google/wiki40b huggingface dataset:
August Teppo

August Teppo (29. august 1875 – 7. detsember 1959) oli eesti lõõtspillimeister. Ta on Eesti lõõtspillimeistritest kuulsaim ja hinnatuim.

Elulugu

August Teppo sündis Võrumaal Loosu külas ja puutus kõigepealt kokku oma vanema venna üherealise vabrikus valmistatud (tõenäoliselt Vene päritolu) lõõtspilliga. August hakkas pilli mängima 8-aastaselt. Kui ta oli 11-aastane, suri vanem vend ja August sai tema katkise pilli endale. Tulevane meister hakkas pilli parandama ja häälestama. Esimese oma pilli tegi ta otsast lõpuni valmis eri andmetel kas 15- või 17-aastaselt. Aastaks 1910 oli ta oma tehnika põhiosas välja kujundanud ning sestpeale valmis igal aastal keskmiselt kaks pilli.
Teppo valmistas nii kolme- kui ka neljarealisi pille; tüüpiline Teppo lõõts on neljarealine ja kolmekooriline, st meloodianupud asuvad neljas reas ja iga nupuvajutus paneb võnkuma kolm keelt. Teppo lõõts põhineb diatoonikal, st sellega saab mängida ainult mažoorses helilaadis lugusid. Diatoonilisele lõõtspillile üsna tüüpiliselt on Teppo lõõtsad bisonoorsed, st lõõtsa kokku surudes ja lahti tõmmates annab üks ja sama nupp erineva noodi.
Teppo valis hoolikalt pillide korpuse ja keele materjale, töötas välja pillivalmistamistehnika ning valmistas ise väga peened ja täpsed tööriistad. Pillide keeled olid Rootsist või Saksamaalt tellitud pronksisulamist ja ülitäpse materjalitunnetusega sepistatud. Puitmaterjalina on kasutatud vahert, tamme ja õunapuud; pillid on kunstipäraselt kaunistatud vasest või valgevasest ornamentidega. Teppo lõõtsad on häälestatud kuulmise järgi naturaalse häälestusega, mis annab väga puhtalt kõlavad akordid; enamiku pillide põhihelistik on E-duuri lähedal.
Kõrgelt hinnatavaks teeb Teppo lõõtspillid eeskätt nende kaunis särav tämber ja väga hea häälespüsivus. Puudustena on nimetatud asjaolu, et mäng sellel pillil nõuab küllalt palju jõudu, bassikeelteni ei jõua õhk piisava kiiruse ja kogusega ning neid on väga keeruline häälestada.
Kokku valmistas August Teppo eri hinnangutel 120–200 pilli, neist on tänaseni säilinud u 30, säilinuist vanim on tehtud 1894. aastal. 20. sajandi algul maksis lõõtspill 80–100 rubla (tööhobuse hinnaks oli u 20 rubla); 21. sajandi algul võis Teppo valmistatud lõõtspill maksta mitukümmend tuhat krooni.
Nn Teppo koolkonda kuuluvad hilisemad Teppo tüüpi ehk Võru tüüpi lõõtsade valmistajad pillimeistrid Karl Ostra, Karl Namm, Johannes Keder, Kalju Sarnit, Priidu Korberg jt.

Mälestuse jäädvustamine

Loosu külas pillimeistri kodutalus on avatud eramuuseumina tegutsev August Teppo Lõõtsamuuseum. Muuseumihoone lähedal asub ka 1971. aastal avatud mälestuskivi.
José Núñez

