google/wiki40b huggingface dataset:
Alssosi

Alssosi (Equisetum scirpoides) on osjaliste sugukonda kuuluv sõnajalgtaim. 
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis võib neid leida kasvamas mitut tüüpi metsas ja niitudel.
Avalikult Rail Balticust

Avalikult Rail Balticust (lühend MTÜ ARB) ehk MTÜ Avalikult Rail Balticust (lühend ARB) on kodanikuühendus, mis on registreeritud Eesti Äriregistris mittetulundusühinguna ja koondab arutelu Rail Balticu projekti ümber.

Tegevus

Pressikonverents 6.11.2013 ja petitsioonid aastal 2013.
Rail Balticu AECOM-i läbiviidud tasuvusanalüüsi kriitika koos Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi vastusega.
ARB pressikonverents "Rail Baltic: konfliktne ideaal" 13.10.2015.
Avaliku arvamuse küsitlus septembris 2016.
2016. aastal sündis ARB-st sõltumatult avaliku elu tegelaste algatatud ühispöördumine, nn "101 kiri". 
Riigikogus toimus Rail Balticu teema käsitlemine olulise tähtsusega riikliku küsimusena. Riigikogu aruteluga samal päeval ilmus koostöös MTÜ-ga ARB ajaleht "Avalik Eesti".
Petitsioon "Balti riikide vahelise Rail Balticu lepingu allkirjastamine 31. jaanuaril on praegusel kujul lubamatu!" kogus 5 päevaga 3194 allkirja.
Konverents "Rail Balticu analüüsi uued tulemused" 8.6.2017.
Ärajäänud kohtumine RB Rail AS peakontoris 18.09.2017.
Suuremad vead Rail Baltica tasuvusanalüüsis koos RB Raili ja EY kommentaaridega Priit Humala, Karli Lamboti, Illimar Pauli ja Raul Vibo sõnul on Rail Balticu (RB) tasuvusuuringus mitu olulist viga, mille arvesse võtmisel vähenevad RB kogutulud 4,1 miljardi euro võrra ning seetõttu ei ole RB isegi sotsiaalmajanduslikult tasuv, vaid on Balti riikidele kahjulik ega vasta ELi kaasrahastamise nõuetele. Priit Humal esitles 16. jaanuaril 2018 Tallinna Keskraamatukogus toimunud pressikonverentsil avalikkusele 73 lehekülje pikkust dokumenti, kus väidetakse, et heitenormide ja veoautode kütusetarbimisega manipuleerides on kunstlikult suurendatud RB sotsiaalmajanduslikku kasu. Samuti toovad kriitikud välja, et  EY tasuvusuuringus ei käsitleta raudtee ehitamise ajal tekkivate keskkonnamõjude ega raudtee talumisega seotud väliskulusid. Ühtlasi rõhutavad nad, et tasuvusuuringu juhendi kohaselt tuleb „kõik (tasuvusuuringus kasutatud) andmed ja allikad teha hõlpsasti kättesaadavaks”, kuid hoolimata sagedastest taotlustest ei ole avalikustatud ühtegi EY uuringus kasutatud arvutuskäiku ning hulk seal viidatud allikaid ei ole endiselt avalikud. Humala, Lamboti, Pauli ja Vibo koostatud analüüs on täiendatud kujul välja antud ka 82 lehekülje pikkuse raamatuna.

Ajalugu

Liikumine sai alguse 2013. aastal Rail Balticu maakonnaplaneeringute avalikel aruteludel ja registreeriti MTÜ-na, nimekandega  
MITTETULUNDUSÜHING ARB, registrikoodiga 80365715 15. jaanuaril 2014.
Špiilmann

Špiilmann (saksa keeles Spielmann – 'mängumees') oli rändartist ja -muusik keskaegsel Saksamaal.
Lembit Arro

