google/wiki40b huggingface dataset:
Tsirkoon

Tsirkoon on saarsilikaatide hulka kuuluv silikaatne mineraal.
Tsirkooni idealiseeritud keemiline valem on ZrSiO₄, kuid tegelikkuses on tsirkoonile väga omased asendumised, mille käigus on osa tsirkooniumist asendunud teiste elementidega, kõige tüüpilisemalt hafniumi, uraani ja tooriumiga. Hafnium on tsirkooni kristallis alati esindatud (hafniumi ja tsirkooniumi aatomite suhe on tavaliselt 0,02...0,04).
Tsirkoon on magmalise tekkega, kristalliseerudes varakult, mistõttu on kristallidel tavaliselt ruumi kasvada iseloomuliku kujuga piklikeks nelinurkseteks prismadeks, mille otstes on madalad püramiidid. Ehkki tsirkoon ei ole tema koostisse kuuluvate elementide väikse leviku tõttu mahuliselt kuigi oluline mineraal, on ta ometi lisaks paljudele tardkivimitele olemas pea alati ka terrigeenseis setteis ja settekivimeis. Põhjuseks on tsirkooni väga hea vastupidavus murenemisprotsessidele. Tsirkoon on uraani- ja tooriumisisalduse tõttu radioaktiivne, mistõttu on tal kalduvus aja jooksul iseenda kristallstruktuuri sisemise kiirguse abil lõhkuda. Seda protsessi nimetatakse metamiktiseerumiseks.
Radioaktiivsete isotoopide poolestusaegade teadmine annab võimaluse määrata tsirkoonikristalli vanust, mistõttu on tsirkooni geoloogias väga laialdaselt kasutatud kivimite absoluutse vanuse määramisel.
Tsirkoon on peamine tsirkooniumi allikas. Tsirkooni kaevandatakse rasketest mineraalidest rikastunud liivast. Enamasti on tsirkoonikristallid ülipeente liivaterade mõõtmetega, kuid mõnikord esineb ka suuremaid kristalle, mis on läbipaistvuse korral hinnatud vääriskividena. Seda eelkõige tsirkooni kõrge murdumisnäitaja tõttu, mis teeb ta mõnevõrra sarnaseks teemandiga.

Omadused

Tsirkoon kuulub tetragonaalse süngooniaga mineraalide hulka. Iseloomulikeks tunnusteks on suur tihedus (4,67 g/cm³) ja tugev kaksikmurdumine (0,042...0,065). Tsirkoonikristallid sisaldavad sageli suletisi. Kõik peamised tsirkooni omadused on esitatavad üsna laia vahemikuna esiteks asendumiste ning teiseks metamiktsuse tõttu. Näiteks võib metamiktse tsirkooni tihedus olla umbes 4 g/cm³. Ka murdumisnäitaja, kaksikmurdumise, kõvaduse ja teiste omaduste arvulised väärtused on metamiktsel tsirkoonil madalamad. Tsirkooni kõvadus Mohsi skaalal on umbes 7,5. Värvuselt on tsirkoon enamasti hallikas-, kollakas-, või punakaspruun, kuid sageli esineb ka värvituid kristalle. Vääriskividena müüakse enamasti sinist värvi tsirkoonikristalle ehk starliiti, kuid looduses sellist värvi tsirkoonil ei ole. Sinakas toon saavutatakse õhuvaeses keskkonnas kuumutamise teel.

Leidumine

Tsirkoonikristallid kristalliseeruvad eelkõige happelise koostisega magmast. Seetõttu leidub tsirkooni arvestataval määral graniidi, süeniidi, granodioriidi ja pegmatiidi koostises. Kõige rohkem esineb tsirkooni nefeliinsüeniidi koosseisus. Aluselise koostisega kivimeis esineb tsirkooni mõnevõrra harvem. Tsirkoon on tavaline mineraal ka mõnede moondekivimite koosseisus, näiteks vilgukildas, gneisis ja kvartsiidis, mis on vastavalt tsirkooni sisaldavate tard- või settekivimite moondumise saadused. Tsirkoon on väga tavaline liiva raskete mineraalide fraktsiooni komponent.
Boriss Nemtsov

Isiklikku

Boriss Nemtsov oli abielus. Tal on neli last kolme naisterahvaga.
Viikingilaev

Viikingilaev oli viikingite meresõiduk. Seda kasutati viikingiajal. Hiljem on tehtud viikingilaevadest koopiaid.