José Núñez (1800 Solentiname saarestik – 5. märts 1880 León) oli Nicaragua arst ja poliitik, mitmekordne Nicaragua riigipea ja aastail 1838–1839 Nicaragua ülemdirektor.
Oma esimesed eluaastad veetis ta Solentiname saarestikus, tema esivanemad kuulusid guatusode suguharru. Vaimulik Ramón Rojas finantseeris tema õpinguid Leónis, seejärel suundus ta Tšiilisse, kus ta Santiagos omandas kõrgema meditsiinilise hariduse ja kirurgi elukutse. Õpingute lõpetamisel suundus ta tagasi Leóni, kus lisaks tööle tegeles ta ka noorte meedikute väljaõpetamisega.
Poliitilistelt vaadetelt oli ta konservatiiv. Aastal 1834 sai temast Kesk-Ameerika Liitvabariiki kuuluva Nicaragua kuberner (sisuliselt riigipea). Tema ametiajal hakkas purskama Cosigüina vulkaan, mis tekitas rahvas paanikat. 
José Zepeda ametiajal oli ta tolle asetäitjaks ja nii sai temast pärast seda, kui Zepedale korraldati 25. jaanuaril atentaat, riigipea kohusetäitja. Oma asetäitjaks määras ta Pablo Buitrago y Benavente. Kuna valimised olid lähenemas ja Núñez soovis uueks riigipeaks kandideerida, andis ta veidi enne valimisi võimu riigis üle.
Kuna Kesk-Ameerika Liitvabariik oli aastaks 1838 kaosesse sattunud, kuulutas Nicaragua end 30. aprillil liitvabariigist lahku löönuks (eraldumine kuulutati ametlikult välja siiski alles 2. mail). Tol perioodil oli riigipeaks José Núñez. 20. detsembril 1838 sõlmis Núñez Costa Ricaga sõpruse- ja koostöö lepingu (tratado Oreamuno-Buitrago). Ta kutsus ka kokku konstitutsioonilise kogu, mis kehtestas Nicaragua konstitutsiooni. Kuigi vastavalt konstitutsioonile kestis ülemdirektori ametiaeg kaks aastat, andis Núñez viiendal jaanuaril 1839 võimu Joaquín del Cossíole üle, muutes tolle ülemdirektori kohusetäitjaks, sisuliselt pidi sellesse ametisse astuma aga Evaristo Rocha. On teadmata, millal del Cossío reaalselt ametisse asuda sai.
Ehkki José Núñezit loetakse esimeseks Nicaragua ülemdirektoriks, ta ise seda tiitlit ei kasutanud ja ka konstitutsioonis oli riigipea lihtsalt direktori tiitliga. Ülemdirektori nimetus tuli kasutusele alles 1839. aasta kevadel, mil Núñez oli juba ametist lahkunud.
Nicaragua parlament andis José Núñezile teenete eest tiitli Salvador de la Patria (Isamaa päästja).
Laada tänav

Laada tänav on tänav Rakvere südalinnas.
Tänav algab Tuleviku tänava ja Rägavere tee ristmikult ning suundub loodesse kuni Tallinna tänavani, ristudes Eduard Vilde, Ferdinand Gustav Adoffi, Saue, Posti ja Rohuaia tänavaga. Ferdinand Gustav Adoffi ja Tallinna tänava vahel on Laada tänav ühesuunaline. Tänav on 872 meetri pikkune. 
Ajaloos on Laada tänav kandnud ka muid nimesid. 1913. aastal ristiti tänav ümber Vene Romanovite ja 1918. aastal Saksa Hohenzollernite järgi. Aastast 1950 kandis ta Komsomoli tänava nime. 1980-ndate lõpus ajalooline nimi taastati. Tänava veeres asuvad Rakvere bussijaam, Rakvere turuhoone, Rakvere endine turuplats, samuti korterelamud ja ärihooned. Osaliselt on säilinud tänaval vanemad puitehitised. Aadressil Laada 17 asuv puithoone oli aastast 1944 Rakvere linna aukodaniku Arvo Pärdi lapse- ja koolipõlvekodu.
Jõgeva puhkpilliorkester

Ajalugu

Puhkpilliorkestri eelkäijaks on 1912. aasta detsembris loodud kohaliku tuletõrjeseltsi pasunakoor. Pasunakoori esimeseks juhiks oli 27-aastane Jõgeva päevapiltnik Martin Lall.
Esimese laulupeokogemuse sai pasunakoor 1914. aasta suvel Eristveres toimunud Jõgeva esimesel laulupeol. 1922. aastal sai pasunakoor kutse Tallinnas toimunud üldlaulupeole. 1940. aastaks mängis orkestris poolsada meest.
Nõukogude aastail kujundati orkester ümber Jõgeva Kultuurikeskuse orkestriks. 1990ndate majanduslikult keerulistel aastatel tekkis mõte anda orkester tagasi Jõgeva Tuletõrje Ühingule. Et aga tuletõrjeseltsil polnud raha, jäädi esialgu tegutsema siiski kultuurikeskuse kollektiivina.