Lembit Arro (sündinud 15. aprillil 1930 Raikküla vallas) on eesti majandijuht ja poliitik.
Ta lõpetas aastal 1944 Kabala algkooli (praeguse Kabala Lasteaed-Põhikooli), aastal 1957 Kehtna kolhoosiesimeeste ettevalmistamise keskkooli (nooremagronoomina) ja aastal 1969 agronoomina Eesti Põllumajanduse Akadeemia.
Ta oli aastatel 1959–1990 Kaiu kolhoosi esimees.
Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, kuuludes alguses maaelukomisjoni, hiljem eelarve-majanduskomisjoni. Aastatel 1992–1995 oli ta VII Riigikogu liige (saades valimisringkonnas nr. 5 valimisliidu Kindel Kodu nimekirjas 3305 häält); aastatel 1995–1999 oli ta VIII Riigikogu liige (saades valimisringkonnas nr. 5 valimisliidu Koonderakonna ja Maarahva Ühendus nimekirjas 2480 häält. Aastal 1999 kandideeris ta IX Riigikogu liikmeks Koonderakonna nimekirjas, ta sai 293 häält, millega ta ei osutunud valituks.
Ta on Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige.
Šveitsi jalgpallikoondis

Ajalugu

Šveitsi koondis pidas oma esimese maavõistluse 12. veebruaril 1905, kaotades Prantsusmaale 0:1.
Kahe maailmasõja vahel oli Šveits arvestatav jalgpallijõud. 1924. aasta olümpial saadi hõbemedal, 1934. ja 1938. aasta MM-il jõuti veerandfinaali. 1954. aastal võõrustati maailma paremaid meeskondi oma kodus ning mängiti end kaheksa parema hulka.
MM-il mängiti 16 finalisti seas ka 1962 ja 1966, kuid suurema eduta. Järgmised enam kui kaks aastakümmet kuulus Šveits Euroopa keskmike sekka. Alles 1990. aastatel hakkas esmalt sakslase Uli Stielike ja seejärel inglase Roy Hodgsoni töö vilja kandma – 1994. aastal jõudis Šveits pärast 28-aastast vaheaega MM-i finaalturniirile.
Alain Sutter, Ciriaco Sforza ja Stéphane Chapuisat olid selle Šveitsi meeskonna suurimad tähed, mis USA-s peetud finaalturniiril alagrupist edasi pääses. Järgmises mängus Hispaania vastu jäi šveitslaste võimekus siiski napiks. Järellainetusena pääses Šveits ka 1996. aasta EM-il finaalturniirile, kuid seal piirduti vaid mängudega alagrupis.
Jacksoni maakond (Lääne-Virginia)

Jacksoni maakond (Jackson County) on maakond USA-s Lääne-Virginia osariigis. Geograafilised koordinaadid on 38° 50′ N, 81° 41′ W
Maakonna halduskeskus on Ripley.
Maakonna pindala on 1222 km², millest 16 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 29 211. Aastal 2000 oli elanike arv 28 000.

Ajalugu

Jacksoni maakond moodustati 1. märtsil 1831. aastal Kanawha, Masoni ja Woodi maakonna osadest. Maakond sai nime seitsmenda Ameerika Ühendriikide presidendi Andrew Jacksoni järgi.
Progressiivne rokk

