google/wiki40b huggingface dataset:
Euroopa Liidu politseimissioonid

Euroopa Liidu politseimissioonid on Euroopa Liidu Nõukogu otsuse alusel Euroopa Liidu osalisriikide, Euroopa Liitu mittekuuluvate riikide, kes on NATO liikmed, ja ühinemiskandidaatriikide, samuti mitteliikmesriikide, kes on OSCE liikmed, korrakaitseorganisatsioonide liikmete abil läbiviidavad korratagamisoperatsioonid kriisipiirkondades.
Kehra tervisekeskus

Kehra tervisekeskus on tervisekeskus Harju maakonnas Kehra linnas aadressil F. R. Kreutzwaldi tänav 7. Keskust haldab Kehra Tervisekeskus OÜ.
Maja valmis 1985. Tollal nimetati seda Kehra ambulatooriumiks. Maja projekteeris Urve Rukki. 
Maja renoveeriti 2017.
Ípeirose piirkond

Ajalugu

Vana-Kreeka Epeiros, ladina keeles Epirus oli ajalooline piirkond Loode-Kreekas ja Lõuna-Albaanias, mis hõlmas Joonia mere mägise ranniku ja Pindose mägesi. Antiikajal elasid Epeiroses illüüria hõimud (molossid). 4. sajandil eKr tekkis piirkonnas Epeirose riik, mille kuulsaim valitseja oli Pyrrhos.
Pärast Esimest maailmasõda jäi Põhja-Epeiros Albaaniale.
Romuald Pilar von Pilchau

Isiklikku

Romuald Pilar von Pilchau oli Tšekaa esimehe Feliks Dzeržinski lähisugulane (tädipoeg), Romualdi ema ja Feliksi ema olid õed.
Palupera valla vapp

Palupera valla vapp on Valga maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Palupera valla vapp.
Vapp kinnitati 15. oktoobril 2004.

Vapi kirjeldus

Hõbedase kilbi tüvimikus roheline lainelõikeline varras. Selle kohal kolm rohelist ülessuunatud kiilu, millest keskmine on teistest kõrgem.

Põhjendus

Laineline varras sümboliseerib valla paiknemist künklikul Lõuna-Eesti maastikul ja valla veerikkust. Kolm ülespoole suunatud teravikuga kiilu tähistavad valla kolme peamist asustuskeskust (Hellenurme, Nõuni ja Palupera), osutavad paiga metsarikkusele ning viitavad edasipürgimisele ja tulevikulootusele. Vapikilbi hõbedane toon sümboliseerib lootust, puhtust ja valgust ning viitab samuti valla veerikkusele; roheline tähistab puhast loodust ja igavesti korduvat eluringlust.
Lõuna-Aafrika

Lõuna-Aafrika on regioon, mis hõlmab Aafrika mandri lõunaosa.
ÜRO liigituse järgi kuulub Lõuna-Aafrika koosseisu viis riiki: Botswana, Lesotho, Lõuna-Aafrika Vabariik, Namiibia ja Svaasimaa. Neist viiest riigist koosneb ka 1969 asutatud Lõuna-Aafrika Tolliliit.
Loodusgeograafilises mõttes liigitatakse Lõuna-Aafrikaks Aafrika see osa, mis jääb lõuna poole Cunene ja Zambezi jõest. Cunene on Angola ja Namiibia piirijõgi, Zambezi on Sambia ja Zimbabwe piirijõgi. Seega kuuluvad selle määratluse järgi Lõuna-Aafrikasse lisaks eelmises lõigus mainitud riikidele Zimbabwe ja Mosambiigi lõunaosa. Seda liigitust kasutavad paljud faunat käsitlevad raamatud, aga poliitilises, majanduslikus või inimgeograafilises mõttes ei saa seda kasutada, sest see lõikab Mosambiigi kaheks.
1980 asutati Lõuna-Aafrika Arengukogukond, et soodustada koostööd piirkonnas. Sinna kuulub 15 riiki, lisaks ÜRO tunnustatud viiele riigile veel Angola, Kongo DV, Madagaskar, Malawi, Mauritius, Mosambiik, Sambia, Seišellid, Zimbabwe ja Tansaania. ÜRO liigituse järgi kuuluvad need kümme riiki Kesk- või Ida-Aafrikasse.
Loodusvarade poolest on Lõuna-Aafrika väga rikas. Seal on maailma kõige suuremad plaatina- ja üldse plaatinametallide, samuti kroomi, vanaadiumi ja koobalti varud. Peale selle leidub seal uraani, kulda, titaani, rauda ja teemante. Põhilise osa Lõuna-Aafrika ekspordist moodustavad kaevandatud maavarad.
Kõmsi raamatukogu

