google/wiki40b huggingface dataset:
Karl Georg Wilhelm Rosen

Karl Georg Wilhelm Rosen (Jegor Fjodorovitš Rozen, 27. detsember (vkj. 16. detsember) 1800 Tallinn – 6. märts (vkj. 23. veebruar) 1860 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Vene rahvuslik luuletaja.
Ta oli Mihhail Glinka ooperi "Ivan Sussanin" libreto autor.
Klooga raudteejaam

Klooga raudteejaam on raudteejaam Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Klooga alevikus.
Raudteejaam asub laiarööpmelise Keila–Paldiski raudtee ääres 35,9 km kaugusel Balti jaamast.
Kloogal peatuvad Elroni Tallinnast Paldiskisse ja Kloogarannale sõitvad elektrirongid. Piletihinnalt kuulub jaam IV tsooni.
Pärast Kloogat jaguneb raudtee kaheks, üks raudteeharu jätkub Paldiski suunal, teine aga keerab Kloogaranna poole.
Raudteejaamas asub lisaks peateele neli kõrvalteed ning üks teedevaheline perroon pikkusega 150 meetrit, mis avati 2010. aastal.
Keila–Klooga raudteelõik elektrifitseeriti 1958. aastal ning avati sama aasta 30. detsembril. 
1960. aastal avati Klooga–Kloogaranna raudteelõik (3,4 km).

Jaamahoone

Raudtee põhjaküljel asetseb 1870. aastal ehitatud kroonuhistoritsistlik jaamahoone, mis moodustab ansambli samas laadis ühekorruselise, viilkatusega  puitelamuga.
Jaamakompleksi kuuluvad nimetatutest lisaks veel põhja ja kirde pool asetsevad kuur, kivist abihoone ning kelder.
Klooga jaamahoone näol on tegemist oma tüübi ainsa esindajaga Eestis, kuna Paldiski–Tallinna–Narva raudteele esialgselt ühekorruselisi puidust jaamahooneid ei rajatud, teise erandina on Kadrina jaamahoone.
Miranda keel

Miranda keel (miranda keeles mirandés või lhéngua mirandesa; portugali keeles mirandês või língua mirandesa) on astuuria-leoni rühma kuuluv romaani keel, mida kõneldakse vähesel määral väikeses piirkonnas Kirde-Portugalis, Miranda do Douro, Mogadouro ja Vimioso omavalitsustes. Portugali parlament tunnustas miranda keelt ametliku paralleelkeelena portugali keele kõrval kohalikes asjades 17. septembril 1998, seadus nr 7/99 jõustus 29. jaanuaril 1999.
Miranda keelel on eripärane fonoloogia, morfoloogia ja süntaks, see on olnud iseseisev keel vähemalt Portugali riigi rajamisest saati 12. sajandil. Algselt põlvneb miranda keel Pürenee poolsaare põhjaosa köögiladina keelest. Selle lähem eellane oli aga Leóni kuningriigi kunagise keele järeltulija astuuria-leoni keel, mis on ka tänapäeva Hispaania astuuria-leoni keelte eellane. Keelte areng Hispaanias ei mõjutanud siiski miranda keelt, milles on säilinud erisused nii portugali kui ka hispaania keelest. Suur osa miranda keele sõnavarast on ühine portugali murretega samas piirkonnas.

Kõnelejate arv

19. sajandil kirjeldas José Leite de Vasconcelos miranda keelt kui "talude, töö, kodu ja mirandalaste vahelise armastuse keelena". 1986.–87. aastast on seda õpetatud 10–11-aastastele lastele ning nüüdseks hakkab keel juba taastuma.
Tänapäeval kõneleb miranda keelt vähem kui 5000 inimest emakeelena, kuid kuni 15 000 teise keelena. Enamik kõnelejaist elab Miranda do Douro omavalitsuse külades ning Vimioso omavalitsuse idaosas (nt Vilar Seco & Angueira; Caçarelhoses on keel välja surnud). Keelelisi mõjusid võib märgata ka Vimioso teiste külades ning Mogadouro, Macedo de Cavaleirose ja Bragança omavalitsustes.
Jaan Urvet

