google/wiki40b huggingface dataset:
Eesti Vabadusvõitlejate Ühing Michiganis

Eesti Vabadusvõitlejate Ühing Michiganis oli Ameerika eestlaste 1955-2007 Michiganis tegutsenud ühing.
Ühingu esimene esimees oli Ilmar Heinaru.
Ühing osales Ikestatud Rahvuste Komitee ja Balti Komitee Michiganis tegevuses.
Selts lõpetas tegevuse pärast ühingu peakoosolekut 19. mail 2007, kuna ühingu põhikirjajärgne eesmärk oli täidetud: Eesti oli vabaks saanud.
John Desmond Bernal

John Desmond Bernal (10. mai 1901 Nenagh, Tipperary krahvkond, Iirimaa – 15. september 1971 London) oli Briti füüsik, filosoof ja poliitiline aktivist.
Bernal oli iiri-itaalia-juudi päritolu. Ta oli Londoni Ülikool]]is 1937–1963 füüsika ja 1963–1968 kristallograafia professor ning tegeles uurimistööga röntgenkristallograafia molekulaarbioloogiliste rakenduste vallas. 1937. aastal võeti ta vastu Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks.
Aastatel 1923–1933 oli John Bernal Suurbritannia Kommunistliku Partei liige. Pärast kohtumist Nõukogude teadusloolaste ja -filosoofide Nikolai Buhharini ja Boris Hesseniga Londoni konverentsil 1931. aastal sai Bernalist innukas Nõukogude Liidu ja Jossif Stalini toetaja, kelleks ta jäi elu lõpuni. 1930ndate alguses pooldas ta rahu, kuid muutis oma seisukohti Hispaania kodusõja mõjul ning 1939. aastal asus tööle sisejulgeoleku ministeeriumis. Lisaks üldisele tööle teaduse panuse tõstmiseks sõjategevuse suunamisel osales Bernal konkreetsetes uurimustes nagu Saksa pommitamiste mõju analüüs Inglise linnades ning Normandia rannikust põhjaliku ülevaate koostamine enne Normandia dessanti 1944. aastal. Pärast Teist maailmasõda osales Bernal rahuliikumises, toetades Nõukogude Liidu välispoliitilisi algatusi ja kritiseerides USA imperialismi, 1953. aastal anti talle Stalini rahupreemia.
Bernali tuntumate teoste hulka kuuluvad 1929. aastal ilmunud "Maailm, ihu ja kurat", milles ta kirjeldas kosmoseasunduste loomist, inimese keha ja mõistuse muutmist tehnoloogiliste vahenditega ning nende võimalikku mõju ühiskonnale (raamatut hindas kõrgelt üks tuntumaid ulmekirjanikke Arthur C. Clarke), 1939. aastal avaldatud "Teaduse ühiskondlik funktsioon", mida peetakse teaduse sotsioloogia varaseimaks näiteks, ning 1958. aastal trükki jõudnud "Teadus ühiskonna ajaloos", milles Bernal kirjeldas teaduse ja ühiskonna vastasmõju marksistliku teadusfilosoofia positsioonilt.

