google/wiki40b huggingface dataset:
Zurab Žvania

Zurab Žvania (gruusia ზურაბ ჟვანია) (9. detsember 1963 Thbilisi – 3. veebruar 2005 Thbilisi) oli Gruusia poliitik, peaminister 2004–2005.
Lõpetas 1985. aastal Thbilisi Riikliku Ülikooli bioloogiateaduskonna. Oli samas 1985–1992 teadur.
Lõi 1985. aastal Gruusia roheliste parteid ja roheliste liikumist ühendava assosatsiooni. 1992 valiti Euroopa roheliste partei kaasesimeheks.
Gruusia parlamendis alates aastast 1992. Kuni 1995. aastani oli ta parlamendi roheliste fraktsiooni esimees ja rahvusvaheliste suhete komitee liige.
1995–1999 oli Zurab Žvania Gruusia parlamendi esimees. Jätkas samas ametis ka 1999 valitud parlamendis. Oktoobris 2001 läks opositsiooni ridadesse ja lahkus spiikri ametist.
2002. aastal asutas partei Ühinenud Demokraadid.
Novembris 2003 sai temast roosirevolutsiooni üks liidritest ning pärast opositsiooni võimuletulekut riigiminister (riigi teine mees täitevvõimu struktuuris presidendi järel).
17. veebruaril 2004 sai Zurab Žvaniast konstitutsiooniliste ümberkorralduste järel Gruusia valitsusjuht (peaminister).
Zurab Žvania oli abielus ja kolme lapse isa.

Surm

Peaminister Žvania suri ööl vastu 2005. aasta 3. veebruari ametliku versiooni järgi vingugaasi mürgituse tagajärjel. Samast korterist leiti mõni aeg varem Kvemo Khartli asekuberneriks nimetatud Raul Jussupovi surnukeha, ametlik surmapõhjus sama.
Ajakirjanikud ja opositsioonipoliitikud on Žvania surma asjaolud hiljem kahtluse alla seadnud. Irakli Okruašvili, Žvania surma ajal riigi kaitseminister, väitis 2007. aasta septembris (kaks päeva enne vahistamist võimude poolt), et Žvania toimetati paika, kus tema surnukeha hiljem näiliselt avastati, juba elutult. Žvania surma uurinud ajakirjaniku väitel ei leitud korterist kummagi ohvri sõrmejälgi. FBI poolt korteris läbiviidud õhukvaliteedi mõõtmised ei tuvastanud, et hapniku osakaal korteris kippunuks langema alla kriitilise piiri. Peaministri surma aegne Gruusia Kriminalistikabüroo juht, kes uurimistoimingute ajal sündmuspaigal viibis, tapeti kolm kuud hiljem. Mõrvajuhtumi kahtlusalune sooritas politsei väitel peagi enesetapu. Lahangul osalenud kriminalist väitnud aga, et kahtlusalust oli tabanud kaks kuuli -- üks pähe, teine südamesse.
2012. aastal, mil Gruusias tuli võimule Gruusia Unistuse koalitsioon, otsustati Žvania surma uurimine uuesti avada. 2014. aasta märtsis tulid päevavalgele pildid, mis väidetavalt tehtud ohvri lahangu ajal ja näitavad tema kehal vigastusi. Lahangut läbi viinud patoloog, kelle raport sääraseid vigastusi ei kirjeldanud, võeti ametialases lohakuses süüdistatuna vahi alla.
Larnaca

Sport

Jalgpalliklubi AEK Larnaca mängib Küprose kõrgliigas ja Néa Salamís Famagusta FC esiliigas.
Lennuk (perekonnanimi)

Lennuk on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Lennuk uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Reebert (1936. aastal Kalvi vallas).
2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Lennuk 19 mehel ja 19 naisel.
Lilian Luik

