google/wiki40b huggingface dataset:
Kiipsaare tuletorn

Kiipsaare tuletorn on endine navigatsioonimärk Saaremaa läänerannikul Harilaiu loodeosas paikneva neemiku keskel.
1933. aastal valminud Kiipsaare tuletorn on 26 meetri kõrgune betoontorn. Tuletorni funktsiooni täitis rajatis 1992. aastani. 2009. aastani oli Kiipsaare tuletorn kasutusel päevamärgina, tema number VTA nimekirjas oli 921.
Algselt ehitati see ligikaudu 100–150 meetri kaugusele rannast, kuid paikneb tänapäeval rannajoone muutumise tõttu meres. Juulis 2009 oli tuletorni kalle varasema 8–9° asemel vaid 1–2°.
Dragan Nikolić

Dragan Nikolić (serbia Драгослав "Драган" Николић; 20. august 1943 Belgrad – 11. märts 2016 Belgrad) oli serbia näitleja. Ta osales elu jooksul rohkem kui saja filmi tegemises. Pea- või kõrvalosa mängis ta üle 30 filmis.
Alates 1969. aastast mängis ta Belgradi Draamateatris (BDP; Beogradsko dramsko pozorište) ja teatris Atelje 212.
Tema üks tuntumaid rolle oli partisan Prle telesarjas "Otpisani".
2011–2013 oli ta saatejuht Serbia versioonis saatest "Kes tahab saada miljonäriks?"
Kaunistav heli

Kaunistav heli, ka kõrvalheli, on muusikas ornamenti moodustav heli.
Kaunistav heli kuulub põhiheli juurde.
Ligroiin

Ligroiin ehk toorbensiin on fraktsioon, mis saadakse nafta esmasel destilleerimisel. Kasutatakse näiteks traktorite kütusena, lahustina ning mõningates hüdrosüsteemides töövedelikuna.
Vassili Väinloo

Vassili Väinloo (enne eestistamist Vassili Velsvebel; 25. detsember 1910 Reo, Pihtla vald – 16. november 1987 Tartu) oli eesti õigeusu vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1930 Saaremaa Ühisgümnaasiumi, aastal 1935 Petseri Vaimuliku Seminari ja aastal 1937 Tallinna Pedagoogiumi. Aastal 1937 pühitseti ta alul diakoniks, seejärel (14. novembril 1937) preestriks.
Ta oli aastatel 1937–1940 Sindi Jumalailmumise koguduse preester ja kooliõpetaja (Sindis). Aastatel 1941–1947 oli ta Kilingi Püha Nikolai koguduses preestriks (ja aastatel 1941–1944 ka õpetajana Kilingi-Nõmme algkoolis), hooldades samal ajal Mõisaküla Püha Vaimu kogudust. Aastatel 1947–1987 oli ta Häädemeeste Issandamuutmise koguduse preester, lisaks hooldas ta aastatel 1952–1987 Treimani Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse kogudust, aastatel 1953–1987 Laiksaare Ristija Johannese kogudust, aastatel 1966–1987 Tahkuranna Jumalasünnitaja Uinumise kogudust. Vahepealsetel aastatel hooldas ta ka Tõstamaa lähedasi kogudusi: aastatel 1961–1966 Seli-Tõstamaa Püha Vassilius Suure kogudust, aastatel 1962–1966 Pootsi-Kõpu Püha Kolmainu kogudust ja aastatel 1963–1964 Tõhela-Murro Ristija Johannese kogudust.
Vassili Väinloo suri aastal 1987 Tartus Maarjamõisa haiglas. Ta on maetud Häädemeeste kalmistule.
Raudristi Rüütlirist

Raudristi Rüütlirist (saksa keeles Ritterkreuz des Eisernen Kreuzes, tihti lihtsalt Ritterkreuz) oli Saksamaa autasu, mida jagati ülima lahinguvälja vapruse või õnnestunud juhtimise eest Kolmanda Riigi ajal.

