google/wiki40b huggingface dataset:
Pommtsüklon

Pommtsüklon ehk pahvaktsüklon on uus ja viimastel aastatel eeskätt ajakirjanduses kasutusele võetud ilmatermin. Niimoodi on hakatud Põhja-Ameerikas kutsuma selliseid atmosfääris esinevaid madalrõhkkondi ehk tsükloneid, mille puhul õhurõhk langeb tsüklonis väga kiiresti.
Pahvaktsükloni definitsioonis on antud isegi täpne määratlus – õhurõhu langus vähemalt 24 millibaari / hektopaskalit 24 tunni jooksul. Sellist väga kiiret tsükloni arengut nimetataksegi inglise keeles bombogenesis'eks, mida võiks eesti keelde tõlkida kui 'plahvatuslikku arengut' (viimasest ka rööptermin pahvaktsüklon). Selle tagajärjena kujuneb tsükloni keskme ja äärealade vahel välja väga suur õhurõhu gradient, põhjustades purustava toimega tormituuli.
Pahvaktsükloniga kaasnevad sageli äärmussademed. Kui selline tsüklon liigub kiiresti suurematele laiustele, siis kaasneb sellega näiteks Arktikas kiire ilma soojenemine ning mõnel juhul võib temperatuur tõusta isegi talvel üle 0 °C. Pahvaktsüklon (või selle servas külm õhumass) võib liikuda ka kaugele lõunasse, põhjustades ebatavaliselt külma ilma ja lumesadu. Kõige iseloomulikum on selline olukord Põhja-Ameerikas, kus selliseid nähtuseid soodustab pinnamood.
Reeglina tekivad need tsüklonid ookeani kohal aktiivsel frondil, kui kokku puutuvad väga erinevate omadustega õhumassid, mis loob suure barokliinse labiilsuse.
Pommtsüklon iseenesest ei plaksata (implosioon on mõeldav), kuid see on selline tsüklon, mis toob inimeste elutegevuse jaoks kaasa tõsiseid tagajärgi. Tugevast tuulest tekkinud purustused, sademetest põhjustatud üleujutused ja lumesadudest või lumetormist tingitud transpordikatkestused tekitavad suurt materiaalset kahju. Mingil määral võib parasvöötmes esinevaid pommtsükloneid võrrelda isegi troopikatsüklonitega ehk orkaanide ja taifuunidega, kuigi pahvaktsüklonite hävitav toime pole samavõrd suur kui troopikas ja nende tekkemehhanism on täiesti teistsugune.
Pitiuusid

Pitiuusid (hispaania Islas Pitiusas) on saarestik Vahemeres, Baleaari saarestiku edelapoolsemad saared.
Suurim saar saarestikus on Eivissa.
Saared kuuluvad Hispaaniale.
Sillakohus

Sillakohus oli madalama astme politseikohus Liivimaa kubermangus. Liivimaa sillakohtute eelkäijad olid adrakohtud, mis Rootsi riigiasutuste ja Liivimaa rüütelkonna koostöös valminud uue politseikorralduse alusel 1668. aastal asendati sillakohtutega. 
Sillakohus (saksa keeles Ordnungsgericht, vene keeles орднунгсгерихт) mille kohta kasutati vahel ka nimesid maakohus, seadusekohus.
Liivimaa kubermangus toimunud mõisate reduktsiooni käigus riigistati umbes 70% mõisatest ning seega nõrgenes ka Liivimaa rüütelkonna võim kubermangus, seda ärakasutades likvideeris kuningas Karl XI sillakohtud 1694. aastal, nende ülesandeid hakkasid täitma kreisifoogtid (Liivimaal riigi poolt sillakohtunike asemele määratud politseilisi ülesandeid täitvad ametnikud). 
Sillakohtud taastati Vene võimu poolt 1710. aastal Põhjasõja ajal. Asehalduskorra ajal Liivimaa kubermangus sillakohtud kaotati uuesti ja nende ülesandeid täitis alammaakohus. Pärast asehalduskorra lõppu taastati Liivimaa kubermangus viis sillakohut uuesti. Eesti aladel taastati need Tartus, Pärnus ja Saaremaal. 
Talurahvaseaduste ellurakendamisega pärast 1804. aastat moodustati kubermangus juurde neli sillakohut, nendest Eesti aladele kaks: Võru ja Viljandi sillakohus. 
Sillakohtute õigused laienesid 19. sajandi jooksul pidevalt, nad muutusid talurahva haldusliku ja politseilise järelevalve universaalorganiks kohapeal.
Sillakohtud kaotati 1888. aasta 9. juuni seaduse „Läänemere-kubermangude politsei ümberkorraldamine” alusel.