Lilian Luik (sündinud 15. juunil 1926 Petseris) on eesti arst-röntgenoloog.
Ta õppis aastatel 1934–1938 Võru Linna 3. Algkoolis ja aastatel 1938–1939 Võru Gümnaasiumis. Aastatel 1939–1940 õppis ta Tallinna 3. Tütarlaste Gümnaasiumis ning aastast 1940 tollases Tartu Kommertsgümnaasiumis, mille lõpetas aastal 1945 (Tartu Majandustehnikumi nime all). Aastatel 1945–1951 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas aastal 1951 arstina. Juba üliõpilasena töötas ta aastast 1949 Tartus Radioloogia ja Röntgenoloogia Instituudis arst-röntgenoloogina.
Pärast ülikooli lõpetamist määrati ta tööle Tallinna Vabariiklikku Onkoloogiadispanserisse röntgenoloogina. Aastatel 1953–1977 töötas ta samas röntgendiagnostika osakonna juhatajana ja aastatel 1977–1991 jälle röntgenoloogina, mil ta jäi pensionile.

Isiklikku

Tema isa Karl Luik (1891–1942) oli Eesti sõjaväelane (major), ema Pelageja Luik oli kooliõpetaja. Poeg Jüri Luik on Eesti diplomaat ja poliitik.
Evald Karotoom

Elulugu

Karotoom lõpetas 1938. aastal Eesti Aleksandri Alampõllutöökooli agronoomina. Ajateenistuse läbis ta kaitseväes aastatel 1938–1939, 1940. aastal sai allohvitseriks. 1941. aasta oktoobris astus Omakaitsesse ja oli Kaitseliidu Harju maleva V pataljoni rühmaülem Pirital. 1942. aastal viidi ta üle Nissi valda Harju maleva III pataljoni adjutandiks.  
Vahistati oktoobris 1942 Saksa julgeolukuteenistuse SD poolt süüdistatuna saksavastases agitatsioonis ja relvade kogumises. Põgenes SD vanglast Tõnismäel märtsis 1943 (võttes kaasa SS ohvitseri mundri) ja varjas end Kloostri metskonnas Lüüsi metsavahi Uno Sessmanni juures. Augustis 1943 põgenes Soome, oktoobris 1943 tõi paadiga Eestist ära ka oma naise ja tütre. Lõi sideme admiral Pitkaga, kes saatis ta 22. augustil 1944 Eestisse ülesandega formeerida löögiüksus. Evald Karotoom oli Pitka löögiüksuse üks komandöre.  
1944. aasta septembri lõpus koondas Karotoom Lüüsi metsavahi juures metsavendade salga. Ta otsis võimalusi Soome põgenemiseks, oli sides Eesti Vabariigi Rahvuskomitee ja Tiefi valitsuse liikmetega. 
Karotoom langes vangi 23. novembril 1944 Tallinnas. Tribunal määras talle 15. novembril 1945 Vene NFSV Krk §58-1a, §58-11 alusel karistuseks 20+5 aastat sunnitööd. Ta põgenes 1946. aasta septembris koos poolakast kaasvangiga Vorkutlagist, tabati ja lasti laagri värava ees maha.
Indigirka

