google/wiki40b huggingface dataset:
Friedrich von Rosen

Friedrich von Rosen (14. mai (vkj 2. mai) 1834, Peterburi – 28. märts (vkj 15. märts) 1902, Kaasan) oli Eesti geoloog, mineraloog ja paleontoloog.

Elulugu

Friedrich von Rosen oli sakslane, riigiametniku ja mõisniku poeg.
Ta lõpetas 1852 Odessa Richelieu Gümnaasiumi, 1855 Richelieu Lütseumi ja 1860 Tartu Ülikooli mineraloogia osakonna; loodusteaduste magister (1863, TÜ), väitekiri "Die chemisch-geonostische Verhältnisse der devonischen Formation des Dünathals in Liv- und Kurland und des Welikajathals bei Pleskau" (Dorpat, 1863), mineraloogia-geoloogiadoktor (1867, TÜ), väitekiri "Über die Natur der Stromatoporen und über die Erhaltung der Hornfasern der Spongien im fossilen Zustande" (Dorpat, 1867). Oli 1864–67 Kaasani Ülikooli mineraloogia kateedri dotsent, 1867–99 professor, aastast 1899 Kaasani Ülikooli teeneline professor ja riiginõunik. Aastast 1880 ühtlasi Kaasani Veterinaariainstituudi dotsent ja direktor.

Teadustöö

Von Roseni peamised uurimisvaldkonnad olid devoni ladestu kivimid Lätis ja Pihkva kubermangus, siluri ajastu stromatopoorid Eestis ning kvaternaarisetted Kaasani kubermangus. Töötanud välja kivististe siseehituse mikroskoopilise uurimise meetodi õhikpreparaatide abil, millele tugineb paljude fossiilirühmade (korallid, käsnad, sammalloomad jt) tänapäeva-süstemaatika. Üliõpilasena osales Looduseuurijate Seltsi geoloogia kogude korrastamisel. 13 teadustrükist.
Sada koolkonda

Sada koolkonda (hiina keeles baijia) on koondnimetus filosoofiakoolkondade kohta Vana-Hiinas sõdivate riikide ajastul (Zhanguo) 475–221 eKr.
Nimetus rõhutab tollast koolkondade rohkust ning eri allikais dateeritakse seda erinevalt, alustades vahel ka Chunqiu ajastust ("Kevaded-sügised", ca 770–475).
Põhiline ülevaade ajastust pärineb saja koolkonna kaasaegse filosoofi Zhuangzi ja hilisema ajaloolase Sima Qiani kirjeldustest. Neis tõstetakse esile kuut koolkonda: konfutsianistid (rujia), motistid ehk moistid (mojia), yin-yang'i koolkond ehk natuurfilosoofid (yinyang jia), nimede koolkond ehk nominalistid ehk loogikud (mingjia), taoistid ehk dao koolkond (daojia) ning legistid ehk seaduse koolkond (fajia). Teistes allikates mainitakse ka tänapäeval vähem tähelepanu pälvinud koolkondi nagu põllumajanduse koolkond (nongjia), diplomaatia koolkond (zonghengjia), mitmekesine koolkond (zajia), väikeste kõneluste koolkond (xiaoshuojia) ning sõjanduskoolkond (bingjia).
Saja koolkonna ajastust on säilinud suhteliselt vähe tekste. Algallikate nappuse üks põhjusi on sõdivate riikide ajastule järgnenud Qini dünastia võim, mille esimene keiser Qin Shi Huangdi keelustas legismiga vastuolus olevad raamatud.
Kalai Humb

Kalai Humb (varem eesti keeles venepäraselt Kalai-Humb; tadžiki keeles Қалъаи Хумб (قلعۀ خمب) 'kruusikindlus') on küla (kišlakk) Tadžikistanis Mägi-Badahšani autonoomses vilajetis, Darvozi rajooni keskus. Ta asub Humbobi ja Pandži jõe ääres Afganistani piiri äres. Geograafilised koordinaadid on 38°28' N, 70°48 E.
Elanike arv on 1909 (2000. aasta rahvaloendus).
Kõrgus merepinnast on umbes 1453 m. Kalai Humb on peaaegu täielikult ümbritsetud Pamiiri mägedega.
Asulat läbib Pamiiri maantee.
Sealsetes võõrastemajades ööbivad paljud Kulobi ja Horugi vahet sõitvad reisijad.

