google/wiki40b huggingface dataset:
Toivo Palm

Toivo Palm (sündinud 23. oktoobril 1942 Tallinnas) on Eesti bioloog.

Elulugu

Toivo Palm on inseneri poeg.
Lõpetas 1961 Tallinna 22. Keskkooli, 1969 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiaosakonna, 1969–1972 TA aspirant, bioloogiakandidaat (1979, Moskva Ülikool). Täiendas end 1993–2001 Taanis, Saksamaal, Rootsis, USA-s ja Hollandis. Oli 1972–1989 ZBI, Läänemere Kalamajanduse TUI, Keemia Instituudis ja TPI noorem- ja vanemteadur, 1990–1993 Eesti Agrobiokeskuse teadusdirektor, aastast 1993–99 Põllumajandusministeeriumi teaduse ja koolituse osakonna juhataja ja ministri nõunik, ühtlasi EPMÜ dotsent, seejärel taimetervise kontrolli labori juhataja, 2002–2003 Riigikogu nõunik, 2003–2004 Euroopa Parlamendi ametnik, 2004–2005 Põllumajandusministeeriumi taimetervise osakonna juhataja kohusetäitja, aastast 2005 juhataja.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: toksikoloogia, keskkonnakeemia (merekeemia), mikrobioloogia, biotehnoloogia. Eesti Mikrobioloogia Seltsi liige. Üle 60 teadustrükise.
Aizkraukle rajoon

Vallad

Rajoonis oli 18 valda.
Paula Delacherie

Paula Delacherie (neiuna Paula Ilves; 7. aprill 1903 Kehtna – 2. september 2003 Pariis) oli eesti rahvusest Prantsuse arhitekt.
Ta õppis Lenderi gümnaasiumis ja aastatel 1923–1929 Budapesti Tehnikaülikoolis, lõpetades selle esimese naisarhitektina. Seejärel stažeeris ta aasta Ungaris.
Ta asus 1932. aasta lõpul elama Pariisi. Pariisis olles töötas ta sisearhitektina, 1930. aastatel ka menuarhitekt Michel Roux-Spitzi büroos.
Aastal 1948 valiti ta Pariisis Prantsuse Eesti Seltsi esimeseks esimeheks.

Looming

Aastal 1935 võitis ta funktsionalistliku projektiga Kose-Lükati vabaõhukooli hoone võistluse. Ta projekteeris pangahooneid ja haiglaid; ta tegi projekti Pariisis villa ümberehituse Eesti saatkonnaks, kuid põhitöö oli tal ikkagi sisekujundus.

Isiklikku

Tema õde oli keemik ja õpetaja Marie Voore ning õepoeg oli soomepoiss ja Kanada arhitekt Kaljo Voore.
Tema abikaasa oli 1933. aastast Prantsuse arhitekt Jacques Delacherie. Pärast abikaasa surma kasutas ta perekonnanime Ilves-Delacherie.
John Moses Browning

Leiutised

Loetletud on valik tähelepanuväärseimaid Browningu leiutisi, osa neist on endiselt tootmises.
Eesti põlevkivitööstus

Keskkonnamõju

Põlevkivitööstusel on Eestis jätkuvalt suur keskkonnamõju. 2012. aastal tuli põlevkivitootmisest umbes 70% Eesti tava- ja 82% ohtlikest jäätmetest ning üle 70% kasvuhoonegaasidest. Põlevkivikaevandamine langetab põhjavee taset, muudab looduslikku veeringlust ja halvendab vee kvaliteeti. Kaevandustest välja pumbatud ja elektrijaamades kasutatud vesi moodustab enam kui 90% kogu Eesti veetarbimisest. Põlevkivijäätmete nõrgvesi reostab pinnast ja põhjavett. Endised ja praegused põlevkivikaevandused katavad umbes 1% Eesti pindalast.
Jaan Lellep (vaimulik)

