google/wiki40b huggingface dataset:
István Örkény

István Örkény (5. aprill 1912 Budapest – 24. juuni 1979 Budapest) oli ungari romaani- ja näitekirjanik.
István Örkény sündis 1912. aastal Budapestis farmatseudi perekonnas. Pärast keskkooli lõpetamist õppis ta keemiat ja seejärel farmaatsiat. 1934. aastal lõpetas ta kooli keemiainseneri diplomiga. 1941. aastal ilmus tema esimene teos "Meretants". Teise maailmasõja alguses sattus ta rindele ning siis neljaks aastaks Moskvasse sõjavangi. Vangis olles kirjutas ta näidendi "Voronež". 1946. aastal tuli ta tagasi Budapesti. Pärast Ungarisse naasmist ilmusid aastail 1946–1947 sõjavangis läbielatust ainet saanud jutustused "Kuni siia jõudsime" ja "Laagrite rahvas".
Aastatel 1949–1953 töötas ta Budapesti teatrites dramaturgi ja kirjandusala juhatajana. Aastail 1956–1960 ei kirjutanud Örkény ühtegi teost, kuna teda ei avaldatud. 1970ndatel kirjutas ta kolm kuulsat näidendit: "Veresugulased", "Võtmeotsijad" ja "Pisti". Neid näidendeid iseloomustavad igapäevasus, absurdsus, grotesk ja traagika. Örkény viimaseks romaaniks jäi 1977. aastal ilmunud lühiromaan "Roosinäitus".
Lisaks näidenditele kuulub Örkény loomingusse ka mitmeid filmistsenaariume, hulgaliselt jutustusi, reportaaže ja lühemat proosat. Ta võitis 1955. ja 1967. aastal Attilla Józsefi ja 1973. aastal Kossuthi auhinna. Ta oli esimene välismaal mängitud ungari draamakirjanik. Örkény uuendas lühikeste lugude literatuurset žanri ning teda peetakse groteski meistriks Kesk-Euroopas.
Örkény suri 1979. aastal Budapestis.
2015. aasta Soome parlamendivalimised

2015. aasta Soome parlamendivalimised olid Soome parlamendi Eduskunna 37. koosseisu valimised.
Valimised peeti 19. aprillil 2015. Eelhääletamine toimus 8.–14. aprillil, välismaal 8.–11. aprillil.
2146 kandidaadi seast valiti 200 parlamendiliiget, sealhulgas üks Ahvenamaa esindaja.
Edgar Kõrver

Edgar Kõrver (27. oktoober 1906 Tallinn – 5. juuni 2004 Tallinn) oli Eesti diplomaat.
Aastail 1935–1939 oli ta Eesti Vabariigi Hulli aukonsulaadi sekretär Suurbritannias, Välisministeeriumi keskasutise II ja I sekretär.
Caroline Herschel

Elukäik

Caroline Herschel sündis Saksamaal Hannoveris muusiku perekonnas. 1772. aastal sõitis ta oma vanema venna William Herscheli kutsel Inglismaale ja jäi sinna järgmiseks viiekümneks aastaks, saades oma astronoomist venna asendamatuks assistendiks.
William Herscheli astronoomilistel vaatlustel abistas teda Caroline, pannes kirja vaatlusandmed. Pärast seda kui Caroline venna abil omandas matemaatika põhitõed, hakkas ta vaatlusandmeid ka ümber töötlema.
William oli ka teleskoobivalmistaja; ka selle tööprotsessi osa toiminguid lasus Caroline'i õlul. Ta osutus meisterlikuks peeglipoleerijaks. Samuti võttis ta osa teleskoopide kokkupanekust. Caroline võttis osa ka maailma suurima teleskoobi 40-jalase teleskoobi loomisest, mis püstitati Berkshire'is Slaughis 1789. aastal. Kuna teleskoobi ehitamist finantseeris kuningas George III, siis selle rahastamise ühe osana määrati 1787. aastal Caroline’ile kui William Herscheli assistendile, 50-naelane pansion. Selle tulemusena oli ta esimene naine Inglismaal, kellele maksti riigi poolt tasu astronoomiateaduse teenimisel.
Vabal ajal hakkas Caroline ka iseseisvalt taevavaatlusi tegema. 1783. aastal avastas ta kolm uut udukogu. Aastal 1786 avastas Caroline Herschel uue komeedi; sellele komeedile järgnes veel mitme komeedi avastamine.
Pärast William Herscheli surma 1822. aastal naasis Caroline Herschel Hannoveri, kus jätkas astronoomilisi vaatlusi.
Diasporaa

