google/wiki40b huggingface dataset:
Bad Pyrmont

Ajalugu

Varem Pyrmontiks kutsutuna oli see keskajal väikese krahvkonna keskus. Krahvkond saavutas 1194. aastal sõltumatuse Schwalenbergi krahvkonnast. Iseseisvus säilis kuni krahviliini hääbumiseni 1494. aastal, kui krahvkonna päris Spiegelbergi krahvkond. 1557. aastal päris krahvkonna Lippe, seejärel 1583. aastal Gleichen.
1625. aastal sai krahvkond pärimise teel palju suurema Waldecki krahvkonna osaks. 1668. aastal otsustas Reichskammergericht Paderborni piiskopkonna nõuete vastu, et Pyrmont oli olnud laenu tagatis, kinnitades Waldecki krahvi õigusi Pyrmonti üle, kes loovutas Amt Lügde – varem krahvkonna pealinn – piiskopkonnale kompensatsiooniks. 1712. aasta jaanuaris ülendas keiser Kark VI Waldecki ja Pyrmonti krahvi vürstiks, krahv oli eelmisel aastal tiitlid ühendanud.
Lühikest aega, aastatel 1805–1812, oli Pyrmont taas eraldi vürstkond pärimise ja jagamise tulemusena pärast eelmise vürsti surma, kuid kaks osa taasühendati 1812. aastal. Waldeck-Pyrmonti vürstkond säilitas oma staatuse pärast 1815. aasta Viini kongressi ja sai Saksa Liidu liikmeks. 1813. aastal hakkasid Pyrmonti elanikud protestima autonoomia puudumise pärast Waldeck-Pyrmontis ja järgmisel aastal kinnitati kahe territooriumi eraldi põhiseaduslik loomus, kuni 1849. aastal formaalne unioon loodi.
Alates 1868. aastast haldas vürstkonda Preisimaa, kuid see säilitas oma seadusandliku iseseisvuse. Preisi haldus teenis väikeriigi halduskulude vähendamise eesmärki ja põhines kümneaastasel lepingul, mida korduvalt pikendati. 1871. aastal sai see uue Saksa keisririigi osariigiks. Esimese maailmasõja lõppedes, Novembrirevolutsiooni ajal loobus vürst troonist ja Waldeck-Pyrmontist sai Vaba riik Weimari vabariigis. 30. novembril 1921, pärast kohalikku rahvaküsitlust, lahutati ja liidendati Pyrmonti linn ja kreis Preisi Hannoveri provintsiga, kusjuures Waldeck liidendati Preisimaa Hessen-Nassau provintsiga 1929. aastal.

Majandus

Spaalinnana on Bad Pyrmonti majandus suuresti turismile suunatud. Bad Pyrmonteri mineraalvett villitakse Bad Pyrmontis.

Vaatamisväärsused

Bad Pyrmontis on Waldecki ja Pyrmonti printsi George Friedrichi poolt 1668. aastal asutatud 17-hektarilise pindalaga valdavalt klassikalises inglise stiilis, kuid ka muid stiile hõlmav spaapark, kus on arvukalt purskkaeve ning suur väline palmiaed 330 liiki palmi ja 400 lähistroopilise potitaimega. Pargi lõunaserva jääv barokkloss (1706–10) on osa 16. sajandist pärinevast märkimsväärsest kindlustuste kompleksist. Lossis on praegu omavalitsuse ja spaa ajaloo muuseum. Unikaalne Euroopas on aurukoobas, kus terapeutilised süsihappegaasiaurud kerkivad maa seest.
Ooperifantoom (film 2004)

Süžee

Film põhineb Gaston Leroux' romaanil "Ooperikummitus" põhineval Andrew Lloyd Webberi muusikalil "Ooperifantoom".
Willi Stoph

