google/wiki40b huggingface dataset:
Anton Kaber

Anton Kaber, ka Anton Eduard Kaber (kuni 1935. aastani Anton Eduard Kuurmann, 9. juuni 1901 Vihula vald – 2. august 1989) oli eesti advokaat.
Õppis 1922–1924 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna kaubandusosakonnas, 1924–1930 ja 1937–1940 õigusteaduskonnas, Ugala vilistlane.
Oli kaugesõidutüürimees, abiellus 1934 Helmi Kaberiga, kelle neiupõlvenime ta endale 1935. aastal võttis. Mobiliseeriti 1941 Punaarmeesse, osales Teises maailmasõjas. Alates 1945. aastast advokaat Tallinnas.
Tuulepealne väin

Tuulepealne väin on väin, mis ühendab Kariibi merd ja Atlandi ookeani ning eraldab Kuuba ja Haiti saart.
Laius 80 km, sügavus 1700 m.
Marie Dorin Habert

Maailmakarikas

Marie Dorin Habert on esikolmikusse jõudnud 28 korral, millest võitnud 7 (seisuga 11. märts 2017).
Windows Me

Windows Me ka Windows Millennium Edition või Windows ME on Microsofti graafilise kasutajaliidesega operatsioonisüsteem, mis anti välja 14. septembril 2000. Windows Me tugi lõpetati 11. juulil 2006.
Windows Me oli Windows 98 järelkäija ja nagu Windows 98, oli seegi suunatud kodukasutajale. Kaasa tuli Internet Explorer 5.5, Windows Media Player 7 ja uus Windows Movie Maker videotöötluseks. Me tõi endaga kaasa graafilised uuendused, Windowsi kesta uuendused ja IE 5.5, millest osad olid juba äriklassi Windows 2000-ga 7 kuud varem välja tulnud. Windows Me on suuteline jooksutama Internet Explorer 6 SP1 versiooni, kuid mitte SP2 (ega uuemaid) ega Windows Media Player 9. Microsofti .NET Framework versioon 2.0 on toetatud, kuid versioonid 2.0 SP1, 3.x ja uuemad mitte. Office XP oli viimane Microsoft Office'i versioon, mida toetas Windows 95/98.
Windows Me on järg Windows 95/98 mudelil, kuid muudetud buudilaaduriga, kust MS-DOS on välja jäetud, et käivitamist kiirendada. See oli üks põhjalikumalt läbivaieldud uuendus Windows ME-s, sest vanemad programmid, mis vajasid töötamiseks DOS-i keskkonda, uue Windowsiga enam ei töötanud.
Võrreldes teiste Windowsi versioonidega jäi Windows ME-l eduaeg lühikeseks, kestes pisut üle aasta. Windows Me vahetas välja Windows NT baasil tehtud Windows XP, mis tuli turule 25. oktoobril 2001.
Bernd Nielsen-Stokkeby

Bernd Nielsen-Stokkeby (17. september 1920 Tallinn – 8. august 2008) oli saksa ajakirjanik ja kirjanik.
Lõpetas 1939. aastal Tartus keskkooli ja asus õppima farmaatsiat, kuid asus samal aastal ümber Saksamaale (vrdl Umsiedlung).
1995 pälvis ta eestluse tutvustajana Saksa avalikkusele ja Eesti taasiseseisvumise toetajana Maarjamaa Risti II klassi teenetemärgi.
Karl Kaups