Diasporaa (vanakreeka sõnast διασπορά diaspora, 'laialipuistamine') on mingi enamusrahva hulgas elav laialipillatud rahvusvähemus, kes on sinna oma kodumaalt sattunud vabatahtlikult või muudel põhjustel, näiteks kodumaa vallutamisel võõra võimu poolt, riigipiiride muutumisel jne.
Diasporaale on sageli omane säilitada ühtekuuluvustunnet ja kultuurilist eneseteadvust.
Eestlaste diasporaad tekkisid 19. ja 20. sajandil nt Venemaal, Rootsis, Põhja-Ameerikas.
Ehituskuur

Praegune seis

Tänapäeval on toomkiriku-ehituskuurid (Dombauhütten) piiskopkonna ettevõtted, mille ülesandeks on kiriku omandis olevate hoonete, eriti piiskopikiriku renoveerimine, saneerimine ja alalhoidmine. Nüüd on sinna vastu võetud ka naisi. Näiteks Kölni ehituskuuri juhib diplomeeritud naisinsener.
Tijana Dapčević

Tijana Dapčević (makedoonia Тијана Дапчевиќ; sündinud 3. veebruaril 1976 Skopjes) on makedoonia laulja.
Ta esindas Makedooniat 2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kopenhaagenis lauluga "To the Sky". Oma poolfinaalis sai ta 33 punktiga 13. koha ega pääsenud finaali.
Ka tema noorem õde Tamara Todevska on esindanud Makedooniat Eurovisiooni lauluvõistlusel (2008, 2019).
Hambaimplantaat

Hambaimplantaat on väike titaanist kruvilaadne hamba tehisjuur, mis kinnitatakse lõualuusse.
Erich Kadakas

Erich Johannes Kadakas (19. september 1909 – 1942) oli Eesti ametiühingu- ja töölisliikumise tegelane. Luges 21. juunil 1940 Kadrioru lossi ees ette tööliste nõudmised.
Tabati 31. augustil 1941 Harjumaal Pikaveres talumaja lakast. Erich Kadakas tunti ära ja anti kohalike talumeeste poolt Saksa okupatsioonivõimude kätte kohtupidamiseks.
Factorio

Vastuvõtt

Kuigi mäng on ise veel varajases ligipääsus on "Factorio" on saanud positiivseid ülevaateid kriitikutelt nagu Rock, Paper, Shotgun ja Eurogamer.
2017. aasta suvel teatas Wube Software, et mängu "Factorio" on müüdud üle 1 miljoni eksemplari. See arv oli ületanud 1,2 miljoni piiri sama aasta lõpuks.

Arendus

16. aprillil 2018 tõsteti mängu hinda, kuna lähiajal plaanitakse varajane ligipääs lõpetada ja mäng välja lasta.
Vincent Lübeck