Progressiivne rokk (inglise progressive rock), argoos ka progerokk ehk proge, on rokkmuusika alamsuund, mis tekkis 1960. aastate teises pooles ja arenes välja 1970. aastate alguses.  
Progressiivse roki baasiks oli progressiivne pop-muusika suund, tuntumate esindajatena Beach Boys, Beatles, Bob Dylan, Who jt. Nemad alustasid klahvpillide ja süntesaatorite kasutamisega virtuoossete soolode esitamiseks, millest kujunesid lugude olulised osad (Animals, Doors, Procol Harum, King Crimson, Aphrodite's Child jt). 
Progressiivse roki viljelejad laiendasid rokkmuusika piire, muutes seni valitsenud salmi ja refrääni vaheldumisel põhinenud lauluvorme. Tähelepanu pöörati lugude instrumentaalsetele osadele. Seadetesse põimiti klassikalise ja džässmuusika elemente. Seetõttu on progressiivse roki puhul kasutatud ka nimetusi art rock, sümfooniline rokk ja klassikaline rokk. Viimast ei tohi muidugi segi ajada klassikalise perioodi (1950-ndate) rock'n'rolliga. 
Progressiivse roki populaarsuse kõrgaeg oli 1970. aastate keskel. Siis jõudsid progressivse roki albumid (LP-d) ka müügiedetabelite tippudesse.  
Progressivsel rokil oli tihe seos samal ajal välja kujunenud hard rockiga (Cream, Deep Purple, Black Sabbath jt.).
Suuna kuulsamad esindajad on algusperioodist Pink Floyd, Moody Blues ja Who. Hilisemast perioodist on tuntuimad Genesis, Emerson, Lake & Palmer ning Yes. Aga siia liigituvad veel mitmed teised muusikud nagu Mike Oldfield. 
Eestis on progerokki viljelenud ansamblid Mess, Kaseke, Psycho jt. Hilisemal perioodil on progressiivset rokki viljelenud Radar jt.
Eleri Hirv

Haridus

Lõpetas 2007. aastal Nõo Reaalgümnaasiumi. 2010. aastal lõpetas Tartu Ülikooli geograafia eriala bakalaureuseõppe, 2013. aastal geoinformaatika ja kartograafia eriala magistriõppe cum laude ja kaitses loodusteaduste magistri kraadi tööga „Topograafilistel kaartidel kajastatud reljeef LiDARi andmestiku võrdluses“ (juhendaja Raivo Aunap).

Töö

Töötab 2012. aastast Maa-ameti kartograafia osakonna peaspetsialistina.

Sporditulemused

Harrastab orienteerumist 2000. aastast. Aastatel 2000–2008 oli tema treener Sarmite Sild. Aastatel 2002–2010 võitis orienteerumise Eesti meistrivõistlustel noorte ja juunioride vanuseklassides kokku 22 medalit (21 orienteerumisjooksus ja 1 rattaorienteerumises), neist 9 kulda, 6 hõbedat ja 7 pronksi. Aastatel 2010–2016 on ta võitnud orienteerumise Eesti meistrivõistlustel naiste põhiklassis 6 kulda (2010 öisel tavarajal, 2014 ja 2016 teatevõistlusel OK Võru naiskonnas, 2016 öisel tavarajal, pikal rajal ja jalgrattaorienteerumise tavarajal), 7 hõbedat ja 11 pronksi (4 hõbedat ja 4 pronksi rattaorienteerumises, ülejäänud medalid orienteerumisjooksus). 
Noorte Euroopa meistrivõistlustel orienteerumisjooksus tavarajal 2005. aastal 16. koht ja 2006. aastal 14. koht ning teatejooksus 2006. aastal 6. koht. Aastatel 2006–2008 osales orienteerumisjooksus juunioride MM-il, parimad tulemused 2006. aastal lühi- ja tavarajal 27. koht ning teatejooksus 2006. ja 2008. aastal 13. koht. Osalenud rattaorienteerumise MM-il 2013, parim koht lühirajal 55.
Rogaini maailmameistrivõistlustel on ta võitnud naisvõistkondade arvestuses hõbeda koos Piibe Tammemäega 2019. aastal Hispaanias Püreneede mäestikus ning kaks pronksmedalit Mariann Sulega: 2013. aastal Venemaal Pihkva oblastis Alolis ja 2015. aastal Soomes Lapimaal Kiilopääl. 
Rogaini Euroopa meistrivõistlustel võitis ta 2016. aastal Hispaanias Aralari mäestikus naiskondade arvestuses koos Mariann Sulega kulla. 2018 rogaini EMil Ukrainas Karpaatide mäestikus võitis ta kulla koos Piibe Tammemäega.
2015. aastal tuli ta koos Ain Fjodorovi ja Rene Käsikuga Eesti meistriks seiklusspordis.
Kahepoolne ametlik arenguabi