Sillakohtu koosseis

Sillakohus koosnes sillakohtunikust, kahest adjunktist ehk kohtunikuabist ja notarist. Peale nende ametnike olid kohtus ametis arhivaar, protokollija, tõlk, marsikomissar, kantseleiteenijad ja käskjalad.
Sillakohtunik ja adjunktid valiti rüütelkonna poolt mõisnike hulgast teenistusse kolmeks aastaks ning kinnitati ametisse Liivimaa kuberneri poolt, ülesanne oli uurida ja karistada talupoegade väiksemaid kuritegusid.
Notarid valiti ametisse rüütelkonna poolt eluajaks ning nad kinnitati ametisse kubermanguvalitsuse poolt. 
Liivimaa Maanõunike kolleegium määras ametisse marsikomissari, kes vastutas sõjavägede liikumise eest teedel ja sildadel ning nende korrasoleku eest. Siit ka nimetus sillakohus. Istungeid pidas iga sillakohus oma maakonnalinnas.
Sillakohus allus kindralkubernerile, 1796. aastast Liivimaa Kubermanguvalitsusele. Sillakohtunik andis oma tegudest aru kubernerile, kellele võidi kaevata ka sillakohtu otsuse peale.
Rõuge kihelkond

Piirkonna ajalugu

Rõuge kihelkond tekkis 16. sajandil. Paikkonna varasem kihelkondlik kuuluvus on tänini üsna ebaselge. Rõuge kiriku rajas ilmselt 1550. aastatel Rõuge mõisnik Kursell. Kihelkond sai Põhjasõjas kannatada. Sõjas kannatada saanud kirik lammutati ning 1729. aastal hakati uut rajama.

Kihelkonna alad tänapäeval

Rõuge kihelkond oli pindalalt üks Eesti suuremaid. Tänapäeval jääb kunagise Rõuge kihelkonna territoorium peamiselt Võru maakonda ning väike osa ka Põlva maakonda.
Endise kihelkonna aladel asuvad Rõuge, Antsla ja Räpina vald.
McLaren

МcLaren (ametlik nimi McLaren Racing Limited) on eelkõige tuntud kui Vormel 1 meeskond, samas lööb meeskond kaasa ka Indianapolise 500 miili sõidus ja Le Mansi 24 tunni võidusõidus. 
Aastast 2018 kannab tiim nime McLaren-Renault. McLareni peakontor asub Suurbritannias Wokingis. Alates 2016. aastast on meeskonnajuhiks on Zak Brown.

Ajalugu

McLareni meeskonna asutas 1963. aastal Bruce McLaren.
Mercedes-Benz oli partneriks aastatel 1995–2014 ning Honda 2015–2017.
2006. aasta hooajal kasutas McLareni meeskond Mercedes FO 108S 2.4 V8 mootorit ja Michelini rehve.

