google/wiki40b huggingface dataset:
Enn Johannes

Enn Johannes (sündinud 2. märtsil 1936 Narvas) on eesti kunstnik.
Aastatel 1955–1957 õppis ta Tallinna Polütehnilises Instituudis, 1964. aastast Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis, mille metallikunsti eriala ta lõpetas kiitusega 1969. aastal.
Varasemal loominguperioodil tegutses ta peamiselt metallikunstnikuna. Ta on kujundanud Kristjan Raua nimelise kunstipreemia medali ja Konrad Mäe medali. Oma töödega on ta esinenud näitustel, sh EXPO maailmanäitusel 1970. aastal Jaapanis Osakas.
Aastatel 1981–1984 töötas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi õppejõuna.
Hilisemal perioodil on ta olnud vabakutseline kunstnik, elades Hiiumaal, tegeledes ka maalikunsti ja skulptuuriga.
Ta on Eesti Kunstnike Liidu (kuni 1990. aastani nimetusega Eesti NSV Kunstnike Liit) liige 1973. aastast.
Leo Parre

Leo Parre (kuni 1930 Leo Petrov, 2. juuli 1905 Tallinn – 28. jaanuar 1975 Stockholm) oli eesti advokaat.
Õppis 1924–1929 (lõpetas cum laude) Tartu Ülikoolis õigusteadust, lõpetas 1954 Stockholmi Ülikooli õigusteaduskonna.
Oli alates 1936 vandeadvokaat Tallinnas, põgenes 1944 Rootsi.
Läbivooluelement

Läbivooluelement on erilaadne keemiline vooluallikas, milles redoksreaktsiooni komponendid on salvestatud ioonidena vedelikus. Kõige tuntum on vanaadium-läbivooluelement (patenteeritud 1986. a), milles elektrokeemilist energiat kannavad vanaadiumi ioonid (läbi elemendi negatiivse elektroodi) ja vanaadiumoksiidi ioonid (positiivsel elektroodil); mõlemal juhul on ioonid lahustunud kujul väävelhappes. Ioonlahused, s.o elektrolüüdid paiknevad elemendi juurde kuuluvas kahes tankis. Tankide maht määrab elemendi elektrimahutavuse.
Poorsest  grafiidist elektroode ja ühtlasi neid läbivaid elektrolüüdivooge eraldab separaator. Selleks on mikropoorne  membraan, mis laseb takistamatult läbi H₃O⁺ ioone, kuid on tõkkeks metalli ioonidele.
Tühjaks saanud elementi on võimalik laadida elektrienergia abil nagu tavalist akut, ent läbivooluelementi laetakse harilikult sel teel, et asendatakse töötanud elektrolüüdid tankides värskete elektrolüüdikogustega. Kasutatud elektrolüüdid muudetakse taas kasutuskõlblikuks eraldi laadimisseadmes. Seega võib läbivooluelementi vaadelda akuna, mille laadimine toimub akust väljaspool. Tühjendamisprotsessi poolest aga on läbivooluelement võrreldav kütuseelemendiga.
Vanaadium-läbivooluelemendi pinge on 1,4 V. Neist elementidest koostatud patarei võimsus võib  ulatuda ühest kilovatist mitme megavatini. Energiamuunduse kasutegur on üle 75%. Energiatihedus on keskmiselt 25 Wh lahuse kilogrammi kohta. Et elemendi elektroodid keemilises protsessis ei osale, on vooluallikas küllalt pikaealine: töötsüklite arv vähemalt 10 000. Elektrolüütide struktuur püsib tankides pikka aega muutumatuna ja seega ei toimu ka reservpatareis isetühjenemist. 
Vanaadiumläbivoolupatareid on peamiselt leidnud kasutamist reservtoiteallikaina, näiteks mobiilside tugijaamades, samuti puhverpatareina tuuleelektrijaamades, tagades elektrivarustuse tuulevaiksel ajal.
Müügipersonal

