google/wiki40b huggingface dataset:
Elton Brand

Ülikooliaastad

Kuigi ta pidi esimesed 15 mängu vahele jätma jalavigastuse tõttu, tegi ta tugeva hooaja, kogudes keskmiselt 13,4 punkti ja 7,3 lauapalli mängus. Teine hooaeg NCAA liigas möödus veelgi edukamalt, kui Brand kogus meeskonna liidrina keskmiselt 17,7 punkti ja 9,8 punkti mängust, ning aitas koos praeguse meeskonnakaaslase Corey Maggette'iga saada Duke Blue Devilsil NCAA meistriks. Sel hooajal kogus ta palju kiidusõnu ja auhindu.

NBA

Elton Brandi valis Chicago Bulls 1999. aastal draft'ist esimese valikuna. Esimene hooaeg oli tema jaoks päris edukas. Ta viskas keskmiselt 20,1 punkti ja võttis 10 lauapalli mängus. Keskmiselt 4,3 ründelauapalliga juhtis ta kogu NBA-d. Ta valiti liiga parimaks uustulnukaks koos Steve Francisega. Kahjuks ei aidanud tema edukas hooaeg Bullsi väljalangemismängudele.
Teine hooaeg möödus tema jaoks sama edukalt kui esimene. Brand kogus keskmiselt 20,1 punkti ja 10,1 lauapalli mängust, samas jäid väljalangemismängud Chicagole veel väga kaugeks. 2001. aasta suvel vahetati ta Tyson Chandleri vastu Los Angeles Clippersisse. Kuigi tema keskmine punktisumma vähenes, jõudis Clippers lähedale väljalangemismängudele.
Järgmised kaks hooaega olid aga oodatust kehvemad. Aastal 2003 esindas ta USA-d korvpalli maailmameistrivõistlustel Indianapolises. Hooajal 2004–2005 aga edestas Clippers kodulinna konkurenti Lakersit, kuigi väljalangemismängudele ei pääsenud kumbki. Suur teene selles oli ka Brandil, ta viskas keskmiselt 20 punkti ja kogus 9,5 lauapalli mängust. 
Kuna Clippers sai enne hooaega 2005–2006 täiendust Cuttino Mobley ja Sam Casselli näol, on oodata veel tugevamat hooaega. Hooaeg ongi alanud edukalt ning praegu ollakse kindlalt väljalangemismängudele pääsejate seas. Eriti edukalt on alustanud hooaega Brand, kelle keskmiselt 25 punkti ja 10 lauapalli mängust on Clippersi parimad. Teda peetakse ka kõige väärtuslikuma mängija kandidaadiks. Elton Brandist on saanud üks paremaid jõulisi ääremängijaid ning teda hinnatakse väga kõrgelt terves liigas.
Tõnis Käsebier

Tõnis Käsebier (1885–1936) oli eesti omavalitsustegelane. 
Ta töötas Paides laenu-hoiu ühisuse ja Paide Tarvitajate Ühisuse Iva raamatupidajana, seejärel Paide maksuinspektorina, hiljem Tallinna-Harju maksuinspektori abina.
1917. aastal valiti ta Järvamaa maakonnanõukogu liikmeks ja oli maakonnanõukogu abiesimees. 1921. aasta veebruaris valiti ta Tööerakonna nimekirjas Paide linnavolikogu liikmeks. 1924. aastal valiti ta Paide linnavolikogu esimeheks.
1914. aastast oli ta Paide Karskusseltsi Idu juhatuse liige. 1920. aastatel oli ta Järva laulu- ja muusikaseltsi esimees.
Ta on maetud Reopalu kalmistule.
Aleksander Bobkovski

Aleksander Bobkovski (1854 Põltsamaa – 24. oktoober 1912 Rinsi) oli Eesti õigeusu preester.
Ta sündis aastal 1854 Põltsamaal õigeusu diakon Andrei Bobkovski peres. Ta õppis Riia Vaimulikus Seminaris, lõpetades selle aastal 1875. Aastatel 1875–1879 oli ta köster-kooliõpetajaks Kastolatsi Neitsi Maarja Rõõmukuulutamise koguduses. 29. augustil 1879 pühitseti ta nii diakoniks kui preestriks ülempiiskop Filareti poolt.
Ta oli aastatel 1879–1912 preestriks Muhu-Rinsi Neitsi Maria Kaasani Pühakuju koguduses, lisaks hooldas ta aastatel 1885–1886 Muhu-Hellamaa Peetruse ja Pauluse kogudust.