Poliitiline tegevus

Jaan Urvet on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige alates 1991.a.
Staapli tänav

Staapli tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kalamaja asumis.
Tänav sai nime 23. oktoobril 2013.
Taheva vald

Külad

Taheva vallas oli 13 küla.
Hargla – Kalliküla – Koikküla – Koiva – Korkuna – Laanemetsa – Lepa – Lutsu – Ringiste – Sooblase – Taheva – Tsirgumäe – Tõrvase

Loodus

Taheva valla põhjaosa kuulus Karula kõrgustikku, ülejäänud ala Hargla nõkku, kus valdavaks on mandrijää sulamisel tekkinud liivikud.
Metsaga oli valla territooriumist kaetud 67%.
Taheva valda läbisid Koiva jõgi (52,5 ha) ja Mustjõgi (30,2 ha). Aastal 1957 asutati Koiva jõe äärde botaaniline kaitseala (170 ha).
Taheva vallas oli kuus järve, suurim neist Aheru järv (234 ha).

Ajalugu

Taheva nimi oli algselt Taiwola. Sama nime kandis 17. sajandi keskel Taheva mõis. Hargla kihelkonna moodustamiseni kuulusid sealtkandi alad Koivalinna kihelkonda, tsaariajal aga Võru kreisi. Esimesed Taheva valla kaardid pärinevad 1867. aastast ning kujutavad mõisatelt päriseks ostetud maid.
Taheva vald (Hargla kihelkond) moodustati Hargla kirikumõisast ja Taheva mõisast. Hiljem liideti sellega Laanemetsa vald, mis oli moodustatud Laanemetsa mõisast ja Koikküla mõisast.
Taheva vald moodustati 1992. aasta 30. juulil.

Majandus

Valla suurim loodusrikkus on mets. Kohalikud ettevõtjad tegutsevad peamiselt põllumajanduses, puidutööstuses ja teeninduses. Vallas on kaks poodi: Harglas ja Koikkülas. Kunagises mõisasüdames asub Taheva sanatoorium.
Meini kass

Meini kass (inglise keeles Maine Coon) on maailma üks suuremaid kassitõugusid. Tõug on nimetuse saanud Maine'i osariigi ja oletatavasti inglise meresõitja Charles Cooni järgi.
Liigile on omased iseloomulik välimus, tugev luustik, kolmnurkne kere ja karvastik rinnal ning suurepärased jahipidamisoskused. Nad on tuntud oma mängulisuse, intelligentsuse ja õrna loomuse poolest. Sellest on liik saanud hüüdnime "õrn hiiglane".

Ajalugu

Meini kass on üks vanemaid looduslikke tõuge Põhja-Ameerikas. Kindlat teooriat selle kassitõu päritolu kohta pole, kuid on päris mitu teooriat, kuidas kassiliik võis Ameerikasse jõuda. Pole täiesti kindlaks suudetud teha, kui vana kassitõuga on tegemist ning millal see Ameerikasse jõudis.

Liigi kirjeldus

Meini kass on suurim kodukassi tõug. Isased kaaluvad 6–8 kg, emased 3,5–6 kg. Täiskasvanud kassi kõrgus jääb vahemikku 25–40 cm ja pikkus ninast sabaotsani on kuni 1 meeter.  2016. aastal sai Guinnessi maailmarekordi ka üks meini kass, kes oli 118 cm pikk. 
Meini kass on pikakarvaline kass, karvkate on pehme ja siidine, kuigi tekstuur võib varjata värvi. Kaelal ja rinnal on lõvidega sarnaselt kolmnurkse kujuga karvkate. Nende karv on veekindel, alt lühem ja pealt pikem, et nad oleksid kaitstud, kui kõnnivad läbi lume või vesistel aladel. 
Neil on pikk saba, mis meenutab kohati pesukaru oma. Selline saba on vajalik selleks, et nad ei vajuks läbi lume. Meini kassidel on suured käpad, mis on olulised, et lumes kõndida. Iseloomult on nad väga seltsivad ja kohanemisvõimelised, saades hästi läbi laste ja lemmikloomadega, olgu siis tegu koera, kassi või meriseaga. Nad pole pealetükkivad ega nori hellitamist, vaid käivad oma peremehel kõikjal järel, alati valmis mistahes tähtsas asjas oma abi pakkuma. Meini kass on intelligentne sõber ja lustakas kaaslane, mitte kapriisne süleloom ega metsik kodubandiit, kes teie elamise pea peale pöörab.

