google/wiki40b huggingface dataset:
Linda Ruud

Linda Ruud (7. detsember 1932 Lehtse – 23. juuni 2010 Tallinn) oli eesti luuletaja ja prosaist. 
Ta oli raudteelase ja õpetaja tütar. 1936. aastal kolis pere Tapale, kus Linda lõpetas 1951. aastal keskkooli.
Ta asus õppima Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonda loogika ja psühholoogia erialal, kuid lõpetas 1956. aastal eesti filoloogia erialal. 
Ruud töötas Tapa rajoonilehtede juures, Tallinnas Õhtulehe toimetuses tõlkijana ja kirjastuses Eesti Raamat toimetajana.

Looming

Tema debüütluulekogu ilmus 1962. aastal esimeses kassetis. Kokku on ta avaldanud kolm luulekogu ja ühe proosaraamatu.
Daniil Štšenja

Vürst Danil Štšenja (vene Даниил Васильевич Щеня; surnud pärast 1514. a) oli Ivan III ja Vassili III aegne Moskva suurvürstiriigi väejuht ja vojevood.
Danil Štšenja viis ellu suurvürst Ivan III plaani ühendada ida-slaavi vürstiriigid Moskva suurvürstiriigi võimu alla, kroonikast:
„"Sellesamase 6997 (1489) aasta kevadel, 11. juunikuu päeval saatis kogu Venemaa suurvürst Ivan Vassiljevitš vürst Daniil Vassiljevitš Štšenja väega Vjatkale nende sõnakuulmatuse pärast, ja teise väepealiku Grigori Vassiljevitš Morozovi ning muid väeülemaid suure sõjaväega. Nad läksid linnasid ära võttes, vjatkalasi endid aga [risti] suudlema truudust vanduma pannes."“
– (vt. Vladõkin 1994: 57 – 58, Griškina 1994: 31 – 34).
Danil Štšenja juhtis Moskva suurvürstiriigi vägesid Vene-Rootsi sõjas (1495–1497) Soomes, piiras edutult kolm kuud 1495. aastal Viiburi kindlust.
Aastatel 1501–1503 toimunud Liivimaa-Moskva sõjas juhtis ta Moskva suurvürstiriigi vägesid Helme (1501) ja Smolino (1502) lahingutes Liivi ordu maameistri Wolter von Plettenbergi vastu.

Mälestuse jäädvustamine

1862. aastal püstitati Novgorodi Kremlis ausammas "1000-aastasele Venemaale", millega mälestati teiste hulgas ka teda.
Anne Sulling

Anne Sulling (sündinud 12. oktoobril 1976) on Eesti poliitik ja riigiametnik, XIII Riigikogu liige. Ta oli Taavi Rõivase esimese valitsuse väliskaubandus- ja ettevõtlusminister.
1997. aastal lõpetas Sulling majanduse ja prantsuse õpingute erialal Smith College'i USA-s ning 1999. aastal sai ta magistrikraadi rahvusvahelises majanduses ja rahanduses Pariisi Dauphine'i Ülikoolis Prantsusmaal.
Sulling on tegelenud Eesti CO₂ saastekvoodi müügiga Keskkonnainvesteeringute Keskuses ning juhtinud Eesti eurole ülemineku projekti Rahandusministeeriumis. Samuti on ta töötanud peaministri nõunikuna ja olnud ametis Swedbankis ja Nelja Energia OÜs.
2014. aasta märtsis nimetas president Sullingu väliskaubandus- ja ettevõtlusministriks. Alates märtsist 2014 kuulub ta Eesti Reformierakonda. 24. maist 2015 kuulub ta ühtlasi Reformierakonna juhatusse.
Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 10, sai 4197 häält ning osutus valituks ringkonnamandaadiga. 
Ta on kardiokirurg Toomas Sullingu tütar.
Tartu kaubahall