Jaan Lellep (17. jaanuar 1864 Tänassilma Viljandi maakond – 14. juuni 1898) oli eesti vaimulik
Õppis kuni 1880 Viljandi gümnaasiumis, 1881–1883 Tartus gümnaasiumis. Õppis 1884–1891 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Peterburi Jaani koguduses, kus ordineeriti 25. märtsil 1893 õpetajaks.
Oli 1893–1895 Peterburi Jaani koguduses abiõpetajaks. 1895–1898 töötas Teškovo koguduse õpetajana.
Suri 14. juunil 1898 Männedorfis (Zürichi kantonis), Šveitsi sanatooriumis.
Kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi aastast 1884, oli aastal 1887 esimees.
Eduard Wiiralti kunstiauhind

Eduard Wiiralti kunstiauhinnale (praegune Wiiralti preemia) pandi alus 1996. aastal, kui väliseestlased Harry Männil ja Henry Radevall kinkisid Tallinna linnale 62 Eduard Wiiralti originaalteost tingimusega avada Rahvusraamatukogus alaliselt Eduard Wiiralti galerii, mis kujunes väga oluliseks sümboliks Wiiralti preemia tekkele.  
20. märtsil 1998, Eduard Wiiralti 100. sünniaastapäeval, anti Eesti Rahvusraamatukogu galeriides üle esimene Wiiralti preemia ja avati Eesti nüüdisgraafika ülevaatenäitus. 
Wiiralti preemia on loodud eesmärgiga arendada ja väärtustada Eesti graafikakunsti traditsioone. Auhind koosneb peapreemiast ja ergutuspreemiast. 
Wiiralti preemia algatasid Harry Männil, Henry Radevall, Tallinna Linnavalitsus ja Eesti Rahvusraamatukogu. Praegu korraldavad konkurss-näitust Tallinna Linnavalitsus, Eesti Vabagraafikute Ühendus, Kunstnike Liit ja Eesti Rahvusraamatukogu.

Laureaadid

2019 
Peapreemia Gudrun Koppel „Oktoobris hävitatud kaared”, „Minevik juhatab tulevikku”, „Deo non Fortuna (Jumal, mitte Saatus)” (ofset-litograafia, 2018) 
Ergutuspreemia Inga Heamägi „Psalm 141:2 Olgu mu palve kui suitsetamise rohi Su palge ees …” VIII, IV, V (giclée, 2018) 
Eesti Rahvusraamatukogu eripreemia Enn Põldroos „Kõikenägija. Seeria Me peame olema nähtavad”, „Kaks kuulatajat. Seeria Me peame olema nähtavad”, „Kaks vaatlejat. Seeria Me peame olema nähtavad” (digitrükk, 2018) 
2015 
Peapreemia
Marje Üksine „Avanemine VII, VIII, IX” (kuivnõel, metsotinto, 2014)
Noore autori preemia
Mari Prekup „USA Tolli- ja Piirivalveamet” seeriast „Järjekorrad” (puulõige, 2013)
2011
Peapreemia
Evi Tihemets, „Plahvatus” (söövitus, kuivnõel, 2010), „Kaks kõva kivi” (söövitus, kuivnõel, 2011), „Ohustatud maailm II” (söövitus, kuivnõel, 2010)
Noore autori preemia
Lembe Ruben, „Kontrolli saavutamine I, II, III” (kõrgtrükk, 2009)
2007
Peapreemia
Silvi Liiva, „Valgus öös I, II, III” (kuivnõel, 2006 ja 2007)
Noore autori preemia
Ave Teeääre, Kertu Ehala, „Unistuste kardinad” (ofort, pehmelakk, kõrgtrükk, 2005), „Ajupesu” (ofort, pinnasöövitus, linool, 2005), „Moeateljee. Laupäeval 10-15” (ofort, pehmelakk, kõrgtrükk, 2005)
2004 
Peapreemia
Peeter Ulas, „Seepärast siis” (kuivnõel, metsotinto, 2004)
Noore autori preemia
Virge Jõekalda, „Minu aed VI”, „Metsik aed I, II” (värviline kuivnõel, 2003)
2001
Peapreemia
Avo Keerend töödega „Visioonid IV” (2000) ja „Relatsioonid L” (2001)
Noore autori preemia
Ülle Marks, Jüri Kass, „Jälg I-III” (2001)
1998 
Peapreemia
Vive Tolli, „Palve” (1996), „Katedraal” (1997) ja „Jälg” (1997)
Noore autori preemia
Urmas Viik, „Hansenid/Album I” (1998) ja „Hansenid/Album III” (1998)