Indigirka (vene Индигирка, jakuudi Индигир) on jõgi Venemaal Jakuutias.
Indigirka saab alguse 900 m kõrgusel Oimjakoni kiltmaalt, voolab läbi Tšerski mäestiku, möödub läänest Moma ahelikust ja suubub Ida-Siberi merre Kolõma lahte. 
Indigirka pikkus on 1726 km, laius kuni 20 km, valgla 360 000 km², vooluhulk suudmes 1850 m³/s. Jõgi on laevatatav kuni Moma jõe suudmeni, aga oktoobrist kuni mai-juunini on ta jääs.
Indigirka moodustab suudmes suure delta. Sada kilomeetrit enne merd hargneb jõgi kaheks: vasakpoolseks Venemaa suudmeharuks (nimi tuleb sellest, et see on kõige lähemal Venemaa Euroopa-osale) ja parempoolseks Keskmiseks haruks. Allavoolu eraldub viimasest paremale Kolõma haru (nimi tuleb sellest, et jääb Kolõma jõe poole). Suudme läheduses tuleb harusid veelgi juurde. Kokku on deltas 7 madalat saart, mis on 2–12 km pikad ja 1–4 km laiad.
Vasakpoolse jõeharu järgi on saanud nime selle kaldal olev Russkoje Ustje küla, mis on tuntud omapärase kultuuri poolest. Seal on vene kolonistid juba üle saja aasta elanud. 
Indigirka jõgikonnas asub Oimjakon, kus on mõõdetud kõige madalam temperatuur põhjapoolkeral.
1892–1894 uuris piirkonda parun Eduard von Toll, kes geoloogiliste uurimistööde käigus läbis Indigirka basseinis 1 aasta ja 2 päeva pikkuse ekspeditsiooni käigus 25 tuhat km, sellest 4200 km mööda jõgesid.
Indigirka basseinis on avastatud kulda.
Suuremad parempoolsed lisajõed on Nera, Moma, Badjarihha ning vasakpoolsed lisajõed Elgi, Selennjahh, Ujandina, Allaihha ja Bjorjoljohh.
Indigirka ääres asuvad Ust-Nera, Honuu, Belaja Gora ja Tšokurdahh.
Anne Untera

Anne Untera, sünninimi Anne Loonela, aastatel 1979–2005 Anne Lõugas (sündinud 15. mail 1951 Tallinnas), on eesti kunstiajaloolane ja -kriitik, Eesti Kunstimuuseumi graafikakogu juhataja.
Ta on uurinud baltisaksa kunsti ja nüüdisgraafikat, kureerinud näitusi ja kirjutanud näituseülevaateid. Aastatel 2013–2015 esines ta mitmel rahvusvahelisel konverentsil Saksamaal ettekannetega baltisaksa kunstnike loomingust.
Anne Untera lõpetas 1969. aastal Tallinna 39. Keskkooli ja 1979. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna ajaloolase ning ajaloo ja ühiskonnaõpetuse õpetajana, spetsialiseerumisega kunstiajaloole. Aastatel 2000–2002 õppis ta Tallinna Pedagoogikaülikooli magistriõppes. 2002. aastal kaitses ta samas magistrikraadi tööga "Graafika Eestis 19. sajandil. Inimese kujutamine" (juhendaja emeriitprofessor Kaalu Kirme).
Aastatel 1983–1992 töötas ta Adamson-Ericu muuseumi juhatajana ja aastast 1996 töötab Eesti Kunstimuuseumi graafika osakonna juhatajana.
Anne Untera on 1992. aastast Eesti Kunstnike Liidu, 1993. aastast Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu ja 1994. aastast Baltisaksa Kultuuri Seltsi Eestis liige. Ta on kuulunud aastatel 1996–1998 ja 2003–2005 Baltisaksa Kultuuri Selts Eestis juhatusse ja olnud seltsi esinaine aastatel 2010–2012. 2013. aastast on ta läbi Eesti Rahvuskomitee Rahvusvahelise Muuseumide Nõukogu (ICOM) individuaalliige (Eestist üle 160 liikme).

Isiklikku

Poeg tehnoloogiaajakirjanik Hans Lõugas.  

Ühiskondlik tegevus

Alates 2017 Pöide Maarja Kiriku Sihtasutuse juhatuse liige.
Lääne-Viru maavanem

Lääne-Viru maavanem on Lääne-Viru maavalitsuse juht (maavanem).
Isiklikud planeedid

Isiklike planeetide hulka loetakse tänapäeva Lääne astroloogias Päikest, Kuud ja kolme planeeti: Merkuuri, Veenust, Marssi. Need planeedid teevad Maalt vaadatuna sodiaagile ringi peale lühikese ajaga, nii et võivad ka ühes kalendrikuus sündinud inimestel asuda üsna erinevates sodiaagi punktides, kandes seega horoskoobis inimese individuaalsust. Nii kehastavad need planeedid teemasid, mis puudutavad iga inimest väga erineval ja isiklikul moel:
• isiklik teadvus (Päike)
• alateadlik tundemaailm (Kuu)
• kontakti-, suhtlus- ja käsitusvõime (Merkuur)
• stabiilsuse, eneseväärtustamise ja esteetikataju (Veenus)
• läbilöögivõime (Marss)
Jakob Lindenberg