Müügipersonali valik

Kõige suurema mahu müügipersonaliga on seotud tavaliselt tööstuslikud müügid. Tööstusvaldkonna müügijõud võib ulatuda 20 inimesest kuni 60-ni ning võib vastutada kogu Ameerika Ühendriikide müügi eest. Müügipersonal võidakse määrata ka konkreetsetele klientidele, turgudele või toodetele geograafiliste piirkondade järgi. Heal tasemel müügipersonal on see isik, kes suudab langetada õigeid otsuseid ning lahendab probleeme.
Kui olemasolev müügipersonal on hea ja see on rohkem kui piisav tulevase majanduskasvu kütmiseks, võib inimeste arvu hoida sama ja lihtsalt teha mõnda täiendavat koolitust või võib-olla uuendatud kompensatsioonipaketti. Teisest küljest võib ettevõttes müügipersonali hulk vajadusel kasvada suuremaks või ka jääda sama suureks, kuid kui on erinevad inimesed, kes täidavad piisavalt hästi oma müügipositsioone.
Esimene samm müügipersonali valikul on otsustada, mida oodatakse müügipersonalilt ja mida ta on võimeline tegema. Mõnede ettevõtete puhul, kes müüvad suurema osa postimüügi või Interneti kaudu, on müügipersonal täielikult vaba valikuvõimalus. Sellisel juhul võite eeldada, et teie müügipersonal hakkab käitlema ainult suuremaid kontosid, jättes väiksemad tellimused klienditeeninduse töötajatele ja tellijatele.
Adamsi maakond (Colorado)

Ajalugu

Adamsi maakond moodustati 15. aprillil 1901. Maakond on saanud nime Alva Adamsi järgi.
Urmas Lüüs

Elulugu

Urmas Lüüs sündis 1987. aastal Haapsalus, kus lõpetas aastal 2011 Haapsalu Kunstikooli (juhendaja Indrek Jets) ja Haapsalu Gümnaasiumi. Seejärel astus Eesti Kunstiakadeemia ehte- ja sepakunsti erialale, kus omandas aastal 2011 bakalaureusekraadi (professor Kadri Mälk) ja magistrikraadi (juhendajad Erik Alalooga ja Andrus Kallastu). Lisaks viibis vahetusõpingutel Rootsis Göteborgi Ülikooli Steneby Kolledžis (juhendaja Heiner Zimmermann). Aastal 2015 töötas Lüüs assistendina Amsterdamis Ruudt Petersi ateljees. Lüüs töötab vabakutselise kunstniku ja disainerina ning peab loenguid Eesti Kunstiakadeemia disainiteaduskonnas.

Looming

Urmas Lüüs keskendub oma loomingus skulptuuri, valguse, heli, klassikalise käsitöölise meistrioskuse, füüsilise liikumise, video ja materjalikunstide kombineerimisele, luues n-ö performatiivseid objekte. Тa otsib hallaladena toimivaid ühisvälju disaini, kunsti, muusika, kirjasõna ja etenduskunstide vahel. Ta on teinud tihedat koostööd kirjanike, muusikute ja kaasaegse tantsu teatritega. Urmas Lüüsi loomingut on esindanud Gallery Loupe (Montclair, New Jersey), Galerie Marzee (Nijmegen, Holland), Ra Gallery (Amsterdam, Holland) ja Galerie Biró (München, Saksamaa).
Lüüs on pälvinud loomingu eest Roman Tavasti nimelise preemia ja Noore Ehte stipendiumi.
Seensammal

Seensammal (Cryptothallus mirabilis) on liik samblaid, kellel puudub klorofüll.
Seensammal on kollakasvalget värvi, kasvab metsakõdus. Süsiniktoitumine toimub tal seente abil – tegu on obligaatse müko-heterotroofiga.
Eestist on seensammal seni leidmata, kuid nii Soomes kui ka Rootsis ta kasvab, siiski harvaesinevalt.
Ohtlikud suhted