Korraldajad

Tallinna Linnavalitsus, Eesti Kunstnike Liit, Eesti Vabagraafikute Ühendus ja Eesti Rahvusraamatukogu.
Tartu Maalritöösturite Ühing

Tartu Maalritöösturite Ühing (saksa Dorpater Maler-Gewerbe Unternehmerverein, vene Профессиональное общество малярных дел предпринимателей в Тарту) oli aastatel 1917–1940 Tartus tegutsenud maalreid ja maalritööstureid ühendav organisatsioon.
Ühingu eelkäija oli Tartu Maalrite Selts (1909–1912), mis asutati saksameelse Tartu maalrite tsunfti kõrvale.
Aastatel 1914 ja 1915 toimus mitu koosolekut, kus ühingu nimeks otsustati võtta Maalritööstuse Edendamise Selts, ent esimese maailmasõja oludes jäi ühing ametlikult registreerimata. 1917. aastal asutati Tartu Maalritöösturite Ühing. Ühing oli Tartu Töösturite Kesknõukogu liige.
Prometheus (kuu)

Vastastikmõjud Saturni F-rõnga ja teiste kuudega

Kosmosesond Cassini tehtud piltidelt on näha, et Prometheus mõjutab oma gravitatsiooniväljaga Saturni F-Rõnga kuju sellest lähedalt möödudes. Ta tekitab F-rõngas lainetusi ja tõmbab sealt möödudes kaasa ka materjali. Prometheus on ka orbiidil liikudes vastasmõjus Saturni kuu Pandoraga. Märgatavaim muutus nende orbiitides toimub iga 6,2 aasta tagant, kui oma orbiidi peritsentris olev Pandora joondub Prometheusega, mis on samal ajal oma orbiidi apotsentris ning kuud lähenevad teineteisele saavutades üksteisest ligikaudse kauguse 1400 km. Prometheus mõjutab märgatavalt ka Saturni kuu Atlase orbiiti.
Sarkoptoos

Sarkoptoosid ehk sarkoptoossügelised ehk süüdiklestsügelised on mitmetel imetajatel ja inimestel naha epidermisesse näritud käikudes parasiteeriva ja sügelisi põhjustava süüdiklestade (Sarcoptes scabiei) põhjustatud naha parasitoosid.

Levik

Erinevate loomaliikide nakatumise teed võivad erineda. Peamiseks nakkusallikaks on liigisisesesed loomadevahelised kontaktid nahapinnal elavate viljastatud emaslestadega. Nakkus kandub üle ka nahapinnalt lahkunud lestadega kokkupuutel ning kodu- ja lemmikloomadega kokkupuutel.

Kliinilised sümptomid

Sarkoptoosi peiteaeg on harilikult 2 kuni 3 nädalat. Süüdiklestade munemiskäikude rajamine nahas kutsub esile humoraalse ja rakulise immuunsuse tõttu ülitundlikkuse ning põhjustab tugevat sügelust. Kui haigestunud isend kratsib sügelevat paika kehal, siis võivad tekkida nahakahjustused, nagu kublad, villid, koorikud, kärnad, naha paksenemine ja voldistumine, ka karvade väljalangemine.

Diagnoosimine

Sarkoptoosi diagnoosimiseks võetakse värskest kahjustunud kohast skalpelliga naha süvakaabe. Kogutud materjal asetatakse alusklaasile ja lisatakse mõned tilgad immersioonõli. Preparaati uuritakse mikroskoobiga, kasutades 5x või 10x objektiivi.

Ravi

Raviks kasutatakse sõltuvalt peremeesorganismist, mitmeid ravimeid: ivermektiin, dorkmektiin, malatioon, kumafoss, diasinoon, fenkoosvos, kloorfenvinfos, amitraas jt.