Willi Stoph (hääldus: [štoof]; 9. juuli 1914 Berliin – 13. aprill 1999 Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.
Willi Stoph oli pärit töölisperekonnast. Põhikooli lõpetamise järel asus ta õppima müürsepa ametit. 1928. aastal astus Willi Stoph Saksamaa Kommunistlikku Noorsooühingusse ja 1931 Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. 1935–1937 teenis ta aega Wehrmachtis. Seejärel töötas ta Berliinis ühes arhitektibüroos. 1940. aastal mobiliseeriti Stoph Wehrmachti. Ta võttis osa sõjategevusest idarindel, 1942. aastal sai ta haavata ning teda autasustati Raudristiga. 1945. aasta aprillis langes ta Punaarmee kätte sõjavangi.
1945. aasta juulis põgenes ta Ida-Preisimaalt Nõukogude sõjavangilaagrist ja pöördus tagasi Berllini. 1949. aastal sai temast Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige ja 1950. aastal Rahvakoja (parlamendi) liige. Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liige oli ta alates 1953. aasta juulist. 1952–1955 oli ta Saksa DV siseminister ja 1956–1960 kaitseminister. 1962–1964 oli ta Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja. 24. septembrist 1964 kuni 3. oktoobrini 1973 ja 29. oktoobrist 1976 kuni 7. novembrini 1989 oli ta Ministrite Nõukogu esimees (sisuliselt peaminister). Vahepeal oli ta 3. oktoobrist 1973 kuni 29. oktoobrini 1976 Riiginõukogu esimees (formaalselt riigipea).
17. oktoobril 1989 ütles Willi Stoph Poliitbüroo istungil Erich Honeckerile: "Erich, es geht nicht mehr. Du musst gehen" ("Erich, nii enam ei lähe. Sa pead lahkuma"). Järgmisel päeval astuski Honecker parteijuhi ametist tagasi.
8. novembril 1989 astus Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo täies koosseisus tagasi, sealhulgas ka Stoph. 3. detsembril 1989 heideti Willi Stoph parteist välja.
8. detsembril 1989 Willi Stoph vahistati süüdistatuna korruptsioonis ja ameti kuritarvitamises, kuid tervislikel põhjustel vabastati ta 1990. aasta veebruaris. Ta püüdis saada poliitilist asüüli Nõukogude Liidus, kuid see ei õnnestunud. 1991. aasta mais arreteeriti Stoph uuesti seoses Berliini müüri ületamise katsel mõrvatute kriminaalasjaga. Tervislikel põhjustel vabastati ta vangistusest 14. augustil 1992. 1992. aasta novembris algas Berliini Stophi ja teiste Saksa DV tippjuhtide üle kohtuprotsess. 1993. aasta augustis lõpetati kohtuasi Stophi vastu tema vastutusvõimetuks tunnistamise tõttu.
Elu lõpuperioodil elas Willi Stoph tagasitõmbunult pensionärina Berliinis.
Loomismüüdid

Tunnetuslikud aspektid

Tunnetuslikult on loomismüüdid kultuuri jaoks oluline kogum teadmisi sellest, kuidas ja miks on asjad maailmas just niimoodi ja mitte teisiti. Sageli on loomismüüdid seotud seletusmüütidega.

Funktsioonid

Loomismüütide funktsiooniks võib olla maailma asjade muutmine ja mõjutamine. Loomismüüt võib olla loits, ravimisvormel, sünnisõnad jne.
Seos loomismüüdi ja loitsu vahel tuleneb animistlikust mõtteviisist, mille kohaselt on maailm (ja tema nähtused ning objektid) hingestatud. Selle mõtteviisi (uskumuse) kohaselt saab nähtusi ja objekte mõjustada suheldes nende hingega (vaimuga). Seda vaimu (või hinge) saab mõjutada, kui talle esitada tema sünnilugu.
"Kalevala" loitsud ongi enamasti sünnisõnad. Tuntud on Veljo Tormise poolt viisistatud "Raua needmine". Rauda neatakse selleks, et ravida raudeseme (terariista) poolt tekitatud haava või vigastust. "Raua needmise" sisu on loomismüüt (tekkemüüt) raua sündimisest.