"Ohtlikud suhted" (prantsuse Les Liaisons dangereuses) on Pierre Choderlos de Laclos' romaan.
Romaan ilmus anonüümsena 1782. aastal. See põhjustas skandaali ning romaan keelati.
Eesti keeles ilmus romaan 1987 Kristiina Rossi tõlkes.
Gilsen

Gilsen oli Eestimaa vasallisuguvõsa.
On teada, et 1383 kuulus suguvõsale Ridala vasallilinnus.
Üks Gilsenite rajatud mõis (Kiltsi mõis) sai nime suguvõsa järgi.
Tamba mõis

Tamba mõis (saksa keeles Tamba) oli rüütlimõis Hanila kihelkonnas Läänemaal.
Børselva

Børselva (kveeni keeles Pyssyjoki, põhjasaami keeles Bissojohka) on tuntud lõhejõgi Norra Finnmargi maakonnas Porsangeri vallas.
Jõgi voolab umbes 7 km kaugusel Børselvi asulast  läbi Silfari kanjoni (koordinaatidega: 70° 21' 59.17" N 25° 44' 28.72" E), mis on üks sügavamaid Põhja-Euroopas .
Vehklemise maailmameistrivõistlused

Vehklemise maailmameistrivõistlused (inglise World Fencing Championships) on maailmameistrivõistlused vehklemises, mida korraldab Rahvusvaheline Vehklemise Föderatsioon (prantsuse Fédération Internationale d'Escrime). Esimesed võistlused toimusid 1921 Pariisis.
Võistlusi peetakse kolme relvaga: epeega, floretiga ja espadroniga.
Seisuga 2016 on kõige edukam riik olnud Itaalia: kokku 328 medalit, millest 110 on kuldmedalid. Eesti on riikide arvestuses 14. kohal oma 14 medaliga (4 kuld-, 5 hõbe- ja 5 pronksmedalit).
Auerspergi vürstkond

Auerspergid

Endist edelfrei perekonda on esmakordselt mainitud kui Ursperch 1162. aasta dokumendis, mille väljastas Kärnteni hertsog Hermann II oma residentsis Sankt Veit an der Glanis. Nende iidne kodu oli Turjaki loss Kraini margis, vastavalt 1067. aasta graveeringule ehituspaigas kellegi Konrad von Auerspergi poolt. Perekonnanimi võib tuleneda Ursbergist Švaabimaal, nende esivanemad asusid Alam-Kraini arvatavasti pärast Saksamaa kuninga Otto I võitu Ungari vägede üle 955. aasta Lechi lahingus. Auerspergi vapil kujutati algselt tarvast (saksa: Auerochs(e) või Ur), nad omasid suuri valdusi Grosupljest põhjas alla Velike Lašče ja Ribnicani, võisteldes Meinhardiinidest Görzi krahvide, Kärnteni Ortenburgi dünastia ja Aquileia patriarhiga.
13. sajandil kõrgaadliliin hääbus ja sellele järgnes ministeriaalide dünastia. Turjaki lossi Kraini hertsogkonnas omandas keegi Pankraz von Auersperg (1441–1496), kes oli abielus Anna von Frankopaniga; tema poeg Trojan (1495–1541) teenis Habsburgide õukondades Ljubljanas ja Austria pealinnas Viinis kui Kraini kammerhärra ja regent, keiserliku riiginõukogu liige ja komandör Osmanite Viini piiramise ajal aastal 1529. Trojani poeg Herbard VIII von Auersperg (1528–1575), sloveeni keeles hüüdnimega Hervard Turjaški, oli Kraini Landeshauptmann ning Horvaatia ja Slavoonia sõjaväestatud piiriala komandör, ta mängis elulist rolli Primož Trubari, Jurij Dalmatini ja Reformatsiooni patroonina Sloveeni maadel. Ta sai aastal 1550 keisririigi vabahärra (paruni) aadlitiitli, tema järglased ülendati aastal 1630 riigikrahvideks (Reichsgraf).