Saavutused

McLaren on aastast 1966 (debüüt Monaco Grand Prix'il) Vormel 1 karikasarjas tulnud 12 korda maailmameistriks sõitjate arvestuses: Emerson Fittipaldi (1974), James Hunt (1976), Niki Lauda (1984), Alain Prost (1985, 1986, 1989), Ayrton Senna (1988, 1990, 1991), Mika Häkkinen (1998, 1999) ja Lewis Hamilton (2008).
Konstruktorite karikas on võidetud kaheksa korda: aastatel 1974, 1984, 1985, 1988–1991 ja 1998.
Aleksandr Zinovjev

Aleksandr Zinovjev (vene Александр Александрович Зиновьев; 29. oktoober 1922 Pahtino küla, Kostroma kubermang – 10. mai 2006 Moskva) oli vene loogik, filosoof ja kirjanik.
Nõukogude ajal oli Zinovjev dissident. Pärast seda, kui ta oli Läänes avaldanud kaks Nõukogude korra suhtes kriitilist romaani, visati ta välja NSV Liidu Teaduste Akadeemiast ning saadeti 1978. aastal Nõukogude Liidust välja.
Pöördus 1999. aastal Venemaale tagasi.
Pärast Nõukogude Liidu lõppu kritiseeris Zinovjev Boriss Jeltsini reforme ja toetas kommunist Gennadi Zjuganovit.
Zinovjev pooldas Nikolai Morozovi ja Anatoli Fomenko "uut kronoloogiat", mille järgi on kogu inimkonna vanem ajalugu võltsitud.
Metsnik

Metsnik on ametnik, kes otseselt korraldab metsade majandamist, keskkonnakaitset ja jahindust.
Eesti NSV ajal (1962) nimetati metsnik ümber metsatehnikuks; metsniku nimetus taastati 1979. aastal.
Antonio Soler

Antonio Francisco Javier José Soler Ramos (3. detsember 1729 Olot – 20. detsember 1783 San Lorenzo de El Escorial) oli hispaania helilooja, kes sai tuntuks klaverisonaatidega. Samuti andis ta olulise panuse klavessiini ja haamerklaveri repertuaari.
Päärdu kool

Päärdu kool oli üldhariduskool Rääskis ja Päärdus aastail 1846–1972.
Päärdu vallakool (Rääski külas) asutati 1846.
Juba 20. sajandi esimesel kümnendil arutati kooli võimalikku kolimist Päärdu mõisahäärberisse. Selle tõttu jäi Päärdu mõis 1905. aasta mässu ajal rüüstamata. Kooli käsutusse anti häärber alles 1924. aastal.
1930 sai koolist kuueklassiline algkool. 1944 muudeti kool seitsmeklassiliseks (mittetäielikuks keskkooliks). 1960. aastal kaheksaklassiliseks ja 1971 taas algkooliks. 1972 liideti kool Kivi-Vigala kaheksaklassilise kooliga.
Jaan Rink

Elulugu

Jaan Rink sündis 1886. aastal Liivimaa kubermangus, Pärnumaal Uue-Kariste vallas ning omandas üldhariduse kodus.

Eesti Vabadussõjas

Jaan Rink asus teenistusse Eesti Rahvaväes alampolkovniku auastmes 21. novembril 1918. 1918. aasta novembrist kuni 1919. aasta veebruarini oli ta 1. Diviisi staabiülem ja Viru rinde operatiivjuht.
1919. aasta veebruarist kuni 1920. aasta märtsini oli ta Kindralstaabi Valitsuse ülem ja ajakirja Sõdur vastutav toimetaja ning 1919. aasta aprillist ka Vabariigi Sõjakooli õppejõud.
1919. aasta juunis ja juulis oli Jaan Rink Sõjavägede Ülemjuhataja Staabi ülema ajutine kohusetäitja, juulis 1919 ülendati ta polkovnikuks ja oktoobris 1919 nimetati Sõjanõukogu liikmeks.
Rink osales 1919. aasta suvel Eesti delegatsiooni koosseisusvaherahu läbirääkimistel Landeswehriga pärast Landesveeri sõda, Pihkvas 1919. aasta septembris Pihkva rahukonverentsil ja Tartu rahu läbirääkimistel Nõukogude Venemaaga.
Rink kuulus 1919. aasta novembrist Vabadussõja mälestusmärkide kavandite läbivaatamise ja hindamise komisjoni.
1919. aasta detsembris nimetati Rink uuesti Sõjavägede Ülemjuhataja Staabi ülema ajutiseks kohusetäitjaks, kellena teenis kuni 1920. aasta veebruarini.