Väärindamise eeldused

Rüütliristi kavaleriks võis saada sõdur või ohvitser, kellel pidi olema 1939. aasta Raudristi 1. klass, kuigi Raudristi 1. klassi anti samaaegselt Rüütliristiga harvadel juhtudel. 
Üksuse komandöri võidi Rüütliristiga autasustada lahinguüksuse eeskujuliku juhtimise eest. Allveelaeva komandöri autasustati Rüütliristiga, kui tema juhitud laev oli lasknud põhja (hävitanud) vähemalt 100 000 brutoregistertonni väärtuses vaenlase laevu. 
Luftwaffe pilooti autasustati, kui oli kogunenud vähemalt 20 punkti järgmise punktisüsteemi alusel: 1 punkt anti siis, kui tulistati alla ühe mootoriga lennuk, 2 punkti kahe mootoriga ja 3 punkti nelja mootoriga allatulistatud lennuki eest. Kõik öölahingus alla tulistatud lennukite punktid olid kahekordsed.
Rüütlirist lasti käibele 1939–1945, tema klasse ja saamise tingimusi järk-järgult sõja jooksul karmistati.

Saajad

Kokku valmistati 7313 Rüütliristi autasu, kuid ainult 883 said tammelehtedega ja 159 said tammelehtede ja mõõkadega (pluss üks auväärne saaja, Jaapani admiral Isoroku Yamamoto). Ainult 27 meest autasustati Rüütliristi teemantidega (3 armee ülemjuhatajat, 10 kindralit, 3 koloneli, 9 tipplendurit ja 2 allveelaeva kaptenit) ning Hans-Ulrich Rudel oli ainus Rüütliristi kuldsete tammelehtede, mõõkade ja teemantide saaja.
Oisu vald

Ajalugu

Oisu vald moodustati 1991. aasta 19. detsembril.
2005. aastal moodustati Kabala valla, Oisu valla, Türi linna ja Türi valla ühinemisel uus kohaliku omavalitsuse üksus – Türi vald.
Guy Debord

Teoseid eesti keeles

"Vaatemänguühiskond". Prantsuse keelest tõlkinud Anti Saar. Tallinna Ülikooli Kirjastus, Tallinn 2013, 187 lk; ISBN 9789985587652
Georgi Aljošin

Georgi Vassiljevitš Aljošin (vene keeles Георгий Васильевич Алёшин; 10. märts 1931 Krasnojarsk – 4. mai 2011 Novosibirsk) oli nõukogude parteifunktsionäär, Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee II sekretär 1985–1990, rahvuselt venelane.
Aastail 1949–54 õppis ta Raudteeinseneride Elektromehaanikainstituudis Tomskis ja oli Inski jaama veduridepoo elektrivedurijuhi abi Novosibirskis, 1954–56 oli ta sama depoo katsejaama ülem, 1956-57 ÜLKNÜ Novosibirski linna Pervomaiski rajoonikomitee II sekretär ja 1957–1958 I sekretär. Alates 1957 kuulus ta NLKP-sse. 1958–59 oli Aljošin NLKP Inski jaama veduridepoo komitee sekretäri asetäitja ja 1959–62 sekretär, 1962–64 NLKP Novosibirski linna Pervomaiski rajoonikomitee II sekretär ja 1964–1973 I sekretär, 1979–85 NLKP Novosibirski linnakomitee I sekretär ja NLKP KK inspektor Moskvas.
Seejärel suunati Aljošin Eestisse ja kinnitati 4. detsembril 1985 EKP KK XXI pleenumil EKP KK II sekretäriks, kelleks oli kuni 1990. aastani.
Pärast NSV Liidu lagunemist töötas Aljošin Venemaa Föderatsiooni Kommunistlikus Parteis Novosibirski oblastikomitee konsultatiivse nõukogu juhatajana.
Aljošin suri 2011. aastal pärast pikaajalist haigust.
Dehn

Dehn oli aadlisuguvõsa. 
Suguvõsa esindajaid oli ka Eestimaal. 1657 kanti organist Arnold Dehn Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Suguvõsale kuulusid eri aegadel Eesti alal Kärevete, Mõdriku mõis.
Eesti kultuuriminister

Eesti kultuuriminister (ametlikult alates 1. jaanuarist 1996 Eesti Vabariigi kultuuriminister) on Vabariigi Valitsuse liige. Ta juhib Kultuuriministeeriumi ning koordineerib Eesti kultuuripoliitika väljatöötamist ja elluviimist.
Aastatel 1992–1995 oli Kultuuriministeerium ühendatud Haridusministeeriumiga ning seda valdkonda kureeriv minister kandis kultuuri- ja haridusministri ametinimetust.
Kultuuriministri ametikoht moodustati NSV Liidu okupatsiooni ajal Eesti NSV-s 1953. aastal. Enne seda tegeles kultuurivaldkonna juhtimisega haridusminister.
Joachim Fugmann