Isiklikku

Tema poeg Martin Bernal (1937–2013) oli poliitikaajaloolane.
Gardemariin

Gardemariin (vene keeles: гардемарин, prantsuse keeles: garde-marine – merekaardivägi) oli keiserlikul Venemaal aastail 1716–1917 mereväes mitšmanist madalam sõjaväeline auaste. 
Aastatel 1716–1752 ja 1860–1882 oli gardemariini auaste riviauaste; ülejäänud ajal nimetati gardemariinideks mereväeõppeasutuste kasvandikke.  
Auastme võttis 1716. aastal kasutusele Peeter I, et anda see Merekaardiväe Akadeemia (Академия морской гвардии) lõpetajatele, kes olid arvatud gardemariiniroodu (1718. aastast). Laevadel arvati gardemariinid "alamväelaste" hulka. Nad kandsid Preobraženski polgu vormi. Mereväemäärustiku järgi olid nad "в бою, как солдаты, в ходу, как матросы". Pärast praktilisi meresõite nooremgardemariini ja vanemgardemariini auastmes ülendati nad ohvitserideks. 1720. aasta mereväemäärustiku järgi ei olnud gardemariinide arv laevadel fikseeritud. Lahingu ajal kinnistati iga gardemariin mõne suurtüki juurde, kus ta aitas kanoniire. Ülejäänud aja täitsid nad madruse kohustusi, kuid neli tundi päevas olid nad kohustatud omandama teiste ametite kohustusi. Poolteist tundi päevas tegeles nendega tüürimees, 30 minutit sõdurite väljaõppega tegelev ohvitser, kes õpetas musketi käsitsemist, ühe tunni konstaabel või suurtükiväeohvitser, kes õpetas suurtükkidega ümberkäimist, ning ühe tunni kapten või mõni ohvitser, kes õpetas laeva juhtimist.  
Aastal 1752 kaotati mereväeohvitsere ettevalmistavad õppeasutused ning nende asemel avati Peterburis Mereväekorpus (Морской корпус). Nüüd hakati gardemariinideks nimetama selle kasvandikke, kes olid õppinud kolm aastat. Esimeses gardemariiniklassis õpiti aritmeetikat, geomeetriat, trigonomeetriat, võõrkeelt ja mitmeid mereteadusi. Teisel ja kolmandal aastal õpiti erialaaineid, kusjuures kahel esimesel aastal olid suvekuud ette nähtud praktikale laevadel.  
Aastast 1906 anti mereväekorpuse või mereväeinseneride kooli (Морское инженерное училище) lõpetajatele, kes olid suunatud laevapraktikale, laevagardemariini auaste. Pärast aastast praktikat sooritasid gardemariinid praktilised eksamid ning nad ülendati mitšmaniteks (laevaehitajad ja mehaanikud alamporutšikuteks. Laevagardemariinid, kes praktilisi eksameid edukalt ei sooritanud ning näitasid üles halbu meremeheomadusi ja halba ettevalmistust mereväeteenistuseks, vabastati teenistusest ning neile anti admiraliteediporutšiku auaste või X klassi tsiviilteenistuse auaste.    
Pärast oktoobrirevolutsiooni gardemariini auaste kaotati.
Oru külanõukogu

Oru külanõukogu oli külanõukogu Harju rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Kuivajõe külanõukoguga.
Erko Saviauk

Koondis

Koondisedebüüdi tegi Saviauk 10. juulil 1997 Balti turniiri kohtumises Leedu jalgpallikoondise vastu. 72. minutil vahetas ta välja Viktor Aloneni. Mäng kaotati 2:1. Mängu päeval oli Saviauk 19-aastane. Samas mängus tegi oma debüüdi veel Sergei Terehhov.

Nõmme Kalju FC U21

25. novembril 2016 asus Saviauk Nõmme Kalju FC U21 peatreeneriks.
Eduard von Sass

Parun Eduard Heinrich Hartwig Reinhold von Sass (ka Saß; 11. september 1900 Charlottenburg, Berliin – 3. veebruar 1946 NSV Liit) oli baltisaksa päritolu Saksa sõjaväelane (ooberstleitnant). Teise maailmasõja ajal oli ta Saksa vägede poolt okupeeritud Velikije Luki linna garnisoni ülem.
Eduard von Sass sündis Sasside suguvõsast pärit Saaremaa aadliku parun Georg von Sassi (1853–1931) ja tema eestlannast abikaasa Marie (neiuna Roes; sünd. 1863) noorima lapsena.