Nimi

Asula on saanud nime kahe hiigelsuure kivikruusi järgi, mis on tänini säilinud. Kohaliku pärimuse järgi on need monoliidid teinud devid (vaimud) Aleksander Suure käsul. Seda pärimust on levitanud kohalikud mullad. Kohalike käsitööliste sõnul on nad tehtud umbes 250 aastat tagasi Lääne-Hiinast saabunud käsitöölise tellimisel värvide segamiseks puuvillaste kangaste värvimiseks (Darvāz oli omal ajal kuulus värviliste kangaste poolest).

Ajalugu

Asulat on esimest korda mainitud 16. sajandil.
Kuni 1878. aastani oli see iseseisva tadžiki šahhiriigi Darvāzi keskus.
Aastatel 1930–1991 oli Kalai Humb Tadžiki NSV Mägi-Badahšani autonoomse oblasti Kalai Humbi rajooni keskus.
Villem Voore

Villem Voore (10. aprill 1903 Peterburi – 24. märts 1982) oli eesti pedagoog, zooloog ja looduskaitsetegelane.
Maetud Tallinna Metsakalmistule.
Juminda miinilahing

Miinitõkete rajamine Soome lahele ja suurtükiväe paigutamine rannikule

Juba enne lahingute algust Eestis maismaal alustasid Soomes paiknenud Saksa Kriegsmarine ning Soome merejõudude laevad meremiinitõkete veeskamisega Soome lahel, eesmärgiga takistada Balti laevastiku peabaasis Tallinnas ja Lääne-Eestis asuvate laevade liikumisvabadust Ida suunal. Juminda piirkonna miinitõkete paigaldamisega alustati juba 22. juuni õhtul Soome allveelaevade poolt. Miiniväljade rajamine hoogustus augustis ja viimased 24 miini veesati veel ööl vastu 28. augustit.
Arvestuste kohaselt veesati Juminda piirkonda kokku 1612 miini ja 657 miinide traalimist takistavat lõhkepoid, aga mõningatel andmetel oluliselt rohkemgi.
Kui Saksa maismaaüksused jõudsid juuli algul välja Soome laheni, seadsid nad Juminda poolsaare piirkonda sama kuu keskel üles 105mm, 152 mm ja 172 mm suurtükipatareid kokku 10 toruga ja maksimaalse laskekaugusega umbes 30 km.

Evakuatsiooni ettevalmistused

20. augustil alustasid Saksa üksused pealetungi Tallinnale, saavutades kohe kõigil suundadel edu.
Nõukogude väed alustasid Tallinna evakuatsiooni juba 24. augustil.
26. augustil andis Looderinne ülemjuhataja Kliment Vorošilov ametlikult loa Tallinn maha jätta. Rindejuhatuse korraldusel tuli lahingutegevus 27. augustil lõpetada ja asuda laevadele.
27. augustil 1941 algas punavägede evakueerimine Tallinnast. Tallinna kaitsnud Punaarmee üksuste jäänused, põgenevad punategelased, mobiliseeritud ja evakueeritavad – kokku umbes 30 000 inimest – tuli paigutada ööl vastu 28. augustit Nõukogude laevadele. Lisaks inimestele paigutati laevadele ka hulgaliselt materiaalseid väärtusi.
Korrapärase taganemise asemel muutus laevadele minek peagi kaoseks. Punaväelased ei suutnud enam sakslasi takistada, kes pidevalt sadamaid pommitasid ja peale tungisid. Mitmed transpordilaevad olid sunnitud lahkuma ilma nendele määratud üksuste ja evakueerituteta, samas, kui teised laevad oli ülerahvastatud.
Evakuatsiooniteekond jagunes kaheks osaks: Tallinnast Suursaarele, umbes Soome lahe keskele ja Suursaarest Kroonilinnani. Esimene osa kujutas endast enim ohtu Juminda neeme miiniväljade ja õhukaitse puudumise tõttu.
28. augustil koondus Tallinna lahele üle 180 laeva, mis jagati konvoideks nr 1-4, peajõududeks, kattesalgaks ja arjergardiks.