Tänapäev

Orkester tegutseb täna mittetulundusühinguna. Proove tehakse Jõgeva Täiskasvanute Keskkooli ruumes. Orkestris on viisteist põhiliiget. Neile käivad abiks mitmed endised mängijad, kes on õpingute või töö tõttu asunud elama Tallinnasse või Tartusse.
Sami Hyypiä

Sami Hyypiä (sündinud 7. oktoobril 1973 Porvoos) on soome jalgpallitreener ja endine jalgpallur.
Ta on mänginud klubides Voikkaan Pallo-Peikot (1989), Kuusankosken Kumu (1990–1991), MyPa (1992–1995), Willem II (1995–1999) ja Liverpool FC (1999–2009). 2009-2011 mängis ta Saksamaa klubis Bayer Leverkusen. Tema positsioon oli keskkaitsja.
Alates 1. aprillist 2012 Bayer Leverkuseni treener.
Hyypiä on võitnud Soome karika 1992 ja 1995, Inglismaa karika 2001 ja 2006, Inglismaa liigakarika 2001, UEFA karika 2001, UEFA Meistrite liiga 2005, Euroopa superkarika 2001 ja 2005.
Aastal 2001 valiti ta Soome aasta sportlaseks.
OTRS

OTRS (lühend ingliskeelsest nimest Open-source Ticket Request System) on vabavaraline veahaldussüsteem organisatsioonide ja ettevõtete päringute vastuvõtmiseks ja haldamiseks. Selle abil võib vahendada küsimusi, kaebusi, tehnilise toe poole pöördumist, vearaporteid ja muud suhtlust.

Ülevaade

Kõige lihtsamal tasemel on tegemist postiloendiga veateadete edastamiseks.
Igal süsteemi sisestatud ettekandel on olek või "ajalugu", mis säilitab kõik selle elutsükli käigus toimunud muudatused. OTRS võimaldab ettekandeid liita ja seeläbi hallata üksikteadete asemel kogu veajuhtumit korraga. Teadete lugemisel, sortimisel ja neile reageerimisel on toetatud mitme kasutaja paralleelne tegevus. Süsteem skaleerub hästi, lubades tuhandeid teateid päevas ja peaaegu lõputult paralleelseid kasutajaid.
OTRSi on sisse ehitatud vahend korduma kippuvate küsimuste loomiseks, töötlemiseks ja otsinguks ning nende teavet on ettekannetele reageerides lihtne vastusesse lisada.
OTRSi kasutamine toimub veebibrauseri kaudu ega sõltu operatsioonisüsteemist.

Tehnoloogia

OTRS sai alguse Perli skriptina. Kasutajaliides kasutab tõhustamiseks JavaScripti. Funktsionaalsus jaguneb korduvkasutatavateks mooduliteks, mida saab vajadusel kohandada ja täiendada.
Veebiliides kasutab andmete näitamisel mallikeelt DTL (Dynamic Template Language). 
Algselt toetas programm vaid MySQLi andmebaase. Hiljem lisandus PostgreSQLi, Oracle'i, DB2 ja Microsoft SQL Serveri tugi. OTRS töötab paljudel POSIXi sarnastel platvormidel (Linux, Mac OS X, FreeBSD jne) ning Microsoft Windowsil.
OTRSi skaleeruvust saab suurendada Apache veebiserveri mooduli mod_perl kasutamisega või andmebaasi ja programmiservereid lahutades.
POSIX-keskkondades kasutab OTRS-süsteemi utiliite, näiteks kirjade saatmiseks Postfix- või procmail-programmi.
Johannes Kaarde