Tegevus pärast Vabadussõda

Jaan Rink oli 28. märtsist 1920 Sõjavägede Staabi ülem, kuid 1920. aasta oktoobrist lahkus tegevsõjaväest.
1921. aasta veebruarist detsembrini oli ta Eesti Moskva saatkonna sekretär-atašee (täites tegelikult mitteametliku sõjaväe esindaja kohuseid), 1922. aasta alguses nimetati ta sõjaväeatašeeks Nõukogude Venemaale, kuid Vene võimude vastuseisu tõttu ei kinnitatud teda sellele ametikohale.
1922. aasta novembris nimetati polkovniku auaste ümber koloneliks. 1923. aasta kevadel nimetati Rink sõjaväeatašeeks Prantsuse Vabariiki, kuid Prantsusmaa võimude vastuseisu tõttu ei kinnitatud teda sellele ametikohale.
1923. aasta septembris astus ta uuesti teenistusse ning määrati Sõjavägede Ühendatud Õppeasutuste ülemaks. Samal ajal oli ta ka Kindralstaabi Kursuste ülem ja õppejõud. 1923. aasta novembrist oli ta Sõjanõukogu liige.
Jaan Rink suri 30. juulil 1927 Tallinna Sõjaväe Keskhaiglas südamehaigusse ning on maetud Tallinna Vana-Kaarli kalmistule.

Isiklikku

Oli kaks korda abielus, lastetu. 
Korporatsioon Rotalia liige.
1924. aasta algul eraldati talle autasumaa Harjumaa Anija valla Anija mõisa südamest, kus asus ka valitsejamaja. Selle 48,83-hektarilise koha, mis nimetati Rinki taluks, sai rendile maist 1924. Pidama asus seda vend Peeter Rink. Talu pärisid koloneli surma järel tema ema ja abikaasa, kelle ühisomandiks koht 1929. aastal ka müüdi.
Rinki haual avati 1929. aasta oktoobris mälestussammas, mis purustati Nõukogude okupatsioonivõimude poolt. Uus, teistsuguse kujundusega hauatähis pühitseti sisse 2001. aasta septembris.
Igor Girkin

Igor Girkin (vene keeles Игорь Всеволодович Гиркин) ehk Igor Strelkov (Игорь Иванович Стрелков; sündinud 17. detsembril 1970), hüüdnimega "Laskur" (Стрелок), on Vene sõjaväeluure agent, kes on saanud tuntuks Vene (sala)operatsioonide ühe juhina Ukrainas. 2014. aasta 15. aprillil algatas Ukraina julgeolekuteenistus (SBU) "Strelkovi" vastu kriminaalasja.
On tõendeid, et Girkin võis juhtida Ukraina revolutsiooni päevil sabotööre Kiievis, kelle hulgas võis olla ka protestijaid tapnud snaipereid.
2014. aasta 26. aprillil andis "Igor Strelkov" videointervjuu Komsomolskaja Pravdale, kus kinnitas enda ja teiste Vene Föderatsiooni võitlejate kohalolekut Ukrainas. Polkovnik Girkinile allusid väidetavalt mitmed Ida-Ukrainas tegutsevad relvastatud üksused. 29. aprillil määras GRU ohvitser Strelkov (Girkin) ametisse Kramatorski miilitsaülema.
Girkin on tuntud ka uut tüüpi sõja pooldajana, kus edu aluseks on preventiivsed erioperatsioonid, mitte aga suuremastaapsed sõjalised operatsioonid.
Ukraina Julgeolekuteenistuse andmetel võib Girkin 2014. augusti seisuga viibida Venemaal Rostovis hospitalis.
7. septembril ilmus DRV/LRV väljaande Agenstvo Novorossija veebilehele väidetavalt Girkini poolt saadetud läkitus.
11. septembril 2014 Moskvas Interfaxile antud intervjuus teatas Girkin, et ei kavatse lähiajal Donbassi naasta.
Girkin on Donetski Rahvavabariigi kangelane.
11. novembril väljaandes "Vaba press" (Свободная Пресса) avaldatud intervjuus selgitas Girkin põhjuseid, miks oli vaja hõivata Slovjansk.
Aleksandr Borodai, kes kuulutati Donetski Rahvavabariigi kangelaseks sama käskkirjaga kui Girkin, on Girkini kohta väitnud, et poliitilise liidri roll sobib talle samuti kui baleriini kihiline seelik.
2015. aasta juuli keskel kaevati Girkin USAs kohtusse süüdistatuna Malaisia reisilennuki allatulistamise korraldamises. 18 hukkunu omaksed nõuavad Girkinilt kahjutasuna 900 miljonit dollarit.
Ernest Rutherford

