google/wiki40b huggingface dataset:
Sidney Jones

Sidney (James) Jones (17. juuni 1861 London – 29. jaanuar 1946 London) oli inglise helilooja ja dirigent. 12 opereti ja muusikalise komöödia autor, millest rahvusvaheliselt tuntuim on muusikal "The Geisha".

Elu ja tegevus

Sõjaväe kapellmeistri James Sidney Jones seeniori ja Ann Jonesi (neiuna Eycott) vanem poeg. Isa oli Suffolki sõjaväeorkestri juht ning töötas samuti Harrogate'i munitsipaalorkestri ja Leedsi Grand Theatre dirigendina. Õppis noorukina Leedsis mängima klarnetit ja klaverit. Põhjaliku muusikahariduse sai Dublini Trinity kolledžis Sir Robert Stewarti juures. Mängis esialgu Leedsi teatris isa orkestris klarnetit. Neli aastat oli Henry Leslie rändopereti dirigent. Trupp esitas nendel aastatel kõikjal Inglismaal ja Iirimaal Alfred Cellier' koomilisi oopereid "Dorothy", "Doris" ja "The Red Hussar" ("Punane husaar"). 1882–1893 töötas Gaiety Theatre'i muusikajuhina ja käis selle teatri trupiga ringreisidel Ameerikas ja Austraalias.
1893 tegi endale esimest korda nime heliloojana, kirjutades burleskile "Don Juan" populaarseks saanud laulu „Linger longer, Loo”. 1893 asus lühikeseks ajaks Prince of Wales Theatre'i dirigendi kohale, komponeerides selle teatri jaoks ka mõne balleti muusika. Kui inglise mainekas impressaario George Edwardes avas 1993. aasta suvel Londonis uue teatri Daly's Theatre, kutsus ta Jonesi selle muusikajuhiks ning innustas kirjutama operette. Kohe esimene oopus "A Gaiety Girl" ("Lõbus tüdruk") pälvis tähelepanu. Kolm aastat hiljem esietendus Jonesi meistritööks nimetatud "The Geisha". Selles sisalduv laul "The Amorous Goldfish" ("Armunud kuldkala") kujunes 19. sajandi lõpus üle Briti impeeriumi lõputult esitatavaks lööklauluks. 
Loobus seejärel dirigendiametist ja keskendus operettide komponeerimisele. Kuid Esimese maailmasõja eelõhtul publiku maitse muutus ja Jonesi operettidele ei leidunud enam turgu. Tõmbus seejärel avalikust elust tagasi ning lõpetas ka heliloominguga tegelemise. 
Oli abielus endast kuus aastat vanema Londonist pärit näitlejanna Hannah Kate Linleyga. Neil oli viis last.
Komponeeris hulgaliselt lööklaule ja muusikapalu varieteeprogrammidele. "The Geisha" ("Geiša") kuulub inglise teatrite mängukava raudvara hulka tänapäevani. Aeg-ajalt on olnud Londonis ja New Yorgis etendamisel ka "A Gaiety Girl". Järgis oma teostes Arthur Sullivani ja saksa heliloojate stiili. Tema vähenõudlik ja lahe iseloom väljendub ka tema teostes. 
Aastatel 1908–1928 esitasid Eesti teatrid "Geišat" kaheksas lavastuses neljas teatris: Estonias 1908, 1913, 1918, 1928; Vanemuises 1920; Ugalas 1924, 1926 ja Endlas 1924.
Lauri Linask

Lauri Linask (sündinud 7. juulil 1984) on eesti semiootik.
Alates 2011. aastast õpib ta Tartu Ülikoolis doktorantuuris semiootika alal.
Luka mõis

Lucca mõis (ka: Lukka mõis, Lucca poolmõis; saksa keeles Lucca) oli poolmõis Keila kihelkonnas, Harju kreisis.
Mõis eraldati Rannamõisa mõisast 1849. aastal, tegemist oli faktiliselt Tallinna-lähedase suvilaga, millel oli poolmõisa staatus. Mõisa omanikeks olid Girard de Soucantonid, kes olid ka Rocca al Mare suvemõisa omanikud.
Ajategurimajandus

