google/wiki40b huggingface dataset:
Lincolni meri

Lincolni meri (inglise Lincoln Sea) on Põhja-Jäämere ääremeri, mis paikneb Kanada põhjapoolseimast Columbia neemest läänes kuni Gröönimaa põhjapoolseima Morris Jesupi neemeni idas. Mere põhjapiiri määrab ortodroom nende kahe neeme tipu vahel. Lincolni meri ümbritseb Ellesmere'i saare ja Gröönimaa põhjarannikut.
Meri on aasta ringi kaetud jääga, mille paksus ulatub 15 meetrini. Kusagil Põhja-Jäämeres pole paksemat jääd. Mere sügavus on 100–300 m.
Vesi voolab merre Narese väina põhjapoolseima osa Robesoni väina kaudu. Hoovused kulgevad ida suunas.
Adolphus Washington Greely andis merele nime aastatel 1881–1884 Lady Franklini lahte sooritatud polaarekspeditsiooni käigus Ameerika Ühendriikide sõjaministri, Abraham Lincolni poja Robert Todd Lincolni auks.
Mere kaldad on kaljused ja tugevalt fjordidega lõhestatud. Kallastelt langevad merre liustikud.
Ainus Lincolni mere rannikul asuv asula on Alert, mis on maailma põhjapoolseim asustatud punkt.
Lincolni merest ida pool on Wandeli meri.
Brandenburg

Rahvastik

Selle liidumaa lõunaosa on kakskeelne, sest seal elab ka  vähemusrahvus sorbid, kelle asuala ulatub ka üle liidumaa piiri Saksimaa liidumaa põhjaossa.

Haldusjaotus

Liidumaal on 14 kreisi ja 4 kreisivaba linna.
Alexander Gerd Krauß

Elu

1982. aastal läks Krauß kooli Erlabrunnis ning 1990. aastal Schwarzenbergi gümnaasiumisse, mille lõpetas 1994. aastal. Pärast ajateenistust Saksa Bundeswehris ning politoloogia, kommunikatsiooni, meediauuringute ja evangeelse teoloogia õpinguid Leipzigis ja Prahas, töötas ta vabakutselise ajakirjanikuna. Alates 2002. aastast töötas avalike suhete spetsialistina Zwickau Linnamisjonis.

Poliitiline tegevus

19. septembril 2004 valiti ta Aue-Schwarzenberg valimisringkonnast Saksimaa parlamenti. Kogu 4. valimisperioodi jooksul (2004-2009) oli Krauß sotsiaal-, tervishoiu-, perekonna-, naiste- ja noortekomisjoni ning ka keskkonna- ja põllumajanduskomisjoni liige. Ta oli ka CDU fraktsiooni juhatuse liige ja noortepoliitika eestkõneleja ning sotsiaal-, tervishoiu-, perede-, naiste ja noorte töörühma aseesimees. Saksimaa parlamendi valimistel 2009. aastal sai Krauß uuesti otsemandaadi. Viiendal valimisperioodil on ta majandus-, töö- ja transpordikomisjoni, samuti sotsiaal- ja tarbijakaitse komisjoni liige. Ta on CDU fraktsiooni sotsiaal- ja tarbijakaitse töörühma esimees kui ka perepoliitika eestkõneleja.
2009. aastast alates on Krauß noorte abistamise piirkondliku komisjoni esimees ja Dresdeni Kodanikefondi nõukoja liige. Ta on ka "Töövõtjate Euroopa Keskuse" esimees Saksimaal. Aastal 2008 valiti ta Kristlik-Demokraatliku Töövõtjate Liidu Saksimaa piirkondlikuks esimeheks ja alates 2011. aastast on ta ka üleriigilise CDA aseesimees. Ta on ka CDU Saksimaa juhatuse liige.

