google/wiki40b huggingface dataset:
Regilaul

Regilaul ehk regivärsiline rahvalaul ehk vanem rahvalaul on vanemat tüüpi eesti rahvalaul. Regilaulu vorm ulatub arvatavasti läänemeresoomlaste ja algbaltlaste ühispärandisse, hinnangud vanusele varieeruvad tuhandest kahe tuhande aastani.
Eestis oli regilaul üldlevinud ligikaudu 19. sajandi keskpaigani, siis tõusid rahvalaulude repertuaaris üldiselt esiplaanile uuematüübilised lõppriimilised keerukama meloodiaga laulud.
Sõna regi-(laul) pärineb arvatavasti keskalamsaksa keelest: rei(e) 'tantsulaul'; rege 'rida'; rege- v rigenlied 'rahvalaul'. Regilaulu nimetatakse murretes leeluks, laulmist leelutamiseks jmt.
Regilaulu motiive on oma heliloomingus kasutanud Veljo Tormis.
Eesti regilaule on avaldatud kihelkondade kaupa kogumikus "Vana kannel"

Põhitunnused

Regilaulus on esikohal sõnad, muusika lisab tekstile ilmekust. Regilaulu teksti iseloomustab algriim ja mõttekordus ehk parallelism. Värsivormiks on regivärss - lõppriimita neljajalaline kvantiteeriv trohheiline värss. Soome ja Karjala rahvapärimuses kasutatakse selle värsimõõdu kohta terminit "Kalevala-mõõt". Värsis sisaldub neli värsitõusu ja -langust, mistõttu on seda nimetatud ka neljajalaliseks trohheuseks ("veere, veere, päevakene"). Selline värsivorm kujunes rohkem kui tuhat aastat tagasi. Värsimõõdu nõudel on rahvalauludes läbi sajandite säilinud vanapäraseid sise- ja lõpukaota keelendeid (näiteks laulemaie), mis üldkeelest on ammu kadunud. Folkloristide hulgas üldlevinud arvamuse järgi on väga vanad mõned meie ajani ulatunud lauludki, näiteks "Loomislaul", "Suure tamme laul" ja "Suur härg".
Regilaulu viis (nimetati ka tooniks või mõnuks) on lühike ja väikese ulatusega. Regiviis on valdavalt ühehäälne, ainult mõnel pool Lõuna- ja Kagu-Eestis kohtame mitmehäälsust. Regiviiside seas on palju rühmaviise, see tähendab, et ühte ja sama viisi kasutati mitme eri teksti jaoks (näiteks kiigetoon, karjatoon, pulmatoon).
Regilaulu esitavad tavaliselt eeslaulja ja koor vaheldumisi. Eeslaulja viib laulu edasi, arendab seda; koor kordab eeslaulja esitatud värsse, annab talle mõtteaega. Mõnikord lauldi ka üksi (näiteks karjaselaulud, hällilaulud), kaksi või üheskoos ilma eeslaulmiseta (näiteks sanditamislaulud), ka kahe koori vaheldumisega. Regilaule lauldi ilma pillisaateta. Lauldes võidi rõhutada rütmi näiteks keha õõtsutamise või jalapõrutusega. Lüroeepilisi laule on esitatud ka tantsulise liikumise saatel (näiteks setu "Pöörajooks" või Kihnu rattas laulmine). Lauljad olid põhiliselt naised, mehed mängisid rohkem pilli. Regilaulu esitajat kutsuti laulikuks, kaasitajaks või leelotajaks. Regilaulud levisid suuliselt põlvest põlve ja olid kollektiivne looming.