Karl Kaups (17/29. detsember 1888 Kärdla – 8. oktoober 1968 New York) oli Eesti poliitik ja baptisti vaimulik.
Ta sai alghariduse Nõmba algkoolis aastatel 1989-1901, misjärel läks jungaks kapten Mihkel Männapsoo purjelaevale Vera-Erina. Hiljem töötas Kaups Tallinnas Volta tehases. Samal ajal hakkas noormees end täiendama õhtukursustel. Usualase hariduse sai ta mennoniitide piiblikoolis Krimmis (1911–1912) ja Hamburgis baptisti usuteaduse seminaris. Viimases õppis ta aastatel 1912–1914. Pärast seda oli ta 1914–1915 rändjutlustaja ning aastatel 1915–1917 osales I maailmasõjas, kus kaotas vasaku jala. Alates 1918. aastast tegutses Kaups baptistikogudustes jutlustajana Kärdlas ja aastatel 1924–1940 Tartus.
Karl Kaups oli ka tuntud ühiskonnategelane. Kuigi ta elas Tartus, valiti ta 1938. aastal Hiiumaa saadikuna riigivolikokku. Pärast 1940. aasta juunipööret pöördus ta tagasi Kärdlasse. 24. septembri öösel 1944 põgenes Karl Kaups Rootsi, kus jätkas misjonitööd jutlustajana ja kogudusevanemana 1946. aasta sügiseni. Siis kutsus New Yorgi Eesti baptistikogudus Kaupsi jutlustajaks Ameerikasse.
Karl Kaups on maetud New Yorgis Moraavia kalmistule.

Isiklikku

Kaups abiellus esimest korda 1920. aastal Hilda Elleriga, neil sündisid poeg ja tütar. Hilda suri 1927. aastal. Uuesti abiellus Kaups 1937. aastal Elsa Elleriga, neil sündisid kaks poega ja tütar.
Aadu Paist

Aadu Paist (sündinud 18. septembril 1947 Tallinnas) on Eesti tehnikateadlane ja soojusenergeetik.

Elulugu

Aadu Paist on agronoomi poeg.
Lõpetas 1966 Tallinna 2. Keskkooli, 1971 TPI soojusenergeetika erialal, 1976–80 TPI kaugõppeaspirant, tehnikakandidaat (1981, TPI), väitekiri "Исследование загрязнения и износа поверхностей нагрева паровых котлов при сжигании березовского угля". Täiendas end 1987–88 Qinghua Ülikoolis Pekingis, 1995 Westinghouse Electric Corporationis Pittsburghis, 1996 Briti Columbia Ülikoolis Vancouveris, 1999 Londonis ja 2006 Soomes. Oli 1971–87 TPI/TTÜ soojusenergeetika kateedri vaneminsener ja vanemteadur, 1987–98 dotsent, 1998– professor ja soojusenergeetika õppetooli juhataja, ühtlasi oli 1991–95 elektroenergeetikateaduskonna prodekaan, 2001– soojustehnika instituudi direktor.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: soojustehnika ja -energeetika, peamiselt konvektiivne soojusülekanne torukimpudes, kaaliumiühendite kondenseerumine põlemissaadustest, aurugeneraatorite küttepindade korrosioon ja saastumine pruunsüte põletamisel, kütuse mineraalosa muundumine keeriskoldes, kohalike kütuste omadused ja seadmed nende kasutamiseks, küttesüsteemid ja kaugküte, jäätmed ning nende põletustehnoloogiad. Osalenud riigi energeetika arenguprogrammide koostamisel. Ajakirja Oil Shale toimetuskolleegiumi ja Eesti Soojustehnika Inseneride Seltsi liige. 93 teadusartiklit.
Perjatse mõis

Perjatse mõis (saksa keeles Patzhoff) oli eramõis Vaivara kihelkonnas Virumaal.
Mõisast on teateid alates 1583. aastast.
Pärnu sünagoog

Pärnu sünagoog on endisaegne sünagoog Pärnus aadressil Laatsareti tänav 2.
2. novembril 1941 toimus sünagoogis veresaun, kus natsionaalsotsialistid tapsid umbes 30 last.
Tänapäeval on endisaegne sünagoog kasutusel elamuna. Selle seinale tahavad Eesti juudid püstitada mälestustahvli.
Baiba

Baiba on lätipärane naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 2036. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Baiba 16 naisel.
Marri Amon

Marri Amon (sündinud 3. augustil 1974) on eesti tõlkija. 
Ta on õppinud Tartu Ülikoolis prantsuse keelt ja kirjandust. Ta lõpetas seal bakalaureuseastme 1996. aastal, sai magistrikraadi 1997. aastal Pariisist ning kaitses 2015. aastal Tartu Ülikoolis doktorikraadi eesti keele alal.
Ta on tõlkinud eesti keelde Roland Barthes'i, Pierre Bourdieu, Michel Foucault' ja teiste teoseid.
Eynne schonne hysthorie

