google/wiki40b huggingface dataset:
Hipiliikumine

Hipiliikumine oli noorsoo stiihiline protestiliikumine, mis sai alguse 1960. aastate Ameerika Ühendriikides.
Hipid ehk lillelapsed olid kodanliku tarbimisühiskonna ideaalides pettunud, peamiselt kodanlikest või väikekodanlikest perekondadest pärit noored. Hipide eelkäija oli Beat Generation. Sellele iseloomulik mässulisus ja aktiivne protest asendus hipidel konfliktituse, vägivallatuse ja armastuse kultusega (loosung "Make Love, Not War"). Eeskujusid otsiti idamaisest (zen-budism, hinduism) ja varakristlikust müstikast, sukelduti oma sisemaailma, narkootikumide abil püüti saavutada erilist õndsusseisundit.
Ühiskonnast lahku löönud hipid moodustasid kolooniaid (hipikommuunid), mille liikmed hülgasid üldtunnustatud eluviisi, käitumisnormid ja rõivastuse. Nad propageerisid lihtsust, siirust ja loomulikkust ning täielikku seksuaalset vabadust. Katsetati ka niinimetatud psühhedeelse (narkootikumide põhjustatud elamustest ja visioonidest inspireeritud) muusika, kunsti ja luulega. 
Igapäevasesse moestiili tõid hipid pikad juuksed ja kirkad värvid, pärlitest käenöörikesed ja kaelakeed, liibuvad trikoosärgid, alt laienevate püksisäärtega nn trompetpüksid, heegeldatud murumütsid, vestid, maksiseelikud ja platvormkingad, helesinised kulunud teksad ja teksajakid, ruudulised särgid, teksariidest või värvimata linasest riidest õmmeldud pika sanga ja narmastega kotid.

Hipiliikumine Eestis

Hipiliikumine sai Eestis alguse 1960. aastate keskel ja jätkus mõneti värskenenuna 1970. aastate algul.
Philothamnus

Levila

Neid võib kohata Sahara-taguses Aafrikas.
Clambake

Süžee

Scott Heyward on rikka naftaärimehe poeg, kes on tulnud kodust välja elu nautima ja avastama. Teel kohtab ta aga veesuusatreener Tom Wilsonit, kel naistega kuidagi ei vea. Scott ja Tom vahetavad kohad: Scott proovib Tomi asemel tööd ühes Miami hotellis suusatreenerina, Tom aga naudib elu rikka mehena. Scottile hakkab silma tüdruk Diane Carter, kes otsustab õnne proovida mootorpaadi võidusõidu tšempioni James J. Jamison III-ga. Scott aitab Diane'i sel ettevõtmisel, kuid armub ise tüdrukusse.
Daniil Kvjat

Daniil Kvjat (sündinud 26. aprillil 1994 Ufas) on vene vormelisõitja.
Ta sõidab alates 2015. aasta hooajast Vormel 1 sarjas Infiniti Red Bull Racing meeskonnas. 2014. aasta hooajal sõitis ta Toro Rosso meeskonnas.
Oma esimesel võistlusel sai ta 9. koha ja temast sai 19-aastasena noorim Vormel 1 sarjas punkte saanud sõitja. Seni oli see rekord olnud Sebastian Vetteli käes.
Töörahva Progressiivne Partei

Ajalugu

AKEL asutati 1926. aastal Küprose Kommunistliku Partei (kreeka lühend: KKK) nime all. 1931. aastal partei keelustati (Küprosel toimus Suurbritannia vastane ülestõus, mille tagajärjel kodanikuõigusi piirati). 1941. aastal loodi juhtivate põrandaaluste kommunistide ja teiste poolt AKEL.

Valimistel

2006. aasta Küprose parlamendivalimistel saavutas erakond esikoha, võites 31,1% häältest ja 18 kohta 56-st. 2004. aasta Euroopa Parlamendi valimistel võitis partei 2 kohta 6-st (27,9% häältest ja teine koht).