Isiklikku

Ta oli abielus Olga Bobkovskajaga (neiuna Borodkina), neil oli kaks poega ja viis tütart, tütre Ljubovi mees Herman Aav oli õigeusu preestriks Lelles, Vändras ja Mustjalas, pärast lesestumist sai tast Karjala ja kogu Soome peapiiskop.
Worcesteri maakond

Ajalugu

Worcesteri maakond moodustati 1742. aastal Somerseti maakonna osast.
Kultuuriteooria tippkeskus

Kultuuriteooria tippkeskus (Centre of Excellence in Cultural Theory, CECT) on 2008. aastal loodud kultuuriteooriale keskenduv Eesti uurimisrühmade konsortsium. See on üks seitsmest Haridus- ja Teadusministeeriumi loodud teaduskeskustest, seejuures ainus sotsiaal- ja humanitaarteaduste alal. 
Kultuuriteooria keskuse uurijaid ühendavaks teaduslikuks aluseks on kultuuriantropoloogia ja semiootika, silmas pidades ühtaegu nii ajaloolist kui ka kommunikatsioonilist aspekti. 
Keskus on alates 2008. aastast käivitanud Eesti kultuuriteooria konverentsid ja kultuuriteoreetilise püsiseminari. Antakse välja raamatusarja "Approaches to Culture Theory". Ilmunud on erinumbrid ajakirjades Vikerkaar (nr 7/8, 2014) ja Akadeemia (nr 4, 2015).
Tallinna lipp

Tallinna lipp on Harju maakonnas asuva Eesti linna Tallinna lipp.

Lipu kirjeldus

Tallinna lipp  koosneb kolmest sinisest ja kolmest valgest ühelaiusest ribast, asetatuna vaheldumisi, ülal sinine, all valge. Linnalipu pikkuse ja laiuse suhe on 2:1 ja normaalsuurus 1600×800 mm.
Jackie Joyner-Kersee

Maailmarekordid

Kaugushüpe
7.45 13. august 1987 Indianapolis (rekordi kordamine)
Seitsmevõistlus
7148 6.-7. juuli 1986 Moskva

(12,85 - 188 - 14.76 - 23,00 - 701 - 49.86 -2.10,02)
7161 1.-2. august 1986 Houston

(13,16 - 188 - 15.20 - 22,85 - 703 - 50.12 - 2.09,69)
7215 16.-17. juuli 1988 Indianapolis

(12,71 - 193 - 15.65 - 22,30 - 700 - 50.08 - 2.20,70)
7291 23.-24. september 1988 Seoul

(12,69 - 186 - 15.80 - 22,56 - 727 - 45.66 - 2.08,51)
Saskia Boddeke

Saskia Boddeke (sündinud 15. märtsil 1962) on Hollandi multimeediakunstnik, teatri-, ooperi- ja filmilavastaja. 
Tema lavastused paistavad silma rohke tehnikakasutuse poolest nagu projektsiooniekraanid, arvutiprogrammid ja audiovisuaalsed avatarid, mis esinevad laval kõrvuti näitlejatega. Samuti on Boddeke loonud arvukalt multimeediainstallatsioone, milles ta kujundab immersiivse kogemuse külastajaid ümbritsevate projektsioonide, heli- ja valgusefektide, lõhnade ja esemelise kunsti koosmõjus.
2015. aastal pälvis Boddeke Venemaa TANRi auhinna Moskvas kujundatud multimeedianäituse "The Black Square, The Golden Age of the Russian Avantgarde" eest.