Pere

Krauß on abielus. Tal on poeg ja tütar.
Vesinikbromiid

Vesinikbromiid (keemiline valem HBr) on värvusetu terava lõhnaga gaas.
Vees lahustudes moodustab vesinikbromiid vesinikbromiidhappe.
Katselendur

Katselendur on erikoolitusega kogenud lendur, kelle peamiseks ülesandeks on uue või modifitseeritud õhusõiduki ja selle süsteemide katsetamine. Katselendur on pädev tegema õhusõidukiga manöövreid varem kindlaks määratud kava järgi, mis lasevad inseneridel katsete tulemusel õhusõidukit vajaduse korral täiustada. Katselendurid on nii sõjaväe kui ka erafirmade teenistuses.
1950. aastad  olid katselendurite kuldajastu, sest reaktiivlennunduse hoogsa arenguga kaasnes palju katselende. Tehnika areng on katselendurite töö tunduvalt ohutumaks muutnud. Iga uut tüüpi õhusõiduki esmakordne juhtimine on ohtlikum tavalisest lennuki juhtimisest.
Sangelaiud

Sangelaiud (ka Kihnu laiud) on kaheksa kaitsealust laidu Kihnu vallas. Laidude kaitseks on moodustatud Sangelaiu kaitseala, mille pindala koos vee- ja maismaaosaga on 201,4 ha.
Laidudest tuntuim on Sangelaid, mis võeti kaitse alla 1964. aastal botaanilis-zooloogilise keelualana.
Muud laiud on Sjõll-laid, Küll-laid, Umalaid, Ülträ, Iedikrava, Imutlaid ja Imutlaaru.
Tartu Jakobi kirik

Jakobi kirik oli kirik Tartus.
Selle kiriku järgi on saanud nime Jakobi tänav Tartus.
Kiriku täpne asukoht pole lõplikult selge. See arvatakse olevat olnud Toomemäe nõlval Laia ja Jakobi tänava ristmiku lähedal.
Kirik esineb ürikutes esmakordselt 1397. aastal ning viimast korda 1417. aastal. Arvatavasti oli kirik olemas ka hiljem, kuid teise nime all.
Jules Bianchi

Jules Lucien Andre Bianchi (3. august 1989 Nice – 17. juuli 2015) oli prantsuse võidusõitja, kes aastatel 2013 ja 2014 võistles Vormel 1 sarjas Marussia meeskonnas.
Bianchi osales karjääri jooksul Vormel Renault 3.5, GP2 ja Vormel 3 sarjades, ning oli Ferrari juhiakadeemia liige. Ta alustas oma Vormel 1 karjääri 2012. aastal Sahara Force India meeskonnaga. 2013. aastal debüteeris Bianchi Vormel 1 Marussia meeskonnaga Austraalia Grand Prix'il, kus ta kvalifitseerus 19. kohal ja lõpetas sõidu 15. kohal. Tema parim tulemus samal aastal oli 13. koht Malaisia Grand Prix'il. 2014. aastal saavutas ta Vormel 1's 9. koha Monaco Grand Prix'il.
5. oktoober 2014 Jaapani Grand Prix'i ajal oli rada tugeva vihmasadu, mis tegi sõitmine raja peal raskeks. Bianchi kaotas enda autos kontrolli ja sõitis vastu taaskasutamise sõiduki, mille tagajärjel sai ta raskelt vigastada. Teda pandi koomasse, kuni 17. juulini 2015, millal ta sai surma.
2014. aasta Jaapani Grand Prix' raames toimunud võidusõidul sattus ta raskesse õnnetusse, mille käigus sai tõsiselt vigastada ja langes koomasse, millest enam välja ei tulnud. Ta suri üheksa kuud hiljem Nizza haiglas.

Isiklik elu

Jules Bianchi oli sündinud Nizza's Prantsusmaal. Ta vanemad olid Phillippe ja Christine Bianchi. Tal oli vend Tom ja õde Mélanie. Bianchi oli ka Vormel 1 sõitja Charles Lecreci ristiisa.
Ta vanaisa oli Mauro Bianchi, kolmekordne GT racing sarja maailmameister 1960. aastatel. Julesi vanaonu Lucien Bianchi, osales aastatel 1956–1968 samuti Vormel 1 sarjas ja võitis ka 1968. aasta Le Mansi.
Bianchi isiklik lemmiksõitja oli Michael Schumacher.