Žanrilised aspektid

Žanriliselt võib loomusmüüt olla esitatud nii jutustusena, lauluna, tantsuna, draamana või nende seguna.

Vormilised aspektid

Vormiliselt võivad loomismüüdid olla väga ulatuslikud ja komplitseeritud, kuid on küllaldaselt ka lühivormilisi loomismüüte (mõistatuste, vanasõnade, kõnekäändude vms kujul). Loomismüüdid võivad eksisteerida nii suulises pärimuses kui ka kirjalikult fikseerituna. Paljude religioonide pühakirjad, eeposed jmt sisaldavad loomismüüte.
Jack Off Jill

Jack Off Jill oli alternatiivroki / gothic rock'i bänd Floridast.
Bändi asustasid 1992. aastal Jessicka Fodera, Tenni Ah-Cha-Cha, Robin Moulder ja Michelle Inhell. Jack Off Jill püsis koos 8 aastat (1992–2000), kuigi lõpupoole olid liikmeteks vaid Robin ja Jessicka.

Nimi

Jessicka tahtis panna bändi nimeks JOJ, Somnolent, The Pills või Drowsy. Jessicka kauaaegne sõber Marilyn Manson pakkus, et nimi võiks olla Jack Off Jill, ning bänd nõustus sellega.

Ajalugu

Jack Off Jilli esimene kontsert oli Florida ööklubis The Plus Five Lounge koos Mansoni ja The Spooky Kidsiga. Jack Off Jill sai mõne ajaga üheks huvitavamaks underground-bändiks.
Vesipaju

Kirjeldus

Vesipaju võib kasvada kuni 10 m kõrguseks. Taime lehed on 4...11 cm pikad ja 1...3 cm laiad. Vesipaju õied on urvad, mis õitsevad umbes samal ajal, kui esimesed lehed võrsuvad; putuktolmleja. Taim on kahekojaline: isas- ja emasurvad kasvavad erinevail isendeil. Isasurbadel on kolm tolmukat, selle iseärasuse tõttu on taime teistest pajulistest lihtne eristada (enamikul sugukonna esindajail on 2 või 5 tolmukat).

Kasvukoht

Tavaliselt kasvab taim liigniisketele aladel: märgaladel ja veekogude – sageli jõgede – kallastel.
Nõukogude sõjavangilaagrid Eestis

Maardu vangilaager

Tallinna lähedal Maardus asus saksa sõjavangilaager, milles kinnipeetavad töötasid Maardu keemiatehase kaevandustes, teine osa Peterburi maantee ehitusel ning kolmas osa Tallinna ehitusobjektidel, näiteks Tallinna Külmhoone, Paekivitoodete tehase, Liiva jaama, autoremonditehase jne ehitusel.
Saksa sõjavangid elasid mitmes kasarmus (barakis) nii Maardu alevis kui ka üleorus (üleoru barakid olid hiljem ühiselamuteks keemiatehase uuele tööjõule, kuni sai valmis Kallavere elamurajoon). Teine osa vange töötas Peterburi maantee ehitusel. Peterburi maantee ääres, kuhu on ehitatud kütusehoidla, oli seal kõrval sõjavangide kalmistu, kuhu on maetud ca 300–350 surnud sõjavangi. Nimetatud kalmistu oli piiratud kasepuust aiaga ning sissekäiguks oli samuti ehitatud kasepuust võlvkaarega värav, kõikidel haudadel olid ristid koos nimetahvliga. Kui saksa sõjavangid 1953. aastal koju lasti, olevat kõik buldooseriga siledaks lükatud, et ei oleks jälgegi.

Lilleküla laager

Lilleküla laager oli praeguse Kristiine keskuse maa-alal olnud heinamaal.