Jakob Lindenberg (sünninimi Jaan Lindeberg; venepäraselt Jakov Martõnovitš Lindenberg; 2. mai (vkj 20. aprill) 1840 Kirivere – 3. oktoober (vkj 21. september) 1898 Riia) oli eesti kooliõpetaja ja õigeusu vaimulik. Ta on maetud Riia Pokrova kalmistule (Läti keeles Pokrova kapi; vene keeles Покровское кладбище).

Päritolu ja haridus

Jakob Lindenberg sündis Tartumaal Laiuse kihelkonnas Reastvere mõisapiirkonnas Kirivere külas taluniku pojana. Õppis 1851–1861 Riia Vaimulikus Koolis ja Seminaris ning 1861–1864 Moskva Vaimulikus Akadeemias, mille lõpetas usuteaduste kandidaadi kraadiga.

Isiklikku

Tema vend Mihhail Lindenberg oli õpetaja ja ajakirjanik, nädalalehe Valgus üks asutajaid ja toimetaja.
Mõntu mõisa kalmistu

Mõntu mõisa kalmistu on kalmistu Jämaja kihelkonnas Saaremaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Mõntu külas Saaremaa vallas Saare maakonnas.

Ajalugu

Kalmistu rajas Mõntu mõisa tollane omanik Oskar von Ekesparre arvatavasti ajavahemikul 1873. aastast (siis omandasid Ekesparred mõisa) kuni 1880. aastani (siis suri Oskari abikaasa Bertha von Ekesparre, kes maeti 1881. aastal kalmistule püstitatud seal esimene matus). 
1970. aastatel rajati siia karjäär kruusa kaevamiseks, millega hävitati kalmistut ja kabelit. Kabeli säilinud alusmüüri osale paigaldas Saaremaa Muinsuskaitse Selts 6. septembril 2006 mälestustahvli. 
Kalmistule on teadaolevalt maetud 4 või 5 lahkunut. Võimalik, et sinna on keegi maetud juba 1860. aastal.

Kirjeldus

Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 600 meetri kaugusele põhjaloodesse.

Kalmistu kabel

Kalmistul paikneb matusekabel, mis püstitati 1881. aastal, et sinna matta Oskari 1880. aastal surnud abikaasa Bertha von Ekesparre. Edaspidi maeti kabelisse veel kolm pereliiget, sh ka Oskar ise. 
Kabelist on praegu säilinud alusmüüri osa.
Simon Baron-Cohen

Simon Baron-Cohen (sündinud 15. augustil 1958) on arengupsühhopatoloogia professor Cambridge'i Ülikoolis ning Autismi Uuringukeskuse (Autism Research Centre) direktor.

Autism ja vaimuteooria

1985. aastal viis Baron-Cohen koos Leslie ja Frithiga läbi uuringu, kus ta esitas korrelatsiooni autismiga laste ja vaimuteooria ehk TOM-i arengu hilistumise vahel. See on tuntud kui Sally–Anne test. TOM (TOM – theory of mind) on võime mõista teiste inimeste emotsioone ja mõtteid ning Baron-Coheni järgi hilistub see oskus tavaliselt autismiga lastel.