Regilaulu žanrid

Žanriliselt eristatakse meeleolu ja elamusi vahendavaid lüürilisi laule ("Lauliku lapsepõli") ja sündmustest jutustavaid lüroeepilisi laule ("Venna sõjalugu").
Gary Cahill

Koondisekarjäär

Oma debüüdi rahvuskoondises tegi Cahill 3. septembril 2010 Bulgaaria koondise vastu. Esimese värava Inglismaa koondises lõi ta 2. septembril 2011, kui mängiti samuti Bulgaariaga.
Ta on kuulunud Inglismaa koondisse 2014. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Vecjērcēni mõis

Vecjērcēni mõis (saksa keeles Neu-Wohlfahrt, läti keeles Vecjērcēnu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Ēvele kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub Lätis Strenči piirkonnas Jērcēni vallas.

Ajalugu

Jērcēni mõisa (Wolfahrtslinde) kohale rajati aastal 1560 Ēvele mõisa karjamõis. 1562. aasta 10. juunil läänistas Poola kuningas Zygmunt II August Volmari linnuse ülemaks tõusnud Bernhard von Hoewelnile tänutäheks truuduse eest ulatuslikud maavaldused Volmarist Valga poole jäävas Évele (Wohlfahrt) kihelkonnas. Nende seas olid ka Jērcēni maad, mis toona kandsid nime Gercenhof. Hoewelnid asusid elama Jērcēni ja kasvatasid seal lambaid, seega andis rahvasuu tema elamisele nime Jeru māja (Jääramaja). Rootsi ajal läks mõis Oxenstiernade valdusse. 
Vahepeal Palmstrauchide valduses olnud mõis oli XIX sajandi alguses Jarmerstedtide valdusse, kes jagasid selle pooleks, rajades sinna Vecjērcēni ja Jaunjērcēni mõisad. Esimese neist ostsid Torklused, seejärel läks see Brömsenite vadusse ja aastal 1852 ostis selle H. Horvici nimeline arst.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli nende mõisade kogupindala 1816. aastal 13 ja 3/8 adramaad, Vecjērcēni mõisale allus 119 mees- ja 136 naishinge.

Karjamõisad

Mõisa koosseisu kuulus kaks karjamõisa: Neuhof ja Pluķis (Plukke).
Noah Centineo

Lapsepõlv ja noorus

Noah Centineo sündis Florida osariigis Miamis filmi tegevjuhi Kellee Janeli ja Gregory Vincent Centineo lapsena. Centineo on õelnud, et ta on pooleldi itaallane, hollandlane ja ka ameeriklane. Ta kasvas üles Florida osariigis Boynton Beachis ning tal on vanem õde Taylor. Ta käis BAK Alg-kunsti Koolis, ning seejärel juba Boca Ratoni ühenduse Keskkoolis üheksandas ja kümnendas klassis, kus ta mängis jalgpalli. 2012. aastal kolis ta Los Angelesse.

Karjäär

2009. aastal mängis Centineo juhtfiguurina Josh Petersit perefilmis "The Gold Retrievers". Tal on olnud pisirolle Disney Channelis Austin &amp; Ally ja Shake It Up. Centineo osales veel seejärel Jaden Starkina Disney Channeli romantilises komöödiafilmis „How to Build a Better Boy” (2014). Samal aastal valiti ta Ben Eastmani rolli Disney Channel'i komöödiafilmi "Growing Up and Down", kuid projekti ei võetud kahjuks osadesse. 2015. aastal võttis ta üle Jeesus Adams Fosteri põhirolli Freeformi draamasarja "The Fosters" raames. Ta tegi kaasa hooaja kolmandas osas "Lucky", mis oli eetris 17. augustil 2015. 2017. aastal nomineeriti Centineo Teen Choice Award for Choice Summer TV Stari jaoks: Mees tema esituste eest. 
2017. aastal hakkas Centineo mängima Hawkina go90 teismeliste draamatrilleri seerias T @ gged , ja ta mängis surfarit/kunstnikku Johnny Sanders Jr.-i, romantilises komöödiafilmis SPF-18 . Samal aastal ilmus ta ka Camila Cabello muusikavideosse "Havana". 
Centineo mängis 2018. aastal kahes Netflixi originaalses teismeliste komöödiafilmis. Ta kujutas rolli Peter Kavinskyt Jenny Han 'si romantilises romaanis kõigile Poistele Keda Olen Armastanud Enne , ja Jameyt filmis Sierra Burgess On Luuser. Ta mängib Brooks Rattigani juhtivat rolli eelseisvas filmis The Stand-In , Lance Blacki Swipedis ja osaleb tulevases Charlie Angelsi filmis.
Mannheim

