Wolfe Creeki meteoriidikraater

Wolfe Creeki meteoriidikraater on hästisäilinud meteoriidikraater Austraalias Lääne-Austraalia osariigis Suure Liivakõrbe põhjapiiril, umbes 150 km Halls Creeki linnast lõuna pool. Kraatrit ümbritseb Wolfe Creeki meteoriidikraatri rahvuspark.  
Kraatri vanust väga täpselt dateeritud ei ole, kuid kraatrit peetakse umbes 300 000 aasta vanuseks – suhteliselt noor kraater, arvestades geoloogilist ajaskaalat. Kraater on nime saanud lähedalasuva Wolfe Creeki jõesängi järgi. Eurooplased avastasid kraatri alles 1947. aastal vaatluslennu käigus, kuid aborigeenidel oli kraater teada juba tunduvalt varem. 
Kraatri geograafilised koordinaadid on 19° 10′ 20″ S, 127° 47′ 44″ E.
Kraatri diameeter on 870–950 meetrit (keskmine diameeter on 880 meetrit). Kraatri valli ja põhja kõrguste vahe on 60 meetrit.

Avastamine

Kraatri avastasid eurooplased alles 1947. aastal. Kraatri avastas dr Frank Reeves koos kahe kaaslasega Canningi settebasseini vaatluslennu käigus. Maapinnal külastati kraatrit juba kaks kuud hiljem. Esimestena kirjeldasid kraatrit Reeves ja Chalmers oma uurimuses aastal 1949 . Kraatri kokkupõrkelist päritolu kinnitab kraatrist ja selle lähiümbrusest leitud meteoriitne materjal.

Morfoloogia

Wolfe Creeki meteoriidikraater on umbes 880-meetrise diameetriga lihtkraater. Wolfe Creeki kraatri puhul on tegu üksikkraatriga, mitte meteoriidiväljaga, see tähendab väiksemaid kõrvalkraatreid pole Wolfe Creekis avastatud. Kraatri tekkimise ajal purustati suur hulk kivimeid ja need heideti nende lasumusjärgsest asukohast välja. Kraatri ümber ja äärtel on suured, mitme tonni raskused purustatud kivimiplokid. 
Kvartsiidi deformatsioon kraatrivallidel viitab, et kui kraatri tekke põhjustas meteoriidiplahvatus, siis oli meteoriidi langemise suund kirdest edelasse. Sellele järeldusele on jõutud, kuna rohkem on purustatud kivimeid ja väljalennutatud kivimeid kraatrist edelasse jääval maa-alal ja just selles osas on kivimid kõige rohkem kurrutatud ja pragunenud.  Veel viitab meteoriidiplahvatusele see, et roostetanud ja oksüdeerunud meteoriiditükke (inglise shale ball) on leitud just kraatrist edelasse jäävalt maa-alalt kuni 4 km kaugusel kokkupõrke keskmest. Enne kokkupõrget kattis ala lateriit ja selle all asuv kvartsiidikiht. Praegugi veel võib kraatri äärtel näha segipaisatud lateriidi kihte purustatud kvartsiidikihtide vahel.
Kraatrivalli välisnõlv tõuseb kuni 15° nurga all ja ulatub kuni 35 meetrit üle ümbritseva liivase tasandiku. Kraatrivalli sisemine nõlv on järsem ja langeb kuni 40° nurga all 55 meetri sügavusele, kraatri sisemisel nõlval võib esineda ka püstloodseid seinu, kus vahelduvad segipaisatud lateriidi- ja kvartsiidikihid. Kraatri sisse jääv ala on küllaltki tasane, kuid tõuseb natuke keskme poole. Kraatri põhi ulatub kuni 25 meetrit allapoole ümbritsevat liivast tasandikku.

Meteoriit

Suurem osa meteoriidijäänuseid on äärmiselt oksüdeerunud ja ilmnevad vaid kihtsete rauamineraalidena kraatrivallil. Nad esinevad tavaliselt klastritena, mis võivad kaaluda kuni 250 kilogrammi ja võivad olla sulanud lateriitsesse kraatrit katvasse materjali. Nendest klastritest võib leida kõrge fosforisisaldusega šreibersiidisooni ja -fragmente.
Oksüdeerunud materjalist on leitud harulasi mineraale nagu reeversiit ja cassidiit.
Wolfe Creeki meteoriit on klassifitseeritud keskmise oktaedriidina, kuuludes raudmeteoriitide keemilisse gruppi IIIAB.

Impaktefekt

Kraater on tekkinud umbes 50 000-tonnise  raudmeteoriidi kokkupõrkel Maaga, meteoriidi kiirus arvatakse olevat olnud 15 km/s ja liikumissuund kirdest edelasse. Kokkupõrkel Maaga tekkis umbes 880 m diameetriga kraater. 
Kraatri tekkimise ajal võis kraatri sügavus ulatuda 150 meetrini, kuid praeguseks on see suures ulatuses täitunud liiva ja kipsiga. Kokkupõrke käigus meteoriit suures osas aurustus. Meteoriidi suurest massist ja kiirusest tulenev energia muundus väga lühikese aja jooksul kuumuseks ning selle tulemusel suurem osa meteoriidist aurustus või sulas. Aurustusid ka kokkupõrke keskmes olevaid kivimid. Suur kuumus põhjustas ka kokkupõrkepiirkonnas olevate kivimite sulamist ja purunemist.

Põlisrahvad

Kohalikud, djaru suguharu põlisrahvad, tunnevad kraatrit Kandimalali nime all. Mitmed aborigeenide muinasjutud räägivad kraatri tekkeloost. Üks lugu jutusab, et kraater on tekkinud vikerkaaremao väljumisel Maast, samas kui teise mao väljumisel tekkis lähedalasuv Sturt Creeki kraater.
Teine lugu räägib, et ühel päeval möödusid noorkuu ja õhtutäht üksteisest väga lähedalt. Õhtutäht muutus sellest nii kuumaks, et kukkus Maale, põhjustades tohutu plahvatuse, millele järgnes suur tolmupilv. Plahvatus hirmutas inimesed nii ära, et läks palju aega enne kui nad julgesid minna kraatri lähedale, et näha, mis on juhtunud. Kui nad viimaks kraatrit vaatama läksid, mõistsid nad, et see ongi koht, kuhu õhtutäht on kukkunud. Pärast seda nimetas djaru suguharu koha ’Kandimalaliks.’