Tulemused

Kokku 195 operatsiooniga seotud nõukogude laevast uputati 55. Kroonlinna jõudsid vaid 32 transpordilaeva 75st. Konvoides kokku olnud 27 800 inimesest hukkus arvatavalt 11 000, neist üle 3000 tsiviilisikud. Suurim ohvrite arv (1760) oli aurik Kalpaksil.
Nõukogude ajaloolased ja laevastikujuhid nimetasid hukkunute arvuks 4000–5000 inimest ehk rohkem kui poole võrra vähem. Eesti mereajaloolastest on läbimurde kaotusi analüüsinud Mati Õun, kes jõudis tulemusele 13 500 – 14 000. Niisiis leidis sel retkel märja haua umbes 11 000 – 14 000 inimest.
Suure mereväe evakuatsiooni tõttu kutsuti Tallinna Põhja Dunkerque'iks.
Juhtimine (küberneetika)

Juhtimine on infotöötlusprotsess, mis väljendub mingi tegevuse sihipärases korraldamises.
Juhitakse nii tehnilisi, bioloogilisi kui ka sotsiaalseid süsteeme.

Juhtimine tehnilistes süsteemides

Tehnilistes juhtimissüsteemides toimub juhtimine kas inimese osavõtul või automaatselt. Eristatakse käsijuhtimist, automatiseeritud ja automaatjuhtimist.

Käsijuhtimine

Käsijuhtimise korral on kõik juhtimisfunktsioonid usaldatud inimesele.

Automatiseeritud juhtimine

Automatiseeritud juhtimisel on juhtimisfunktsioonid jaotatud inimese ja automaatide vahel. Seejuures täidavad automaadid funktsioone, mida inimene pole füüsiliselt võimeline täitma või mis primitiivsuse ja üksluisuse tõttu pole inimesele vastuvõetavad. Võrreldes automaatidega on inimese võimed piiratud, tema meeleelundite tundlikkus, täpsus ja vastuvõtu ulatus on väike ning lihaste toimekiirus ebapiisav. Inimese eelised automaatide ees avalduvad aga keerukate loogikaülesannete lahendamisel ja intuitsiooni näol.

Automaatjuhtimine

Automaatjuhtimine on selline juhtimine, kus süsteem talitleb pikemat aega ilma inimese sekkumiseta.
Lavretsovide nimeline Narva linnamuuseum

