutanud Henno Rajandi nimelise tõlkijastipendiumi.
Trussardi

Trussardi on Itaalia moemaja, mis asutati 1911. aastal Dante Trussardi poolt. Moemaja peakorter asub Bergamos, Itaalias. Moemaja sai alguse nahast kinnaste tootjana ja laiendas oma valikut täiendavatele nahktoodetele 1970. aastatel pärast seda, kui Nicola Trussardi võttis firma üle oma onult, Dante Trussardilt. 1980ndatel alustas ettevõte lisaks rõivastele ka parfüümide ja teksade tootmist. 1990. aastateks müüs Trussardi rahvusvaheliselt oma tooteid, suurimateks turgudeks on Itaalia ja Jaapan. Alates 2014. aastast on tegevjuht Tomaso Trussardi, loovjuht Gaia Trussardi ja Trussardi Groupi president Maria Luisa Trussardi.
Erik Knutsson

Erik Knutsson ehk Erik X (sünniaasta teadmata, surnud 10. aprillil 1216) oli Rootsi kuningas alates 1208 kuni surmani.
Erik oli kuningas Knut Erikssoni poeg. Tema ema nimi on teadmata.
Erik pääses eluga Älgaråsi lahingust (1205), kus hukkusid tema kolm venda. Ta viibis seejärel paguluses oma sugulaste juures Norras, pöördus tagasi Rootsi 1208 ja võitis kuningas Sverker Karlsson noorema Lena lahingus. Erik valiti samal aastal kuningaks, kuid kroonimine toimus alles novembris 1210, pärast Gestilreni lahingut, kus Sverker Karlsson noorema väed taas lüüa said ja Sverker ise langes. Eriku kroonimine on varaseim teadaolev kroonimine Rootsis. Teda kroonis piiskop Valerius, kes varem oli Sverker Karlsson noorema pooldaja.
Teda nimetatakse tänapäeval ka Erik X-ks, kuigi eluajal nimetati teda Erik II-ks .
Kuningas Eriku esimeseks jarliks oli Folke. Just tema toetajaid kõrgaadli seast hakati hiljem nimetama folkungarideks. Seda poliitilist rühma või erakonda ei tohi segi ajada folkungite ehk Bjälbo suguvõsaga. Folke langes ise juba Gestilreni lahingus juulis 1210.
Paavst Innocentius III saatis 1216. aastal kuningas Erikule kirja, milles teatas, et on võtnud Rootsi oma kaitse alla, ja kinnitas Erikule valitsemisõiguse mitte üksnes Rootsis, vaid ka nendes maades, mis olid vallutatud paganatelt. Varem oli Innocentius III olnud kuningas Sverker Karlsson noorema poolel. Paavsti kirja ei jõudnud aga Erik lugeda, kuna ta suri enne kirja saabumist 10. aprillil 1216 Näsi kindluses Visingsöl äkilisse palavikku. Ta on maetud Varnhemi kloostrikirikusse.
Kuningas Eriku valitsemisajast on vähe teada, kuid Västgöta seaduste kuningaraamatus seisab, et Erik oli ”hea aasta kuningas”. See tähendab, et tema valitsemise ajal olid head saagiaastad. Lippu, mida Erik kasutas lahingus Gestilreni all, säilitas seadusekuulutaja Eskil Magnusson Skaras. Eskil kinkis lipu 1219 austusavaldusena teda külastanud Islandi seadusekuulutajale Snorri Sturlusonile.
Ambodimanga (Masoala)

Ambodimanga on küla Madagaskaril Sava piirkonnas Antalaha ringkonnas Vinanivao vallas Masoala poolsaare lääneosas Ampanio jõe lõunakaldal. Geograafilised koordinaadid on 15°37' S, 50°18' E.
Kõrgus merepinnast on umbes 121 m.