Tagapõhi

Ajategurimajandus lähtub oletustest, et nüüdisaegsed majandused põhinevad asjaoludel, mis ei soodusta kõiki neid, kes peavad nendele asjaoludele alluma, ning et majanduste kahjud kaoksid, kui majandused põhineksid loodusseadustel. Nüüdisaegsete süsteemide ebaõiglused on ajategurimajanduse põhimõttede järgi tingitud sellest, et täna ei ole olemas kindlaid reegleid majanduse haldamiseks ega asjade väärtuse määramiseks. Ajategurimajandus haarab kinni aja objektiivsest konstantsusest, mille ulatust ei või reguleerida ega mõjutada poliitilised otsused, ja lähtub sellest, et see konstant on majanduse kõige õiglane alus.

Otstarve

Ajategurimajanduse otstarve on asendada tulusüsteemi tehtud tööde eest kehtestatud lõivudega, mis arvestatakse ajas. Ajategurimajanduses kapital ei või suureneda ajaga ilma selleta, et suurenemisele vastav töö on tehtud. Ajategurimajanduse eesmärk on siduda kapitali väärtus loodusliku konstandiga samal viisil kui ruumalal ja kaalul on kindlad ühikud. Niimoodi raskendatakse pettused ja spekuleerimised.

Kriitika

On kritiseeritud, et ajategurimajandus on teostamiseks liiga teoreetiline ja et ta lähtub eeldusest, et kõigil maksukohuslastel on töö.
Belau keel

Nimisõnad

Nimisõnadel puuduvad soolised kategooriad. Isikuliste asesõnade puhul ei eristata sugu (sarnaselt eesti keelega, kuid erinevalt nt inglise keelest). Pole määravat ega umbmäärast artiklit, samuti morfoloogiliselt sõna lõppu lisanduvaid käändeid (nt eesti keeles on neliteist käänet, mille tunnused liituvad sõna lõppu).
Sõnade mitmust tähistatakse eesliitega. Aga morfoloogiliselt nimisõna külge liidetud mitmus esineb vaid inimesi märkivatel nimisõnadel (nt mees, naine, laps). Inimesi märkivate nimisõnade puhul on mitmuse äramärkimine kohustuslik. (Eesti keeles märgitakse mitmus nii inimesi märkivate nimisõnade kui ka kõigi elus ja eluta nimisõnade puhul sõna lõppu.)
Kolmandat isikut näitavad asesõnad saavad lõppu -ng: 'tema siin' – ng-ika, 'tema seal' – ng-ika.

Arvsõnad

Järgarvud alates kahest on tuletatud põhiarve tähistatavatest sõnadest. Arvul üks on järgarvuna eritüveline vorm. (Eesti keeles on esimene ja teine mõlemad eritüvelised, alates järgarvsõnast kolmas algab sõnade tuletamine põhiarvudest.)

Sõnade järjekord

Aluse, verbi ja sihitise vahekord lauses: SVO(alus, verb, sihitis)
Tegusõna ja sihitise järjekord lauses: VO (verb, sihitis)
Omadussõna ja nimisõna järjekord: omadussõna-nimisõna
Eitus ja tegusõna lauses: negV (eitus, verb)
Arvsõna ja nimisõna järjekord: numeral-noun (number, nimisõna)

Nimed

Belaus pole kindlat standardit nimede häälduseks ning seega kasutatakse eri saartel ja maakondades samadest nimedest eri hääldusvariante. Ühetimõistmise huvides on paljude nimede hääldused ameerikastatud.
Triinu Pakk

Triinu Pakk (ka Triinu Pakk-Allmann, sündinud 11. augustil 1966) on eesti tõlkija. 
Ta on eesti keelde tõlkinud ilukirjandust ning raamatuid antropoloogiast, filosoofiast ja kultuuriajaloost. 2017. aastal pälvis Pakk Edward Gibboni "Rooma impeeriumi allakäigu ja languse ajaloo" tõlke eest Eesti Kultuurkapitali mõttekirjanduse tõlkeauhinna.
Harti maakond (Kentucky)