Tartu kaubahall on 1989. aastal Tartu kesklinna Küüni tänava ja Ülikooli tänava vahele rajatud kaubanduskeskus, mis tänapäeval tegutseb kaubamärgi all Kesklinna Keskus.
Munitsipaalettevõte Tartu Kaubahall oli üks Kaupmeeste Liidu 17 asutajast 1996. aastal. 1998. aastal erastasid kaubahalli Neinar Seli ja Jaan Mugra, kes 2002. aastaks jõudsid kaubahalli asjus kohtuhagideni. Tänapäevani kuulub kaubahall Seli kontrolli all olevale Estiko kontsernile, kuid sel on olnud erinevaid rentnikke.
Veel 1996. aastal oli Tartu kaubahall linna suurim munitsipaalomanduses kauplus. Algselt oli kaubahalli 6200 ruutmeetrist üldpinnast kaubanduslikku pinda vaid kolmandik, hiljem on hoonet korduvalt ümber ehitatud. Samuti on palju kordi vahetunud kaubahalli kauplused.
Kaubahalli välisilmet on mõjutanud teiste majade ehitamine selle vahetusse naabrusse: ühelt poolt ehitati kaubahalli külge uus peapostkontor (praegune Playtechi hoone), teiselt poolt GMP Plaza Kuna kaubahalli fassaadi vastu teispool Küüni tänavat jääb lopsakas Keskpark, avaneb modernistlik fassaad mõningal määral vaid talvel ja hoone arhitektuurist saab hea ülevaate vaid õhust.
1995. aastal tegid Tartu koolipoisid kaubahallile pommiähvarduse.
Teise maailmasõja eel asus praeguse kaubahalli kohal Promenaadi tänav.
Polügüünia (zooloogia)

Polügüüniaks (inglise polygyny) nimetatakse zooloogias suguliselt paljunevate loomade (näiteks linnud, maod) sigimiskäitumise vormi, mida iseloomustab ühe suguküpse isase isendi paaritumine enam kui ühe suguküpse emasega (mõeldud peamiselt ühe sigimisperioodi kestel).
Polügüünia on arvatavasti sagedamini esinev sigimiskäitumise vorm kui polüandria. 
Mõnede uurijate arvates on polügüünia valdav sugulise läbikäimise vorm ka madudel, kuna emaste paaritumisaktiivsus ja -tsükkel võib paiguti korduda, kas kahe või kolme aasta tagant, siis ühe aasta lõikes võib tunduda, et paaritumisküpsed isased maod on, suguküpsete emastega võrreldes, eriliselt aktiivselt valmis emaseid 'saatma' ja paaritumisõiguse eest võitlusse asuma. 
Tegelik uurimisstatistika on seni ebapiisav.
Saint-Laurent

Saint-Laurent on Montréali linnaosa.
Père-Lachaise'i kalmistu

Père-Lachaise'i kalmistu (prantsuse keeles Cimetière du Père-Lachaise [simtjɛːʁ dy pɛːʁ laʃɛːz]; ametlikult Cimetière de l'Est "ida surnuaed") on surnuaed Pariisi idaosas. Père-Lachaise on Pariisi linna suurim kalmistu.
Kalmistu on oma nime saanud jesuiidi preestri ja Louis XIV pihiisa François de la Chaise'i järgi.
Père-Lachaise'i kalmistu avati 1804. aastal.
Eestlastest on kalmistule maetud Eduard Wiiralt ja Vladimir-Georg Karassev-Orgusaar.
Liivimaa kuningriik

Territoorium

Liivimaa kuningriik koosnes Liivimaa kuninga Magnuse valdustest Põltsamaa ja Karksi ümbruses. Ambitsioonikas Magnus lootis, et kui Põhja-Eesti vallutatakse, liidetakse ka need alad tema võimu alla, kuid Põhja-Eesti vallutamine ebaõnnestus, sest Magnuse formaalsel juhtimisel toimunud ligi pool aastat kestnud Tallinna piiramine (1570–1571) lõppes edutult.
Tema valdused Saaremaal ja Kuramaal (endine Kuramaa piiskopkond) kuningriigi valduste hulka ei loetud. Kuningriigi keskuseks oli Põltsamaa.
Kuningriigi territoorium piirnes põhjas Rootsi kroonile allunud territooriumidega, kagus aga 1561. aastaks Vene tsaaririigi vägede poolt vallutatud Tartu linna (1558), Tartu piiskopkonna ja osa Liivi ordu territooriumiga, kus suuremal osal vallutatud alast kehtis Moskva tsaaririigi võim kuni 1582. aastani.