Elulugu

Fugmann õppis 1976–1982 ajalugu ja latinistikat Konstanzi Ülikoolis, kus kaitses 1988. aastal ka filosoofiadoktori kraadi.
1982–1995 töötas ta toimetaja assistendina Deutsche Forschungsgemeinschafti projektis "Handbuch der lateinischen Literatur der Antike" ("Ladinakeelse antiikkirjanduse käsiraamat", toimetajad Reinhart Herzog ja Peter L. Schmidt) Konstanzi Ülikooli ja Mainzi Ülikooli juures.
1989. aastal pälvis ta Konstanzi linna auhinna Konstanzi Ülikooli noorteadlastele.
1995. aastast töötab ta lektorina Konstanzi Ülikoolis ja õpetab ladina keelt ajaloo, juura, filoloogia jt erialade tudengitele
Georg Seim

Isiklikku

Tema poeg on tõstja ja treener Alar Seim ja pojapoeg samuti tõstja Mart Seim.
Georg Seim on maetud Liiva kalmistule.
Eesti Demokraatlik Rahvuslike Jõudude Koostöökoda

Eesti Demokraatlik Rahvuslike Jõudude Koostöökoda (lühend: EDRJKK) on Eesti organisatsioon.
EDRJKK eesistuja on Henn Põlluaas.
Säraküünal

Säraküünal on väike käeshoitav pürotehnilise ainega kaetud metallist traatvarras, mis põleb suhteliselt aeglaselt ja pillub laiali heledaid sädemeid.
Tavaliselt on metallist vardake umbes 20 cm pikk. Säraküünla valmistamiseks on varras kaetud paksu pürotehnilise aine massiga ja lastud siis kuivada. Varda üks ots on katmata, et sellest saaks käega kinni hoida.
Säraküünal süüdatakse põleva ainega kaetud otsast ning vardal olev aine põleb järk-järgult suunaga varda käepoolse otsa poole kuni kogu aine on ära põlenud ja alles jääb metallist varras.
Säraküünlaid kasutatakse meelelahutuseks pidupäevadel, USA-s näiteks iseseisvuspäeval, Eestis ja Soomes põhiliselt jõulude ja aastavahetuse ajal.
Adherents-liidused

Levik

Adherents-liidused asuvad tavaliselt epiteelikudedes – need moodustavad iga raku ümber vöötme, mida nimetatakse kleepuvustsooniks. Selgroogsete epiteelis asuvad niisugused tsoonid põhiliselt basaalsemalt kui tiheliiduste ala ja apikaalsemalt kui desmosoomid. Adherents-liiduste asukoht ei ole organismis ainult epiteeliga piiratud. Mõnedes teises kudedes (närvikude ja sidekude) asuvad need punkti kujul või lame rakuühenduste kujul. Samuti on neid palju südamelihases, kus nad tagavad kaudse ühenduse müotsüüdi kokkutõmbeaparaadi jaoks. Adherensed kontaktid koos desmosoomidega moodustavad nn vaheplaate müokardi rakkude vahel.

Funktsioonid

Adherents-liidused põhifunktsioon on rakkude ühendamine kudedeks, nende lõdvendus põhjustab rakkude dissoatsiooni. See efekt esineb siis, kui koekultuur reageerib kelaatidega, näiteks EDTA-ga, mis seob kaltsiumi ioone, mistõttu kadheriinide vaheline toime läheb nõrgemaks. Sellest tavaliselt ei piisa, et rakke lõplikult jaotada, sest eksisteerivad teised kontaktid rakkude vahel, mis on kaltsiumist sõltumatud. Adherensed kontaktid osalevad rakkudevahelise võrgu formatsioonis aktiinfilamentide kimpudest. Nemad asuvad paralleelselt rakumembraaniga ja on ühendatud omavahel kateniini ja kadheriinide abil. See võimaldab venitusele vastu pidada ja koordineerida rakkude käitumist morfogeneesis. Näiteks, koordineeritud aktiini filamentide ringide kontraktsioon kõrvalrakkudes on vajalik epiteelist tuubulide moodustamiseks, eriti neuraaltoru moodustamiseks. Adherents-liidused osalevad veel rakkudevahelise signaali edastuses. Sellest räägib tirosiinfosfataasi μ ja RACK1 valgu retseptorite lokalisatsioon kontaktides. α-kateniini ekspressiooni alandamine põhjustab epiteelrakkude proliferatsiooni suurenemise. Selle efekti eest vastutab insuliin/MARK signaali tee.
EuroLOT