Ravi koertel

Koertel kasutatakse raviks Strongholdi (selamektiin) ja Advocate'i (imidaklopriid, moksidektiin) täpilahuseid. Samuti võib kasutada ivermektiini.
Kui nakkus esineb mitme koeraga majapidamises, tuleb ravida kõiki haigega kontaktis olnud koeri, kuna võib esineda asümptomaatilisi parasiidikandjaid. Tõrjet tuleks teha ka keskkonnas, kus haigestunud koerad viibisid, kuna süüdiklest võib elada väliskeskkonnas kuni 21 päeva. Juhul kui vaatamata ravile tekib koeral uusi nahakahjustusi, võib tegemist olla puuduliku ravi, keskkonnast saadud uue nakkuse või inimeselt koerale üle kandunud invasiooniga.
Ketoonid

Ketoonid on orgaanilises keemias ühendid, milles karbonüülrühm (C=O) on seotud kahe süsiniku aatomiga.
Ketooni saab üldiselt esitada valemiga R1(CO)R2.
Karbonüülrühma süsiniku sidemed kahe süsiniku aatomiga eristavad ketoone karboksüülhapetest, aldehüüdidest, estritest, amiididest ja teistest hapnikku sisaldavatest ühenditest.
Kaksikside karbonüülrühmas eristab ketoone alkoholidest ja eetritest. Lihtsaim ketoon on 2-propanoon ehk atsetoon (CH₃COCH₃).
Karbonüülrühma kõrval paiknevat süsiniku aatomit kutsutakse α-süsinikuks. Vesiniku aatomeid, mis on selle α-süsinikuga ühenduses, kutsutakse α-vesinikeks.

Nomenklatuur

Üldiselt nimetatakse ketoone IUPAC-i nomenklatuuri järgi, lõpuliitega "-noon" (2-propanoon; 3-pentanoon jms). Tavalisemate ketoonide jaoks kasutatakse triviaalnimetusi, näiteks: atsetoon jms.

Füüsikalised omadused

Karbonüülrühm on polaarne, mistõttu ketoonid on polaarsed ühendid.
Karbonüülrühmad seonduvad veega vesiniksidemete abil, mistõttu ketoonid on vees lahustuvad.
Ketoonid on vesiniksidemete vastuvõtjad, kuid mitte tekitajad. Seega ei saa ketoonidel tekkida vesinikside ketoonidega, mistõttu ketoonid on lenduvamad kui sama molaarmassiga alkoholid ja karboksüülhapped.
Aivar Põldvee

Aivar Põldvee (sündinud 5. veebruaril 1962 Paldiskis) on eesti ajaloolane, alates 2010. aastast ajaloodoktor ja Tallinna Ülikooli teadur.
Põldvee omandas põhi- ja keskhariduse Keila 1. Keskkoolis, misjärel ta 1980. aastal asus Tartu Ülikooli ajalugu õppima. Ta lõpetas selle 1985. aastal ning töötas aastatel 1984–1989 Keila I keskkoolis ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetajana. Sellele järgnes kolmeaastane aspirantuur Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis. 1993–1997 oli ta sealsamas nooremteadur. Aastatel 1989–2001 oli ta ka Harjumaa Muuseumi vanemteadur ning 1994–1995 direktori ajutine kohusetäitja. 1998–2001 oli Põldvee ka Keila Gümnaasiumi vanemõpetaja.
2001. aastal sai Põldveest Eesti Ajaloomuuseumi teadusdirektor, kellena ta töötas viis aastat. 2003. aastal alustas ta Tartu Ülikoolis magistriõpet ja sai aasta hiljem magistrikraadi. Seejärel astus ta samasse doktorantuuri. 2010. aasta 23. septembril kaitses ta doktoriväitekirja teemal "Bengt Gottfried Forselius ja rahvahariduse lätted Eesti- ja Liivimaal". Töö juhendaja oli Mati Laur, oponent oli Kari Tarkiainen.
Naiskodukaitse Lääne ringkond

