Pitbull (koeratõug)

Ajalugu

Vanimad tõendid pitbullidest on pärit Ühendkuningriigist 1800. aastate algusest. Tänapäeva pitbullid on vanade Inglise buldogide (inglise k. Old English Bulldog) järeltulijad, kes oma välimuselt meenutavad tänapäevast Ameerika buldogi. Vanu Inglise buldogeid aretati hammustama ja hoidma pulle, karusid ja teisi suuri loomi nende nägude ja peade ümbert. Oma populaarsuse saavutasid nad Briti saartel peetud verespordiga „pullivõitlus“. Üks või mitu koera saadeti pulli ahistama ja ründama mitmeid tunde, kuniks loom lõpuks väsimusest, vigastustest või mõlema tagajärjel kokku kukkus. Neid üritusi korraldati vaesemate klasside meelelahutuseks, kus saadi oma raskest elust tulenevaid emotsionaalseid probleeme välja elada. 1800. aastate keskel keelustati verevõitlus suurte loomadega, mistõttu asendati pullid ja karud rottide vastu. Selle eesmärk oli näha, kelle koer tapab kõige enam rotte lühima võimaliku aja jooksul. „Pit“ (eesti k. 'suur auk maas') pärineb sellest, et rotid pandi maasse tekitatud augu või lohu sisse, et nad sealt põgeneda ei saaks. Kui rottidest lõpuks ära tüdineti, hakati pidama koerte omavahelisi võitlusi. Suured aeglasemad võitluskoerad ristati väikeste kiiremate terjeritega, mille tulemusena saadi väledam sportlik koer, millega teisi võitluskoeri rünnati – pitbullterjer (inglise k. Pit Bull Terrier). Vaatamata nende tugevusele ja pühendumusele võitlusringis, aretasid inimesed neid mõningate samade tunnustega, mida praegusel ajal selle koeraliigi juures armastatakse. Selektiivsel aretusel oli oluliseks faktoriks see, et need koerad oskavad oma hammustustugevust kontrollida (inglise k. bite inhibition) ja talitleda. Pitbulli aretamisel ja kasvatamisel pöörasid omanikud erilist tähelepanu sellele, et koer ei oleks inimeste vastu agressiivne. Inimesed, kes tegelesid verevõitlusega, pidid olema kindlad, et ringi sisse minnes on nad võimelised oma koera käsitlema ilma, et saaksid nendelt ise hammustada. Kui koer inimest hammustas, siis tagajärjeks tavaliselt koer hukati.
Lühidalt enne kodusõda tulid immigrandid Briti saartelt Ameerika Ühendriikidesse, aga koos nendega tulid ka nende pitbullid. Sellel ajal sai pitbullterjeri tõu nimeks „Ameerika“ pitbullterjer. Kuigi need koerad olid algselt aretatud võitlemiseks, mängisid nad palju suuremat ja hindamatumat rolli kiiresti arenevas riigis. Varajases Ameerikas täitsid pitbullid kõiki võimalikke rolle. Nad karjatasid veiseid ja lambaid, kaitsesid kariloomi ja peresid varaste ja metsloomade eest, aitasid jahtida ning sigu püüda. Nende lojaalsus ja armastus inimeste, eriti laste vastu (olid lapsehoidjad, inglise k. nanny dog) teenis neile silmapaistva koha mitte ainult töökoerana, vaid ka kaaslasena.

Identifitseerimine

Koerad, kes kuuluvad pitbullide tüübi alla, omavad kõik sarnaseid füüsilisi omadusi, kuid nende rohkete morfoloogiliste variatsioonide tõttu on isegi ekspertidel keeruline neid visuaalselt eristada. Tihtipeale klassifitseeritakse segaverelisi koeri pitbullidena, kuna nendel esinevad teatud füüsilised omadused nagu ruudukujuline pea või kogukas kehatüüp, kuid see ei tohiks olla määrav faktor. Mõned tõud, mida aetakse tihti segamini pitbullidega, aga mis ei ole geneetiliselt pitbullid, on Cane Corso, Dogo Argentino, Dogue de Bordeaux ja teised, mis võivad omada mõningaid sarnaseid füüsilisi pitbulli tunnuseid, kuid ei pärinenud buldogite ja terjerite ristaretusel. Seetõttu soovitab teadusringkond segaverelisi koeri visuaalselt mitte identifitseerida.