Ajalugu

EuroLOT asutati 19. detsembril 1996, regulaarlende alustas 1. juulil 1997.
Lennufirma lõpetas tegevuse 31. märtsil 2015.
Lemmu

Lemmu (Lemmun, Laemund) on Taani hindamisraamatus mainitud muinaskihelkond ajaloolisel Virumaal 13. sajandi alguses. Lemmu paiknes maakonna edelaosas, piirnedes lõunas Vaigaga, läänes Järvamaaga ning põhjas teiste Virumaa kihelkondade – Rebala, Mahu ja Askelega.
Kihelkonnas oli kaks asustuskeskust – üks selle põhjaosas, teine Pudiviruks kutsutud lõunaosas. Neid lahutav ala ja Tudulinna ümbrus olid väheasustatud. Lemmu keskne linnus võis asuda Äntu Punamäel, kus arheoloogilisi kaevamisi aga läbi viidud ei ole. Nooremal rauaajal võis kasutusel olla ka Rakke linnus. Keeleliselt eristus Lemmu ülejäänud Virumaa rannikumurdelisest hõimualast, jäädes keskeesti murde piirkonda.
Taani hindamisraamatu andmetel oli Lemmu põllumajandusliku maa suuruseks 564 adramaad.
Lemmu alast moodustati pärast Taani võimu alla minekut Viru-Jaagupi, Simuna ja Väike-Maarja ning osalt ka Rakvere kirikukihelkond.
Tanel

Tanel on eesti mehenimi.
1. jaanuari 2017 seisuga oli Eestis eesnimi Tanel 2624 mehel. Tanel on Eestis populaarsuselt 56. mehenimi.
Tanel on keskmiselt 30 aasta vanune (mediaanvanus on 31).
Küünlapäev

Küünlapäev (ka: küünlamaarjapäev, Lääne-Eestis ka: pudrupäev) on 2. veebruaril ja kirikukalendris on see neitsi Maarja puhastamise püha.
Eesti rahvakalendri järgi on küünlapäev üks tuntumaid talvepoolituspühasid. Sel päeval oli tavaks öelda, et murtakse talve selgroog, talve süda lüüakse lõhki. Läänemaal ja Saaremaal tähistas see päev jõulude lõppu (mujal Eesti alal lõppesid jõulud juba kolmekuningapäeval).
Airi Hallik-Konnula

Airi Hallik-Konnula (sündinud 18. juulil 1975) on eesti ajakirjanik ja poliitik.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal 2001. aastal.
Hallik-Konnula on olnud ajakirja Maakodu toimetaja alates 2002. aastast. 2013-2016 oli ta Pokumaa teemapargi juhataja.
Ta on kuulunud Rohelise erakonna juhatusse. Ta on ühenduse Roheline Urvaste eestvedajaid.

Isiklikku

2000. aasta augustis abiellus ta Margus Konnulaga (Contra). Neil on kaks poega: Herbert (sündinud 14. veebruaril 2001) ja Verner (sündinud 2003) .
Väliskaubandus

Väliskaubanduse eelised

Riik saab tarbeesemeid, mille tootmine selle territooriumil võimalik ei ole. Riik saab neid tooteid, mille tegemine kohapeal oleks väga kallis, odavamalt. Väliskaubandus võimaldab riikidel spetsialiseeruda nende tarbeesemete tootmisele, mille jaoks on riigis sobivad ressursid. See aitab kaasa tööstuse ja põllumajanduse arengule. Välise konkurentsi kartus aitab kaasa kohaliku toodangu kvaliteeti parandamisele ning ennetab kohalikke monopole. Väliskaubandus lähendab eri riikide inimesi.