Jägala laager

Jägala laager asus Ruu tee otsas Peterburi maantee kõrval. Sealsed asukad olid tee-ehitajad, kes elasid poolmuldonnides. Ka seal kõrval oli kalmistu. Samuti kasutasid sõjavangid oma kaaslaste matmiseks ja töö jäädvustamiseks viisi, kus tööl surnud kamraad maeti teesse ja sellele kohale seati märgiks lauajupp.

Laagri laager

Üks laager olevat asunud Pääsküla külje all Laagris.

Kiiu vangilaager

Kiius asus samuti maantee-ehitajate laager, Kiiu küla Kuusalu-poolses otsas.
Aru mõis (Nõo)

Aru mõis (saksa keeles Arrohof) oli rüütlimõis Tartumaal Nõo kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisakompleks Tartu maakonna Elva valla Mälgi küla territooriumile.

Ajalugu

Esmakordselt mainitakse Aru mõisa (Arrohof) 1582. aastal Poola ürikutes. Pärast piirkonna Rootsi kuninga võimu alla minemist 1625. aastal läänistati mõis 1632. aastal Tartu õuekohtu president Peder Eriksson Sparrele (1592–1647), hiljem oli omanik tema poeg Per Persson Sparre (1633–1669), kelle abikaasa Sigridi (sünd. Horn af Åminne; 1630–1693) omanduses oli mõis kuni mõisate reduktsioonini.
Pärast Põhjasõda said mõisaomanikeks Osterwaldid. 19. sajandi keskel omandas mõisa von zur Mühlenite aadliperekond kelle käest eestlane Jaan Prüüs selle 1913. aastal ostis. Aru mõis oli üks umbes seitsmest protsendist rüütlimõisatest, mis siirdusid eestlaste kätte.
Mõisasüda jäi Prüüside kätte ka pärast 1919. aasta maade riigistamist. 1992. aastast kuulub mõisasüda Prüüside järglasele Mall Kirsipuule.

Peahoone

Aru mõisa härrastemaja oli ühekorruseline välimuselt lihtne lameda katusega hoone, mis püstitati 1840. aastatel. Hoonet ilmestas otsas asunud lai klassitsistlik aken-uks, mille ette püstitati hiljem historitsistlik veranda. 
Mõisahoones oli 16 tuba. Suurem osa mõisa sisustavast mööblist oli pärit Peterburist. 
Teise maailmasõja aastail hoiti Aru mõisahoone keldrites Eesti Rahva Muuseumi kogusid. Nõukogude perioodil kasutati mõisa peahoonet kolhoosikontorina. Hoone otsas paiknenud historitsistlik veranda lammutati ja aken müüriti kinni. Samuti tehti hoonele juurdeehitus. Remondi käigus lõhuti kõik ajaloolised kaminad ja ahjud.

Mõisakompleks

Mõisakompleksi kuulus veel valitsejamaja, ait, meierei, veidi eemal asuv koorejaam, veski ja laut. Mõisale kuulus mitu karjamõisat ja moonakate maja. 
Praegu on veel säilinud ait, valitsejamaja ja meierei. Neist esinduslikum on suur tellisait. Aida keskosas on kolme kaaravaga kaaristu ning välimust kaunistavad ristikujulised õhutusavad otsaviiludel. Hoone restaureeriti osaliselt 2000. aastal.
18. sajandi lõpul rajati mõisa barokk stiilis park, kuhu istutati 42 liiki taimi. Pargitiigi kaldal oli kiviktaimla.

Mõisa kalmistu

Mõisa kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 0,6 km kaugusele lõunaedelasse.
Veistelaid

Veistelaid (ka Oitma laid) on Saare maakonnas Saaremaa vallas Unguma küla alal Kiudu lahes asuv 2,8 hektari suurune saar (laid). Saare rannajoone pikkus on 1,29 kilomeetrit.
Saar on kivise pinnamoega, kuulub Kahtla-Kübassaare hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.
Saare koordinaadid on 58° 28′ N, 23° 9′ E.
Fjodor Jordan