Johannes Kaarde (kuni 1936 Johannes Karlson, 31. mai 1896 Sulustvere, Kurista vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 3. juuli 1976 Tartu) oli eesti loomaarst.
Õppis 1916–1918 Tartu Veterinaarinstituudis ja 1919–1921 Tartu Ülikoolis (lõpetas viimase 1921), dr. med. vet. 1926 Viini Veterinaarülikoolis (Das Blutbild im Kollaps bei Pferden und Hunden). Üliõpilasseltsi Raimla vilistlane.
1918–1920 osales Vabadussõjas. Tartu Ülikooli ja Eesti Põllumajanduse Akadeemia professor. Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna dekaan.
Hüdrokeemia

Hüdrokeemia (inglise water chemistry) on teadusharu, mille uurimisvaldkonnaks on loodusliku vee koostis, selle kujunemine, muutumine ja seda põhjustavate keemiliste protsesside uurimine.
Hüdrokeemia uurimisobjektideks on atmosfääriveed, meri, siseveed jt.
Hüdrokeemia on hüdroloogia ja geokeemia alldistsipliin.
Eduard Laugaste

Eduard Laugaste (kuni 1935 Treu; 22. mai 1909 Taagepera vald, Karjatnurme – 30. august 1994 Tartu) oli eesti folklorist.

Haridus

Ta õppis aastail 1918–1920 Karjatnurme algkoolis, aastail 1920–1922 Helme kihelkonnakoolis ja aastail 1922–1927 Tõrva gümnaasiumis. 1936. a lõpetas ta Tartu Ülikooli cum laude, 1937. a kaitses sealsamas magistrikraadi. Aastal 1970 sai ta filoloogiadoktori kraadi.

Töökäik

Ta töötas õpetajana mitmes koolis, alates 1944. aastast rahvaluule õppejõuna Tartu Ülikoolis, seejuures 1944–1973 dotsendina, 1973–1991 professorina. 
Aastail 1944–1947 oli ta rahvaluule kateedri juhataja, 1949–1950 ajaloo-keeleteaduskonna prodekaan, 1951–1954 ja 1967–1971 dekaan. 
Laugaste oli Akadeemilise Kirjandusühingu, Akadeemilise Rahvaluule Seltsi, Õpetatud Eesti Seltsi, Eesti Kirjanduse Seltsi ja EYS Veljesto liige, Eesti Noorsoo Karskusliidu peasekretär 1930-1936, Eesti Kirjanduse Seltsi abijõud rahvalaulude antoloogia koostamisel 1936-1937, gümnaasiumiõpetaja. 1943-1944 oli ta Eesti Rahva Muuseumi vanemassistent. 1946-1973 oli ta TRÜ eesti kirjanduse ja rahvaluule kateedri dotsent ning professor 1973-1991. Oli ka ENSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudi rahvaluule sektori juhataja 1947-1952 ning vanemteadur-konsultant 1971-1975.
Väike-Maarja Gümnaasium

Väike-Maarja Gümnaasium on gümnaasium Lääne-Virumaal Väike-Maarjas. Koos alg- ja põhikooli klassidega õppis gümnaasiumis 2007. aasta jaanuaris 472 õpilast.
Elina surm