Ülemaailmse kaubanduse omadused

Ülemaailmselt kauplemine annab tarbijatele ja riikidele võimaluse avastada uusi turge ja tooteid. Väliskaubanduses on peaaegu kõik tooted: toiduained, riided, varuosad, nafta, juveelid, vein, aktsiad, valuuta ja vesi. Kaubeldakse ka teenustega: turism, pangandus, konsultatsioonid ja transport. Toode, mida müüakse globaalsel turul, on eksport ja toode, mis on ostetud globaalselt turult, on import. Importi ja eksporti arvestatakse riigi kontol jooksvalt maksebilansis.  
Industrialisioon, tehnoloogia areng, kaasa arvatud transport, globaliseerumine, rahvusvahelised korporatsioonid ja allhanked mõjutavad kõik suurelt rahvusvahelist kaubandussüsteemi. Rahvusvahelise kaubanduse suurendamine on hädavajalik globaliseerumise jätkusuutlikkuseks. Ilma selleta oleksid riigid piiratud vaid sellega, mida riigisiseselt toodetakse. Väliskaubandus ei erine printsiibipõhiselt sisekaubandusest, sest motivatsioon ja eri poolte käitumine kaubanduslikus mõttes ei muutu fundamentaalselt hoolimata sellest, kas protsess toimub piirisiseselt või -väliselt. Peamine erinevus seisneb selles, et väliskaubandus on tavaliselt kallim kui sisekaubandus. Selle põhjuseks on see, et importimisega käivad üldiselt kaasas lisakulud nagu tollimaks, ajalised maksumused piiripealsete viivituste tõttu ja riikide erinevustega (keel, õigussüsteem, kultuur) seotud maksudega.
Teine erinevus sise- ja väliskaubanduse vahel on, et tootmistegurid nagu kapital ja tööturg liiguvad kergemini riigisiseselt. See tähendab, et väliskaubandus on põhiliselt piiratud vahetamaks pigem tooteid ja teenuseid kui kapitali, tööjõudu või teisi tootmiseks vajalikke tegureid. Toodete ja teenuste kaubandus saab olla asenduseks tootmistegurite kaubanduse puudumisele. Selle asemel, et sisse tuua tootmistegureid, saab riik importida kaupa, mida tootes intensiivselt kasutatakse. Näiteks võib tuua USA töömahukate kaupade impordi Hiinast. Selle asemel, et sisse tuua Hiina töötajaid, impordib USA kaupa, mis on toodetud Hiina tööjõu poolt. 2010. aasta uuring näitas, et väliskaubandus suurenes, kui riik võõrustas immigrantidest tööjõudu, aga mõju kaubandusele vähenes, kui immigrandid integreerusid võõrustavasse riiki. 
Väliskaubandus on ka üheks majandusharuks, mis koos rahvusvahelise rahandusega moodustab suurema haru – rahvusvahelise majanduse.
Ida-Flandria provints

Loodus

Ida-Flandria kõrgeim punkt on 157 m kõrgune Pottelbergi mägi. Peamised jõed on Schelde ning selle lisajõed Leie, Dender ja Durme.

Sümboolika

Provintsi lipul on kujutatud punase keele ja punaste küüntega must lõvi rohelisel taustal valgete rõhttriipudega. Lipp on suhteliselt hiljuti vastu võetud. Varem kasutati Ida-Flandria lipuna Flandria lippu, millel on must lõvi kollasel taustal. Vana lippu kasutatakse tänapäevani, näiteks liiklusmärkidel.

Poliitika

Ida-Flandria provintsinõukogus oli varem 84 liiget, aga 2012. aasta kohalikel valimistel valiti uus, 72-liikmeline nõukogu. Sellesse pääses 6 erakonda. Paremtsentristlik flaami rahvuslaste Uus Flaami Allianss võitis valimised 21 kohaga. Kristlikud Demokraadid ja Flaamid ning Avatud Flaami Liberaalid ja Demokraadid kogusid kumbki 15 kohta. Sotsiaaldemokraatlik erakond Sotsialistlik Partei Teisiti kogus 9 kohta ning paremäärmuslike rahvuslaste Flaami Huvi ja Rohelised! kumbki 6 kohta. Provintsivalitsuse moodustamisel jäeti aga rahvuslased valitsusest välja ning kristlikud demokraadid, liberaalid ja sotsiaaldemokraadid moodustasid vähemusvalitsuse.
Jiří Magál

Jiří Magál (sündinud 11. aprillil 1977 Chrudimis) on Tšehhi murdmaasuusataja.
Magáli ainus tiitlivõistluste medal pärineb 2010. aasta Vancouveri taliolümpiamängudelt, kus ta võitis teatesõidus pronksmedali. Karjääri parim individuaalkoht on 2006. aasta Torino taliolümpiamängudelt 50 km ühisstardist saadud kaheksas koht.
Maailmakarikavõistlustel on Magál osalenud 1997.–1998. aasta hooajast. Parim koht MK-etappidel on 27. novembril 2005 Kuusamos 15 km distantsil saadud viies koht. MK-sarjas on ta kolmel korral teatesõidumeeskonnaga saanud kolmanda koha.