Ferrari ja Sahara Force India (testi roll)

11. november 2010. aastal kinnitas Ferrari meeskond, et Bianchi võetakse meeskonda testsõitjana. 2012. aastaks laenas Ferrari Bianchi Sahara Force India meeskonnale.

2013

1. märts 2013. aastal teatas Marussia meeskond, et Bianchi asendab Luiz Razia't sõitjana. Austraalia Grand Prix'is alustas ta etappi 19. kohalt, kvalifitseerudes kolmveerand sekundit kiiremini meeskonnakaaslasest Max Chiltonist ja lõpetades etapi 15. kohaga. Bianchi lõpetas hooaja 19. kohal kokku 0 punktiga.

2014

Oktoobris 2013. aastal kinnitas Marussia meeskond, et Bianchi jääb ka 2014. aasta hooajaks nende meeskonda. Ta lõpetas samal aastal toimunud Monaco Grand Prix 9. kohal.
Paar päeva enne surma ütles Bianchi, et ta on valmis asuma sõitma Ferrari meeskonnas, kuid ainult juhul kui Fernando Alonso lahkub Ferrarist.

Surm

Bianchi suri 17. juulil 2015 25-aastasena vigastustesse, mille oli saanud 9 kuud varem Jaapani Grand Prix'il toimunud raskes õnnetuses.
Bianchi matuseteenistus peeti Nizza katedralis 21. juulil 2015. Bianchi oli tuhastati ja tema tuhk maeti Monte Carlo kalmistule. Bianchi matusel osalesid paljud praegused ja endised võidusõitjad: teiste hulgas Alexander Wurz, Esteban Gutiérrez, Allan McNish, Alexander Rossi, Lewis Hamilton, Nico Rosberg, Jenson Button, Sebastian Vettel, Jean-Éric Vergne, Marcus Ericsson, Roberto Merhi, Adrian Sutil, Valtteri Bottas, Pastor Maldonado, Pedro de la Rosa, Romain Grosjean, Daniel Ricciardo, Felipe Massa, Alain Prost, Nico Hülkenberg, Olivier Panis, Daniil Kvyat ja Max Chilton.
Eia jõulud Tondikakul

Sünopsis

"Eia jõulud Tondikakul" räägib 10-aastasest Eiast, kelle plaanid võtavad ootamatu pöörde, kui linnatüdruk viiakse talvevaheajaks salapärasesse Lõuna-Eesti tallu. Tüdruk ei oska esialgu aimatagi, et õige pea asub ta päästma hukule määratud põlismetsa, viima kokku kaht armastavat inimest ning lahti harutama oma pere kiivalt hoitud saladust.

Näitlejad

Eiat kehastab 10-aastane Paula Rits ja tema sõpra Atsi 12-aastane Siim Oskar Ots. Lastest kõrvalosatäitjateks valiti Annabrith Heinmaa ja Marvin Inno.
Laste kõrval astuvad filmis üles mitmed tuntud näitlejad nagu Jaan Rekkor, vennad Märt Pius ja Priit Pius, Mirtel Pohla, Priit Võigemast, Juhan Ulfsak, Tambet Tuisk, Anne Reemann, Tõnu Oja, Meelis Rämmeld, Maria Annus, Robert Annus ja teised. Näitlejadebüüdi teeb lastefilmis ka laulja Liis Lemsalu.
Norra maaülikool

Ajalugu

Asutati aastal 1859, ülikooli staatuse sai 2005. Enne 2005. aastat oli tuntud kui Norra Põllumajanduskolledž (Norges landbrukshøgskole, NLH). 2014. aastal liideti ülikool Norra Veterinaariakooliga (NVH) Oslos ja on täna tuntud kui Norra Maaülikool. See on teine vanim kõrgkool Norra ajaloos pärast Oslo Ülikooli. See on ainus õppeasutus Norras, mis pakub veterinaariaõpet.
Bodil (auhind)