Animatsioon

Rose Borchovski nime all on Boddeke loonud mitmeid installatsioone virtuaalkeskkonnas Second Life. Neid installatsioone näidati ka Madridi paviljonis Shanghai Expol 2012. aastal ja The Digital Art Exhibitionil Hispaanias 2014. aastal. Installatsioon "The Inevitability of Fate" kogus üle 200 000 külastaja.

Isiklikku

Saskia Boddeke abikaasa on filmilavastaja Peter Greenaway.
Toivo Laitamm

Toivo-Jüri Laitamm (3. aprill 1938 Tallinn – 26. veebruar 1999 Tallinn) oli eesti poksija.
Ta poksis aastatel 1953–1968, tema treener oli Evald Seepere, hiljem Roman Kariste. Ta pidas kokku 227 kohtumist ja võitis neist 176.
Ta oli sulgkaalus (kuni 57 kg) kahekordne Eesti NSV meister (1958 ja 1960), kergekaalus (kuni 60 kg) Eesti NSV meister (1963) ja I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) Eesti NSV meister (1964). Ta osales aastatel 1959–1963 viis korda Eesti NSV – Soome sõpruskohtumistel ning kaotas kõik oma kohtumised.
Laitamm sai spordiühing Spartaki 1958. aasta üleliidulistelt meistrivõistlustelt sulgkaalus (kuni 57 kg) 3. koha.
Mihkel Järveoja

Mihkel Järveoja (sündinud 30. juunil 1986 Põlvas) on eesti orienteeruja.

Haridus

2005. aastal lõpetas Hugo Treffneri Gümnaasiumi. 2010. aastal lõpetas Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe geograafia erialal. 2012. aastal lõpetas Tartu Ülikooli loodusgeograafia ja maastikuökoloogia eriala magistriõppe cum laude ja kaitses loodusteaduse magistri kraadi tööga "Võimalike retsessioonimoreenide esinemine Alutagusel" (juhendajad Tiit Hang ja Raivo Aunap).

Töö

Töötab AS Regio kartograafina. 2015. aastal avastas ta, et Viljandi maakonna kõrgeim tipp ei ole Rutu mägi, vaid nimetu mäetipp, millele anti nimeks Härjassaare mägi.

Sporditegevus

Harrastab orienteerumist 1992. aastast.
Aastatel 1999–2008 võitis ta noorte ja juunioride vanuseklassides Eesti meistrivõistlustel kokku 42 medalit (19 kulda, 12 hõbedat ja 11 pronksi).
2006. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel orienteerumisjooksus Leedus Druskininkais võitis ta Eesti meeskonnas koos Markus Puuseppa ja Timo Sillaga teatevõistlusel kulla.
Eesti meistrivõistlustelt orienteerumises on võitnud 2 pronksi (2005 orienteerumisjooksu teates ja 2012 suusaorienteerumise märketeatesuusatamises, mõlemad OK Põlva Kobras meeskonnas).
2004. aastast ajakirja Orienteeruja toimetuse kolleegiumi liige. Aastatel 2003–2014 avaldanud ajakirjas Orienteeruja üle 40 artikli.
2012. aastast Eesti Orienteerumisliidu juhatuse liige.
Korraldanud orienteerumisvõistlusi ja olnud rajameister.

Isiklikku

Tema isa on Nikolai Järveoja.
Pärinurme mõis

Pärinurme mõis (saksa keeles Pernorm) oli rüütlimõis Harjumaal Hageri kihelkonnas.
Mõisat on esimest korda mainitud 1465. On teada, et veel 1716 oli mõis alles, ent hiljem enam mitte.
Mõis kuulus Maydellidele.
Kariibi mänd

Kariibi mänd (Pinus caribaea) on männiliste sugukonda männi perekonda kuuluv okaspuu.

Kirjeldus

Kariibi mänd kasvab 20–35 meetri, mõnikord kuni 45 meetri kõrguseks. Koor on kare ja kestendav ning on murenenud ebakorrapärasteks osadeks. Võra on laia ja koonilise, avatud või ebakorrapärase kujuga. Okkad on 15–26 cm ja käbid 5–12 cm pikad.