Kahepoolne ametlik arenguabi (ingl. k. bilateral official development aid, ODA) on OECD Arenguabi komitee (DAC) määratletud ametliku arenguabi kriteeriumitele vastav arengu- või humanitaarabi, mida doonorriik annab DAC arenguabi sihtriikide nimekirjas arenguriigina määratletud riigile.
Allikas: Arengukoostöö- ja humanitaaralase terminoloogia sõnaseletusi
Nordkapp

Nordkapp on neem Skandinaavia poolsaare põhjatipus Magerøya saarel. Halduslikult jääb Norra Finnmargi maakonda Nordkapi valda. Nordkapist saab alguse maantee E69. 307 m kõrgust järsku kaljut peetakse sageli Euroopa mandriosa põhjapoolseimaks punktiks. Tegelikult on samal saarel asuv Knivskjelloddeni 1457 m Nordkapist põhja pool ja lisaks asuvad mõlemad saarel ning Euroopa mandriosa kõige põhjapoolsem punkt on 70 km kaugusel asuv Nordkinn.
1956. aastal rajati Nordkapini maantee.
Veera Saar

Veera Saar (kuni 1936 Veera-Alise Döring; 28. märts 1912, Aasiku, Jamburgi maakond, Peterburi kubermang  – 20. juuli 2004) oli eesti kirjanik ja pedagoog.
Ta lõpetas 1931. aastal Jõhvi Gümnaasiumi ja 1937. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna. Ta kaitses seal 1940. aastal rahvaluule alal magistritöö "Luust sõrmus", mis 1947. aastal kinnitati kandidaadikraadina. Akadeemiliselt oli ta korporatsioon Lembela liige aastast 1935.
Töötas 1937–1959 õpetajana Tartus, Kehtnas ja Jänedal.
Alates aastast 1958 elas Arukülas (praeguses Raasiku vallas), kus kirjutas ka enamiku oma raamatutest.
Kamari veskijärv

Kamari veskijärv on järv Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Väike-Kamari külas. Veekogu pindala on 2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 920 m. Järves on üks saar.
Koit Püss

Koit Püss (4. aprill 1929 Uniküla – 15. mai 2014 Tallinn) oli eesti maalikunstnik, kes tegutses valdavalt plakati- ja monumentaalkunsti valdkonnas.

Elulugu

Koit Püss sündis taluniku perekonnas Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal. 1942. aastal lõpetas ta Kurtna algkooli, 1947. aastal Väike-Maarja Gümnaasiumi. 1948. aastal astus Tallinna Riiklikku Tarbekunsti Instituuti dekoratiiv-monumentaalkunsti osakonda. 1954. aastal omandas ta Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis maalikunstniku diplomi.
Alates 1967. aastast oli ta NSV Liidu Kunstnike Liidu liige.
Koit Püss on töötanud muuhulgas Tallinna Draamateatris dekoratsioonide maalijana, vabakutselise kunstnikuna, plakatikunstnikuna. Aastatel 1965–1969 oli ta Eesti Raamatu plakati ja postkaardi osakonna kunstiline toimetaja, Kunstnike Liidu plakatisektsiooni esimees. Aastatel 1969–1988 töötas Moskvas kirjastuse Plakat kunstinõukogus ning tegi ka ise mitmeid plakateid, mille eest sai 1971. ja 1981. aastal NSV Liidu Rahvamajanduse Saavutuste Näituste hõbemedali.
Koit Püss tegutses ka monumentaalkunstnikuna. Aastatel 1977–1985 kuulus ta Monumentaal-Dekoratiivkunsti Kombinaadi koosseisu. Tema esimene mahukam monumentaalkunsti töö oli Moskva Pioneeride Palee suur reljeef aktuste saalis. Sellele lisandus mitmeid reljeefe, mosaiike, pannoosid ja skulptuure Nõukogude Liidu erinevates haldusüksustes – näiteks Simferopolis, Orenburgis, Krasnodari krais jne.
Alide Viire-Slet