Võimul

Partei on võimul alates 2003. aastast koos Liikumise Sotsiaaldemokraatia Eest (EDEK) ja Demokraatliku Parteiga (DIKO).
Tallinna kilud

Tallinna kilud on vürtsikilutoode ja selle toote kaubamärk.
Toote retsept pärineb keskaegsest Tallinnast, kus juba tollal kilusid soolati.
18. sajandil oli toode tuntud väljaveokaup, mille etiketile oli kirjutatud "Rewaller Killo" (Venemaal "Ревельские кильки").
Toote konservikarbi etiketil kujutati Tallinna vanalinna siluetti – sellest ka väljend "kilukarbisiluett".
Tallinna kilusid tootis viimasena OÜ Papissaar, mis lõpetas tegevuse 2012 kala nappuse ja hinnatõusu ning traditsiooniliste plekk-karpide hinnatõusu tõttu.
Karen Hatšaturjan

Karen Surenovitš Hatšaturjan, (vene keeles Карэн Суренович Хачатуря́н, armeenia keeles Կարեն Խաչատրյան) (19. september 1920 – 19. juuli 2011) oli Armeenia päritolu Nõukogude ja Vene helilooja, helilooja Aram Hatšhaturjani nõbu.
Hatšaturjan sündis Moskvas teatridirektor Suren Hatšaturjani pojana. Tema õpingud Genrihh Litinski juures Moskva konservatooriumis katkestas ajateenistus Punaarmee meelelahutusüksuses. Naasnud 1945. aastal õpingute juurde, töötas ta koos Dmitri Šostakovitši ja Nikolai Mjaskovskiga.
Lisaks viiulisonaadile (1947) kuuluvad tema heliloomingusse ka tšellosonaat (1966), keelpillikvartett (1969), neli sümfooniat (1955, 1968, 1982, 1991) ja ballett "Cipollino" (1973), samuti mitmesugused muud orkestriteosed ning teatrimuusika.
Hatšaturjani teoseid iseloomustavad järjekindel rütm ning hoolikas ja idiomaatiline instrumendikasutus. Ta võttis omaks tonaalse lähenemise kompositsioonile. Tema töid on salvestanud mõned 20. sajandi suurimatest muusikutest, teiste seas David Oistrahh, Jascha Heifetz, Mstislav Rostropovitš ja Vladimir Jampolski.

Tunnustus

Hatšaturjan pälvis Isamaa teeneteordeni (2007), Vene Föderatsiooni au ordeni (2000) ja Sõpruse ordeni (1995). Ta on ka NSV Liidu riikliku preemia laureaat ning Vene Föderatsiooni rahvakunstnik.
Sulev Kald

Sulev Kald (22. oktoober 1924 Võuküla, Toolamaa vald – 22. jaanuar 2000 Tartu) oli eesti dirigent, muusikapedagoog ja helilooja.
Aastatel 1945–1950 töötas Orava koolis õpetajana.
1951. aastal lõpetas ta Tartu Muusikakooli koorijuhtimise eriala.
Töötas Tartu 5. Keskkooli muusikaõpetajana.
Ta oli aastaid Tartu Plastmasstoodete Katsetehase segakoori "Kannel" dirigent. Juhatas ka Tartu Riikliku Ülikooli puhkpilliorkestrit.
Heliloojana kirjutas koorilaule.
Collieri maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1923. aastal.

Rahvastik

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 321 520.
Andres Aaste

Andres Aaste (sündinud 27. oktoobril 1959) on eesti vaimulik. 
Andres Aaste ordineeriti EELK õpetajaks 2. augustil 2002. Ta teenis aastatel 2002–2005 EELK Vändra ja Tori kogudusi. Aastatel 2005–2009 oli ta EELK Rõngu Mihkli koguduse õpetaja. Seejärel oli ta reservvaimulik. Mais 2012 kustutati ta vaimulike nimekirjast.
Dingo

Levila

Esineb kogu Austraalias ja Uus-Guineal. Ei ela Tasmaanias.