Valitsemine

Sisuliselt ei erinenud selle staatus eriti vojevoodkonna omast, kuid Moskva tsaar Ivan IV rajas selle propagandistliku eesmärgiga, meelitamaks saksa päritolu Holsteini Oldenburgi dünastiast põlvneva kuningaga Liivimaa aadlikke Liivi sõjas enda poole üle tulema.
Enne kokkulepet Magnusega proovis Moskva tsaaririigi tsaar moodustada Liivimaal vasallriiki pakkudes selle juhi kohta 1560. aastast vangistuses viibivale eelviimasele Liivi ordu maameistrile Wilhelm Fürstenbergile, kes aga viidates tema poolt Saksa Rahva Püha Rooma Riigi keisrile antud vandele, keeldus Moskva tsaari Ivan IV Julma ettepanekust. W. Fürstenberg surigi vangistuses 1568. aastal.
Magnuse õuemarssaliks ja nõunikuks 1560–1571 oli Johann von Uexküll (surnud 1583) Mõniste mõisast.

Kuningriigi likvideerumine

Liivimaa kuningriik likvideeriti pärast seda, kui Magnus oli tsaariga tülli läinud ja viimase Kuramaa piiskopina oma Kuramaa piiskopkonna valdustesse põgenenud, hakates koos Kuramaa hertsogkonna hertsogiga Rzeczpospolita Poola kuninga vasalliks.
Tapa alligaator ja põgene

"Tapa alligaator ja põgene" (ingl. Kill the Alligator and Run) on joonissarja "Simpsonid" 11. hooaja 19. jagu, mis jõudis eetrisse 30. aprillil 2000.

Sündmustik

Homer teeb isiksuse testi, mille tulemustes oli kirjas, et tal on elada jäänud ainult 3 aastat. Ta läheb hulluks ja külastab psühhiaatrit. Psühhiaater soovitab tal pikale puhkusele minna. Simpsonite perekond läheb Floridasse reisile. Kui nad kohale jõuavad, avastavad nad, et parasjagu on kevadise koolivaheaja pidustused. Marge tahab, et Homer jääks hotellituppa, kuid Homer põgeneb ja läheb Kid Rocki kontserdile.
Kui pidu läbi saab üürib Homer hõljuki ja läheb sellega soo peale sõitma. Ta ajab kogemata alla ja tapab linna kuulsaima elaniku alligaator Captain Jacki. Ehkki Homer on ainus süüdlane, leitakse, et kogu perekond on süüdi. Nad põgenevad restorani ja seejärel lähedalasuvasse haagisesse, kuid šerif leiab nad ja Simpsonid pannakse sunnitööle. Ühel õhtul töötades leiavad nad Captain Jacki, kes polegi surnud, vaid oli ainult minestanud. Kuigi Simpsonid on süütud, ei tohi nad enam Floridasse tagasi tulla. Järgmisele reisile plaanivad nad Põhja-Dakotasse minna.
Nicholas Sparks

Nicholas Charles Sparks (sündinud 31. detsembril 1965 Omahas) on ameerika kirjanik.
Ta on kirjutanud 19 romaani, mis kõik on saanud New York Timesi bestselleriks. Tema romaanid jutustavad kristlusest, armastusest, tragöödiatest, saatusest ja inimsuhetest. Neid on tõlgitud enam kui 50 keelde.
Kogu maailmas on Sparksi raamatuid müüdud üle 95 miljoni eksemplari, sealhulgas USA-s üle 50 miljoni.
Aastal 2000 kuulutas ajaleht People Magazine Sparksi aasta kirjanikuks.
Armeenia mägismaa