Loodus

Mannheim paikneb Reini kaldal Neckari suudmes 97 m kõrgusel merepinnast.

Kliima

Mannheim on üks Saksamaa kõige kuumemaid piirkondi. Absoluutne maksimumtemperatuur on 2003. aastal mõõdetud +41 °C. Suviti on Mannheimis ka suurem õhuniiskus. Aastas on keskmiselt 40–50 päeval äikesetormid, sagedamini suvel pärastlõunati. Lumi on haruldane isegi talvel.
Mannheimi aastane sademete hulk on 550 mm. Kõige niiskem kuu on mai (70 mm sademeid), kõige kuivemad on jaanuar, veebruar ja märts (kõik 20 mm).

Majandus

Linna suurim tööstusettevõte on Daimler, mis toodab diiselmootoreid ja autobusse. Linnas on suured tootmiskeskused näiteks ettevõtetel Bombardier, John Deere, Siemens ja Svenska Cellulosa Aktiebolaget.

Ajalugu

Mannheimi on esimest korda mainitud Lorschi koodeksis (Codex Laureshamensis) aastal 766 Mannesheimi (Manno kodu) nime all.
Mannheim jäi külaks seni, kuni Friedrich IV hakkas 1606 sinna ehitama Friedrichsburgi lossi ja pani aluse võrgulaadsele tänavaplaanile. 24. jaanuaril 1607 andis Friedrich Mannheimile linnaõigused.
Mannheim on kaks korda maatasa tehtud. Esimest korda hävitasid linna 1622 Kolmekümneaastases sõjas Tilly krahvi Johan t'Serclaesi väed, teist korda 1689 Üheksa-aastases sõjas Prantsusmaa väed.
1698 Mannheim taastati ja 1720 toodi sinna Heidelbergist üle Pfalzi pealinn. Sel ajal hakkas Karl III Philipp Mannheimi lossi ja Mannheimi jesuiitide kirikut. Mõlemad valmisid 1760.
1779 asutati Mannheimi Rahvusteater. See on Saksamaa vanim teater. 1782 esietendus seal Friedrich Schilleri näidend "Röövlid".
Napoleoni sõdade ajal 1806 lammutati Mannheimi kindlustused. Sellest ajast pole ta enam kindlustatud asula.
Teise maailmasõja ajal pommitas USA ja Suurbritannia lennuvägi Mannheimi väga tugevalt. Kesklinnast ei jäänud midagi järele. USA väed hõivasid linna 29. märtsil 1945 ja sellest ajast on linnas palju USA sõjaväelasi. On ka sõjaväelennuväli.

Planeering

Mannheim erineb enamikust Saksamaa linnadest selle poolest, et tema keskosas paiknevad tänavad moodustavad ruudukujulised kvartalid, nagu see on tüüpiline Ameerika Ühendriikidele ja Austraaliale. Seetõttu on linna hüüdnimeks Ruudulinn (Quadratestadt).

Vaatamisväärsused

Mannheimi sümboliks on sealne veetorn (Wasserturm).

Sport

Mannheimi spordivõistkondadest on tuntuimad jalgpallimeeskond TSG 1899 Hoffenheim, mis veel 1999 oli Saksamaa V liigas, kuid 2008 tõusis Bundesligasse ja lõpetas 2009 7. kohaga, ning jäähokimeeskond Mannheimi Adler, mis on tulnud 6 korda Saksamaa meistriks. Käsipalliklubi Rein-Neckari Löwen mängib samuti Bundesligas.

