google/wiki40b huggingface dataset:
Robert Carl von Landesen

Robert Carl von Landesen (3. juuni 1863 Torma – 4. mai 1904 Türi) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1875–1882 Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1884–1889. Oli prooviaastal Rõuge Maarja koguduses Rudolf Kallase juures. Ordineeriti õpetajaks 29. jaanuaril 1889.
Oli aastal 1889 Rõuge Maarja koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1890–1891 oli ta Viljandi Jaani koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1891–1904 oli ta Türi Püha Martini koguduse õpetaja.

Isiklikku

Tema isa Carl Selmar von Landesen oli Torma Maarja koguduse õpetaja
Käsmu Dellingshauseni matusekabel

Käsmu Dellingshauseni matusekabel (ka Dellingshauseni kabel) on Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Käsmu külas Käsmu kiriku lähedal asuv kabel.
Kabel on arvele võetud kultuurimälestisena.
Rannamõisa kirik

Rannamõisa kirik asub Harjumaal Harku vallas. Kirik on ehitatud 1901. aastal ja pühitsetud pühakojaks 17. juulil 1905.
Aastal 2000 valiti Rannamõisa kirik asutuste seast Harku valla heakorrakonkursi võitjaks.
Rannamõisa kirik asub Tallinna–Rannamõisa–Kloogaranna tee ääres, Tabasalust paar kilomeetrit Vääna-Jõesuu pool.
Kirikut kasutab EELK Rannamõisa kogudus.
Kiriku juures asub Rannamõisa kalmistu.
Blue Suede Shoes

"Blue Suede Shoes" on laul, mille kirjutas 1955. aastal Carl Perkins ning mis on tänapäeval üks tuntumaid rockabilly-laule.
Johnny Cash kohtas sõjaväes teenides ühte mustanahalist kaasvõitlejat õhujõududest, kes nimetas oma vormikingi "sinisteks seemisnahast kingadeks" (blue suede shoes). Cash soovis, et Perkins kirjutaks neist kingadest laulu.
4. detsembril 1955 märkas Carl lava lähedal tantsimas ühte paari – ilusat tüdrukut ja poissi, kes kandis siniseid seemisnahast kingi. Poiss hoiatas tüdrukut, et too tema kingadele ei astuks ("Don't step on my suedes!"), mille peale Carl imestas, et poiss hindab oma kingi rohkem kui tüdrukut. Samal õhtul kirjutas Carl oma idee paberkotile.
Laulu esimesed sõnad pärinevad klassikalisest lastelaulust ("It's one for the money, two for the show, three to get ready..."), millele Carl mõtles otsa "...go, boy, go!", kuid muutis selle Sam Phillipsi soovil ära nii: "...go, cat, go!".
Carl salvestas singli Sun Recordsis 19. detsembril 1955 ja see anti välja 21. jaanuaril 1956.
Algul müüs singel "Blue Suede Shoes" kehvasti, kuid kuna Carl esitas seda regulaarselt raadiosaates "Big D Jamboree", võitis lugu ajapikku suurt populaarsust.
Peagi sattus Carl aga ränka autoõnnetusse, mille tõttu ta enam tükk aega esineda ei saanud, ja laulust sai Elvis Presley hitt. Laulu võib kuulda ka Elvise 1960. aasta filmis "G.I. Blues".
Peale Carl Perkinsi ja Elvis Presley on laulu esitanud lugematul arvul artiste.
Ajakirja Rolling Stone 2004. aastal koostatud 500 kõigi aegade parima laulu edetabelis jõudis lugu Carl Perkinsi esituses 95. kohale ja Elvis Presley esituses 423. kohale.
Alina Braziulene

Alina Braziulene (sündinud 19. aprillil 1972) on Eesti füüsikaõpetaja ja koolidirektor.
Ta oli aastatel 2007–2014 oli Tartu Vene Lütseumi direktor. Aastast 2014 on ta Tartu Aleksander Puškini Kooli direktor.
Kiideva

Nimi

Kiideva küla kohta on ajaloos kasutatud ka Kiidepea, Kividepea ja Kiwidepäh nimekuju. 
Külanimi võis algselt olla Kivide pea ja see on aja jooksul lühenenud. Seejuures märgib pea merre ulatuvat kõrgendikku.