Eluiga

Meini kassi keskmine eluiga on 12,5 aastat. Tegemist on vastupidava liigiga, kuna see on kohandunud elama ekstreemsetes ilmaoludes.

Näitusekass

Meini kassid olid 19. sajandil Ameerikas korraldatud kassinäitustel peamised favoriidid, võites hulgaliselt parima kassi tiitleid. 1878. aastal Bostonis toimunud maailma esimesel kassinäitusel vallutasid nad oma iluga nii vaatajate kui ka kohtunike südameid. 1895. aasta New Yorgi kassinäitusel pärjati Cosie-nimeline pruun tabby parima kassi tiitliga. Sajandivahetusel pidid meini kassid paraku loovutama oma liidripositsiooni parasjagu populaarse tipul olnud Pärsia kassidele. Ameerikas küll endiselt väga armastatud tõu kuulsus hakkas aga uut tuult tiibadesse saama alles 1950ndatel, mil kasside tõuaretamine hoogustus ja loodi esimesed lemmikloomaühingud. 1968. aastal asutasid kuus fänni-aretajat "Pesukaru-taoliste meini kasside aretajate ühingu", kuhu 1980. aastatel kuulus juba 1000 huvilist ja 200 tõuaretajat.
Cheek

Ajalugu

Jare on sündinud 22.detsembril 1981.a Vantaas. Tema ema on Aini Tiihonen ja isa Heimo Petteri Tiihonen. 
Tal on 2venda (Markus ja Jere Petteri) ja 2õde (Aini ja Theresa). Jere on Jare kaksik vend (Jare on Jerest paar minutit vanem).
2017 novembris teatas Cheek, et lõpetab 2018 augustis oma 20 aastase kestva karjääri.
1955. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises

1955. aasta  NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises .
Johannes Matthias Arvelius

Johannes Matthias (Matthiae) Arvelius (umbes 1680 Rauma Soome – 1. september 1738 Soome) oli Eestimaa vaimulik.
1705 sai ta Haljala koguduses leseaastapastoriks.
1712 kutsuti ta Harju-Madise ja Harju-Risti koguduse pastoriks.
1717 läks ta Rootsi.

Isiklikku

Tema vennapoeg oli Eesti vaimulik Friedrich Immanuel Arvelius.
Scotti maakond (Missouri)

Ajalugu

Maakond moodustati 1822. aastal.
Christoph Dietrich Georg Tomberg

Christoph Dietrich Georg Tomberg (21. jaanuar/2. veebruar 1845 Tudulinna – 26. jaanuar/7. veebruar 1902 Vaivara) oli eesti vaimulik.
Lõpetas Tartus gümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1864–1868, lõpetas Ülikooli teoloogiakandidaadina. Oli prooviaastal Vaivara koguduses. Ordineeriti 28. juunil/10. juulil 1870 õpetajaks.
Oli aastail 1870–1871 Vaivara koguduse adjunktõpetaja, valiti õpetajaks 19. jaanuar/31. jaanuaril 1871, introdutseeriti ametisse 25. aprillil/7. mail 1871. Oli Vaivara koguduse õpetaja aastatel 1871–1902.