Tüüpe

Nydami paat, Hjortspringi paat, Færing, Knarr, Pikklaev, Karve.
Shikon

Shikon (紫紺), ka tokio violett, või värvitaime jaapanikeelse nime järgi murasaki (ムラサキ; 紫), on puna-rusujuure juurtest toodetav traditsiooniline värvaine Jaapanis.
Shikoni kasutatakse tekstiilide, eelkõige siidi värvimiseks ja see kuulus traditsiooniliselt kõrgemate seisuste jaoks reserveeritud värvide hulka, kõnekeelse nimetusena on käibel ka laen inglise keelest rojaru purpuru. Värvaine peamine keemiline komponent on naftokinoonide hulka kuuluv orgaaniline ühend šikoniin. Peitsainena kasutatakse tuhaleelist. Värvus peaks meenutama sinakamapoolset purpurit, kuid tulemus võib muutuda töötlusainete, sh ka vee omadustest.
Suutra

Suutra (skr sūtra; pl sutta ‘lõng’; tb mdo; hn jing; jp kyō) on Indiast alguse saanud kirjandusžanr.

Hinduismis

Hinduismis nimetatakse suutraks lühikest aforistlikku mõttesalmi ja muid tekste, mis sisaldavad õpetusi nii religioossete rituaalide kui ka igapäevaelu korraldamiseks ("Kaamasuutra").

Budismis

Budismis nimetatakse suutrateks Buddha õpetussõnadel põhinevaid tekste, mis on enamasti vormistatud jutluste ja vestlustena. Mahajaana suutratest on üks tuntumaid "Teemantsuutra".
Budistlikud suutrad algavad traditsiooniliselt lausega “Nõnda olen ma kuulnud...” , mis omistatakse Ānandale, kes olevat neid pärast Buddha parinirvaanat peast ette kandnud. See viitab Buddha õpetuse vahendatud edasiandmisele ja sellele, et pühakirju ei levitatud algselt kirjalikul kujul.
Eva Tamm

Eva Tamm (sündinud 6. aprillil 1972) on eesti keeleteadlane (terminoloog ja sõnaraamatute koostaja).
Ta lõpetas 1990. aastal Tallinna 4. Keskkooli ja õppis aastatel 1991–1996 Tallinna Pedagoogilise Instituudi/Tallinna Pedagoogikaülikooli filoloogiateaduskonnas. 
Ta töötas aastatel 1997–2006 Eesti Õiguskeele Keskuses terminoloogina ja alates 2006. aastast on ta töötanud Eesti Keele Instituudis terminoloogi ja vanemterminoloogina.
Anu Taul

Anu Taul (sündinud 28. juunil 1979) on mulgi ja eesti rahvamuusik ning pedagoog.  
Ta on Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia rahvamuusika õppejõud. 
Anu Taul on kuulunud ansamblisse Neiokõsõ ning koosseisuga Anu Taul ja Sõbrad viljelenud mulgikeelset etnopoppi.

Isiklikku

Tema isa on torupillimängija Ants Taul.
Ivask

Ivask on eesti perekonnanimi.
Cremlingen

Ajalugu

8. mai 1944 – 12. aprill 1945, Schandelah' linnajaos oli koonduslaager. Laager oli Neuengamme koonduslaagri alamlaager.

Liiklus

Vallas on 2 rongijaama, Schandelah's ja Weddelis, raudteeliinil Braunschweigist Magdeburgi; Weddel teenindab ronge ka Wolfsburgi suunal (Weddeli silmus).

Tuntud paigad

Cremlingenis on Cremlingeni saatejaam, peamine kesklaineantenn, mida kasutatakse Deutschlandfunki levitamiseks.
Johannes Vilberg

Johannes Vilberg (25. detsember 1903 Aleksandri vald, Harjumaa – 26. oktoober 1981 Kuuda, Rapla rajoon) oli Eesti laskur.
Aastatel 1931–1939 ja 1947–1950 kuulus ta Eesti laskekoondisse.
Aastatel 1936–1939 tuli ta laskmises kuus korda individuaalselt ja 12 korda meeskondlikult Eesti meistriks.