Sõpruslinnad

Mannheimil on üheksa sõpruslinna: Bydgoszcz (Poola), Chişinău (Moldova), Haifa (Iisrael), Klaipeda (Leedu), Swansea (Suurbritannia), Zhenjiang (Hiina), Toulon (Prantsusmaa), Ulan-Ude (Venemaa) ja Windsor (Kanada).
Trier

Antiikaeg

Trier on üks Saksamaa vanimaid linnu. Sel kohal oli keltide hõimu treeverite asula, mille 50. aastatel eKr alistas Julius Caesar. Hõimu nimi on tänapäevalgi linna nimes tunda. Aastal 16 eKr rajasid roomlased selle asemele Augusta Treverorumi linna. Nimetamine augustuse järgi oli suur au; ainult Augsburg ja Augst saavad samaga kiidelda. Asula sai Gallia Belgica provintsi pealinnaks. Umbes 70. aastal muudeti see Rooma kolooniaks. 2. sajandil algas selle halduskeskuse ja liiklussõlme õitseng.
259 lõi Gallia Rooma impeeriumist lahku. Tekkinud Gallia impeeriumi valitses Postumus ja selle pealinn oli Trier. Pärast Postumuse surma hävitasid frangid ja alemannid 275 linna, kuid see taastati peagi.
Constantius I Chlorus ehitas selle üles ja tegi 293 oma residentsiks. Tollal oli Trieris ka rahapada. Linnas käis elav ehitustegevus ja õukondlik kultuur. See oli üks impeeriumi kõige tähtsamaid keskusi. 350 ründasid Trieri germaanlased, kuid Julianus Apostata lõi kallaletungi tagasi.
Umbes 395 viidi õukond ja haldusasutused Trierist Milanosse ja Arles'i. On säilinud palju 2.–4. sajandi ehitiste varemeid (amfiteater umbes aastast 100, linnavärav Porta Nigra, termid, palee koos basiilikaga, Roomlaste sild).
Kui Rooma riik 5. sajandil loobus piiri kaitsmisest Reinil, tähendas see linna hiilguse lõppu. Trieri vallutasid ja rüüstasid frangid 413 ja 421 ning hunnid Attila juhtimisel 451. Aastal 475 läks Trier frankide valdusse. Selle sajandiga vähenes linnaelanike arv 60 000 pealt viie tuhandeni.

Uusaeg

Trier on Karl Marxi sünnilinn.
Trieri rooma-aegsed mälestised ning toomkirik ja Liebfrauenkirche kuuluvad UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Veetše

Novgorodi veetše

Veetše oli Novgorodi riigi kõrgeim esindusorgan. 
Ülelinnaline veetše oli kunstlik moodustis, mis tekkis linnajagude esindusest hõimuliidu tekkimise ajal Novgorodimaal. 
Üldtunnustatud arvamuse kohaselt oli Novgorodi veetše 14. sajandi teisel poolel ja 15. sajandil aristokraatliku iseloomuga. Saksa allikas 1331. aastast nimetatakse ülelinnalist veetšet "300 kuldvööd". See nimetus oli 14. sajandiks nähtavasti jäänuk kunagisest kolme kõige varasema linnajao võrdsest esindusest. Algaegadel saatis iga linnajagu veetšele sada esindajat. Linnajagude arv suurenes neljale ning 13. sajandi viimasest veerandist viiele. Võrdeliselt sellega kasvas ka veetsel osalejate arv. Nii võis veetšel käijate arv kasvada viiesajani, see aga on Veliki Novgorodi linnamõisate ligikaudne arv. Sama palju oli ka kõige rikkamaid mõisnikke, eelkõige bojaare.
Piret Bristol

Piret Bristol (sündinud 18. aprillil 1968) on eesti kirjanik. Kirjutanud luulet, romaane ja jutte.