Lugu Elinast

Laukko härrastemaja leseks jäänud isand Klaus Kurki saabub saja ratsumehe seltsis neiu Elina tallu piigat ostma. Elinat silmates ta hakkab uutele pulmadele mõtlema. Kui Elina on küllalt veendunud Klausi korduvatest kinnitustest, et kõik mõisa tööd teeb ära teenijatüdruk Kirsti, ta nõustub kihluma. Aga Kirsti, keda varem oli peetud Laukko mõisa perenaisena, ei taha Elina teenijannaks hakata ja ta väidab Klausile, et Elina petab meest sulase Uoleviga. Klaus nõuab asitõendeid. Kirsti teebki talle ettepaneku teatada justkui mitmeks nädalaks pikemale põhjareisile minekust ja seejärel lähedasse Aumaste aita peitu minna. Klausi lahkudes Kirsti hakkab Elinale igat moodi kiusu tegema ning lõpuks tal õnnestubki Uolevi vale abil Elina kambrisse ahvatleda, kuhu ta nad luku taha paneb. Kuuldes, et Uolevi on läinud Elina kambrisse, Klaus raevub nii, et ta süütab maja tulle. Elina sirutab oma käe aknast välja, aga Klaus lõikab mõõgaga ta abielusõrmusega sõrme ära. Elina näitab aknast nende vastsündinut poega ning palub enda ja lapse elu säästma, aga Klaus väidab lapse isa Uolevi olevat. Siis Elina soovib näha oma ema, kelle Uoti kohale kutsub. Samuti ema anub armu Elinale, aga Kirsti õhutab tõrva ja püssirohtu tulle lisama, et maja rutem maha põleks. Elina ja ta ema vahetavad veel mõne sõna, enne kui tuli Elina neelab. 
Mõne nädala kuludes mõisa lehmad ja hobused surevad maha. Klaus on murest murtud ja nutab ning jutustab vana mehena kohale ilmunud Jeesusele, kuidas ta oma abikaasa ja poja surnuks põletas. Seepeale Jeesus teatab, et Klaus koos Kirstiga nagu kõik patused lähevad põrgusse, aga Elina, ta poja ja Uoelvi hinged on läinud taevasse. Seejärel Klaus uputab enda.

Tõestisündinud lugu või väljamõeldis

Eelpool kirjeldatud juhtumite tegeliku ajaloolise vaste üle on kaua mõeldud ning vaevalt neid on 15. ja 16. sajandi vahetusel elanud Üla-Satakunta –nimelise ringkonna kohtuniku ja piiskopi Arvid Kurki perekonnas aset leidnud. On variante, kus peategelasena oleks õieti olnud Klaus Kurki emapoolne vanaisa Klaus Lydekesson Diekn, aga seegi teooria on ebausutav. Rahvaluuleteadlased on täheldanud, et jutustus pruudi surnuks põletamisest on üldeuroopalikult ringlev legend.
Pakri poolsaar

Pakri poolsaar (varasema nimega Leetse poolsaar) asub Mandri-Eesti loodeosas Põhjarannikul Pakri lahe ja Lahepere lahe vahel. 
Poolsaare tipus paikneb Pakri neem. Poolsaar on üks Põhja-Eesti lavamaa merre ulatuvatest osadest.
Pakri poolsaare pikkus on 12 km, laius kohati üle 5 km ning pindala umbes 40 km². Kõrgeim poolsaare punkt ulatub 31 m üle merepinna ja poolsaart merest lahutav klindijärsak moodustab ka siin kõrgeima, Pakri panga. Pakri panga piires eristatakse mõnikord omaette ka Lahepera panka, Leetse panka, Pakerordi panka, Uuga panka ja Paldiski panka. Pakri panga suurim kõrgus on umbes 25 m üle merepinna.
Pakri poolsaarel on suuri rändrahne, sealhulgas  Leetse lodukivi. Pakri poolsaare klindil avanevad allikad (Pakri poolsaare allikad).
Poolsaare saksakeelse nimekuju (Pakerort) järgi on oma nime saanud Ordoviitsiumi Pakerordi lade.
Pakri poolsaarel asub Paldiski linn, seal paiknevad ka Pakri tuletorn, Pakri tuulepark ja piirivalvekordon.
Pakri poolsaare lähistel Läänemeres on optilised kaablid.
AK-47

Kirjeldus

Relvast saab lasta nii automaattuld kui ka sihikulist/üksiklaskudega tuld. Keskmise laskejõuga relvas kasutatakse 7,62x39 mm padrunit ning ta efektiivseks laskeulatuseks on 300 m. Relva tehniline laskekiirus (kadents) on 600 lasku minutis, lahinguline (praktiline) laskekiirus ehk kadents on 100 lasku minutis. Kuuli algkiirus on  vintraua suudmest väljumisel 715 m/s. AK laialdase leviku põhjuseks on odavus, konstruktsiooni kergus ja lihtsus ning töökindlus, seda on lihtne puhastada ja hooldada. Automaatrelva toodeti ka erivägedele ja erinevatele väeliikidele, näiteks AKM, AKMS, AKSU ja teised.