Vürstkond

Krahv Johann Weikhard von Auersperg (1615–1677) teenis alates 1640. aastast keiserliku riiginõukogu liikmena, keiser Ferdinand III saadikuna läbirääkimistel, mis valmistasid ette 1648. aasta Vestfaali rahu, ja noore kuninga Ferdinand IV õpetajana. Keiser Ferdinand III ülendas ta aastal 1653 pärilikuks riigivürstiks ja läänistas järgmisel aastal talle Sileesia Münsterbergi hertsogkonna Tšehhi krooni maadel. Aastal 1663 sai Johann Weikhard pandiks hääbunud Tengeni (Thengeni) krahvide maad, mis olid aastast 1522 olnud Habsburgide valdused Kaugemas Austrias, ja jõudis järgmisel aastal vürstliku krahvina keisri otsealluvusse kohaga Riigipäeval.
Münsterbergi hertsogkonna vallutas aastal 1742 Esimese Sileesia sõja ajal Preisimaa, vaatamata sellele said Auerspergid esialgu oma valdused Sileesia riigimõisana säilitada. Aastal 1791 müüs Karl Josef von Auersperg Münsterbergi lõpuks kuningas Friedrich Wilhelm II-le. Auerspergi territoorium Tengenis mediatiseeriti pärast Saksa-Rooma riigi kaotamist aastal 1806 Badeni suurhertsogiriiki.

Omand

Turjaki lossi ja kõik muud valdused Sloveenias hõivas aastal 1946 Jugoslaavia valitsus. Perekonnapeale ei antud seda kunagi tagasi. Kuid muud harud omavad ikka veel valdusi Austrias ja Lõuna-Tiroolis (Itaalias):
Maag Konservitööstus

Maag Konservitööstus oli 1998–2016 tegutsenud Eesti aktsiaselts, mis tootis ja turustas lihakonserve, sous vide'e tooteid ja valmistoite. Ettevõtte kuulus kontserni Maag Grupp. Ettevõtte peakontor asus Lääne-Viru maakonnas Rakveres.
Ettevõtte tooteid müüs Eesti turul edasi Rannarootsi Lihatööstus.
Ettevõtte tuntuimad kaubamärgid olid Rannarootsi ja Frank Pott.
Hilltop Hoods

Ajalugu

1990-ndate alguses kohtusid Suffa ja Pressure kohalikus keskkoolis Adelaide'is, ühise tuttava kaudu saadi hiljem tuttavaks ka DJ Debriga. Otsustanud kirjutada oma peatüki hiphopi ajalukku, asutasid nad ansambli Hilltop Hoods. Algul oli ansambli kandev jõud DJ Next, kes aga lahkus esimese LP valmimise järel. Pärast seda tõusis peamiseks DJ-ks DJ Debris.
Ansambli nimi pärineb kohast, kus Suffa ja Pressure üles kasvasid. Nime pakkus välja kohalik räppar Flak.
Läbimurde saavutas ansambel oma kolmanda LP-ga "The Calling". Nad naudivad edu ka tänapäeval ning neil on isegi oma saapadisain, mida spondeerib DC.
Mihkel Varrik

Mihkel Varrik (Warrik) (9. september 1879 Rannu vald – 8. jaanuar 1967 Toronto, Kanada) oli Eesti pedagoog ja ühiskonnategelane.
1905–1906 õppis ta Tartu ülikoolis arstiteadust ja 1906–1911 Moskva ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas.
1912–1944 oli ta Viljandi Eesti Hariduse Seltsi gümnaasiumi (hilisema tütarlastegümnaasiumi) direktor.
Ta oli Asutava Kogu liige. 1934 ja 1939 valiti ta Viljandi linnavolinikuks.
Saksa okupatsiooni ajal oli ta 1943 Viljandi raehärra.
1944 emigreerus ta Saksamaale, kus 1946-1948 oli Blombergi eesti algkooli ja gümnaasiumi juhataja. 1950-1951 oli taInglismaal Chorley eesti täienduskooli juhataja. 1952 siirdus ta elama Kanadasse. Kanadas oli ta Toronto Rahvusliku Välisvõitluse Nõukogu II ja V koosseisu liige.
1938 otsustati talle anda Kotkaristi V klassi teenetemärk.
Pütsepa rändrahn