Haridus

Lõpetas 1986 Rapla Keskkooli, 1986–2001 õppis Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas eesti kirjandust.

Elukoht ja töö

Elanud Tallinnas, töötanud modellina kunstiülikoolis ja toimetajana kirjastuses Faatum. Alates 1993. aastast on elanud Peedul, Tartus ja mujal Tartu lähistel.
Töötanud Rapla ajalehtedes Ühistöö ja Nädaline keeletoimetaja ja ajakirjanikuna. On toimetanud veebilehte Kirjanike Kodu ja Rudolf Steineri teoste tõlkeid, aga ka ilukirjandust. On õpetanud loovkirjutamist Tartu Rahvaülikoolis.
Debüteeris 1996. aasta veebruaris jutustusega "Turvamehed" (kirjutatud koos Henn-Kaarel Hellatiga) ajakirjas Favoriit. Aastatel 1996–2007 oli vabakutseline kirjanik.

Liikmesus

Piret Bristol on Eesti Kirjanike Liidu, Supilinna Seltsi, Eesti Dialektilise Filosoofia Seltsi ja Eesti Kirjanduse Seltsi liige.
Oktoobrist 2011 kuni 2014. aasta sügiseni oli ta Kirjanike Liidu Tartu osakonna esimees.
Mihkel Jüris

Mihkel Jüris (algselt Mihail Jürisson) (11. september 1907 Hellamaa vald, Muhu saar, Saaremaa – 22. oktoober 1997 Stockholm, Rootsi) oli Eesti poliitik ja põllumajandusametnik.

Elukäik

Jürise isa oli meremees Mihail Jürgenson, kes hukkus vaid mõned nädalad enne Mihkli sündmist. Leseks jäänud ema Maria (Mare) (neiupõlves Valk), Mihkel ja tema õde Akilina kolisid Jägalasse, kus ka Mihkel elas oma lapsepõlveaja. Pärast Raasiku Haljava kooli lõpetamist Jüris läks õppima Jäneda Põllutöökeskkooli, mida tollal peeti oma valdkonnas parimaks. Põllutöökeskkooli ta lõpetas 1928. aastal ja läks aega teenima Soomusrongirügemendisse ja pärast Tondi sõjakooli. Tema ülendati nooremleitnandi auastmesse 24. veebruaril 1936. Aastal 1929 ta alustas põllumajanduse instruktori ametis Pärnumaal ja hiljem Viljandimaal. Tema viimaseks töökohaks jäi Põllutöökoja maatulunduse konsulendi amet Ravila vallas Kosel. Kose piirkonnast ta valiti Rahvuskogu esimesesse kotta.
1933. a Jüris abiellus Õie Helenega (1912-1991).
Ta oli Rahvuskogu liige 1937. aastal ja I Riigivolikogu liige (valitud 16. valimisringkonnast Põhiseaduse Elluviimise Rahvarinde kandidaadina). Ta oli Kaitseliidu Harju maleva Ravila kompanii pealik. Autasustatud Kotkaristi kuldristiga (1938).
Imelikult õnnestus Jürise põgeneda koos perega Rootsi sügisel 1944. Pärast laagrit ta töötas karjalaudas, lubjatööstuses ja viimaseks metallitööstuses Eskilstunas, kus ta asetus koos perega Torshälla elama. Jüris pidi sidet teiste Rootsi jõudnute riigikogulastega ning osales VEKO asutamisele. Kui 19. augustil 1949 asutati Eestluse Koostöö Keskus, sai Jürisest selle juhatuse ja hiljem vanematekogu liige. Lisaks ta oli Eesti Rahvusfondi Esinduse ja Eesti Põllumeeste Kogude (EPK) keskjuhatuse liige, millest viimane esindas Põllumeeste Kogu paguluses. Rootsi Eestlaste Esinduse esinduskogu rahvasaadik ta oli aastatel 1956-1990. Aastal 1980 ta juhatas III Rahvuskongressi korraldamist Stockholmis.
Ta oli eelviimane elusolev I Riigivolikogu liige (viimane oli Mihkel Hansen, kes suri 20. novembril 2004).
Kosciusko maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 7. veebruaril 1835.
Kontaktita andur