Isiklikku

Tema vend Nikolai Adolf Tomberg oli luterlik vaimulik Kamenets-Podolskis, vend Oskar Ernst Emil Tomberg oli Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse õpetaja.
Lääne-Saare Prefektuur

Lääne-Saare Prefektuur oli Eestis 1926-1939 tegutsenud prefektuur. 
Prefektuur moodustati 1926, kui Läänemaa juurde liideti Saaremaa. 
Prefektuuri piirkonda kuulusid Haapsalu, Kuressaare ja Kärdla linnad ning Lääne- ja Saaremaa. Prefekti asukoht oli Haapsalus.
Läänemaa jagati Haapsalu, Lihula ja Märjamaa politseijaoskondadeks. Hiiumaa, mis kuulus tollel ajal Läänemaa koosseisu kuulus Haapsalu politseijaoskonna alla ja ning jaoskonna juhiks oli komissari õigustega abikomissar.
Saare prefektuur lahutati uuesti Vabariigi Valitsuse otsusega 13. oktoobril 1939 seoses Nõukogude Liidu sõjaväebaaside asutamisega Eestis.
Pekka Marjamäki

Pekka Marjamäki (18. detsember 1947 Tampere – 10. mai 2012 Tampere) oli soome jäähokimängija ja treener.
Ta mängis aastatel 1964–1979 ja 1981–1984 Tampere Tapparas ning tuli viis korda Soome meistriks (1975, 1977, 1979, 1982, 1984).
Pekka Marjamäki mängis Soome koondises 251 mängu, sealhulgas kümnel MM-i ja kahel olümpiaturniiril ning lõi 40 väravat ja andis 25 väravasöötu.
Aastal 1975 valiti ta jäähoki MM-i parimaks kaitsemängijaks ning Soome aasta jäähokimängijaks.
Aastal 1998 valiti Marjamäki Rahvusvahelise Jäähokiliidu kuulsuste halli, aastal 1999 valis Soome jäähokimuuseum ta 68. jäähokilõviks.
Märkenöör

Märkenöör on tööriist, millega saab märgistada sirget joont tasasel ja sirgel pinnal nii horisontaalselt kui ka vertikaalselt. Sellega on lihtsam märgistada kaugemaid vahemaid kui joonlauaga.
Seda vahendit kasutatakse tihti ehitus- ja puusepatöös. Puidu märgistamisel nööriga ei pea pind olema hööveldatud ega sirgete servadega.

Kasutamine

Märkenöör, nailonist või sarnasest materjalist nöör, kaetud värvipuru, tavaliselt kriidipuruga, tõmmatakse kahe punkti vahele sirgelt pingule. Seejärel tõmmatakse nöör pinnast eemale ja lastakse järsu liigutusega vastu pinda. Pinnale tekib kriidipurust sirge joon.
Märkenööri kasutatakse tavaliselt suhteliselt tasastel pindadel, kuid kui nöör on pingul ja märgistatava lõigu otsad on peaaegu samal tasapinnal, saab nööriga märgistada ka ebatasasemad pinnad. Lõigus, mida tahetakse märgistada, võib esineda auke ja tühimikke.
Kui nöör tõmmatakse liiga pingule, võib see katkeda. Katkemist võib soodustada niiskuse sattumine tööriista.
Nöör on tavaliselt paigaldatud mugavasse korpusse. Märgistada saab mitut värvi kriidipuruga.

Ajalugu

Märkenööri on kasutatud ehitusel juba iidses Egiptuses.
Mumbai

Linna nimed

Mumbai on eponüüm. Nimi on etümoloogiliselt tuletatud hindu jumalanna Mumbadevi kohalikust nimest Mumba ja sõnast Aai, mis tähendab marathi keeles "ema". 16. sajandil andsid portugallased alale nime Bom Bahia, mis tähendab "hea laht". Hiljem see lühenes Bomaímiks, ja pärast Briti Impeeriumi kätte minekut omandas inglispärase kuju Bombay. Linna ametlikuks nimeks sai 1995. aastast Mumbai, kuid endist nime (Bombay) kasutatakse lääneriikides tänini, samuti kasutavad seda endiselt paljud linna elanikud ja ka ametiasutused.

Majandus

Mumbai on India tähtsaim finantskeskus, seal asub India suurim väärtpaberibörs. Mumbai sadama kaudu käib enam kui pool India merekaubandusest. Mumbai on India rikkaim linn ja sellel on suurem SKT kui ühelgi teisel linnal Lõuna-, Lääne- või Kesk-Aasias, moodustades 5% kogu India SKT-st.