Perekond

Eduard von Sass abiellus 17. oktoobril 1928 Stettinis Elisabeth Sachsega (sünd. 1909). Abielust sündis poeg Peter Anton (sünd. 1930).
Juliana Donald

Juliana Donald (sündinud 1. jaanuaril, 1964 Washingtonis Columbia ringkonnas) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Maalides head

"Maalides head" on heategevusprojekt, kus Eesti avaliku elu tegelased maalivad heategevuseks maali, mis pannakse oksjonile ja saadud tulu annetatakse heategevuseks.
Projekti eestvedajad on kolm noort: Marianne Tamm, Annabell Sarapuu ja Maarja-Liis Uri. Projekt sai alguse aastal 2016, kui tüdrukud olid vaid 15-aastased.
Projekti eesmärgiks on aidata lapsi, kes on haiged ja peavad juba väga noorelt veetma päevi haiglas või ravimeid võttes. Läbi selle projekti toetatakse Minu Unistuste Päeva organisatsiooni, et nemad saaksid aidata rohkem laste  unistusi täide viia. Projekti eestvedaja Marianne Tamm on ise vabatahtlik Minu Unistuste Päevas. 
Teiseks oluliseks eesmärgiks on olla eeskujuks Eesti noortele, näidata oma tegevusega, kuidas on võimalik teha ise midagi põnevat ning juhtida tähelepanu sellele, mis toimub meie ühiskonnas lastega, kes vajavad oma ellu rohkem rõõmu ja hingejõudu.
Igal aastal on toimunud näitus-kontserdid, mis lõpevad tehtud tööde oksjoniga. 2016. aastal toimus näitus Kultuurikatlas, kus esinesid Kaire Vilgats, Dagmar Oja, Annabel Guitar, Mikk Kaasik ja Marilyn Jurman. 2017. aastal toimus näitus Wabaduse kohvikus, kus esinesid Liina Ariadne Pedanik ja Gertu Pabbo.
2016. aastal annetati Minu Unistuste Päevale. 2017. aastal annetati Minu Unistuste Päevale ja Eesti Vähihaigete Laste Vanemate Liidule. 2018. aastal annetatakse Minu Unistuste Päevale.
2017. aastal sai "Maalides head" projekt Seitsmeste uhkuse tiitli.

Osalejad

Maalinud on: Mick Pedaja (2016), Põhja Tallinn (2016), Kaire Vilgats (2016), Kätlin Hallik (2016), Maia Vahtramäe (2016), Kristel Aaslaid (2016), Elina Born (2016), Tanja Mihhailova-Saar (2016), Keili Sükijainen (2016), Jekaterina Novosjolova (2016), Mari Jürjens (2016), Karl Gustav Adamsoo (2016), Tõnis Niinemets (2016), Annabel Guitar (2016), Marilyn Jurman (2016), Martti Hallik (2016), Suvesangarid (2016), Silver Kaljula (2016), Indrek Ventmann (2016), Padjaklubi (2016), Liina Ariadne Pedanik (2017), Inga Lunge (2017), Ivo Linna (2017), Anni Rahula (2017), Liis Lemsalu (2017), Lenna Kuurmaa (2017), Gertu Pabbo (2017), Birgit Sarrap (2017), Helen Adamson (2017), La La Ladies (2017), Lauri Liiv (2017), Rasmus Rändvee (2017), Grete Paia (2017), Märt Avandi (2017), Perekond Meikarid (2017), Juss Haasma (2017).
Rein Järlik