Lavretsovide nimeline Narva linnamuuseum ehk G. ja S. Lavretsovi nimeline Narva Linnamuuseum oli Narvas kuni Teise maailmasõja märtsipommitamiseni 1944 kohaliku kaupmehe ja metseeni Sergei Lavretsovi endises majas aadressil Rüütli tänav 28 asunud muuseum.
Muuseum avati pidulikult 9. augustil 1913. Muuseumi kogu moodustas Sergei ja Glafira Lavretsovi poolt 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algul kogutud kunstikollektsioon.
Maalidest oli kogus vene 19. sajandi lõpu akademismi ja realismi esindajate töid – Ivan Aivazovski, Leo Lagorio, Vladimir Makovski jpt teoseid. Samuti olid teostega esindatud Narvas töötanud kunstnikud ning eesti noored kunstnikud. Lavretsovid ostsid teoseid oma arvukate Venemaa ja Lääne-Euroopa reiside ajal Peterburi näitustelt, kunstnike ateljeedest või kunstikaupmeestelt. Lavretsovide maalikogu koosnes 153 maalist, millest tänaseks on Narva muuseumi kogudes 88 maali.
Lisaks kujutavale kunstile kuulus Lavretsovide kogusse ka tarbekunsti, kultuuriloolisi ja etnograafilisi esemeid, mineraloogilist ja zooloogilist materjali.
1920.–1930. aastatel täiendati kollektsiooni kunstiostude ja annetustega Eesti kunstnikelt. Narva linnavalitsus andis muuseumile üle 18.–19. sajandil maalitud Narva raehärrade ja teiste auväärsete kodanike portreed, mis olid seni asunud Narva raekojas.
1930. aasta lõpul liideti linnamuuseumiga Narva linnaarhiiv. 1931. aasta algul toodi arhivaalid raekojast linnamuuseumi. Asutuse juhatajaks määrati Arnold Soom, kes töötas sellel ametikohal 1940. aastani.
1933. aastal ühendati Lavretsovide nimeline Narva Linnamuuseum kõrval asunud Peeter I maja muuseumiga. Liitmise eesmärgiks oli kogude ühendamine ja korrastamine vastavalt temaatikale: Lavretsovi majja koondati kunsti- ja etnograafiaesemed ning Peetri I majja ajalooesemete kogu.
17. juunil 1940 okupeeris NSV Liit Eesti ning korraldas 21. juunil riigipöörde. 6. augustil liideti Eesti Nõukogude Liiduga. Enne Teise maailmasõja idarinde lahingute jõudmist Narvasse 1941. aastal evakueeriti osa väärtuslikumaid eksponaate Nõukogude Liitu. Järelejäänud osa eksponeeriti muuseumis 1944. aastani. Märtsipommitamisel 6. märtsil 1944 hävisid Narva muuseumi mõlemad hooned. Enne linna pommitamist evakueerisid Saksa okupatsioonivõimud muuseumi varad – muuseumisse jäänud esemed paigutati Tallinna poole suunduvale rongile, mis aga Rakvere all sattus siiski pommitamise alla. Pommitamise üleelanud eksponaadid anti Rakvere, Paide ja Tallinna linnamuuseumidele.
1949. aastal taastati Narva muuseumi tegevus ning sellega seoses tagastasid Eesti muuseumid osa Narva muuseumi varadest. 1956. aastal tagastati osaliselt ka Vene NFSV-sse viidud kogu.
Suur osa sõja eel muuseumile kuulunud kunstikogust on praegu esitatud 1991. aasta aprillis avatud Narva muuseumi kunstigaleriis.
Pulsar

Pulsar (inglise sõnadest pulse 'pulss' ja star 'täht') on tugeva magnetväljaga kiiresti pöörlev neutrontäht, mis kiirgab elektromagnetlaineid.
Unametsa külanõukogu

Unametsa külanõukogu oli külanõukogu Viljandi rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Tarvastu külanõukoguga.
Alec Baldwin

Alexander Rae Baldwin III (sündinud 3. aprillil 1958 New Yorgis) on filmiauhinnale Oscar nomineeritud ja Kuldgloobusega pärjatud USA näitleja.
Tema tuntumate filmirollide seas on osatäitmised filmides "Mardikamahl", "Jaht punasele oktoobrile", "Aviaator – valguses ja varjus", "Pearl Harbor" ja "Kahe tule vahel".

Eraelu

Alec Baldwin oli aastatel 1993–2002 abielus näitleja Kim Basingeriga, kellega tal on tütar Ireland Eliesse (sündinud 1995).
Pusteri org

Pusteri org

Pusteri org paikneb periadriaatilise liitekoha lääneosas, mis eraldab Lõuna Lubjakivi Alpid Kesk Ida-Alpidest, samuti enamuse Lubjakivi Alpidest mäeaheliku keskosa kesksetest gneiss ja kiltkivi tippudest. Sillianist idas lahkub Pusteri org periadriaatiliselt joonelt (mis läheb Gaili jõe orgu) ja pöördub kirdesse Lienzi suunas.
Pool orust juhib oma veed Adige jõe kaudu läände Aadria merre; teine pool viib veed Doonau kaudu itta Musta merre. Veelahe asub madalas Toblacher Feldi (Conca di Dobbiaco) orupõhjas. Rienzi jõgi voolab Pusteri orus läände ja Drau jõgi voolab itta Ida-Tirooli. Oru idaosa Drava ülemjooksul kutsutakse Ülemiseks Pusteri oruks.
Asulad Pusteri orus paiknevad kõrgustel 750–1180 meetrit üle merepinna. Olulisemad asulad lääneorus on Toblach, Welsberg-Taisten, Olang ja Bruneck; olulisemad idaorus on Innichen, Sexten ja Sillian.
Rienzi jõe suuremad lisajõed on Antholzi oja, Ahr, Pragsi oja, Gsiesi oja, Gader, Pfundersi oja ja Lüsenbach. Pusteri oru suurim kõrvalorg on Tauferer Ahrntal. Drau suuremad lisajõed on Sexteni oja ja Villgratenbach.
Neurotrofiinid