Isiklikku

Tema vend oli laskur Kristjan Vilberg.
Oliivroheline

Värviõpetuses

Oliivivärvi varjundeid oliivrohelist ja ka oliivpruuni vaadeldakse erinevates värviteooriates erinevalt. Osa teoreetikuid, näiteks Munsell, näeb selles kollase ja rohelise segatooni segu mustaga, see tähendab varjundit, teised murtud tooni, mis tekib sekundaarvärvide segamisel (Hayteril näiteks oranži ja rohelise segamisel) musta lisamata.

Variatsioonid

Loodusteadlastele ja linnuvaatlejatele määratud värviõpik, 1886. aastal ilmunud "A nomenclature of colors for naturalists..." õpetab oliivrohelist segama Antverpeni sinisest (Preisi sinisest) ja põletamata sjeenast. Saadav toon on väga tume, heledam oliivroheline on antud nime all Oil green.
E. Glockeri "Grundriss der Mineralogie ..." järgi on Olivengrün "kollasesse kalduv roheline rohke pruuni ja natukese halliga", näitemineraaliks on toodud (roheline) granaat ja oliviin.
RAL Classic värvikaardi toon 6003 Olivgrün on märgatavalt tume ja veidi hallika varjundiga.
Pantone tekstiilivärvitoonid Green Olive ja Dark Olive on mõlemad tuntavalt hallikad, mitte küllastatud.
ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemis on oliiv- (Olive) üks 13 põhivärvinimest, hõlmates rohekaskollaste (GY) sektori tumedamad varjundid. Kollakasroheliste sektori (YG) varjundeid määratletakse nimetusega Olive Green, mis värvuselt lähenevad soojadele tumerohelistele, nagu pudelroheline. 
Veebivärv Olive, üks 16 esimesest veebivärvist, on päris oliiviga sarnaneva värvusega, Dark Olive Green soe tumeroheline.

Oliivroheline looduses

Oliivikarva varjundid on väga sagedased igasuguste rohelise taimestiku keskel elutsevate elusolendite välimuses, olles heaks kaitsevärvuseks.

Kasutamine

Heade varjevärvuslike omaduste tõttu looduses kasutatakse oliivrohelist ja oliivpruuni sageli sõjanduses, militaarsõidukite värvusena ja kamuflaažülikondade värvigammas.
Eesti keeles esineb värvinimetus oliiwi-rohiline juba 1888. aasta ajalehes riidevärvi värvuse nimetusena.
Ven

Ven (vanas kirjaviisis Hven, Hveen) on väike Rootsile kuuluv saar Sundi keskosas, Skånest (Rootsi) lääne pool ja Sjællandist (Taani) ida pool, Skånele pisut lähemal.
Saare pikkus on 4,5 km, laius umbes 2,4 km.
Saare lõunaosas on Backafall.
Püsielanike arv on 360. Nad töötavad põhiliselt turismi alal. 
Tycho Brahe rajas 1576–1580 saare keskele Uraniborgi ja Stjerneborgi observatooriumi. Asukoht oli Kopenhaageni läheduse tõttu soodne. Ta töötas saarel 21 aastat.
Saar oli Taani võimu all ning kuulus 
halduslikult Sjællandi juurde Birkerødi kihelkonna ja Kronborgi maakonna koosseisus. Aastal 1658 sõlmiti Roskilde rahu, millega Taani loovutas Rootsile Skåne. Rootsi kuningas Karl X Gustav pidas saart Skåne juurde kuuluvaks ning ähvardas sõjaga: "Kui ma Veni ei saa, siis ma murran rahu!". Ta sai Veni, kuid murdis ikkagi rahu.
The Ecstasy of Gold

"The Ecstasy of Gold" (itaalia keeles L'estasi dell'oro, eesti keeles 'kullapalavik') on Ennio Morricone muusikateos, osa tema loodud heliribast 1966. aasta filmile "Hea, paha ja inetu". Filmis kõlab see ajal, mil filmi tegelane Tuco otsib kalmistul meeleheitlikult hauda, mis sisaldab 200 000 dollari väärtuses kuldmünte. 
See on üks Morricone tuntumaid meloodiaid. Seda on kasutanud ja esitanud ka paljud teised, näiteks Metallica on sellega alates 1983. aastast oma kontserte alustanud.
Folke Bernadotte