Ajalugu

Esimesed Naiskodukaitse osakonnad tekkisid 1925 Haapsalus, Emmastes ja Ristil. 2. mail 1925 organiseeriti Haapsalus Lääne malevkonna juures esimene naiskodukaitse jaoskond. Naiskodukaitse Lääne ringkond asutati 25. märtsil 1928. aastal, Lääne ringkond taasasutati 29. novembril 1996. aastal. 
Lääne ringkond moodustati Lääne maleva pealiku kapten Villem Väedeni poolt Kaitseliidu Lääne maleva staapi kokku kutsutud jaoskondade esindajate koosolekul 25. märtsil 1928. aastal. Sel koosolekul valiti ringkonna esinaiseks M. Michelson, sekretäriks Hendrikson ja juhatuse liikmeteks  H. Vaus, Olga Helene Blaubrück (hiljem Arumaa) ja Kask. 1929. aasta sügisel lahkus  Michelson aja puudusel Lääne ringkonna esinaise kohalt. Sama aasta 20. oktoobril kutsuti kokku erakorraline jaoskondade esindajate koosolek, kuhu oli ilmunud kuue jaoskonna esindajad, kelle hulgast valiti Lääne ringkonna esinaiseks H. Raja, sekretäriks N. Supronenko ja juhatuse liikmeteks H. Vaus, H. Lassur ja L. Mauer.  
1930. aastal oli Lääne ringkonnas 28 jaoskonda, 1933. aastal 30 jaoskonda, kuhu kuulus 818 naiskodukaitsjat. 1937. aastal oli Lääne ringkonnas juba 40 iseseisvat jaoskonda.

Risti jaoskonna asutamine

Naiskodukaitse Risti jaoskonna asutamiskoosolek peeti 20. veebruaril 1928. Koosoleku avas Johannes Lillioja, toonitades naiskodukaitse vajadust kompanii juures. Malevkonna instruktor leitnant Linnas selgitas pikemas kõnes naiskodukaitse ülesandeid ja kohustusi, mida jälgiti suure huviga. Selle järel peeti veerandtunnine vaheaeg, mille vältel Haapsalu naiskodukaitse liige Blaubrück tutvustas üksikasjalikult naiskodukaitse üksikasju ja sihte. Peale vaheaega valiti juhatus koosseisus Anna Lillioja (esinaine), Hendrikson, Rang, Riimann, kandidaatideks Martson ja Valk. Revisjonikomisjon valiti koosseisus Vinkmann, Johanson ja Pikver, kandidaatideks Krusel ja Saksakulm. Ringkonnakogusse valiti esindajaks Anna Lillioja.

Sümboolika

NKK Lääne ringkonna lipu erimärk:Pikuti poolitatud hõbehall-punasel sõõril on vastasvärvides kaheksaharuline täht, mille heraldiliselt parempoolse (läänepoolse) haru peal on musta kontuuriga ümbritsetud kuldkollane täht W. Selgituseks: hõbedane ja punane on Hiiumaa, punane ja hõbedane Läänemaa vapivärvid. Kaheksaharuline täht on muinasajast tuntud kaitsev ja õnnetoov sümbol, tähistab ka taassündi ja kompassiristi. Täht W märgib läänekaart ja osutab sellega NKK Lääne ringkonnale. (Priit Herodes)
Valgevene suursaatkond Tallinnas

Valgevene suursaatkond Tallinnas on Valgevene diplomaatiline esindus (suursaatkond)  Tallinnas. Suursaatkond avati 2010. Enne seda tegutses Tallinnas Valgevene peakonsulaat. 
Valgevenes Minskis on Eesti suursaatkond.
Nukufilm

Eesti nukufilm

Eesti esimene nukufilm oli 1958. aastal lavastatud "Peetrikese unenägu".
Eestis toodab nukufilme OÜ Nukufilm.
Aastast 2001 tegutseb MTÜ Nukufilmi Lastestuudio.
Nelk (vürts)

