Utria dessant

Üldine olukord

1919. aasta jaanuari esimestel päevadel olid eestlased jõudnud Vabadussõjas pöördepunktini. Otsustavad sündmused leidsid aset Tallinna–Narva suunal, kus Valkla–Priske–Kehra piirkonnas tõrjus Eesti 1. diviis soomusrongide abiga Punaarmee 6. diviisi rünnakud, sundides punased asuma kaitsele. Tartu-Põltsamaa suunal nurjas Eesti 2. diviis samas Punaarmee Novgorodi 2. diviisi rünnaku. Sellega murdsid eestlased 1919. aasta jaanuari esimestel päevadel sissetungijate moraali ja haarasid initsiatiivi, mis lõi soodsad tingimused vasturünnakuks.
7. jaanuaril 1919 alustas 1. diviis vastupealetungi. Seda toetas tiivalt ka merevägi, teostades Punaväe seljataha meredessante ja saades nii häid kogemusi dessantoperatsioonide alal. Juba 9. jaanuaril vabastati Tapa, 12. jaanuaril Rakvere ja 15. jaanuaril Jõhvi. 17. jaanuariks jõuti välja Vaivara raudteejaamani.

Dessandi ettevalmistamine

Utria dessandiks valmistumine algas 12. jaanuaril 1919, kui kapten Pitkale anti vastav ülesanne.
13. jaanuaril 1919 käis "Lennuk" Narva jõe suudmes luurel, kus püüdis lõksu vedurlaeva "Narova" ja tõi selle koos 6 mehega kaasa. Nende meeste käest saadi andmeid Riigiküla suurtükipatarei, Narva-Jõesuus oleva 50. jalaväepolgu ja kuulipildurite rühma kohta ning Narvas olevate 46. eesti punaste polgu ja teiste väeosade kohta.
14. jaanuaril andis kindral Laidoner käsu Narva vallutamise ühendoperatsiooniks. Kohe asuti Tallinnas kiiruga dessanti komplekteerima. Dessandiks koguti kokku 1000 võitlejat: 600 soomlast ja 400 eestlast, kellele lisandus rühm mereväelasi kuulipildujatega. Kaks laeva oli jäetud Kunda sadamasse soome vabatahtlike pataljoni peale võtma.
Dessandiga plaaniti enda kontrolli alla võtta Utria ja Laagna piirkonnad. Soome vabatahtlike pataljoni 2. kompanii pidi vallutama Narva-Jõesuu, liikuma edasi Riigiküla suunas ja Narvat ründama. Samal ajal pidi Eesti 1. diviis jätkama liikumist mööda Tallinna–Narva raudteed. Dessantväed pidid neid toetama, lõigates läbu bolševike tagalas asuvad sideliinid.

Laevastiku koondumine Narva lahte

16. jaanuaril sõitis "Lennuk" teist korda Kroonlinna laevateele  miinitõkkeid panema ja peale seda pidi kohtuma teiste laevadega Narva lahes. Samal päeval väljusid Tallinnast ka teised dessantlaevad ja koondusid õhtuks Kunda lahte. 17. jaanuaril 1919 kell 3 hommikul väljus dessantlaevastik Kunda lahest. Kuna oli infot, et venelaste jäämurdja "Ogon", mis oli kohandatud meremiinide veeskamiseks, oli käinud Narva jõe suudmes ja et Riigikülas asuvad suurtükipatareid, ei saanud dessanti jõesuudmes maale saata. Pärast meremiinide veeskamist kohtus Lennuk kell 10.30 maabumiskoha lähedal ülejäänud laevastikuga.