Kõmsi raamatukogu on raamatukogu Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Kõmsi asulas. Raamatukogu juhataja on Helen Voogla.
Margit Tõnson

Margit Tõnson (sündinud 1978 Jõgeval) on eesti vabakutseline ajakirjanik, teatri- ja filmikriitik. Kirjutab tihti Eesti Ekspressis, kus töötas varem toimetajana.
Tõnson on õppinud Tallinna Ülikoolis filmiteadust ja Eesti Humanitaarinstituutis kultuuriuuringuid. Oli 2005–2007 üks PÖFF-i programmi koostajatest.
Tema lemmikfilmide hulka kuuluvad näiteks "Laineid murdes", "Hirm närib hinge seest", "Peegel", "Persona" ja "Mulholland Drive".
Andres Saag

Andres Saag (sündinud 21. novembril 1955) on eesti botaanik (lihhenoloog).

Elulugu

Andres Saag on teenistuja poeg.
Saag lõpetas 1974. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1979 Tartu Riikliku Ülikooli ökoloogia erialal. Ta oli aastatel 1979–81 ENSV Metsamajanduse ja Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituudi looduskaitselabori vaneminsener, 1981–92 TÜ ökosüsteemide labori (hilisema bioindikatsiooni labori) vaneminsener, nooremteadur ja teadur, 1993–97 botaanika ja ökoloogia instituudi mükoloogia õppetooli teadur, alates 1998. aastast vanemteadur.

Teadustöö

1994–98 oli ta TÜ doktorant ning 1998. aastal kaitses filosoofiadoktori kraadi botaanikas ja mükoloogias väitekirjaga "Evolutionary relationships in some cetrarioid genera (lichenized Ascomycota)".
Saagi peamised uurimisvaldkonnad on olnud samblike süstemaatika ja selle teoreetilised probleemid ning Eesti samblikuliikide levik. Ta on loonud TÜ samblikekogude andmebaasi. Ta on olnud sarja Folia Cryptogamica Estonica kaastoimetaja (1997–2005) ja peatoimetaja (alates 2006. aastast), samuti üks rahvusvahelise lihhenoloogide sümpoosioni IAL5 korraldajaist (sümpoosion toimus Tartus 2004. aastal, sellel oli u 250 osavõtjat 35 riigist). Ta on avaldanud üle 50 teadustrükise, sh on ta olnud 2 monograafia kaasautor ja -toimetaja.
Alkiphron

Alkiphron (vanakreeka Ἀλκίφρων; 2. või 3. sajand pKr) oli Vana-Kreeka reetor ja sofist.
Alkiphroni elu kohta ei ole midagi teada. Tema nime all on säilinud kogumik fiktiivseid kirjanduslikke kirju, mis jagunevad sisult kalurite (1. raamat), põllumeeste (2. raamat), parasiitide (3. raamat) ja hetääride (4. raamat) kirjadeks. Kirjades mainitavad ajaloolised isikud kuuluvad enamasti 4. sajandisse eKr. Kogumiku tuntuim osa on komöödiakirjaniku Menandrose ja tema armastatu Glykera fiktiivsed kirjad.
Shaggy

Isiklik elu ja haridus

Burell sündis 22. oktoobril 1968 Kingstonis Jamaical. 7-aastaselt kolis ta perega Brooklyni New Yorki. Aastal 1987 käis ta laulukursustel ja tema talent avastati aasta hiljem, kui ta sõpradega tänaval laulis. 
Tema poeg Richard O'Neil Burrell on räppar, kes on tuntud nimega Robb Banks.
Eloise Taylor

Eloise Taylor (Eloise Olivia Katherine Taylor) (sündinud 2. märtsil 2003) on Timothy Taylori ja Leedi Helen Taylori vanim tütar. Oma ema kaudu on ta George V lapselapselapselaps. 2011. aasta seisuga on ta Briti troonipärimisjärjekorras 35. kohal.
Raadionavigatsioon