Märkimisväärsed pitbullid

Pitbulli tõud on kuulsuse saavutanud erinevate rollidega nagu sõdurid, politseikoerad, otsingu- ja päästekoerad, näitlejad, televisioonistaarid, juhtkoerad pimedatele, ja kuulsuste lemmikloomad. Kutsikas Pete (inglise k. Pete the Pup), Ameerika Staffordshire'i terjer, on ajalooliselt väga tuntud pitbull filmist "Little Rascals". Vähem tuntud, kuid ajalooliselt märkimisväärsete pitbullide hulka kuuluvad veel Billie Holiday koer Mister, Helen Kelleri koer Sir Thomas, Buster Browni koer Tige, Horatio Jacksoni koer Bud, presidendi Theodore Roosevelti pitbullterjer Pete, Jack Brutus, kes teenis Company K-s, esimeses Connecticuti vabatahtlikus jalaväes kodusõja ajal, seersant Stubby, kes teenis 102. jalaväes, 26. (Yankee) divisjonis I maailmasõja ajal, ja Sir Walter Scotti koer Wasp.
Tänapäevasemad olulised pitbullid on järgmised: Weela, kes aitas päästa 32 inimest, 29 koera, 3 hobust ja 1 kassi Lõuna-California laialdase üleujutuse ajal 1993. aastal; Popsicle, viiekuune kutsikas, kes algselt leiti sügavkülmikust peaaegu surnuna, kasvas rahva üheks tähtsamaks politseikoeraks; Norton, kes paigutati Purina Looma Kuulsuste Halli pärast seda, kui ta päästis oma omaniku raskest ämblikuhammustuse reaktsioonist; Titan, kes päästis oma omaniku abikaasa, kes oleks aneurüsmi surnud; D-Boy, kes heitis end kolme kuuli ette, et päästa oma perekord relvastatud sissetungija eest; Star, kes kaitstes oma omanikku, sai haavata politseiniku poolt, kes teda relvaga tulistas – video sellest kogus meedias populaarsust; ja Lily, kes kaotas oma jala pärast kaubarongilt löögi saamist, kui tiris oma teadvuseta omaniku rongirööbastelt maha. Daddy, Cesar Millani (koerte treener) parem käsi, oli tuntud oma pehme temperamendi ja võime eest suhtuda rahulikult ebameeldiva käitumisviisiga koertesse.

Pitbullide kakluse lahutamine

Kuna pitbullidel on tugevad lõualihased, siis mängib väga olulist rolli see, et koertevaheline kaklus lahutataks õigete võtetega. Kui niisama ilma kindla strateegiata tõmmata kaks koera üksteisest eemale, kui nende hambad on teineteises kinni, siis võidakse koertele rohkem kahju tekitada, kuna pitbullide lõugade haare on nii tugev, et kui nad teineteisest ise lahti lasta ei taha, siis võivad nad teineteisele rohkem vigastusi põhjustada. Koera peksmine, tema peale karjumine või teiste valjude helide tekitamine annab koerale viha ja elevust juurde, mitte ei peleta teda minema.
Õigesti ja minimaalsete vigastustegakoertekakluse lahutamiseks tuleb toimida järgmiselt: säilitada rahulikku ja julget mõtteviisi, mitte minna paanikasse, võtta mõlemalt koeralt turjast tugevalt kinni (soovitatavalt nende koerte omanikud), tõsta neid nii, et ainult tagumised käpad puudutavad maad ning neid niiviisi hoida, kuniks koerad teineteisest lahti lasevad.