google/wiki40b huggingface dataset:
Ihaste

Ihaste on Tartu linnaosa, mis paikneb Tartu kaguosas, Emajõe vasakul kaldal. Ihaste piirideks on: Ihaste tee – Nõlvaku tänava pikendus – linna piir – Emajõgi. Ihaste linnaosa piirneb Annelinna linnaosa ja Luunja vallaga.
Linnaosa pindala on 424 ha ja elanike arv oli Tartu Linnavalitsuse ettevõtluse osakonna elanike registriteenistuse andmeil 1. jaanuaril 2012. aastal 2322. Ihaste asustustihedus on 547 inimest ühel ruutkilomeetril. Hõredam on veel vaid Maarjamõisa linnaosa. Põhjenduseks on ühelt poolt see, et Ihastes hõlmavad haljasalad enda alla üle poole linnaosa pindalast, teisalt hoonestus on valdavalt ühe- või kahekorruseline.
2013. aasta 31. detsembri seisuga elas Ihastes 2497 inimest, neist 1321 naist ja 1176 meest. Ihaste elanikest 272 olid vanuses 0-6 aastat, 427 vanuses 7-18 aastat, 1525 vanuses 19-64 aastat ja 273 vähemalt 65-aastased. Linnaosa asustustihedus oli Tartus hõreduselt teine: 589 in/km². Ihastes elas 2,55% tartlastest.

Ajalugu ja jaotus

Ihaste jaotub lõunapoolseks, varem rajatud Vana-Ihasteks ning sellest männimetsaga eraldatud kirdepoolseks Uus-Ihasteks. 
1968. aastal jagati Vana-Ihastes 28 aianduskooperatiivile laiali 745 krunti. Suvilakrunte jagati ettevõtete ja asutuste ametiühingute kaudu. Aianduskooperatiivide planeeringu autor on Maie Ilumäe. Aastatel 2007–2008 rajati Vana-Ihastesse torustikud, mis võimaldasid ka selle piirkonna elanikel liituda ühisveevärgi ja -kanalisatsiooniga. Vana-Ihaste madalamaid alasid kimbutab üleujutus. Nii on erakorralise uputuse aastatel (näit 2009, 2010) olnud Ranna puiestee, Salutähe tänav ja Ihaste tee osaliselt vee all ning liiklus seal suletud.
Uus-Ihaste rajamise aluseks olnud planeering kehtestati 1989. aastal. See on eramute ja ridamajade rajoon. Uus-Ihaste tänavad on nimetatud Pallase koolkonna kunstnike järgi. Esimesed ridamajad kerkisid Starkopfi tänaval ja Pallase puiesteel. Aastal 2004 rajati aadressil Nõlvaku 14 Anne joogiveepuhasti, mis on kindlustanud Annelinna ja Ihaste elanikele kvaliteetse joogivee.  
Ihaste on Tartu ainus kauplusteta linnaosa, samuti pole toitlustuskohti. Ka puuduvad siin tervishoiu- ja haridusasutused. On vaid Nõlvaku 12 asuv Tartu Vaimse Tervise Hooldekeskuse eakate hooldusosakond.
Lastekaitsepäeval 2010 avati Pallase puiestee 43 krundil laste mänguväljak. 
Eduard Wiiralti tänava ääres metsalagendikul on 380-meetrine hakkpuiduga kaetud jooksurada, võrkpalliplats, kaks üldkehalise ettevalmistuse linnakut, lõkke- ja grillimiskohad (neist üks katuse all). Kiigemäel on korvpalliväljak.
2010. aastal valmis 3,7 kilomeetri pikkune jalg- ja jalgrattatee Turusillast Vana-Ihaste esimeste majadeni.
Ihaste spordi- ja vabaajakeskuses Raeremmelga tänavas saab harrastada ratsasporti, mängida golfi ja võrkpalli ning lasta vibu.
Ihastes on asunud kiviaegne asula, mille asupaika tänapäeval nimetatakse Uus-Ihaste asulakohaks.