Nelk on vürts, mis koosneb nelgipuu kuivatatud õiepungadest.
Vürtsiks mõeldud nelgipuu õiepungad korjatakse enne puhkemist, kui nad on punaka värvusega. Õienuppude kogumine on käsitsitöö, kõige väärtuslikumaks hinnatakse taime tipmistelt õisikutelt saadud pungi. Saaki kogutakse kaks korda aastas. Ühelt suurelt puult võib aastas saada 2–4 kilo õiepungi.
Kogutud pungad kuivatatakse kas lehtedega kaetult päikesesoojuses või nõrgas kuumuses. Oluline on kuivatustemperatuuri ja -tingimuste täpne jälgimine, sest liigne soojus põhjustab eeterlike õlide lendumist ja vürtsi kvaliteedi halvenemist. Kuivatamine kestab seni, kuni pungade painutamine viib nende murdumisele iseloomuliku praksatusega. Kuivanult muutuvad õiepungad kas punakaspruuniks või suisa mustaks ning nende elastsus taastub.
Meil on nelk tuntud maitseaine eelkõige hõõgveinide vürtsisegudes, piparkookides ja marinaadides. Eestis kasutatakse seda köögivilju (peamiselt kõrvitsat) marineerides, Skandinaavias on see levinud heeringamarinaadides. Masstoodangus võib nelki kohata nii vorstide kui lihakonservide maitsestamiseks mõeldud vürtsisegudes.
Nelki lisatakse mitmetele alkohoolsetele jookidele, eeskätt likööridele, samuti Aasia regioonis levinud karastusjookidele, näiteks nelgilimonaadile. Et alkoholis lahustuvad hästi just nelgi mõrumaitselised ühendid, annab nelgilisand likööridele omapärase mõrkja meki. Ergutava toimega jookidest on maailmas tuntud nii nelgilisandiga kohv kui ka tee.
Nelk kuulub kohustusliku osana mitmete rahvuslike vürtsisegude hulka, näiteks India karri, Prantsuse neljavürtsisegu, Hiina viievürtsisegu või Maroko maitseainete koostises. Suur kogus nelki leiab kasutamist ka tubaka lisandina, eriti just Indoneesias, kus nelgilisandiga sigarette tuntakse nimetusega "kretek".
Nail Jakupov

Nail Railovitš Jakupov (vene keeles Наиль Раилович Якупов; sündis 6. oktoobril 1993 Nižnekamskis) on Venemaa jäähokimängija, parem äär. Ta mängib 2018. aastast KHL-i klubis Peterburi SKA.
Aastal 2012 valiti ta esimesena NHL-i draft'is. Ta mängis seejärel neli hooaega Edmonton Oilers. Hooajal 2016-17 mängis ta St. Louis Bluesis ja hooajal 2017-18 Colorado Avalanche'is.
Ta on rahvuselt tatarlane.
Eesti Mootorispordi Keskliit

Eesti Mootorispordi Keskliit oli 1924-1940 tegutsenud Eesti mootorispordiga tegelev keskorganisatsioon.
Liit asutati 27. septembril 1924.
Varssavi lahing

Eellugu

1920. aasta juulikuu lõpuks hõivasid nõukogude väed kogu Valgevene ning viisid üle sõjategevuse Poola territooriumile. 12. juulil sõlmiti rahuleping Leedu ja Nõukogude Venemaa vahel ning rahulepinguga Vene SFNV tunnustas Leedu Vabariigi iseseisvust ja Leedu sai Vilniuse linna ja nn Suur-Leedu territooriumi, mille idapiir kulges ligikaudu sada kilomeetrit kaugemal kui praegu (ka Valgevene alad Grodno, Lida ja Vileika piirkonnas).
10. juulil teatas ebasoodsas sõjalises olukorras Poola, et on nõus väljapakutud piiriga Curzoni liinil. Järgmisel päeval saatis Suurbritannia välisminister George Nathaniel Curzon Vene SFNV-le noodi nõudega peatada Punaarmee pealetung ning sõlmida Poolaga vaherahu. 16. juulil kuulas VK(b)P KK pleenum Punaarmee juhtkonna hinnangud kujunenud olukorrale ning lähtudes nende optimistlikust hinnangust, mis andis lootust võiduks Poola vägede üle, keeldus Curzoni ettepanekust. Punaarmee jätkuvat pealetungi Poolale juhtis Punaarmee Läänerinde juhataja Mihhail Tuhhatševski suunaga Varssavile, seda toetas Aleksandr Jegorovi juhitav Looderinne suunaga Lvivile.
Leedulased vallutasid 19. juulil Sejny ja 30. juulil Suwałki, 22. juulil vallutas Punaarmee Grodno ja suundusid edasi Varssavi poole, 29. juulil hõivas lõuna pool asuva Augustówi. Poola väed taganesid Łomża suunas.
Punaarmee edenes Varssavi suunas peaaegu takistamatult, Semjon Budjonnõi 1. ratsaarmee murdis Poola kaitseliinidest, Valgevenest edenema hakanud väed Tuhhatševski juhtimisel hõivasid 19. juulil Grodno, 28. juulil Białystoki. Edukalt alanud pealetungi kavatses nõukogude Läänerinde juhataja Tuhhatševski jätkata Poola pealinna Varssavi suunas ning kaasata selleks Punaarmee ülemjuhataja Sergei Kamenevi nõusolekul ka Läänerinde koosseisust 12. armee ja Semjon Budjonnõi 1. Ratsaarmee. Nõukogude juhtkonnas toimunud eriarvamuste tulemusel, suunati Budjonnõi Lvivi peale ja loobus Varssavi pealetungisuunast. 
Augustis suutis Józef Piłsudski Poola vägede ülemjuhatajana oma jõud koondada Bugi jõe-Bresti liinile, kuid ei suutnud pealetungi peatada ning Poola väed olid sunnitud taanduma Visla taha.