Elu

Vincent Lübecki isa oli organist, kelle nimi oli samuti Vincent ka Vincent Lübecki juuniori omakorda poja nimi oli Vincent. Kolm Vincenti kolmes põlves. Kõige tuntuim nendest kolmest Vincentist oli ikka see Vincent Lübeck (1654–1740), kellest käib praegu jutt. Tema õppis orelimängu Andreas Knelleri juures. Aastatel 1675–1702 Vincent Lübeck töötas organistina Stade linna St.Cosmae et Damiani kirikus, kus ta mängis Arp Schnitgeri poolt ehitatud väga heal orelil. See orel on säilinud tänapäevani. Alates 1702. aastast kuni oma surmani 1740. aastal Vincent Lübeck töötas Hamburgi Nikolai kirikus, kus oli veelgi parem ja suurem Arp Schnitgeri orel nelja manuaaliga ja 67 registriga. Kahjuks see tore orel pole säilinud. Hamburg oli Hansa Liidu linn ja olla organistiks Hamburgi Nikolai kirikus tookord oli väga prestiižne. Seal töötasid sellised tuntud organistid, nagu Jan Pieterzoon Sweelinck, Heinrich Scheidemann, Jacob Praetorius,Matthias Weckmann ja Johann Adam Reincken. Vincent Lübeck erinevalt paljudest tema ajastu organistidest ja heliloojatest oli tuntud juba elu ajal. Johann Sebastian Bach oli inspireeritud Vincent Lübecki orelimängust ja stiilist. Vincent Lübeck oli tuntud kui organist-virtuoos, oreliekspert, helilooja ja pedagoog. Tema osales oreliehitaja Arp Schnitgeri orelite vastuvõtmistel. Alates 1735. aastast assisteeris teda organisti töös tema poeg, kelle nimi oli samuti Vincent. Suri Vincent Lübeck seenior 9. veebruaril 1740. Vincent Lübecki nime kannab Stade linna Gümnaasium.

Looming

Vincent Lübeckist ei ole säilinud palju teoseid, kuid need, mis on alles, on huvitavad. Tema on olnud ere isiksus, kes esindas koos Matthias Weckmanni, Johann Adam Reinckeni, Dietrich Buxtehude ja Nicolaus Bruhnsi Põhja-Saksa baroki koolkonda, mida on nimetatud Stylus Fantasticus. Tema prelüüdid ja fuugad orelile on tehniliselt rasked, kuid huvitavad. Vincent Lübeck kasutas oma teostes väga palju oreli pedaali soolot, passaaže manuaalidel ja viiehäälset polüfooniat. Kuigi Vincent Lübeck oli tuntud organistina ja heliloojana juba oma elu ajal, esimene tema loomingu väljaanne oli alles 1921. aastal Saksamaal (G. Harms (Klecken)).
1974. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused

1974. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused toimusid Austria pealinnas Viinis 18. kuni 25. augustini. Lisaks ujumisele olid kavas ka vettehüpped, kujundujumine (naised) ja veepall (mehed).
XIII. Euroopa ujumise meistrivõistlused peeti „Stadionbadi” välibasseinis ja „Stadthallenbadi” siseujulas. Viin korraldas üritust teist korda pärast 1950. aasta võistlusi.
Esmakordselt on programmi lisatud kolm kujunujumise võistlust, mis toimusid Amsterdamis mõni päev enne võistluste algust Viinis (asjaolu, mida järgnevatel meistrivõistlustel ei juhtunud) ja kus kõik võidud läksid Suurbritanniale.
Ida-Saksamaa kordas eelmiste meistrivõistluste saavutust, võites kolmandiku kõigist medalitest, näidates erilist ülekaalu naiste ujumises. Kolmteist kuldmedalit võideti neljateistkümnest võimalikust. Naiste ujumises ületati 10 maailmarekordit, meeste kahe vastu.
Ameerika Ühendriikide Suursaatkond Tallinnas

Ameerika Ühendriikide Suursaatkond Tallinnas on Ameerika Ühendriikide diplomaatiline esindus (suursaatkond)  Tallinnas. Suursaatkond asub aadressil Kentmanni 20.
Saatkonda juhib Ameerika Ühendriikide suursaadik Eestis. Alates juulist 2019 juhib saatkonda ajutine asjur Brian Roraff.
Figen Yüksekdağ