Raadionavigatsioon on raadioseadmete abil orienteerumine laeva, lennuki vm liikuri juhtimisel. Raadionavigatsiooni peamised vahendid on radar, raadiokaugusmõõtur, raadiomajakas ja raadiopeilingaator. Eristatakse lähi- ja kaugraadiolokatsiooni. Lähiraadiolokatsiooni korral määratakse enda asukoht kaardil raadiopeilingaatoriga mõõdetud raadiomajakate suundade järgi või radariga mõõdetud radiaalkauguste abil. Kaugraadiolokatsiooni korral rakendatakse peamiselt hüperboolimeetodit, mis põhineb asjaolul, et kui kahest raadiomajakast mõõdetud punktide kauguste vahe on jääv, siis moodustavad need punktid tasapinnal hüperbooli. Asukoha määramiseks läheb seega vaja vähemalt kolme majaka signaali.
Simalia

Levila

Neid kägistajamadusid võib kohata Austraalias, Paapua Uus-Guineas ja Indoneesias.

Sünonüüm

Simalia on maoperekonna Morelia taksonoomiline sünonüüm (Reynolds, Niemiller et Revell, 2014.).
Olaf Langsepp

Olaf Langsepp (sündinud 25. oktoobril 1930 Tallinnas) on kehakultuuri ajalugu käsitlev ajakirjanik ja tõlkija. 
Ta lõpetas 1949. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1959. aastal Tartu Ülikooli, kus õppis ajaloo-keeleteaduskonnas.
Ta on töötanud Eesti Spordimuuseumi direktorina (1967–1971), TRÜ teadusliku raamatukogu osakonnajuhatajana (1972–1975), Eesti Põllumajanduse Muuseumi teadurina (1975–1980) ja ajakirja Akadeemia toimetajana (1988–1990).
Kristervall

Kristervall ehk Kristlasvall on 16. sajandi lõpus ehitatud bastion (mõnedes allikates poolbastion) Narva linna edelaosas. Sisuliselt oli see bastei edasiarendus.
See paekivimüüridega tugevdatud muldvall on säilinud tänaseni.
1980. aastate jooksul korrastati Kristervalli bastion ja selles asuv kasematt. Restaureerimistööde käigus avastati Kristervalli muldkehandis keskaegne linnamüüri torn. See konserveeriti ja restaureeriti, kaitsti ilmastiku eest koonusekujulise katusega.
Boriss Tsõtsõvko

Boriss Tsõtsõvko (vene Борис Васильевич Цицивко; 1920–1975) oli Eesti ja Ukraina kabetaja.
Ta võitis 1949. aastal esimesed Eesti meistrivõistlused vene kabes.
Eesti maalammas

Eesti maalammas on Eesti põline lambatõug, mis on hästi kohanenud kohaliku ilmastikuga.

Iseloomustus

Eesti maalammas on väga vastupidav, söötmis- ja pidamistingimuste suhtes vähenõudlik ning hästi kohanenud. Jäärad on enamasti sarvedega, pea on väike (laius 12 cm, pikkus 20 cm), kõrvad lühikesed. Saba on lühike (1948. aastal Saaremaalt kogutud andmetel keskmiselt 23,6 cm), kere võrdlemisi lühike (64–70 cm), selg sagedasti nõgus, laudjas luipu, turja kõrgus 55–58 cm, rinna laius 16–18 cm ja ümbermõõt 78–80 cm. Pea ja jalad ei ole kaetud villa, vaid läikiva karvaga. Villa värvus on valge, hall, pruun, must; vill on jäme, koosnedes alus- ja pealisvillast. Pealisvillkarvad on jämedad, sirged ja alati alusvillkarvadest pikemad, talvel on neid 15% villakust. Alusvillkarvasid on talvel 80% ja üleminekukarvasid 5%, toimub karvavahetus: suvel väheneb alusvillkarvade osakaal. Villatoodang on keskmiselt 2 kg. Täiskasvanud jäärad kaaluvad 40–55 kg, uted 35–45 kg, olenevalt söötmisest. Maalambad on viljakad (kaksikud, kolmikud, nelikud), tallede sünnikaal 2–3 kg, talled on tugevad ja haigestuvad harva, kaheksakuuselt kaaluvad noorlambad 20–25 kg. Hästi süüa saades annab utt neljakuusel imetamisperioodil 80–150 kg piima. Liha on jämedakiuline, nuumamisel ladestub rasv naha alla ja siseelundeisse.