Pütsepa rahn (ka: Jeremi rahn, Viidrik Mokra kivi) on kaitsealune rändrahn Võru maakonnas Võru vallas Pütsepa küla lähedal. See on Võru maakonna suurim rändrahn. 
Kivi pikkus on 6,6 m, laius 4,6 m, kõrgus 4,0 m ja ümbermõõt 18,6 m.
Peterburi Eesti Üliõpilaste Selts

Peterburi Eesti Üliõpilaste Selts oli 1880. aastal Peterburis asutatud Eesti üliõpilaste ühendus.
Valgustus (tehnika)

Valgustus on valguse rakendamine soodsate nägemistingimuste loomiseks ruumides (sisevalgustus) ja väljas (välisvalgustus). Valgustamiseks rakendatakse lisaks loomulikule valgustusele (päikesevalguse abil) tehisvalgustust, tänapäeval elektervalgustusena. Tehisvalgustusvahenditeks on peamiselt valgustid ja prožektorid.
Tehisvalgustust kasutatakse peale nägemistingimuste parandamise teabe esitamiseks, nt reklaam- ja signaalvalgustus, esteetilise efekti saavutamiseks, nt ehis- ja kujundusvalgustus, tootmisotstarbel, nt polügraafias, taime- ja loomakasvatuses.

Ajaloost

Esimesed valgustusvahendid olid peerg, tõrvik, küünal ja õlilamp, 19. sajandi alguses võeti sisevalgustuses kasutusele petrooleumilambid ja tänavavalgustuses maagaasi kasutavad gaasilaternad. Alates 19. sajandi lõpust algas üleminek elektervalgustusele.
Valgjärve tammed

Valgjärve tammed on kaks kaitsealust tammepuud Põlva maakonnas Kanepi vallas Valgjärve külas Valgjärve mõisa pargis. Puud võeti kaitse alla 1959.
Ühe puu ümbermõõt on 484 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 23 m. Teise puu ümbermõõt on 499 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 24 m.
Viljandi ajalugu

Käes olevas artiklis antakse ülevaade Viljandi (ajalooliselt saksa keeles Fellin, poola keeles Felin, läti keeles Vīlande) linna ajaloost.