Ajalugu

Harti maakond moodustati 28. jaanuaril 1819. aastal Hardini ja Barreni maakonna osadest. Maakond sai nime kapten Nathaniel G. S. Harti järgi, sõjaväe ohvitser 1812. aasta sõjas.
Arapahoe maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1. novembril 1861. Maakonna halduskeskuseks oli algselt ka Colorado osariigi pealinn Denver. 1901. aastal võttis Colorado osariigi seadusandlik kogu vastu otsuse maakond jagada. Denverist moodustati uus haldusüksus – Denveri linnmaakond; maakonna põhjaosast sai uus Adamsi maakond; ning maakonnast allesjäänud osa nimetati ümber South Arapahoe maakonnaks. Maakonna jagamine sai Colorado Ülemkohtu kohtuotsuse, järgnenud õigusaktide ja referendumi tõttu teoks alles 15. novembril 1902. Colorado osariigi kuberner nimetas South Arapahoe maakonna ajutiseks halduskeskuseks Littletoni.  
11. aprillil 1903 nimetati South Arapahoe maakond tagasi Arapahoe maakonnaks. 8. novembril 1904 valisid maakonna elanikud maakonna halduskeskuseks Littletoni 1310 häälega Englewoodi 829 vastu.
Karl Viitol

Karl Robert Viitol (22. juuni 1888 Valga – 10. märts 1944 Tallinn) oli eesti ooperilaulja (bass-bariton).
Ta lõpetas aastal 1905 Valgas T. Grünbergi progümnaasiumi. Laulmist õppis ta eraviisiliselt Valgas, kus ta tegutses aastast 1909 asjaarmastajate näiteringides, sealhulgas "Säde" seltsis Adalbert Wirkhausi juhatatud operettides. Hukkus märtsipommitamisel.

Isiklikku

Tema abikaasa oli pianist ja muusikapedagoog Helmi Viitol.
Varangu looduskaitseala

Varangu looduskaitseala on looduskaitseala Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. Kaitseala pindala on u 104 ha.Väike-Maarja
Kaitseala on moodustatud 1993. aastal loodud Varangu taimekaitseala alusel.
Newarki laht

Newarki laht (inglise keeles Newark Bay) on Hudsoni-Raritani suudmeala laht New Jersey osariigis, kuhu tühjenevad Passaici ja Hackensacki jõed. Lahes asub sadamaala Port of New York and New Jersey suurim laevakonteinerite ladustusala (Port Newark-Elizabeth Marine Terminal).

Geograafia

Atlandi ookeani laht on Arthur Kill väina kaudu ühenduses Raritani lahega ja Kill Van Kull väina kaudu ühenduses New Yorgi lahega. Lahe ääres asub Newargi linn.
Scripta manent

Scripta manent I

Toimus 1995. aastal Eesti Rahvusraamatukogus. Näitusel oli 76 osavõtjat 12 riigist, kaasnes konverents ja anti välja 60-leheküljeline kataloog.

Scripta manent II

Toimus 2000. aastal Tallinna Kunstihoones. Näitusel oli 124 osavõtjat 18 riigist, kaasnes konverents ja anti välja 356-leheküljeline kataloog.

Scripta manent III

Toimus 2005. aastal Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis. Näitusel oli 130 osavõtjat 19 riigist, kaasnes konverents ja anti välja 152-leheküljeline kataloog.

Scripta manent IV

Toimus 2010. aastal Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis. Näitusel oli 171 osavõtjat 22 riigist, kaasnes konverents ja anti välja 112-leheküljeline kataloog.

Scripta manent V

Toimus 2015. aastal Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis. Näitusel oli 115 osavõtjat 19 riigist, kaasnes konverents avamise päeval 12. veebruaril Rahvusraamatukogus ja anti välja 148-leheküljeline kataloog.
Amurdagi keel

Vokaalid

Amurdagi keeles on kasutusel kolme täishääliku (/a/, /i/, /u/) süsteem.