Fjodor Ivanovitš Jordan (vene Фёдор Иванович Иордан; 13. august 1800 – 19. september 1883 Peterburi) oli vene kunstnik ja graveerija.
Õppis Keiserlikus Kunstide Akadeemias. 1844. aastast akadeemik, 1850. aastast professor, 1871. aastast akadeemia rektor maali ja plastika alal.
Harilik astelpaju

Välimus

Põõsas või puu, 3–9 m kõrgune. Oksad asteldega. Lehed lineaalsed, 0,5 cm laiad ja 3–8 cm pikad, hõbedaselt hallikasrohelised.
Kahekojaline taim, emas- ja isasõied eraldi taimedel. Emas- ja isastaimi on võimalik eristada üksnes õiepungade järgi. Emasõiel pole kroonlehti, näha on vaid kollased emakasuudmed. Isasõite kroonlehed on pruunikad, soomusja kattega.
Viljaks on väikeste õlirikaste seemnetega lihakas luuvili. Värvus varieerub kultuursortidel kahvatukollasest oranži ja punaseni. Viljad kinnituvad tihedalt ja tugevalt võrsele, mis teeb saagi koristamise keeruliseks.

Levila

Looduses kasvab Euroopast Siberini, Hiina ja Põhja-Indiani.

Kasvatamine

Harilik astelpaju on ainuke astelpaju perekonda kuuluv liik, millest aretatud sorte seni viljade saamiseks kasvatatakse. Vahepeal läänemaailma jaoks unustusehõlma vajunud taim taasavastati 1930. aastate Venemaal Barnaulis asuvas Siberi aiandusinstituudis. Eestis on hakatud astelpaju tööstuslikult kasvatama ning marjadest saadusi tootma viimasel kümnendil.

Kasutamine

Ta on mitmekesine põllumajanduskultuur, mille viljelemine on väga keskkonnasäästlik ning suurem osa taimest on erinevatel viisidel kasutatav. Koduaedades kasvatatakse ilupuu ja majapõõsana. Kuna on mullastiku suhtes vähenõudlik, on katsetatud mahajäetud põlevkivikarjääride haljastamist astelpajuga. Astelpaju marjadest ning seemnetest toodetud õli on tervislik.

Ajalugu

Legendid räägivad, et vanad kreeklased lisanud astelpaju lehti ja noori oksi võistlushobuste sööda hulka, mis hobustele nii hästi mõjunud, et karva kohe läikima löönud. On proovitud tänapäeva hobustegi peal – töötab tõesti. Astelpaju lehed olnud lemmiktoiduks ka lendavale ratsule Pegasusele, siit ka astelpaju nimi Hippophae (kr. k. hippos – hobune; phaos – särav, läikiv).
Marju, lehti, koort ja seemnetest saadud õli on kasutatud juba ammustest aegadest – ravivahendina on astelpaju leidnud mainimist Tiibeti kroonikates juba 800 aastat e. Kr.
Santa Rosa maakond

Ajalugu

Santa Rosa maakond moodustati 1842. aastal. Maakond sai nime roomakatoliku pühaku Rose de Viterbe järgi.
David Dobrik

Lapsepõlv

Dobrik sündis 1996. aastal Slovakkias Košices. Pere kolis hiljem Vernoni mägedesse Illinoisi osariigis, seejärel Chicagosse jõukasse äärelinna. Dobrik on kaitstud DACA alusel. Kolledžiaastatel kolis ta Los Angelesse, et suurendada oma Vine karjääri.
Dobrikil on õed Ester ja Sara ning vend Toby.

2013–2016. Vine ja YouTube'i algus

2013. aastal laadis David oma esimese Vine. Sageli teeb ta koostööd teiste inimestega, nagu Liza,The Gabbie Show, Zane & Heath ja paljude teistega. Enne oma YouTube'i kanali alustamist kuulus Dobrik YouTube'i gruppi Teine Klass. Selle kanali lõpus oli Dobrik omandanud üle 18 000 jälgija. Teise klassi lõpul ei läinud kaua, kui Dobrik lõi oma isikliku YouTube'i kanali David Dobrik. Pidevas vlogide seerias esitleb David ka oma sõpru. 2016. aasta augustis tegi Dobrik oma teise kanali, David Dobrik Too.