Lahing

16. augustil viisid Poola keskrinde väed läbi pealetungioperatsiooni Läänerinde tiiva ning tagala suunas ning 12.–25. augustini sundisid poolakad Varssavi lahinguga Nõukogude Venemaa väed taganema, Punaarmee väeosad purustati ning Punaaarmee väeosad taganesid nädala jooksul Lipski–Brest-Litovsk liinile; osa Läänerinde (4. armee, 2 ratsaväekorpuse ja 15. armee, 4. jalaväediviisi väeosad) jäid aga piiramisrõngasse ning taganesid Ida-Preisimaale, kus nad interneeriti. 
21. augustiks kaotasid Punaaarmee väeosad igasuguse võitlusvõime ja 31. augustiks olid nad peaaegu kõikjal taganema löödud või vangi võetud.
Oti lõugas

Oti lõugas on laht (lõugas) Harju maakonnas Jõelähtme vallas Rohuneeme küla rannikul.
Lahe koordinaadid on 59° 34′ N, 24° 48′ E.
Wolmar von Ungern

Wolmar von Ungern (umbes 1500 – enne 1587) oli Saare-Lääne piiskopkonna vaimulik ja aadlik.
Wolmar oli Georg von Ungerni poeg esimesest abielust. 1520. aastatel sai temast Saare-Lääne toomkapiitli liige ning 1527. aastal ka toompraost. Isa püüdis temast teha ka Riia toompraosti, kuid edutult. Wolmar saatis oma isa reisil Rooma (aastatel 1533–1534), kus too aga suri. 1535. aastal naasis Wolmar Liivimaale ja oli järgnevalt Riia peapiiskopi koadjuutori Wilhelm von Hohenzollerni teenistuses. Toompraosti kohast jäi ta aga 1534. aastal ilma, kui Wilhelmi rivaal, Saare-Lääne piiskop Reinhold von Buxhövden, selle konfiskeeris. 1555. aasta paiku tõmbus Wolmar aktiivsest tegevusest tagasi ning elas oma perekonna valdustes Lätis. 1570. aastal sündis tema abielust Margaretha Rostigeriga poeg Otto. Seejärel pole temast aga midagi teada, 1587. aastast pärinevas dokumendis on aga tema abikaasat märgitud lesena; seega suri Wolmar 1570. ja 1587. aasta vahel.
Naissaare sadam

Naissaare sadam (sadama kood: EE NAI) on sadam Naissaare idarannikul.
Sadama geograafilised koordinaadid on 59° 33′ 23″ N, 24° 33′ 15″ E.
Sadama territoorium hõlmab 6 000 m² maa-ala ja 49 600 m² veeala.
Sadamas on 3 kaid üldpikkusega 254 m. Suurim sügavus kai ääres on 3,5 m.
Suurim võimalik laev: pikkus 35 m, laius 8 m, süvis 2 m.
Hagioskoop

Hagioskoop (kreekakeelsetest sõnadest άγιος hágios 'püha' ja  σκοπός skopos 'vaatama') on väike vaateava keskaegse kiriku seinas, mis lasi pilku heita kiriku peaaltarile ja hostia ülestõstmisele ning võimaldas teenistusest osavõttu ka neile, kes mingil põhjusel ei saanud kirikusse siseneda, näiteks pidalitõbistele.
Samal põhimõttel saab hagioskoobiks nimetada müüri läbiva sakramendiniši välisküljel olevat akent, mis võimaldab näha sakramendinišis asuvat pühitsetud hostiat.