Huvitavat amurdagi keele kohta

Amurdagi keeles puudub selge eristus grammatilises ajas. Samuti puudub amurdagi keeles sooline markeering. Enamasti eesliited ei alga konsonandiga, näiteks ujali. Samas ivaidja keeles on sama sõna kujali - tuli 
Muusika ja laulud on kultuuriliselt väga tähtsal kohal, sest nende edasi andmisel tuleb järgida väga spetsiifilist hierarhiat, kuidas ja kellele neid keegi võib ette kanda. Samuti on tähtsad uskumused ja folkloor.
Seebistumisarv

Seebistumisarv on ühe grammi aine (rasva) seebistamiseks kuluv kaaliumhüdroksiidi kogus milligrammides.
Seebistumisarv määratakse aine proovi ja KOH kaalutiste keetmisel etanooli lahuses ning reageerimata KOH tiitritakse HCl lahusega. Iseloomustab see aine koostisesse kuuluvate seotud (estritena) ja vabade rasvhapete keskmist molekulmassi (ahela pikkust). Seebistumisarv on happearvu ja estriarvu summa.
Marie von Ebner-Eschenbach

Marie von Ebner-Eschenbach (neiupõlvenimi Dubsky; 13. september 1830 Troubky-Zdislavice Kroměříži lähedal (tänapäeval Tšehhoslovakkia) – 12. märts 1916 Viin) oli austria kirjanik.
Marie von Ebner-Eschenbach sündis parun Franz Dubský perekonnas. 1848. aastal abiellus ta sõjaväeinseneri ja leiutaja Moritz von Ebner-Eschenbachiga, kes suhtus toetavalt oma abikaasa kirjanduslikesse ambitsioonidesse. Nende abielu jäi lastetuks, Moritz von Ebner-Eschenbach suri 1898. aastal.
Alates 1856. aastast elas ta põhiliselt Viinis. Marie von Ebner-Eschenbach alustas kirjanduslikku tegevust näitekirjanikuna, kuid tema näidendid "Maria Stuart in Schottland" ("Maria Stuart Šotimaal", 1860), "Marie Roland", (1867), "Doctor Ritter" (1872) ja "Männertreue" ("Meeste truudus", 1874) ei saavutanud suuremat edu.
Edu aga saavutas 1875. aastal ilmunud realistlik jutukogu "Erzählungen" ("Jutustused"). 1883. aastal ilmus jutukogu "Dorf- und Schlossgeschichten" ("Küla- ja lossijutud"). Üheks tema põhiteoseks peetakse psühholoogilist romaani "Das Gemeindekind" ("Kogukonna laps", 1887).
1900. aastal valiti ta esimese naisena Viini Ülikooli audoktoriks.
Marie von Ebner-Eschenbach kirjutas ka aforisme. Eesti keeles on 2007. aastal ilmunud tema aforismide valikkogu "Aforism on pika mõtteahela viimane lüli". Eesti keeles on 1936. aastal ilmunud ka Marie von Ebner-Eschenbachi lastejutt "Krambambuli".
Joyce Banda