Rein Järlik (kuni 9.02.1937 Ullo Järlik; sündinud 8. oktoobril 1935 Tartus) on endine Eesti poliitik ja teleajakirjanik.
Ta oli Eesti Televisiooni saatejuht ja üks laulva revolutsiooni eestvedajaid.
Järlik õppis 1954–1961 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonnas (1959–1961 kaugõppes), ei lõpetanud. 1959. aasta aprillist oli 6 aastat Puhja keskkooli füüsikaõpetaja.
1965–1990 töötas Eesti Televisiooni Tartu peatoimetuses. Ta on kajastanud saatesarjades "Surma ei otsinud keegi" ja "Viiekümnendad" Teise maailmasõja järgset olukorda, kollektiviseerimist ja stalinlikke repressioone Eestis.
Koos Feliks Unduski ja Hagi Šeiniga sündinud saatesarjas "Mõtleme veel" (1988) oli Järlik Eesti demokratiseerumise, sõnavabaduse taastamise ja nn laulva revolutsiooni olulisi peegeldajaid.
Ta osales Eestimaa Rahvarinde asutamises.
Järlik oli 1990–1992 Eesti Kongressi ja 1991 Eesti Komitee, 1991–1992 Põhiseaduse Assamblee, 1990–1992 Eesti Vabariigi Ülemnõukogu ja 1992–1999 Riigikogu liige (Koonderakonna fraktsioonis).
Ta on 20. Augusti Klubi liige.
Ajakirjanikuna on ta kasutanud pseudonüümi Madis Udu.
Peeter-Roland Nuiamäe

Peeter-Roland Nuiamäe (6. november 1926 Albu vald, Järvamaa – 18. juuni 1990, Tartu) oli Eesti arstiteadlane, traumatoloog.

Elulugu

Peeter-Roland Nuiamäe oli talupidaja poeg.
1947. aastal lõpetas Nuiamäe Tallinna 9. Täiskasvanute Keskkooli, 1953 TÜ arstiteaduskonna. 1968. aastal kaitses ta Riia Traumatoloogia ja Ortopeedia TUI-s meditsiinikandidaadi kraadi väitekirjaga "Сравнительная оценка методов лечения сложных повреждений в области голено-стопного сустава".
Nuiamäe oli 1953–63 Kiviõli Haigla kirurg, 1963–75 Kohtla-Järve I Linnahaigla traumatoloogia osakonna juhataja, 1975–84 TÜ hospitaalkirurgia kateedri dotsent, 1984–90 traumatoloogia, ortopeedia ja välikirurgia kateedri dotsent.

Teadustöö

Peeter-Roland Nuiamäe uurimisvaldkond oli jalaluude murrud. Üle 50 teadustrükise.
Conflict OK!

Conflict OK! on Eesti punkbänd.

Iseloomustus

Conflict OK! tegutseb aktiivselt 1998. aasta juunist 2004. aastani ja 2008. aasta veebruarist tänaseni.
Stiiliks on raju Hardcore segatud Punk-Rockiga.
On Eesti kõige kiirem punkbänd.
Plaadifirma on Fucking Cunt Records.
Pisilina

Pisilina (Radiola linoides) on linaliste sugukonda kuuluv õistaim. 
Ta on Eestis arvatud I kaitsekategooriasse (2012).
Eestis on ta väga haruldane. Teda leidub Hiiumaal niiskel liivapinnasel.
Enn Kaarma

Enn Kaarma (9. jaanuar 1943 Tallinn – 14. detsember 1983 Venemaa) oli eesti poksija ning Nõukogude sõjaväelane ja katselendur.
Ta õppis Tallinna 10. Keskkoolis, lõpetas aastal 1961 Nõmme Töölisnoorte Keskkooli.
Kaarma poksis Eestis aastatel 1958–1962 Tallinna "Kalevis", tema treener oli Raimond Turja. 
Kaarma oli II keskkaalus (kuni 57 kg) Eesti NSV meister (1961) ja poolraskekaalus (kuni 81 kg) Eesti NSV meister (1962). Ta osales 1960–1961 kaks korda Eesti NSV – Soome maavõistlustel ning võitis mõlemad kohtumised.
Kaarma saavutas Nõukogude Liidu noorte esivõistlustelt II keskkaalus (kuni 75 kg) II koha (1959). Ta sai 1961. aastal Nõukogude Liidu meistersportlase järgu. Tema tegelemisest poksiga pärast tema Eestist lahkumist 1962. aastal ei ole teateid.
Kaarma läks 1962. aastal õppima Tšernigivi kõrgemasse sõjaväe lennukooli ja lõpetas selle kiitusega 1966. aastal. Ta lõpetas katselendurina Žukovski nimelise lennukooli 1971. aastal. Ta lõpetas Moskvas 1975. aastal Žukovski nimelise lennuakadeemia. Tema auaste oli major.
Kaarma sai Lenini ordeni (1976). Ta hukkus hävituslennuki MiG-23 katsetustel ja on maetud Bõkovo lendurite kalmistule Žukovski linnas Moskva oblastis.
Mustallika looduskaitseala