Neurotrofiinid on rühm valke, mis reguleerivad närvirakkude eksistentsi, arengut ja talitlust.
Jõepere järv

Jõepere järv on järv Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas Jõepere külas. Veekogu pindala on 3,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1188 m.
Kujmuiža mõis

Kujmuiža mõis (saksa keeles Kujen, läti keeles Kujas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Lazdona kihelkonnas.
Lazdona kihelkond
Kirik: Lazdona kirik
Mõisad: Lazdona kirikumõis | Birži mõis | Jaunlazdona mõis | Kujmuiža  mõis | Lazdona mõis | Patkule mõis | Prauliena mõis | Sarkaņi mõis
Edgar Mattisen

Edgar Mattisen (11. juuni 1921 Tartumaa – 10. september 2002) oli Eesti NSV ühiskonnategelane (ELKNÜ ideoloogiasekretär) ja Eesti ajaloolane.
Edgar Mattisen sündis Tartumaal, 1940. aasta juunipöörde ajal kolis ta Tallinna. 1940. aasta juulis astus ta ELKNÜ liikmeks ja oli Raudteede Peatehaste komsomoliorganisatsiooni asutajaid, hiljem Eesti Raudtee Tallinna poliitosakonna instruktor komsomolitöö alal.
Osales Teises maailmasõjas Eesti Laskurkorpuse ridades ning demobiliseerus 1944. aastal pataljoni komsomolisekretärina, 1944. aastal astus ÜK(b)P liikmeks.
Pärast sõda töötas E. Mattisen ELKNÜ Keskkomitees osakonnajuhatajana ja KK sekretärina propaganda ja agitatsiooni alal.
1949. aastal lõpetas E. Mattisen kiitusega ÜK(b)P Keskkomitee Kõrgema Parteikooli ning töötas seejärel pedagoogi ja parteitöötajana. Töö kõrvalt lõpetas aspirantuuri Herzeni-nimelises Leningradi Pedagoogilises Instituudis ja NLKP Keskkomitee Ühiskonnateaduste Akadeemias.
Edgar Mattisen töötas Eesti Põllumajandusakadeemia NLKP ajaloo ja filosoofia kateedri juhatajana, Eesti NSV Kõrg- ja Keskerihariduse Komitee Õppe-Metoodilise Töö Valitsuse juhataja ning TPI NLKP ajaloo kateedri juhatajana.
1978. aastast töötas ta Tallinna Konservatooriumi ühiskonnateaduste kateedri juhatajana.
Talude kruntimine

Talude kruntimine (lühemalt: kruntimine; ka kruntiajamine) on nähtus, kus talude hajali tükid ja küla ühiskasutuses olevad alad jaotatakse ümber terviklikeks kruntideks talude ümber.
Eestis algas talude kruntimine 19. sajandi II veerandil ja laiaulatuslikuks muutus see pärast 1849. ja 1856. aasta talurahvaseadusi.
Reichstadti lepe