Joyce Hilda Banda (sündinud 12. aprillil 1950 Zombas, Njassamaal (tänapäeval Malawis)) on Malawi poliitik, haridustegelane ja soolise võrdõiguslikkuse aktivist.
Aastatel 2006–2009 oli ta Malawi välisminister, 2009–2012 asepresident ja pärast president Bingu wa Mutharika surma aprillist 2012 kuni juunini 2014 vastavalt Malawi põhiseadusele Malawi president.
Banda oli Malawi esimene naissoost asepresident ja president ning üldse teine naispresident kogu Aafrikas.
Banda on olnud ka parlamendiliige ning sooküsimuste, laste asjade ja kogukonnateenuste minister. Enne poliitikasse tulekut rajas ta omanimelise fondi Joyce Banda Foundation, Malawi rahvusliku ärinaiste liidu (National Association of Business Women, NABW), noorte naisjuhtide võrgustiku (Young Women Leaders Network) ja humanitaarprojekti Hunger Project. Ajakiri Forbes nimetas Bandat 2011. aastal Aafrika kolmandaks kõige võimsamaks naiseks.
Joyce Banda on 2011. aastal loodud Malawi Rahvapartei (People's Party) rajaja ning juht, enne Bingu wa Mutharika surma peeti teda Malawi 2014. aasta presidendivalimiste favoriidiks.
Banda osales kandidaadina 2014. aasta presidendivalimistel, kuid kaotas seal oma rivaalile, endise presidendi Bingu wa Mutharika nooremale vennale Peter Mutharikale. Pärast kaotust üritas Banda valimistulemusi tühistada, viidates valimistel aset leidnud väidetavatele rikkumistele, kuid kohus ja keskvalimiskomisjon ei nõustunud temaga. 1. juunil 2014 lõppesid tema volitused seoses Peter Mutharika ametisse vannutamisega.
Autoettevõtete Liit

Autoettevõtete Liit on kutsealaliit, mis ühendab sõitjate- ja kaubaveoteenuseid pakkuvaid transpordiettevõtteid. Autoettevõtete Liit loodi 1990. aastal.
Supermodell

Eestist pärit supermodellid

Moemaailmas on kuulsad olnud vähemalt kaks eestlasest supermodelli: Carmen Kass ja Tiiu Kuik. 
Carmen Kassi supermodelli staatuse alguseks võib pidada aastaid 1998–1999, kus ta kaunistas paljude moeajakirjade esikaasi nagu Vogue ja Elle ning osales paljude tuntud moeloojate lavasõudes. Aastal 2000 nimetati ta VH1/Vogue Fashion Awardsil aasta modelliks.
Tiiu Kuiki võib pidada 21. sajandi supermodelliks, kelle foto samuti olnud mitu korda ajakirja Vogue kaanel ja kes on osalenud mitmekümnel moesõul.
Narõni ahelik (Altai)

Narõni ahelik (kasahhi Нарын жотасы, vene Нарымский хребет) on mäestik Aasias Kasahstani idaosas. Ta on osa Altaist.
Kõrgus idaosas kuni 1533 m, pikkus 120 km. Põhjanõlv järsk. Sellel kasvavad kuni 1300 m kõrguseni kasemetsad, kõrgemal lehtmetsad, orgudes kuuse-nulu-seedermännimetsad. Lõunanõlvadel stepp ja põõsastikud. 1800 m kõrgemal subalpiinsed hõrendikud ja alpiniidud.
Schaumburgi krahvkond

Ajalugu

Schaumburg lähtus keskaegsest krahvkonnast, mis asutati 12. sajand alguses. Nime sai Schaumburgi lossi järgi Rintelni lähedal Weseri ääres, kus omanikud hakkasid end Schauenburgi isandateks (aastast 1295 krahvideks) kutsuma. Adolf I oli arvatavasti esimene Schauenburgi isand aastal 1106.
Aastal 1110 nimetas Saksi hertsog Lothar Schauenburgi isanda Adolf I haldama läänidena Holsteini ja Stormarni, sealhulgas Hamburgi. Järgnevalt olid Schaumburgi dünastiast ka Holsteini ja selle jaotuste Holstein-Itzehoe, Holstein-Kieli, Holstein-Pinnebergi (aastani 1640), Holstein-Plöni, Holstein-Segebergi ja Holstein-Rendsburgi (aastani 1460) krahvid ning viimase kaudu aeg-ajalt ka Schleswigi hertsogid.
Krahv Adolf IV oli tegus valitseja ning asutas Stadthageni ja Rintelni linnad.
Aastast 1500 kuulus Schaumburgi krahvkond Saksa-Rooma riigi Alam-Reini-Vestfaali ringkonda. 
Pärast lastetu krahvi Otto V surma aastal 1640 suri Schaumburgi dünastia välja. Holstein-Pinnebergi krahvkond ühendati Holsteini hertsogkonnaga. Schaumburgi krahvkonna pärusvaldus jaotati Schaumburgi pärijate vahel kolme ossa, üks liidendati Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonnna Lüneburgi vürstkonnaga, suurimast osast sai Schaumburg-Lippe krahvkond ja idaterritoorium jätkas nime all Schaumburgi krahvkond (Grafschaft Schaumburg hessischen Anteils), mida valitses personaaluniooni kaudu Hessen-Kassel. Kõik kolm on nüüd Alam-Saksi liidumaa osad.
Kui aastal 1977 moodustati keset Alam-Saksimaad Schaumburgi kreis (Landkreis Schaumburg), valis see kasutamiseks iidsetest Schaumbergi krahvide vappidest tuletatud vapi.
Adolf Rammo