Sündmused

26. novembril 2008 toimusid mitmes Mumbai hotellis relvastatud terrorirünnakud, mille eest võttis vastutuse islamirühmitus Deccan Mujāhidīn. Surma sai vähemalt 200 inimest, neist paljud pantvangi võetud välisturistid.
Jalaka tänav

Jalaka tänav on tänav Tartus.
Tänav saab alguse Aardla tänavalt ja kulgeb valdavalt lõuna suunas linnapiirini, olles seejuures 1,87 km pikk. Teisel pool linnapiiri kulgeb tee edasi Kuslapuu tänavani Kambja vallas, kus ta ka lõpeb.
Policoro

Haldus

Policoro piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Rotondella, Scanzano Jonico, Tursi, Nova Siri.

Loodus

Viljakal Metaponto madalikul asuva Policoro kagupiiriks on Joonia mere Taranto laht. Kirdepiiril voolab Agri jõgi.
Kolmekümne aasta (1961–1990) vaatluste andmetel on kõige jahedam kuu jaanuar (keskmine temperatuur +7,8 °C) ja kõige soojem kuu august (keskmine temperatuur +25,4 °C).

Ajalugu

Policoro läheduses asuvad antiikaegse, VI sajandil e.m.a. rajatud Magna Graecia olulise keskuse Herakleia varemed. Aastal 280 eKr võitlesid roomlased seal Pyrrhosega.
Policoro eraldus Montalbano Jonicost iseseisvaks omavalitsusüksuseks 1959. aastal.
Nikolai Vojeikin

Nikolai Vojeikin (sündinud 29. jaanuaril 1950 Iisakul) on Eesti poliitik.
Ta oli 1998–2010 Reformierakonna liige ning 2014–2015 Eestimaa Ühendatud Vasakpartei liige. Ta oli 2013–2014 Maardu linnapea.
Vojeikin on 2015. aastast Kiviõli linnapea.
Ta oli 2005–2014 Harjumaa Spordiliidu juhatuse liige ning 2014–2015 Harjumaa Omavalitsuste Liidu juhatuse liige.
Yogasūtra

Yogasūtra ehk Joogasuutra (sanskriti  योगसूत्र  Yoga-sūtra; jooga juhend) on üks India ning maailma kirjanduse kuulsamaid jooga filosoofia ja jooga praktika alustekste. Joogasuutra pärineb 5.–2. sajandist eKr ja on seostatav Patandžali nimega. 
Joogasuutraga pandi alus uuele askeetlikule maailmavaatele, mis levis sajandite jooksul Indiast üle kogu maailma ning mõjutab inimeste arusaama oma ihust ja hingest tänaseni.
Kaljo Aamer

Kaljo Aamer (17. aprill 1935 Tallinn – 22. november 2002) oli eesti teedeinsener ja majandustegelane.
Ta lõpetas 1960 Tallinna Polütehnilise Instituudi ja 1984 Moskva Rahvamajanduse Akadeemia. 
Edgar Savisaare valitsuse ajal oli ta Jaak Tamme alluvuses tööstus- ja energeetikaministri asetäitja. Edgar Savisaare mälestuste järgi pooldasid nad riigiettevõtete kiiret erastamist direktoritele või nende poolt valitud eraomanikele.  
Ta oli 1991. aastast Eesti Asfaldiliidu esimees. 19. mail 1993 taandas ta ennast sellelt ametikohalt.
Hiljem oli ta Eesti Kütuse kommertsdirektor, varustusdirektor, rahvusvaheliste suhete direktor ja peadirektori asetäitja ning Eesti Õliühingu nõunik (tegevjuht).
Aastal 1998 sundlõpetati ettevõte EK Pluss AS, mille tegevdirektor Kaljo Aamer oli. Aamer kuulus 1998. registreeritud Osaühingu O.C. juhatusse. 
1992. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Demokraatide) nimekirjas valimisringkonnas nr 1 (Põhja-Tallinn) ning kogus 72 (Eestist 68 ja välisriikidest 4) häält. 
1995. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Eesti Rahvuslaste Keskliidu) nimekirjas valimisringkonnas nr 3 ning kogus 24 (Mustamäe linnaosast 19 ja Nõmme linnaosast 5) häält. Ta osales 1999. aasta Riigikogu valimistel, kandideerides Mõõdukate nimekirjas. 
1999. aasta kohalikel valimistel kandideeris ta Mõõdukate nimekirjas Tallinna linnavolikokku valimisringkonnas nr 3 (Mustamäe ja Nõmme linnaosa) ja 2002. aasta kohalikel valimistel valimisringkonnas nr 6 (Nõmme linnaosa). Aastal 2002 kogus ta 9 häält ja volikokku ei pääsenud.
Aastal 1993 algatati Kaljo Aameri vastu kriminaalasi. Tallinna Linnakohtu 18. mai 1994. aasta otsusega mõisteti ta õigeks.