Autism ja äärmuslikult mehelik aju

Baron-Cohen leidis vastsündinuid uurides (välistamaks sotsiaal-kultuurilised mõjud), et poisid eelistasid vaadata füüsilis-mehaanilist masina liikumist, kuid tüdrukud eelistasid vaadata nägusid, mis kinnitas, et soolised erinevused on ka bioloogilist päritolu. Baron-Coheni uuring 12 kuud vanade imikutega näitas, et poisslaste tähelepanu köitis rohkem autode liikumine ja tüdrukute tähelepanu köitis rohkem bioloogiline liikumine, mis veelkord kinnitas sugudevahelise erinevuse bioloogilist alust. Baron-Cohen oletas, et mehelikus ajus domineerivad ruumilised oskused sotsiaalsete oskuste üle, ning tuues välja asjaolu, et enamasti esineb autism meessoost indiviididel, esitas Baron-Cohen oletuse, et autismile on omane äärmuslikult mehelik aju. Baron-Cohen oletas, et inimeste sooerinevusi seletavad kaks kognitiivse profiili süsteemi, mis on empatiseeriv ja süstematiseeriv. Mehelik aju on omane neile, kel domineerib süstematiseeriv süsteem empatiseeriva üle, ning autismi võib lugeda meheliku aju äärmuseks. Süstematiseeriv kognitiivne profiil domineerib tavaliselt perekondades, kus esineb autismispektrihäiret. Baron-Cohen kahtlustas, et süstematiseeriva fookusega inimesed valivadki paarilisteks samasugused ning saavad tõenäolisemalt autismiga lapsed. Seetõttu võivad mõned "nohikud" olla autismigeenide kandjad, kusjuures nemad ei ole tõsise autismiga, kuid kui nad abielluvad sarnase partneriga, siis lapsed saavad topeltannuse autismi geene ja jooni.

"Autismispektri koefitsient"

2001. aastal koostas ta "Autismispektri koefitsiendi" ("Autism Spectrum Quotient", AQ), mis on 50 küsimusega küsimustik, mis selgitab, kas täiskasvanul esinevad autismile omased sümptomid. Seda küsitlust on kasutatud väga paljudes uuringutes

Kriitika

Baron-Coheni "meheliku aju" teooria on  rohkelt kriitikat leidnud.
Spektrogramm

Spektrogramm või  sonogramm on heli või laiemalt mistahes signaali spektri ajamuutlikkuse visuaalne kujutis. Spektrogramme kasutatakse laialdaselt näiteks uurimaks muusikat, sonareid, radareid, kõnet ja seismoloogilisi signaalne. Spektrogrammid on kasutusel kõikjal, kus sagedusliku jaotuse muutumine ajas annab uuritava signaali kohta kasulikku informatsiooni.
Enn Lillemets

Enn Lillemets (sündinud 1. mail 1958) on eesti kirjanik, näitleja, lavastaja ja kultuuriloolane. 
Ta lõpetas 1976 Tartu 8. Keskkooli Vello Saage kirjandusklassi, 1983 eesti filoloogia erialal Tartu Riikliku Ülikooli ja 1989 Jaan Toominga ja Ülo Vilimaa Vanemuise draamastuudio ning on täiendanud end 1991 Kopenhaageni Ülikoolis förja (fääri) kultuuri erialal.
Lillemets on töötanud 1980–82 ja 1988–92 Eesti Kirjandusmuuseumis ja 1989–2000 näitlejana Tartu Lasteteatris (ka lavastanud), hiljem tegutsenud vabakutselisena. Ta on avaldanud luulekogusid ("Olemise valge koer ehk Ingli kolju", 1994; "Joon haljast valgust nagu vett", 2016) ja kultuurialaseid artikleid ning koostanud kunstinäitusi ja raamatuid (Peet Vallak "Hinge taud. Novelle", 1983; "Betti Alver. Usutlused. Kirjad. Päevikukatked. Mälestused", 2007, koos Kristi Metstega).
Sandsi vald

Sandsi vald (Sands Township) on vald USA-s Michigani osariigis Marquette'i maakonnas.
2010. aastal elas vallas 2285 inimest. 2000. aastal 2127 inimest.
Valla pindala on 184,2 km². Veepindala on 0,7 km².
Eestimaa Konstitutsiooniline Erakond