Ajalugu

Külas on võimalik eristada Kiideva mõisa ümber kujunenud põhjaosa ning Matsalu lahe kaldal asuvat sumbküla – Kiideva Kalaküla.
Kiideva elanike traditsiooniliseks tegevusalaks on olnud kalapüük. Pärast kevadise püügihooaja lõppu Väinamerel juuni teisel poolel rändasid Kiideva kalurid Saaremaa lääneosa rannikule rändpüügile, kust naasti septembri lõpuks. Saaremaal peatusid kiidevlased Anseküla, Ninase, Panga, Vaigu ja Võhma külas, sinna ehitati ka suvised eluasemed. 1930. aastatel oli Kiideva Läänemaa kõige olulisemaks kalapüügikeskuseks. 1950. aastatel tegutses kalurikolhoos "Kiideva Kalur", mis liitus 1964. aastal Virtsu Kaluriga.
Kiideva mõisa 19. sajandi lõpul valminud härrastemaja paistab silma omapärase välisviimistluse poolest, milles on kasutatud kalasoomusekujulistest sindlitest voodrit. Kuni 1967. aastani tegutses hoones Kiideva algkool.

Loodus

Kiideva asub Matsalu rahvuspargi territooriumil. Matsalu lahe rannikul paikneb vaateplatvorm, nn Priskuse tornike. Kiidevat ühendab Puise külaga matkarada, mis läbib endiste puisniitude ala Puise metsa.
Georg Müller

Looming

On säilinud tema 1600–1606 peetud eestikeelsete jutluste (39) käsikiri (trükitud 1891) ja saksakeelne "Accidentienbuch" aastaist 1601–1608. Mülleri sõnavararikkad ja kujukad jutlused on esimene suur eesti keele mälestis; neis leidub tähelepanekuid eestlaste majandusoludest ja kommetest. Uue Testamendi eessõnas (1715) on vihje veel ühele Mülleri teosele, aga selle kohta pole lähemaid andmeid.
Lohe

Lohed antiikmütoloogias

Lerna hüdra mürgine hingus hävitas kõik elava. Tema iga maharaiutud pea asemele kasvas kaks uut. Lerna hüdra tapmine oli Heraklese teine vägitöö.
Ladon valvas hesperiidide kuldseid õunu ega maganud iialgi. Hesperiidide õunte äratoomine oli Heraklese 11. vägitöö. Ladon erineb enamikust lohedest nii selle poolest, et ta polnud kuri ega teinud kellelegi mingit kahju, kui ka selle poolest, et ühena vähestest lohedest jäi ta lõpuks ellu.
Python oli lohe, kellel Hera laskis rasedat Letot jälitada selle eest, et Leto oli Hera mehe Zeusiga lapsi saamas. Pärast laste Apolloni ja Artemise sündi tappis Apollon Pythoni. Tema järgi hakati Apolloni oraaklit püütiaks nimetama.
Lohe valvas Kolchises kuldvillakut. Ta ei puhanud ega maganud kunagi. Kuid Medeia suutis nõiduse abil lohe uinutada ja Iason varastas kuldvillaku ära.
Kadmos kohtas Boiootias lohet, kes kõik tema kaaslased tappis. Kadmos omakorda suutis tappa lohe. Kadmos külvas lohe hambad maha ja neist võrsusid sõjamehed spardid, kelle abiga Kadmos rajas Teeba linna.
Tartu Ülikooli kogudus

Tartu Ülikooli kogudus oli luterlik kogudus Tartus.