Esimesed ülesmärked Eesti maalambast

Esimesed kirjalikud andmed maalamba kohta pärinevad 18. sajandi lõpust. Põhjalikud andmed Eesti maalambast pärinevad Kristjan Jaamaalt 1959. aastast: eesti jämevillaline maalammas kuulub põhja-lühisabaliste lammaste hulka, majandusliku klassifikatsiooni järgi kasukanahalammaste sekka.

Maalamba säilitamine

Maalambaentusiastid on palju ära teinud maalamba säilitamiseks. Esialgu koonduti Eesti maalamba ühingusse (EMLÜ), et leida üles võimalikult palju maalambaid ja võtta need kaitse alla. Nüüdseks on sellest ühingust välja kasvanud teisigi maalammaste hoiuühendusi, üks olulisemaid on Kihnu maalambakasvatajate selts. EMLÜ-l oli andmeid, et maalammas võib olla säilinud küllalt arvukalt Lääne-Eestis, vähesel määral Lõuna-Eestis ja mujalgi. Ohustatud põlistõuge peetakse väärtuslikuks kogu Euroopas, seepärast taotleti Eestimaa Looduse Fondi maalambaprojekti juhi Kaia Lepiku eestvedamisel UNESCO toetust, et teha maalamba kohta teaduslik analüüs. UNESCO pidas projekti väga oluliseks ja andis selle tarbeks raha, toetust leiti ka muudest allikatest.
X-tee

X-tee on Eesti riigi põhilisi andmebaase ühendav andmevahetuskiht. X-tee võimaldab infosüsteemidel kasutada ühtset juba olemasolevat andmevahetuskeskkonda ja ühte ühtset kasutajaliideste kogumit ning autentimissüsteemi. Koos Soome riigiga loodi Põhjamaade Koosvõimelahenduste Instituut (NIIS), et ühiselt X-teed kasutada.
Ribalaius

Ribalaiuseks (inglise bandwidth) nimetatakse ühenduseks kasutatavat sagedusvahemikku.
Telefonitehnikas kasutatakse Rahvusvahelise Telekommunikatsiooni Liidu (International Telecommunication Union ehk ITU) soovituse kohaselt sagedusvahemikku 300–3400 hertsini, seega on ribalaius 3,1 kHz.
Digitaaltehnikas mõõdetakse ribalaiust kanali läbilaskevõimega, mis on üldkasutatavas telefonivõrgus (PSTN) 64 kbit/s ja mobiiltelefonivõrgus (GSM) 13 kbit/s.
Krista Kaer

Krista Kaer (sündinud 20. juulil 1951) on eesti tõlkija ja toimetaja.
Krista Kaer on õppinud Tartu ülikoolis inglise filoloogiat. Tõlkijana on ta töötanud alates 1978. aastast. Alates aastast 1995 on ta kirjastuse Varrak peatoimetaja.

Tõlketöö

Krista Kaer on tõlkinud ligi 70 raamatut . Kõige tuntumad tema eestindatud teostest on "Harry Potteri" sarja kuuluvad raamatud. Seitsmest sarja raamatust viis on ta tõlkinud koos tütre Kaisaga.
Ise peab ta lugu ulme- ja fantastikakirjandusest ning on eesti keelde tõlkinud selliseid ulmekirjanikke nagu Terry Pratchett ja Ursula K. Le Guin. Muu hulgas on Krista Kaera tõlgitud Oscar Wilde'i "Õnnelik prints" ja "Esseed. Readingi vangla ballaad", Arthur Conan Doyle'i "Sherlock Holmesi seiklused" ja "Sherlock Holmesi memuaarid", Doris Lessingi "Kuldne märkmeraamat", "Hea naabri päevik", "Ellujäänu mälestused" ja "Kui vanad suudaksid" ning Peter Ackroydi "Oscar Wilde'i viimane testament".

HeadRead

Ta on HeadReadi korraldaja.

Isiklikku

Krista Kaera abikaasa on luuletaja Peep Ilmet.
Krista Kaeral on tütar Kaisa ja poeg Kaaren.
Tartu Rattamaraton

Lasteüritused

Klubi Tartu Maraton korraldab lasteüritusi juba aastast 1983. Tartu Rattamaratoni juurde kuuluvad TILLUsõit ja MINImaraton.