Bodil on Taani filmiauhind, mida annab välja Taani rahvuslik filmikriitikute ühendus (taani Filmmedarbejderforeningen).
Auhind on asutatud 1948. aastal. Esimesed auhinnad jagati 29. aprillil 1948. Nime on auhind saanud kahe Taani näitleja Bodil Kjeri ja Bodil Ipseni järgi.
Iga võitja saab portselanist kujukese Bodili, mille disainis Ebbe Sadolin ja valmistas Svend Jespersen Bing & Grøndahli portselanivabrikus.
Iilaste laid

Iilaste laid on Saare maakonnas Saaremaa vallas asuva Kasselaiu poolsaar. Iilaste oli varem väike saar (laid).
Poolsaare koordinaadid on 58° 9′ N, 23° 33′ E.
Roh Moo-hyun

Elulugu

Roh sündis 1. septembril 1946 Lõuna-Korea kaguosas Busani lähedal Gimhaes (Gyeongsangnam-do) vaeses talupoja perekonnas.
1960 juhtis ta oma koolis protestikampaaniat riigi presidenti ülistavate kirjandite kohustusliku kirjutamise vastu.
Valmistudes advokatuurieksamiks tegi ta juhutöid ja õppis iseseisvalt.
1977 sai temast Daejeoni piirkonna kohtunik ja 1988 alustas ta erapraksist maksuõiguse alal.
1981 oli ta kaitsjaks kohtuasjas üliõpilaste vastu, keda oli piinatud keelatud kirjanduse omamise eest. 2003. aasta alguses meenutas ta seda: "Kui ma nägin nende hirmunud silmi ja puuduvaid küüsi, tuli lõpp minu mugavale elule advokaadina." Ta vastustas Lõuna-Korea tolleaegset režiimi ning aitas 1987 juhtida president Chun Doo-hwani vastast juunivõitlust demokraatia eest. 1988 süüdistas ta avalikult valitsust korruptsioonis ja protestijate vastases veresaunas 1980.
1988 valiti ta Ühendamise Demokraatliku Partei (통일민주당) esindajana parlamenti (Rahvakogusse). Ta sai populaarseks esimesel parlamendiistungil, mis ringhäälingus kogu riigis üle kanti.
2000 sai Roh merendus- ja kalandusministriks. 2001 valiti ta valitseva Millenniumi Demokraatliku Partei esindajana Ülemnõukokku.
Pärast presidendiks saamist jätkas Roh Põhja-Korea suhtes päikesepaistepoliitikat, mida alustas  eelmine president Kim Dae-jung.
12. märtsil 2004 tagandas parlament Rohi ametist valimisseaduse rikkumise eest. 14. mail 2004 ennistas konstitutsioonikohus ta ametisse.
2007. aasta oktoobri algul külastas Roh Moo-Hyun koos oma abikaasaga Korea RDV liidrit Kim Jong-Ili. Nende riigi liidrite kohtumine oli alles teine pärast Korea sõja lõppemist 1953. Riigijuhid allkirjastasid ühisdeklaratsiooni, milles tõotasid astuda samme Korea sõja formaalseks lõpetamiseks ja teha koostööd sõjalise vaenu lõpetamiseks. Ühtlasi kuulutasid nad oma läänepoolse merepiiri rahutsooniks. Põhja-Korea tegi olulisi järeleandmisi, nõustudes muu hulgas oma tuumarajatiste sulgemisega.

Isiklikku

Ta abiellus jaanuaris 1973 Kwon Yang-suk'iga (Kwon Yang-sook; 권양숙; 權良淑; sündinud 23. detsembril 1947). Neil on poeg Roh Gun-ho (sündinud 1973), kes töötab elektroonikafirmas, ja tütar Roh Jung-yeon (sündinud 1975), kes töötab saatkonnas.