Ühistegevus

Linnaosas tegutseb Ihaste Selts.
Šiaulių Arena

Šiauliai Arena on Leedus Šiauliai linnas paiknev sisehall. Põhiliselt peetakse seal korvpallikohtumisi ja kontserte. Hall on kohaliku korvpalliklubi BC Šiauliai kodusaaliks. Hoone avati 25. juulil 2007. Hoones peeti 2011. aasta korvpalli Euroopa meistrivõistluste B-alagrupi kohtumised 31. augustist 5. septembrini.
Hall mahutab korvpallimängudel kuni 5700 ja kontsertidel kuni 7400 vaatajat. Halli kogumaksumuseks kujunes 27 miljonit dollarit.
Santa Fiora vald

Santa Fiora vald  on omavalitsusüksus (comune) Itaalias Grosseto provintsis.
Puutli Püha Nikolai kirik

Puutli Püha Nikolai kirik, ka Puutli Niguliste kirik (võro keeles Puutli kerik) on õigeusu kirik Võru maakonnas Võru vallas Puutli külas. See ehitati 1935. aastal Venemaalt sinna elama asunud 9 pere poolt.
Puutli kirik on puukirik. Algselt kaeti ta laastukatusega. Seest oli kirik rikkalikult kaunistatud ornamentide ja ikoonidega. 
Aktiivselt tegutses kirik Teise maailmasõja algusaastateni, kuid ka hiljem on preester käinud jumalateenistusi läbi viimas.
Christian Gottfried Helwig

Christian Gottfried Helwig (juuli 1707 Narva – 1747) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 5. oktoobril 1728) Jena ülikoolis. 23. veebruaril sai ta seal magistriks.
Ta oli aastatel 1732–1747 Helme Maarja koguduse õpetaja.

Isiklikku

Tema isa Johannes Andreas Helwig oli Narva Jaani koguduse õpetaja, hiljem Tallinna Oleviste koguduse õpetaja ja Tallinna superintendent, onu Johann Joachim Helwig oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja, vanaisa Jacob Helwig oli Eestimaa ja Tallinna piiskop. Tema väimees Gustav Friedrich Cappel oli Tori ja Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja.
Eesti Rahvakunsti ja Käsitöö Liit

Eesti Rahvakunsti ja Käsitöö Liit (lühend: ERKL; aastani 2003 Eesti Kodutööstuse Edendamise Keskselts, lühend: EKEKS) on mittetulundusühing, mille eesmärk on rahvuslike käsitöötraditsioonide ja rahvakunsti propageerimine ja viljelemine.
Ühing asutati 1929. aastal Tallinnas ja nende protokollis seatud sihiks oli tollal: "...kodukäsitöö edendamine, oskuste tõstmine, mõtte õhutamine ja selle kasulikkuse selgitamine laiematele kihtidele...". Aastal 1940 ühingu tegevuse lõpetati, 1992 ühing taasasutati.
Ühing annab aastast 1998 välja aastaauhinda Pärandihoidja.
Talitlusväikepinge

Talitlusväikepinge, tähis FELV (ingl functional extra-low voltage) on väikepinge, mis on vajalik teatavate nõrkvoolupaigaldiste normaalseks talitlemiseks (töötamiseks).
Talitlusväikepinge allikad ei pruugi rahuldada kõiki kaitseväikepinge allikatele esitatavaid ohutusnõudeid.
Roman Kuura