Alide Viire-Slet (sündinud Alide Saukas, 1935–1936 Alide Vidrikson, 1936–1944 Alide Viire; 3. aprill 1903 Qiqihar – 18. mai 2007 Itapecerica da Serra) oli Eesti konsulaarametnik.
Ta õppis 1922. aastal Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas, 1922–1926 (lõpetas cum laude) kaubandusosakonnas ja 1929–1930 õigusteaduskonnas, Korporatsioon Filiae Patriae vilistlane.
Ta oli USA Tallinna konsulaadi ametnik, põgenes 1944. aastal Rootsi, oli 1946–1976 São Paulo konsulaadi infobüroo juhataja ja sekretär.
Unioni maakond (Georgia)

Ajalugu

Maakond moodustati 1832. aastal.
Gert Krestinov

Saavutused

Gert Krestinov on kuulunud 2007–15 9 korda meesk MM-il ja 2012 meesk EM-il (4. koht) Eesti koondisse. Tulnud 1996–2015 11 korda moto- ja talimotokrossis Eesti meistriks ning 3 korda moto- ja talimotokrossis ja jäärajasõidus Eesti karika võitjaks. Saanud Suurbritannia meistrivõistlustel MX1 klassis 2017 2. ning 2012 ja 2015 3. koha.
Dolores Ibárruri

Isidora Dolores Gómez Ibárruri (tuntud kui La Pasionaria; 9. detsember 1895 – 12. november 1989) oli baski päritolu Hispaania ajakirjanik ja kommunistlik poliitik. Ta sai tuntuks oma loosungiga "¡No Pasarán!" ("Nad ei pääse läbi!") Madridi lahingu ajal 1936. aasta novembris.
Isidora Dolores sündis vaese baski kaevuri pere üheteistkümnest lapsest kaheksandana.
Ta sai Hispaania Kommunistliku Partei (PCE) liikmeks 1921. aastal. 1936. aastal valiti ta Hispaania parlamendi liikmeks. Kodusõja ajal pidas ta rea kõnesid, millest osa kanti üle raadios. 1939. aastal põgenes ta Hispaaniast ning elas eksiilis Prantsusmaal ja Nõukogude Liidus. 1977. aastal naasis ta Hispaaniasse ning valiti samal aastal taas Hispaania parlamendi liikmeks.
1942–1960 oli ta PCE keskkomitee peasekretär.
Tal oli kuus last, neist 5 tütart. 4 tütart surid lapsena, poeg Rubén Ruiz Ibárruri hukkus Stalingradi lahingus.
Thomase maakond (Georgia)

Ajalugu

Maakond moodustati 1825. aastal.
Mare Taagepera

Mare Taagepera (neiuna Mare Rünk; 16. mai 1938 Narva – 24. aprill 2013 Orange'i maakond, California) oli eesti teadlane (orgaanilise keemia professor) ja ühiskonnategelane (Metsaülikoolide eestvedaja).
Ta sündis aastal 1938 Narvas, elas Tartus, põgenes aastal 1944 vanematega Saksamaale ja elas aastast 1951 USA-s. Ta lõpetas aastal 1960 keemikuna Delaware'i ülikooli, oli aastatel 1960–1961 Helsingi Ülikoolis magistrantuuris. Ta oli korporatsiooni Filiae Patriae liige. Aastatel 1962–1964 uuris ta nailoni omadusi firma DuPonti katsejaamas. Aastal 1970 kaitses ta orgaanilise keemia alal doktoritööd Pennsylvania Ülikoolis ja kolis seejärel elama Vaikse ookeani rannikule.
Aastatel 1971–1973 oli ta järeldoktorantuuris California Ülikooli Irvine'i filiaalis, seejärel oli ta samas teadur ja dotsent. Aastatel 1976–1977 oli ta Helsingi Ülikoolis külalisprofessor. Aastast 1997 tegutses ta külalisprofessorina Tartu Ülikoolis. Ta on avaldanud rahvusvahelistes teadusajakirjades teadusartikleid keemiast ja keemiaharidusest. Tal oli 23 teaduslikku publikatsiooni keemias, neli publikatsiooni Balti keskkonnaolude kohta 1980. aastatel ja kümme teadushariduse alal.
Aastatel 1982–1996 organiseeris ta California ülikoolis teadushariduse programmi, saades mitu auhinda ning nõustades sel teemal osariiki ja Washingtoni. Ka Tartus alustas ta avastusõppe juurutamisega.
Lisaks silmapaistvale teadlaskarjäärile oli ta aktiivne ja tegus ka Eesti pagulasühiskonnas. Ta on tegutsenud Ameerika eesti gaidide malevas. 1970. aastatel alustas ta Los Angeleses loenguid "Metsaülikool Läänerannikul" ja laiendas hiljem metsaülikooli mõtet pagulastelt kodueesti noortele, algatades Eestis iga-aastase metsaülikooli Käärikul. Aastast 1994 viibis ta abikaasa Reinuga võimaluse korral poole aastast Eestis.
Mare Taagepera suri 24. aprilli varahommikul aastal 2013 hooldekodus Irvine’i ligidal Orange'i maakonnas Californias vähki.