Surm

Roh Moo-hyun lõpetas elu enesetapuga, hüpates umbes kell 6.40 kohaliku aja järgi alla oma maakodu taga olevalt 45 m kõrguselt kaljult, mida kutsutakse Öökullikaljuks. Ta sai luumurde ja raskeid peavigastusi ja toimetati haiglasse, kus ta tunnistati kell 9.30 surnuks. Hiljem kinnitas politsei, et see oli enesetapp.
Ta jättis maha hüvastijätukirja, milles ütles, et on väga paljudele inimestele võlgu. Ta väitis, et tema ülejäänud elu oleks ainult koorem teistele inimestele, sest halva tervise tõttu ei suuda ta enam lugeda ega kirjutada. Ta soovitas inimestel tema surma üle mitte kurvastada, sest elu ja surm on looduse osad. Lõpuks ütles ta, et on enesetapust juba pikka ega mõelnud.
II liiga 1995/96

II liiga 1995/96 oli Eesti jalgpalli tugevuselt kolmanda liiga II liiga 1995. ja 1996. aasta hooaeg.
Ainsus

Ainsus ehk singular on arvukategooria liige, mis eristab üht asja vastandatuna kahele või enamale: naine, laud, vihik. 
Ainsusele vastandub mitmus ehk pluural: naised, lauad, vihikud.

Eesti keel

Eesti keele morfoloogias puudub ainsusel tunnus.
Kosmiline mikrolaine-taustkiirgus

Kosmiline mikrolaine-taustkiirgus ehk reliktkiirgus on Universumi algusaegadest pärinev kiirgus kosmoses. Kiirguse avastasid 1964. aastal Arno Penzias ja Robert Wilson. Saadud teadmised võimaldasid tõendada teooriat, et Universum oli kunagi väga tihe ja kuum, andes faktilist tuge Suure Paugu kosmoloogiale. Penzias ja Wilson said avastuse eest 1978. aastal Nobeli füüsikaauhinna.
Taustkiirgus tekkis hinnanguliselt 380 000 aastat pärast Suurt Pauku, mil Universumis algas temperatuuri langemise tõttu aatomite moodustumine. Varasem mateeria oli aatomite tekkeks liiga kuum, temperatuuriga suurusjärgus 10⁹ K, ning oli enamasti plasmaolekus. Kiirgus oli ainega soojuslikus tasakaalus. Tekkinud "külmad" aatomid, mille temperatuur oli suurusjärgus 3×10³ K, ei suutnud enam kiirgust neelata, seetõttu hakkasid kiirguse footonid ilmaruumis laiali levima. Universum muutus senise läbipaistmatu "gaasikera" asemel läbipaistvaks (nähtavaks).
Reliktfootonid on Universumis jaotunud praktiliselt homogeenselt, iga cm³ kohta ligi 400. Reliktkiirguse energia vastab absoluutselt musta keha kiirguse energiale temperatuuril 2,7 K. (Võrdluseks: 2,7 kelvinit on väga madal temperatuur. See on sama, mis -270.45 kraadi  C.)
Pasteuri efekt

Pasteuri efekt on glükolüüsi ja käärimise pärssumine õhuhapniku toimel.
Nähtuse avastas 1861. aastal (teistel andmetel 1857) Louis Pasteur.
The Shins

The Shins on 1996. aastal USAs Albuquerque'is loodud indie rock'i bänd.
Ansambli koosseisu kuuluvad James Mercer (vokaal, kitarr), Joe Plummer (trummid), Jessica Dobson (kitarr), Yuuki Matthews (bass) ja Richard Swift (süntesaator). Praegu tegutseb bänd Portlandis.
Videvik (ajakiri)

Videvik oli muinsuskaitseklubi Tõlet ajakiri, mida ilmus 1988-1989 aastatel kokku neli numbrit. Neljandale Videviku numbrile järgnes Tõleti väljaandel ajakirja Hiis viies number.
Kaarma maalinn

