Paschalis II

Paavstiks saamine

Paschalis II valiti paavstiks 13. augustil 1099 Rooma San Clemente kirikus ja pühitseti ametisse 14. augustil. Ta võttis nime Paschalis I järgi.
Kardinalid, piiskopid ja diakonid kogunesid San Clemente kirikusse paavsti valima 10. augustil 1099. Paschalis protesteeris valituks osutumise järel, kuid vaimulikud veensid teda paavstiks hakkama.

Suhted Bütsantsiga

Bütsantsi keiser Alexios I asus 1112 paavstiga rääkima läbi skisma lõpetamise üle, kuid paavst seadis leppe eeltingimuseks paavsti primaadi tunnustamise.

Suhted Lähis-Idaga

Paschalis II toetas 1105 Antiookia vürsti Bohemund I sõjakäiku Bütsantsi vastu.
Paschalis II andis Jeruusalemma kuningale Baldwin I-le privileegi allutada Jeruusalemma patriarhaadi jurisdiktsiooni alla kõik vallutatud aladel olnud kogudused.

Suhted Itaalia valitsejatega

Paschalis II kinnitas 1. oktoobril 1117 avaldatud bullaga Sitsiilia krahvile Ruggero I-le (Roger I) antud privileege Sitsiilia kiriku üle (Sitsiilia monarhia).
Paavsti väed hõivasid 1101 Petrus de Columna (Pietro Colonna) kindlused (Colonna, Monte Porzio ja Zagarolo), kuna kindluste isand oli korraldanud röövretki Kirikuriigi aladele.

Suhted Prantsusmaaga

Paschalis II külastas 1106–1107 Prantsusmaad ja kohtus mais 1107 Saint-Denis' kloostris kuningas Philippe I-ga, kelle ta vabastas kirikuvande alt. Kohtumisel paavstiga osales ka hilisem kuningas Louis VI.

Suhted Rootsiga

Paschalis II andis Rootsi kuningale Inge I-le korralduse rajada Vreta klooster.

Suhted Taaniga

Paschalis II rajas 1104 Lundi peapiiskopkonna ja saatis 23. aprillil 1117 kirja Taani kuningale Nielsile.

Suhted Hispaania piiskoppidega

Paschalis II andis 1109 palliumi Braga piiskopile Maurice Bourdin'ile (hilisem vastupaavst Gregorius VIII). Ta määras 1110 Braga piiskopi metropoliidiks. Ta lahendas novembris 1114 Braga ja Toledo piiskoppide piiritüli Braga piiskopi kasuks. Ta ekskommunitseeris 1117 Braga piiskopi Maurice'i, kes oli krooninud Heinrich V keisriks.

Suhted Itaalia piiskoppidega

Paschalis II rajas Nardò piiskopkonna. Ta määras Marsi (Avezzano) piiskopiks Berardo. Ta ühendas Città della Pieve ja Chiusi piiskopkonnad.

Suhted Prantsusmaa piiskoppidega

Paschalis II saatis Prantsusmaale legaadina Gui (hilisem paavst Calixtus II), kelle eesistumisel toimus 1112 Vienne'is kirikukogu, kus Heinrich V ekskommunitseeriti.

Liturgilised otsused

Paschalis II mõistis hukka hostia kastmise armulauaveini sisse enne selle pakkumist usklikele armulauasakramendi andmisel (intinctio Panis).
Ta kohustas piiskoppe teatud perioodi järel Roomat külastama (ad Limina visiit).
Tema ajal kasutati esmakordselt paavsti krooni kohta mõistet tiaara.

Munklus

Paschalis II tunnustas 15. veebruaril 1113 välja antud bullas "Pio Postulatio" Jeruusalemmas asutatud hospidali teenindavat personali kui iseseisvat vennaskonda. Bullaga kinnitas paavst vennaskonna iseseisvuse ning andis talle õiguse valida oma eestseisja ning vabastas kirikukümnise tasumisest. Sellest vennaskonnast kujunes peatselt välja Malta ordu.
1117 tunnustas paavst Fontevraud'i ordut ja benediktiini kamalduleeslaste ordut.
Ta kinnitas Marmoutiers'i kloostri abtiks Guillaume'i.
Ta andis Nardò kloostri abtile piiskopi funktsioonid.
Ta külastas 1106 Cluny kloostrit ja 1107 Pariisi lähistel asunud Saint-Denis' kloostrit.
Ta andis Rootsi kuningale Inge I-le korralduse rajada Vreta klooster.

Uued kardinalid

Paschalis II määras 92 kardinali. Seni polnud ükski paavst pühitsenud sedavõrd arvukalt kardinale. Hiljem on veel rohkem kardinale määranud Pius VII, Pius IX, Leo XIII, Paulus VI ja Johannes Paulus II. Tema ajal sai kardinaliks hilisem vastupaavst Anacletus II.

Paschalis II kultuuriloos

Paschalis II pühitses 1106 sisse Parma katedraali, Saint-Bénigne katedraali Dijonis ja kiriku Lyonis. Tema ajal renoveeriti Rooma San Clemente kirikut.
Ta määras kardinaliks kroonik Leo Marsicanuse (Leo Ostiensis).
Hildebert Tours'ist kirjeldab oma töödes Paschalis II aegset Roomat.

Surm

Paschalis II suri 21. jaanuaril 1118 Roomas Sant'Angelo kindluses ja maeti Lateraani basiilikasse.
Benediktlased austavad teda õndsana ja tema mälestuspäeva peetakse 18. jaanuaril.

Hinnang

Kroonik Sigebert taunis "Chronicon sive Chronographias" Paschalis II-st, kuna ta oli andnud Flandria krahvile korralduse Liège'i elanike ründamiseks, sest nad kuuletusid keisrile. Sigebert pidas paavsti otsust ebakristlikuks, sest see oli tema arvates pühakirjale vasturääkiv.