Ajalugu

Tartu ülikooli saksakeelne kogudus asutati 2. detsembril 1855. Koguduse jumalateenistusi peeti alguses Tartu Jaani kirikus ja Tartu Maarja kirikutes ning ülikooli raamatukogus. 
Koguduse oma, Tartu Ülikooli kirik Tartu ülikooli peahoone taga pühitseti 12. veebruaril 1860.
Eesti Vabariigi moodustamise järel ja eestikeelse ülikooli loomisel 1919. aastal, moodustati 1921. aastal ka eestikeelne kogudus ja kogudus jagunes kaheks rahvuslikuks pihtkonnaks, millest eestikeelne kogudus allus otse EELK piiskopile ning saksakeelne kogudus kuulus Saksa praostkonda.
Ülikooli kogudus likvideeriti 12. märtsil 1948 Tartu linna täitevkomitee poolt. Tartu ülikooli kogudus moodustati uuesti 1. oktoobril 1995. EELK Konsistoorium kinnitas seda oma otsusega 6. novembril 2005 ning Eesti Vabariigi Siseministeeriumi usuasjade talituses registreeriti ühendus 22. aprillil 1996.
1. jaanuaril 2001 ühines Tartu Ülikooli kogudus Tartu Jaani kogudusega ning ühendatud kogudus kannab nime Tartu Ülikooli-Jaani kogudus.
José Maria Neves

José Maria Pereira Neves (sündinud 28. märtsil 1960) on Roheneemesaarte poliitik, kes oli 1. veebruarist 2001 kuni 22. aprillini 2016 Roheneemesaarte peaminister.
Ta on alates juunist 2000 Cabo Verde Sõltumatuse Aafrika Partei esimees.
Aastatel 1996–2000 kuulus ta parlamenti.
Bernhard (Saksi-Weimar)

Bernhard (16. august 1604 – 18. juuli 1639) oli Saksi prints ja väejuht kolmekümneaastases sõjas.

Biograafia

Ta sündis Saksi-Weimari hertsogkonnas ja oli hertsog Johann II ja tema abikaasa, Anhalti printsessi Dorothea Maria üheteistkümnes poeg.
Ta õppis lühikest aega Jena ülikoolis, kuid otsustas õpingute asemel asuda teenima Saksimaa kuurvürstiriigi õukonnas.
Kolmekümneaastase sõja puhkedes asus ta protestantide poolele, teenides väejuht Ernst von Mansfeld all Mingolsheimi lahingus (1622), Badeni markkrahvi Georg Friedrichi all Wimpfeni lahingus (1622) ja võitles koos oma venna, Saksi-Weimari hertsogi Wilhelmiga Stadtlohni lahingus (1623). Hiljem osales ta Taani kuninga Christian IV sõjakäikudes ja sõjategevuses Hollandis.
Kui Rootsi kuningas Gustav II Adolf saabus Saksamaale, ühines Bernhard ta sõjaväega ja lühikest aega oli Rootsi ihuratsakaardiväe ooberst. Eduka Breitenfeldi lahingu (1631) järel järgnes ta kuningale sõjakäigul Reini jõeni, juhtides lisaks kuni Alte Veste lahinguni (1632) mitmeid väiksemaid sõjaretki. Alte Veste all näitas Bernhard suurt julgust. Sama aasta novembris toimunud Lützeni lahingus võttis ta kuningas Gustav II Adolfi langemise järel üle väejuhtimise, tappes muuhulgas ühe rünnakule minemast tõrkuva Rootsi koloneli, ja saavutas päikeseloojanguks võidu.
Ta suri 1639. aastal Neuenburg am Rheini linnas.
Linda Karin Ruus

Linda Karin Ruus (kuni 1934 Aruküll; 18. veebruar 1913 Narva – 28. juuni 1976 Tartu) oli eesti näitleja.
Aastal 1933 lõpetas ta Tartu Õpetajate Seminari ning aastal 1940 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Akadeemiliselt oli ta EYS Veljesto liige. 
Teise maailmasõja ajal oli ta aastatel 1941–1944 Nõukogude Liidu tagalas. Ta lõpetas 1948. aastal Moskva Lunatšarski-nimelise Riikliku Teatriinstituudi (GITIS) näitlejana. 
Ta töötas Endla teatris nii näitleja kui ka näitejuhina. Aastatel 1956–1972 töötas ta Eesti Televisioonis.