Kaarma maalinn on linnamägi Saaremaal Kaarma-Kirikukülas, kirikust kirdes.
Põhiplaanilt on maalinn peaaegu nelinurkne. Välismõõtmed 140 ja 120 m. Umbes 4800 ruutmeetri suurust tasast linnuseõue, mille keskel on märgatav kividega täidetud lohk, endine kaevuase. Linnust ümbritseb põhjaküljel sirge, mujal kaarjas kuni 5 m kõrgune vall. Selgelt nähtavad  on ka väravakohad valli  loode- ja kirdenurgas.
Kaarmaa maalinnal on vähesel määral kaevanud J. B. Holzmayer 1860. a. Tema kirjelduste järgi on vall kuhjatud kividest ja mullast. Valli seest, välisküljelt ja linnust piiravast kraavist, millest leiti söestunud palgijuppe, mida kaevaja seostas linnuse puukindlustusega. Peale selle on linnuselt saadud üksikuid juhuleide 12.-13. sajandist, nende põhjal võib rajamise oletatavasti samasse perioodi dateerida. Henriku kroonikas Kaarmat ei mainita, ilmselt ei ulatanud siia mandrilt lähtunud sõjakäigud. 
Nagu selgub Liivimaa vanema riimkroonika järgi oli Kaarma maalinn (Hag Carmele) 1260.–1261. aastatel toimunud ülestõusu ajal saarlaste väe kogunemiskohaks, kui siia tuldi varju Riia piiskopi, Tallinna foogti, Tartu ja Saare-Lääni piiskopi vasallide ühendatud vägede eest ja  mille juures peeti lahing orduväega. Vaenlase väed laastasid Saaremaad, põlevate külade suits oli katnud kogu maa.
Maalinn õnnestus vallutada tormijooksuga. Võitjad olevat saanud väga palju linnusesse varjule toodud saaki. Kaks ööd oli neil kulunud selleks, et kanda ja röövida linnusest ära kõik, mis seal oli. Saarlastel tuli veerkord tunnistada sakslaste ülemvõimu.
Jaan Parv

Johannes (Jaan) Parv (28. september 1867 – 29. oktoober 1899) oli eesti ajakirjanik, tõlkija ja luuletaja. Kasutas ka pseudonüümi J. Endla.
Töötas mitmes ajalehetoimetuses, hiljem politseiametniku ja vallakirjutajana.
Tuuleenergia Eestis

Veepealne tuuleenergia

Kokku on Eestisse planeeritud kolm suuremat projekti, mille koguvõimsus on 1490 MW: 700 MW Nelja Energia projekt Hiiumaa lähedal, 600 MW Eesti Energia projekt Liivi lahel ja 190 MW veepealne tuulepark Eesti läänerannikul, mille rajajaks on Neugrund OÜ.
Maria Annus

Isiklikku

Tema abikaasa on näitleja Robert Annus. Neil on tütar Noora, kes sündis 5. juunil 2010.
Auchentoshani destilleerimiskoda

Auchentoshani destilleerimiskoda on Šotimaal aastal 1823 asutatud viski destilleerimiskoda.
Jaan Reimand

Jaan Reimand (aastani 1938 Reinmann, sündinud 2. juunil 1930 Halinga vallas Pärnumaal) on Eesti matemaatik.

Elulugu

Jaan Reimand on talupidaja poeg.
Lõpetas 1954 Borissovi 3. Töölisnoorte Keskkooli (Valgevene), 1959 TÜ matemaatikateaduskonna ja 1962 TÜ aspirantuuri; pedagoogikakandidaat (1969, TÜ), väitekiri "Lineaarplaneerimise ja majandusküberneetika elemendid keskkoolis ning küberneetilise mõtteviisi arendamine". 1962–1963 TÜ teoreetilise mehaanika kateedri assistent, 1963–1965 vanemõpetaja, 1965–1971 matemaatika õpetamise kateedri vanemõpetaja, 1971–1975 dotsendi kohusetäitja, 1975–1993 dotsent, 1975–1987 kateedri juhataja, 1993–1995 matemaatika didaktika õppetooli dotsent. oli 1972–1975 Eestimaa Kommunistliku Partei TRÜ komitee sekretär.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: koolimatemaatika moderniseerimine ja selle õpetamise uurimine, ajastute majanduselu ja selle mat teenindamise suhted, matemaatikaõpetajate vajaduste prognoosimine, üliõpilaste õppetöösse suhtumise uurimine, matemaatika olmeülesannete temaatika. 36 teadustrükist.
E.O.S. ralli

E.O.S. ralli (inglise keeles E.O.S. Rally) oli 2000. aastatel Eestis toimunud autorallivõistlused. Võistluste peasponsor oli ettevõte E.O.S. Võistlused olid osa Eesti meistrivõistlustest rallis.
2002 korraldas võistlusi AS EK Holding.
Rabamispink