Mustallika looduskaitseala on kaitsealune piirkond, mis asub Patjala külas Jõgeva vallas. Selle pindala on 49 hektarit.
Aastal 1992 võeti kaitse alla 3-hektariline ala (Mustallika soo kaitseala), kus kaitsti allikasood ja seal elavaid looduskaitsealuseid loomi. Aastal 2005 reorganiseeriti see looduskaitsealaks. Sealsel alal kaitstakse varasemale lisaks ka looduslikke ja poollooduslikke kooslusi ja sealset eriilmelist faunat ja floorat.
Mirjam Mesak

Mirjam Mesak (sündinud 23. augustil 1990) on eesti laulja (sopran).

Muusikaharidus

Mirjam Mesak laulis Eesti Televisiooni Lasteekraani Muusikastuudios ja ETV Noortekooris. 
Klassikalist laulu õppis ta Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis, mille lõpetas 2006. aastal. 2016. aastal sai laulu erialal bakalaureusekraadi Londonis asuvast koolist Guildhall School of Music & Drama, kus jätkab ka magistriõpinguid.

Ooperilaul

Seoses Londonis õppimisega on ta esinenud solistina paljudes Londoni esinduslikes kontserdisaalides (nt Barbican Hall, Milton Court Concert Hall, Wigmore Hall).
2018. aasta märtsis jõudis ta Euroopa noorte ooperilauljate võistlusel Glyndebourne Opera Cup poolfinaali.
Alates hooajast 2018/19 praktiseerib Mirjam Mesak Saksamaal Münchenis asuva Baieri Riigiooperi ooperistuudios ning teeb kaasa sellistes ooperites nagu Puccini "Boheem", Verdi "Rigoletto", Janáčeki "Jenůfa", Humperdincki "Hansuke ja Greteke", Mozarti "Võluflööt" jne.

Popmuusika ja Eurovisioon

2007. aastal oli Mirjam Eesti Eurolaulu valimisel koos Johanna Münteriga Gerli Padari taustalaulja ning esines selles koosseisus ka mais Soomes toimunud Eurovisioonil. 
2009. aastal osales Mirjam Mesak Eurovisioni Eesti eelvoorus ansambli Urban Symphony koosseisus taustalauljana, esitades Sven Lõhmuse laulu "Rändajad". 7. märtsil valiti see laul esindama Eestit 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Laul tuli poolfinaalis 3. ja finaalis 6. kohale.
Mirjam Mesak oli kuni 2007. aasta lõpuni ansambli Glive taustalaulja.
Mirjam Mesaki debüütalbum "Samas kaugel ja siin" ilmus 2007. aasta novembri lõpus.
Heli Piisang

Heli Piisang (sündinud 4. juuliil 1971) on eesti pedagoog.
Alates 2007. aastast töötas ta Eidapere kooli direktorina. Hiljem sai temast Tallinna Vaba Waldorfkooli direktor.
Järjestikplaanur

Järjestikplaanur ehk Round Robin on üks lihtsamaid ressursijaotuse algoritme. Protsessid saavad järgemööda võrdselt aega ja kõik protsessid on võrdse prioriteediga. Round Robin on tööpõhimõttelt lihtne ja seda on ka kerge kasutusele võtta.