Eestis

Hagioskoopi esineb ka Eesti keskaegses arhitektuuris. Vanematest kirikutest on ta 13. sajandil ehitatud Hanila Pauluse kiriku kooriruumi põhjaseinas, 15. sajandil tehti see ka Vormsi kiriku kooriseina . Pirita kloostri kirikul on see tänaseni nähtav läänefassaadi põhjalõigus väliskantslialtari all.
Hagioskoobiga sakramendinišš on olnud Oleviste (tänapäeval väljast kinni müüritud), Haljala, Viru-Nigula, Juuru, Viru-Jaagupi ja Pühalepa kirikul.
Merle Leppik

Merle Leppik (ka: Merle-Mall Leppik; sündinud 1936) on eesti keeleteadlane.
Aastatel 1959–1997 töötas ta Eesti Keele Instituudis ja aastast 1978 ühtlasi sealsamas soome-ugri keelte sektori vanemteadur.
Ta on uurinud läänemeresoome keelte fonoloogiat.
Georg Loeschcke

Georg Loeschcke (Löschcke) (28. juuni 1852 Penig, Saksimaa – 26. november 1915 Baden-Baden) oli saksa filoloog ja kunstiajaloolane.
Õppis Leipzigi ja Bonni ülikoolides klassikalist filoloogiat ning arheoloogiat. Kaitses 1876 Bonni ülikoolis doktoriväitekirja "De titulis aliquot Atticis quaestiones historicae". Täiendas end 1877–1878 kunstiajaloo, arheoloogia ja antiikkeelte alal Itaalias ja Kreekas. Oli 1879–1889 Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia ja arheoloogia professor. Pöördus 1889 tagasi Saksamaale, oli 1890. aastast Bonni ning 1912. aastast Berliini ülikooli professor.
Preisi Teaduste Akadeemia liige. Uuris kreeka skulptuuri ja keraamikat. Võttis osa Rooma piirikindluste väljakaevamistest. Osales EÕSi tegevuses.
Fjodor Openhovski

Fjodor Matšeslavovitš Openhovski (poola keeles Teodor Opęchowski; 29. mai 1854 – 1. jaanuar 1914, Berliin) oli Eestis tegutsenud poola arstiteadlane.
Aadlik. Õppis Tartu Ülikoolis 1838–1844, tudeeris ka Varssavi ja Kiievi Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis eksperimentaalpatoloogia eradotsendina 1884–1889.
Haak (ansambel)

Haak oli Eesti ansambel. Ansambel asutati 1970. aastatel.
Ansambel esines 1976. aasta Viljandi rokifestivalil, ent pärast esinemist sai ansambel aastase esinemiskeelu.
Boleslaw Popowicz

Boleslaw Popowicz (ka Popowick; 2. september 1878 Waręż – 9. jaanuar 1937 Lwów) oli Poola sõjaväelane.
1935. aastal anti talle Eesti Kotkaristi II klassi teenetemärk.
Nõmme alevivolikogu

Nõmme alevivolikogu oli Nõmme alevi esindusorgan, mille ülesanne oli Nõmme elu korraldamine otsuste vastuvõtmisega. Volikogu tegutses aastatel 1917–1926.
Nõmme nimetati 12. novembril 1926 linnaks. Viimane alevivanem jätkas linnapea kohustuste täitmist ja viimane alevivolikogu linnavolikogu kohustuste täitmist kuni uue volikogu kokkukutsumiseni 17. veebruaril 1927.

Esimene alevivolikogu

Liikmeid oli 40, sellest bolševikke 19, sotsiaaldemokraate 7, Nõmme kodanikke (eestlasi) 8 ja sakslasi 6. 
6. jaanuaril 1918 nimetati see volikogu ümber Nõmme Töörahva Nõukoguks.