Krahv Folke Bernadotte (rootsi Folke Bernadotte af Wisborg; 2. jaanuar 1895 – 17. september 1948) oli Rootsi diplomaat ja ühiskonnategelane. 
Ta oli üks Rahvusvahelise Punase Risti Komitee juhte.
Teise maailmasõja ajal päästis ta arvukalt Skandinaavia sõjavange Saksa koonduslaagritest.
1937 otsustati talle anda Eesti Punase Risti I klassi teenetemärk.
1948 määrati ta ÜRO rahuvahendajaks Palestiinas. Sama aasta 17. septembril mõrvasid ta Jeruusalemmas juudi terroristliku rühmituse Lehi liikmed.
Tema järgi on nimetatud tänavaid Göteborgis, Viinis, Gazas ja mitmetes Saksamaa linnades.
Männi-kooreürask

Kirjeldus

Täiskasvanud männi-kooreürask on 6 kuni 8 mm pikkune ja tumepruuni värvusega. Tal on hästi arenenud 
järsak.

Toitumine

Männi-kooreürask toitub koore all olevast puust.

Levila

Neid võib kohata Aasias ja Euroopas.

Taimekahjurina

Nende käigud nõrgestavad elavaid peremeespuid mändide tüvesid (näit harilik mänd) ja seetõttu on neid peetud taimekahjuriteks. Mõnedes riikides on männi-kooreüraskid haruldasteks muutunud.
Ekaterina Atalık

Ekaterina Atalık (sünninimi Jekaterina Polovnikova; vene keeles Екатерина Львовна Половникова; sündinud 14. novembril 1982 Kirovis) on vene päritolu Türgi maletaja, naiste suurmeister (2001).
Atalık tuli 1997. aastal Tallinnas Venemaa maletajana Euroopa noortemeistriks neidude U16 vanuseastmes. Ta abiellus 2005. aastal malesuurmeistri Suat Atalıkiga. Sai Türgi kodakondsuse. 2005. aastast esindab ta rahvusvahelistel malevõistlustel Türgit. 
Ta tuli 2005. aastal Vahemere maade meistrivõistlustel kolmandaks (esikoha sai Suat Atalık). Naiste arvestuses oli ta parim ja sai Vahemere maade naiste malemeistri tiitli. 2006. aastal Kuşadasıs tuli Atalık Euroopa naiste malemeistriks. 
Ta on kolmekordne Türgi naiste malemeister (2008, 2016, 2018). 
Atalık mängis naiste maailmameistrivõistlustel. Ta kvalifitseerus Euroopa meistrivõistlustelt 2004. aastal Elistas peetud MM-i turniirile (64 osavõtjat, nokautsüsteem), kus ta sai turniiritabelis 28. asetuse. Ta võitis avaringis Nino Hurtsidzet, kuid teises ringis kaotas Katerõna Lagnole. 
2015. aastal MM-i turniiril Sotšis kaotas ta avaringis Olga Girjale ja 2017. aastal Teheranis kaotas avaringis Salome Meliale. 2018. aastal Hantõ-Mansiiskis võitis ta avaringis Deysi Corit, kuid kaotas teises ringis Marija Muzõtšukile.
Atalık sai FIDE-lt 2001. aastal naiste suurmeistri ja 2007. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse.
Charles Bradley

Charles Bradley (1. detsember 1902 Pittsburgh, Pennsylvania – mai 1979 Tigard, Oregon) oli ameerika psühhiaater.
Bradley õppis Cornelli Ülikoolis. Pediaatriaalase väljaõppe sai ta Harvardi Meditsiinikoolis. Enne laste psühhiaatriahaiglasse Emma Pendleton Bradley Home'i, tööle asumist 1933. aastal läbis ta internatuuri Pennsylvania haiglas ja residentuuri New Yorgi Babies Hospitalis.
Laste psühhiaatrihaigla asutas Bradley vanaonu George Bradley ja sellele pandi nimi tema tütre järgi, kes kannatas letargilise entsefaliidi tüsistuste käes.