Isiklikku

Ta abiellus 14. oktoobril 1961 füüsiku ja politoloogi Rein Taageperaga. Neil on kaks tütart, üks poeg ja seitse lapselast.
Pineiós

Pineiós (kreeka keeles Πηνειός) on ligikaudu 205 km pikkune jõgi Tessaalia tasandikul, mis suubub   Egeuse merre. Jõgi on nime saanud vanakreeka jumaluse Peneiόsi järgi.
Keller (perekonnanimi)

Keller on saksapärane perekonnanimi.
Mäemõisa Püha Nikolause kirik

Mäemõisa Püha Nikolause kirik (ka Sinalepa Püha Nikolause kirik) on varemetes õigeusu kirik Lääne maakonnas Sinalepa külas. 
Kirikut kasutas Mäemõisa kogudus.
Kirik pühitseti sisse 10. septembril 1896.
Kirik suleti 1962 ja seejärel kasutati hoonet kohaliku sovhoosi viljalaona. Tänapäeval on kirik varemetes.
Jäämurdja

Maailmast

Klassikaliste jäämurdjate eelkäija oli Saksamaa jäämurdja Eisbrecher I, hilisema nimega Eisfuchs. See laev ehitati 1871. aastal insener Ferdinand Steinhausi projekti järgi Hamburgis jää tõhusamaks läbimiseks lusikvööriga. Eisfuchs teenis kodusadamat 85 aastat kuni 1956. aastani. 
Esimene arktiline jäämurdja oli "Jermak". 
1959 lasti vette esimene tuumajõuseadmega jäämurdja, aatomijäämurdja "Lenin", mille veeväljasurve oli 16 000 t ja peaturbiinide võimsus 32,4 MW.

Eestist

Tallinna sadama esimene jäämurdja oli "Stadt Reval". 
Eesti tuntuim ajalooline jäämurdja oli (on) "Suur Tõll".

Kirjeldus

Jäämurdjat kasutatakse selleks, et pikendada navigatsioonihooaega kinnikülmuvatel veekogudel. Selleks on tal tugevdatud kere ja võimas jõuseade (peamasinad). Võimsam jäämurdja võib murda kuni 4 m paksusesse jäässe kanali (sõidurenni) laevakaravanidele ja abistada üksiklaevu jäävangist vabanemiseks. Kui jäämurdja sõidab vastu jäävälja, tõuseb ta kaldvöör jää servale ja purustab selle oma raskusega. Laeva, mis ei suuda jäämurdja järel iseseisvalt jääkanalis sõita, võib enamik tavajäämurdjaid võtta jäigalt puksiiri. Selleks kinnitatakse pukseeritava laeva vöör jäämurdja ahtritekile.
Jäämurdja ehituse iseloomulikud jooned on tugevdatud kere, võimsam jõuseadmete jõudluse suhe veeväljasurvesse võrrelduna tavapärasema laevaga, parem manööverdamisvõime ning jäämurdmisvööri- ja ahtertäävi olemasolu. Uuema põlvkonna jäämurdjate ehitamisel on kasutatud uusi teoreetilisi põhimõtteid: tähelepanu pööratakse energia säästmisele ja massi vähendamisele.
Eristatakse mere ja sisevete jäämurdjaid. Põhjamaades ehitatakse reisi- ja kaubalaevad sageli nii kõrge jääklassiga, et need ei vaja tavatalvel jäämurdja abi.