Kirjeldus

Dingol on lihaseline ja võimas kehaehitus. Tema karvastik võib olla erinevat värvi - alates kuldkollasest kuni tumepruunini ja mustani. Kõige tüüpilisemad on ruuget värvi dingod. Välimuselt meenutab dingo kodukoera. Keha pikkus on 1,5 meetrit. Saba pikkus 35 sentimeetrit. Kaal 20 kilogrammi. Turja kõrgus 50 sentimeetrit. Tal on pikk koon võimsate purihammaste ja hundilaadsete kihvadega. Eluiga kuni 14 aastat.

Eluviis

Elavad perekondlike karjadena väikestel territooriumitel, isased kaitsevad ala kutsumata külaliste ja teiste karjade eest. Perekondlikes karjades on sageli eelmise pesakonna kutsikaid. Jooksuajal ühinetakse suurteks karjadeks.Noored isased peavad jahti iseseisvalt ning võivad küttides ühe ööga läbida kuni 60 km. Vanad ja nõrgad loomad aetakse sageli toiduallika juurest minema, seetõttu surevad nad mõne aja pärast nälga.

Toitumine

Kuna suurem osa saakloomi väljub urgudest öösiti, siis on ka dingod aktiivsed öösiti. Jahiretkele suundutakse kas karjas või üksikult. Üksik jahimees püüab küülikuid või sisalikke. Karjas jahtides ollakse suutelised kinni püüdma ka hiidkänguru. Ülejäägid maetakse maha. Toidunappuse korral süüakse linde ja nende mune ning putukavastseid. Suurt looma taga ajades väsitatakse see kõigepealt ning siis alles rünnatakse.

Paljunemine

Suguküpsus 2. eluaastal. Innaaeg juunist augustini. Tiinuse kestus 63 päeva. Poegade arv kuni 8.
Jooksuaeg algab emasel dingol sügisel või talve hakul. Siis ajab teda taga umbes 12 isasest koosnev kari. Emase ümberpiiramisel valib ta välja sobiva isase kellega paaritutakse. Pojad tuuakse ilmale sügavas hästivarjatud urus.Hädaohu korral viiakse kutsikad kiirelt uude kohta. Kutsikaid külastatakse vaid toitmise ajal.

Huvitavat

• Kui Austraaliasse saabusid esimesed ümberasujad Euroopast imestasid nad põliselanike ja dingode lähedaste suhete üle - naised toitsid dingokutsikaid rinnaga ning sooja saamiseks magasid aborigeenid koos dingodega.
• Vanimad praegu leitud dingoskeletid on 3000 aastat vanad. Siiski arvatakse, et esimesed dingod tulid koos inimestega Austraaliasse juba 8000 aastat tagasi.
• Üks emane dingo suutis öö jooksul kanda oma 6 kutsikat uude 9 kilomeetri kaugusel asuvasse urgu. Ööga läbis ta 108 kilomeetrit.
• Eksisteerivad dingod, kes sünnivad pärilikult ilma sabata.
• Toitev emane dingo vajab piima tekkeks rohkesti vedelikku. Kolmandik vajaminevast kogusest saadakse kutsika väljaheiteid süües.
Apatiit

Omadused

Apatiidi kristallidel on klaasiläige. 
Kristallid kuuluvad heksagonaalsesse süngooniasse. 
Kõvadus Mohsi astmikul 5 (apatiit on Mohsi astmiku etalonmineraal).

Värvus

Apatiidi kristallid on värvunud väga mitmesugustes toonides. Värvuse intensiivsus sõltub mangaani kontsentratsioonist mineraalis, kuid värvus ise on määratud peamiselt mangaani ning raua oksüdatsiooniastmeist. Kahevalentne mangaan (Mn²⁺) annab heleroosa või sinaka, Mn³⁺ sinise ning Mn⁷⁺ violetse värvuse. Rohelise värvuse annavad Fe²⁺ ja Fe³⁺. Teised värvused on põhjustatud peamiselt lantanoidide lisandeist.