Elulugu

Ernest Rutherford sündis üheteistkümnelapselises peres Uus-Meremaal. Ta oli väga taibukas poiss, eriti matemaatikas. Ta lõpetas Uus-Meremaa ja Cambridge'i ülikooli. Uus-Meremaa ülikoolis oli ta väitlusklubi president.
Cambridge'is hakkas ta tegelema tollal põneva ja uudse probleemiga – radioaktiivsusega. Ta tuvastas, et radioaktiivsed ained tekitavad kolme tüüpi kiirgust. Tolleks ajaks olid teadlased alles hakanud uurima, mis on aatomi sees. Rohkem kui 2000 aastat oli arvatud, et aatom on midagi tibatillukese kivi taolist, kuid Rutherfordi katsed näitasid, et aatomi sees on väga tihe ja raske klomp (aatomituum) ning suurem osa aatomist on tühi ruum. Rutherford kutsus oma laborisse tööle andekaid aatomiuurijaid, näiteks James Chadwicki ja John Cockfordi. Nende ja teiste teadlaste, eeskätt Marie ja Pierre Curie, Enrico Fermi ja Niels Bohri tööd panid aluse uuele ajastule füüsikas – tuumaajastule. Tänu sellele said võimalikuks vähihaigete kiiritusravi, tuumajõujaamad ja tuumarelv.
Aastal 1899 võttis Rutherford kasutusele terminid "alfakiirgus" ja "beetakiirgus", et tähistada kaht tüüpi kiirgust, mis väljuvad vastavalt tooriumist ja uraanist. Need kiirgused erinesid läbitungimisvõime poolest: alfakiirguse peatamiseks piisab juba paberilehest. 1900–1903 töötas ta koos Frederick Soddyga, kes pälvis 1921 Nobeli keemiaauhinna, ja nad uurisid elementide muundumist üksteiseks. Rutherford näitas, et radioaktiivsus on aatomite lagunemise tagajärg. Rutherford märkas ka, et samast kogusest radioaktiivsest ainest laguneb pool alati konstantse aja jooksul, ja võttis kasutusele termini "poolestusaeg". Ta töötas ka välja selle praktilise rakenduse, kasutades seda kellana, ja seda kasutades määras Maa vanuse. Maa osutus märgatavalt vanemaks, kui enamik tolle aja teadlasi arvas.
Aastal 1903 avastas Rutherford, et raadiumi lagunemisel tekib kolmandat liiki kiirgus. Selle kiirguse oli juba 1900 avastanud prantslane Paul Villard, aga ta polnud sellele nime pannud. Seda tüüpi kiirgus oli eriliselt suure läbitungimisvõimega. Rutherford nimetas selle gammakiirguseks.
Rutherford suri 1937 nabasongaoperatsiooni tüsistuste kätte. Kuna ta oli tõstetud aadliseisusse, nõudis etikett, et lihtrahva seast pärinev kirurg ei tohi teda opereerida, ja aadlikust kirurgi leidmine nõudis nii palju aega, et see maksis talle elu.

Mälestuse jäädvustamine

Ernest Rutherfordi järgi on nimetuse saanud keemiline element rutherfordium.
Temanimeline kraater on Kuul ja Marsil.
Tema kujutis on Uus-Meremaa 100-dollarisel rahatähel.