Bensedriini uuringud

1937. aastal manustas psühhiaater Charles Bradley Emma Pendleton Bradley Home in Providence'is, Rhode Islandil, mille direktor ta oli, probleemseks peetavatele (halvasti kohanevatele) lastele tema teostatud pneumoentsefalogrammi kõrvaltoimena tekkinud peavalu leevendamiseks bensedriini (amfetamiini). Tugevaid peavalusid bensedriin ei leevendanud, kuid juba nädala pärast märkas Bradley bensedriini saanud laste käitumises muutusi, paranesid nende õppeedukus, sotsiaalsed interaktsioonid ja emotsionaalne vastus.
Bradley avaldas bensedriini lapskatsete kohta teadaolevalt kaks uuringut. Esimese uuringu tarbeks valis ta 30 haiglas olevat last ja teise uuringu tarbeks, mis kestis 3. aastat, 100 haiglas olevat last. Uuringutes osalenud lapsed olid vanuses 5–14 aastat, enamjaolt poisid ja normaalse intelligentsiga. Uuringute sisuks oli tabletivormis bensedriini saanute reaktsioonide uurimine.
1941. aastal tehtud uuringud tuvastasid bensedriinil mitmeid toimeid probleemseks peetavate lapspatsientide käitumises: 54 lapse käitumine paranes, 21 lapse käitumises muutusi ei täheldatud ja 19 lapspatsiendil tekitas ravim psühhomotoorset aktivatsiooni. 6 lapspatsiendi õppeedukus paranes, kuid käitumises muutusi ei toimunud. 7 lapspatsiendil hakkas amfetamiini manustamise järgselt kliiniliselt halvem – need olid lapsed, kellel oli probleeme hüperaktiivsuse ja ärritunud käitumisega ja neid süvendas ravim veelgi.
Tema tehtud katsed panid aluse lapseea aktiivsus- ja tähelepanuhäire psühhofarmakoteraapiale.
Ilumäe mõis

Ilumäe mõis (saksa keeles Illomäggi) oli Palmse mõisa kõrvalmõis Kadrina kihelkonnas Virumaal.
Lev Veršinin

Lev Veršinin [leff verš'iinin] (sündinud 14. augustil 1957 Odessas) on ukraina päritolu vene ulmekirjanik, ajaloolane ja poliitik.
Lev Veršinin õppis Kaasani ülikoolis ajaloo teaduskonnas, lõpetas Odessa ülikooli ajaloo teaduskonna. Mõnda aega töötas õpetajana koolis.
Samuti on ta olnud Odessa abilinnapea.
Vladimir Plehhanov

Elulugu

Vladimir Plehhanov on kolhoosniku poeg.
Lõpetas 1958 Krasnõi Jari keskkooli (Altai krai), 1968 TÜ füüsika-osakonna optika ja spektroskoopia erialal, füüsika-matemaatika-kandidaat (1972, TÜ), väitekiri "Низкотемпературное исследование электронных возбуждений в галоидных солях свинца", füüsika-matemaatika-doktor (1982, Eesti NSV TA Füüsika Instituudi (FI)), väitekiri "Свободные экситоны и экситон-фононное взаимодйствие в широкощелевых ионных кристаллах". Oli 1968–76 Eesti NSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi (aastast 1973 Eesti NSV TA Füüsika Instituut) nooremteadur, 1976–87 vanemteadur, 1987–91 spetsiaalse konstrueerimis- ja tehnoloogiabüroo "Desintegraator" teaduslabori juhataja, 1992–94 Rahvusvahelise Sotsiaalteaduste Rakendusliku Kõrgkooli LEX rakendusmatemaatika professor, 1993–94 ka rakendusmatemaatika osakonna juhataja, 1994–95 Informaatika ja Arvutustehnika Instituudi AS Arvutitehnika Kolledži teadusdirektor, 1995– arvutusmatemaatika professor, matemaatika ja füüsika osakonna juhataja.