Roman Kuura (8. august 1906 Pärnu – 11. juuli 1941 Pärnu) oli eesti poksija ja poksitreener. Ta poksis aastatel 1922–1933 Pärnus ja Tallinnas. Ta pidas 182 kohtumist ja võitis neist 164.
Kuura oli Pärnumaa noortemeister 1924. aastal. Ta oli neljakordne Eesti meister poolraskekaalus (kuni 79,4 kg) aastatel 1928–1929 ja 1931–1932.
Kuura kuulus viis korda Eesti koondisesse. Ta osales neli korda Eesti – Soome maavõistlustel (1927–1930) keskkaalus (kuni 72,6 kg) ning võitis kolm oma kohtumist.
Kuura osales keskkaalus (kuni 72,6 kg) III Euroopa meistrivõistlustel 1930. aastal Budapestis, kuid kaotas esimese kohtumise tehnilise nokaudiga 3. raundis. Tema vastane John Andersson (Rootsi) sai hiljem III koha.
Kuura oli poksitreener Soomes, Lätis ja Leedus 1933–1939. Ta oli treener Pärnus alates 1939. aastast. Ta tegi ilmselt koostööd Nõukogude okupatsioonivõimuga, sest pärast Pärnu vallutamist II maailmasõjas Saksa sõjaväe poolt 8. juulil 1941 arreteeriti Kuura 9. juulil ning teda süüdistati vähemalt hävituspataljoni kuulumises. Ta lasti maha 11. juulil.

Isiklikku

Roman Kuura mälestuseks peeti Pärnus aastatel 1962–1974 temanimelisi mälestusvõistlusi.
Roman Kuura poeg on Eesti Uisuliidu peasekretär Gunnar Kuura.
Mikitamäe Kool

Mikitamäe Kool on kool Võru maakonnas Setomaa vallas Mikitamäe külas.
Mikitamäe kandis asutati esimene kool 1890. See kool oli 3-klassiline Usenitsa Algkool. Maailmasõdade vahel töötas see kool 4-klassilise algkoolina. 1912 ehitati Mikitamäele uus koolimaja. Aastast 1930 tegutses kool 6-klassilise algkoolina. 1945 korraldati kool ümber 7-klassiliseks kooliks.
Rikers Island

Rikers Island on 167,2 hektari suurune saar, mis paikneb East Riveri estuaaris New Yorgis, Queensi ja Bronxi linnaosa vahel. 
1932. aastal rajati sinna Ameerika Ühendriikide suurim vanglalinnak, kus hoitakse umbes 10 000 kinnipeetavat, kuigi mahutaks kuni 15 000 inimest. Päevasel ajal võib saarel viibida koos personali, külastajate ja tavakodanikega korraga üle 20 000 inimese. Ametlikult ei peeta seda vanglaks, vaid 15 eraldi parandusasutuseks, mis kuuluvad New York City Department of Correctioni alla.
Saart piiravad lehtersuudmes LaGuardia lennujaama lennuradade pikendused ja nende orientiirid. Saart ühendab Long Islandiga 1,28 kilomeetri pikkune Francis Buono sild. Kuigi saar kuulub Bronxi linnaossa, hallatakse seda Queensist ja sellel on ka Queensi posti sihtnumber.
Kiili valla vapp

Kiili valla vapp on Harju maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Kiili valla vapp.
Vapp on kinnitatud 29. märtsil 1994.

Vapi kirjeldus

Vapi sinisel kilbil on hõbedane lendav kiil, kilbi allosas keskteljel hõbedane ring.

Põhjendus

Vapp on n-ö kõnelev vapp – hõbedane kiil on otsene viide valla nimele. Hõbedane ring (hõberaha) osutab paikkonna minevikule – kivikalmed, kultusekivid, lahingupaigad, arheoloogilised leiud.
Hendrik Allsaar