Looming

Tema oli üks ETV kultuuritoimetusele ja Eesti teleteatrile alusepanijaid. Tema eestvedamisel hakati tegema saatesarja "Eesti teatrikunst minevikuradadelt".

Isiklikku

Ta oli abielus Neeme Ruusiga. Nende tütar on Ingrid Rüütel.
Hiljem oli abielus Ilmar Tammuriga. Nende tütar on Merike Lillenberg (neiupõlvenimega Ruus).
Roguni hüdroelektrijaam

Roguni hüdroelektrijaam on osaliselt valminud ehitusjärgus hüdroelektrijaam Tadžikistanis Vahši jõel.
Hüdroelektrijaama tammi planeeritud kõrgus on 335 meetrit, harja pikkus 660 meetrit, jaama kavandatav võimsus 3600 megavatti. Nii kõrget tammi pole maailmas seni ehitatud.
Jaam asub seismiliselt ja tektooniliselt aktiivses piirkonnas.
Allavoolu asuvad Usbekistan ja Kasahstan on Roguni hüdroelektrijaama ehitamise vastu. Tadžikistan peab jaama ehitust riigi energiavarustuse seisukohalt äärmiselt vajalikuks.
2010. aasta algul korraldas riigi valitsus ehituseks vajaliku raha hankimise eesmärgil hüdroelektrijaama aktsiate poolsundusliku müügi riigi kodanikele. Jaama tasuvusuuringu läbiviimist on lubanud finantseerida Maailmapank.
Trulling

Morfoloogia

Trullingu keha meenutab põhiehituselt silindrit – peaaegu kogu keha ulatuses on see ühekõrgune. Suu on alaseisune. Peas asub kolm paari poiseid. Soomused on raskesti eristatavad. Keha on enamasti pruunikas. Kogupikkus 16...18 cm, esineb dimorfismi. 
Trullinguid on mitu alamliiki. Üldlevila on lai: Lääne-Euroopast kuni Sahhalini saareni.
Philip MacDonald

Elulugu

Philip MacDonald sündis 1900. aastal Londonis proosaisti ja näitekirjaniku Ronald MacDonaldi ning näitleja Constance Robertsoni pojana. Philipi isapoolne vanaisa oli šoti luuletaja ja romaanikirjanik George MacDonald. I maailmasõja ajal ja järel teenis MacDonald Briti ratsaväes. Pärast abiellumist kirjanik F. Ruth Howardiga kolis ta koos naisega 1931. aastal Hollywoodi, kus tegi proosa kirjutamise kõrval stsenaristina kaastööd televisioonis, filmis ja raadios.
Suurupi poolsaar

Suurupi poolsaar on poolsaar Eesti põhjarannikul Harjumaa loodeosas Harku vallas umbes 20 km Tallinnast läänes. Selle rannikut ümbritsevad läänest Lohusalu laht ja idast Kakumäe laht.
Poolsaarel asuvad Muraste, Suurupi ja Viti küla.
Poolsaare edelaosas asub Vääna-Viti kaitseala.
Lembit Ulfsak

Isiklikku

Tema isa oli ametiühingutegelane Johan Ulfsak.
Lembit Ulfsak oli näitleja Juhan Ulfsaki, filmiajakirjaniku Maria Ulfsak-Šeripova ning tekstiilikunstnik Johanna Ulfsaki isa.
Ulfsak on olnud abielus balletitantsijaga ning neil oli poeg Juhan. 1980. aastal abiellus Ulfsak Eppiga ning neil on kaks tütart - Maria ja Johanna.
Ulfsak valmistas 1958-1959. aastatel Räpina Keskkooli 5. klassis oma tollase klassikaaslase Leonhard Lapiniga puust nugade-kahvlite hoidja.
Ulfsak pidas enda positiivseks iseloomujooneks oma tegude eest vastutamist ning kõige vähem sallis, et on liiga närviline. Ta aktsepteeris hädavalesid. Oma lemmiktegevuseks pidas ta söögitegemist.
2017. aasta 22. märtsil suri Ulfsak vähki.
Tuscaloosa maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1818. aastal.