Eynne Schonne hysthorie van vunderlyken gescheffthen der heren tho lyfflanth myth den Rüssen unde tataren on alamsaksakeelne kirjutis 15. ja 16. sajandi Vana-Liivimaa ja Moskva suurvürstiriigi vahelistest suhetest.
Teos valmis 1508. aastal ning selle autoriks peetakse ordumeister Wolter von Plettenbergi sekretäri ja hilisemat Tartu piiskoppi Christian Bomhowerit. Selle trükiversioone pole säilinud, kuid käsikirjalise ümberkirjutise järgi on selle koos põhjalike kommentaaridega publitseerinud Carl Schirren.
Teos käsitleb ajavahemikku 1492–1508, mil Liivimaa ja Moskva vahelised suhted olid äärmiselt pingelised. Peamine tähelepanu on pööratud Liivimaa-Moskva sõjale, eriti Smolino lahingule. Et kirjutis oli mõeldud Liivi ordule raha ning tähelepanu kogumiseks, on see vägagi propagandistlik ning Liivimaa Vene-vastast tegutsemist igati õigustav. Siiski on tegu väga väärtusliku allikaga antud perioodist, mis peegeldab läänepoolsete naabrite hirmu Moskva suurvürstiriigi võimu toonase kasvu ees.
Teoses leidub ajastule omaselt liialdusi vägede suurusest, seda eriti vastase puhul. Näiteks on Vene vägede suuruseks 1501. ja 1502. aasta rüüsteretkede puhul arvatud ligi 100 000 meest, ehkki tõenäoliselt olid need umbes kümme korda väiksemad. Samasuguseid, kohati otse Schonne hysthoriest üle võetud liialdusi esineb ka näiteks Balthasar Russowil. Küllaltki õigesti on Schonne hysthories hinnatud aga Smolino lahingu mõju rahuläbirääkimistele, mis oli pea olematu, hilisemad autorid, eriti Russow, väitsid aga, et ainuüksi selle lahingu võitmine päästis Liivimaa. Bomhoweri teosesse lisab pessimismi ka, et see kirjutati ajal, mil 6-aastane vaherahu Venega oli lõppemas ja uut poldud veel sõlmitud, mistõttu Liivimaal kardeti uut sõda ja võimaliku Vene-Poola liitu nende vastu.
Blake Clark

Blake Clark (sündinud 2. veebruaril 1946 Maconis Georgia osariigis) on Ameerika Ühendriikide koomik ning filmi- ja telenäitleja.
Ta on Vietnami sõja veteran.
Palazzo Te

Palazzo Te (ka: Palazzo Tè, Palazzo del Te) on Gonzagade suguvõsale kuulunud palee Itaalias Mantova linnas. See on üks kõige kuulsamaid maneristlikke losse.
Palazzo Te ehitas 1524–1534 arhitekt Giulio Romano Federigo II Gonzagale suvepaleeks. Palee ehitamise ajal oli Te (ehk Tejeta, nagu seda siis nimetati) vaid silla kaudu kaldaga ühenduses olev saareke. Saarel asus ka Gonzagade ratsabaas.
Palee on kahekorruseline, ruudukujulise põhiplaani ja siseõuega. Palee seinad ehitati 18 kuuga, ülejäänud aeg kulus lae- ja seinamaalingutele.
1630 laastas palee Saksa-Rooma keisri Ferdinand II sõjavägi, aga lossi ülejäänud elanikud surid sõjaga kaasnenud katku. Loss jäi tühjaks ja rüüstati täielikult.
Praegu on lossis mesopotaamia kunsti muuseum Museo Civico.

Sala dei Gigantis

Sealsetel freskodel on kujutatud titaane, kes näivad justkui maha kangutavat ruumi enda sambaid.