Hendrik Allsaar (sündinud 16. märtsil 1943 Taadikvere, Imavere vald, Viljandimaa) on eesti põllumees ja ettevõtja.
Ta lõpetas aastal 1964 Olustvere sovhoostehnikumi ja 1979 Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomina.
Ta oli aastatel 1964–1969 kolhoosi "Avangard" põllundusbrigadir, 1969–1977 Imavere kolhoosi (Paide rajoonis) peaagronoom, 1977–1982 Emajõe kolhoosi (Tartu rajooni) peaagronoom ja 1982–1993 Lustivere kolhoosi (Jõgeva rajoonis) esimees. Aastast 1993 on ta Taadikveres asuva Essa-Reinu talu peremees.
Ta juhtis aastal 1993 lühikest aega Põltsamaa Piimaühistut. Ta juhtis talu kõrvalt mõnda aega Puhu-Risti puidufirmat, ta oli aktsiaseltsi "Graniit" juht. Praegu juhib ta lisaks oma talule Kõo vallas tegutsevaid põllumajandusühistuid.
Ta on olnud Põltsamaa vallavolikogu liige ja sanatooriumi "Põltsamaa Tervis" nõukogu liige.
Agrolinnake

Agrolinnake (valgevene keeles аграгарадок, vene keeles агрогородок) on Valgevene asulatüüp, kus on välja arendatud sotsiaalne ja tööstuslik infrastruktuur, tagamaks sealse elanikkonna ja ümbritsevate alade elustandardit. Taoline asulatüüp loodi riigis aastal 1998 vastu võetud seadusega, kus oli ka kirjas, et kui külanõukogus on üks agrolinnake, siis peab see olema külanõukogu halduskeskuseks. Agrolinnakese hoonetes peab olema veevärk ja tsentraliseeritud gaasivarustus, selle tänavad peavad olema kattega teed ja asulal peab olema ühendus nii oblasti kui ka rajoonikeskustega, samuti peavad seal olema ruumid kultuuriürituste läbiviimiseks. Nimetuse võttis kasutusele Alaksandr Łukašenka. Hiljem on nõuetele lisandunud veel kooli olemasolu, telefoni- ja mobiiltelefoniühenduse olemasolu, postkontori, tuletõrjebrigaadi ja ambulantsi olemasolu ja paljud teised nõuded.
Esimeseks agrolinnakeseks sai aastal 2005 Čerykaŭ rajoonis Jaziory. Aastaks 2011 oli loodud agrolinnakeste arv juba 1481.
Agrolinnakeste rajamine on toonud kaasa massilise uute majade ehitamise. Ehitustööde käigus on aga juhtunud, et kannatanud on loodusmälestised  või ajaloolis-kultuurilise väärtusega ümbruskond (Halšany),, ka on juhtunud, et nende ehitamise käigus on lammutatud väärtuslikke ajaloolisi hooneid (Prazaroki) või suletud muuseume. Samuti on agrolinnakestes üldiselt madalad palgad.
Kotor (Montenegro)