Isiklikku

Rutherford abiellus 1900 Mary Georgina Newtoniga. Abielust sündis üks laps, tütar Eileen Mary (1901–1930), kes abiellus Briti füüsiku ja astronoomi Ralph Fowleriga.
Abula rand

Abula rand on rand Saare maakonnas Saaremaa vallas Rahtla külas. Rand on Tagalahe idaranna osa. Ranna pikkus on 2 km ja sellest 0,7 km on Abula pangana. Rand jääb Koorunõmme looduskaitseala piiridesse.
Randy Rhoads

Mõju teistele muusikutele

Hoolimata oma noorusest ja piiratud muusikalisest loomingust on Randy Rhoads eeskujuks olnud paljudele praegu tuntud kitarristidele, nagu näiteks: Abbath, Alex Skolnick, Alexi Laiho, Buckethead, Carlos Cavazo, Chris Impellitteri, Criss Oliva, Dan Spitz, Dimebag Darrell, Dweezil Zappa, George Lynch, Jake E. Lee, John Petrucci, Marty Friedman, Michael Angelo Batio, Paul Gilbert, Zakk Wylde, Tony MacAlpine, Warren DeMartini, Vinnie Moore, Vinnie Vincent.
Hermann Oberth

Hermann Julius Oberth (25. juuli 1894 – 29. detsember 1989) oli Austria päritolu Saksa raketitehnika ja kosmonautika pioneer. 
Ta töötas Austria, Saksamaa ja USA teaduskeskustes. Teise maailmasõja ajal võttis osa Saksamaa raketitehnika loomisest.
Dmitri Bubrich

Dmitri Bubrich (vene Дмитрий Владимирович Бубрих; 25. juuli (vkj 13. juuli) 1890 Peterburi – 30. november 1949 Leningrad) oli vene keeleteadlane.
Bubrich lõpetas 1913. aastal Peterburi Imperaatorliku Ülikooli ja seejärel töötas samas ülikoolis. Alates 1920. aastast oli ta Herzeni-nimelise Petrogradi Riikliku Pedagoogilise Instituudi õppejõud. Alatas 1922. aastast oli ta Petrogradi Riikliku Ülikooli õppejõud, alates 1925. aastast oli Leningradi Riikliku Ülikooli soome-ugri keeleteaduse kateedri juhataja. Aastatel 1934–1949 oli ta samaaegselt NSV Liidu Teaduste Akadeemia Keele ja Mõtlemise Instituudi soome-ugri sektori juhataja. Samaaegselt oli aastatel 1947–1949 NSV Liidu Teaduste Akadeemia Karjala-Soome osakonna Ajaloo, Keele ja Kirjanduse Instituudi direktor. Teaduste doktori kraadi sai ta 1937. aastal, alates 1946. aastast oli NSV Liidu Teaduste Akadeemia korrespondentliige.
Dmitri Bubrich pani aluse soome-ugri keeleteadusele Nõukogude Liidus.
Hampshire'i maakond

Ajalugu

Hampshire'i maakond moodustati 1754. aastal. Maakond sai nime Inglismaa krahvkonna Hampshire'i järgi.
Byers Canyon

Byers Canyon on Colorado jõe moodustatud kanjon USA-s Colorado osariigis Grandi maakonnas.
Kanjoni ligikaudne pikkus on 8 miili (13 kilomeetrit).
Euroopa Liidu valuutad

Euroopa Liidu valuutadena käsitletakse kõiki Euroopa Liidus kasutusel olevaid valuutasid. 2018. aasta seisuga on Euroopa Liidus kasutusel kokku üksteist valuutat – suurem osa liikmesriikidest kasutab küll eurot, kuid mitmes riigis on endiselt oma sõltumatu rahapoliitika. Euro kasutusele võtnud Euroopa Liidu riigid moodustavad euroala ja nende riikide rahapoliitika eest vastutab Euroopa Keskpank (EKP). Euroopa Keskpank ja kõigi liikmesriikide (sh riikide, kus euro ei ole ametlik valuuta) keskpangad kokku moodustavad Euroopa Keskpankade Süsteemi (EKPS).
Euroopa Liidu sisemajanduse kogutoodangust 72,9% annavad euroala riigid, 15,1% Suurbritannia ja 12% teised riigid, kus euro käibel ei ole.
Eesti Vabariigi Põhiseaduse mälestusmärk