Rabamispink on spetsiaalne pink, mida vanasti kasutati rehepeksul rabamisalusena.
Läänesõtkas

Läänesõtkas (Bucephala islandica) on partlaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Teda võib näha ka Eestis.
Põltsamaa Vabadussõja mälestussammas

Põltsamaa Vabadussõja mälestussammas on mälestusmärk, mis asub Põltsamaal. Selle põhielement on mõõgale ja kilbile toetuv sõdurikuju, mis on asetatud dolomiidist sambale.
Mälestussamba kavandas kujur Voldemar Mellik ning see avati 17. augustil 1924. Oktoobris 1940 tõmmati sõdurikuju aluselt maha ja sammas taoti puruks. Paar nädalat hiljem õhiti ka alus. Mälestussammas taasavati kipsist sõdurikujuga 12. augustil 1989, pool aastat hiljem asendati kipskuju dolomiidist kujuga.
Mälestussammas on alates 2003. aastast ajaloomälestis.
Parv (bioloogia)

Parv on ühe loomaliigi isenditest moodustunud ajutine koos liikuv kogum. Enamasti kasutatakse mõistet kas lendavate (näiteks linnud, putukad) või ujuvate loomade (kalade) puhul.
Parvele nagu karjalegi võib olla omane hierarhiline struktuur ehk alluvusastmestik, mis küll sageli nii pidev ei ole. Mõnikord on parvel ka liider või liidrite grupp.
Helga Pärli-Sillaots

Helga Pärli-Sillaots (aastani 1933 Helga Sillaots, seejärel oli kodanikunimeks Helga Pärli; 10. september/23. september 1912 Tartu – 21. detsember 1939 Rakvere) oli eesti kirjanik, kes paistis silma 1930. aastate eesti kirjandusele iseloomulike psühholoogiliste romaanidega.
Helga Sillaots sündis Tartus ametniku tütrena, lõpetas aastal 1930 Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumi. Seejärel õppis ta Tartu Ülikoolis arstiteadust kuni abiellumiseni 1933. aastal, samuti sai ta Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liikmeks. Abiellumise järel elas Helga Pärli-Sillaots Eestis mitmel pool (Rakveres, Paides, Tallinnas) vastavalt sellele, kuhu ta mees ametikohustuste raames üle viidi.
Pärli-Sillaots avaldas kolm romaani. Tema esikteos oli 1938. aastal Looduse romaanivõistlusel osalenud ja 1939. aasta jaanuaris avaldatud "Improvisatsioon mängutoosis", milles ilmnev iroonia väikelinnaelu suhtes fiktiivses Pelgupere linnas põhjustas tollases ühiskonnas palju poleemikat, kirjanikku ähvardati ka kohtusse kaevata. Esmalt Päevalehes 1939. aasta sügisel ilmunud suvitusromaan "Tee viib järveni" sai raamatuks alles postuumselt, 1940. aastal. Autori kolmas, kohtumiljööd kirjeldav romaan "Karjäär" pälvis 1939. aastal Looduse romaanivõistluse kolmanda auhinna. Käsikirja jäid mõned novellid, üks näidend ja poolelijäänud romaan.
Pärli-Sillaots suri vaid 27-aastasena veremürgituse tagajärjel 21. detsembril 1939, vähem kui kuu pärast esiklapse Andrese sündi 30. novembril 1939. Okupatsiooniajal tema teoseid ei avaldatud, kuna need ei sobinud kokku Nõukogude ideoloogiaga. Selle mõjul on ta marginaliseeeritud ka Eesti kirjanduslugudes.
2009. aastal ilmusid "Improvisatsioon mängutoosis" ja "Karjäär" 2. trükis ühiste kaante vahel kirjastuses Eesti Raamat. Järelsõna "Unustatud naiskirjaniku romaane" kirjutas Maire Liivamets. 2012. aastal järgnes neile 2. trükis ka "Tee viib järveni".