Levila

Kariibi mänd on levinud Kesk-Ameerikas, Kuubal, Bahama ning Turksi ja Caicose saartel.
Ta kasvab troopilistes ja subtroopilistes okaspuumetsades, mis hõlmavad nii madalmaa savanne kui ka mägimetsi. Metsatulekahjud mängivad suurt rolli selle liigi levikul, kuigi on teatatud, et see puu taastub kiiresti ja agressiivselt, asendades lehtpuid. Piirkondades, kus metsatulekahjusid eriti ei esine, kasvab troopiline mets jõudsalt. See liik kasvab kõige paremini külmavabades ja viljakatel aladel, kuni 700 m kõrgusel, kus on hea aluspinnase äravool ning aastane sademete hulk 2000–3000 mm.

Kasutusala

Kariibi mänd, eriti tema varieteet hondurensis, on oluline majandatav puuliik. Selle tõttu kasvatatakse teda laialdaselt väljaspool tema looduslikku levilat ning inimtekkelisi populatsioone võib tänapäeval leida Jamaicalt, Colombiast, Lõuna-Aafrikast, Sri Lankalt, Fidžilt ja Hiinast. Tugevalt vaigust puitu kasutatakse ehitusmaterjalina ning laudkastide, kaubaaluste, laevatekkide, teivaste, postide, puitlaastplaatide, vineeri ja paberi valmistamiseks.

Looduskaitse

Kuigi liik tervikuna ei ole ohustatud, on raie tulemusena liik Kuubal märgatavalt vähenenud, mistõttu on Rahvusvaheline Looduskaitseliit määranud selle ohustatud liikide hulka.
Ivan Oja

Ivan Oja (29. juuni 1909 Alam-Linda – 27. detsember 1997) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane.
Ta lõpetas aastal 1931 Tbilisi hüdromelioratsiooni tehnikumi ja aastal 1956 NLKP KK juures asuva Kõrgema Parteikooli.
Ta oli aastatel 1947–1948 Eesti NSV sovhooside ministri asetäitja, aastatel 1948–1950 oli ta EK(b)P Järvamaa maakonnakomitee I sekretär. Aastatel 1951–1953 oli ta Eesti NSV põllumajandusminister, aastatel 1953–1954 Eesti NSV põllumajanduse ja varumise ministri asetäitja, aastatel 1954–1955 Eesti NSV põllumajandusministri asetäitja. Aastatel 1955–1957 oli ta Rakvere Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimees, aastatel 1957–1960 EKP Jõhvi Rajoonikomitee I sekretär, aastatel 1960–1962 EKP Kohtla-Järve Linnakomitee I sekretär. Aastatel 1963–1966 EKP Parteikontrollikomisjoni osakonna juhataja.
Ta on olnud EKP Keskkomitee ja Eesti NSV Ülemnõukogu liige.
Ivan Oja suri 27. detsembril 1997 ja ta maeti 31. detsembril 1997 Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.
Belize'i lipp

Belize'i lipp on Belize'i ametlik lipp.

Riigi- ja rahvuslipp

Praegune riigi- ja rahvuslipp võeti kasutusele 21. septembril 1981. Lipp on sinine, mille üla ja alaservas on horisontaalsed punased laiud, mis moodustavad 1/10 lipu kõrgusest. Sinise välja keskel on valge sõõr, 3/5 lipu kõrgusest. Valgel kettal on piki välisäärt 50 oliivipuulehte. See tähendab aastat 1950, kui Briti Honduras (Belize'i endine nimi) alustas Suurbritanniast iseseisvumise taotlemist.
Keset valget ketast on Belize'i vapp, mis on jagatud kolmeks sektoriks. Vasakul väljal on kujutatud aeru ja sepahaamrit, paremal on saag ja kirves ning all on purjelaev. Kui seda laeva hoolega vaadata, võib näha punast lippu, mis võib olla Briti mereväe sümbol. Vapi all on puu ja selle all Belize'i moto Sub umbra floreo 'Õitsen varjus' (vihje Briti koloniaalperioodile). Vasakul on mulatt hoidmas kirvest ja paremal on mustanahaline hoidmas aeru.