Maailma karikavõistlustel

Jiří Magál on osalenud individuaalselt (seisuga 23. veebruar 2015) 176 maailma karika etapil, kuid pole esikolmikusse jõudnud.
Johann Christoph Bach (1645–1693)

Johann Christoph Bach (22. veebruar 1645, Erfurt – 28. august 1693, Arnstadt) oli Saksa barokkajastu muusik ja helilooja.
Ta oli Christoph Bachi kolmas poeg ja Johann Ambrosius Bachi kaksikvend, samuti Johann Sebastian Bachi onu. Johann Christoph Bach oli abielus Martha Elisabeth Eisentrautiga (1654–1719) ning töötas Arnstadtis õue- ja linnamuusikuna.
Joonas Sildre

Haridus

Õppinud aastatel 1999–2004 Eesti Kunstiakadeemias graafilist disaini. 
Kuulub Eesti Koomiksiseltsi juhatusse.

Isiklikku

Abielus Elina Sildrega (Raska). Mõlemad on vabakutselised kunstnikud ja elavad Tallinnas Kalamajas.
Konstantínos Volanákis

Noorus

Volanákis sündis Kreeta saarel asuva Retimno lähedalt pärit heal järjel peres. Pärast Sýrose saarel gümnaasiumi lõpetamist läks ta samal aastal oma vanemate vendade kutsel Itaaliasse Triestesse, kus asus tööle suure suhkrukontserni Afentoulis raamatupidajana.
Ettevõtte juht hindas väga noore Volanákise kunstiannet, nähes arveraamatutes tema arvukaid joonistusi paatidest, laevadest ja sadamatest. Selle tulemusena finantseeris ta Volanákise maalikunstiõpinguid ning saatis ta omal kulul Baierisse Müncheni Kaunite Kunstide Akadeemiasse õppima. Volanákis alustas õpinguid 1860. aastal Carl Theodor von Piloty õpilasena.

Hilisem elu

Pärast õpingute lõpetamist töötas ta Münchenis, Viinis ja Triestes. 1883. aastal pöördus ta aga tagasi Kreekasse ja asus elama Pireusesse. Samast aastast kuni aastani 1903 õpetas ta Ateena Kaunite Kunstide Akadeemiais. Volanákis suri Pireuses 29. juunil 1907.

Looming ja pärand

Meri, laevad ja sadamad olid tema loomingu pidevateks inspiratsiooniallikateks. Volanákis on üks nn Müncheni koolkonna akadeemilise realismi tähtsamaid esindajaid (samasse koolkonda kuulub ka Theódoros Vryzákis). Siiski leiab tema teostest ka kergeid impressionistlikke jooni.
Tema teoseid leiab suurematest muuseumidest nii Kreekas kui ka mujal maailmas. Tema teoseid on rahvusvahelistel oksjonitel müüdud kõrge hinnaga: tema maal "Karaïskákise saabumine Fálirosse", mis müüdi 2008. aastal Sotheby oksjonil Londonis rohkem kui 1,6 miljoni naela eest, on kõige kallima hinnaga müüdud 19. sajandi kreeka kunstiteos.
Tema õpilaste hulka kuulus tuntud kreeka kunstnik Michális Oikonómou.
Beats & Bubbles

Muusikud

Rosanna Lints – vokaal ja taustvokaal
Tarvi Kull – süntesaatorid, taustvokaal (lugudel 2,9)
Kaspar Kalluste – trummid, süntesaatorid, taustvokaal (va 3,4)
Ararati tasandik

Ararati tasandik (armeenia keeles Արարատյան դաշտավայր, Araratjan daštavajr) on üks Armeenia mägismaa suurimaid tasandikke, ulatudes Sevani vesikonnast läände ning asudes Geghama mägede jalamil. Põhjas piirneb tasandik Aragatsi mäega ning lõunas Araratiga. Araksi jõgi jaotab tasandiku kaheks: põhjapoolsem osa asub Armeenias ning lõunapoolsem osa Türgis.
Ararati tasandik ning Sevani vesikond asuvad rikkaliku päikesepaiste käes – päike paistab seal ligikaudu 2700 tundi aastas. Ka Egiptuses Aleksandria linnas ei kohta oluliselt rohkemat päikesepaistet. Lühim on päikesepaiste kestus metsase ala keskmäestikupiirkonnas (ligikaudu 2000 tundi aastas). Vahemikus juunist oktoobrini leiab mägede jalamitel vaevalt mõne päikseta päeva.
Oskar Lutsu huumoripreemia