Teadustöö

Uurimusi tahkisefüüsika mitmes valdkonnas: eksitoni seisundid isolaatorites, eksitonide ja footonite vastasmõju, tahkiste isotoopne käitumine, isotoopse mõju olemus ja piirid, kvantinformaatika ja kvantprotsessorid. Olulisemad tulemused: eksitoni seoseenergia isotoop-efekti avastamine (Wannieri-Motti eksitonmudel), autolokaliseeritud elektronide ja isolaatorite Vk-tsentri kvanthajumise eksperimentaalne avastamine, isotoopide korrastamatuse mõju foonon- ja eksitonseisunditele. Umbes 150 teadustrükist, sh 4 monograafiat, 2 õpikut.
Otepää Talispordimuuseum

Otepää Talispordimuuseum on muuseum Otepääl Tehvandi spordikeskuse staadionihoones.
Muuseum avati 9. veebruaril 2011.
Muuseumi eelkäija oli 2001–2010 tegutsenud Otepää Suusamuuseum.
Võnnu Jakobi kogudus

EELK Võnnu Jakobi kogudus on luterlik kogudus, mis tegutseb Võnnu kihelkonnas.
Kogudus kuulub Tartu praostkonda. 
Koguduse õpetaja on Urmas Paju, organist on Merike Paap ja juhatuse esimees on Aivar Kõivistik.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11 Võnnu kirikus. Koguduse kantselei asub Võnnu alevikus kiriku kõrval.
Aastail 1967–1978 oli Võnnu Jakobi koguduse õpetaja Voldemar Ilja, 1978–2003 Kalle Kasemaa.
Valentina Kozlovskaja

Valentina Jakovlevna Kozlovskaja (vene keeles Валентина Яковлевна Козловская; sündinud 18. aprillil 1938 Jessentukis) on vene maletaja, naiste suurmeister (1976).
Kozlovskaja tuli 1965. aastal NSV Liidu naiste malemeistriks. Viiel korral tuli ta naiste meistrivõistlustel nelja parema hulka (1963, 1966, 1972, 1973, 1974). 
Ta mängis maailmameistrivõistlustel. Parima tulemuse sai ta 1967. aastal Suboticas MM-i pretendentide turniiril, kus jagas 2.–3. kohta. Turniiri võitnud Alla Kušnirist jäi ta maha ühe punktiga.
1973. aastal võitis Kozlovskaja MM-i tsoonidevahelisel turniiril Menorcas esikoha ja pääses 1974. aastal 4 osavõtjaga pretendentide matšturniirile, kus kaotas poolfinaalis Irina Levitinale. 1976. aastal jagas ta tsoonidevahelisel turniiril Thbilisis 2.–3. kohta ja pääses 1977. aastal 8 osavõtjaga pretendentide matšturniirile, kus kaotas veerandfinaalis Jelena Fatalibekovale. 1979. aastal mängis ta veel tsoonidevahelisel turniiril Rio de Janeiros (6.–7. koht).
Ta võitis 1966. aastal naiste maleolümpial Nõukogude Liidu naiskonna koosseisus kuldmedali.
Kozlovskaja sai FIDE-lt 1965. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 1976. aastal naiste suurmeistri nimetuse. 
Ta oli abielus malesuurmeistri Igor Bondarevskiga (suri 1979. aastal).
Rudolf Mikumägi

Rudolf Mikumägi (14. juuni 1904 – 19. märts 1943 Kolpino) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).
Teenis Auto-Tankirügemendis. Langes Idarindel.
Keenia Aafrika Rahvuslik Liit

Keenia Aafrika Rahvuslik Liit (tuntud ka lühendiga KANU ingliskeelsest nimest Kenya Africa National Union) on Keenia poliitiline partei, mis oli võimul aastatel 1963–2002 ehk peaaegu 40 aastat pärast Keenia vabanemist Briti koloniaalvõimu alt. Kuni aastani 1960 oli partei nimi Keenia Aafrika Liit (Kenya Africa Union ehk KAU).

Ajalugu

Alates oktoobrist 1952 kuni detsembrini 1959 oli Keenia riik eriolukorras Mau Mau ülestõusu tõttu Briti koloniaalvõimu vastu. Selle aja jooksul kasvas märgatavalt aafriklaste enda osalus riigi poliitilistes protsessides.
1960. aastal asutati Keenia Aafrika Demokraatlik Liit (Kenya African Democratic Union ehk KADU) vastuseisuks KANU-le. Tegemist oli suurel määral etnilise vastasseisuga. KADU esindas KAMATUSA (Kalejin, Maasai, Turkana, Samburu) gruppe, KANU aga suuremaid Luo ja Kikuyu gruppe. Viimasesse neist kuulus ka tolleaegne president Jomo Kenyatta. KADU pooldas föderaalset riigivalitsemist, KANU aga tsentraliseeritust. Keenia iseseisvumisel jäi võitluses peale KANU ning kuigi esialgu võeti vastu föderaalne süsteem, siis sellest peagi loobuti.