Rahvastik

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 194 656.
Niidu park

Niidu park (varem Niidupark, Niidupargi tänav) on tänav Pärnus Rääma linnaosas.
Tänaval asub teiste seas Pärnu Internaatkooli hoone.
Kohanimest on kirjalikke teateid alates 1909 (saksakeelne nimi Nido, Park in).
Aare Laht

Aare Laht (sündinud 6. juunil 1948) on eesti keemik.
Ta on töötanud Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudis teadurina.
Aare Laht töötab Terviseametis keemialabori juhatajana.
Ta kirjutas alla 40 kirjale.
Sandra Sillaste

Sandra Sillaste (sündinud 22. detsembril 1999 Võrus) on eesti naissuusahüppaja.
Ta spordib klubis Andsumäe SK. Tema treener on Olev Roots.
Tema nimel on mitmed Eesti naiste suusahüpperekordid, näiteks Mustamäe suusahüppemäel.
Maret Mursa

Maret Mursa (pseudonüüm; kodanikunimi aastani 1976 Maret Tuurmaa, seejärel Maret Tormis; sündinud 18. juunil 1954 Tallinnas) on eesti näitleja ja lavapraktikaõppejõud.
Ta lõpetas aastal 1972 Tallinna 46. Keskkooli ja aastal 1980 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri. Lisaks õppis ta aastast 1997 Helsingis Aleksandertehnika Instituudis Alexanderi tehnikat.
Ta töötas aastatel 1973–1980 "Viru" varietees lauljana ja aastatel 1980–1992 "Noorsooteatris" ja aastast 1992 lavapraktikaõppejõuna Eesti Humanitaarinstituudis. 15. oktoobril 2010 esietendus teatris NO99 Mursa debüütlavastus "Neli vaadet". 
Ta on mänginud Tallinnfilmi filmis "Pihlakaväravad" (1981) ja telelavastustes "Härra Barnett" (1980), "Truu naine" (1982), "Rotilõks" ja "Kummaline missis Savage" (1990), samuti filmides "Kaks päeva Viktor Kingissepa elust" (1981) "Tulivesi" (1994) "Wikmani poisid" (1995) ja "Võta või jäta" (2018).

Isiklikku

Tal on abielust Eesti Filharmoonia Kammerkoori laulja ja fotograafi Tõnu Tormisega kaks poega.
Pangenees

Pangenees ehk pangeneesi hüpotees on Charles Darwini esitatud arusaam organismide pärilikkusest. Selle kohaselt saavad kõik keharakud osaleda vanemate omaduste ülekandumisel järglastele. 
Pangeneesi hüpoteesi kohaselt on keharakkudes gemmulad, mis koonduvad sugurakkudesse viljastumise eel. See võimaldab omandatud tunnuste pärandumist.
Darwin esitas pangeneesi vaate aastal 1868 ilmunud raamatus "The Variation of Animals and Plants Under Domestication". 
Francis Galton lükkas oma eksperimentide alusel pangeneesi hüpoteesi ümber. Alates August Weismanni töödest eitab nii neodarwinism kui valdav osa teisi bioloogia suundi omandatud tunnuste pärandumise võimalikkust. Seda kinnitab ka Cricki dogma.
Alam-Saksi ringkond

Päritolu

Esimesed plaanid Alam-Saksi ringkonna rajamiseks pärinevad Albert II-lt aastal 1438. Ametlikult loodi Saksi ringkond aastal 1500, kuid juba 1512 jagati see Ülem-Saksi ringkonnaks ja Alam-Saksi ringkonnaks. Jaotus seadustati alles 1522 ja võttis aega, et keiserlik kohus otsuse ellu viiks. Ülem-Saksi ringkonna nimi võeti kasutusele kiiremini ning mõistet "Alam-Saksi ringkond" kasutati esimest korda aastal 1548.