Reichstadti lepe oli 1876. aasta juulis Austria-Ungari ja Venemaa keisririikide vahel peetud kohtumisel sõlmitud, kuid salastatuses hoitud suuline nõusolek Balkani, Bessaraabia ja Kaukaasia küsimuses. Mõlemad impeeriumid olid samal ajal liidus Saksamaa keisririigiga, liitu teati kui Kolmekeisriliitu (Dreikaiserbund või Союз трёх императоров). 
Kohtumisel olid kohal mõlemad keisrid koos enda välisministritega: Franz Joseph I ja krahv Andrássy ning Aleksander II koos vürst Gortšakoviga. Suuline koosolek toimus 8. juulil Böömimaa linnas Reichstadtis (nüüdne Zákupy). Nad leppisid kokku Ida-küsimuse (Orientalische Frage või Восто́чный вопро́с) lahendamise ühises lähenemisviisis, mis oli seotud Osmanite impeeriumi rahutuste ja koosolekul osaleva kahe suurriigi huvidega Balkani poolsaarel. Nad arutasid tõenäolise üheksanda Vene-Türgi sõja (peetigi aastatel 1877–1878) teemat, selle võimalikke tulemusi ja mis peaks juhtuma iga stsenaariumi korral.
Pool aastat hilisem Budapesti 1877. aasta kokkulepe kinnitas Reichstadti leppe peamised punktid. Kuigi sõda otsustati San Stefano lepinguga 1878. aastal lõpetada, olid selle tingimused varem sõlmitust üsna erinevad. Budapesti konventsioon lubas Austria-Ungaril nõuda rahulepingu tingimuste revideerimist. See tõi kaasa Viini tungiva nõude, et hiljem samal aastal kutsutakse Berliini kongressil kokku revisjon. Need sündmused tõid kaasa järgneva Bulgaaria kriisi aastatel 1885–1888 ning määrasid lõpuks I maailmasõja nii-öelda tagatausta.
Kopli Kinokompanii

OÜ Kopli Kinokompanii on Eesti filmitootja. OÜ asutasid 2006 Anneli Ahven ja Kaspar Kaljas, et toota reklaam-, dokumentaal- ja mängufilme.
Voghera

Ajalugu

Voghera jõe järgi nime saanud linn kandis algselt nime Iria. Keiser Augustus rajas siia Rooma koloonia (Forum Iulium Iriensium).
Jevgeni Roizman

Jevgeni Vadimovitš Roizman (vene keeles Евгений Вадимович Ройзман; sündinud 14. septembril 1962 Sverdlovskis) on Venemaa poliitik ja ühiskonnategelane.
Ta on 2013. aastast Jekaterinburgi Linnaduuma esimees. Aastatel 2003–2007 oli ta Riigiduuma liige. 
Ta asutas 1999. aastal koos mõttekaaslastega fondi "Linn ilma narkootikumideta", mis võitleb narkodiilerlusega Jekaterinburgis ja selle ümbruses. 2004. aastal kirjastati Moskvas tema raamat "Gorod bez narkotikov".

Haridustee ja töökäik

Roizman alustas 1985. aastal õpinguid Uurali Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna päevases õppes, kuid õppevõlgnevuste tõttu arvati ta 1988. aastal ülikoolist välja. 1989. aastal jätkas ta õpinguid kaugõppes. 1992. aastal arvati ta taas ülikoolist välja. 2000. aastal jätkas ta õpinguid ja 2003. aastal sai ülikooli diplomi ajaloolase-arhivisti kutsega. 
Ta on juveelitoodete tootmise ja müügi firma Juvelirnõi Dom kaasomanik. 
Roizman on avaldanud kaks luuleraamatut, ühe jutukogumiku ja mitu publitsistlikku teost. Ta on Kirjanike Liidu Venemaal liige.

Isiklikku

Jevgeni Roizman on kollektsionäär. Ta kogub ikoone ja maale.
OPPO

OPPO (OPPO Electronics Corp.) on Hiina koduelektroonika tootja, mille peakontor asub Hiinas Dongguan'is. Ettevõte põhilised tootegrupid on MP3-mängijad, kaasaskantavad meediamängijad, LCD-telerid, DVD/Blu-ray-mängijad ja mobiiltelefonid.
USAs Californias asuv OPPO Digital Inc. on OPPO tütarettevõte ja on tuntud oma ülesskaleerivate DVD-/Blu-ray-mängijate poolest.
Somerseti maakond (Maryland)

Somerseti maakond (Somerset County) on maakond USA-s Marylandi osariigi lõunapoolsemas osas. Geograafilised koordinaadid on 38°04' N, 75°51' W.
Maakonna halduskeskus on Princess Anne.
Maakonna pindala on 1582 km², millest 734 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 26 470. Aastal 2000 oli elanike arv 24 747.