Kontaktita andur on tüüp andureid, mis signaali väljastamiseks ei vaja otsest kontakti objektiga. Siia kuuluvad lähedusandurid, optilised andurid ja mitmesugused tehisnägemissüsteemid.
Ragnar Uustal

Ragnar Uustal (sündinud 8. novembril 1990) on eesti näitleja. Ta on lõpetanud Saue Gümnaasiumi.
2014. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli. Aastatel 2014–2018 töötas ta näitlejana Teater NO99-s.
Mängis teleserjaalis "Ühikarotid" Neemet.
Banda Aceh

Vaatamisväärsused

Suurim vaatamisväärsus Baiturrahmani suur mošee.
Tõnu Lillelaid

Tõnu Lillelaid (sündinud 16. aprillil 1980) on eesti kergejõustiklane, rogainija ja seiklussportlane.

Haridus

Lõpetas 2003. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna rahvamajanduse eriala, kaitses bakalaureusekraadi tööga "Majanduskasv ja selle mõjutegurid".

Töö

Tõnu Lillelaid töötab Rahandusministeeriumi kindlustuspoliitika osakonna peaspetsialistina.

Sporditulemused

Harrastanud pikamaajooksu, rogaini ja seiklussporti.
Eesti meistrivõistlustel ekidenis on ta võitnud ühe hõbeda (2015. aastal Sparta spordiseltsi võistkonnas) ja 2 pronksmedalit (2012. aastal SK Sportkeskus.ee võistkonnas ja 2014. aastal Sparta spordiseltsi võistkonnas).
2013. aastal jooksis ta Torino maratonil isikliku rekordi 2:32:22.
2014. aastal võitis ta 3.Tartu Linnamaratoni ajaga 2:32:52.
2010. aasta rogaini MMil Uus-Meremaal Cheviotis võitis ta koos Karli Lamboti ja Rait Palloga meeskondade arvestuses pronksi. Rogaini Euroopa meistrivõistlustel on ta meeskondade arvestuses koos Karli Lamboti ja Rait Palloga võitnud 2 pronksi (2010 ja 2011).
Osalenud ka seiklusspordivõistlustel.
Brno tehnikaülikool

Brno tehnikaülikool (tšehhi keeles Vysoké učení technické v Brně) on tehnikaülikool Tšehhis Brnos.
Ülikool asutati 1899.
Ülikoolis õpib üle 24 000 üliõpilase.
Biaroza