Territoorium

Alam-Saksi ringkond võttis enda alla tänapäevase Alam-Saksi liidumaa idapoolse ala, põhjapoolse osa Saksi-Anhalti liidumaast (v.a Altmark), Mecklenburgi, Holsteini (v.a Dithmarschen), Hamburgi, Bremeni, lisaks sellele väiksemad alad Brandenburgis ja Tüüringis. Suurem osa ringkonnast oli katkematu territoorium, mille sees olid mõned väiksemad enklaavid nagu Halle. Nordhausen ja Mühlhausen olid alad väljaspool ringkonna põhiterritooriumi. Ringkonna sees oli Verdeni peapiiskopkond, mis oli olnud personaalunioonis Bremeni peapiiskopkonnaga aastast 1502. 
Saksa-Rooma keisririigi lagunemise ajaks oli ringkonna suurus 1240 ruutmiili ja seal elas 2,12 miljonit inimest. Pea kõik elanikud olid protestandid, erandiks osaliselt katolik Hildesheimi piiskopkond.

Struktuur

Welfide dünastia käes oli suur osa Alam-Saksi ringkonna territooriumist. Pärast reformatsiooni juhtisid värskelt usku vahetanud Magdeburgi peapiiskopkonda alates 1513 Hohenzollernite dünastia Brandenburgi haru valitsejad. Lisaks anti aastal 1648 Halberstadti piiskopkond Brandenburgile. Bremenit valitsesid pärast reformatsiooni Taani ja Rootsi ning alates 1715 Welfide dünastia. Koos Oldenburgi hertsogkonnaga sai Taani kuningas õiguse olla keiserliku ringkonna prints. Tänu oma maavaldustele ringkonna sees said ka Preisimaa, Rootsi ja Suurbritannia kuningad keisririigi printsideks. Alam-Saksi ringkonda valitsejad olid enamasti väljastpoolt keisririiki, kuid Welfide tugev positsioon Alam-Saksi ringkonnas takistas Mecklenburgi hertsogitel ja Taani kuningatel oma tahet kehtestamast.
Messerschmitt M23

Messerchmitt M 23 ehk BFW M.23 oli Saksamaa lennukikonstruktori Willy Messerschmitti loodud kahekohaline sport- ja õppelennuk, mida ehitati Baieri lennukitehases Bayerischen Flugzeugwerken. 
Messerchmitt M 23 loodi võistluslennuki Messerschmitt M 19-e baasil, selle suurendatud variandina. Tervenisti puitkonstruktsiooniga M-23-sid ehitati lennukiehitusettevõttes Bayerische Flugzeugwerke AG. M 23 esmalend toimus 1929. aastal. 
M on tuletatud Messeschmitt AG peakonstruktori Messerschmitti (26. juuni 1898 – 15. september 1978) nimest.

M 23 b

Saksamaa maa- ja lennuväe sõjaväelane, NSDAP asefüürer ja Hitleri erasekretär Rudolf Hess oli kirglik lennundushuviline. 
1930. aasta juulis annetas NSDAP ajaleht Rahvavaatleja (Völkischer Beobachter) Rudolf Hessile väikelennuki. See kahekohaline monoplaan BFW (Bayerische Flugzeugwerke AG) M23b, registritunnus D-1920, tehasenumber 497, registreeriti Hessi nimele.
Juba mais 1931 omandas Hess veel ühe lennuki BFW M23c (konstruktor Willy Messerschmitt), registritunnusga D-1890.
Buun

Buun (saksa sõnast Buhne < hollandi) ehk põiktamm ehk kannustamm on voolu reguleeeriv ja mere- või jõekallast uhtmise eest kaitsev kaldast (sellega risti või selle suhtes väikese nurga all) lähtuv tamm.
Jõebuunid kaitsevad enamasti kaldaid uhtumise eest ning voolusängi ahendades kiirendavad nad veevoolu kiirust, mistõttu nt laevateedele kuhjub vähem setteid ning buunide abil on jääummistusi võimalik ära hoida.
Eestis on tuntuim buunide näide 1930ndatel Peipsi põhjakaldale rajatud tammid, mille eesmärk oli Narva jõe lähet kitsendada. Sellega jõe voolukiirus kasvas ning jõkke sattuva settematerjali hulk vähenes. Praegu on buunivahed ummistunud ning setet need tammid enam kinni ei pea.
Joel Robles