Jäämurdjad Eestis tänapäeval

Eesti Vabariigil on alates 1993. aastast olnud üks võimsam jäämurdja – "Tarmo" (võimsus 10 120 kW; ehitatud Soomes 1963). 
Esimene kolmest karmil talvel vajalikust jäämurdjast on projekteeritud, kuid seda otsustati mitte ehitada. See-eest on Veeteede Ametil leping Tallinna Sadama ostetud jäämurdja Botnica kasutamiseks. 
Pärnu lahes, kus jää püsib eriti kaua, kasutatakse mitmeotstarbelist laeva EVA 316.
Sergio Díaz

Koondisekarjäär

Debüüdi Paraguay rahvuskoondises tegi Díaz 2. juunil 2017 sõprusmängus Prantsusmaa vastu.
Cubatyphlops

Levila

Need maod elavad Antillidel.
Meremärk

Meremärk on veeliikluse liiklusmärk ja abivahend, millega märgistatakse ohutud laevateed ja ohtlikud kohad. Meremärgi kavandamisel püütakse see teha ümbritsevast keskkonnast selgesti eristuvaks inimsilmale. Ehituse väljatoomiseks ümbritsevast kasutatakse kõrgust ja kuju, värvi ja tulesid.
Gerhart Hauptmann

Gerhart Hauptmann (15. november 1862 – 6. juuni 1946) oli saksa näitekirjanik. 
Aastal 1912 sai ta Nobeli kirjandusauhinna ja 1932 Goethe auhinna.
Rannu vald (1939)

Rannu vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Rannu valla maa-alast, välja arvatud Kaugessaare küla talude nr. A-56–A-59 maa-alad; senise Valguta valla Metsküla, Ervu ja Kippastu külade ning Maarja asunduse maa-aladest, välja arvatud Metsküla küla Luuka ja Madise talude maa-alad.
Koit (Põlva rajooni kolhoos)

Kolhoos "Koit" (Koidu kolhoos) oli kolhoos Põlva rajoonis Mustajõe külanõukogus. Kolhoosi keskus asus Lahe külas.
Koidu kolhoos moodustus 1971. aastal kolhoosi "Aurora" ja M.I. Kalinini nimelise kolhoosi ühinemisel.
Kolhoosi pindala 1989. aasta seisuga oli ligi 7000 ha, sellest 4300 ha haritavat maad ja ligi 1300 ha metsamaad. 1976. aasta seisuga oli kolhoosil ca 540 töötajat, 1989. aasta seisuga veidi alla 400 töötaja.
Kolhoosil oli eesti punase karja tõufarm, tegeleti ka kartuli- ja teravilja- ja linakasvatusega.
Kolhoosi esimees aastatel 1954–1991 oli Gustav Nikopensionsius, 1991. aastal Uno Kase.
Karl Happich

Karl Happich (18. aprill 1863 Pootsiku küla, Iisaku vald – 9. juuli 1923) oli Eesti baltisaksa bakterioloog.
Happich sündis Pootsiku mõisa koduõpetaja peres. Ta õppis Tartu Veterinaariainstituudis (lõpetas aastal 1888), veterinaariamagister aastast 1892; oli aastast 1892 samas õppejõud, sealhulgas aastatel 1905–1918 professor (1914–1918 ka direktor). 1919–1923 oli ta Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna professor ja dekaan. 
Happich on tuntud ka piima kääritamiseks tarviliku piimhappebakteri Lactobacillus acidophilus avastajana.
Ta suri Schömbergis Württembergis, kuid maeti Tartusse.
1979. aastal paigaldati Pootsiku külas säilinud mõisaparki Happichi mälestuskivi.
Anatoli Rõbakov