Ajalugu

Kotori linn, mida ajalooürikutes mainitakse esmakordselt aastal 168 eKr, rajati Vana-Rooma perioodil, mil seda tunti nime Acruvium, Ascrivium või Ascruvium all. Linn kuulus tollal Rooma riigi koosseisus olevasse Dalmaatsia provintsi.
Kindlustused rajas linna kohale 535. aastal keiser Justinianus I pärast gootide üle võidu saavutamist. Kuni 11. sajandini kõneldi Kotoris dalmaatsia keelt. 
1002. aastal okupeeris linna Bulgaaria ning aasta hiljem andis tsaar Samuil Kotori üle Serbiale. Kohalikud elanikud olid seesuguse tehingu vastu ning kasutades ära oma liitu Ragusa vabariigiga, suutsid säilitada nii oma riiklikud institutsioonid kui ka õiguse sõlmida lepinguid ja pidada sõda. 
Aastatel 1420–1797 oli Kotor osaks Veneetsia vabariigi Albaania provintsist, välja arvatud perioodil 1538–1571 ja 1657–1699, mil linn kuulus Ottomani impeeriumile. Sajandite pikkune Veneetsia võim andis linnale ka praeguseni säilinud arhitektuurilise ilme. 
Veneetsia võimu all olnud Kotori linn sai 1538. ja 1657. aastal kannatada Ottomani vägede piiramiste käigus, 1572. aastal räsis linna katk ning 1563. ja 1667. aasta maavärinad peaaegu hävitasid Kotori. 
Campo Formio leppega 1797. aastal läks Kotor Habsburgide valdusse. 1805. aastal anti see Pressburgi rahulepinguga aga üle Prantsuse keisririigile allunud Itaalia kuningriigile. 1810. aastal liideti Kotor Prantsuse keisririigi Illüüria provintsiga ning koostöös Montenegro vägedega vallutas 1815. aastal linna Briti mereväekapten William Moste. Seejärel läks Viini rahuleppe kohaselt Kotor taas Austria-Ungari keisririigile.
Esimese maailmasõja ajal oli Kotor üks kolmest peamisest Austria-Ungari keisririigi mereväebaasist. Piirkonnas toimusid ägedad lahingud kohalike Montenegro slaavlaste ja Austria-Ungari sõjaväe vahel. Pärast 1918. aastat sai Kotorist Jugoslaavia osa. 
Aastatel 1941–1943 annekteeris Kotorit Itaalia, moodustades sealse piirkonna aladest Cattaro provintsi. Pärast Teist maailmasõda sai linnast Montenegro Sotsialistliku Vabariigi osa Jugoslaavia riigi koosseisus. 
15. aprillil 1979 tabas Montenegro rannikut tugev maavärin, mis hävitas poole Kotori vanalinnast ja osaliselt purustas Sv. Tripuni katedraali.

Rahvastik

Kotor on Kotori valla administratiivkeskus. Vald hõlmab veel Dobrota, Risani ja Perasti linnu ning paljusid külasid Kotori lahe ümbruses. Valla elanike arv on 2003. aasta rahvaloenduse kohaselt 23 481. Kotoris endas elab 5341 inimest, kuid et Kotor ja Dobrota tegelikkuses moodustavad ühe linna, on nende elanike koguarv 13 510.
Rahvuslik koosseis (2003. aasta rahvaloenduse andmeil):
montenegrolased – 46,81%
serblased – 30,91%
horvaadid – 7,63%
jugoslaavlased – 0,73%
moslemid – 0,46%
2003. aasta seisuga nimetas end õigeusklikeks 78% piirkonna elanikest ja katoliiklasteks 13%.
Pružany Aleksander Nevski peakirik

Kirikuhoone

Pružany Aleksander Nevski peakirik on hilisklassitsistlik hoone. Hoonel on kolm löövi. Keskmine lööv lõpeb pooliku ovaali kujulise kolme rõduga apsiidina, kus asub ka altar. Rõdud on kujundatud rotundina, ülemine rõdu asub kupliga kaetud ümmarguste akendega valgusküllases tamburis. Kiriku kolmel küljel, sealjuures ka sissepääsu juures asuvad kolmnurksed frontoonid. Seintel asuvad pilastrid on hoone juures ka reaalselt kandeelementideks.
Kellatornis asuvad 9 kella, torn on kaetud kupliga.

Ajalugu

Pärast 1863. aasta ülestõusu otsustas tsaarivalitsus, et Valgevene venestamises tuleb anda õigeusu kirikule tähtsam roll. Selle ülesande täitmiseks moodustati kõigis kubermangudes ja maakonnalinnades komiteed, mille eesmärgiks oli ehitada juurde õigeusu kirikuid. Pružany kirikule pandi nurgakivi aastal 1864, tegelikult hakati seda ehitama aastal 1865 ja see valmis järgmisel aastal.
Kiriku ehitamiseks saadi ülestõusus osalenud kohalikult aadlikult Valenci Szwykowskilt konfiskeeritud tellisetehasest tasuta telliseid. Samuti kasutati ära ehitamata jäänud uue katoliku kiriku jaoks mõeldud tellised. Iga Pružany maakonna talunik pidi andma kiriku ehitamiseks 50 kopikat, samuti osalema ühe päeva kiriku ehitamisel.
Kirik pühitseti sisse 22. oktoobril 1866. See sai nime Novgorodi vürsti Aleksander Nevski järgi.
Pärast Teist maailmasõda kavandati kiriku asemele viiekorruseline korterelamu. Maryja Mardań asus kiriku juures valvet pidama ja ehitustööliste saabudes helistas kirikukelli. Selle peale tulid kohale usklikud, et hoonet lammutamise eest kaitsta.
Aastast 2006 asuvad kirikus reliikviana Aleksander Nevski säilmed.
Nikolai von Mewes