YouTube ja "The Vlog Squad"

Dobrik sai oma fännid viimastel aastatel tänu oma energiliste ja positiivsete videotega, mida ta tavaliselt kolm päeva nädalas postitab. 2017. aastal võitis Dobrik aasta Vloggeri auhinna. Aastal 2018 võitis Dobrik 2018 ka Streamy Awardsi auhinna, samas kui Vlog Squad võitis ka oma auhinna. 2018. aastal nimetati Dobrik PAPER Magazine'i poolt Bretman Rocki, Trisha Paytasi ja Jaboukie Young-White'i kõrval üheks "10 sotsiaalmeedia isikuks, kes teeb kõige rohkem lärmi".
Tal püüdleb palju ja tal on ka teisi sissetulekuallikaid peale tema peamiste vlogide. Tal on podcast "Views", mida ta teeb koos juutuuber Jason Nashiga ja aeg-ajalt ilmub sinna ka Joe Vulpis ja Natalie Mariduena.

The Vlog Squad

Termin "The Vlog Squad" on algselt loodud Dobriki vlogi fännide poolt. See viitab sõpradele, kes ilmuvad tema vlogides, seega puudub tegelik liikmeskond. Seda öeldes on loomulikult mitmed sõbrad tulnud ja läinud, kuid paljud allikad annavad nimekirja suurimatest nimedest ja pidevatest esinemistest korduvate liikmete seas. Dobrik tegutseb selle rühma juhina.
Need, kes tema videotes regulaarselt ilmuvad ja keda fännid peavad kuulumaks "Vlogi meeskonda", on näiteks Liza Koshy, Josh Peck, Jason Nash ja Gabbie Hanna.
Paljud teised YouTube'i ja interneti isiksused on ka ilmunud tema videotes, sealhulgas Casey Neistat, Jeffree Star, Tana Mongeau, Dolan Twins, Emma Chamberlain, Logan Paul ja Elle Mills. Paljud kuulsused on ka esile toodud Dobriki vlogides, nagu näiteks John Stamos, Kendall Jenner, Kaia Gerber ja Howie Mandel. Dobrik on tihti külla kutsunud sõpru kodulinnast, näiteks Vernon Hillsi.

Isiklik elu

David Dobrik oli 2015. aasta lõpust suhtes juutuuber Liza Koshyga. 2018. aasta jaanuaris läks paar lahku. Nad on siiski jäänud lähedasteks sõpradeks ja suhtlevad kenasti edasi.
Wiredi intervjuus teatas ta, et räägib väga hästi slovakkia keelt ja oskab tõlkida ungari keelt.
Lennujaama tee

Lennujaama tee on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Ülemiste asumis, Tallinna lennujaama lähedal. Tee suundub vana lennujaamahoone juurde.
Lennujaama tee sai nime 1958. aastal.
Matthijs de Ligt

Matthijs de Ligt (sündinud 12. augustil 1999 Leiderdorpis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Torino Juventus ja Hollandi jalgpallikoondises.
Ta liitus 2008. aastal Amsterdami Ajaxiga. Ajaxi põhimeeskonnas tegi ta debüüdi 21. septembril 2016 karikamängus Willem II vastu, lüües selles mängus ka värava. De Ligt sai sellega Clarence Seedorfi järel Ajaxi teiseks noorimaks väravalööjaks. Peagi kindlustas de Ligt koha Ajaxi põhikoosseisus. 24. mail 2017 sai ta mängus Manchester Unitedi vastu 17 aasta ja 285 päeva vanuselt noorimaks mängijaks, kes on Euroopa karikafinaalis mänginud. 2018. aasta märtsis määrati ta Ajaxi ajaloo kõige nooremaks kapteniks. Hooajal 2018–19 tuli ta Ajaxiga Hollandi meistriks.
2019. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Juventusega.
2018. aastal pälvis esimese kaitsjana Golden Boy auhinna. Samal hooajal valiti ta ka Hollandi jalgpalli tulevikutalendiks. 2019. aastal valiti ta Hollandi aasta jalgpalluriks.
Debüüdi Hollandi jalgpallikoondises tegi de Ligt 25. märtsil 2017 mängus Bulgaaria vastu. Koondisekarjäari esimese värava lõi ta 24. märtsil 2019 EM-i valikmängus Saksamaa vastu.
Ingeborg Johansen