Sala di Amor e Psiche

Ruumi seinu kaunistavad erootilised stseenid Apuleiuse "Kuldsest eeslist" olevat pühendatud Federico II Gonzaga kallimale Isabella Boschettale.
Tallinna ülemine tuletorn

Tallinna sihi ülemine tuletorn (ka Punane majakas, Tallinna lõuna tuletorn) on tuletorn Tallinnas Lasnamäel.
Tuletorn rajati 1835. aastal. Algselt oli see puitsõrestiktorn, mille asemele ehitati 1896. aastal kivist torn. Torni ülemine osa on must ja alumine valge. Sellel on eraldi laternaruum, mida ümbritseb rõdu. Laternaruumi kohal on metallvarras, mille küljes on väikesed tuule suunda näitavad vahendid.

Asukoht

Tuletorni geograafilised koordinaadid on 59° 25′ 40″ N, 24° 48′ 20″ E.
Asub Peterburi tee ja Pae tänava vahel. Aadress on Pae 16. On hästi nähtav nii Peterburi teelt kui ka Laagna teelt (viimase poole paistab ka tuli). Tallinna alumisest tuletornist asub 1,1 kilomeetrit lõunas.
Tuletorn on rajatud merepinnast umbes 40 meetri kõrgusele, ka ehitis ise on 40 meetri kõrgune. Seega, tuli on merepinnast 80 meetrit kõrgemal.

Tule omadused

Tuletorn töötab iga päev ööpäevaringselt.
Tuli, mis töötab valgetel valgusdioodidel, põleb järgmise tsükliga: 5 kiiret vilkumist kestusega 0,3 sekundit, mille vahel on tuli varjutatud 0,4 sekundiks. Iga viie vilkumise järel on tuli kustutatud 1,9 sekundiks. Tuli on sihi alumise tuletorniga sünkroonitud ja moodustab sihi 159,1°. Tuli paistab laiemas sektoris (asimuut 139°–187,5°) 6 meremiili ning kitsamas sektoris (154,5–163,5°) 12,6 meremiili kaugusele.
Varem põles valge 1 kW võimsusega hõõglambiga tuli järgmise tsükliga: 3 sekundit valge ja 3 sekundit pime. Laiemas sektoris (asimuudist 123,5° asimuudini 187,5°) paistis tuli 12 meremiili, kitsamas sektoris (157,1–161,1°) 23 meremiili kaugusele.

Postmark

1983. aastal andis NSV Liit välja Tallinna tuletorniga postmargi.
Konstruktiivne mahtgeomeetria

Konstruktiivne mahtgeomeetria (inglise keele constructive solid geometry ehk CSG), ka binaarne mahtgeomeetria on mahtmodelleerimise modelleerimisskeem, mille puhul komplekssete objektide modelleerimisel kasutatakse lihtsamate geomeetriliste kujundite kombinatsioone.
Lihtsaid mahtobjekte nimetatakse mahtmodelleerimisel 'primitiivideks' (primitives). Tüüpilisteks primitiivideks on risttahukas, silinder, prisma, püramiid, kera ja koonus.
Ashlandi maakond

Ajalugu

Ashlandi maakond moodustati 27. märtsil 1860. aastal endise La Pointe maakonna osast.
Soome Eestlaste Liit

Soome Eestlaste Liit loodi Soomes elavate eestlaste ühendusi (seltse) esindavate isikute poolt 23. novembril 2002. aastal Tamperes.
SEL asutati Eesti Vabariigi aukonsuli Jorma Töröneni  toetusel.

Juhatus

Esimees on filosoof Rain Ots.
Liikmed (2005): Sirje Hassinen, Krista Niemi, Kristiina Teiss, Desiree Arminen, Ülle Järv, Tiiu Jürisson, Heli Laanekask.
Revident on Markus Larkovirta, aserevident Reet Nikkanen,

Liikmed

Soome Eestlaste Liitu kuuluvad: Kotka Eesti Selts, Turu Kandi Eestlaste ning Eestist Pärit Ingerlaste Ühing, Ida-Helsingi Eesti Klubi "Koit", Iisalmi Eesti Klubi ja mitmed üksikliikmed.