Tartu Rattamaratoni ajalugu

Maastikujalgrattad ehk bike’id mõtlesid välja ameeriklased 1980ndate alguses, kuid Eestisse jõudsid nad alles 1990ndate teises pooles. Rahvas võttis uut tüüpi rattad kiiresti omaks, paraku puudus Eestis sellele rattaklassile mõeldud maratoniformaadis rahvaspordiüritus. 
1998. aastal tundus aeg olevat küps. Norras toimuva Birkebeiner-ritteti eeskujul tekkis mõte korraldada rattasõit Tartu Maratoni trassil. Nii sündiski Tartu Rattamaraton põhidistantsiga 63 km ja 31 km pikkuse peresõiduga. Vihmase suve tõttu tuli nii mõnestki suusaraja trassi osast loobuda, aga tagantjärele otsustades oli see pikemas perspektiivis õige valik. Algsele rajale on läbi aastate tehtud väikeseid muudatusi, näiteks on start viidud asfaldilt maastikule. Põhimõtteks on olnud jätta raja läbimine jõukohaseks igale tervele ja aktiivsele inimesele. 
Enne esimest Rattamaratoni olid paljud asjatundjadki pessimistlikud sellise ürituse edus, kuid juba esimene katse tõi kokku üle tuhande ratturi. Järgnevate aastate kiire areng on Rattamaratoni osalejate arvu viinud samale tasemele Tartu Maratoniga (aastal 2007 oli osalejaid juba 4681) ja vaatamata maastikuratta sõitude rohkusele Eestis ei ole ükski teine võistlus jõudnud osavõtjate arvult ligilähedalegi. Aasta-aastalt on kasvanud ka lätlaste ja leedukate osalus, sest neil puudub samaväärne võistlus. 
Esimene suurem rajamuudatus Tartu Rattamaratoni ajaloos leidis aset 2006. aasta sügisel, mil distantse pikendati 63 km-lt 89-le ja 31 km-lt 40-le. Muudatuse tingis inimeste treenituse, oskuste ja rataste kvaliteedi tõus. 
Rahvusvahelist kõlapinda on üritusele andnud kuulumine alates 2002. aastast E1 kategooria võistlusena UCI rahvusvahelisse kalendrisse. Viimastel aastatel on Tartu Rattamaratoni finišis selgunud Eesti meistrid maastikurataste maratonis. 2009. aastal peeti sama võitluse raames ka selle ala Euroopa meistrivõistlused. 
Sarnaselt teiste üritustega on ka Tartu Rattamaratoni kavas traditsioonilised laupäevased TILLUsõidu ja MINImaratoni lastevõistlused Tähtvere Spordipargis. 2001.–2012. aastal korraldati sealsamas ka atraktiivne tippsportlaste võistlus Tartu Maastikurattasprint.
Männiku (Saku)

Ajalugu

Männiku küla moodustasid 20. sajandi algul üksikud asundustalud, mis tegelesid peamiselt Tallinna turule piimasaaduste tootmisega ja marjakasvatusega. 
Strateegilise asukoha tõttu pealinna vahetus läheduses on küla territooriumile rajatud Peeter Suure merekindlus varjendid. Esimese Eesti Vabariigi aegu rajati Männikule Tallinna Garnisoni Vahipataljoni ohvitseride suvelaager ja laskemoonalaod. 
15. juunil 1936 toimusid ladudes plahvatused (Männiku plahvatus), õhku lendasid ka laboratoorium ja laadimistöökoda koos nendes viibinud inimestega. Kustutus- ja hädaabitöid koordineerima saabus kindral Johan Laidoner isiklikult. Tragöödiat on peetud 20. sajandi alguse suurimaks õnnetuseks Eestis.
Riigivõimu üleminekul sai Männikust kuni 1970. aastateni peaaegu kinnine militaarküla. Väike-Männikul asusid ohvitseride majad ja sõjaväeosa tööliste barakid. Nõukogude sõjaväeosa ala Suur-Männikul jäi suletuks kuni taasiseseisvumiseni. Tänapäeval kasutab territooriumi sõjalisteks harjutusteks Eesti Kaitsevägi ja Kaitseliit.
Mootorpaat

Mootorpaat on ilma tekita (lahtine) või vaid osaliselt tekiga kaetud ja põhiliselt jõuseadme abil liikumiseks mõeldud paat. 
Üldjuhul on mootorpaadi pikkus alla 12 m. 
Saksa- või ingliskeelse laenuna on vanemas kõnepruugis sageli kutsutud mootorpaatideks ka kaatreid.