Tööpõhimõte

Padruni lukustustamiseks kasutatakse Mannlicheri süsteemi (Steyr-Mannlicher M1895) ehk otsekäigu lukustusega poltlukku.
Vinnastushoovast lukuraami tagasi tõmbamisega vinnastatakse löögimehhanism ja surutakse kokku taandurmehhanismi vedru. Lukuraami vabastamisel surub taandurvedru lukuraami algasendisse, mille ajal haarab pöördlukk padrunisalvest kaasa padruni ja surub selle padrunipessa. Lukuraami jõudmisel algasendisse teeb lukk 30° pöörde paremale, sulgedes padrunipesa. Päästikule vajutamisel vabaneb löögimehhanism ja kukk lööb vastu lööknõela. Lööknõel omakorda detoneerib süütekapsli, millele järgneb lask. Püssirohu põlemisel tekkivad gaasid suruvad kuuli padrunikesta otsast lahti ja see hakkab gaaside survel  vintrauas liikuma. Kui kuul on liikunud vintraua gaasikanalist mööda, liigub osa gaase kanalit pidi gaasikotta ja avaldavad survet gaasitorus paiknevale gaasikolvile. Ülejäänud gaasid liiguvad koos kuuliga vintrauast välja. Gaasikolb koos lukuraami ja pöördlukuga liigub taha, vinnastades löögimehhanismi ja surudes kokku taandurmehhanismi vedru. Tagasiliikumise alguses teeb lukk 30° pöörde vasakule, haarates kaasa padrunikesta, mis välja heidetakse. Taandurvedru survel lükatakse lukuraam koos luku ja gaasikolviga uuesti ette, lukk haarab kaasa uue padruni ja sulgeb padrunipesa. Päästikule vajutades protsess kordub.

Ajalugu

AK padruniks võeti kasutusele 1943. aasta poolautomaatse 7,62 mm kaliibriga karabiini SKS-45 (vene keeles СКС – 7,62 мм  samozarjadnõi karabin Simonova obraztsa 1945 goda 7,62x39 mm) padrun M43, mis on algse 7,75x39,5  GECO M35  (Gustav Genschow@Co.AG 1934/35) padruni kloon. Mõlema padruni GEKO M35 ja M43 kogupikkus on 55 mm. [ AK üheks eelkäijaks saab lugeda Saksamaal Teise maailmasõja ajal valmistatud rünnakupüssi Sturmgewehr 44.
Relva töötas välja Mihhail Kalašnikov. AK sarjana tootmist alustati 1948. aastal Iževski relvatehases "Ižmaš". AK või selle kloon võeti ka sotsialismimaade sõjavägedes laialdaselt kasutusele.
Relva tootsid praktiliselt kõik sotsialismibloki maad: Nõukogude Liit, Bulgaaria, Hiina, Saksa DV, Ungari, Põhja-Korea, Poola, Rumeenia ja Jugoslaavia.
2015. aastal alustas RWC Group LLC AK-47 disainil põhinevate mudelite US132, US132Z, US109L, US109T tootmist Ameerika Ühendriikides.

AK-47 sümboolikas

Kalašnikovi automaati on kujutatud Zimbabwe ja Mosambiigi vapil, viimase puhul ka riigilipul.
Taktiilsus

Taktiilne (lad tactilis, puudutatud saama) on kompimisega tajutav tegevus  (puutetaktiilne, kompetaktiilne); seotud füüsilise kontakti ja kompimismeelega.
Royal Mail

Royal Mail (eesti keeles Kuninglik Post) on Suurbritannia postisüsteem. See loodi 1660. aastal.
Rõuge valla vapp

Rõuge valla vapp on Võru maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Rõuge valla vapp.
Vapp on kinnitatud 19. juunil 2018.
Rõuge valla vapil on valgel kilbil kumerlõikes jalus, mille jagab roheliseks ja siniseks väljaks valge lainelõikes tala. Jaluse kohal on kolm kuuske. Jalus tähistab valla arvukaid järvi ja jõgesid ning kuppelmaastikku. Kuused viitavad metsarohkusele, mida rõhutab ka roheline värv vapil. Valge tähistab uut algust ja Rõuge valla puhast, rahulikku ning puutumata keskkonda.