Tegevus

Soome Eestlaste Liidu toetusel ilmus eestikeelne ajakiri Binokkel.
Ilmar Kullam

Karjäär korvpallurina

Ilmar Kullam oli Tartu Kalevi võistkonna liige. 1949. aastal kuulus ta Tartu Ülikooli meeskonda, kui see tuli Nõukogude Liidu meistriks. Ta osales NSV Liidu korvpallivõistkonna koosseisus Helsingis 1952. aasta suveolümpiamängudel ning pälvis koondise koosseisus hõbemedali, mängides kaheksas mängus. Ilmar Kullam oli kolm korda Euroopa meister (1947, 1951 ja 1952), kahel korral võitis ta kulla ülemaailmsetel üliõpilasmängudel (1949 ja 1951).
Nõukogude Liidu meistrivõistlustelt tõi ta Ülikooli Spordiklubi meeskonnas 1949 kulla, 1950 hõbeda ja 1951 pronksi ning Tallinna Kalevi koosseisus 1945 pronksi. 1941, 1946 ja 1950 kuulus ta Nõukogude Liidu kaheksa linna turniiri võitjate hulka. Eesti meistriks tuli Kullam 1948 Ülikooli Spordiklubi, 1956 TRÜ ning 1957 ja 1960 EPA meeskonnas.
Eesti meistrivõistlustel võitis Kullam Tartu Kalevi meeskonnas ka jalg- ja võrkpallis 2. ja 3. koha.

Treeneritöö

1940. aastate lõpus juhendas Kullam üht koolimeeskonda, seejärel tegutses mängiva treenerina, 1957–1960 töötas Tartu Laste Spordikoolis. Täiskohaga treeneriks sai ta siiski olude sunnil: "Kui mind Liidu koondisest välja arvati, võeti stipp ära, hiljem kaotasin ametiühingute toetuse. Ei jäänudki muud üle, kui treeneriks hakata."
1960. aastal sai Kullamist Tartu Kalevi treener. 1960–1975 treenis ta Eesti koondmeeskonda ja Kalevit, aastatel 1978–1985 Eesti koondnaiskonda.
Kullami õpilaste seas olid Mart Laga, Anatoli Krikun, Aleksei Tammiste, Heino ja Arvo Lill ning Jaan Lentsius, samuti hilisem Eesti Korvpalliliidu president Peep Aaviksoo.

Õppe- ja teadustöö

1966–93 oli Ilmar Kullam TRÜ kehakultuuriteaduskonna õppejõud, 1973–83 ka sportmängude kateedri juhataja (1973. aastast dotsent, 2007. aastast TÜ emeriitdotsent). Ta koostas korvpallialaseid õppevahendeid ja avaldas artikleid, peamiselt ajakirjas Kehakultuur ning ajalehtedes Spordileht ja Edasi.

Organisatoorne töö

Kullam kuulus 1944–1990 Tartu korvpallisektsiooni juhatusse ja 1960–1986 Korvpalliföderatsiooni presiidiumi, sh treenerite nõukogu esimehena.

Isiklikku

Ilmar Kullam sündis kolmelapselises peres. Tema vanemad olid Amanda Emilie (neiupõlves Taffenau) ja August Theodor Kullam. Tal oli vend Lembit ja õde. 
Sõja ajal põgenesid Kullami vanemad ja õde Läände, vend jäi Läänemerel kadunuks.
Ilmar Kullami abikaasa oli korvpallur Valentina Kullam (sündinud Nazarenko). Ka nende tütar Oksana mängis vanemate eeskujul korvpalli. Oksana abikaasa on endine odaviskaja Heino Puuste, nende poeg Alan Puuste on omakorda odaviskaja.
Ilmar Kullam oli 191 cm pikk.
Korvpalliprofessoriks kutsuti teda juba Nõukogude ajal. "Kunagine kuulus spordiväljaanne Sovetski Sport kasutas tihtipeale väljendeid "korvpalliprofessor arvas" või "korvpalliprofessor ütles", jättes lisamata nime või muud laadi täpsustused tsiteeritud isiku kohta. Polnud vajadustki – kõigile natukenegi korvpalliteemat valdajaile oli arusaadav, et silmas peeti eestlasest korvpallitreenerit, suurepärast taktikut ning strateegi Ilmar Kullamit."
Niphates