Keemia

F–, Cl– OH– võivad apatiidi struktuuris üksteist igas vahekorras asendada. Kaltsium võib olla osaliselt asendunud mangaaniga. Kaltsiumi võivad asendada ka strontsium ning lantanoidid, eriti tseerium. Mõned apatiidid sisaldavad olulisel määral CO₂. Vastav asendumine on järgnev: (CO₃2– + F–) PO₄3– vastu.

Leidumine

Apatiiti võib aktsessoorse mineraalina esineda peaaegu kõigis tardkivimeis. Tavaliselt sisaldavad nad apatiiti 0,1...1%. Tardkivimeis esineb apatiit enamasti kas fluorapatiidi või hüdroksü-fluorapatiidina. Apatiit on tavaline mineraal granitoidsetes pegmatiitides, mis peale apatiidi sisaldavad ka paljusid muid, vähem levinud mineraale. Samuti on apatiit tavaliseks mineraaliks leeliskivimeis, eriti süeniitides. Apatiit on levinud ka hüdrotermaalsetes lõhedes.
Maailma suurim magmalise päritoluga apatiidi leiukoht on Hibiinides Koola poolsaarel. Teised tuntud leiukohad on Alnö leeliskivimid Rootsis ja šonkiniidid Transvaalis.
Moondekivimeis esineb apatiiti nii regionaal- kui ka kontaktmoonde läbinud kivimeis. Tavaliselt tekib moondeline apatiit magmaintrusioonide tungimisel kaltsiumi ja fosforit sisaldavatesse settekivimitesse. Kõrgel temperatuuril moodustub intrusiooni ümber moondeoreool, mis koosneb ümberkristalliseerunud ning osaliselt metasomaatiliselt segunenud koostisega mineraalidest, sealhulgas apatiidist.
Apatiit on võrdlemisi tavaliseks mineraaliks ka settekivimites. Fosfaatsed setted tekivad sellistes šelfimeredes, kus tõusuhoovused toovad sügavamalt ookeanist toitainetega rikastunud merevett, mida kasutavad oma toese ehitamiseks paljud mereloomad. Samuti võib apatiit lisanduda ka anorgaaniliselt merepõhja vajunud biogeense tekkega apatiidile, moodustades niiviisi fosfaatseid konkretsioone. Merelise biogeense tekkega fosfaatseid settekivimeid nimetatakse fosforiidiks. Selliseid kivimeid sisaldab ka Eesti maapõu. Eesti fosforiidile annavad tema fosforirikkuse lingulaatide fosfaatsed kojad. Apatiit esineb fosforiidi koostises krüptokristalse, kohati ka amorfse massina, mida tuntakse ka kollofaanina.
Clarke'i maakond (Georgia)

Ajalugu

Maakond moodustati 1801. aastal.
Vassili Verlok

Elulugu

Vassili Verlok lõpetas 1897 Riia Vaimuliku Seminari. Ta töötas alates 24. septembrist 1897 köster-kooliõpetajana Mäemõisas, 1901. aastast samal ametikohal Alulinnas.
Pühitseti 1903. aastal esmalt diakoniks ja seejärel preestriks. Pühitsuse viis läbi Riia ja Miitavi piiskop Agafangel. Tema esimeseks teenistuskohaks preestrina sai Hiiumaal asuv Kõrgessaare Kristuse Sündimise kogudus.
Vassili Verlok oli agar seltskonnategelane ja kirjamees. Moodustas Hiiumaal kaubatarvitajate ühisuse, kuid see lõpetas juhtkonda valitud tegelaste oskamatuse tõttu oma tegevuse kahjumiga.
Aastal 1907 asutas ta Hiiumaa Püha Apostli ja Evangelisti Johannese Jumalasõna-õpetaja Vennaste-seltsi.
Aastal 1908 algatas Kõpu külla kiriku ja kooli ehitamise, mis valmides pühitseti apostel Andreasele.
19. novembril 1911 viidi isa Vassili üle Muhu-Rinsi Neitsi Maria Kaasani pühakuju koguduse preestriks ja sealt 25. jaanuaril 1916 Reomäe Apostel Andrease koguduse preestriks.
Sellel ametikohal teenides suri 5. mail 1917 kopsuhaigusesse ja maeti Reomäe kalmistule.
Heilbad Heiligenstadt