Eesti Vabariigi Põhiseaduse mälestusmärk asutati Riigivanem Konstantin Pätsi poolt 14. augustil 1937 Rahvuskogu liikmete ja teiste 1938. aasta Eesti Vabariigi Põhiseaduse vastuvõtmises osalenud isikute tunnustamiseks. Märke annetati kahes järgus kokku 149, neist I järgu märke 32 ja II järgu märke 117.

Riigivanema käskkiri nr. 29.

RT 1937, 72, 600.
14. augustil 1937.
1. Rahvuskogu poolt 28. juulil 1937 vastuvõetud Eesti Vabariigi Põhiseaduse väljatöötamise ja vastuvõtmise mälestamiseks asutatakse kahejärguline mälestusmärk.
2. Mälestusmärk on kullavärviline. Ta kujutab kolme lõvi ümbritsetud tammelehist pärjaga. Pärjal on Rahvuskogu alguse ja lõpu kuupäevad 18. II – 18. VIII 1937. Mälestusmärgi sangaks on tähed EVP. Mälestusmärgi lint on sinine-valge-sinine.
Esimese järgu mälestusmärgi läbimõõt on 45 mm ja lindi laius 41 mm; teise järgu mälestusmärgi läbimõõt on 40 mm – lindi laius 41 mm.
3. Mälestusmärgi I järk annetatakse:
1) Vabariigi Valitsuse liikmeile ja Sõjavägede Ülemjuhatajale, kes olid ametis Eesti Vabariigi Põhiseaduse eelnõu esitamise ajal;
2) Rahvuskogu mõlema koja esimeestele ja juhatuse liikmeile;
3) Rahvuskogu mõlema koja Põhiseaduse väljatöötamise üldkomisjoni esimeestele ning abiesimeestele ja Põhiseaduse üldaruandjaile;
4) Riigivanema poolt nimetatud Põhiseaduse eelnõu väljatöötamise komisjoni liikmeile;
5) Riigivanema ja Vabariigi Valitsuse Peaesindajale Rahvuskogu juures ja neile esindajaile, kel oli õigus esineda Rahvuskogu Kodade koosolekuil ja üldkoosolekul;
6) Rahvuskogu Peasekretärile.
Mälestusmärgi II järk annetatakse, kui neile pole annetatud mälestusmärgi I järku:
1) kõigile Rahvuskogu liikmeile;
2) Riigivanema ja Vabariigi Valitsuse esindajaile Rahvuskogu juures;
3) Rahvuskogu sekretäridele ja vanemateile asjaajajatele;
4) Rahvuskogu komandandile.
4. Mälestusmärgi saajaile antakse sellekohane diplom.
Mälestusmärgi saajate nimestik hoitakse alal Teenetemärkide Komitee arhiivis.
5. Mälestusmärgi annetamine kantakse riigiteenistuses seisvail isikuil nende teenistuskirjadesse.
6. Mälestusmärki kantakse: I järku kaelas ja II järku vasakul pool rinnal, nagu kantakse riiklikke teenetemärke.
K. Päts