Eestimaa Konstitutsiooniline Erakond (saksa keeles Konstitutionelle Partei in Estland) oli aastail 1905–1914 tegutsenud Eestimaa erakond.
Erakond asutati 4/17. novembril 1905, ta taotles kõigi kohalike keelte kasutamise õigust asjaajamises ja emakeelset haridust. Esimees oli Christoph von Mickwitz (ka hilisem Eestimaa Saksa-Balti Erakonna esimene esimees).
1906. aasta algul oli erakonnal umbes 2000 liiget. Liikmete hulka kuulusid Paul Schiemann, Eduard Stackelberg, Erhard Dehio ja Jakob Kõrv.
Alates 1910. aastast kuulus erakond koos Balti Konstitutsioonilise Erakonna, Kuramaa Monarhistlik-konstitutsioonilise Erakonna ja Liivimaa Liberaal-konstitutsioonilise Erakonnaga Baltimaade Konstitutsiooniliste Erakondade Liitu.
Hans Modrow

Hans Modrow (sündinud 27. jaanuaril 1928 Jasenitzis (tänapäeval Jasienica, Poola)) on Saksa poliitik ja endine Saksa DV riigitegelane.
Hans Modrowi isa oli meremees ja ema pagar. Ta lõpetas rahvakooli 1942. aastal ja õppis seejärel 1942–1944 masinalukksepaks. 1945. aasta algul mobiliseeriti ta Volkssturmi. Ta langes Punaarmee kätte vangi ja oli aastatel 1945–1949 Nõukogude Liidus sõjavangis, kus õppis ka antifašistlikus koolis. 1949. aastal vabanes Modrow sõjavangist ja pöördus Saksamaale tagasi. Ta töötas lühikest aega masinalukksepana ja astus 1949. aastal Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse, Saksa Vaba Noorsoo Liitu ja Saksa Vabade Ametiühingute Koondisesse. 1949–1952 töötas Modrow Saksa Vaba Noorsoo Liidu osakonnajuhatajana ja liidumaa sekretärina Brandenburgis ja Mecklenburgis. 1952–1961 oli ta Saksa Vaba Noorsoo Liidu Kesknõukogu liige. 1953–1961 oli ta Saksa Vaba Noorsoo Liidu Ida-Berliini allorganisatsiooni esimene sekretär ja Saksa Vaba Noorsoo Liidu Kesknõukogu sekretär. Vahepeal õppis ta 1952–1953 Moskvas Komsomoli Kõrgkoolis. 1954–1957 õppis ta kaugõppes SSÜP Keskkomitee juures asuvas Parteikoolis "Karl Marx". 1959–1961 õppis ta kaugõppes Berliinis Majanduskõrgkoolis "Bruno Leuschner". 1958. aastast kuni 1990. aastani oli ta Rahvakoja (parlamendi) liige. 1958–1967 oli Hans Modrow Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaat. 1967–1989 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige. 1967–1973 töötas ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Berliini allorganisatsiooni agitatsiooni- ja propagandasekretärina. 1973–1989 oli Mordow Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Dresdeni piirkonna esimene sekretär.
13. novembrist 1989 kuni 12. aprillini 1990 oli Hans Modrow Saksa DV Ministrite Nõukogu esimees (valitsusjuht).
1989. aasta novembris ja detsembris oli Modrow Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liige. Alates 1989. aasta detsembrist oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei (hiljem Demokraatliku Sotsialismi Partei) aseesimees ja alates 1990. aasta veebruarist Demokraatliku Sotsialismi Partei auesimees. Alates 1990. aasta oktoobrist kuni 1994. aastani oli ta Saksamaa Liidupäeva liige. 1995. aastal algatas Dresdeni Maakohus tema suhtes kriminaalasja seoses valimistulemuste võltsimisega Saksa DV-s. Teda karistati rahatrahvi ja tingimisi vabaduskaotusega.
1999–2004 oli Hans Modrow Euroopa Parlamendi liige.
Novõi Urengoi

Ajalugu

Linna hakati rajama 1973. aastal Urengoi gaasimaardlasse. 1980 sai linnaõigused. Novõi Urengoi on Venemaa suurim maagaasi tootmise keskus.

