Paul Morphy

Varasemad aastad

Morphy sündis New Orleansis rikkas ja tuntud peres. Ta isa Alonzo Michael Morphy oli hariduselt advokaat, kes oli töötanud näiteks peaprokuröri ja kohtunikuna. Ta isal oli Hispaania kodakondsus. Morphy ema Louise Thérèse Félicité Thelcide Le Carpentier oli muusikaliselt andekas prantsuse kreooli perekonna tütar. Seega kasvas Paul Morphy üles koduses õhkkonnas, kus male ja muusika olid igapühapäevased tegevused. Malet õppis ta mängima noorelt, kuigi tema onu, Ernest Morphy, sõnul ei õpetanud keegi teda malet mängima, vaid ta õppis mängu ära vaid teiste mänge jälgides. Teised said teada, et ta malet oskab, alles pärast seda, kui Morphy oli Alonzo ja Ernesti üht pikka mängu jälginud ning pärast seda, kui mehed viiki olid leppinud, väitis Morphy neile, et Ernest oleks pidanud võitma. Ta isa ega onu ei teadnud tol ajal, et poiss oskab malet mängida, rääkimata taktika tundmisest. Nad olid väga üllatunud, kui poiss suutis neile ka kohe tõestada, et Ernestil oli tegelikult olnud võiduseis.
Pärast Morphy talendi avastamist julgustasid tema vanemad teda mängima perekondlikel kogunemistel ja kohalikes malemängukohtades. 9-aastaselt peeti teda juba New Orleansi parimaks mängijaks mistõitu teda peetakse male imelapseks. 1950. aastal, kui Morphy oli 12 aasta vanune, külastas New Orleansi tugev Ungari malemeister Johann Löwenthal. Kuigi alguses pidas Löwenthal Morphyga mängimist ajaraisuks, võttis ta pakkumise siiski vastu ning mängis oma Orleansis viibimise ajal temaga kolm mängu. Erinevate allikate kohaselt kaotas ta kaks ja viigistas ühe või kaotas kõik kolm mängu.
Pärast 1850. aastat oli Morphy malest pikalt eemal. Ta keskendus õppimisele ja lõpetas 1854. aastal Spring Hilli kolledži Alabamas. Ta jäi kooli veel üheks aastaks ning õppis seal matemaatikat ja filosoofiat. 
Järgmisel aastal võeti ta vastu Louisiana ülikooli õiguserialale ja 7. aprillil 1857 sai ta õigusteaduses bakalaureusekraadi.

Malemaailma sulandumine

Kuna ta polnud veel piisavalt vana, et õigusvaldkonnas tegutseda, oli tal palju vaba aega. 1857. aastal sai Morphy kutse esimesele Ameerika malekongressile New Yorgis ja oma onu survel võttis kutse vastu. Ta võitis seal kõiki oma vastaseid, sealhulgas James Thompsonit, Alexander Beaufort Meeki ja kahte Saksa meistrit – Theodor Lichtenheini ja Louis Paulsenit – ning võitis turniiri. Morphyt hakati kutsuma USA malemeistriks. Ta jäi 1857. aastal New Yorki ja mängis seal edasi. Kokku mängis ta seal 261 mängu ning tema tavamängude üldskooriks jäi 87 võitu, 8 viiki ja 5 kaotust.
1858. aastal reisis Morphy Euroopasse, et mängida Euroopa meistri Howard Stauntoniga, kuid nendevaheline matš jäi pidamata. Stauntonit kritiseeriti hiljem mängu vältimises, kuid Staunton on neid süüdistusi tõrjunud. Morphy suundus edasi Prantsusmaale, kus ta mängis Daniel Harrwitziga, tuntud kohaliku maleprofessionaaliga, ja võitis teda kindlalt. Pariisis haigestus ta kõhugrippi ning kaotas kaaniravi tõttu palju verd. Sellest hoolimata ei soovinud ta Saksa meistri Adolf Andersseniga kokku lepitud mängu edasi lükata. Oma haigusest ja nõrkusest hoolimata suutis Morphy matši võita, kogudes 7 võitu, 2 viiki ja 2 kaotust. Anderssen kommenteeris pärast mängu, et oli vormist väljas, kuid tunnistas, et Morphy oli tema arvates kõigi aegade tugevaim malemängija.

Mitteametlik maailmameister

Kui Morphy 1859. aasta kevadel tagasi Londonisse jõudis, kuulutas sealne maleeliit ta „maailmameistriks“. Sellist au oli talle osutatud varem ka Pariisis. Ta oli oma aja meistritest nii palju üle, et nood ei saanud tõsiselt temaga ilma endale mängueelset edu andmata võrdselt mängida. Kui Morphy mängis viie meistriga simultaani, siis ta võitis kaks (Jules Arnous de Rivière ja Henry Edward Birdi vastu), viigistas kaks (Samuel Bodeni ja Johann Jacob Löwenthali vastu) ja kaotas ühe mängu (Thomas Wilson Barnesi vastu).

Malemaailmast eemaldumine

Pärast pea kogu malemaailma alistamist teatas Morphy, et ilma vastasele üheetturilist ja -käigulist eelist andmata tema enam mängida ei kavatse. Koju jõudes teatas, et ta jätab male maha, ning lõpetas, küll mõne erandiga, avalikel üritustel mängimise. 
Edasi üritas Morphy õigusvaldkonnas karjääri teha, kuid vahele segas Ameerika kodusõda. Pärast sõda üritas ta uuesti ning avas oma kontori, kuid see ei olnud edukas ettevõtmine, sest pahatihti ei vajanud tema kliendid mitte õigusabi, vaid soovisid temaga malest rääkida. Tänu oma perekonna rahalisele toele ta majandusraskustesse ei sattunud ning veetis ülejäänud elu vaikselt. Male juurde Morphy aga tagasi ei pöördunud, olgugi et tema austajad seda temalt tihti palusid. Malekarjäär ei olnud tol ajal veel tõsiseltvõetav eluviis ega elukutse. Maletajatesse suhtuti tema ajal enamjaolt nagu elukutselistesse hasartmängijatesse. Morphy jaokski oli male vaid harrastus: mitte midagi sellist, millega professionaalselt tegeleda.