Kirjanduslik looming

1947 pühendus Rõbakov kirjandusele. Tema esimesed teosed kuulusid lastekirjanduse hulka ja käsitlesid tema enese lapsepõlve: "Kortik" (1948) ja selle järg "Pronkslind" (1956). Mõlemad ekraniseeriti: esimene aastail 1954 ja 1973 ning teine 1974.
Tema järgmisi teoseid "Kroši seiklused" (1960), "Kroši koolivaheaeg" (1966) ja "Tundmatu sõdur" (1970) seob ühine peategelane Sergei Krašennikov. Need on kõik noorsoole mõeldud teosed, milles lahendatakse mõni kuritegu. Kõik kolm on ekraniseeritud: esimene 1961, teine 1979 ning kolmas 1971 ja 1984. Tema teoste ekraniseerimist soodustas see, et Rõbakov kirjutas ise nendele filmidele stsenaariumi.
1978 ilmus romaan "Raske liiv", mis räägib ühe juudi perekonna elust Põhja-Ukrainas maailmasõdade käigus ja nendevahelisel ajal. See oli üks esimesi teoseid NSV Liidus, mis käsitles holokausti.
Rõbakov kirjutas oma tuntuima teose "Arbati lapsed" ja lubas seda levitada samizdati kaudu 1960-ndatel. Teos ilmus trükis alles 1987, kuigi seda oli püütud avaldada juba 1966 ja 1978. Mõlemal korral peatati raamatu avaldamine viimasel hetkel. "Arbati lapsed" on tetraloogia esimene raamat, ülejäänud sellesse kuuluvad romaanid on "1935 ja järgmised aastad" (1989), "Hirm" (1990) ning "Tuhk ja tolm" (1994). Tetraloogia tegelane Saša Pankratov on osalt autobiograafiline.
Rõbakov oli 1989–1991 NSV Liidu PEN-klubi president ja 1991 NSV Liidu Kirjanike Liidu sekretär.
Rõbakov on Tel Avivi ülikooli filosoofiadoktor.
Rõbakov on maetud Moskvas Kuntsevo kalmistule.
Tartu–Jõgeva–Aravete maantee

Tartu–Jõgeva–Aravete maantee (registrinumbriga 39) on üks Eesti tugimaanteedest. 
See saab alguse Jõhvi–Tartu–Valga maantee 130. kilomeetril Vahi külas. Tee pikkus on 108 km. Tee lõpeb Pärnu–Rakvere–Sõmeru maantee 124. kilomeetril Kurisoo külas. Jõgeva linna ja Õuna küla tänavatena kannab nimesid Tartu maantee ja Tallinna maantee. Järva-Jaani alevi tänavatena kannab nimesid Koeru tee ja Pikk tänav.

Asulad Tartu–Jõgeva–Aravete maanteel

Vahi küla, Maramaa küla, Vasula küla, Võibla küla, Erala küla, Sootaga küla, Lähte alevik, Puhtaleiva küla, Voldi küla, Tabivere alevik, Valgma küla, Tormi küla, Õvanurme küla, Mullavere küla, Nava küla, Pikkjärve küla, Kaarepere küla, Kassinurme küla, Painküla küla, Õuna küla, Jõgeva linn, Mõisamaa küla, Kurista küla, Kaera küla, Vaimastvere küla, Kärde küla, Tooma küla, Selli küla, Vägeva küla, Koluvere küla, Piibe küla, Kõpsta küla, Nõmmküla küla, Vahuküla küla, Kapu küla, Laaneotsa küla, Visusti küla, Salutaguse küla, Kuusna küla, Kuksema küla, Järva-Jaani alev, Jalalõpe küla, Seliküla küla, Metstaguse küla, Rava küla, Orgmetsa küla, Kurisoo küla.
Georges Mathieu

Georges Mathieu (27. jaanuar 1921 Boulogne-sur-Mer – 10. juuni 2012 Pariis) oli prantsuse kunstnik, tašismi viljeleja.
Eesti üheiduleheliste süstemaatiline nimestik

Siin on Eesti pärismaiste  üheiduleheliste taimede liikide süstemaatiline nimestik.