Transport

Linnal on raudteeühendus Tjumeniga ja lennujaam.
Lavaux-Sainte-Anne'i linnus

Lavaux-Sainte-Anne'i linnus (prantsuse keeles Le château de Lavaux-Sainte-Anne) on keskaegne linnus Belgias  Valloonias Namuri provintsis, Rochefortist mõne kilomeetri kaugusel edelas. 
Linnust peetakse üheks kaunimaks keskaegseks linnuseks Belgias, kõrvuti Bouilloni, Beerseli, Corroy', Genti, Horsti ja Vêves'i linnusega.
Nelja ümmarguse nurgatorniga linnust ümbritseb Lesse'i lisajõe Wimbe'i veega täidetud vallikraav. 
Linnus on hiljem osaliselt ehitatud ümber lossiks.
2002. aasta novembris toimus lossis tennisist Justine Henini laulatus.
Trikāta kirikumõis

Trikāta kirikumõis (saksa keeles Pastorat Trikaten, läti keeles Trikātas mācītājmuiža) oli kirikumõis Liivimaal Valga kreisis Trikāta kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Beverīna piirkonnas Trikāta vallas.
Kirikuõpetaja maja ja selle kõrvalhooneid on esmakordselt mainitud aastal 1600. Mõisa kohta pärinevad esimesed teated aastast 1689, mil J. H. Keltsch koostas mõisa maade plaani. Vana mõisahoonet joonistas aastal 1799 Johann Christoph Brotze. 
Praegune mõisa peahoone valmis aastal 1804 ja see on riikliku kaitse all olev arhitektuurimälestis. Kunstimälestisena on kaitse all ka sealne ahi. Tegemist on kolmekorruselise mantelkorstnaga hoonega, kus põhikorruse all asub pooleldi maa-alune korrus. Hoone seinad on laotud maakividest ja tellistest. Nii ukse- kui ka aknaavad on kujundatud dekoratiivsetena, hoonet ehib ka karniis. Aastal 1936 oli hoone kapitaalremondis.
Mõisakompleksi juurde kuulub ka väike park. Mõisa lautade baasil moodustati nõukogude ajal kolhoosile kuuluv farm Nomnieki.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus aastal 1816 3 ja 1/8 adramaad, sellele allus 60 mees- ja 69 naishinge.
Mustakivi

Ajalugu

Tänapäevase Mustakivi asumi põhjapoolsetele aladele ulatus kunagine Kuristiku küla, mille järgi on nime saanud ka Kuristiku asum. Selle küla noored tavatsesid koguneda endise Ruhi talu kõrval asunud kiigeplatsile, kuhu tuli noori ka mujalt. Jaanipäeval võis kogunemisele ilmuda ligi sada noort. Kiige juurde loodi võrkpalliplats, Saueaugu talu maadele kergejõustikuväljak, tühjaksjäänud moonakamajas käidi aga tantsimas.
1984. aastal rajati asumisse Tallinna 60. Keskkool, mis tänapäeval kannab Tallinna Kuristiku Gümnaasiumi nime. See kool oli aastaid nii Lasnamäe kui ka kogu Eesti suurimaid eestikeelseid koole. Kool on tegelenud 1989. aastast saati Lasnamäe laulu- ja tantsupidude korraldamisega.

Territoorium

Mustakivi asum on hoonestatud valdavalt 9-korruseliste suurpaneelelamutega, asumi territooriumile jääb Tondiloo park. Mustakivis asuvad Mustakivi Keskus ja Mustakivi turg.

Mustakivi asumi tänavad

Asumis asuvad Kivila tänav, Kristjan Kärberi tänav, Laagna tee, Mahtra tänav, Mustakivi tee ja Osmussaare tänav. Seal asuvad ka Saaremaa puiestee ja Tasuja puiestee.