Peaminister

Riigivanema ülesannetes.
Edward Snowden

Kajastamine avalikkuses

13. mail 2014 ilmus Edward Snowdenist, tema paljastustest ja NSA tegevusest raamat. Selle autoriks on Ameerika Ühendriikide tuntud uuriv ajakirjanik ja jurist, varem Suurbritannia väljaandes The Guardian töötanud Glenn Greenwald, kellele Snowden andis enne paljastusi tema valduses olnud salajase informatsiooni. Raamatus on päevavalgele toodud varem avalikustamata dokumente NSA volituspiiride ületamisest. Raamat on kriitiline nii USA valitsuse kui ka valitsuse lõa otsas oleva meedia suhtes. Seal esitatud Snowdeni psühholoogiline profiil näitab teda inimesena, kes ei keskendu endale, vaid sellele, mis puudutab paljusid. Snowden hakkas vilepuhujaks, kuna pidas seda õigeks sammuks. Ta oli sügavalt häiritud sellest, et NSA jälgis iga päev (ja seda tuntud suurfirmade kaasabil) ebaseaduslikult miljardite inimeste internetikasutust ning kuulas pealt nende telefonikõnesid.
The Guardiani ajakirjanik Luke Harding koostas samuti raamatu. Suuresti selle teose, "The Snowden Files", põhjal valmib USA lavastaja Oliver Stone'i käe all film "Snowden", mis tuli välja 2015. aasta lõpus.
Oktoobris 2014 tulid välja dokumentaalfilmid "Citizenfour" ja "Killswitch", millest esimene keskendus Snowdenile ja tema paljastustele ning teine püüetele internetti kontrollida. Septembris oli ekraanidele jõudnud ühisrahastuse toel valminud "Classified: The Edward Snowden Story".
2014. aastal näitas Eesti Televisioon saatesarjas Välisilma dokk dokumentaalfilmi "Ameerika nuhkimisühendriigid" ("United States of Secrets", USA 2014).
5. aprillil 2015 oli USA telekanali HBO saates "Last Week Tonight with John Oliver" intervjuu Snowdeniga, mis leidis laiemat kajastust. Järgmisel päeval paigaldasid teadmata isikud New Yorki Edward Snowdeni kuju, mille aga linnavõimud eemaldasid. Seejärel kuvati sellesse paika hologramm.
Juulis 2015 kirjutas üle 150 000 inimese alla üleskutsele Valge Maja kodulehel, et Snowden vabastataks kõikidest süüdistustest seoses USA riikliku julgeolekuagentuuri (NSA) saladuste lekitamisega. Valge Maja keeldus Edward Snowdenile amnestia andmisest, kutsudes teda naasma kodumaale ja kohtu ette astuma.
Aseri vald (Viru-Nigula kihelkond)

Aseri vald (saksa keeles Asserien) oli vald Virumaal Viru-Nigula kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja seejärel liideti see 1891 Kalvi vallaga.
Valla alal asus Aseri ja Koogu mõis.
Ellipsoid

Maaellipsoid

Maa tõelisele ku­jule lähedane lapik pöördellipsoid, mida kasutatakse ma­temaatilise abipinnana geodeetiliste põhivõrkude ra­jamisel. Maaellipsoidi mõõtmete täpsustamiseks kasutatakse kraadimõõtmisi, astronoomilisi vaatlusi ning Maa tehiskaaslaste or­biitide mõõtmise ja gravimeetriliste mõõtmiste and­meid. Maaellipsoidile on esitatud järgmised nõuded: maaellipsoidi väike pooltelg peab ühtima Maa pöörlemistelje keskmise asendiga, maaellipsoidi ja Maa massikese peavad ühtima ning maaellipsoidi ja geoidi pindade kõrgusvahede ruutude sum­ma peab olema minimaalne. Eristatakse üldist maaellipsoidi, mis kõige täpsemini vastab geoidi kujule, ja referentsellipsoidi. Maapealse punkti asukoha maaellipsoidil määravad geodeetilised koordinaadid (geograafilised koordinaadid) В ja L ning kõrgus H (punkti kaugus maaellipsoidi pinnast piki selle normaali). Eestis ja Venemaal on kasutusel Krassovski ellipsoid.
Sibeliuse muuseum

Sibeliuse muuseum (soome keeles Sibelius-museo) on muuseum Soomes Turu linnas. Muuseum on nimetatud soome helilooja Jean Sibeliuse järgi. Muuseumis säilitatakse eelkõige soome muusikaga seotud materjale (näiteks käsikirju, noote, salvestisi). Muuseumis on ka kollektsioon rahvapärastest pillidest üle maailma.
Muuseum asub hoones, mille 1968 projekteeris Woldemar Baeckman.
Muuseumi rahastab Åbo Akadeemia Sihtasutus (soome keeles Åbo Akademin säätiö).