Armeenia mägismaa (armeenia keeles Հայկական լեռնաշխարհ) on ulatuslik mägismaa Armeenias ja Türgis. Samuti hõlmab see Gruusia lõunaosa, Aserbaidžaani lääneosa ja Iraani loodeosa. Mägismaa põhjapiiriks on Väike-Kaukasuse ahelik, läänepiiriks Anatoolia mägismaa, ida suunas läheb see üle Iraani mägismaaks ja lõunast piirab seda Mesopotaamia madalik.
Armeenia mägismaa pindala on 400 000 km². Kõrgus 1500–3000 m, kõrgeim tipp on Ararat (5137 m).
Suurimad järved on Urmia, Van ja Sevan.
Oja-haneputk

Oja-haneputk (Berula erecta) on sarikaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eva Koldits

Eva Koldits (sündinud Klemets; sündinud 14. veebruaril 1977) on eesti näitleja ja lavastaja.
Aastatel 1996–1999 õppis ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis eesti filoloogia erialal ja aastatel 2000–2004 Kõrgemas Lavakunstikoolis lavastaja erialal. 2006. aastal lõpetas samas magistrantuuri.
Aastatel 1998–1999 töötas ta Tallinna Muusikakeskkoolis. Aastatel 2004–2006 töötas Klemets lavastajana Tallinna Linnateatris, aastatel 2007–2010 näitleja ja lavastajana Vanemuises. Aastatel 2010–2018 oli ta teatri NO99 näitleja ja lavastaja.
Tema lavastused «Et keegi mind valvaks» (2004) ja «Sugrierror.com» nomineeriti Eesti teatri aastaauhindade eripreemiale ning lavastus «Tokerjad» (2014) parima lavastaja preemiale. 2013. aastal nomineeriti ta Eesti teatri aastaauhindade parima naiskõrvalosatäitja auhinnale (roll lavastuses «Suur õgimine»). 
Alates 2006. aastast on ta Eesti Lavastajate Liidu liige.
Janeane Garofalo

Janeane Garofalo (sündinud 28. septembril 1964 Newtonis New Jerseys) on Ameerika Ühendriikide koomik, filmi- ja telenäitleja.
2005. aasta Saksamaa parlamendivalimised

2005. aasta Saksamaa parlamendivalimised toimusid 18. septembril 2005. Valiti alamkoja Bundestagi koosseis ümber. Dresdenis korraldati järelvalimine 2. oktoobril kandidaadi surma tõttu. Tabelis on järelvalimise tulemused arvesse võetud.
Akreditiiv

Akreditiiv on rahvusvahelises kaubanduses hästi tuntud ja levinud arveldusviis, kus pank võtab endale tagasivõtmatu kohustuse maksta kauba, teenuse või muu sarnase eest. See on üks kõige mitmekülgsematest ja turvalisematest vahenditest rahvusvaheliselt tegutsevatele ettevõtetele.
Jan Matejko

Jan Alojzy Matejko [jan mat'eiko] (24. juuli 1838 Kraków – 1. november 1893 Kraków) oli Poola maalikunstnik.
Sündis üheteistkümnelapselise pere üheksanda lapsena. Õppis Krakówis, Münchenis ja Viinis. Oli aastast 1873 Krakówi kunstikooli direktor.
Christopher Franke

Christopher Franke (sündinud 6. aprillil 1953 Berliinis) oli 1970. aastast Saksa elektroonilise muusika ansambli Tangerine Dream liige koos Edgar Froese ja Peter Baumanniga.  
Algul mängis ta ansamblis löökriistu, hiljem aga süntesaatoreid.  
1988. aastal lahkus Franke bändist ja asutas plaadifirma Sonic Images. 1991. aastal kolis ta USA-sse, et kirjutada filmimuusikat. 
Franke on kirjutanud ka ulmeseriaali "Babylon 5" muusika.
Vesinikbromiidhape

Vesinikbromiidhape on gaasilise vesinikbromiidi lahus. Vesinikbromiidhape on tugev hape ja selle käsitsemisel tuleb olla ettevaatlik. Vesinikbromiidhape on kõikide metallibromiidide lähtehape.