Viljandi linn ja linnamüür

Viljandi linn sai tekkida pärast 1224. aastat, mil asuti kivilinnuse rajamisele varasema puidust muinaslinnuse asemele. Võimalik, et linna rajamine oli kavandatud osana linnuse kaitserajatistest (esimesena pakkus selle skeemi välja Paul Johansen). Arvatakse, et Viljandi sai linnaõigused 13. sajandi keskel, õiguste kinnitamisürik on säilinud 1283. aastast (Hamburgi-Riia linnaõigused). Arheoloogiliste väljakaevamiste tulemusel dateeritakse Viljandi linnamüüri rajamist 13. sajandi lõpul või 14. sajandi esimesel poolel. Linna ümbritsev müür oli trapetsikujuline ja laienes põhja poole ning ümbritses umbes kümne hektari suurust ala. 14. sajandist kuulus Viljandi ka Hansa liitu. Keskaegne linn paiknes linnusest põhja pool, Viljandi oli üks väiksemaid müüriga piiratud linnu Eestis.
Viljandi linna ümbritsesid tänapäeval muinsuskaitse all olevate kaitserajatistena veidi üle kilomeetri pikkune Viljandi linnamüür ja Viljandi linnamüüri väravad, mida ümbritses perimeetris 1,2 km pikkune vallikraaviga kolmest küljest; lõunakülge kaitses vallikraaviga eraldatud Viljandi ordulinnus. Linna lääneküljelt idaküljeni asus kaarjalt linna ümbritsev müür, mis kagusuunal liitus taas linnuse müüriga. Linnamüür oli 1,2–2,1 m paksune, laotud maakividest. Linna lääneküljel oli Riia ehk Storke värav, loodenurgal 4-tahuline torn, põhjaküljel poolringikujulise põhiplaaniga torn ning Tartu värav. O-küljel paiknes kolmveerandringikujulise põhiplaaniga Moskva torn ning pääsuks Viljandi järve äärde väike poolringikujulise põhiplaaniga torn. Väravad linnamüüris olid tornideta. Täiendavate kaitserajatistena oli Tartu värava ees oli piklik zwinger eesväravaga otsseinas, Riia värava ees oli algselt u 1 m paksuste seintega eeskaitseehitis, mis aga hiljem asendati 4-nurkse plaaniga zwingeriga, mille lõunaküljel oli eesvärav. Müüri ääres asus keskajal frantsisklaste Viljandi klooster, millest on ümber ehitatuna säilinud ainult Jaani kirik (endine kloostrikirik). Klooster tegutses Viljandis kuni Liivi sõjani, 1560. aastal sulges endine ordumeister ja tollane Viljandi komtuur Wilhelm Fürstenberg kloostri.
Pesnjarõ

Pesnjarõ (vene keeles Песняры) oli Valgevene ansambel, mis tegutses 1969–1998.
Ansambel asutati 1969 Vladimir Muljavini eestvõttel.
Ansambli laulude seas on näiteks "Касіў Ясь канюшыну", "Беловежская пуща", "Белоруссия", "Вологда" ja "За полчаса до весны".
Paul Herem

Paul-Nikolai-Johann Herem VR II/3 (perekonnanimi kuni 1939 Hermann; 26. jaanuar/7. veebruar 1898 Kaarma mõis, Vao vald, Virumaa – 12. mai 1983 Tallinn) oli eesti insener.
Ta osales 1918. aastal Tallinnas Omakaitse ja Kaitseliidu tegevuses, Vabadussõjas soomusrongil Kapten Irv (kapral, 1919), sai põrutada. Vabadusristi II liigi 3. järk 18. veebruaril 1925. Sai Hõreda mõisast eraldatud Paemõisa talu Juuru vallas Harjumaal, müüs selle 1932 ära. Alates 1923. aastast oli SÜÕ konstruktor-joonestaja, ETK ekspediitor, tehnik-hindaja raudteevalitsuses, konstruktor ringhäälingus. Novembris 1933 mõisteti majanduskuritegude pärast kaheksaks kuuks vangi, vabanes veebruaris 1934, veebruaris 1940 sai Vabadusristi ja õigused tagasi. Kaitseliidu Tallinna maleva Kalevi malevkonna ja VRVÜ Tallinna osakonna liige. Nõukogude ajal töötas insenerina. Lipnik 1978?

Isiklikku

Sõjaväelane Martin Herem on tema lapselaps.
Aarne Üksküla

Aarne-Mati Üksküla (21. september 1937 Tallinn – 29. oktoober 2017) oli eesti näitleja ja teatripedagoog.  
Üksküla on lavastanud teatritükke ja mänginud telelavastustes ("Truu naine"), telesarjades ("Wikmani poisid", "V.E.R.I." , "M Klubi", "Õnne 13"), filmides ("Ühe suve akvarellid", "Pisuhänd", "Peata ratsanik") ja kuuldemängudes. 2009. aastal riigi kultuuripreemia saades oli Üksküla mänginud enam kui 130 teatri- ja ekraanirollis.
Aastal 1980 kirjutas ta alla 40 kirjale.

