Airbus A320

Päritolu

Kui Airbus kujundas Airbus A300 1960 lõpus ja 1970 alguses, lootsid nad luua laiaulatusliku pere lennukitest, kes pakuks konkurentsi Ameerika kahele suurimale lennukitootjale: Boeing ja Douglas.
Saksamaa MBB, Brittide Lennutootja, rootslaste Saab ja Hispaania CASA olid koos välja töötamas 180-200 istmekohalist lennukit EUROPLANE. See mõte aga hüljati, kui kuuldi Airbus A310 edukusest.

Kujundus

1977 aasta juunis loodi "Joint European Transport" programm. Koos töötati välja lennuk, 130-188 istmekohaga, kiirusega 0.84 Machi ning jõudu andmas kaks CFM56 mootorit. Hiljem transporditi see plaan Airbusile ning sellele järgnes üherealiste lennukite õppused. Toodeti välja kolm erinevat kujundust, kus istmekohad varieerusid 125 ja 180 koha vahel. See polnud toona veel selge, kuid tegelikult koostati jooniseid A319, A320 ja A321 jaoks. Üherealiste lennukite ehitus aga lõi lõhe Airbusi meeskonda: kas pigem ehitada lühimaalennukeid või hakata ehitama pikamaalennukeid nelja mootoriga. Viimase vastu oli huvi Lufthansal. Siiski otsustati jätkata kahemootoriliste lühimaalennukitega.
1981 aastal taas kujundati A320. Sel aastal töötas Airbus koos Delta Airlines'iga, et välja toota 150 kohaline lennuk. Seda nõudis Delta Airlines. Airbus A320 veaks 150 reisijat 5280kmõi 3440km, kasutades kütust vaid lennuki tiibadest. Airbus A320 kabiini laiuseks kujundati 3.7 meetrit (Boeing 3.45m). A320 tiivad läbisid mitmeid disaini muutusi. Lõplikuks tiibade pikkuseks sai 33.91 meetrit.

Esmaesitlus ja tutvustus

Airbus tõi välja A320 programmi 2. märtsil 1984. aastal. Selleks ajaks olid nad saanud 96 tellimust. Air France oli nende esimene klient, tellides 25 A320 prototüüpi ning eelnevalt aastal 1981 toimunud Paris Air Show tarvis veel 25 tükki. 1983 aasta oktoobris andis tellimuse briti eralennufirma seitsmele A320-le. Cyprus Airways oli esimene lennufirma, kes tellis V2500 mootoritega A320 lennukid, millele järgnes 1984 aastal Pan Am 16 lennukitellimusega ja siis Adria Airlines. Kõige märkimisväärsem tellimus tuli Northwest Airlines poolt, kui anti tellimus saja A320 lennuki jaoks.
Prantsuse peaministri Jacques Chiraci ning Walesi Printsi ja Printsessi auks toodi Airbus A320 esmakordselt välja 14. veebruaril 1987. Esmalend sooritati 22. veebruaril ning see kestis 3 tundi ja 23 minutit (Toulouse'ist). Test lendude programm võttis 1200 tundi ning 530 lendu. Euroopa Lennuühenduste sertifikaat saadi 26. veebruaril 1988. Esimene A320 toimetati Air France'le 28. märts 1988.

Venitatud A320: A321

A320 esimene moondus sai nimeks A321, mida tunti ka kui Venitatud A320, A320-500 ja A325. Seda esitleti 24. november 1988 kui oli kindlustatud 183 lennuki ostu 10 erinevalt kliendilt. Lennukile tehakse minimaalselt muudatusi. Suurimateks ja märgatavamateks muutusteks olid tiivad ning lennukikere venitus. Tiibadele lisati kahe taskuga õhuklapid ning väiksed muutused tehti ka tiibade otstes. Selle tulemusena suurenes tiibade kogupindala 124m²-lt 128m²-le. Lennukikere venitati 6.94 meetrit pikemaks kui oli A320. Kuna lennukikere venitati, pidid muutuma ka varuväljapääsude suurused ning asukohad. Lennukikere ning velgede maksimaal kandevõime tõsteti 9600kg-lt 83000-le kilogrammile.
Viimase lihvi sai A321 Saksamaa tehases. Asukohas saadi selgusele alles pärast vaidlusi Saksamaa ning Prantsusmaa vahel. Prantsusmaa väitis, et asukoha vahetus oleks mõttetult kallis (135 miljonit eurot), kuid Saksamaa arvates oleks see kolimine Airbusile tuleviku perspektiivis kasulik. Teine tootmisliin asus Hamburgis, seal toodeti ka A319 ja A318.
A321 esmalend toimus 11. märts 1993. Esimene A321 prototüüp lendas V2500 mootoritega ning registreerimiskoodiga F-WWIA. Teine prototüüp lendas CFM56-5B mootoritega esmakordselt sama aasta mais. Esimesteks ostjateks olid Lufthansa ja Alitalia, kes andsid tellimused vastavalt 20 ja 40 lennuki tarvis. Lufthansa esimene A321, V2500 mootoritega, saabus 27. jaanuaril 1994, Alitalia sai oma CFM56-5B mootoritega lennuki 22. märtsil.

Kahandatud A320: A319

A319 oli uusarendus algsele A320. Kui Airbusil oli A320/321 müügiga edu saavutatud, pandi fookus toona tuntud A320M-7-le, mis tähendas siis A320 miinus 7 lennukikere aknaraami. See prototüüp oli otsekonkurent Boeing 737-300/737-700-le. Kahandamine saavutati kui eemaldati 4 akent enne tiiba ning 3 pärast tiiba. Selle tulemusena kahanes lennuki pikkus 3.73 meetrit. Varuväljapääsude hulk kahanes neljalt kahele. 
Airbus hakkas antud mudelit pakkuma 22. mail 1992. Esimeseks A319 kliendiks oli ILFC, kes ostis 6 lennukit. 23. märtsil 1995 läbis A319 viimase vaatluse Hamburgi tööstuses. Esmalend ja -esitlus toimusid vastavalt 24. august ja 25. august 1995. Sertifikaat hõlmas kahte lennukit ning 350 lennutundi. CFM56-5B6/2 variant sai sertifikaadi 1996 aprillis.
Esimene lennuk jõudis Swissairini 25. aprillil 1996 ning teenistusse asus lennuk kuu lõpus. A319 oli populaarne odavlennufirmade poolt, nagu Easyjet, kes tellis 125 lennukit.

A320

A320 on kolme varianti A320-100, A320-200 ja A320neo (New Engine Option). A320-100 toodeti ainult 21 tükki. A320-200 on kõige levinum.  A320neo on kõige moodsam ja säästlikum. A320 on kõige levinum Airbusi lennuk.

A319

A319 on A320 lühem versioon. Suurim operaator on easyJet.