Euroopa Sotsiaalfond

Ajalugu

Euroopa Sotsiaalfond loodi 1957. aastal ELi asutamisdokumentide hulka kuuluva Rooma lepinguga ning tegu on vanima tõukefondiga. Kuigi ESFi eesmärgiks on alati olnud tööhõive suurendamine, on fondi rõhuasetus aastate jooksul veidi nihkunud, et ajaga kaasas käia. Sõjajärgsetel aastatel oli fondi tegevuse keskmes tööliste rände juhtimine Euroopa piires; hiljem asuti võitlema noorte ja madala kvalifikatsiooniga tööjõu töötuse vastu. Peale toetuse suunamise inimestele, kellel on raskusi töö leidmisega (nt naised, noored, vanemaealised, sisserändajad ja puuetega inimesed), aidatakse praegusel rahastamisperioodil (2007–2013) ESFi rahaga ka ettevõtetel ja töötajatel muutustega kohaneda. Selleks toetatakse uuendusi töökohtades, elukestvat õpet ja töötajate liikuvust.

ESFi roll ELi poliitikas ja strateegiates

Euroopa Liidu kõikehõlmav strateegia on Lissaboni tegevuskava, mille eesmärk on muuta Euroopa 2010. aastaks maailma kõige dünaamilisema ja konkurentsivõimelisema teadmistepõhise majandusega liiduks, mis oleks suuteline jätkuvaks majanduskasvuks – selleks tuleks luua rohkem ja paremaid töökohti ning suurendada sotsiaalset ühtekuuluvust ja suhtuda hoolivalt keskkonda. ESFi prioriteete kujundavad Lissaboni tegevuskava eesmärgid.
Paljud ELi rahastamisvahendid ja poliitilised instrumendid ongi suunatud Lissaboni tegevuskava toetamiseks. Näiteks ühtekuuluvuspoliitika eesmärk on vähendada majanduslikku ja sotsiaalset ebavõrdsust ELi liikmesriikide ja piirkondade vahel. Selleks kasutatakse rahalisi vahendeid (tõukefondid) ELi eelarvest, sealhulgas ESF, et toetada vähem arenenud piirkondade majanduslikku ja sotsiaalset arengut.
Pidades silmas vajadust suurendada konkurentsivõimet ja tööhõivet seoses üleilmastumise ja rahvastiku vananemisega, loob Euroopa tööhõivestrateegia ELi liikmesriikidele koordineeriva raamistiku ühtsete prioriteetide ja eesmärkide kokkuleppimiseks tööhõive valdkonnas. Seejärel koondatakse need ühtsed prioriteedid tööhõivesuunisteks ja kaasatakse riiklikesse reformiprogrammidesse, mille koostavad liikmesriigid iseseisvalt. Liikmesriigid toetavad ESFi vahenditest riiklikke reformiprogramme ja riiklikke strateegilisi raamistikke (NSRF), millega kehtestatakse liikmesriigi peamised prioriteedid talle ELi tõukefondidest eraldatud vahendite kulutamisel.
ESFi vahendite eraldamise prioriteetide kujundamisel mängib rolli ka Euroopa sotsiaalmeetmete kava. Sotsiaalmeetmete kavaga püütakse ajakohastada Euroopa sotsiaalset mudelit, kaasajastades tööturge ja sotsiaalkaitset, et töötajad ja ettevõtted saaksid osa rahvusvahelise konkurentsi, tehnoloogiliste edusammude ja rahvastiku struktuuri muutumisega kaasnevatest võimalustest ja et ühtlasi kaitsta haavatavamaid ühiskonnaliikmeid. Peale selle on oma osa ESFi praegustes algatustes kaitstud paindlikkuse kontseptsioonil. Kaitstud paindlikkust võib määratleda kui poliitilist strateegiat, mille eesmärk on suurendada ühelt poolt tööturgude, töökorralduse ja töösuhete paindlikkust ning teisalt tööhõive- ja palgakindlust. Mõiste kaitstud paindlikkus kätkeb endas uut lähenemisviisi tööhõivele, milles varasem rõhuasetus eluaegsele töökohale on asendunud eluaegse töö tagamisega. Soosides elukestvat õpet, muutustega kohanemist ja liikuvust, loob see töötajatele eeldused oma karjääri ise juhtida.

Kuidas ESFi rakendatakse?

Ehkki strateegia määratlemine toimub ELi tasandil, hoolitsevad ESFi rahastamise praktilise külje eest ELi liikmesriigid ja piirkonnad. Kui strateegia ja eelarveeraldiste osas on kokkuleppele jõutud, võetakse programmitöös kasutusele ühtne lähenemisviis. Liikmesriigid ja nende piirkonnad kavandavad koos Euroopa Komisjoniga seitsmeaastaseid rakenduskavasid. Mainitud rakenduskavad kirjeldavad rahastatavaid tegevusvaldkondi, mis võivad olla geograafilised või temaatilised. 
Liikmesriigid määravad riiklikud ESFi korraldusasutused, kelle ülesanne on valida projekte, eraldada vahendeid ning hinnata projektide edenemist ja tulemusi. Samuti määratakse sertifitseerimis- ja auditeerimisasutused, kes kontrollivad ja tagavad kulutuste vastavuse ESFi määrusele.

ESFi projektid

Kohapeal toimub ESFi rakendamine projektide kaudu, mida kohaldatakse ja viiakse ellu kõikvõimalikes organisatsioonides nii riigi- kui ka erasektoris. Nende hulka kuuluvad riiklikud, piirkondlikud ja kohalikud ametiasutused, haridus- ja koolitusasutused, valitsusvälised organisatsioonid (VVOd) ja vabatahtlik sektor ning sotsiaalpartnerid, näiteks ametiühingud ja tööliskomiteed, tööstus- ja kutseliidud ning ettevõtted.
ESFi projektidest kasu saajate ring on mitmekesine, näiteks kuuluvad sinna üksiktöötajad, inimeste rühmad, tööstussektorid, ametiühingud, riiklikud haldusorganid ja eraettevõtted. Eriti oluline sihtrühm on kaitsetud rahvastikurühmad, kellel on raskusi töö leidmisega või tööga toimetulekuga, näiteks pikaajalised töötud ja naised. Umbkaudsel hinnangul aidatakse igal aastal ESFi projektides osalemise kaudu enam kui 9 miljonit inimest, kes kuuluvad eespool mainitud kaitsetutesse rahvastikurühmadesse – vt diagramm 1.