Figen Yüksekdağ Şenoğlu (sündinud 9. novembril 1971 Adanas) on Türgi poliitik. Ta on üks kahest Rahvaste Demokraatliku Partei esimehest. Ta valiti 2015. aasta Türgi parlamendivalimistel Türgi Suure Rahvuskogu liikmeks.
Komsomolski rajoon

Haldusjaotus

Komsomolski rajoonis on 114 asustatud punkti, mis kuuluvad ühe (Komsomolski) linna ja viie valla (külaasunduse) koosseisu.
Brüsseli toomkirik

Brüsseli toomkirik ehk Püha Miikaeli ja Püha Gudula katedraal on roomakatoliku kirik Belgia pealinnas Brüsselis. Toomkirik sai katedraali staatuse 1962. aastal.
Pühale Miikaelile pühendatud kabel oli samal kohal arvatavasti juba 9. sajandil. Praeguse kiriku esimesed järgud pärinevad 11. sajandist, tornid lisati sellele 13. sajandil. Gooti stiilis toomkirik valmis 1519. aastal.
Kirik on pühendatud Miikaelile ja Gudulale, kes on Brüsseli linna kaitsepühakud.
2002. aasta ujumise lühiraja maailmameistrivõistlused

2002. aasta ujumise lühiraja maailmameistrivõistlused olid 6. maailmameistrivõistlused lühirajaujumises, mis toimusid 3.–7. aprillini 2002 Venemaal Moskvas.

Eestlaste osalemine

Eestlastest osalesid MM-il Berit Aljand, Triin Aljand, Natalia Hissamutdinova, Jana Kolukanova, Elina Partõka, Danil Haustov, Raiko Pachel, Margus Saia, Indrek Sei ja Martin Viilep .
Tallinna FC TVMK

Ajalugu

Klubi pidas oma eelkäijaks 1951. aastal moodustatud Tallinna Vineeri- ja Mööblivabriku meeskonda, mis Eesti NSV meistrivõistlustel osales esimest korda 1986. aastal. 1988 jõuti kõrgliigasse ja 1989 võideti hõbemedalid.
1990 asutati Tallinna Vineeri- ja Mööblikombinaadi Jalgpalliklubi (TVMK JK), mis tuli veel samal aastal Eesti NSV meistriks. TVMK JK edestas konkurente ka 1991. aastal, tulles liiduvabariigi viimaseks tiitlivõitjaks. Eesti taasiseseisvumise järel võttis klubi 1992. aastal nime FC TVMV. Meeskond võitis 1992. ja 1993. aastal Eesti karika, mis andis õiguse osaleda UEFA karikavõitjate karikale.
1993 omandas klubi tegevusloa AS Nikol ja pani sellele uueks nimeks FC Nikol, TVMK nimi kadus jalgpallikaardilt 1997. aastani.
Taasasutatud FC TVMK-le pani aluse vineeri- ja mööblivabriku septembris 1993 erastanud AS Marlekor, kes ostis 1995. aastal Meistriliiga osalusõiguse korruptsiooniskandaali sattunud FC Tevalte-lt. Hooajal 1995/96 kandis uus meeskond nime Tevalte-Marlekor ja 1996/97 FC Marlekor.
FC TVMK võeti klubile nimeks 1997. aastal. Ainsa meistritiitlini jõuti 2005, karikavõitjaks tuldi 2003. ja 2006. aastal .
2008 pidi klubi omanikfirma AS TVMK rahaliste raskuste tõttu tegevuse lõpetama. Meeskond mängis hooaja lõpuni, kuid kukutati tabelis viimaseks.
Infovastupanu