Ajalugu

Ingliskeelne nimi "Round Robin" tuleb prantsuskeelsest sõnast "ruban", mis tähendab otseselt paela või linti, kuid oma olemuselt pärineb 17. sajandist, mil talupojad, esitades kuningale millegi kohta kaebuse, hukati selle järgi, kelle nimed olid kaebekirjal esimeste seas. Tavaliselt olid need kaks-kolm esimesena allakirjutanut. Sellise ebaõigluse lõpetamiseks kirjutasid talupojad oma nimed kaebekirja lõppu nii, et need moodustasid ringi – sellega näidati, et kõik vastutavad kaebekirja eest võrdselt.
Digitaalfotograafia

Digtaalfotograafia on fotograafia alaliik, kus tulemuseks on digitaalne pilt, mida võib vaadata arvutiekraanil või mõne muu seadme vahendusel või muuta ta printimise teel paberfotoks. Digitaalfotograafias salvestatakse pilt digifotoaparaadiga digitaalse infona. 
Digitaalfotograafia eelis võrreldes filmi peale pildistamisega on vahetu tulemus ning operatiivsus. See lubab pilti näha kohe pärast pildistamist, seda edastada ilma füüsilise kohaleviimiseta, töödelda, kasutada ning väljastada füüsilisel kujul.
Sookannike

Kirjeldus

Sookannikese lehed on neerjad, paljad. Olemas on abilehed, mille serv on terve või on need narmastunud. Õied on helelillad, kroonlehtede sisepinnal on tumedad vöödid. Õiel saab eristada kannust. 
Taime varre kõrgus on 5...10(15) cm. Õitseaeg on mais ja juunis.
Narva Jumalaema Narva pühakuju kirik

Narva Jumalaema Narva pühakuju kirik on aastatel 1999–2003 ehitatud õigeusu kirik Narva linnas aadressil Rakvere tänav 39.
Kirik kuulub Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Narva Jumalaema Narva ikooni kogudusele.
Kiriku ehitamisele andis õnnistuse Tallinna ja kogu Eesti peapiiskop Kornelius septembris 1998. Hoone projekt telliti Ivangorodi arhitektilt Pavel Grigorjevilt ja kiriku nurgakivi pandi 22. oktoobril 1999. Kirik ehitati kaheosalisena – alumise kiriku pühitses metropoliit Kornelius 10. novembril 2001 pühale Kroonlinna Joannile, ülemise kiriku aga 17. mail 2003 Jumalaema Narva ikoonile (ehk pühakujule). Alumine kirik on ehitatud kivist, ülemine kirik aga puidust.
Kuna Jumalaema Narva ikoon, millele kirik on pühitsetud, kadus jäljetult 1944. aastal, asendab seda Jumalaema Narva pühakuju kirikus Jumalaema Tihvini ikoon. Tihvini Jumalaema austatakse metropoliit Korneliuse õnnistusel selle kiriku kaitsepühakuna.
Uppsala

Ajalugu

Vana-Uppsalas 1164. aastal moodustatud Uppsala peapiiskopkond oli 11.–12. sajandil Rooma paavsti suunatud ja Rootsi valitsejate elluviidud Soome vallutamise ja ristiusustamise keskus.
Uppsalas asub Põhjamaade vanim, 1477. aastal asutatud Uppsala Ülikool.
Kalev (laev 1967)