Ajaloolised lipud

Aastatel 1919–1981 oli Belize'i (aastatel 1919–1973 oli nimeks Briti Honduras) lipuks sinine kangas, mille vardapoolses ülanurgas oli Suurbritannia lipp, lehvisel aga koloniaalaegne vapp.
Alates 2. veebruarist 1950 oli kasutusel ka mitteametlik lipp, see sarnanes praeguse riigi- ja rahvuslipuga, kuid sellel puudusid punased horisontaalsed laiud. Lipp võeti üle Belize'i Rahva Ühinenud Parteilt (PUP – People's United Party), kuna just see partei oli seisnud autonoomia eest.
Aleksei Lvov

Aleksei Fjodorovitš Lvov (ka Alexey Lwoff, vene Алексей Фёдорович Львов; 5. juuni (vkj 25. mai) 1798 Tallinn – 28. detsember (vkj 16. detsember) 1870 Romainiai mõis, Kaunase lähedal) oli vene senaator, viiuldaja ja helilooja.

Elulugu

Aleksei Lvov sündis 1797. aastal Tallinna tolliinspektoriks määratud Fjodor Petrovitš Lvovi (1766–1836) pojana. Tema isa oli silmapaistev muusikategelane, poeet ja kirjanik, kes 1826. aastast kuni surmani oli ka keisri õukonna laulukapelli direktor.
Lvov elas Tallinnas alaliselt viisteist aastat. Nikolai I kroonimispidustuste ajal viibis isa juhitud keisri laulukapelliga Moskvas, kus tutvus kindral Alexander von Benckendorffiga. 1826. aastal asus kapteni auastmes teenistusse Benckendorffi Sandarmikorpuse vanemadjutandina.  
Aleksei Lvov oli Venemaa Keisririigi riigihümni "Jumal, keisrit kaitse Sa" ("Jummal, oh önnista Keisrit...") viisi autor. Legendi järgi olevat muusik seda viisi keisrile esmakordselt ette mänginud viiulil Keila-Joa lossi pargis, kes viibis seal lossi ametlikul avamisel 17. mail 1833. Lugu läbi, visanud Lvov viiulipoogna sillalt jõkke. Samal perioodil juhatas ta ka Benckendorfide Keila-Joa mõisas malmist kaarsilla "Lvovi sild" ehitust jõe alamjooksul, sild valmis 1833. aastal. Silla kohta olevat keiser Nikolai I öelnud: "Näib, nagu oleks Lvov oma viiuli poogna üle jõe heitnud".
Hümni esiettekanne toimus Venemaa Patriootliku Ühingu kontserdil Peterburi Aadlikogu saalis, tänapäeval D. Šostakovitši nimelise Peterburi Filharmoonia Suur saal. Laulis koor ja solistiks oli krahv Alexander von Benckendorffi tütar Anna Benckendorff.
1834. aastal sai temast ratsaväe korpuse tiibadjutant, isa surma järel aastatel 1837–1861 keisri õukonna laulukapelli direktor (aastatel 1837–1839 oli sealseks kapellmeistriks Mihhail Glinka) ja 1862 keisri õukonna ülemõuemeister.
Rahvusvaheline õigeusu vaimuliku muusika festivali "Credo" raames toimus Kaarli kirikus Tallinnas 25. mail 2008 Aleksei Lvovi 210. sünniaastapäevale pühendatud kontsert.
Viimased üheksa eluaastat veetis ta oma tütre Praskovja pool Romainiai mõisas.
Vohnja tiigid

Vohnja tiigid on järv Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas Vohnja külas. Veekogu pindala on 1,2 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 995 m. Järves on 2 saart.
Luukalad

Skelett

Kõigil luukaladel on kerge, kuid tugev, kas osaliselt või täielikult luulise koostisega siseskelett, mis toetab paindlikke uim, võimaldades kalal oma liigutusi täpselt kontrollida. Iga uime kontrollib eraldi lihaste grupp ja seega võib see liikuda teistest sõltumatult. Luukaladele iseloomulik sümmeetriline saba on efektiivne vahend kala edasiviimiseks vees.
Luukalade skelett koosneb üldjoontes kolmest osast: kolju, selgroog ja uimede skelett.