Nikolai von Mewes (ka Meves, vene: Николай Иванович фон Мевес; tapeti 11./23. juulil 1831 Staraja Russas) oli baltisaksa päritolu Vene keisririigi suurtükiväe kindralmajor.
Tema esivanemaks oli Greifswaldist pärit saksa jurist David Mevius (1609–1670; de), kes Rootsi teenistuses olles oli Wismari tribunali asepresident.
Ta osales 1812. aasta Isamaasõjas, sai polkovnikuna 26. novembril 1819 Püha Georgi ordeni 4. järgu (Nr. 3453) kavaleriks ja oli majanduskomisjoni esimees.
Ta tapeti 23. juulil 1831 Staraja Russa Kooleramässu käigus.
Laheste

Laheste on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Laheste uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Neimann. Hans-Albert Laheste palvel kanti Laheste perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 19 all (Siseministeeriumi teadaanne 24. veebruarist 1935).
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Niidu-asparhernes

Niidu-asparhernes (Tetragonolobus maritimus, sünonüüm Lotus maritimus) on liblikõieliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Paabulind (tähtkuju)

Paabulind (ladina Pavo) on lõunataeva tähtkuju. See on pindalalt 88 tähtkuju hulgas 44. kohal, kattes 378 ruutkraadi.
Tähtkuju määras ja nimetas hollandi astronoom, kartograaf ja vaimulik Petrus Plancius Pieter Dirkszoon Keyseri ja Frederick de Houtmani vaatluste põhjal 16. sajandi lõpus.
Musta tee

Musta tee on tänav Viljandis Uueveski linnaosas.
Tänav saab alguse Tallinna tänavalt ja suundub kirdesse. Tänavaga ristuvad Looga tänav / Ugala puiestee ja Roheline tänav. Tänav lõppeb linna piiril (edasi läheb Viljandi-Põltsamaa maantee).
Tänava pikkus on 666 m.
Eesti Akadeemiline Usundiloo Selts

Eesti Akadeemiline Usundiloo Selts (EAUS) on 3. aprillil 2006 asutatud teadusselts, mis edendab usundiloo teaduslikku uurimist Eestis.
Selts korraldab alates 2006. aastast usundiloolisi aastakonverentse, 2011. aasta 4. novembril toimus Tartus VI aastakonverents "Vormelid ja tehnikad religioonis". EAUS kuulub Ülemaailmsesse Usundiloo Assotsiatsiooni (IAHR) ja Euroopa Religiooni Uurimise Assotsiatsiooni (EASR).
Seltsi president on Madis Arukask.
Vaba Eesti (kirjastus)

Vaba Eesti oli väliseesti kirjastus, mis 1954–1975 tegutses Imant Rebase eestvõttel Rootsis Stockholmis. 
Kirjastus kirjastas eelkõige Eesti ajalookirjandust ja klassikat, samuti tõlkeid ja teatmeteoseid. Kokku kirjastas kirjastus 76 raamatut. 
1958–1968 kirjastas kirjastus 4-köitelise Andrus Saareste "Eesti keele mõistelise sõnaraamatu".
Simmias Teebast