Otstarve

Mootorpaate kasutatakse tavaliselt väikelaevanduse mõistes lõbusõiduks, kalastamiseks või veespordiks, harvem ka ametiasutuste poolt järelevalveks, merepäästetöödeks jne.
Tavaliselt on mootorpaadid võrreldes kaatritega kergemad (tavaliselt kerghaagisel transporditavad), odavamad ja lihtsamini kasutatavad. Mootorpaat võib olla sageli laeva või kaatri abipaat või päästepaat.
Sõltuvalt sertifitseeringust võivad mootorpaadid pardale võtta tavaliselt 5–12 inimest ja nendega on võimalik liigelda siseveekogudel või rannikulähedasel merel (väikelaeva kategooriad D, C).
Põlva külanõukogu

Põlva külanõukogu (enne 1968 Peri külanõukogu) oli külanõukogu Põlva rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Põlva valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Põlvas.
Külanõukogus tegutsesid Põltsamaa, Taevaskoja ja Vilde-nimeline kolhoos.
Stephan El Shaarawy

Stephen El Shaarawy (sündinud 27. oktoobril 1992 Savonas) on Itaalia jalgpallur, ründaja. Ta mängib Hiina kõrgliiga klubis Shanghai Greenland Shenhua. Tema karjäär algas Genoas.
Aastatel 2011–2015 mängis ta AC Milanis. Pärast Zlatan Ibrahimovići ülemineku PSG-sse sai El Shaarawyst Milani üks olulisemaid mängijaid. Ta oli Serie A 2012–13 hooaja esimese poole parim väravakütt (14 väravat). Aastatel 2016–2019 mängis ta AS Romas.
Debüüdi Itaalia rahvuskoondises tegi Stephen El Shaarawy 2012. aasta augustis sõprusmängus Inglismaa vastu. Esimene värav Itaalia eest tuli novembris 2012 sõprusmängus Prantsusmaaga.
11. strategeem

Tsitaat Muutuste raamatust

Puudub. Seostatakse  31. Xian (Tõmme, mõju) ja 41. Sun (Kahju) vastandkuusjoontega.
31. kuusjoonega algab raamatu teine osa. Esimest osa seostatakse elu ja loominguga maailmas (taevas ja maa; taevasmaa) ja teist osa inimeste keskel.
Tartu jõesadam

Ajalugu

Keskajal oli Tartu sadam tähtis nii kaubanduslikult kui ka sõjaliselt. Tartu kaudu kulges Pärnu–Tartu–Pihkva hansatee, kust suvel lotjade ja talvel regedega käis kaubandus ka Novgorodi vabariigiga.
Tartu jõesadam avati 1842. aastal, mil praeguse Võidu silla piirkonda ehitati esimene raudkividest kai. 1843. aastal lasti Tartu lähedal Kabinas vette Tartu kaupmehe F. W. Wegeneri ja Võisiku peeglivabriku omaniku C. G. Amelung tellimusel Kuigatsis ehitatud 20 meetri pikkune aurulaev Juliane Clementine. Toona tegi laev tegi esimese reisi Kabinast Pihkvasse, sõit kestis 12–14 tundi.
1923. aastaks sõitis Tartus Peipsi ja Võrtsjärve suunal 10 aurulaeva.
Eesti NSV-s oli Tartu Jõesadam ainus jõetranspordiettevõte. Eesti kogu veomahust langes 1970. aastal jõelaevandusele siiski vaid 0,1%, Tartu linna transpordiettevõtete kaubaveomahust moodustas jõesadama oma samal aastal 17,7%. Märgatavalt tihedam oli reisiliiklus. 1960. aastal käis Tartu jõesadama laevadega linnasisestel reisidel ligi 144 000 reisijat, neist 100 000 sõitis Rannale suvitama. Eesti sisevetel sõitis toona aastas ligi 180 000 reisijat.
1992–1997 oli Tartu laevaliikluses paus, 1997. aastal pani OÜ Laevatöö Emajõel sõitma jõelaeva Pegasus ja tiiburi Polaris. Sellest saati on korduvalt peetud läbirääkimisi Tartu–Pihkva liini taasavamiseks, kuid tänini edutult.