Isiklikku

Kaljo Aameri abikaasa oli Ülle Aamer. 
Alates 1995. aastast kuulus ta Tallinna Piiskoplikku Toomkogudusse. Aastal 2001 valiti ta koguduse nõukokku. Ta suri 22. novembril 2002 ning ta maeti 6. detsembril Tallinna Metsakalmistule.
Aavere lubjakivimaardla

Aavere lubjakivimaardla on üleriigilise tähtsusega lubjakivimaardla, mis asub Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. Maardla pindala on 87 ha.
Tootsa kihi paksus on kuni 5 m ja geoloogiliselt on see Siluri ladestu Juuru lademe lubjakivi. Maardla katendi paksus on kuni 2,4 m.
Maardla lubjakivi saab kasutada nt lubja valmistamiseks.
Eestis maardlast ei kaevandata
Kaarma vald

Ajalugu

Kaarma valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991. 1999. aastal ühines toonane Kaarma vald Kuressaare vallaga, mille baasil loodi uus omavalitsusüksus Kaarma vald.
2014. aastal moodustas Kaarma vald koos Lümanda ja Kärla vallaga Lääne-Saare valla, mis omakorda liitus 2017.aasta omavalitsuste haldusreformi käigus kõigi teiste Saaremaa valdadega Saaremaa vallaks.

Alevikud

Aste, Kudjape, Nasva.

Külad

Kaarma vallas oli 68 küla:
Abruka, Anijala, Ansi, Aste, Asuküla, Aula-Vintri, Eikla, Endla, Haamse, Hakjala, Hübja, Irase, Jootme, Jõe, Kaarma, Kaarmise, Kaisvere, Kasti, Kaubi, Kellamäe, Keskranna, Keskvere, Kiratsi, Kirikuküla, Koidu, Koidula, Kuke, Kungla, Käku, Kärdu, Laadjala, Laheküla, Laoküla, Lilbi, Maleva, Meedla, Metsaküla, Mullutu, Muratsi, Mõisaküla, Mändjala, Nõmme, Paimala, Parila, Piila, Praakli, Põlluküla, Pähkla, Pärni, Randvere, Saia, Sepa, Sikassaare, Tahula, Tamsalu, Tõlli, Tõrise, Tõru, Uduvere, Unimäe, Upa, Vaivere, Vantri, Vatsküla, Vestla, Viira, Õha.

Kirikud ja kalmistud

Valla territooriumil asusid Kaarma kirik ja Piila kirik ning kalmistutest Kaarma kalmistu, Kaarma-Liiva kalmistu, Kudjape kalmistu, Saia kalmistu, Piila kalmistu ja Abruka kalmistu.

Loodus

Elmereika, Loode tammik, Pootsareika

Järved

Kaarmise järv, Mullutu-Suurlaht, Padura loik, Ärgessoo järv

Lahed

Kasti laht, Kuressaare laht, Muratsi laht, Põlde lõugas, Sepamaa laht

Ojad

Anepesa oja, Kaarma oja, Kortsisoo oja, Laiaselja oja, Luhaniidu oja

Poolsaared, neemed

Kadakanina, Koplina säär, Limbinina, Muratsi poolsaar, Pitkanina, Suur-Tulpe poolsaar, Tagasäär, Tõugasäär, Vaherahu nukk

Saared

Abruka, Iilaste laid, Kasselaid, Kabüse, Kirjurahu, Laidu, Linnusitamaa, Läkumätas, Roolaid, Vahase, Väike-Tulpe.