Geograafia

Heiligenstadt on umbes 14 km idas kolmikpunktist, kus Tüüringi, Hesseni ja Alam-Saksi liidumaad kohtuvad. Alleri lisajõe Leine ülemjooks voolab läbi linna idast läände ja kesklinna lähedal suubub sellesse Geislede jõgi.
Linnast lõunas on Iberg, 453,2 m kõrge mäetipp Heiligenstadt Stadtwaldis, mis moodustab osa Eichsfeld-Hainich-Werratali looduspargist.

Linna nimi

Hoolimata linna ametlikust määrangust "spaa" aastal 1929 ja linnavolikogu 1950. aasta otsusest lisada selle nimele sõna Soleheilbad (soolase vee spaa), jäi see Ida-Saksa aastatel ametlikult "Heiligenstadtiks". Aastal 1990 kasutas linnavalitsus veel Heiligenstadti.
Postkontor kasutas aga "Heilbad Heiligenstadti", nagu ka postkaardiettevõtted ja kohalik hoiupank. Tegelikult viidati linna aastatel 1950–1990 kolmel erineval viisil: Heiligenstadt, Heilbad Heiligenstadt või Heiligenstadt (Eichsf.) (viide Eichsfeldile).
Aastal 1990 hakkas linnavolikogu ja eriti linnapea spaaäri laiendama ja see nõudis üha suuremat tähtsust. Lisaks oli pärast Saksamaa taasühinemist Saksamaal mitu Heiligenstadti. Esialgu keeldus valitsus linna "Heilbad Heiligenstadtiks" ümber nimetamast, kuna puudusid tõendid selle kohta, et tegemist on spaaga, kuid linn esitas apellatsiooni ja kasutas 1,5 aastat enne ametlikku visiiti ning suhtelist järelevalve puudumist kohe pärast taasühinemist luua spaahooned ja integreerida sõna Heilbad ametlikku kasutusse. Seejärel anti luba ümbernimetamiseks, kuna linn oli ilmselgelt spaa ja kasutas seda nime.

Korrapärased sündmused

Heiligenstadt, nagu ülejäänud Eichsfeldki, on traditsiooniliselt katoliiklik, nii on siin mitu iga-aastast religioosset sündmust, eriti rongkäik läbi vanalinna Palmipuudepühal koos elusuuruses figuuridega Kristuse passioonist, mis meelitab arvukalt usklikke piirkonnast ja ülejäänud Saksamaalt.

Ibergrennen

Ibergrennen on iga-aastane maanteesõit, mida peetakse aastast 1994 juuni viimasel nädalavahetusel liidumaa maanteel 2022 (Holzweg) Ibergi läänejalamil. Saksamaa mäekarika ja Saksamaa mäemeistrivõistluste sponsoreerimisel on see hõlmanud sport- ja turismiautosid alates 1998. aastast, kui tee pinda uuendati ja tõkkeid tugevdati. Aastal 2000 pikendati rada 1,96 km-lt 2,05 km-ni. Tõus on 200 m. Seega on see üks lühemaid mägivõistluse marsruute Saksamaal, kuid mitte ilma väljakutseteta.
Autojuhtide leer rajatakse traditsiooniliselt Heiligenstadti keskuse lähedale, tankla ja supermarketi, mis on pühapäeviti avatud, kõrvale.
Esimene sõit peeti aastal 1925, kuid ainult mootorratastele.
Tõde on aja tütar