Edu arendamine

Pärast dessandi maalesaatmist 18. jaanuari hommikul kell 10.30 suundusid "Lembit" ja "Lennuk" Narva jõe suudmesse, kus pommitati linna ja selle ümbrust. Umbes kell 11.30 heisati Hungerburgis (Narva-Jõesuus) valged lipud. Laevadele tuli vastu lootsipaat ja "Lembit" sõitis jõesuhu, kus asus oma 120 mm suurtükiga Narvat pommitama. 18. jaanuaril pärast dessandi maalesaatmist kogunesid ühtlasi kõik dessantlaevad Narva jõe suudmes. "Lennuk" lahkus Narva jõe suudmest Utria alla dessanti oma tulega toetama.
18. jaanuari hommikul teatas major Ekström Utriast, et 4. soome kompanii oli Laagna küla ja mõisa vallutanud, 2. kompanii tunginud Merikülani ja sealt pöördunud Riigiküla poole, kuna Narva-Jõesuu oli juba "Lembitu" laevameeskonna poolt võetud ja sinna minekuks puudus vajadus. 1. kompanii suundus Riigiküla poole. Soome pataljoni 3. kompanii, kes vahetas Laagnal 4. kompanii välja, pidas koos eestlastega lahingut Laagna mõisa juures.
Laagna lahingus oli eesti meredessantväelaste vastas kaks punaarmee polku, salk ratsaväge ja kaks soomusrongi. Punaarmee väeosad olid kogunenud raudtee ümbrusesse ja ründasid dessandi positsioone Laagna mõisas, mille dessant oli ootamatu rünnakuga 18. jaanuari varahommikul vallutanud. Algselt dessandi maabumise takistamiseks rannikukaitsel, Mummassaarest kuni Merikülani asunud Punaarmee 86. kütipolk viidi 18. jaanuari hommikul Vaivarasse. Polk aga kapten Kokardinovi juhtimisel (493 punaväelast ja 36 ohvitseri) vahistasid polgus olnud kommunistid ja avaldamata pealetungivatele vägedele vastupanu läksid koos polgu staabi ja 9 kuulipildujaga üle Eesti vägede poole.
Staabikapten Pauluse teade Pitkale: Vaenlane asub Laagna mõisa vastas metsas, raudtee ümber. Vangide teadete järel on seal 2 polku, 2 soomusrongi ja salk ratsaväge. Andke sinna kõvasti tuld. Kaks pealetungi oleme tagasi löönud, kolmandat ootame. Seisukord tõsine, kuid mitte väljapääsmata. Igatahes meie mõisast ei tagane. Kaotasin kolm head ohvitseri, üks nendest surnud, umbes 10 sõdurit haavatud ja surnud. Soomlaste kaotused kaunis suured. "Lennuk" pommitas Korfi raudteejaama (Auvere raudteejaam), Laagna mõisa ees olevat metsa ja maanteed.

Lahingu lõpp

19. jaanuari hommikul kella 9 paiku oli igasugune lahingutegevus Narvas lõppenud. Kella 10-ks oli dessantvägede kontrolli all ka Jaanilinn, mille punaväed olid maha jätnud. Punakaart oli taganenud Jamburgi suunas.
"Lood" võttis peale lahingutes haavata saanud ja lahkus 19. jaanuaril Tallinna. Samal päeval laaditi laevadelt maale laskemoona ja muud varustust maalejäävatele lahingüksustele. 19. jaanuari õhtul lahkus ka "Lennuk". Ülejäänud dessantlaevad lahkusid "Lembitu" juhtimisel Narva jõe suudmest Tallinna suunas järgmisel päeval.

Lahingu tulemused

Lahingu tulemusena langes Narva koos Jaanilinnaga kindlalt Eesti vägede kätte ja kogu Punaarmee üksuste tegevus lääne pool Narva jõge oli saanud otsustava löögi.
Et äsja loodud Eesti üksused sellise ühendoperatsiooni edukalt läbi viisid, oli punaväe komandöride jaoks küllaltki ootamatu. Dessant oli bolševike jaoks tegelikult šokk ning üldine moraal langes veelgi. Tapetud ja haavatud bolševike arv küündis 300–400 meheni. Punakaardi langenuid, kes paanikas olid tormanud otse dessantväelaste kuulipildujate tule alla, veeti linnast välja kaks päeva. Kokku võtsid Eesti väed vähemalt 3070 sõjavangi, teiste seas 31 punaste komandöri ja polguülemat. Vangi langes ühe diviisi ja polgu staap koos personaliga ning palju sõjaväelasi. Kuna Narva vallutati ootamatult, saadi palju sõjasaaki. Sõjasaagi hulka kuulus täisvarustuses suurtükipatarei ja Farman F.30 luurelennuk. Samuti saadi kätte raskekuulipildujaid (tõenäoliselt 7,62 mm Maximid) koos varuosadega, hobuseid, moonavankreid, 12 välikööki, 9 kasti mürske ja 500 vintpüssi.
Utria operatsioon näitas, kui kiiresti suutsid eestlased otsuseid vastu võtta - nende juhid said üsna vabalt haarata initsiatiivi, kohaneda kiiresti uute olukordadega ja tempot säilitada. Eesti dessandi koosseisust hukkus lahingus 1 ja haavata sai 12 meest. Soomlased kaotasid lahingutegevuses 3 meest ja haavata sai 11.
Narva komandandiks määrati staabikapten Karl Aleksander Paulus, kelle aga kindral Aleksander Tõnisson soomlaste lahingu käigus korraldatud veresauna pärast (kuulipildujatest niideti maha sillale tormavad punaarmeelased) põhjendamatult tagandas ja degradeeris.

Levinud väärteave

Viimasel ajal on mitmes ajalooraamatus ja trükises ilmunud väide, et Utria dessant maandus Mummassaares. Tegelikult maabus dessant Mummassaarest paar kilomeetrit idas Utria rannas, kuhu 1939 paigutati ka vastav mälestustahvel (Utria dessandi mälestustahvel).