Elukäik

Aastatel 1956–1957 õppis Üksküla Tallinna Pedagoogilises lnstituudis. 1961. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi näitleja erialal.
Aastatel 1961–1968 töötas ta Rakvere Teatris, 1968–1978 Lydia Koidula nimelises Pärnu Draamateatris, 1985–1988 Eesti Draamateatris, 1988–1993 Vanalinnastuudios ja 1993–2002 Eesti Draamateatris. Üksküla on mänginud ka stuudioteatris Theatrum.
Vaheaegadega on Üksküla töötanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis, kus ta oli aastatel 1978–1982 kateedri juhataja ja 1998. aastast professor. Lisaks oli ta 1997. aastast Eesti Humanitaarinstituudi teatriõppejõud.

Isiklikku

Esimesest abielust Siina Ükskülaga on Aarne Ükskülal poeg Sander Üksküla, kellel on tütar Sandra Uusberg ja poeg Kristjan Üksküla on näitlejad.
Pärast esimese abielu lagunemist 1978. aastal oli Aarne Üksküla elukaaslane Maria Klenskaja. Koos on nad täisealiseks kasvatanud ühise tütre Mari-Leen Üksküla-Eomoisi, kellel on poeg Jens-Patrik Rand ja tütar Maria Eomois.
Rēzekne foogtkond

Rēzekne foogtkond (ka Räisaku foogtkond) oli Liivi ordu valitsusüksus (saksa keeles Gebiet).

Moodustamine

Foogtkond asus Vana-Liivimaa idapiiril vastu Pihkvamaad, seetõttu oli tal oluline strateegiline positsioon. Liivi ordu sai selle ala enda kontrolli alla lõplikult tõenäoliselt 1280. aastatel, kuigi ka hiljem võis tekkida probleeme võimu säilitamisega selle üle, sest kuni 15. sajandini on teada vaid kaks foogti.

Asend

Foogtkonnast põhjas ja läänes asusid Riia peapiiskopkonna ilmalikud valdused (peapiiskopi stift), lõunas Dünaburgi komtuurkond ja idas Pihkva Vürstiriik, alates 1510. aastast Moskva Suurvürstiriik.

Likvideerimine

Ehkki Rēzekne asus peaaegu Liivimaa idapiiril, ei püüdnud Vene väed seda Liivi sõja alguses vallutada. Seetõttu anti see 1559. aastal edukalt üle Poola vägedele, mistõttu foogtkond ka likvideerus.
Seesus

Seesus (uusladina keeles haecceitas, saksa keeles Dieses-Sein ehk Diesheit, soome keeles tämyys) on keskaja filosoofias Johannes Duns Scotuse ja tema järgijate poolt ladinakeelsest sõnast haec ('see') tuletatud uudissõna, millega tähistati üksiku objekti erilisust (partikulaarsust, individuaalsust), see tähendab niisuguseid omadusi või jooni, mis teevad objektist indiviidi.
Üksiku (das Einzelne) enda üle ei ole võimalik teaduslikult arutleda (individuum est ineffabile).
Seesuse-õpetuse tuumaks on mõte, et individuaalne eksistents ei ole puudus, vaid täiuslikkus (Vollkommenheit). See on kordumatu ja eriline. Indiviidi (individuum) puhul on võimalik unikaalsele üksnes osutada: "see seal". Seesuse mõiste kaudu sai sinnani teisejärguliseks peetud individuaalsus suurema kaalu. Indiviid (das Individuum) on iseseisev reaalsus, mitte tuletatav tõsiasi (weiter nicht ableitbare Tatsache).
Aquino Thomas mõistis individuaalsust (das Individuelle) üldisuse erijuhuna (Spezialfall des Allgemeinen).
Seesuse vastandiks oli missus (Quidditas), millega tähistati objektide klassi üldisi omadusi.
Avaliku võtme krüptograafia