Adolf Rammo (25. november 1922 Narva – 2. veebruar 1998 Tallinn) oli eesti luuletaja ja laste- ning noorsookirjanik.

Elulugu

Adolf Rammo sündis Narvas käsitöölise pojana. Ta õppis 1930–1934 Narva Kreenholmi algkoolis, 1934–1937 Narva progümnaasiumis, 1937–1940 Narva Tööstuskoolis ja 1940–1941 Tallinnas Riigi Tööstuskoolis, mille lõpetas lukusepana. 1941. aastal mobiliseeriti Adolf Rammo Punaarmeesse ja saadeti Kaasanisse tööpataljoni, hiljem võttis Teisest maailmasõjast osa Eesti laskurkorpuse koosseisus. Demobiliseeriti 1946. aastal, töötas seejärel Tallinnas kokana, transporditöölisena ja "Ilmarises" katelsepana. 1953–1957 oli ajakirjanik Eesti Raudteelase ja Harju Elu toimetuses. Alates 1957. aastast oli kutseline kirjanik Tallinnas. Kirjanike Liidu liige oli alates 1971. aastast.

Looming

Esimene Adolf Rammo luuletus ilmus ajakirjanduses 1947. aastal. Ühtekokku avaldas ta 5 luulekogu ja 10 lasteluulekogu. Ta on avaldanud ka poeemid "Kaks Adolfit. Murelik poeem" (1969) ja "Püha öö plagiaat" (kogumikus "Poeemipõimik", 1979).
Kõige tähelepanuväärsema osa Adolf Rammo loomingust moodustab noorsoojutustuste triloogia "Šahh Madan" (1970), "Hundipassiga koolipoiss" (1973, 2. trükk koos eelmisega 1985) ja "Kibekäppade küpsetuskojas" (1974), milles kujutatakse teismelise nooruki elu 1930. aastate Narvas.
1973. aastal ilmunud noorsoojutus "Kusagil Kureküla küngastel" kujutatakse maaelu.

Isiklikku

Adolf Rammo oli abielus lastekirjanik Helju Rammoga.
Draiv

Draiv (ingl drive) on informaatikas riistvarakomponent, milles andmed kirjutatakse andmekandjale ja loetakse neid sealt. Draiv on tuntud ka kui kettaseade. Kettaseadme põhiosad on ketta ajur (ketast pöörlema panev ajam), kirjutamis-lugemispea (või ainult lugemispea) ja selle positsioneerimise (etteantud kohta paigutamise) mehhanism. 
Andmete jäädvustamise põhimõtte järgi on andmekandjad olnud optilised (CD-plaat, DVD-plaat, Blu-ray-ketas), magnetoptiline (magnetoptiline ketas) ja magnetiline (diskett). 
Magnetiliselt säilitatakse andmeid ka kõvakettal ehk HDD-draivil, kuid erinevalt eelmistest moodustab selles draivis andmeid kandev ketas koos magnetpea ja ajuriga tervikliku seadme. Niisugust pöörleva andmekandjaga  kõvaketast asendab arvutis järjest ulatuslikumalt elektrooniline, välkmälul põhinev  SSD-ketas ehk SSD-draiv. Sellel puudub ajur ja kirjutus-lugemispead asendab juhitav kontroller.
Rahvusvaheline konventsioon inimelude ohutusest merel