Lõpusepilud

Erinevalt teistest kalade gruppidest on luukalade lõpusepilud kaetud luuliste kaantega ja alumisel lõpusekambril on luulised toesed, mida kutsutakse lõpusekaarteks. Need kaks struktuuri võimaldavad kalal haarata suu vett täis ning see siis läbi lõpuste välja pumbata; lõpusekaared aitavad avada suu reguleerides vee sissevoolu; lõpusekaaned toimivad seejuures lõpuste tihenditena väljavoolu reguleerides. Niimoodi saavad luukalad hingata pidevalt.

Ujupõis

Suurem osa luukalu reguleerib oma ujuvust ujupõieks nimetatava peensoole väljasopistise abil. Kuna põis on täidetud gaasiga, on selle tihedus veest väiksem. Kala võib tõsta end kõrgemale või madalamale reguleerides põies sisalduva gaasi hulka.
Kuna magevee tihedus on merevee omast väiksem ning see ei toeta nii palju kala keha, on mageveekalade ujupõis suurem kui merekaladel.

Meeleelundid

Enamusel luukaladest on väga hästi väljaarenenud nägemis- ja kuulmismeel. Mõlemaid neist kasutatakse suhtlemisel ja seltsingulisel käitumisel. 
Silmad asetsevad üldjuhul pea külgedel ning see tagab kaladele laia nägemisvälja. Silma võrkkestas asetsevad kolvikesed ja kepikesed annavad hea värvide eristamis võime. Nägemismeel on väga oluline kalade parvedesse koondumisel. Luukalad ujuvad suurte, sageli kümnetest tuhandetest isenditest koosnevate rühmadena. Niisugusel koordineeritud viisil võivad ujuda ainult luukalad. Iga kala jälgib tavaliselt oma naabreid ning järgneb neile paralleelselt, säilitades individuaalse nägemise, kuulmise ja küljejoone süsteemi.

Sigimine

Suuremal osal luukaladest toimub viljastamine kehaväliselt, kuid vähestel liikidel on see kehasisene. 
Avameres elavad luukalad toodavad suurel arvul vees planktonina hõljuvaid mune, millest hautakse välja vaid väike osa. Rannikumere ja magevee kalad toodavad vähem mune ja nende munad kinnituvad setetele, pesade või taimede külge. Väike osa liike hoolitseb oma munade ja poegade eest.
Luukalade hulka kuuluvad ka mõned hermafrodiitsed liigid. Mõne liigi kalad võivad täiskasvanuna vahetada sugu.
Martin Padar

Sportlasena

Martin Padar oli 2008. aasta suveolümpiamängude avatseremoonial Eesti lipukandja.
26. aprillil 2009 tuli ta Thbilisis judo raskekaalus Euroopa meistriks. Ta alistas finaalis Grim Vuijtersi (Holland).
Ta esindas Eestit 2012. aasta suveolümpiamängudel, kus kaotas 1/16-finaalis ipponiga Oscar Braysonile (Kuuba).
Taani Disainikeskus

Taani disainikeskus on Taanis Kopenhaagenis asuv disainikeskus. See asub südalinnas asuvas uues hoones, mille on projekteerinud Henning Larsen.
Disainikeskus püüab tõsta disaini ja selle majandusliku mõjuga seotud teadlikkust ning aitab edendada Taani disaini kaubamärki nii selle koduriigis kui välismaal.
New York Timesi sõnul on keskus "kavandatud arvelduskojana disaini vallas, kui ka avaliku muuseumina" ja selles on 9700 ruutmeetrit "näitusepinda, raamatupood; Royal Copenhagen ja Georg Jenseni lauanõud ja muud disainiesemed; kohvik; konverentsiruumid; arhiivid ja bürood. Mitmeid näitusi on võimalik samaaegselt külastada." 
Püsiekspositsioonil on esindatud mitmed Taani ja maailma disaini ikoonid. Keskuses on igal aastal ka mitmed ajutised näitused.
Hoone ise koosneb kahest põhiosast: viiekorruselisest osast, mis on kõrvuti H.C. Anderseni alleega ja teine kahekorruseline osa külgneb hooviga.
Jean-Claude Van Damme