Ajalugu

Somerseti maakond moodustati 1666. aastal.
Aasialik tootmisviis

Aasialik tootmisviis ehk aasia tootmisviis on marksistlik-leninliku teooria (ajaloolise materialismi) järgi laialt levinud kapitalismieelne tootmisviis, mille puhul etendas niisutuspõllundus kogukonna taastootmisel sageli esmajärgulist osa.
Mõiste pärineb Karl Marxilt.
Aasialik tootmisviis on esinenud kõigis maailmajagudes peale Austraalia ja Antarktika.
Väike nõmmemünt

Väike nõmmemünt (Acinos arvensis) on väike, kuni 30 cm kõrge huulõieliste sugukonna taim lillat värvi püstise või haruneva karvase varrega, mis on puitunud alaosaga. Lehed asuvad kogu varre ulatuses vastastikku, on väikesed, kergelt saagja servaga. Õitseb juunist septembrini. Õiemännased helelillad, kinnituvad varrelehtede kaenlas 2–6 kaupa. 
Taimel on piparmündi lõhn, ta sisaldab C-vitamiini, kasutatakse ravimtaimena ja meetaimena. 
Kasvab kuivadel rohumaadel, samuti teistes kuivades elupaikades. 
Eestis esineb sageli.
Häädemeeste Raamatukogu

Häädemeeste Raamatukogu asub Häädemeeste alevikus aadressil Lasteaia 4.
Raamatukogu juhataja on Mai Sepp.
2002. aastast on raamatukogus avalik internetipunkt.
Raamatukogu loodi 1926. aastal ja see paiknes alguses Häädemeeste vallamajas. Hiljem on see asunud mitmes eri hoones, näiteks praeguses seltsimajas ja Dubkovski majas, ning alates 1996. aastast asutakse lasteaia hoones.
Häädemeeste valla raamatukogu haruraamatukogud on Kabli raamatukogu, Massiaru raamatukogu, Treimani raamatukogu.
Häädemeeste vallas on veel Võiste Raamatukogu ja Uulu Raamatukogu.
NB Festival

NB Festival on aastast 1995 toimuv rahvusvaheline laste teatrifestival.
Aastani 2000 kandis festival nime "Eesti ASSITEJ lasteteatrite päevad".
Festivali peakorraldaja on Rahvusvaheline Laste ja Noorsooteatrite Ühendus (ASSITEJ).
Friedrich Wilhelm von Willmann

Friedrich Wilhelm von Willmann (2. juuli (vkj) 1746 Gramzda – 20. jaanuar (vkj) 1819 Karja) oli Eesti vaimulik ja kirjamees.

Päritolu ja haridustee

Willmann sündis Kuramaal Gramzdas Kuramaa hertsogi arhitekti perekonnas, kuid juba aasta hiljem kolisid vanemad Riiga. Algõpetuse sai ta koduõpetaja käest Riias. Aastast 1757 sai ta õpetust von Rummeli käest Purmsātis, Kuramaal. Usuteadust õppis ta aastatel 1766–1768 (immatrikuleeriti 8. oktoobril 1766) Göttingeni ülikoolis ja aastatel 1768–1769 (immatrikuleeriti 19. juulil 1768) Königsbergi ülikoolis (kuulates ka Immanuel Kanti loenguid).

Karja pastor

Ordineeriti 31. märtsil/11. aprillil 1772 õpetajaks. Ta oli aastatel 1772–1774 Karja Katariina koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1774–1819 oli ta sama koguduse õpetaja. Lisaks oli ta aastatel 1785–1805 Saaremaa konsistooriumi assessor. Elas aastatel 1805–1810 Kuressaares, aastal 1806 võttis ta ette pikema välisreisi (aastatel 1803–1819 oli tal Karja Katariina koguduses adjunktõpetajaks August Gottfried Christoph Hildemann). Ta suri Karjas ja on maetud Karja vanale kalmistule. Aastal 1790 ta aadeldati Austria keisri Joseph II poolt.