Omadused

Vesinikbromiidhape on tugev, üheprootoniline ja hapnikuta hape, mis eraldab happejäägina lihtaniooni Br⁻. Hape lendub lahusest kergesti. Vesinikbromiidhape on mürgine.
Szilágy vármegye monográfiája

Szilágy vármegye monográfiája ('Sălaj maakonna monograafia') on raamat, mille toimetajaks oli Mór Petri. Kõik 6 köidet anti välja Budapestis aastatel 1901–1904. Monograafia hõlmab Szilágy maakonna ajaloo põhijooni.
Trinidadi ja Tobago dollar

Trinidadi ja Tobago dollar (ametlik lühend TTD, mitteametlikult ka TT$) on Trinidadi ja Tobago rahaühik.
Igapäevases siseriiklikus kasutuses tähistatakse Trinidadi ja Tobago dollarit dollarimärgiga ($), millele lisatakse rahvusvahelises kasutuses tähed TT (TT$), et eristada seda muude riikide dollaritest.
1 Trinidadi ja Tobago dollar võrdub 100 Trinidadi ja Tobago sendiga. Käibel on rahatähed vääringus 1, 5, 10, 20, 50 ja 100 dollarit ning mündid vääringus 1, 5, 10 ja 20 senti. Harvem võib kohata küll kehtivaid, kuid vähelevinud 50-sendiseid ja 1-dollarilisi münte.
Trinidadi ja Tobago dollar võeti kasutusele juba koloniaalperioodil 19. sajandil. See ei kehtinud vaid perioodil 1949–1964 kui Suurbritannia algatusel püüti kõigis Briti Lääne-India kolooniates juurutada ühist rahaühikut Briti Lääne-India dollarit.
13. aprilli 2013 seisuga võrdus 1 Trinidadi ja Tobago dollar 0,15649 Ameerika Ühendriikide dollariga.
Urmas Aal

Urmas Aal (13. märts 1971 Aluvere – 15. aprill 2001 Tartu) oli Eesti sõjaväelane.
Ta oli pärit kümnelapselisest perest.
Ta sai 3. detsembril 1992 lipniku, 21. veebruaril 1994 nooremleitnandi, 21. juunil 1995 leitnandi ja 4. septembril 1998 kapteni auastme.
Ta tegeles ohvitseride väljaõppega. 23. augustist 1999 kuni surmani oli ta Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste Kõrgema Sõjakooli ülema kohusetäitja.
Ta langes kolmikmõrva ohvriks koos Tartu Ülikooli II kursuse stomatoloogiatudengi Tiina ja viimase isa Ermoga . Väidetavalt oli kõiki ohvreid tulistatud pähe . Kuritegu on 2011. aasta seisuga lahendamata.
Alates 2002. aastast kannavad Kõrgema Sõjakooli suundorienteerumise võistlused tema nime.
Moraalne antirealism

Moraalne antirealism on moraalifilosoofias moraalirealismile vastanduv vaade, mille järgi ei ole olemas moraalifakte.
Osa antirealiste eeldab nagu moraalirealistidki, et moraal eeldab moraalifakte. Nad väidavad, et moraalimõtlemine ja moraalipraktika põhinevad eksitusel, sest moraalifakte pole olemas. Seda seisukohta nimetatakse moraalseks veateooriaks.
Teiste antirealistide järgi moraalimõtlemine ja moraalipraktika üldse ei eeldagi moraalifakte: moraaliotsustused ei väljenda uskumusi, mis võiksid moraalifaktide põhjal tõesed või väärad olla. Kuigi moraaliotsustuste tõesusest ja moraalifaktidest räägitakse, siis ei räägita tegelikult tõsiasjadest maailmas ega eeldata moraalifaktide tegelikku olemasolu, vaid lihtsalt väljendatakse oma seisukohti moraaliasjades, kasutades sõnastust, mida ei tule võtta sõna-sõnalt. Sellist vaadet nimetatakse moraalseks mittekognitivismiks.
Kaire Maimets

Kaire Maimets (aastail 2005–2015 Maimets-Volt; sündinud 11. detsembril 1977 Tartus) on eesti semiootik ja muusikateadlane.