Infovastupanu (ukraina keeles Інформаційний спротив) on Ukraina valitsusvälise organisatsiooni "Sõjalis-poliitiliste uuringute keskus" (Kiiev) algatusel ellu kutsutud projekt, mille peaülesandeks on avaldada vastumõju Ukraina infoväljale peamistelt sõjalisel, majanduslikul ja energeetilisel, samuti infoturbe alal tekkivatele välisohtudele. Infovastupanu alustas tegevust 2014. aasta 2. märtsil (Venemaa sõjaline invasioon Krimmi).
Infovastupanu koordinaatoriteks on "Sõjalis-poliitiliste uuringute keskuse" direktor Dmõtro Tõmtšuk, kes teatas grupi loomisest oma Facebooki lehel 2014. aasta 5. märtsil, ja teised.
10. novembril 2014 teatas Infovastupanu kevadel alanud koostöö lõpetamisest Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni esindajatega Ida-Ukrainas.
Vähiravi

Kirurgiline ravi

Operatsiooni on vähiraviks kasutatud juba aastaid. Operatsioonil on ka oluline roll vähi diagnoosimisel ja sellel, et näha kui kaugele vähk on levinud. Vähi kirurgilise ravi korral eemaldatakse kasvaja organismist ühe tervikuna operatsiooni käigus. Veendumaks, et kasvaja on eemaldatud, tuleb kasvaja opereerida koos teda ümbritsevate kudedega. Sageli eemaldatakse ka kasvajat ümbritsevad lümfisõlmed. Operatsiooni käigus kasutatakse väikseid ja õhukesi skalpelle. Operatsiooni ajal kasutatakse anesteesiat, et operatsioon mööduks valutult.

Keemiaravi

Keemiaravi ehk tsütostaatiline ravi, millega püütakse vähirakke hävitada ja nende paljunemist peatada ravimite abil. Keemiaravis võib kasutada ühte ravimit või mitme ravimi kombinatsioone. Keemiaravi saab teha veeni- või arterisiseselt, suukaudselt või manustatuna kehaõõnde. Keemiaravi kahjustab ka terveid organismi kudesid, põhjustades mitmesuguseid kõrvaltoimeid (nt iiveldus, oksendamine, kõhulahtisus, väsimus, vere valgeliblede arvu langus, juuste väljalangemine).

Vähi immunoteraapia

Vähi immunoteraapia kasutab organismi immuunsüsteemi kasvajarakkude hävitamiseks ja vähiravist tingitud kõrvaltoimete kontrollimiseks.

Külmravi

Külmravi tehakse mitme seansina ja kasutatakse väikeste perifeersete kasvajate raviks.

Laserravi

Laserravi ehk fotokoagulatsiooni kasutatakse väikeste kasvajate korral, mis asuvad võrkkestal, aga ei ole levinud nägemisnärvi ega selle lähedal asuvasse maakulasse.

Hüpertermia

Hüpertermia on kehatemperatuuri märkimisväärne tõstmine. Väga kõrged temperatuurid hävitavad vähirakke, kuid kahjustavad ka terveid rakke ja kudesid.

Fotodünaamiline ravi

Esmalt ravitakse nahka valgustundlikkust suurendava ravimiga ja mõni tund hiljem ravitakse valgusega. Pindlevivad kasvajad paranevad.
Säga

Morfoloogia

Säga on laia ja madala peaga kala. Ülalõual on tal kaks pikka poiset ja alalõual neli väiksemat. Pärakuuim on pikk ja ulatub sabauimeni, seljauim on väike ja keha suhtes suhteliselt eespool. Selg on mustjasrohekas, küljed laigulised ja kõht hele.

Suurus

Tavaliselt on sägad 1,3–1,6 meetri pikkused, suurimad isendid on olnud kuni 3 meetri pikkused (teistel andmetel ka kuni 5 m  ja 300 kg raskused; suurim isend, kes kirjalikes allikais on märgitud kaalus 375 kg, ja see püüti Oderi jõest. Eesti püütud suurim isend kaalus 152 kg. Sägad võivad elada kuni 80 aasta vanuseks.