Haridus ja kultuur

Mustakivi asumis asuvad Tallinna Mahtra Põhikool ja Tallinna Kuristiku Gümnaasium.
Bensoestüüraks

Botaaniline iseloomustus

Tegemist on kiirekasvuliste  igihalja  kuni 10 m kõrguse puuga. Puukoor on hallikas või pruunikas, vaigune. Lehed on ovaalsed, terava tipuga, umbes 14 cm pikad ja 5 cm laiad , ebakorrapäraselt saagjad ja pealt narmasjad . Väiksed, kobarates paiknevad õied on valged ning tugevasti lõhnavad. Õie sees on punakaspruun õiekroon . Viljad on pähklitaolised , ümmargused, kuivad, 2,5–3 cm läbimõõduga, ning igas viljas on 1–3 ümarat seemet .

Kasvukohad

Bensoestüüraks on levinud Aasia troopilises kliimavöötmes – Indias, Birmas, Indohiinas, Malaisias, Indoneesias .

Keemiline koostis

Sumatra kummivaik sisaldab 70–80% bensoe- ja kaneelhappe estreid. Lisaks sisaldab bensoehapet (kuni 30%), kaneelhapet (umbes 10%), vanilliini (1%), triterpeenhappeid (siaresinool- ja sumaresinoolhapet), kummit. Laose stüüraksilt kogutud Siiami kummivaigus koosneb peamiselt bensoehappe derivaatidest ning sisaldab koniferüülbensoaati, lisaks sellele Siiami kummivaiguse koostises on bensoehape (10–20%), vanilliin (0,5%), eeterlik õli, triterpeenhapped (umbes 5% α-siaresirtsinoolhapet) .

Ravimtaimena kasutamine

Bensoevaik on mikroobi- ja põletikuvastane, uriinieritust soodustav , röga lahtistav . Selle kaitsvat ja antiseptilist toimet kasutatakse kahjustatud naha, külmakahjustuste ning naha ja suu haavade ravimiseks. Samuti bensoevaik on kasutatud ka leukoplasti koostises. Eeterlik bensoeõli sobib auruna hingamisteede ja kurgupõletiku, astma ja kuiva köha raviks. Hambaravis kasutatakse bensoetinktuuri herpesest tingitud kahjustuste ja igemepõletike korral. Varem valmistati bensoevaigust bensoetinktuuri, bensoe-oopiumitinktuuri  ja Turlingtoni palsamit .

Droog

Droogina kasutatakse palsamitaolist bensoevaiku ehk Sumatra kummivaiku . Vaigu nõrutamist alustatakse, kui puud on 6–7-aastased. Selleks tehakse puude tüve korbasse 40 cm vahedega sügavad sisselõiked. Haavade paranemisel tekivad koed, mis koosnevad vaigukäikudest , millest immitsevad välja kollakad vaigu "pisarad", mis päikese käes tarduvad . Droog on vanilli- , kampri- või kaneelilõhnaga . Ameerika farmakopöa järgi peab Sumatra kummivaigu bensoehape sisaldus olema vähemalt 6% . Bensoevaik on nõrgalt magusa maitsega .

Vastunäidustused ja hoiatused

Droog on vastunäidustatud rasedatele ja rinnaga toituvatele naistele . Vaik võib põhjustada allergiat ja nahapõletikke. Kuumutatud bensoe võib tekitada köha ja nohu .

Muud kasutusalad

Bensoevaiku kasutatakse lõhnafiksaatori ja lõhnainena parfümeeriatööstuses  ja lisaainena toidutööstuses , seda lisatakse ka katoliku kiriku viimse võidmise jaoks kasutatavasse palsamisse .
Pedro Pablo Pichardo

Pedro Pablo Pichardo (sündinud 30. juunil 1993 Santiago de Cubas) on Kuuba kolmikhüppaja.
2012. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Barcelonas võitis Pichardo kuldmedali tulemusega 16.79. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Moskvas saavutas ta tulemusega 17.68 teise koha ning oli 2014. aasta sisemaailmameistrivõistlustel kolmas.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta tulemusega 17.73 hõbemedali.
Pichardo isiklik rekord on 18.08, mille ta püstitas 2015. aastal Havannas ja millega hoiab ta kõigi aegade edetabelis neljandat kohta.