Ajalugu

Laev oli Minerva nime all teenistuses Saksa Mereväes 16. juunist 1967 kuni 17. veebruarini 1995. Seejärel anti ta üle Eesti Vabariigile koos sõsarlaevaga Olev. Eestile kingitud miinitraalerid kuulusid varem Saksa 7. miinitraalerite divisjoni Neustadtis Holsteinis. Enne laevade üleandmist Eesti Mereväele tehti neile põhjalik remont. Kalevi ja Olevi meeskonnad said Saksamaal kuuekuulise väljaõppe ja ettevalmistuse, et võtta osa miinioperatsioonidest Balti riikide vetes.
14. juulil 1997 anti Kunda sadamas miinitraaler Kalevile pidulikult üle Kunda linna vapp. Linna vapi kandmise õiguse andmise laevale otsustas Kunda linnavolikogu arvestades juba olemasolevaid häid kontakte. Vapi üleandmise tseremoonia ning koostöölepingu allakirjutamine toimus Kunda suvise tähtsündmuse, Kunda merepäevade ajal.
5. septembril 1997 arvati Kalev Eesti Mereväe koosseisu, kus oli teenistuses kuni 2003. aasta juunini. Selle aja jooksul kuulus Kalev korduvalt Balti riikide miinitõrjedivisjoni BALTRON koosseisu ning osales nii BALTRONi kui ka muudel rahvusvahelistel õppustel. Oma plaanipärase väljaõppe käigus külastas ta korduvalt ka Kunda sadamat ja õppis tundma Soome lahe sadamaid ning navigatsioonitingimusi idapool Tallinna.
Kalevi komandörid on olnud Ilmar Noor, Annes Vainamäe, Indrek Hanson ja Rain Terras.
2004. aasta oktoobrist anti laev üle Eesti Meremuuseumile vastutavale hoiule. Saksamaaga sõlmitud lepingu alusel pidi kaitseministeerium laeva teistele organisatsioonidele üleandmise Saksa kaitseministeeriumiga kooskõlastama.
Kaitseministeerium saatis 30. septembril 2004 vastavasisulise taotluse Saksamaa kaitseministeeriumile, kes esitas oma toetava seisukoha järgmise aasta 25. jaanuaril.
Margus Proos

Margus Proos (sündinud 21. märtsil 1962) on eesti alpinist ja ettevõtja.
Ta lõpetas aastal 1985 Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiateaduskonna puidutöötlemise tehnoloogia erialal. Pärast lahkumist ettevõttest Standard lõi ta koos August Kulliga Thulema. Ta on töötanud AS Thulema arendusjuhina ja alates aastast 2003 juhib ta osaühingut Kose Vesi. Ühtlasi tegutseb ta ettevõtjana aianduse alal. Ta peab koos abikaasaga aiandustalu.

Alpinism

Ta harrastab mägironimist 1980. aastast. Ta on tõusnud 1982. aastal Elbrusele (5642 m) Kaukasuses, 1995. aastal Mont Blancile (4809 m) Alpides ja 1997. aastal Aconcaguale (6901 m) Andides.
Ta on Mägiekspeditsioonide Klubi juhatuse liige.

Tõusud kaheksatuhandelistele

Ta osales Eesti esimesest Himaalaja mägiekspeditsioonist ja oli nende seas, kes jõudsid kaheksatuhandelise Cho Oyu tippu. Tipputõus toimus 11. oktoobril 1998.
2001. aastal võttis ta osa Karakorami ekspeditsioonist Broad Peakile (8051 m). Tipputõusul jõudis ta edukalt sadulale ja jätkas tõusu tipu suunas, kuid ilma halvenemise tõttu pöördus ta (nagu ka Tõivo Sarmet) vaevalt sadakond meetrit enne eeltippu tagasi.
Margus Proos osales ka eestlaste 2003. aasta Džomolungma ekspeditsioonil, kuid kukkus liustikku ületades kaheksa meetri sügavusse auku ja oli sunnitud tipputõusu katkestama.
Hans Remm

Hans Remm (26. august 1929 Viluvere, Pärnumaa – 21. juuli 1986 Tartu) oli eesti zooloog (entomoloog), bioloogiadoktor (1976).