Elupaik ja -viis

Säga eelistab suuri soojemaid järvi ja aeglase vooluga sügavaid jõgesid, ning riimveelisi jõgede suudmealasid. Toitub enamasti kaladest, vähemal määral ka limustest ja putukatest, suuremad kalad ka jõevähkidest, konnadest, pisiimetajatest ja veelindudest.

Levila

Säga on levinud Lääne-Euroopas Reini jõest ida pool kuni Kaspia ja Araali mereni, põhjas kuni Lõuna-Soomeni ja lõunast Väike-Aasiani. Puudub Põhja-Jäämere jõgede vesikonnas.
Eestis on säga vähesel määral levinud peamiselt Emajõe alamjooksul, Peipsi ja Pihkva järves ning Võrtsjärves. Püük on Eestis aastaringselt keelatud.
Teresa Teng

Teresa Teng (ka Teng Li-Chun või Deng Lijun, traditsioonilises hiina kirjas 鄧麗君, lihtsustatud hiina kirjas 邓丽君; 29. jaanuar 1953 Baozhong – 8. mai 1995) oli Taiwani poplaulja.
Teng kannatas terve elu astma all. Ta suri 1995. aastal astmahoo ajal, kui oli puhkusel Tais.
Sade Adu

Helen Folasade Adu (sündinud 19. jaanuaril 1959), rohkem tuntud Sadena, on omapärase madala ja pisut kähiseva hääletämbriga Nigeeria lauljatar, helilooja ja plaadiprodutsent, kes sai tuntuks juba 1980. aastail ning püsib popmuusika lavalaudadel tänaseni.

Elulugu

Sade on sündinud Nigeeria Oyo osariigis Ibadanis. Tema pärisnimi Folasade, mis tähendab tõlkes 'au, mis nõuab krooni'.
Turp

Turp on pika peenikese samba taoline püsttugi võlvkaare toetamiseks, veerand-, pool- või kolmveerandringikujulise ristlõikega. Turp võib esineda nii iseseisva eendtoena seina, palendi vm küljes kui ka kimppiilari või kantonpiilari osana romaani ja gooti arhitektuuris. Ühe piilari küljes võib olla turpasid eri jämedustes – paksemad ehk vanad turbad toetavad vööndkaari, peenemad ehk noored turbad roideid ja kilpkaari.
Turbad esinevad ka portaali palestiku kujunduses. Hilisgooti arhitektuuris võib turbal olla peale ümara ka pirnjas (pirnvööditaoline) või polügonaalne ristlõige.
Eesti arhitektuuris on turpa kasutatud peamiselt portaalide kujunduses. Piilaritel on turpasid kasutatud üksikutel juhtudel, näiteks neljakandiliste piilarite nurgaturbad Tallinna Niguliste kiriku kooriruumis ja Tartu toomkiriku kaheksakandilistel piilaritel.
Parmupill

Parmupill (ka huulepill, konnapill, kärsapill, suukannel) on arvatavalt üks vanemaid muusikainstrumente maailmas. Ühel neljandast sajandist eKr Hiinast leitud joonistusel on muusik, kes mängib parmupilli taolist muusikariista, mis tõestab pilli ajaloolist vanust. Kuigi pill on pärit Aasiast, on see saanud rahvapilliks maailma paljudel maadel, kaasaarvatud Eestis. Parmupillid on valmistatud metallist või bambusest. Pilli mängimiseks surutakse parmupilli raami aisad hammaste vastu ning heli tekitamiseks tõmmatakse sõrmega aiste vahel oleva keele kida.
1. veebruaril 2014 toimus Kloostri Aidas esimene parmupillifestival.
Tuhandenäoline kangelane

"Tuhandenäoline kangelane" ("The Hero with a Thousand Faces") on Joseph Campbelli raamat. Selle esmatrükk ilmus 1949, tõlge eesti keelde 2005 (tõlkijad Maarja Valk ja Ülo Valk, väljaandja Eesti Transpersonaalne Assotsiatsioon).
Graeme Simsion