Endise Rõuge valla vapp

Enne 2017. aasta haldusreformi kasutusel olnud Rõuge valla vapp oli kinnitatud 21. juunil 1999.
Vapil on rohelisel kilbil kuldne lind (ööbik) ja hõbedane kaarlõikeline vapitüvi. Lainelõikega põikjaostatud vapitüve allosa on sinine.
Sotsiaalne sidusus

Sotsiaalne sidusus on  ühiskonna suutlikkus kindlustada oma ühtsus ning liikmete võrdsus ja heaolu. Mõistet kasutatakse sotsiaalpoliitikas, sotsioloogias ja politoloogias, kirjeldamaks sidemeid või "liimi", mis toob inimesi ühiskonnas  kokku ja hoiab neid ühes. Seda eriti seoses kultuurilise mitmekesisusega. 
Sidusus tugineb sotsiaalsele usaldusele, kindlustundele, vastastikusele abistamisele, jagatud väärtustele ja võrdsetele võimalustele. Sellega on seotud sotsioloogilised struktuurse funktsionalismi ja poliitilise konservatismi teooriad.
Thamnosophis

Levila

Neid madusid võib kohata Madagaskaril.
Kurese ringvall-linnus

Kurese ringvall on ringvall-linnuse tüüpi linnusekoht Pärnu maakonnas Lääneranna vallas, Kurese külast 850 m edela pool.

Kirjeldus

Peaaegu ruudukujuline ilma kultuurikihita õueala mõõtmed on 55 x 53. Õueala ümbritseb meetri kõrgune ja 7 m laiune vall. Vallis on kaks 1,5 meetrist ava, üks põhja - kirdeküljel ja teine lääne - loodeküljel. Need võisid olla väravakohad. Vall näib koosnevat peamiselt kividest ja mullast. Muistis pärineb I aastatuhandest ekr.
Kristianstads Nation

Kristianstads Nation on üliõpilasorganisatsioon, mis kuulub Lundi Ülikooli juurde Rootsis. Organisatsioon asutati aastal 1890.
Organisatsiooni nimi tuleneb Kristianstadi linnast, Skåne maakonnas. Organisatsiooni sümboliks on Snapphane, kes oli 17. sajandi taanimeelne Skåne partisan.
Kristianstads Nation on läbikäimises Tartu naiskorporatsiooniga Filiae Patriae.
Atlandi heeringas

Kalavarud

Atlandi heeringas on maailma üks tähtsamaid töönduskalu. Neil on tohutu ulatuse ja suure produktiivsusega turgutusala. Nende kasv on kiire, eluiga ulatub 15–18 aastani ja tänu sellele koosneb nende kuduasurkond paljudest vanuserühmadest. 
Viimastel aastakümnetel on seoses püügi intensiivistumisega palju tähelepanu pööratud heeringa arvukuse uurimisele. Norra teadlased varustasid kümneid tuhandeid kalu terasplaadikestega, mis lasti vedrupüstoli abil heeringa kehaõõnde. Seda märgistamisviisi taluvad heeringad täiesti rahuldavalt. Heeringad lasti merre tagasi. Hiljem kontrolliti püütud heeringatest valmistatud kalajahu elektromagnetitega ja osa märgiseid saadi kätte. Heeringavaru määrati valemi põhjal, mille järgi märgistatud kalade üldhulga ja taaspüütud heeringate suhe võrdub varu ja saagi suhtega. 
NSV Liidu ihtüoloogid määrasid hüdroakustilise seadme abil heeringaparvede ruumala talvituskohtades ja nende tiheduse veealuse fotografeerimise teel. 
Mõlemad meetodid andsid sarnase tulemuse: skandinaavia heeringate varu ulatus parima täienduse perioodil 12–12,5 miljoni tonnini. 
Suvikuduheeringate viljakus on tunduvalt suurem kui skandinaavia heeringatel, aga nende varu on mitu korda väiksem.
Dedeh Erawati