Jean-Claude Van Damme (pärisnimega Jean-Claude Camille François Van Varenberg; sündinud 18. oktoobril 1960 Sint-Agatha-Berchemis Brüsselis Belgias) on võitluskunstide harrastaja ja filminäitleja, eriti tuntud action-filmide kangelasena.
Kaja Sildna

Kaja Sildna (sündinud 1. augustil 1943) on eesti ooperilaulja ja teatrinäitleja, kooriartist.

Isiklikku

Abikaasa Rein Sildna mängib sümfooniaorkestris trompetit, tütar Helen Sildna korraldab kontserte. Kaja Sildna on Elsa Maasiku õetütar.
Viru-Jaagupi kirik

Ajalugu

Viru-Jaagupi kirik sai endale kirikumaad Liivi ordu ordumeistrilt Johann von Mengdenilt 1453, Johann Wolthus von Herselt 1473, Berend von der Borchilt 1482 ja Wolter von Plettenbergilt 1504. aastal. Kiriku täpne ehitusaeg on teadmata, esmakordselt on kirikut mainitud 1473. aastal, Rakvere Saksa Maarja kiriku abikirikuna.
Viru-Jaagupi kirik oli ka Viru-Jaagupi kihelkonna peakirik.
Kirik hävitati 16. sajandi lõpul sõjas vene vägede poolt ning ehitati üles taas 1669. aastal. 1703. aastal Põhjasõjas laastati kirikumõis taas, kirik süüdati vene vägede poolt 1703. ja 1708. aastal.  
Kirik taastati ja uuendati 1877. ja 1878. aastal.
Boris Kirt

Boris Kirt (sündinud 8. aprillil 1942) on eesti insener ja majandusteaduste doktor. Ta oli 2006–2011 Lääne-Tallinna Keskhaigla juhatuse esimees.
Ta lõpetas mehaanikainsenerina Tallinna Polütehnilise Instituudi.
Ta õppis aspirantuuris Süsteemsete Uuringute Instituudis, Moskvas.
Ta on töötanud tehastes Norma ja Salvo peakonstruktori ja peainsenerina.
Ta on juhtinud Eesti Innovatsioonifondi, Eesti Börsinõukogu ja EBS-i teadusnõukogu.
Ta on stažeerinud USA-s, Austrias ja Itaalias.
Ta kuulus Eesti Keskerakonda 2006–2012.
Vikipeedia

Vaba sisu

Enne 2009. aasta juunit olid kõik Vikipeedia artiklid avaldatud GNU vaba dokumentatsiooni litsentsi (GFDL) tingimustel. GFDL on üks paljudest copyleft-litsentsidest (vrdl copyright 'autoriõigus'), mis lubab sisu kopeerida, reprodutseerida, luua sellest tuletatud töid ning kasutada ärilistel eesmärkidel seni, kuni tunnustatakse algseid autoreid ja kui nendel tingimustel kopeeritud või loodud sisu jääb samade tingimuste alla. 2009. aasta juunis võeti GFDL-i kõrval kasutusele Creative Commons Attribution-ShareAlike (CC-by-SA) 3.0 litsents. 2009. aasta juunist on kogu tekst kasutatav Creative Commons Attribution-ShareAlike (CC-by-SA) 3.0 litsentsi tingimustel ning suur osa tekstist on kasutatav ka GFDL-i tingimustel.