Ajalugu

Biarozat mainitakse esimest korda aastal 1477, mil sinna ehitati katoliku kirik. Asula kuulus Bresti vojevoodkonda ja Bresti maakonda.
XVI sajandi lõpus sai Biarozast kaupmeeste asula. Zygmunt I andis Biarozale alevi staatuse, samuti õiguse igal nädalal turgu korraldada.
XVII sajandi alguses sai asula omanikuks Lew Sapieha, aga aastast 1614 Martin Niemira. Kuna uus omanik läks pankrotti, sai Lew Sapieha aastal 1617 Biaroza taas endale. Asula jäi mõneks ajaks Sapiehade valduseks. Sel ajal asus Biarozas lisaks katoliku kirikule veel uniaatide kirik, samuti ka heebrea palvemaja, ent dokumentides on juttu veel õigeusu papile ning kirikule kuulunud maadest Biaroza linnas.
Sapiehade ajal rajasid kartuuslaste ordu mungad asulasse kloostri, peagi läks alev koos seda ümbritsevate maadega kloostri valdusse. Ühtlasi hakati asulas pidama laata (aastast 1679). Klooster üritas asula tähtsust kaubanduskeskusena kasvatada, ent edutult. Sealsed laadad ei kujunenud kuigi suurteks, lisaks kaotas Biaroza korduvalt tulekahjude ja katkuepideemiate tõttu elanikke. Sel perioodil sai Biaroza nimeks Biaroza-Kartuzskaja.
Kaubanduse arendamiseks sai klooster piirkonnas monopoli leiva, õlle, mee, soola ja veiniga kauplemiseks. Kuigi klooster ei olnud suur (seal elas 14–16 munka), kuulus sellele 2 saekoda, 2 kangavabrikut, parkimistöökoda, 5 veskit, 8 viinavabrikut ja 7 kõrtsi.
Põhjasõja ajal toimus kloostri all väike lahing rootslaste ja vene vägede vahel. Võidukad rootslased põletasid asula maha ja vangistasid mungad, vabastades need hiljem lunaraha eest.
Aastal 1795 läks asula kolmandal Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Biaroza hakkas kuuluma algul Słonimi, seejärel Leedu ja viimaks Hrodna kubermangu. XIX sajandi alguses peeti alevis laata 8 korda aastas. Aastal 1838 suleti klooster, kuna munki süüdistati Poola ülestõusude toetamises. Kloostri müüride vahele ehitati kasarmud tsaariarmee sõdurite jaoks, kloostrile kuulunud vask sulatati ja viidi Hrodnasse sealse õigeusu kiriku ehitamiseks. Asula hakkas arenema peale raudtee ehitamist aastal 1871.
Aastast 1921 oli Biaroza Poola koosseisus. Aastal 1934 võeti vanad kasarmud kasutusele poliitvangide (kommunistide ja Ukraina natsionalistide) kinnipidamisasutusena. Kuni Teise maailmasõjani moodustasid poole (53%) asula elanikkonnast juudid.
1939. aastal liideti Biaroza Valgevene NSV-ga. Aastal 1940 sai Biarozast rajoonikeskus, ühtlasi sai asula linnaõigused. Teise maailmasõja ajal hõivasid saksa väed asula esimesel Nõukogude Liidu vastu sooritatud rünnaku päeval (22. juuni 1941). Biarozasse rajati juudi geto, linnas hukkus üle 8000 kohaliku elaniku.
Aastal 1945 muudeti asula nimi Biaroza-Kartuzskajast Biarozaks. Nõukogude võimu ajal asus asula lähedal lennuväebaas. Aastal 1995 tulistasid kohalikud õhukaitseväed alla USA õhupalli, mille kaks meeskonnaliiget osalesid rahvusvahelisel õhupallide regatil.
Vinträim

Vinträim ehk atlandi vintaloosa (Alosa fallax fallax) on heeringlaste sugukonda aloosa perekonda kuuluv vintaloosa alamliik. 
Vinträim elab Põhjameres, Norra meres kuni Trondheimi ja Islandini ning Läänemere lõunarannikul kuni Stockholmini. 
Eesti vetes kohtab vinträime harva. Veel läinud sajandi alguses oli vinträimel töönduskala tähtsus Eestiski, peamiselt küll lõunapoolses rannikuvees, Läti lähedal. Aga isegi 1930. aastatest on kirjeldusi, mille järgi vinträime on müüdud suitsutatu ja värskena. 
Vinträim kasvab 50–60 cm pikkuseks ja keskmiselt 620 g raskuseks. Pea on madal ja kitsas. Keha külgedel on peaaegu alati rida tumedaid tähne. Lõpusepiisid on esimesel lõpusekaanel 30–80, need on lühikesed ja tugevad. Selgroolülisid on 55–59. 
Vinträim saab suguküpseks 2–3-aastaselt, kui ta on 27–30 cm pikk ja kaalub 150 g. Jõgedesse tõuseb ta teistest aloosadest hiljem: aprilli keskpaigast juuni alguseni. See võib tuleneda sellest, et ta on kõige põhjapoolsema levikuga alamliik ja elab paigus, kus jõed on kaua jääs. Ta koeb alamjooksul. 
Vinträimed toituvad planktonis leiduvatest vähilaadsetest. Kudemiseks kogunevad nad suuremate jõgede suudmealale ja rändavad sealt kudema jõgede alamjooksudesse. Vinträim koeb 80 000–200 000 marjatera, millest 3–8 päeva jooksul kooruvad maimud.
Tartu ülikooli Eesti mereinstituudi Pärnu osakonna laboris mõõdeti ja kaaluti 8. juunil 2010 üle 52,3 sentimeetri pikkune ja 1,34 kilogrammi raskune vinträim, kes oli suurim seni ametlikult registreeritud oma liigi esindaja, mis Eesti vetes püütud.
Süvameri