Haridus

Ta õppis 1996–1997 Ameerika Ühendriikides Augusta Ülikoolis (inglise Augusta State University) viiulimängu ja muusikateadust. Aastal 2000 lõpetas ta Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe semiootika ja kulturoloogia erialal muusikateaduse kõrvalerialaga, 2003. aastal kaitses ta magistritöö muusikateaduse alal Eesti Muusikaakadeemias tööga "Visuaalse ja muusikalise tasandi suhtest Leida Laiuse filmis "Ukuaru"". 2009. aastal kaitses ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias doktoriväitekirja teemal "Mediating the 'idea of One': Arvo Pärt's pre-existing music in film" ("Vahendades 'Üht(sust)': Arvo Pärdi valmismuusikast filmis").
Ta on end täiendanud 2003. aastal Budapestis Kesk-Euroopa Ülikooli suveülikooli kursusel "Crossing the Boundaries: Music as the Expression of Social and Political Ideas in Modern East-Europe (with extension to the Middle East)" ning 2013. aastal Tartu Ülikoolis kursusel "Õppimine ja õpetamine kõrgkoolis".

Töökäik

Aastail 1998–1999 oli ta Avatud Eesti Fondi meedia- ja meditsiiniprogrammide assistent, 2001–2004 Tallinna Pedagoogikaülikooli Akadeemilise Raamatukogu (endise Eesti Akadeemilise Raamatukogu) komplekteerimisosakonna vanembibliograaf. Aastail 2003–2011 töötas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias: 2003–2008 teadurina, 2008–2009 projektijuhina, 2009–2011 kultuuriteaduste ja kunstide doktorikooli üldkoordinaatorina.
Augustist 2011 kuni novembrini 2012 oli ta Rahvusvahelise Arvo Pärdi Keskuse kunstiline juht. Alates 2013. aastast töötab ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias teadurina.
Ta on pidanud loenguid ja seminare peamiselt muusika kasutamisest filmis ning muusikasemiootikast Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias, Tartu Ülikooli semiootika osakonnas ning Balti Filmi- ja Meediakoolis.

Ühiskondlik tegevus

Kaire Maimets on Eesti Muusikateaduse Seltsi liige (alates 2000, aastail 2001–2011 juhatuse liige, 2005–2009 juhatuse aseesimees).
Alates 2007. aastast on ta ajakirja Journal of Interdisciplinary Music Studies nõuandva kolleegiumi liige.

Isiklikku

Kaire Maimetsa isa on bioloog Toivo Maimets. Ta on olnud abielus klassikalise filoloogi Ivo Voldiga.
Elli Lellep

Elli Lellep (sünninimi Elly Armilde; 5. aprill 1914 – 3. detsember 1997) oli eesti botaanik.
Ta töötas Tartu Ülikooli botaanikaaias ja rajas seal eesti taimede osakonna.
Viimsepäeva kell