Sood

Allikasoo, Hübja soo, Kurgessoo
Vabaduse park

Ajalugu

Vabaduse park on üks Nõmmele väga omastest parkmetsadest. Sellised männimetsad planeeriti Nõmmele juba 1920. aastate lõpus. 1937. aastal kinnitati linnavolikogus lõplik plaan, mille järgi pidi Nõmmel olema kolm parkmetsa ja kaksteist puiestikku.

Tänapäev

Tänapäeval on Vabaduse park hea koht ürituste korraldamiseks. Pargis on toimunud tänavalaat "Roheliste väravate tänav", Nõmme laste laulupidu ja "Nõmme kevad". 17. juunil 2018 toimus Vabaduse pargis Nõmme IV laulu- ja tantsupäev, mis taaselustas vabariigi algusaegadel Nõmmel toimunud laulupäevade traditsiooni  29. juulil 2007 jõustus seadus, mis võtab Vabaduse parkmetsa kaitse alla.
Fjodor Smolov

Koondisekarjäär

Smolov on mänginud Venemaa juunioride koondises ja korduvalt (2012. aastast) Venemaa põhikoondises. 2018. juuli seisuga oli tal aastatel 2012–2018 kokku 37 koondisemängu ja löödud väravaid neis kokku 12.
Eduard Pekarski

Eduard Karlovitš Pekarski,  poolapäraselt Edward Piekarski, (vene keeles Эдуард Карлович Пекарский; jakuudi keeles Эдуард Карлович Пекарскай; 25. oktoober (vkj  13. oktoober) 1858 Igumenski maakond, Minski kubermang, Venemaa Keisririik – 29. juuni 1934 Leningrad) oli poola päritolu Venemaa Keisririigi ja  Nõukogude Liidu lingvist, etnograaf ja folklorist,  NSV Liidu Teaduste Akadeemia auliige.
Tal on uurimusi jakuudi leksikograafia, etnograafia ja folkloori alalt.Tema elutööks oli põhjalik jakuudi keele sõnaraamat "Slovar jakutskogo jazõka" ("Словарь якутского языка"). Põhiosa sellest kirjutas ta Jakuutias olles, kuhu ta  1881. aastal asumisele saadeti.  1887. aastaks oli ta kogunud ja tõlkinud 7 tuhat jakuudi sõna, 1892. aastaks 20 tuhat sõna. 1930. aastal oli tema sõnaraamatus 25 tuhat sõna. Teos ilmus ositi aastatel 1907–1930.

Päritolu, haridustee ja asumisele saatmine

Pekarski sündis Minski kubermangus vaesunud poola aadli perekonnas. Pärast gümnaasiumi lõpetamist Tšernigivis 1877. aastal asus ta õppima Harkivi Veterinaaria Instituuti, kuid osalemise eest narodnikluses heideti ta 1878. aasta detsembris instituudist välja. 1881. aastal saadeti ta revolutsioonilise tegevuse eest asumisele Siberisse. Asumise kohaks määrati Igidei nasleg Jakuudi oblastis.