Süvameri on maailmamere osa, mis hõlmab pelagiaali ja bentaali sügavamad osad, mis ulatuvad 700...1000 m kuni sügavaimate süvikuteni (umbes 11 000 m).
Kuna sealsesse veemassiivi ega põhja ei ulatu päikesevalgus, puuduvad seal fotoautotroofid (rohelised taimed ja fütoplankton). Fauna on liigivaene, samuti on selle biomass väike.
Põõsaspea neeme rändrahn

Põõsaspea neeme rändrahn on rändrahn Läänemaal Lääne-Nigula vallas Spithami külas, Põõsaspea neemega lõppeva poolsaare lääneosas, metsaserva lähedal niidul. Läänes külgneb rahn Nõva maastikukaitsealaga (metsavöönd Dirhami lahe idakaldal). Rahnu geograafilised koordinaadid on 59° 13′ 26″ N, 23° 30′ 53″ E
. Põõsaspea neeme tipp jääb rahnust umbes 0,7 km põhja-loodesse. Umbes 5 m vahega on seal kaks rahnu, kuid kaitse alla on võetud vaid suurem. Ümbruskonnas on väiksemaid rahne veelgi.
Rahn võeti kaitse alla aastal 1939. Rahnu seisukord on rahuldav.
Rahn koosneb rabakivigraniidist. Rahn on püstiste külgede ja tasase, kaldu laega, ebaühtlase samblikukattega. Lae kõrgemale osale on tsementeeritud kõrgusreeper.
Rahnu mõõtmed on 9,4×7,0×4,2 m, ümbermõõt 24,9 m. Teistel andmetel on rahnu mõõtmed 6,4×4,9×5,0 m, ümbermõõt 25,0 m.
Põõsaspea neeme rändrahnule on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha). 
Põõsaspea neeme rändrahnu keskkonnaregistri kood on KLO4000444.
Joonia Saarte Ühendriik

Joonia Saarte Ühendriik (kreeka keeles Ηνωμένον Κράτος των Ιονίων Νήσων (Inoménon Krátos ton Ioníon Níson), itaalia keeles Stati Uniti delle Isole Ionie) oli aastatel 1815–1864 Joonia saartel Kreekas eksisteerinud riik ning Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi protektoraat, Seitsme Saare Vabariigi järglane.
Ühendriik asus tänapäeva Kreeka aladel ning anti 28. mail 1854 (vastavalt Londoni rahulepingule) kingitusena üle Kreeka kuningriigile pärast Oldenburgide dünastiast kuninga (Geórgios I) valimist Kreeka troonile.
Riho Leppoja

Riho Leppoja (sündinud 27. juunil 1953 Türil) on Eesti koorijuht ja muusikapedagoog. 
Alates 1983. aastast on ta enda loodud Tartu Noortekoori peadirigent.
Riho Leppoja on dirigeerinud 1993. ja 1997. aasta noorte laulupeol ning oli 2014. aastal Tartu laulupeo kunstiline juht.