Isiklikku

Ajaloolane Paul Johansen oli tema noorem vend.
Ökokolonialism

Ökokolonialism (inglise eco-colonialism, ecolonialism) on looduskaitses traditsioonilise Lääne paradigma ja võimustruktuuri pealesurumine põlisrahvastele; postkolonialismi üks avaldumisvorme.
Looduskaitse pealesurumisega põlisrahvastele võib juhtuda, et isegi kui seda tehakse parima kavatsusega, ei pruugi see kokku minna kohaliku käsitlusega looduskaitsest. Seetõttu loodetava kasu asemel võidakse kohalikke olusid mitte arvestamata tekitada looduskeskkonnale hoopis kahju.
Tärkma ohvritamm

Tärkma ohvritamm on pühaks peetud tammepuu, mis asub Tärkma külas Hiiumaal. Puu kasvab külatee ääres.
Veel 20. sajandi alul ohverdati puule münte. 1938. aastal on rahvaluule koguja Enda Ennist üles kirjutanud, et viidi toitu, pidutseti, tantsiti ja tehti tuld.
1941. aastal heideti puu kõrvale lennukipomm, mis vigastas puud.
1998. aastal oli Hendrik Relve andmetel puu kõrgus 11 m ja ümbermõõt rinnakõrguselt 509 cm.
2001. aastal tehti korba analüüs, mille järgi hinnati tamme vanuseks ligi 310 aastat.
Puu tüves on õõnsus.
Abijoon

Termini ajalugu

1861. aastal nimetas Johann August Hagen oma orelimängu õpikus abijooni 'abiwirrodeks', sest noodijoone nimetus oli temal 'wiirg'. Andreas Erlemann kasutas 1864. aastal juba nimetust 'abbijoned' ja Karl August Hermann 1905. aastal 'kõrwalised ehk abijooned'.
Arkaad

Arkaad (ladina arcus 'kaar') ehk kaaristu on arhitektuuris sammastele või piilaritele toetuvate kaarte rida.
Arkaade on kasutatud võlvlae, silla ja akvedukti toena, seina avajana ruumide ühendamiseks ja fassaadi liigendajana. Kaunistuseks ja liigenduseks on ehitatud ka petikarkaade.
Kevin Young

Kevin Curtis Young (sündinud 16. septembril 1966 Los Angeleses) on USA endine kergejõustiklane (400 m tõkkejooksja). Olümpiavõitja (1992), maailmameister (1993) ja kehtiva maailmarekordi 46,78 valdaja.

Olümpiamängudel

1992 olümpiavõitja 46,78

Maailmameistrivõistlustel

1993 maailmameister 47,18
Upper New York Bay

Upper New York Bay või lühendatult Upper Bay laht on New Yorgi ja New Jersey sadamate keskosa, mida sageli nimetatakse New Yorgi sadamaks, kuhu voolab Hudsoni jõgi.

Geograafia

Lahte ümbritsevad New Yorgi linnaosad Manhattan, Brooklyn ja Staten Island ning New Jersey osariigi Hudsoni maakonna omavalitsused Jersey City ja Bayonne. Selles asuvad mälestuspaikadena kaitse alla võetud väikesaared Liberty Island, Ellis Island ja Governors Island.
Leila Abašidze

Leila Abašidze (gruusia keeles ლეილა აბაშიძე; 1. august 1929 Thbilisi – 8. aprill 2018 Thbilisi) oli Gruusia filminäitlejatar.
Debüteeris filmis juba 1941. aastal ("Kadžana").
Lõpetas 1951 Thbilisi Rustaveli-nimelise teatriinstituudi näitlejateaduskonna.
Jaan Toom

Jaan Toom (16. juuni 1939 – 1999) oli eesti bioloog, algoloog.
Ta töötas Tartu Ülikoolis taimesüstemaatika ja geobotaanika kateedris.