Kirjanduslik tegevus

Kirjanduslikku tegevust alustas ta saksakeelsete jutluste avaldamisega. Aastal 1782 ilmus talt Tallinnas proosavalmide kogu "Juttud ja Teggud" (avastati aastal 1953 Göttingenis), mis on vanim säilinud eestikeelne ilmalik juturaamat (varasem Johann Martin Hehni poolt aastal 1778 kirjutatud "Jutto nink Moistokönne" pole säilinud). See raamat sisaldab 51 valmi, 38 juttu, 125 mõistatust (viimased on võetud Anton Thor Helle grammatikast), mesilastepidamise ja loomaravitsemise õpetuse. Kordustrükid sellest raamatust ilmusid aastatel 1787, 1804, 1838. Seejuures kaks viimast on teise (arvatavasti Otto Reinhold von Holtzi poolt) ümber töötatud kuni pealkirja muutmiseni ("Juttud ja Moistatussed"). Ta koostas veel kristliku kombeõpetuse "Ellamisse-Juhhataja" (1793, 2. trükk 1804) ja saksakeelse mesilastepidamise käsiraamatu (1787). Oma rahvaraamatute saksakeelsetes eessõnades ilmutab ta mõistvat suhtumist talurahvasse, näidates, et esinevate pahede põhjuseks on rõhumine ja vaimupimedus; viimase hajutamiseks pidas ta vajalikuks ilmaliku lugemismaterjali soetamist. Rahvale määratud tekstides osutub ta siiski didaktiliseks autoriks, kes seab oma eesmärgiks talupoja moraalse kasvatamise. "Juttude ja tegude" allikaks on Kuramaa pastori ja kirjamehe Gotthard Friedrich Stenderi raamat "Jaukas Pasakkas un Stahsti" (1766), mis omakorda tugineb saksa eeskujudele. Tema vahendusel jõudis eesti lugejateni hulk rahvusvahelisi loomavalme ja rida eri algupära jutusüžeesid. Kunstiliselt on need lood primitiivsed, raamatu keel sisaldas Saare murde elemente, on aga tunduvalt vigasem teiste tolleaegsete kirjameeste omast. Tema valme ja jutte avaldati XVIII ja XIX sajandi vahetuse kalendrites.

Isiklikku

Willmann oli kaks korda abielus. Tema esimese naise Margarethe Sophie isa oli eelmine Karja koguduse õpetaja Hermann Daniel Bonge.
Himachal Pradesh

Haldusjaotus

Osariik jaguneb 12 ringkonnaks: Kangra, Hamirpur, Mandi, Bilaspur, Una, Chamba, Lāhul and Spit, Sirmaur, Kinnaur, Kullu, Solan ja Shimla.
Uue-Antsla mõis

Uue-Antsla mõis (saksa keeles Neu-Anzen) oli rüütlimõis Urvaste kihelkonnas Võrumaal.
Uue-Antsla mõis rajati 17. sajandi II poolel Vana-Antsla mõisast eraldatud alast.
Nukuke

"Nukuke" on Tiiu 1990. aastatel esitatud hittlugu. Laul oli 1996. aasta Tiiu sooloalbumi "Magusad huuled" nimilaul. Laulu peetakse 1990. aastate eesti diskomuusika ("päkapikudisko") eredaks stiilinäiteks. Tuntud on ka laulu parodeerimine Koit Toome esituses saatesarjas "Su nägu kõlab tuttavalt".
Laulu viisi kirjutas Ivar Must ja sõnad Valli Ojavere.
Temptrans

AS Temptrans on Eesti transpordifirma. Ettevõtte kontor asub Maardus aadressil Kroodi 8. 
Ettevõte opereeris Tallinna-Maardu bussiliinil kuni 01.07.2019.