"Tõde on aja tütar" on Josephine Tey 1951. aastal ilmunud ajalooline kriminaalromaan. 
Teose tegevus kulgeb paralleelselt Richard III aegsel Inglismaal ja tänapäeval. Raamatu peategelaseks on kriminaalinspektor Alan Grant.
Eesti keeles ilmus teos Eesti Raamatu kirjastuselt 1995. aastal Eve Rüteli tõlkes.  
1990. aastal avaldatud edetabeli "The Top 100 Crime Novels of All Time" (UK Crime Writers Association) tulemuste põhjal on romaan "Tõde on aja tütar" läbi aegade parim teos. Viis aastat hiljem ilmunud edetabelis "The Top 100 Mystery Novels of All Time Selected" (Mystery Writers of America) asub romaan neljandal kohal.
Walker Percy

Walker Percy (28. mai 1916 – 10. mai 1990) oli ameerika lõunaosariikide kirjanik. Tema filosoofiliste ning semiootiliste mõjutustega romaanid keskenduvad New Orleansile ja selle lähedusele. Tema teosed on eksistentsiaalsete otsingute, Lõunaosariikide meelelaadi ja katoliku usu unikaalne kombinatsioon.
Kui Percy oli 13-aastane, sooritas ta isa enesetapu. Ta isa nõbu, kirjanik William Alexander Percy adopteeris tema ja ta kaks venda peale seda, kui nende ema autoõnnetuses suri. 1940. aastatel pöörduseid Walker Percy ja ta naine roomakatoliku usku. Percy õppis Columbia ülikoolis arstiteadust ning Bellevue haiglas töötades sai tuberkuloosi. Oma kutsumuse kirjanikuna avastas ta kaheaastase taastumisperioodi ajal eksistentsiaalset kirjandust lugedes.
Kultuurikiht

Kultuurikiht (ka: kultuurkiht, arheoloogiline kultuur(i)kiht) on otsese inimtegevuse tulemusena või kaasmõjul ladestunud pinnasekiht. Oluline on termin "otsese", mis tähendab seda, et vastav kiht on inimese enda poolt kas teadlikult (täitekihid) või elutegevuse käigus ebateadlikult (näiteks maapinnal ladestuvate jäätmete läbi) kujunev kiht.
Kondinskoje rajoon

Geograafiline asend

Kondinskoje rajoon asub Handi-Mansi autonoomse ringkonna edelaosas. Pikkus põhjast lõunasse on 300 km ja läänest itta 340 km. 
Maastik on tasane, kõrgeim punkt on 92 m merepinnast, madalaim aga 26 m merepinnast. 46,2% territooriumist hõlmavad sood ja rabad. Rajoonis on palju järvi. Metsades kasvavad kuused, seedrid ja kased.
Suuremad jõed on Konda, Kuma, Jukonda, Mulõmja ja Katõm.
Suuremad järved on Leušinski Tuman, Tursuntski Tuman, Srednesatõginski Tuman, Sõrkovoje, Kartpautur, Temrjahh ja Jahtur.

Kliima

Kondinskoje rajoonis on autonoomse ringkonna kõige soojem kliima. Kliima on mandriline külma talve ja sooja suvega.

Haldusjaotus

Rajoon jaguneb kümneks omavalitsuseks. Nendeks on linnaasundused Kondinskoje, Kuminski, Lugovoi, Mežduretšenski ja Mortka ning külaasundused Boltšarõ, Leuši, Mulõmja, Polovinka ja Šugur.
Kaidi Ploomipuu

Elukäik

Kaidi Ploomipuu on lõpetanud Põltsamaa Ühisgümnaasiumi 2004 ja Tartu Kõrgema Kunstikooli tekstiili eriala 2008. aastal.
Aastatel 2008–2015 töötas ta Narma LV OÜ disainerina.
Alates 2015. aastast ettevõtja. Loonud moekollektsioone, peamiselt kudumitootjale Norrison OÜ.
2016. aastal lõi ettevõtte Unifashion OÜ, mille põhitegevusalaks on koolivormide disain, tootearendus ja müük.
Sergei Morgun

Sergei Morgun (sündinud 13. aprillil 1979 Tallinnas) on eesti poistebändi Soul Militia liige.
Tegeleb tantsukooliga Semiir.