Tänapäev

Tänapäeval koosneb Tartu jõesadam kahest ühise administratsiooniga sadamast, mil on ka ühine kapten: Tartu Reisisadam ja Tartu Kaubasadam. Samuti toimib ühiselt olmejäätmete töötlemine ja võitlus õlireostusega. Mõned funktsioonid on omavahel jagatud: reisisadamas varustab väikelaevu bensiini ja diislikütusega tankla, kaubasadam võtab vastu pilsivett. Sadamate omanik on AS Tartu Sadam, mis kuulub Transcom Grupi kaudu ärimees Rein Kilgile (kes on ka AS-i Tartu Sadam nõukogu esimees). Kaubasadamat nimetatakse ka Tartu liivasadamaks.
Kaubasadamasse viib raudteeharu, mis aga on plaanis likvideerida.
Hallpõsk-pütt

Levila

Hallpõsk-pütt pesitseb paljudel Euroopa, Lääne-Aasia ja Põhja-Ameerika loodeosa mageveejärvedel. Enamik linde veedab talve rannikupiirkondades.
Hallpõsk-püti pesitsusaegset arvukust hinnatakse Eestis 300–400 paarile, talvist arvukust 10–30 isendile .

Välimus

Hallpõsk-püti pikkus on 40–50 cm, tiibade siruulatus 77–85 cm. Nende kaal on 750–1620 grammi. Täiskasvanud isendeid on hõlpus eristada roostekarva kaela ja hallikasvalgete põsepiirkondade järgi. Nende nokk on mustjas kollaka tüvikuga. 
Tuttpütist on ta pisut väiksem.

Looduskaitse

Eestis kuulub hallpõsk-pütt III kaitsekategooriasse.
Leipzigi Ülikool

Ajalugu

Alma mater Lipsiensis avati 2. detsembril 1409. Paavst Aleksander V andis tunnustamisbulla välja 9. septembril 1409. Ülikooli esimene rektor oli Johann von Münsterberg.
Felix Ormusson

Retseptsioon

Teost on nimetatud suvitusromaaniks, pihtimusromaaniks ja ka päevikromaaniks. Tuglas ise märkis, et pole seda teost määratlenud kui romaani: "See oli rohkem nali iseenese ja oma ajajärgu arvel, paroodia, pamflett, mida peaks osutama eessõnagi. Tema sündmused ja tegelased pole küllalt tõenäolised, on liiaks siluetilised. Kuid nad võimaldasid väljendada mõningaid paradokse, mis mul oli öelda ajajärgust. Ja rohkem ma ei tahtnudki." 
Romaan on autobiograafiline – Ormussoni ja Tuglase vahel on rohkelt sarnasusi (näiteks kultuuriline taust, rohked mõtisklussarnasused essees "Kaksipidi küsimusi" (1916)), eriti romaani kirjutamise algusjärgus. Hiljem teksti töödeldes hakkas autor tegelaskujust distantseeruma, lisas irooniat ning tõmbas enda ja tema vahele kõige selgema joone romaani esimese osa, kirjaga Ormussonile. Kirjandusteadlane Kaia Sisask on märkinud, et romaani lõpus väljendab Ormusson, kes on dekadentlikust mängust loobunud, Tuglase seisukohti ajal, mil Tuglas muutis oma hoiakut estetismi suhtes.
Romaan on eriliselt intertekstuaalne. Vihjeid võib leida antiikkirjanduse (müüdiloome tasand, Helene / ilus Helena), Johann Wolfgang von Goethe "Noore Wertheri kannatuste" (romaanide vormilised sarnasused, indiviidi ja ühiskonna vastandumine, armastuse teema), Joris-Karl Huysmansi "Äraspidi" (romaanide kangelaste olek kui mõttekujutuste ruumis), Miguel de Cervantese "Don Quijote" (näilisuse temaatika, eneseiroonia, võrdlused Don Quijotega), Charles Baudelaire'i (Pariisi temaatika, Ilu kummardamine, dekadents), "Salome" (Helena ja Salome sarnasused) kohta. Kirjandusteadlased on "Felix Ormussoni" käsitlenud koos James Joyce'i "Kunstniku noorpõlveportreega" ja J. Randvere "Ruthiga"