Viimsepäeva kell on Chicago ülikooli teadusajakirja Bulletin of the Atomic Scientists juhtkonna poolt 1947. aastal loodud sümboolne sihverplaat, mis näitab kujundlikult, kui palju on jäänud aega inimkonnale saatusliku katastroofini ja mida lähemal on osutid keskööle, seda lähemal on teadlaste arvates inimkonda ohustav katastroof. 
Algselt nähti inimkonna huku põhjustajana ülemaailmset tuumasõda, hiljem on ohuteguritena lisandunud biorelvad, inimtegevuse mõju kliimale ning muud inimese põhjustatud katastroofid.
Kellaaega muudetakse vastavalt sellele, kuidas geopoliitika muutub. Kõige kaugemal oli kell südaööst 1991. aastal, kui USA ja NSVL sõlmisid strateegilise relvastuse piiramise leppe ja NSVL lagunes. Kell näitas siis 23:43. Kõige lähemal südaööle on kell olnud 1953. aastal, kui USA ja NSVL katsetasid üheksakuulise vahega oma termotuumapomme ja alates 25. jaanuarist 2018, mil kell näitab 23:58. Viimane parandus tehti 25. jaanuaril 2018.
Kaitseväe kalmistu

Kaitseväe kalmistu (ka Tallinna garnisoni kalmistu) on Tallinnas Filtri tee ja Siselinna kalmistu vahelisel alal asuv Eestis langenud sõjaväelaste matmiskoht, kuhu on 120 aasta jooksul maetud kuni 5000 eri rahvusest sõjaväelast.

Ajalugu

Kalmistu algusajaks võib pidada 1887. aasta detsembrit, kui Tallinna linn eraldas tsaari sõjaväevõimudele Juhkentalis kalmistu tarbeks tasuta maad ning sinna hakati matma 23. jalaväediviisi surnuid. 
Tsaariaja intensiivseim matmine toimus Esimese maailmasõja ajal, 1915–1917, kui kalmistu algne osa sai täis.
1918. aastal hakkas Saksa okupatsioonivõim oma sõdureid matma uuele maatükile, nendegi hauad maeti 1970. aastail venelaste poolt üle.
Sama aasta lõpus hakati kalmistule matma ka Eesti Vabadussõjas langenuid, sõja käigus maeti sinna kokku 575 Eesti sõdurit, Vene valgekaartlast ning sõjavangi. Sel ajal leidsid kalmistul viimse puhkepaiga ka langenud Briti mereväelased.
1938. aastal asendati haudadel säilinud raudristid kalmistu välimuse ühtlustamiseks kivitahvlitega. Ristid annetati Allveelaevastiku Sihtkapitalile.
Nüüdseks on Eesti-aegsetele haudadele valdavas osas peale maetud Vene sõjaväelased. Ülematmine ning hauatähiste hävitamine sai alguse 1949. aastal. Paljude kivide alla pole tegelikult kedagi maetud. Kalmistule on paigaldatud ka fiktiivseid hauatähiseid umbes 200. Nii näiteks 1985. aastal anti sõjakomissariaadist 32 nime, kellele tuli paigaldada kalmistule kivi. Nimed otsiti Tallinnast 600 kilomeetri raadiuses hukkunute hulgast.
Suvel 1994 otsustas Tallinna Kaitseväe kalmistu taastamise komisjon, et “kalmistu tuleb taastada Tallinna Kaitseväe kalmistuna, kusjuures taastada tuleb ka mälestusehis, Vabadussõja juhtide mälestusmärk ning Vabadusristi kavaleride mälestusmärk”.

Kabel

Kaitseväe kalmistu kabel on projekteeritud arhitekt Edgar-Johan Kuusiku poolt ja õnnistatud sisse 1930. aastal. Kabel restaureeriti 2011. aastal ja pärast seda hakati ruumi kasutama aeg-ajalt kaitseväe kaplaniteenistuse poolt, eriti jõululaupäeviti jumalateenistuse pidamiseks. Nendel teenistustel on osalenud ka Eesti Vabariigi president Kersti Kaljulaid. Kabeli restaureerimisprojekti autor oli arhitekt Tiina Linna, kabeli kupli tipus asuva vaas-urni kavandas ja valmistas skulptor Rene Reinumäe. Kabeli restaureerisid Haapsalu Restauraatori töömehed, sise- ja välissepised valmistas Eerik Kõutsi töörühm. Kabelis oleva dolomiidist epitaafi tegid Kaarma kiviraidurid, keda juhatas töödejuhataja Volli Sai. Kabeli taaspühitses mardilaupäeval, 9. novembril 2018. aastal EELK peapiiskop emeeritus Andres Põder. Andres Põder pühitses ka kabelisse paigutatud altari. Altarile asetatud kaitseväe kaplanaadi kaitsepühaku Püha Martini ikooni pühitses EAÕK metropoliit Stefanus.
Granada Ülikool