Isiklikku

Sergei Morgun on 170 cm pikk ja kaalub 75 kg.
Mängib korvpalli ja saalihokit.
Äntu linnus

Äntu linnus ehk Äntu Punamäe linnus ehk Punamäe linnus oli keskmisel ja nooremal rauaajal Äntu Punamäel Lõuna-Virumaal asunud linnus (tänapäeva Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vald Liivaküla küla Porkuni metskond).

Linnamäe iseloomustus

Linnamäena kasutusel olnud mäeosa on 240 m pikk ja asub Punamäe lõunapoolses osas. Nõlvade kõrgus 23 m ja järskus kohati kuni 25°. Linnamäge kaitsesid ka selle jalamil voolavad jõed: läänes Järveoja ja idas Nõmme jõgi. Linnamägi koosneb kolmest osast, mida kutsutakse (alates põhjapoolseimast) ees-, kesk- ja pealinnuseks. Eeslinnus on põhja suunas jätkuvast mäeseljakust eraldatud meetrikõrguse valli ja selle taga oleva kraaviga. Vall ja kraav eraldavad seda ka kesklinnusest, linnamäe kõige suuremast osast. Kesklinnust ümbritseb madal vall ka külgedel. Kesk- ja pealinnuse vahel on 3–4 m sügavune kraav. Punamäe lõunaserval asuv pealinnus on kõige tugevamate kindlustustega ja seda ümbritseb kividest laotud vall.

Ajalugu

Äntu linnuse kujunemine ja selle osade kasutuselevõtu järjekord pole selge, kuid arvatakse, et neid ei rajatud ega kasutatud üheaegselt ja nad ei moodustanud ühtset kaitsekompleksi. Harri Moora hinnangul rajati varaseim linnus Punamäele 1. aastatuhande alguses. Nooremal rauaajal oli kasutusel ilmselt vaid pealinnuse osa. Kuna linnamägi on arheoloogiliselt põhjalikumalt läbi uurimata, siis on täpsemad dateeringud ja linnamäe osade omavaheline suhe teadmata.
Kuigi linnus asus enamiku ajaloolaste arvates Virumaal, mõjutas ta võimsa keskusena Mauri Kiudsoo hinnangul ka Järvamaa idaosa rahva elu.
Äntu linnust on arvatavasti mainitud Henriku Liivimaa kroonikas, mille kohaselt peatus 1226. aasta algul Eestimaal ringreisi tegev paavst Honorius III isiklik esindaja Modena piiskop Wilhelm muuhulgas ka Agelinde-nimelises linnuses. Kroonika iseloomustab Agelindet Järvamaa poolt sinna liikudes kui Virumaa esimest linnust ja ütleb, et Wilhelm võeti seal "suurima rõõmuga ja ülistustega vastu". Paika on arvatavasti mainitud ka seoses 1223. ja 1227. aasta sündmustega, kui Modena Wilhelmi asemik magister Johannes ja viitselegaat Alna Balduin olevat Hagelite's lasknud uuendada ja parandada ordu poolt purustatud kindlustusi. 1236. aastal on paavst kohustanud ordut Agelindet taastama, mis osutab, et linnust kasutati ka pärast vallutust. Nimi Agelinde on Paul Alvre arvates liitsõna, mille teine pool -linde märkis linnust, maalinna.
Linnust on põhjalikult kirjeldanud Eestimaa Provintsiaalmuuseumi konservaator Axel von Howen, kes tegi 1895. aastal mäel proovikaevamisi. Punamägi oli esimene, mida Howen tutvustas eraldi 1896. aastal X Ülevenemaalisel Arheoloogide kongressil Riias. Howenit huvitas pealinnus. Ta arvas, et linnuse eri osad eksisteerisid ühel ja samal ajal, moodustades ühtse ja oma aja kohta üllatavalt komplitseeritud kaitsesüsteemi.
Kõrgepinge tänav

Kõrgepinge tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Kõrgepinge tänav sai nime 16. mail 1958. Tänav on saanud nime tänavaäärse kõrgepingeliini järgi.
Belepi saared