Simmias Teebast (kreeka Σιμμίας; 5.–4. sajand eKr) oli vanakreeka filosoof, Sokratese lähikondlane, kes oli pärit Teeba linnast Boiootias. Simmias on peamiselt tuntud Platoni teoste läbi, kus teda on põgusalt nimetatud XIII kirjas, "Phaidroses" ja "Kritonis" ning on koos oma Teeba kaaslase Kebesega Sokratese vestluspartner "Phaidonis".
Kuigi väidetavasti Simmias kirjutas palju, nimelt Diogenes Laertios loetleb oma teoses "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamatus Simmiasele pühendatud lühikeses peatükis koguni 23 dialoogi ja Sokrates viitab Platoni dialoogis "Phaidros" Simmiase produktiivsusele, siis kahjuks ei ole tema teostest säilinud ning tema õpetustest pole kuigi palju teada. Simmiase õpetuse ja dialoogide sisu kohta võib teha oletusi Platoni dialoogi "Phaidoni" arutlustele tuginedes, kuid selles kontekstis on raske eristada Simmiase enda tegelikke väiteid ning Platoni kirjanduslikke täiendusi.
Platoni dialoogis "Kriton" on väidetud, et Simmias ja Kebes soovisid tasuda tarviliku summa Sokratese vangistusest vabastamiseks.
Vassili Jegorov

Vassili Mihhailovitš Jegorov (vene keeles Василий Михайлович Егоров; sündinud  16. septembril 1993 Megino-Kangalassõ ulussis Sahhas) on jakuudi poksija.
Ta saavutas 2015. aasta poksi   maailmameistrivõistlustel helveskaalus (kuni 49 kg) hõbemedali ning tuli kahel korral Euroopa meistriks (2015, 2017). 
2016. aastal lülitati ta Venemaa olümpiakoondisse  olümpiamängudel Rio de Janeiros, kuid tema esinemine ebaõnnestus – ta ei pääsenud veerandfinaali. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Hamburgis pääses Jegorov veerandfinaali, kuid edasi ei pääsenud, sest kaotus Kasahstani esindajale sulges tee poolfinaali.

Haridustee

Ta lõpetas 2016. aastal  Tšuraptša Riikliku Kehakultuuri ja Spordi Instituudi bakalaureuseõppe punase diplomiga. Ta õppis päevases õppes, kuid individuaalgraafiku alusel. Paralleelselt õpingutega Tšuraptšas asus ta 2014. aastal omandama teist kõrgharidust kaugõppes  Ammossovi-nimelise Kirde Föderaalülikooli õigusteaduskonnas.
Simon von Rietberg

Krahv Simon von Rietberg (surnud enne juunit 1523) oli Liivi ordu liige ja Tallinna komtuur aastatel 1516–1523.
Simoni vanemad olid krahv Johann von Rietberg ja Margareta zur Lippe. Ta sündis Vestfaalis Rietbergi krahvkonnas Rietbergi asulas. Tema suguvõsa oli krahvkonda valitsenud alates 13. sajandist ja vaatamata oma valduste suhtelisele väiksusele oli Vestfaalis küllaltki mõjukas, sest Rietbergi krahvid olid osanud oma mõjuvõimu edukate abieludega laiendada. Nõnda olid Simoni sugulased saanud nii Münsteri, Paderborni, Mindeni kui ka Osnabrücki piiskoppideks.
Simon saabus Liivimaale tõenäoliselt kas 15. sajandi lõpus või 16. alguses. 1510. aastal on teda märgitud Pärnu komtuurina ja 1516. aastal sai temast Tallinna komtuur. Sellel ametikohal oli ta kuni surmani.
Beatrice Arthur

Beatrice Arthur (ka Bea Arthur; sünninimi Bernice Frankel; 13. mai 1922 New York – 25. aprill 2009 Los Angeles) oli juudi päritolu USA näitleja ja laulja.
Tema tuntumad rollid olid komöödiasarjas "Maude" aastatel 1972–1978 ja Dorothy Zbornaki roll sarjas "Kullakesed" aastatel 1985–1992.
Koikla vald