Granada Ülikool (hispaania keeles Universidad de Granada) on ülikool Hispaanias Granadas.
Ülikool asutati 1531.
Ülikoolis õpib üle 80 000 üliõpilase.
Joosep Nõu

Joosep Nõu (24. juuli 1906 Muhu-Suure vald, Saaremaa – 13. aprill 1999 Uppsala) oli Eesti põllumajandusteadlane ja haridustegelane.

Elulugu

Joosep Nõu oli talupidaja poeg, Enn Nõu isa.
1926. aastal lõpetas Nõu Läänemaa Ühisgümnaasiumi ja 1931 TÜ põllumajandusteaduskonna, 1930–31 õppis ka TÜ õigusteaduskonna majandusosakonnas, mag. agr. (1934, TÜ), väitekiri "Talundite suuruse mõju tasuvusse Eestis võrdlevalt Taani, Rootsi ja Soome tasuvuse andmetega" (Konjunktuur (1935) 7), dr. agr. (1967, Uppsala Põllumajandusülikool), väitekiri "Studies in the development of agricultural economies in Europe" (Uppsala, 1967, avaldatud ka jaapani keeles).
Õppimise ajal töötas Nõu ühtlasi 1929 Raadi katsejaamas ning 1930–31 TÜ kultuurtehnika ja geodeesia kabineti assistendina. 1932–33 omandas TÜ didaktilis-metoodilises seminaris põllumajanduslike ainete õpetaja kutse. Oli 1932–33 Vahi Põllutöö- ja Aiandus-mesinduskooli ja 1933–37 Kuremaa Karjakontrollassistentide Kooli õpetaja, 1937–38 Polli Põllutöö- ja Aianduskooli juhataja, 1938–40 Haridusministeeriumi põllutöökoolide peainspektor, 1941–44 Haridusdirektooriumi põllumajandusliku kutsehariduse osakonna juhataja. Läks 1944 Rootsi, kus töötas aastani 1973 Uppsala Kuninglikus Põllumajandusülikoolis, esialgu assistendina, pärast doktoriväitekirja kaitsmist oli põllumajandusökonoomika dotsent.

Teadustöö

Joosep Nõu uurimisvaldkonnad olid põllumajandusökonoomika, Eesti põllumajandusliku kinnisvara pärimisõigus, põllumajandushariduse probleemid. Tutvus 1936 Soomes seal tehtava põllumajandusökonoomika-alase teadustööga. Osales aktiivselt APS-i toimkondades ja raamatukogu töös. Rootsis jätkas uurimistööd põllumajandusökonoomika ja selle ajaloo küsimustes. Tegi uurimisreise Hollandisse, Saksamaale, Šveitsi, Austriasse, Norrasse, Taani, Inglismaale ja Soome. 1967 ilmunud doktoriväitekiri sai kiiresti rahvusvaheliselt tuntuks.
Nõu oli paljude Põhjamaade ja rahvusvaheliste põllumajandusteaduse organisatsioonide liige, Uppsala Eesti Seltsi abiesimees (1944–46), aastast 1946 Eesti Agronoomide Seltsi Rootsis, Vabade Eestlaste Põllumajandusliidu, Eesti Rahvusfondi, Eesti Komitee, ETS Rootsis liige. ÜS Raimla koguteose "Omariikluse taustal" (Uppsala, 1955) toim. Avaldas Rootsis üle 500 teadustrükise ja aimeartikli, sh u 100 teadustrükist põllumajandusökonoomika alalt ning rohkesti ülevaateid Eesti põllumajandusteadlastest. Suur osa tema uurimustest on säilinud käsikirjades.