Niphates on Armeenia mäeahelik, mida John Milton oma teoses "Kaotatud paradiis" (iii. 742)  nimetas Saatana maa peale langemise kohaks. Milton on tuntud ohtrate hämarate geograafiliste viidete poolest.
Asuküla vald (Ridala kihelkond)

Asuküla vald (Gemeinde Assoküll) oli vald Ridala kihelkonnas Läänemaal.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Asuküla valla koosseisu, välja arvatud Varni küla ja Tauksi saar, mis läksid Ridala valda.
Kohvik Merepiiga

Kohvik Merepiiga oli kohvik Harju maakonnas Harku vallas Rannamõisa külas. Voldemar Herkeli projekteeritud ja 1966. aastal valminud kuulus Merepiiga kohvik põimis omavahel kokku modernistliku arhitektuuri ja rahvusliku traditsiooni ning oli omal ajal üheks populaarsemaks külastuskohaks. Praeguseks on kohvik hävinud (oktoobris 1992 põles kohvik maha) ja ei ole leidnud algsel kujul taastamist.

Arhitektuur

1960.–1970. aastatel hakati üldisemas liberaliseerumisõhkkonnas kasutama ka arhitektuuris rahvuslikke motiive. Teatud mõttes soosis seda ametlik võim, kelle juhtiv kultuuripoliitiline suunis nägi ette “sisult sotsialistlikku ja vormilt rahvuslikku” kultuuri. Selle omapärase sünteesi üheks parimaks arhitektuuriliseks väljenduseks osutus Voldemar Herkeli projekteeritud kohvik Merepiiga. Herkeli Merepiiga mõjutas hilisematel aastatel populaarseks saanud romantiseerivat puhkearhitektuuri, mida oli eriti märgata järgnevate kümnendite kämpingute ja suvilate ehituses.
Kohvik oli üldjoontes ristikujulise põhiplaaniga: selle põhja-lõuna teljele oli paigutatud lamekatusega piklik hooneosa, mida läbistas ida-lääne suunas kardinaalselt teistsuguse ilmega püstjas kolmnurkne kohvikusaal. 
Kohvikuhoone madal osa oli ehitatud tumedaks võõbatud puidust ja oli ajastu modernistlikule arhitektuurile omaselt ääristatud heleda puitkarniisiga. Selle pikliku madala ruumi põhjapoolsem ots kaeti maast laeni klaaspindadega; pikem lõunapoolne osa, kus asusid köök ja muud abiruumid, oli aga valgustatud minimaalselt. 
Majapidamisruumiga põiki asetses söögisaal, mis kaeti traditsioonilisele taluarhitektuurile viidates rookatusega, mida hoidsid püsti massiivsed sarikad. Rahvapärasele rookatusele lisati aga külgedele modernistlike elementidena mõjuvad uugid. Nii sarikad, uugid kui ka karniis võõbati modernistlikult valgeks, luues tumeda puidu taustal efektse kontrasti. Mart Kalmu sõnul tajuti neid valgeks võõbatud detaile omal ajal rahvuslikena, ehkki neil otsest seost talurahva arhitektuuriga polnud. 
Suurema avaruse ja valguse taotlemiseks olid söögisaali otsafassaadid kaetud maast laeni klaasiga, mida poolitas keskelt kaheks valge karniis ning liigendavad sambad. Saali lõunapoolne külg oli ääristatud madala paekivist seinaga. Merepoolsel küljel oli aga rookatus lühem, mille tõttu paistis sarikate vahelt ilus vaade merele.