Avaliku võtme krüptograafia on krüpteerimise meetod, milles kasutatakse avaliku ja salajase võtme paari. Sõnumi saatja šifreerib sõnumi kasutades vastuvõtja avalikku võtit, vastuvõtja dešifreerib sõnumi enda salajase võtmega. Salajane ehk isiklik võti on alati ainult sõnumi vastuvõtja valduses, seevastu avalik võti on mõeldud avalikuks levitamiseks. Šifreerimist ühe võtmega ja dešifreerimist teisega nimetatakse asümmeetriliseks krüpteerimiseks.
Tänapäeval kasutatakse avaliku võtmega krüptograafilisi süsteeme laialdaselt erinevates võrguprotokollides, näiteks TLS-is, selle eelkäijas SSL-is (mis on HTTPS-i aluseks) ja SSH-s. Samuti kasutatakse seda PGP-s ja S/MIME-s.

Allkirjastamine

Avaliku võtme krüptograafia võimaldab ka sõnumite allkirjastamist. Selleks šifreerib saatja sõnumi enda salajase võtmega. Kuna sõnumit saab šifreerida ainult salajase võtme valdaja, saab vastuvõtja veenduda sõnumi autentsuses, kui dešifreerib sõnumi kasutades saatja avalikku võtit.
Pikkade sõnumite šifreerimine on väga arvutusmahukas, seepärast kasutatakse allkirjastamisel praktikas sõnumi enda asemel sõnumist arvutatud räsi. Seejuures tuleb kasutada räsifunktsiooni, mille korral on väga raske leida teist sõnumit sama räsiga. Vastasel juhul saab mõnede sõnumite jaoks allkirja võltsida. Sobiv räsifunktsioon on näiteks SHA-2.

Ajalugu

Asümmeetrilistele šifritele pandi alus Whitfield Diffie ja Martin Hellmani töös "Uued suunad kaasaegses krüptograafias" (inglise keeles "New Directions in Cryptography"), mis ilmus 1976. aastal. Olles saanud mõjutusi Ralph Merkle’i tööst avaliku võtme levitamisest, pakkusid nad välja salajase võtme saamise meetodi, kasutades ebaturvalisi ühendusi. See võtmete vahetuse meetod sai tuntuks Diffie-Hellmani võtmevahetuse nime all ja oli esimene praktiline avalikustatud meetod salajaste võtmete vahetamiseks usaldusväärsete kasutajate vahel. 2002. aastal esitas Hellman ettepaneku nimetada antud algoritmi „Diffie-Hellman-Merkle“ algoritmiks, tunnustades ka Merkle panust avaliku võtme krüptograafia leiutamisel. Sama skeemi töötas välja Malcolm Williamson 1970ndatel, kuid seda hoiti salastatuna kuni 1997. aastani. Merkle’i avaliku võtme levitamise meetod leiutati 1974 ja avaldati 1978. Seda nimetatakse ka Merkle’i mõistatuseks.
1977. aastal töötasid kolm teadlast Ronald Linn Rivest, Adi Shamir ja Leonard Adleman välja šifreerimise algoritmi, mis põhines arvu teguriteks lahutamise probleemil. Süsteem sai nime nende nimede esitähtede järgi (RSA – Rivest, Shamir, Adleman). Sama süsteemi leiutas Clifford Cocks 1973. aastal töötades Valitsusside Peakorteris GCHQ. Tööd hoiti keskuse ametisiseste dokumentide seas, seepärast ei olnud selle olemasolust teada enne 1977. aastat. RSA sai esimeseks algoritmiks, mis oli kõlblik šifreerimiseks ja digitaalallkirjaks.
August Vainlo

Isiklikku

Ta abikaasa ja 4-aastane poeg surid 9. märtsi pommitamisel oma maja keldris (Koidu tänaval).
Tongereni ringkond

Vallad ja osavallad

Ringkond koosneb 13 vallast ja 100 osavallast.