Elukäik ja teadustöö

Aastatel 1947–1952 õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis bioloogiat, lõpetas ülikooli kiitusega. 1955. aastal kaitses TRÜs bioloogiateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Eesti NSV verdimavate kahetiivaliste fauna". 1975. aastal kaitses doktorikraadi NSV Liidu Teaduste Akadeemia Zooloogiainstituudis väitekirjaga "NSVL habesääsklaste (Diptera, Ceratopogonidae) fauna". Doktoritöö kirjeldas 530 liiki habesääsklasi, neist 235 liiki oli kirjeldatud esmakordselt.
Aastatel 1952–1986 oli Tartu Riikliku Ülikooli zooloogiakateedri õppejõud, algul vanemõpetaja, hiljem dotsent, 1984. aastast kateedri juhataja ja professor.
Ta uuris muu hulgas liblikalisi, mardikalisi ja kahetiivalisi.
Ta oli Euroopa üks tunnustatumaid habesääsklaste tundjaid.
Entomoloogiaalaseid uurimisretki tegi ta muuhulgas Siberisse, Kaug-Itta, Kaukaasiasse ja Kesk-Aasiasse.
1956–1986 oli Eesti Looduseuurijate Seltsi entomoloogiasektsiooni esimees.
Tema sulest ilmus mitu putukamäärajat ja mitmeid õpikuid, ta oli sarja "Loomade elu" 3. köite (putukad) toimetaja ja ENE üks autoreid.

Mälestuse jäädvustamine

Aastast 2003 antakse välja Hans Remmi mälestusmedalit. Seda annab välja Eesti lepidopteroloogide selts saavutuste eest lepidopteroloogia alal.

Isiklikku

Tema abikaasa oli entomoloog Evi Remm. Tema pojad on zooloog ja geograaf Kalle Remm ning bioloog Maido Remm.
Anarch

Anarch oli Eesti punk rocki viljelev bänd. Anarch loodi 1995. aastal Valgas.
Tartu Kesklinna Külmajaam

Tartu Kesklinna Külmajaam on Tartus asuv 13 MW võimekusega külmajaam, mis avati 2016. aasta mais ja mis on esimene külmajaam Baltimaades.
Külmajaama haldab kontserni Fortum Tartu tütarettevõte Anne Soojus, millele kuulub Tartus lisaks kesklinna külmajaamale ka Aardla Külmajaam.
Külmajaama ja 1,6-kilomeetrise jahutusvõrgu rajamine maksis kokku 5,7 miljonit eurot.
Seoses kaugjahutusjaam rajamisega pälvis Fortum Tartu Dohas toimunud rahvusvahelisel kaugkütte- ja jahutuse konverentsil Global District Energy Climate Awards konkursi preemia eduka laienemise kategoorias.
Kosovo Vabastusarmee

Kosovo Vabastusarmee (albaania Ushtria Çlirimtare e Kosovës) oli Kosovo albaanlaste 1990. aastatel tegutsenud poolpõrandaalune organisatsioon, mis taotles Kosovo iseseisvumist Jugoslaaviast ja kasutas oma eesmärkide saavutamiseks vägivalda.
1995. aastal alustas organisatsioon relvastatud rünnakuid miilitsa vastu. Järgmisel aastal võttis organisatsioon esimest korda sääraste rünnakute eest avalikult vastutuse ja Serbia võimud kuulutasid selle terroriorganisatsiooniks.
Kuni 1998. aastani luges Vabastusarmeed terroriorganisatsiooniks ka USA, mis seejärel aga sõlmis organisatsiooniga diplomaatilised suhted.
1998. aastal kasvas konflikt Jugoslaavia armeega Kosovo sõjaks, millesse 1999. aastal humanitaarkaalutlustel sekkus NATO.
Vabastusarmee saadeti 1999. aastal ametlikult laiali. Osa Vabastusarmee juhtidest, näiteks 2008. aastal peaministriks saanud Hashim Thaçi, läks poliitikasse.
Kosovo Vabastusarmeed kahtlustatakse inimeste röövimises ja tapmises selleks, et müüa nende elundeid mustal turul. Carla Del Ponte kirjutas 2008. aastal avaldatud raamatus, et talle edastatud info kohaselt rööviti 1999. aastal umbes 300 mittealbaanlast, kes viidi elundite eemaldamiseks Albaaniasse. 2010. aastal avaldas endine Šveitsi peaprokurör Dick Marty Euroopa Nõukogule aruande, mille kohaselt on üht Kosovo kliinikut põhjust kahtlustada kriminaalses elundiäris, mis on teoks saanud tänu sidemetele Kosovo valitsuses.