Graeme Simsion (sündinud aastal 1956 Aucklandis) on Uus-Meremaal sündinud Austraalia kirjanik.
Ta on lõpetanud Monashi Ülikooli ja Melbourne'i Ülikooli. Ta oli algul IT-spetsialist ning on töötanud andmete mudeldamise valdkonnas.
Tema debüütromaanist "The Rosie Project" (ilmunud inglise keeles aastal 2012) sai bestseller. Aastal 2014 ilmus romaanile järg "The Rosie Effect". Mõlemad raamatud on tõlgitud ka eesti keelde pealkirjade all "Naiseotsing" (aastal 2014) ja "Abielu Rosiega" (aastal 2015). Mõlemad raamatud ilmusid sarjas "Nüüdisromaan" ja need tõlkis eesti keelde Eva Velsker. 
Aastal 2017 andis kirjastus Eesti Raamat välja tema "Adam Sharpi parimad palad" (inglise keelest tõlkinud Indra Feldman). Lisaks on ta kirjutanud raamatuid andmete mudeldamisest.

Isiklikku

Graeme Simsion on abielus, tema abikaasa Anne Buist on Melbourne'i Ülikooli psühhiaatriaprofessor ning neil on kaks last.
Tallinna Rüütliordude Muuseum

Tallinna Rüütliordude Muuseum on Tallinna vanalinnas aadressil Kuninga tänav 3 asuv muuseum. Muuseum tutvustab rüütliordude aumärke ehk ordeneid. Muuseumis on üle 700 eksponaadi.
Muuseum avati jaanuaris 2017.
Dolní Věstonice Venus

Dolní Věstonice Venus (tšehhi keeles Věstonická venuše) on alasti naisfiguuri kujutav keraamiline Venuse-kujuke, mis on dateeritud vahemikku 29 000 kuni 25 000 eKr (Gravette'i kultuur). Kuju leiti Brno linnast lõunas asuvast Dolní Věstonice paleoliitikumiaegsest leiukohast. Leiukoht asub Tšehhis Morava piirkonnas asuva 549 meetri kõrguse Děvíni mäe jalamil. See kujuke koos mõne teise lähedalasuvatest leiukohtadest leitud kujukesega on vanimad teadaolevad keraamikatooted maailmas. Kohalikust lössist valmistatud kujukesel on ka mõningaid jälgi savist. Kujul puuduvad jäljed pinna poleerimisest või pigmendi kasutamisest.

Kirjeldus

Dolní Věstonice Venus on 111 millimeetri kõrgune ja selle laius kõige laiemast kohast mõõdetuna on 43 mm. Kuju on valmistatud suhteliselt madalal temperatuuril (500 °C - 800 °C) põletatud savist. Kuju järgib teiste teadaolevate Venuse-kujukeste üldist morfoloogiat: erakordselt suured rinnad, kõht ja puusad (mis võivad olla sigivuse sümbolid) ning suhteliselt väike pea ja vähesel määral detaile ülejäänud kehal.
Morava piirkonnas asuvat Dolní Věstonice paleoliitikumiaegset leiukohta on süstemaatiliselt arheoloogiliselt uuritud alates 1924. aastast. Tööde algataja oli Tšehhi arheoloog ja geograaf Karel Absolon. Lisaks Venuse-kujukesele on Dolní Věstonicest leitud 2000 põletatud savist kuuli ja loomade kujukesi (karu, lõvi, mammut, hobune, rebane, ninasarvik ja öökull).
Kaheks osaks murdunud Venuse-kujuke avastati 1925. aasta 13. juulil tuhakihist. Kunagi Brno linnas Morava Muuseumis väljas olnud kuju on tänapäeval samas muuseumis suurema kaitse all ja avalikkusele harva nähtav. Kuju oli näitusel väljas 2006. aasta 11. oktoobrist kuni 2007. aasta 2. septembrini, mil Prahas asuvas Rahvusmuuseumis oli avatud näitus "Mammutikütid" (Lovci mamutů). Seejärel oli kujuke uuesti väljas Brnos asuvas Morava Muuseumis, kus oli avatud Kesk-Euroopa eelajaloolist kunsti käsitlev näitus. 2009. aasta juunis viidi aga kuju tagasi hoidlasse.
Veel aastakümneid hiljem on teadlased kujukest aegajalt uuesti uurinud. Näiteks tehti 2004. aastal kujust tomograafiline kujutis, millelt leiti kujukese pinnale põlenud umbes 7 kuni 15 aasta vanuse lapse sõrmejälg. Králík, Novotný ja Oliva (2002) ei pea tõenäoliseks, et enne põletamist kuju käes hoidnud laps oleks kuju valmistaja.
Luulik Kokamägi