Ümbritsev maastik

Kohvik projekteeriti ümbritsevasse maastikku sulanduvana. Arhitektuurselt kujundati ka kohvikut ümbritsevat maastikku. Kohviku ala piiras paekivimüür, mis linnapoolse sissekäigu juures ehitati välja kõrgemalt. Selle paekiviseinale oli kinnitatud suurelt kohviku nimi.

Interjöör

Klaasseinad kolmel küljel andsid kohvikusaalile juurde avarust, millele lisas omamoodi miljööväärtust merele avanev vaade. Kohvikusaali idapoolses osas viis kergetel metallvarrastel rippuv minimalistlik trepp rõdudeni, millele oli lisatud veel paarkümmend istekohta. Kergelt mõjuv trepp sobitus hästi kohviku peenejalgse mööbliga, mis oli Aate-Heli Õuna disainitud.
2009. aasta Hispaania Grand Prix

2009. aasta Hispaania Grand Prix oli 2009. aasta Vormel 1 hooaja viies etapp, mis peeti Hispaanias Barcelona lähedal Kataloonia ringrajal 10. mail 2009.
Sõideti 66 ringi, võistluse kogupikkus oli 307,104 km. Ilm oli päikeseline.
Brawn GP meeskond sai hooaja teise kaksikvõidu, kui Jenson Button võitis ja Rubens Barrichello oli teine. Kolmas oli Mark Webber.
Võistluse kiireima ringi sõitis Rubens Barrichello (1.22,762).
Osariik (Nigeeria)

Ajalugu

Iseseisvumise ajal 1960. aastal oli Nigeeria jagatud kolmeks regiooniks: suurem Põhjaregioon ja lõunas väiksemad Lääne- ja Idaregioon. 1963. aastal eraldus Lääneregioonist Kesklääneregioon. 1967. aastal moodustati 12 osariiki. Järgnevatel aastakümnetel hakkas osariikide arv järjest kasvama. Praegune jaotus 36 osariigiks pärineb 1996. aastast.
Eesti Karusloomakasvatajate Selts

Eesti Karusloomakasvatajate Selts on aastal 1990 asutatud karusloomakasvatusfarmide ühendus. Ühtlasi on ühendus 1936. aastal asutatud seltsi jätkaja.
Asutamise ajast 1996. aastani kandis ühendus (täpsemalt: assotsiatsioon) nime Eesti Karusnahk.
Aastal 2003 oli seltsi farmides kokku üle 30 000 põhikarja looma, kelle seas oli hõbe- ja sinirebaseid ning minke.
Uus-Doonau

Uus-Doonau (saksa keeles Neue Donau) on Doonau jõe kanaldatud osa (kaevatud aastatel 1870–1875) vasakpoolne külgkanal Alam-Austrias ja suuresti Viinis. 21,1 kilomeetri pikkune kanal valmis Austria pealinnas aastatel 1972–1988 üleujutuste veel paremaks leevendamiseks. Külgkanalit eraldab jõe kanaldatud osast maariba Donauinsel ('Doonau saar').

Ajalugu

Viini vanalinn asus küllaltki soise jõeala ääres, kus looklesid paljud Doonau jõe lisakäärud tosinate saarekeste vahel. Alates 16. sajandist on kevadiste üleujutuste vältimiseks tehtud maaparanduse ja maatäite töid. 19. sajandi teisel poolel kanaldati jõgi paarikümne kilomeetri pikkusesse ja suhteliselt sirgjoonelisse jõesängi, mis asub vanalinnast 2,5 km kaugusel. Seda kaevasid tuhanded töölised armetutes tingimustes, kuhu Prantsusmaa saatis appi ka mõned aastad varem avatud Suessi kanali kaevamisest ülejäänud masinad.
Causus lichtensteinii

Levila

Neid võib kohata roomamas Keenias, Ugandas, Sambias, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kongo Vabariigis, Gabonis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Kamerunis, Nigeerias, Ghanas, Elevandiluurannikul ja Libeerias.
Sägä

Sägä (ka Säga või Sägaküla) on endine küla Viljandimaal Tarvastu vallas, nüüdisaegse haldusjaotuse järgi Tarvastu küla alal.
1920. aastatel pidas külas Aaviku asundustalu maadleja Martin Klein.
Peeter Paul Lüdig