Pere

Tema abikaasa oli botaanik Maie Toom.
Robert Heinrich von Holst

Robert Heinrich von Holst (10. veebruar 1858 Kanepi – 23. august 1901 Audru) oli Eesti vaimulik.
Algõpetuse sai koduõpetaja käe all. Õppis aastatel 1872–1876 Tartus gümnaasiumis. Oli aastatel 1876–1877 praktikandiks Gütersloh kristlikus gümnaasiumis. Õppis usuteadust aastatel 1877–1879 Leipzigi ülikoolis, aastatel 1879–1881 Tartu Ülikoolis ja aastatel 1882–1883 Erlangeni ülikoolis. Oli prooviaastal Kanepi Jaani koguduses (oma isa käe all). Ordineeriti 7. augustil 1883 Pärnus õpetajaks.
Oli aastal 1883 (introdutseeriti 14. augustil 1883) Audru Püha Risti koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1883–1901 (introdutseeriti 11. detsembril 1883) sama koguduse õpetaja. Oli aastal 1889 pooleks aastaks pastoriametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele(õigeusus pettunutele). Oli aastatel 1892–1893 praosti (Julius Leo Immanuel Girgensohni) asetäitja. Oli Liivimaa Sinodi misjonireferent. Oli eestikeelse Uue Lauluraamatu kaastööline.

Isiklikku

Tema isa Georg von Holst oli Kanepi- ja Käina koguduse õpetaja.
P. C. Cast

Karjäär

Üksi on kirjutanud ning tuntuks saanud sarjadega Goddess Summoning ja Partholon. Tema esimene raamat Goddess Summoning oli avaldatud 2001. aastal. 2005. aastal alustasid tütrega koostööd sarja kallal House of Night. Olles mõjutatud Stephanie Meyer´i Videviku saagaga, oli sari seotud vampiiridega.
Vändra kihelkond

Piirkonna ajalugu

Vändra kihelkond asutati 17. sajandi keskpaigas. Kihelkond oli pindalalt väga suur, kuid asustuselt hõre.
Kihelkonna alad võisid muinasajal kuuluda valdavalt Alempoisi muinaskihelkonda, mis polnud maakondadega ühinenud. Teisalt arvatakse, et Vändra alad võisid muinasajal olla liitunud Sakala maakonnaga ning Viluvere piirkond jäi hoopis Läänemaale Kõrve muinaskihelkonna alla.
Vändra nime on ürikutes eri keeltes esinenud mitmel kujul, nagu Wenders-kulle, Wennier, Fendern, Fennern, mis tähendab eesti keeles soo- ja rabamaad.
Kihelkonnakirik oli Vändra Püha Martini kirik, 1860. aastal ehitati Käru abikirik.

Vändra kihelkonna pärand

Esimesed Eesti Rahva Muuseumi vanavarakogujad jõudsid Vändra kihelkonda 1912. aastal. Muuseumisse on kogutud piirkonnast üle 1200 eseme, lisaks on fotosid ja kirjalikke materjale.

Kihelkonna alad tänapäeval

Kihelkonna lõunapoolne osa jääb tänapäeval Pärnu maakonna Põhja-Pärnumaa valda, kus Vändra on eraldi alev. Loodepoolne osa jääb Rapla maakonna Kehtna valla ja kirdepoolne osa Järva maakonna Türi valla aladele.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal jäi kihelkonnast kaks kolmandikku Pärnu maakonda, moodustades Vändra alevi ja endise Vändra valla.