Ideoloogia

Enne 1960. aastat ühendas KANU mitmesuguste ideoloogiatega poliitikuid. 1965. aastal võeti aga konkreetsem suund, eriti pärast vasakule kalduvate Oginga Odinga juhtimisel tegutsenud poliitikute lahkumist. Asuti pooldama segamajandust ning riigi sekkumist majandusse riigiettevõtete kaudu. Sellega liitus Keenia külma sõja ajal Läänega. Nii Jomo Kenyatta kui ka temale järgnenud president Daniel arap Moi kasutasid seoseid Nõukogude Liiduga ettekäändena poliitiliste dissidentide mahasurumiseks.

Struktuur

KANU juhtimisstruktuur koosneb esimehest, peasekretärist ja mitmest aseesimehest. Nad valitakse rahvuslikul delegaatide konverentsil. Viimane selline toimus aastal 2005, kui partei esimeheks valiti Uhuru Kenyatta, kes nüüdseks on aga erakonnast lahkunud.
Delegaadid konverentsile valitakse valimisringkondade tasandil.
Maltsvetlased

Maltsvetlased oli prohvet Maltsveti (Juhan Leinberg) usuliikumise järgijad.
Vastuolud vennastekogudustega viisid 1858. aastal poliitilises kihutustöös süüdistatud Leinbergi arreteerimiseni. 1859. aastal Leinberg vabastati, sest tema usulised vaated leiti pühakirja ja luteri usu tõekspidamistega kooskõlas olevat. Leinberg määrati adrakohtuniku v. Tritthoffi ja pastor Eduard Ahrensi erilise valve alla vallakooliõpetajaks Kuusallu, kus ta konflikt luteriusu peavoolulistega jätkus. Lenbergi karismaatiline stiil ning konflikt võimudega, kes rahva silmis temast jagu saada ei suutnud, leidsid tema sõnumile palju poolehoidjaid. 1860. aastaks oli tema jüngritest Kuusalu kihelkonnas ja Järvamaal tekkinud 300 meelt parandanud perekonnast koosnenud maltsvetlaste sekt.
1860. aastal sündis nüüd juba prohvet Maltsvetina tuntud Leinbergil mõte oma poolehoidjatega Krimmi sõja järel Türki lahkunud tatarlastest Krimmis vabanenud maadele välja rännata. Sama aasta oktoobris kuulutas Rannamõisa naisprohvet Miina Reining suure hulga maltsvetlaste ees, et jumal on saatnud prohvet Maltsveti tema rahvast tõotatud maale viima. Mõisnikevastane apokalüptiline kuulutus levis kulutulena. 1861. jaanuaris andis keiser maltsvetlaste saadikutele loa Krimmi ümber asuda ning juba veebruaris sõitis Leinberg oma vennapoja Gustav Maltsiga maakuulajatena Perekoppi. Prohvet ise jäi Krimmi paigale, kuid tema vennapoeg naasis Eestisse ümberasujate järele.
Samal ajal oli mitusada innukamat maltsvetlast kogunenud Tallinna lähistele Lasnamäele laagrisse "valget laeva" ootama, mis nad Krimmi oleks pidanud viima, kuni 1861. aasta juunis politsei nad laiali ajas.
1861. aasta novembris osalesid maltsvetlased talupoegade vastuhakkudes Albus ja Ahulas.
1862. aasta kevadel jõudsid 700 maltsvetlast Krimmi, kuid pettusid tõotatud maas. Ka Juhan Leinbergi enda usuline ind oli selleks ajaks vaibunud. Ta hoidis ennast järgijatest eemale ning hakkas jälle äriga tegelema. 1865. aastal naasis ta perekonna juurde Eestisse.
Marioni maakond (Iowa)

Ajalugu

Maakond moodustati 10. juunil 1845.
Maakond on nime saanud Ameerika iseseisvussõjas võidelnud brigaadikindrali Francis Marioni järgi.