Jakuudi keele sõnaraamat

Igidei naslegis (halduslikult  kuulub praegu Tatta ulussi) veedetud 18 aasta jooksul kirjutas ta oma peateose – jakuudi keele sõnaraamatu – põhiosa. Sõnaraamatu koostamisel aitasid teda kohalikud jakuudi keele asjatundjad preester Dmitri Popov, olonghode pajataja Marija Androssova-Jonova, jakuudi tähestiku loojaid Semjon Novgorodov ja meditsiiniterminitega tegelenud Prokopi Sokolnikov ning mitmed tuntud teadlased, sealhulgas keeleteadlane Karl Zaleman ning turkoloogid Wilhelm Radloff ja Vassili Bartold.
1895. aastal 14 aastat kestnud asumine ametlikult lõppes, kuid Pekarski eelistas jätkata sõnaraamatu koostamist Jakuutiast lahkumata. 1899. aastal asus ta elama Jakutskisse. Alles 1905. aastal lahkub ta Jakuutiast Peterburi, kus ta sai teaduri töökoha Antropoloogia- ja Etnograafiamuuseumis. Ühtlasi jätkas ta tööd sõnaraamatu kallal.
Aastatel 1933–1934 tõlgiti Mustafa Kemal Atatürki korraldusel Pekarski jakuudi keele sõnaraamat türgi keelde. See 12-köiteline teos anti välja vaid ühes eksemplaris. 2014. aastal andis Türgi saatkond Venemaal Sahha rahvusraamatukogule üle selle teose elektroonilise koopia diskide kujul. Raamatukogu printis need diskid paberikandjale ja brošeeris Pekarski sõnaraamatu tõlke kõik 12 köidet. Pekarski sõnaraamatu tõlke köidete presentatatsioon toimus 2015. aasta veebruaris Jakutskis.
Emil Ludwig

Emil Ludwig (25. jaanuar 1881 Breslau – 17. september 1948 Moscia, Ascona lähedal, Šveits) oli saksa kirjanik ja ajakirjanik, menukate biograafiate autor.

Elu ja looming

Ta sündis juudi perekonnas, õppis Breslau ülikoolis õigusteadust, reisis palju, tegutses I maailmasõja ajal sõjaajakirjanikuna. Algul kirjutas ta tähelepanuta jäänud näidendeid (ka värssdraamasid), romaane ja lühiproosat, kuid rahvusvahelist edu saavutas kahe maailmasõja vahel paljudesse keeltesse tõlgitud suurmeeste elulugude autorina: Goethe (1920), Bismarck (1921–26), Rembrandt (1923), Napoleon (1925), Wilhelm II (1925), Jeesus Kristus (1928), Michelangelo (1930), Abraham Lincoln (1930), Heinrich Schliemann (1932), Hindenburg (1935), Kleopatra (1937), Roosevelt (1938), Stalin (1945), Freud (1947).
Oma köitvalt kirjutatud elulooraamatutes püüdis ta vältida idealiseerimist ning avada suurmeeste inimlikke jooni, nende igapäevaelu, kirgi, nõrkusi ja pahesid; oli märgatavalt mõjutatud Sigmund Freudi psühhoanalüüsist.
Hitleri Saksamaal tema teosed keelustati ja neid põletati avalikult; ka saksa okupatsioonivõim Eestis 1941 keelustas tema raamatud. Teise maailmasõja ajal elas ta USAs ja elu lõpuaastatel Šveitsis.

Vestlus Staliniga

Emil Ludwig intervjueeris mitmeid kuulsaid poliitikuid ja diktaatoreid (Mussolini, Atatürk, Masaryk).
13. detsembril 1931 vestles ta Jossif Staliniga, see oli Stalini esimene pikem intervjuu välismaalasele. Eesti keeles on jutuajamine avaldatud Stalini Teoste 13. köites (1952).
Xenochrophis

Levila

Neid võib kohata Aasias.
Mare Müürsepp

Mare Müürsepp (sündinud 1958) on eesti lastekirjanduse uurija, kasvatusteadlane ja klassiõpetaja.
Ta töötab Randvere Koolis ja lepingulise töötajana ka Tallinna Ülikoolis.
Mare Müürsepa sulest on ilmunud hulgaliselt kooliõpikuid ja muid õppematerjale, teaduskirjutisi, monograafiad "Lapse tähendus eesti kultuuris 20. sajandil: kasvatusteadus ja lastekirjandus" (2005, PhD väitekiri), "Laps on hakanud lugema" (1998), lasteraamatud "Lehmaga mere ääres" (1987) ja "Viis vaba kutsikat" (2009), koos Heli Lukneriga füüsika algtõdede lugemik "Füübits" (2017).
Mare Müürsepp on Eesti Lugemisühingu juhatuse esimees ja kuulub rahvusvahelisse lastekirjanduse uurimise ühingusse IRSCL ning õpiku- ja haridusmeedia uurimise ühingusse IGSB.