Oskar Lutsu huumoripreemia on auhind, mida antakse Eestis välja 1987. aastast Palamusel. Esimene huumoripreemia laureaat kuulutati välja Oskar Lutsu 100. sünniaastapäeva pidustustel 5. jaanuaril 1987. aastal. Esimeseks laureaadiks sai Priit Aimla. Auhinda ei antud välja 1991. ja 1992. aastal. 2019. aastal sai 31. laureaadiks Urmas Lennuk. 
Huumoripreemia antakse ühele inimesele või loomingulisele kollektiivile, kes on eelmise aasta jooksul enim rahvast naerutanud. Stipendium antakse pidulikult üle Palamusel ja seda tehakse tavaliselt naljakuus ehk aprillis.
Oskar Lutsu huumoripreemia stipendiumit annab välja Palamuse Kultuur koostöös Jõgeva vallavalitsusega ning stipendiumisumma pannakse kokku rahva annetustest. Eelnevalt tegeles huumoripreemia üleandmisega MTÜ Sokuturi ja Palamuse vallavalitsus.
Karl Martin Sinijärv

Karl Martin Sinijärv (sündinud 4. juunil 1971 Tallinnas) on eesti ajakirjanik ja luuletaja.
Aastatel 1977–1988 õppis ta Tallinna 2. Keskkoolis ning 1988–1991 Tartu ülikoolis kaugõppes eesti filoloogiat. Samal ajal töötas ta 1988 arendusfirmas Urania ja 1989 ajakirjas Kultuur ja Elu mittekoosseisulise korrespondendina.
Aastast 1992 töötas Sinijärv Eesti Ekspressi ja 1993. aastast Liivimaa Kroonika toimetuses. Ta on olnud enne Eesti Kirjanike Liitu vastuvõtmist Tartu NAK-i liige. Alates 2007. aasta aprillist kuni 2016. aastani oli Sinijärv Eesti Kirjanike Liidu esimees.
Karl Martin Sinijärv oli kümmekond aastat Eesti Televisiooni kultuurisaate "OP!" saatejuht, 2010–2014 juhtis ta ETV kultuurisaadet "Jüri Üdi klubi".

Kirjanduslik tegevus

Kirjandusse tuli Sinijärv aastal 1989 luulekoguga "Kolmring", mis ilmus luulekassetis "Kassett '88" koos Tõnu Trubetsky, Ringo Ringvee ja Märt Väljataga loominguga. Juba Sinijärve esikkogus avaldus ta luulestiili omapära: ta kasutas futuristliku luule võttestikku, rakendas keelelist võõrutust ja mängu eneseparoodia piirimail. Kogus on keeletundlikkust ja kujundileidlikkust, ei puudu ka tundelüürika. Samu tunnusjooni on Sinijärve teisteski luulekogudes, kuid 1990. aastate teisel poolest paistab Sinijärve luule "täiskasvanulikum", on tunda kurbust, allaandmist ning tajutav on stiilipingete lõõgastumine.
Hiljem on ta osalenud kaardipaki formaadis luulekogumikes "Kaardipakk" ja "Kaardipakk Kaks" koos Triin Soometsa, Elo Viidingu, Asko Künnapi ja Jürgen Roostega.

Poliitiline tegevus

Sinijärv on 17. aprillist 2005 Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige. 2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas valimisringkonnas nr 2. Ta kogus 565 häält, kuid ei osutunud valituks.

Isiklikku

Karl Martin Sinijärv on Riivo Sinijärve ja bibliograaf Lili-Ann Sinijärve poeg. Tema vanaisa oli Erni Hiir ja vanaema Aimi Hiir. Tema onu on Randar Hiir.
Karl Martin Sinijärve abikaasa on maastikuarhitekt Urve Sinijärv. Neil on 1992 sündinud tütar Hedo Hell ja 2007 sündinud poeg Kaaren Cornelius.