Rahvusvaheline konventsioon inimelude ohutusest merel (inglise keeles International Convention for the Safety of Life at Sea, lühendatult SOLAS) on rahvusvaheline merendusleping (konventsioon), kus on kirja pandud ohutuks meresõiduks vajalikud miinimumnõuded laevade ehitamisele, seadistamisele ja käitamisele.
Konventsiooni praegu kehtiv versioon on aastast 1974 (tuntud ka kui SOLAS 1974) ja see jõustus 25. mail 1980.
Eesti ühines konventsiooniga 11. veebruaril 1992.
Nicolaus von Höweln

Nicolaus (Nikolaus) von Höweln (Höveln) (umbes 1610 Tallinn – 1657) oli Eestimaa vaimulik.
Aastast 1637 oli ta Tallinna Oleviste koguduse kolmas pastor. Ta oli Tallinna linnakonsistooriumi senior (vaimne juht).
Mikko Koivu

Mikko Koivu (sündinud 12. märtsil 1983 Turus) on Soome jäähokimängija. Ta mängib 2005. aastast NHL-i klubis Minnesota Wild.
2000 tuli ta juuniorite maailmameistriks ja 2011 maailmameistriks Soome koondise kaptenina. 2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos võitis ta Soome koondisega hõbemedali ja 2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris pronksi.
Tema vanem vend on Saku Koivu.
Aed

Ajalugu

Õhtumaises kirjanduses on tuntumaid ajaloolisi aedu Eedeni aed ja Semiramise rippaiad.
August Markson

August Markson (29. august 1891 Orajõe vald, Pärnumaa – oktoober 1948) oli Eesti politseinik ja ettevõtja.
Ta õppis aastail 1913–1916 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas.
August Markson osales Vabadussõjas. 8. veebruaril 1919 valiti ta Pärnumaa miilitsaülemaks, asus kohustusi täitma 1. aprillil samal aastal. Vabastati ametist 20. veebruaril 1920.
Tegutses ettevõtjana, oli saeveski omanik.
1941. aastal nimetas Viktor Koern ta Pärnu ja Pärnumaa politsei ajutiseks ülemaks. August Markson lahkus 1944. aastal Eestist ja suri Saksamaal põgenikelaagris.
Ta oli laevaomanik Jakob Marksoni poeg.
Jakob Grönholm

Jakob Harald Grönholm VR II/3 (eesnimi ka Jaagup, perekonnanimi ka Kronholm; 5/17. oktoober 1896 Kõnnu vald, Harjumaa – 19. november 1931 Tallinn) oli Eesti meremees.
Ta osales Vabadussõjas suurtükipaadil Lembit, miiniristlejal Lennuk ja Merejõudude Juhataja staabis (madrus, 1918). 1. septembril 1920 määrati talle II liigi 3. järgu Vabadusrist hinnates vahvust, mis Teie ülesnäitanud lahingus 27. jaanuaril 1918 a. Karostelli ja Vitinka külade juures.
Pärast sõda oli ta postiljon Loksal ja telefoni-telegraafivõrgu montöör Kõnnu vallas. Septembris 1928 mõistis Tallinna-Haapsalu rahukogu ta tapmise eest eluks ajaks sunnitööle. Suri Tallinna Keskvangla haiglas, surnukeha anti Tartu Ülikoolile meditsiiniliseks otstarbeks.
Kenji Miyamoto