Belepi saared on saared Melaneesias. Saared on osa Prantsusmaa meretagusest alast Uus-Kaledooniast.
Saarte pindala on 69 km². Suurim saar on Art Island.
Saared on künklikud, kõrgus kuni 283 meetrit. 
1856. aastal rajati sinna katoliku misjon. 1890. aastatel kasutati saari leprosooriumina.
2004. aastal elas seal 930 inimest, kellest 99% moodustasid kanakad.
Élisabeth Daynès

Élisabeth Daynès (sündinud 1960 Béziers's) on prantsuse paleokunstnik ja skulptor. Ta on spetsialiseerunud hominiidide rekonstrueerimisele.
Daynès asutas aastal 1984 oma stuudio Atelier Daynès. Tema töid leidub muuseumides üle kogu maailma, sealhulgas Prantsusmaal Tende'i vallas Musée des Merveilles's, Chicago Fieldi loodusloomuuseumis, Lõuna-Aafrika Vabariigis Pretorias Transvaali muuseumis ja Stockholmi loodusloomuuseumis. Üks tema silmapaistvaimaid teoseid on skulpturaalne kompositsioon neandertaliperekonnast, mis on eksponeeritud Krapina Neandertalimuuseumis Põhja-Horvaatias. Selle loomiseks rekonstrueeris Daynès leitud jäänuste põhjal seitseteist pere liiget.
Raimund Ubar

Raimund-Johannes Ubar (sündinud 16. detsembril 1941 Tallinnas) on eesti arvutiteadlane ja Eesti Teaduste Akadeemia liige.

Elukäik

1960 lõpetas ta Tallinna 22. Keskkooli, kus tegeles innukalt kitarrimänguga kooliorkestris ning aastatel 1959-1967 kuulus Eesti võimlemiskoondisse. Pärast keskkooli lõpetamist asus ta õppima Tallinna Polütehnilises Instituudis automaatika erialal, mille lõpetas 1966. aastal. 
Juba enne ülikooli lõpetamist (1965) asus Ubar insenerina tööle tehases Punane RET. 1968 astus ta aspirantuuri Baumanni-nimelisse Tehnikaülikooli Moskvas, kus sai uurimisteemaks keeruliste süsteemide diagnostika. Töö oli seotud lennukitööstusega ning tal tuli testida kosmoselaeva Venera ja kuukulguri elektrisüsteeme. Kolme aasta pärast (1971) kaitses ta tehnikakandidaadi väitekirja ja tuli tagasi Eestisse, kus asus tööle Tallinna Tehnikaülikooli. 1986 kaitses ta Riia Arvutustehnika Instituudi juures tehnikadoktori väitekirja digitaalsüsteemide diagnostikameetodite uurimise ja väljatöötamise alal. 1987 sai Ubar professori kutse ning 1993 valiti ta Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks arvutitehnika alal. 
Tallinna Tehnikaülikoolis on Ubar töötanud elektronarvutite kateedri assistendi, vanemõpetaja ja dotsendina, olnud kateedrijuhataja ja professor, digitaalsüsteemide projekteerimise ja diagnostika laboratooriumi juhataja ning TTÜ elektroonika kompetentsikeskuse rajaja ja juhataja (1993-1997). Aastatel 2002-2004 oli ta Eesti Teaduste Akadeemia uurija-professor. Alates 2005. aastast on Ubar TTÜ arvutitehnika instituudi arvutitehnika ja diagnostika professor ja õppetooli juhataja. Ühtlasi juhib ta integreeritud elektroonikasüsteemide ja biomeditsiinitehnika tippkeskust CEBE.
Ubar on olnud teadusorganisatsioonilises ja -administratiivses aktiivne tegelane nii Eestis kui ka mujal maailmas.
Kaupo Ilmet

Kaupo Ilmet (sündinud 29. märtsil 1931) on eesti metsandustegelane.
Ta on Elistvere Loomapargi rajaja ja juhataja.
Ta on valitud Eesti Metsaseltsi presidendiks.