Luulik Kokamägi (15. aprill 1921 Pärnu – 25. juuni 1986 Tallinn) oli eesti maalikunstnik.
Sündis Pärnus õpetaja perekonnas. Õppis 1935–1939 Valga reaalkoolis ning astus 1939 Tallinna Riigi Kõrgemasse Kunstikooli. 1940–1942 õppis Valga keskkoolis. Mobiliseeriti 1944 Punaarmeesse, kus oli 1946. aastani. Astus 1947 Tartu Riiklikku Kunstiinstituuti ja lõpetas 1953 Tallinnas ERKI. Tegutses 1946 Valgas Säde teatri dekoraatorina, 1953–1957 Tallinnas Kunstitoodete Kombinaadi dekooriateljees, seejärel tegutses vabakunstnikuna. 1979–1980 oli ERKI-s maaliõppejõud.
Luulik Kokamägi kujunemine hinnatud portreemaalijaks toimus juba 1950. aastate keskel, varsti pärast ERKI lõpetamist. Tema varasemad portreed on  väheldase formaadiga, mõneti vanameisterlikult tumedapoolses, peenetundeliselt nüansseeritud gammas. 1950-ndate lõpul muutus tema õhulisemaks, ekspressiivsemaks, koloriit helenes. Ta maalis vanu ja noori, maainimesi ja kultuuritegelasi, kusjuures eriti  õnnestusid tal naiste ja laste portreed. Tema „Utra Mari“ (1954, Tartu Kunstimuuseum), „ Baleriin Ülle Ulla“ (1956, Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum), „Kunstiteadlane Inge Teder“ (1957), „Näitleja Inna Taarna“ (1961, mõlemad Eesti Kunstimuuseum) kuuluvad  tolleaegse portreekunsti paremikku.
Kokamägi korduvalt portreteerinud oma abikaasat, kunstnik Imbi Lindu ning maalinud võluvaid portreesid oma lastest Ilost, Epust ja Juhost. Mõttelise punkti Luulik Kokamäe tööle pani grupiportree „Jaanipäeva paiku“(1982), milles kunstnik kujutab kogu oma peret suvise maastiku taustal.

Isiklikku

Oli abielus maalikunstnik Imbi Lindiga. Tema tütred on maalikunstnik Epp Maria Kokamägi ning metallikunstnik Ilo Kokamägi.
Jaama tänav (Kunda)

Jaama tänav on tänav Kundas.
Tänav saab alguse ringristmikult, kus kohtuvad Rakvere maantee, Kasemäe ja Koidu tänav. Jaama tänav on osa Põdruse–Kunda–Pada maanteest ja kulgeb esmalt itta, siis lõunasse (sellel lõigul ületab Kunda jõe) ja siis jälle lookega ida suunas kuni asulapiirini. Tänava pikkus on 2 km.
Tänav sai nime 1977.
Aadressil Jaama tänav 11 asub Kunda Tsemendimuuseum. Samuti asuvad tänava ääres tsemenditehase rajaja John Carl Girard de Soucantoni büst ja esimese tsemendivabriku varemed.