Koikla vald (saksa keeles Koiküll) oli vald Saaremaal Karja kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Pärsama vallaga.
Rahvusmõtte auhind

Rahvusmõtte auhind on Tartu Ülikooli poolt alates 2004. aastast välja antav auhind, millega tunnustatakse inimest, kelle looming on silmapaistvalt edendanud Eesti rahvuslikku ja riiklikku eneseteadvust.
Rahvusmõtte auhinna saaja kuulutatakse traditsiooniliselt välja Tartu Ülikooli aastapäevaaktusel 1. detsembril. Laureaat on saanud auhinnaks Ilmamaa kirjastuse sarja "Eesti mõttelugu" 50 köidet ning kunstniku valmistatud taiese.
Töönduskala

Töönduskala ehk töönduslik kala on kala, mis on tööndusliku kalapüügi objekt.
Aja jooksul on töönduslike kalade liigiline koosseis ja osatähtsus palju muutunud. Seda on peaasjalikult tinginud kalapüügi tehnilise taseme muutused. Kui algul olid inimese tähtsamateks püügikaladeks mageveekalad, siis 1990ndatel moodustasid nad vaid 12% maailma kalasaagist. Sel perioodil olid nende kõrval kõige olulisemad merekalad (76% kogusaagist) ja muud veeorganismid (12%).
Näiteks Läänemere tähtsamate töönduskalade seas on räim, tursk, kilu.
Ahja külanõukogu

Ahja külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s. Külanõukogu halduskeskus asus algselt Ahja asunduses.
Ahja külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Ahja valla koosseisus. Külanõukogu esimees 1945. aastast oli Artur Truus.
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Ahja vald likvideeriti ja Ahja külanõukogu territoorium arvati Põlva rajooni koosseisu.
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuni 1954 seadlusega likvideeriti Akste-Kärsa külanõukogu, millest osa (Akste ja Kärsa küla) liideti Ahja külanõukoguga.
1959. aasta seisuga oli külanõukogus Ahja, Musta ja Vana asundus ning Akste, Ibaste, Koseva, Kärsa, Loko, Metsaküla, Mustakurmu ja Pilpa küla.
Pärast väikekülade liitmisi 1977. aastal kuulusid Ahja külanõukokku Ahja alevik, Akste, Ibaste, Kosova, Kärsa, Loko, Mustakurmu, Mõtsküla ja Vanamõisa küla.
Ahja külanõukogu territooriumi pindala 1978. aasta seisuga oli 79 km². Külanõukogu territooriumil tegutses Ahja kolhoos.
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 19. detsembrist 1991 kinnitati Ahja valla omavalitsuslik staatus, millega seoses Ahja külanõukogu likvideeriti.
Koljuõõs

Koljuõõs (ladina keeles cavitas cranii, cavum cranii) on ajukolju luudega ümbritsetud kehaõõs paljudel selgroogsetel loomadel, mis on harilikult täidetud aju ja aju-seljaajuvedelikuga. 
Koljuõõnes paiknevad ka veresooned ja kraniaalnärvid.
Koljuõõne areng, anatoomia, asend, kuju sellele kinnituvad lihased ja morfoloogia ning patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Pusle

Pusle (ingl. k puzzle 'mõistatus') on mosaiikpilt, mille mõistatuse lahendaja peab tükkidest kokku panema.
Olmereovesi

Olmereovesi ehk majapidamisreovesi on köökides, pesumajades, pesuruumides, WCdes, vannitubades vms paikades tekkiv reovesi.
Olmereovee täielik biokeemiline hapnikutarve (BHTₜ) on keskmiselt 75, BHT₅ 54, lämmastiku- ja fosforisisaldus vastavalt 12 ja 0,7 g inimese kohta ööpäevas.