Joel Robles Blázquez (sündinud 17. juunil 1990 Leganéses) on Hispaania jalgpallur, kes mängib väravavahina Hispaania kõrgliiga klubis Real Betis.
Ta alustas klubikarjääri Madridi Atléticos, millega liitus 2007. aastal. Aastatel 2007–2010 mängis ta põhiliset Madridi Atlético reservmeeskonnas ja teises reservmeeskonnas. Hispaania kõrgliigas tegi ta debüüdi 8. mail 2010 Sporting de Gijóni vastu. Järgneva kahe hooaja jooksul sai ta Madridi Atlético põhimeeskonnas väljakule vaid paaril korral. Hooaja 2011–12 teises pooles mängis ta laenul Hispaania kõrgliiga klubis Rayo Vallecano ja hooaja 2012–13 teises pooles Inglismaa kõrgliiga klubis Wigan Athletic. 2013. aasta mais tuli ta Wigan Athleticuga Inglismaa karikavõitjaks, kuuludes karikafinaalis Manchester City vastu Wigan Athleticu algkoosseisu.
2013. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga Everton.
2018. aasta juulis naasis Robles Hispaania kõrgliigasse, sõlmides nelja-aastase lepingu Real Betisega.
2013. aastal tuli ta Hispaania kuni 21-aastaste koondisega omavanuseliste Euroopa meistriks.
Tõrma paepaljand

Tõrma paepaljand (ka: Tõrma loopealne) on paljand Rapla maakonnas Rapla vallas.
Paepaljandit kaitstakse 1961. aastast (Tõrma paepaljandi kaitseala; pindala 13 ha). 
Paljand asub 2 ha suurusel aluspõhjakõrgendikul, kus esineb avalõhesid ja langatuslohke.
Anu Narusk

Anu Narusk (9. veebruar 1948 Tallinn – 5. august 1999 Tallinn) oli Eesti majandusteadlane ja sotsioloog.

Elulugu

Anu Narusk oli riigiametniku tütar.
1966. aastal lõpetas Narusk Tallinna 1. Keskkooli, 1971 TPI majandusteaduskonna ja 1976 Moskva Finantsinstituudi mittestatsionaarse aspirantuuri. 1982. aastal kaitses ta Moskva Finantsinstituudis majanduskandidaadi kraadi väitekirjaga dialoogarvutisüsteemidest kõrgkoolide automatiseeritud juhtimis- ja õpetamissüsteemides.
Narusk oli 1966–67 TPI teadusliku uurimise sektori vaneminsener, 1972–76 TPI infotöötluskateedri vanemõpetaja, 1980–81 AI sotsioloogiaosakonna vanemökonomist, 1981–84 nooremteadur, 1984–89 vanemteadur, 1989–91 FSÕI vanemteadur, 1992–99 juhtivteadur ning perekonna- ja kultuurisotsioloogia osakonna juhataja.

Teadustöö

Anu Naruski peamine uurimisvaldkond oli perekonnasotsioloogia: perekonna mõju noorte ellusuhtumise ja käitumise kujunemisele, sotsiaalse keskkonna mõju perekonnale ja vanemate sotsiaalsete rollide muutumine, argielu probleemid totalitaarsest ühiskonnast avatud demokraatlikku ühiskonda üleminekul, naiste töö ja sotsiaalne stress ning alkoholi ja narkootikumide kasutamisega seotud probleemid.
1991. aastast tegi Narusk pidevalt koostööd Euroopa ülikoolide ja uurimiskeskustega, osales paljudes rahvusvahelistes uurimustes (perekond ja kultuur Lääne- ja Ida-Euroopa maades, Euroopa lapsevanemad, Eesti–Soome projekt "Perekonna mõju teismelise noore elulaadi kujunemisel", Euroopa koolilaste alkoholi ja narkootikumide kasutamine jt). Ta stažeeris ja pidas loenguid Soome, Norra jt maade ülikoolides ja teadusasutustes. Narusk oli mitme raamatu toimetaja ("Murrangulised 80-ndad ja 90-ndad aastad Eestis: töö, kodu, vaba aeg", 1994; "Human rights in Estonia", 1998 jt). Ta oli 1991 sotsiaalministeeriumi ekspert, aastast 1992 konsultant. Ta avaldas 80 teadustrükist (sh oli mitme rahvusvahelises koostöös valminud monograafia kaasautor) ja rohkesti aimeartikleid.