Ajalugu

Vikipeedia loodi 2001. aasta 15. jaanuaril esialgu osana Nupedia projektist. Nagu praegune Vikipeedia, oli ka Nupedia vaba võrguentsüklopeedia projekt. Nupedia artikleid kirjutasid eksperdid, seejärel vaatasid teised eksperdid artiklid enne avaldamist läbi. Projekti alustati 9. märtsil 2000 ning selle omanik oli Bomis, internetiportaali haldav firma. Nupedia peamised juhid olid Jimmy Wales (Bomise tegevdirektor) ja Larry Sanger (Nupedia ja hiljem ka Vikipeedia peatoimetaja). Sangeri väitel erines Nupedia teistest entsüklopeediatest selle poolest, et selle sisu oli vaba, suurus ei olnud piiratud ning see oli erapooletu, mis tulenes Nupedia avatud olemusest ja võimalikust suurest kaastöötajate arvust.
Alates 2003. aastast haldab Vikipeediat mittetulundusühing Wikimedia Sihtasutus (Wikimedia Foundation).
Indrek Toome

Karjäär Eesti NSV-s

Indrek Toome oli üks Eesti Üliõpilaste Ehitusmaleva asutajatest 1964. aastal ning selle tööst osavõtja aastatel 1964–1967. 1968. aastast NLKP liige. 1968. aastal suunati TPI tööstuselektroonika kateedrisse assistendiks. ELKNÜ Keskkomiteesse asus tööle pärast isikliku vestlust Ivan Käbiniga. Aastatel 1968–1978 oli komsomolitööl – ELKNÜ Keskkomitee üliõpilasosakonna juhataja 1968–1970, ÜLKNÜ Keskkomitee komsomoliorganite
osakonna vastutav organisaator, inspektor (kureeris Kesk-Aasia liiduvabariike) 1970–1972, ELKNÜ Keskkomitee sekretär ja ELKNÜ Keskkomitee I sekretär 1972–1978. 1978–1984 EKP Tartu Linnakomitee I sekretär. 1981. aastast EKP Keskkomitee büroo liikmekandidaat, aastail 1984–1988 Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja ja I asetäitja. 1988. aastal 10 kuud EKP Keskkomitee sekretär. 1988–1990 Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimees ja Eesti NSV Valitsuse peaminister. 1990–1992 Eesti NSV Ülemnõukogu ja Eesti Vabariigi Ülemnõukogu väliskomisjoni esimees.
1972–1992 Eesti NSV Ülemnõukogu saadik, Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi liige, Eesti NSV Ülemnõukogu komisjonide esimees, Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige ja väliskomisjoni esimees. 1989–1991 NSV Liidu Rahvasaadikute kongressi saadik.

Tegevus Eesti Vabariigis

Alates 1992. aasta sügisest seotud SRV Kinnisvara AS-i ja sellega seotud firmadega kui üks aktsionäridest ning firmade nõukogude ja juhatuste liige.

Altkäemaksuskandaal

28. novembril 1994 vahistati Indrek Toome, kui ta pakkus Kaitsepolitsei ametnikule altkäemaksu, et tagasi saada kolm Eesti kodaniku passi, mis Kapo oli mõne aja eest ära võtnud ärimees Mark Rivkinilt, tema abikaasalt ja tütrelt. Nad olid ennast registreerinud Eesti Komitee kodakondsuse taotlejaiks ja saanud Eesti kodakondsuse. Kapo kahtlustas, et passide saamiseks oli võltsitud eluloolisi andmeid. 20. novembril 1995 mõistis ringkonnakohus I. Toome altkäemaksu andmise katses süüdi ja karistas teda 3000 krooni rahatrahviga. Eeluurimise ajal viibis Toome 10 päeva vahi all. Kuna uurimine tuvastas, et põhjuseid polnud, tagastati Mark Rivkinile, tema naisele ja tütrele passid.
Juhtum paljastas lünga Eesti seadustes, mille järgi puudus kaitsepolitseil tol ajal õigus kuritegu matkida. Siiski pidas kaitsepolitsei selle juhtumi puhul ebaseaduslikku matkimist võimalikuks, sest oli asjast eelnevalt teavitanud Riigiprokuratuuri ja siseminister Kaido Kama.