Dedeh Erawati (sündinud 25. mail 1980 Sumedangis) on Indoneesia kergejõustiklane (100 m tõkkejooksja).
Erawati osales 2008. aasta suveolümpiamängudel, kus ta sai ajaga 13,49 35. koha. Erawati rekord 100 meetri tõkkejooksus on 13,18, mis on püstitatud 26. mail 2012 Taipeis.
Linksmakalnise mõis

Linksmakalnise mõis (leedu Linksmakalnio dvaras) on endine mõis Leedus Kaunase rajoonis Linksmakalnise vallas Linksmakalnises.

Ajalugu

Mõis tekkis XIX sajandil Jiesia ja Šventupė ühinemispaika. Algselt kandis see nime Liustbergise mõis (saksa keeles Lustberg). Selle esimesed omanikud olid sakslased Lyzentalid.
Aastal 1909 ostis mõisa seni Tyszkiewiczite suguvõsa mõisavalitsejana töötanud Kazimieras Gustaitis. Tema andis mõisale selle leedukeelse nime (mõisa juures olev asula muudeti ametlikult Linksmakalniseks alles aastal 1958. Uus nimi oli lihtsalt vana tõlge (mõlemad tähendavad tõlkes lustimäge). Tema tütar jagas mõisa tuntud leedu ränduri Matas Šalčiuse abikaasaga. Aastal 1938 sai mõisa omanikuks toonane peaminister Juozas Tūbelis.
Aastal 1944 rajati mõisa nõukogude sõjaväebaas ja KGB raadioluurejaam. Mõned mõisa hooned ehitati sõjaväe tarbeks ümber, enam-vähem muutmatul kujul säilis vaid mõisa tall.
Chung Un-chan

Chung Un-chan (정운찬, 鄭雲燦; sündinud 29. veebruaril 1946) on Lõuna-Korea poliitik, 28. septembrist 2009 kuni 11. augustini 2010 Lõuna-Korea peaminister.
1970 lõpetas ta Söuli Riikliku Ülikooli bakalaureusekraadiga majanduses ja 1972 Ohios asuva Miami ülikooli magistrikraadiga majanduses. 1978 kaitses ta Princetoni ülikoolis doktorikraadi majanduses.
Chung alustas oma akadeemilist karjääri New Yorgis asuvas Columbia ülikoolis, kus ta 1976–1978 oli assistent ja abiprofessor. Seejärel naasis ta Söuli ülikooli, kus töötas 27 järgmist aastat majandusteaduskonnas. Ta oli 1982 Havai ülikooli külalisabiprofessor, 1986–1987 Londoni Majanduskooli külalisõppejõud ja 1999 Bochumis asuva Ruhri ülikooli külalisprofessor. 2002–2006 oli ta Söuli Riikliku Ülikooli rektor.
Pärast akadeemilise karjääri lõppu läks Chung poliitikasse. Ta ei kuulu ühtegi erakonda, olles sõltumatu kandidaat. 3. septembril 2009 nimetas Lõuna-Korea president Lee Myung-bak ta peaministriks. Parlament kinnitas ta ametisse ja pärast seda astus ta 30. septembril 2009 ametisse.
Algusest peale, juba enne ametisse kinnitamise hääletust oli parlamendis tema vastu tuntav opositsioon. Pärast 2010. aasta juunis toimunud kohalikke valimisi teatas ta soovist tagasi astuda. Ta esitas tagasiastumisavalduse 29. juulil 2010 ja lahkus ametist kaks nädalat hiljem.
Endla tänav (Haapsalu)

Endla tänav on tänav Haapsalus.
Tänav sai nime 18. veebruaril 1926.
Aadressil Endla tänav 4 asub Haapsalu adventkirik ja Endla tänav 6 asub Haapsalu metodisti kirik.