Kenji Miyamoto (jaapani 宮本顕治 17. oktoober 1908 Hikari – 18. juuli 2007 Tokyo) oli Jaapani poliitik, Jaapani Kommunistliku Partei juht 1958–1977.
Miyamoto astus kommunistlikku parteisse 1931. aastal, kaks kuud pärast Tōkyō Ülikooli lõpetamist. Aastal 1933 ta vahistati süüdistatuna ühe politseiniku surnukspeksmise vandenõus. Ta keeldus end süüdi tunnistamast ja ta mõisteti eluks ajaks vangi. Ta vabanes vanglast 1945. aastal pärast Jaapani lüüasaamist teises maailmasõjas. Aastal 1949 juhtis ta kommunistide valmiskampaaniat.
Ta oli 1977–1989 Jaapani parlamendi ülemkoja liige.
Põltsamaa Kultuurikeskus

Põltsamaa Kultuurikeskus on Põltsamaa linna kultuuriasutus, mis korraldab kultuuri- ja huvitegevust linna elanikele.

Ajalugu

Põltsamaa Linna Kultuurimaja on asutatud 1. novembril 1945. Viljandi Maakonna Kultuuriosakonna juhataja käskkirjaga anti kultuurimaja käsutusse kontoriruumina tuba aadressil Kesk 3. Üritusi korraldati kooli, kino ja tuletõrje ruumides. Hiljem sai kultuurimaja enda käsutusse kaks ruumi aadressil Lossi 17. 
1953. aastal kolis kultuurimaja endise Põltsamaa Põllumeeste Seltsi maja vundamendile ehitatud hoonesse, kus nüüd asub Jõgeva Maakonna Keskraamatukogu. Tollal oli majas kaks väiksemat ruumi ja 200 istekohaga saal. Suuremate ringide proovid toimusid linna teistes saalides.
Praeguse kultuurikeskuse ehitust alustati 1957. aastal Nõukogude Liidu üleliidulise agro-zoo-propagandahoone tüüpprojekti alusel. Ehitust rahastas kultuuriministeerium ja ehitas Paide Mehhaniseeritud Ehituskolonn (Paide MEK). Saal ehitati 420 istekohaga. Sisekujunduses on kasutatud Tallinna Kunstikombinaadis eritellimusel valmistatud valgusteid ja tekstiili. Kultuurimaja avati pidulikult 11. aprillil 1961. Maja ametlikuks nimetuseks sai Põltsamaa Rajooni Kultuurimaja. Pärast Põltsamaa rajooni likvideerimist nimetati kultuurikeskus ümber Põltsamaa Linna Kultuurimajaks.
Kultuuriministeeriumi tellimusel valmisid 1965. aasta suvel hoone fuajeesse Nikolai Kormašovi sgrafiitotehnikas seinapannood. Kujude prototüüpideks olid samas majas töötanud Senta Bergmann, Sirje Tuula ja teised põltsamaalased.
5. veebruaril 1992 andis Jõgeva Maavalitsuse Kultuuriosakond Põltsamaa Linna Kultuurimaja üle Põltsamaa Linnavalitsusele. Sellega muutus kultuurimaja munitsipaalasutuseks. 1999. aastal nimetati kultuurimaja ümber Põltsamaa Kultuurikeskuseks.

Tänapäev

2000. aastaks põhjaliku remondikuuri läbinud hoone on Põltsamaa linna ja piirkonna suurim kultuurikeskus. Keskuse suurima saali pindala on 271 m². Saalis on teisaldatavad istmed ja üle 300 koha. Lisaks on kultuurikeskuses baari-kohvikuruum, duširuumid, esinejate garderoobid lava taga, helikindel orkestriruum, külastajate garderoob, kooriruum, galerii, seminariruum, peeglite ja tugipuuga varustatud tantsuklass.
Kultuurikeskus paikneb aadressil Kuperjanovi 1.
Barclay de Tolly

Barclay de Tolly (vene keeles Барклай де Толли) on šoti päritolu aadlisuguvõsa.

Ajalugu

Barclayde suguvõsa esimene liige Peter Barclay lahkus usulise tagakiusamise pärast Šotimaalt ning asus elama Saksamaale/Preisimaale ja sealt Kuramaale.
Michael Andreas Barclay de Tolly ülendati 1813. aastal Vene krahviks ja 1815. aastal vürstiks.