Peeter Paul Lüdig (11. juuli 1906 Kärdla – 25. aprill 1983 Buffalo) oli eesti pianist, organist ja dirigent.
Ta lõpetas aastal 1929 klaveri erialal (Sigrid Antropoff-Hörschelmanni klassis) Tallinna Konservatooriumi, täiendas end Viinis ja peamiselt dirigeerimise alal Berliinis Clemens Kraussi juures. Lüdig lõpetas aastal 1933 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna.
Ta töötas aastatel 1929–1931 Tallinna Konservatooriumis ja aastatel 1931–1944 Estonias kontsertmeistrina, oli peamiselt operettide dirigent, esines kontsertidel Milvi Laidi, Lydia Aadre ja Eedo Karrisoo klaverisaatjana. Ta tegutses ka kontserdibüroo juures, olles Eesti solistide sagedaseks saatjaks välismaal ja saates külalissoliste Eestis. Aastatel 1938–1941 juhatas ta Tallinna Rahvaülikooli Seltsi segakoori.
Aastal 1944 põgenes ta Saksamaale. Seal korraldas ta kontserte ja teatrietendusi ning oli aastatel 1946–1949 Geislingeni Eesti Rahvuskoondise Teatri muusikajuht. Aastal 1949 lahkus ta Saksamaalt USA-sse, kus tegutses alguses Wellsville'is ja aastast 1953 Buffalos organisti, koorijuhi ja klaveriõpetajana.
Põhja-Ingeri vabariik

Põhja-Ingeri vabariik (soome keeles Pohjois-Inkeri), ka Kirjasalo vabariik (soome keeles Kirjasalon tasavalta) oli 9. juulist 1919 kuni 6. detsembrini 1920 Karjala kannasel eksisteerinud riigimoodustis. Vabariigi pealinn oli Kirjasalo küla ja vabariigi pindala oli 30 km².
Vabariik moodustati pärast Oktoobrirevolutsiooni Nõukogude Venemaale kuulunud Petrogradi kubermangu alast.
Rappija Jack

Popkultuur

Siiani annavad "Rappija Jacki" verdtarretavad teod ainet raamatuteks, filmideks ja videomängudeks. Londonis on võimalik teha ekskursioon Whitechapeli linnajaos, kus nood mõrvad toime pandi.
2006. aastal valis ajakiri BBC History Magazine koos oma lugejatega "Rappija Jacki" ajaloo kõige halvemaks britiks.
Nathalie von Siebenthal

Nathalie von Siebenthal (sündinud 30. septembril 1993) on Šveitsi murdmaasuusataja.
2015. aastal võitis ta Almatõs toimunud alla 23-aastaste maailmameistrivõistlustel 15 km suusavahetusega sõidus kuldmedali ja 10 km vabatehnikasõidus pronksmedali.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Faluns oli parimaks tulemuseks kuues koht 10 km vabatehnikas.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis saavutas ta 15 km suusavahetusega sõidus neljanda koha. 30 km vabatehnikasõidus oli ta 11.
Tema esimesed olümpiamängud on 2018. aasta taliolümpiamängud Pyeongchangis. Oma esimesel alal saavutas ta 15 km suusavahetusega sõidus seitsmenda koha.
Maailmakarikavõistlustel tegi ta debüüdi 14. detsembril 2013, saavutades Davosis toimunud 15 km vabatehnikasõidus 56. koha. Esimest korda jõudis ta punktikohale aasta hiljem samas kohas, kui oli 10 km klassikatehnikas 30. Tema parim koht maailmakarikasarjas on neljas, mille ta saavutas Tour de Ski neljandal etapil 4. jaanuaril 2018 Oberstdorfis 10 km vabatehnikasõidus ühisstardis neljas.

Maailmakarikavõistlustel

Nathalie von Siebenthal on individuaalarvestuses osalenud (seisuga 2. jaanuar 2019) 99 maailma karikavõistluste etapil, kuid pole poodiumile kordagi veel jõudnud.