Isiklikku

Tema abikaasa Bruno Pärli (1908–1942) oli kohtunik ja prokurör, üliõpilasseltsi Veljesto liige; arreteeriti 14. juunil 1941, suri 1. veebruaril 1942 Sevurallag-is Sverdlovski oblastis. Vangistuses suri ka isaga kaasa viidud laps.
Eneda Tarifa

Eneda Tarifa (sündinud 30. märtsil 1982 Tiranas), vahepeal ka mainitud Eneida Tarifa nime all, on Albaania laulja ja saatejuht.
Ta esindas Albaaniat 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Stockholmis lauluga "Fairytale" (albaaniakeelne versioon "Përrallë"), millega ei pääsenud finaali edasi ja sai teises poolfinaalis 43 punktiga 16. koha. Albaania eelvoorus esitas ta albaania keeles, kuid Eurovisioonil laulis ta seda inglise keeles.
Pakruojise mõis

Pakruojise mõis (leedu Pakruojo dvaras ) on endine mõis Leedus Šiauliai maakonnas Pakruojise rajoonis Pakruojise linnas. Mõisakompleks asub Kruoja jõe kaldal, peahoone aadress on Parko g. 5.
Mõisa mainiti esimest korda aastal 1531. Esimeseks omanikuks oli M. Vakavičius. Hiljem kuulus mõis Martinavičiustele, Koleckistele, Juškevičiustele, Zabielodele, Burbadele ja Münsteritele. Aastast 1780 kuni aastani 1940 kuulus mõis von der Roppidele. Mõis oli suur, XVII-XIX sajandil kuulus sellele üle kolmekümne tuhande hektari maad; praktiliselt olid selle kõrvalmõisadeks veel üheksa mõisa. Peale maareformi aastal 1922 kahanesid mõisa valdused 300 hektarini.
Aastal 1780 sai mõisa omanikuks Wilhelm von der Ropp. Tema ja ta poeg Theodor von der Ropp kavandasid mõisale selle praeguse klassitsistliku peahoone ja ehitasid selle valmis. Ehitus algas aastal 1820 ja kestis aastani 1840. Järgmise omaniku, Hermanni tegi tuntuks tema julmus talupoegade suhtes. Eelviimane omanik oli Leon, kes asutas Pakruojise linnas hoiu-laenuühistu, temalt päris aastal 1940 mõisa tema vennapoeg Julius. Aastal 1940 natsionaliseeriti mõis, sealne kunstikogu viidi Kaunase ja Šiauliai muuseumitesse.
Peahoone on ristkülikukujuline kahekorruseline hoone, mida ehivad kolm sammastega portikust. Esiküljel asuv portikus on kuue sambaga. Maakivist hoone esimesel korrusel asusid paraadruumid, teisel korrusel magamiskambrid.  Alumisel korrusel asub hea akustikaga Ovaalsaal.  Peale teist maailmasõda oli hoones kohaliku sovhoosi kontor. Aastal 1959 hoonet remonditi. Aastast 1979 asus hoones põllumajandustehnikum. Aastast 2004 kuulub hoone Pakruojise rajoon]]ile. Euroopa Liit on mõisakompleksi restaureerimiseks eraldanud kokku 19,5 miljonit litti. 
Enamik kompleksist valmis XVIII sajandi lõpus-XIX sajandi alguses. Mõisakompleks jagunes neljaks osaks - kaks tootmiskompleks, tööstuspiirkond ja esindushooned. Mõisakompleksi pindala on 48,2 hektarit ja see on suurim säilinud mõisakompleks Leedus.
Vanimad hooned mõisakompleksis olid kauplus ja õlle-ning viinavabrik. Aastal 1940 kuulusid mõisakompleksi juurde veel kabel, üheksa mõisateenijate maja, kümme lauta, kuus küüni, kolm aita, vesiveski ja aastal 1823 valminud hollandi tuulik, sepikoda, garaaž, pesuköök, kasvuhoone, lindla, puukuur ja silotorn. Tänapäeval on säilinud 34 hoonet, neist osad varemetes. Kruoja jõel asub kaaravadega pais-kivisild.
Mõisakompleksi juures asub ka 9,2 hektari suurune park. Kompleksi piiras müür, üks selles asunud värav on säilinud.