Liikmesus

Narusk oli Eesti Akadeemilise Sotsioloogide Liidu liige (1992–95 juhatuse liige, 1996–98 president).
ClinicalTrials.gov

ClinicalTrials.gov on veebisait, mis talitleb kliiniliste uuringute registri ja veebipõhise andmebaasina. Registrit peab National Institutes of Health 'i Riiklik Meditsiiniraamatukogu (NLM) (Bethesda, USA).
ClinicalTrials.gov on suurim inimestega läbiviidavate kliiniliste uuringute andmebaas, mis avati veebipõhiseks vabaks kasutuseks 29. veebruaril 2000.
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:ClinicalTrials.gov seisuga 12.09.2017.
Juhan Kokla

Juhan Kokla (1. juuli 1915 Tallinn – 31. detsember 1992 Stockholm) oli eesti ajakirjanik.
Ta lõpetas aastal 1934 Läänemaa Ühisgümnaasiumi, õppis aastatel 1936–1941 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Ta on töötanud Haapsalu aadressbüroo ametnikuna, aastal 1937 Haapsalu linnavalitsuses asjaajajana.
Ajakirjanikutööd alustas Juhan Kokla 1936. aastal, esmalt ajalehes Lääne Elu, hiljem reporterina ajalehtedes Vaba Maa ja Rahvaleht. Aastail 1941–1944 oli ta Postimehe Tallinna toimetuse juhataja. Aastal 1944 arreteeriti ta SD poolt; samal aastal põgenes ta Nõukogude okupatsiooni eest Rootsi.
Rootsis alustas ta kohe tööd ajalehes Stockholms-Tidningen Eestlastele ja sai 1950. aastal selle peatoimetajaks. Seejärel jätkas ta aastail 1959–1992 selle ajalehe järglase Eesti Päevalehe peatoimetajana.

Isiklikku

Juhan Kokla oli abielus Hilda Koklaga, kes suri 26. juunil 1988. Neil oli poeg Peet, kes oli samuti ajakirjanik. Tema onu Konstantin Kokla ja onupoeg Nikolai Kokla olid õigeusu preestrid.
Éva Janikovszky

Éva Janikovszky ['eeva j'anikovski] (23. aprill 1926 Szeged – 14. juuli 2003 Budapest) oli ungari lastekirjanik.

Elulugu

Éva Janikovszky õppis aastatel 1944–1950 Szegedi Ülikoolis filosoofiat, etnograafiat, ungari ja saksa kirjandust, seejärel Budapesti Ülikoolis sotsioloogiat, filosoofiat ja psühholoogiat.
Aastatel 1954–1964 oli ta kirjastuse Móra toimetaja ja 1964–1987 peatoimetaja.
Aastatel 1978–1995 Rahvusvahelise Noorsookirjanduse Nõukogu (IBBY) Ungari osakonna esimees ning H. C. Anderseni nimelise lastekirjanduspreemia nõukogu liige ning 1980 UNICEF-i Ungari nõukogu liige.
Aastal 2003 IBBY Ungari osakond esitas Éva Janikovszky kandidatuuri Hans Christian Anderseni auhinnale aastaks 2004. Kahjuks suri kirjanik veel samal aastal vähki.

Looming

Éva Janikovszky lõbusaid raamatuid on tõlgitud rohkem kui kahekümnesse keelde. Aastal 1980 ilmusid "Kui ma oleksin suur", "Usu või ära usu" ja "Minuga juhtub alati midagi" ka eesti keeles Aino Perviku tõlkes. Janikovszky raamatute lahutamatuks osaks on tema "ihu-illustraatori" László Réberi vaimukaid pildid.