Fanny Mendelssohn

Elu

Fanny Mendelssohn sündis Hamburgis, olles perekonna neljast lapsest vanim. Tema mõlemad vanemad olid juudid: isa Abraham, kes lasi end hiljem luteri kirikus ristida ning muutis koos sellega perekonnanime Mendelssohn Bartholdyks, oli kuulus pankur ja filosoof Moses Mendelssohni poeg ning ema Lea oli ettevõtja Daniel Itzigi lapselaps ja preisi diplomaat Jakob Salomon Bartholdy õde.
1811. aastal kolis Mendelssohnide pere Berliini. Abraham Mendelssohni pank oli kaasa aidanud Napoleoni süsteemi murdmisele ning perekond, kartes nüüd prantslaste kättemaksu, oli sunnitud Hamburgist lahkuma.  Abraham ja Lea Mendelssohn tahtsid, et nende lapsed – Fanny, Felix, Paul ja Rebecka – saaksid parima võimaliku hariduse. Nii saigi Fanny Mendelssohn tolle aja naise kohta erakordselt kõrge muusikalise hariduse, kui klaverimängu õpetas talle Muzio Clementi endine õpilane Ludwig Berger ning kompositsiooni ja kontrapunkti Carl Friedrich Zelter. Nagu Felix, oli ka Fanny juba varases nooruses muusikaliselt väga andekas ning hakkas lapsena muusikat kirjutama. Muusikuks saamisel olid tema tugevateks eeskujudeks vanatädid Fanny von Arnstein ja Sarah Levy. Mõlemad oli suured muusikaarmastajad, neist esimene Mendelssohnide kodus toimunud tuntud salongiõhtute patroon ning viimatimainitu andekas ja haritud pianist ning Wilhelm Friedemann Bachi õpilane.
Mendelssohn kasvas üles haritud keskkonnas. Sageli nende Berliini kodu külastanud inimeste seas oli kunstnikke, muusikuid ja teadlasi, sealhulgas Wilhelm ja Alexander von Humboldt ning Rebecka hilisem abikaasa, matemaatik Gustav Dirichlet. Sarah Rothenburg on kirjutanud nende majapidamise kohta: "Euroopa tuli nende elutuppa.“ Samuti Mendelssohnide maja tihti külastanud muusikud Ignaz Moscheles ja Sir George Smart olid mõlemast lapsest võrdselt vaimustatud, kuid isa Abraham pidas algselt muusikaliselt lootustandvamaks hoopis Fannyt. Seepärast ei soovinud ta, et Felixist saaks elukutseline muusik. Hiljem Abrahami arvamus muutus: arvestades tolleaegset naiste positsiooni ning seega pea olematult võimalust muusikuna läbi lüüa, toetas ta küll Fanny muusikaõpinguid, kuid ei tahtnud, et ta hakkaks elukutseliseks heliloojaks või pianistiks. Abraham kirjutas 1820. aastal Fannyle: "Muusikast võib saada ehk tema (Felixi) elukutse, kuid sind saab ja peab see vaid ehtima, mitte olema sinu eksistentsi ja tegevuse alus." Felix oli see-eest palju toetavam: ta soovitas õele teha karjääri nii helilooja kui ka interpreedina, kuid igaks juhuks palus, et Fanny ei kasutaks teoste avaldamisel oma pärisnime. Õved seadsid koos Fanny kirjutatud laule ning Felix avaldas need enda nime all.
Kuigi Fanny Mendelssohn kirjutas innukalt muusikat ning mängis hästi klaverit, ei saanud temast elukutselist muusikut. Siiski kanti tema töid kontsertidel ette. Peamiselt juhtus see nende kodus toimunud kontsertidel sarjast "Pühapäevakontserdid" ("Sonntagskonzerte"), kus põhiliselt kõlasidki kõrvuti Fanny ja Felixi tööd. Kontserdisarja oli algatanud heliloojate isa Abraham, hiljem võttis korraldamise enda peale Fanny ise. Pianistina andis ta oma ainsa avaliku kontserdi suurel laval 1838. aastal, kui ta oli venna Esimese klaverikontserdi solistiks. Alles 1846. aastal otsustas Fanny Mendelssohn esmakordselt avaldada oma teoseid enda nime all. Nendeks olid tema laulud oopusenumbriga 1.
1821. aastal kihlus Fanny Mendelssohn maalikunstnik Wilhelm Henseliga, kuid tüdruku ema vastuseisu tõttu muutus abiellumine võimatuks. Viimane keelas neil lausa omavahelise kirjavahetuse, kui Hensel Itaaliasse kolis. Kui mees 1828. aastal Itaaliast tagasi tuli, kohtusid Fanny ja Wilhelm esimest korda üle pika aja ning pärast isa soovitust abiellusid nad 1829. aastal. Vaatamata abielule ei lahkunud Fanny oma vanemate korterist ning jäi sinna elama kuni surmani. Aasta pärast pulmi sündis nende ainus laps Sebastian Ludwig Felix Hensel, kusjuures nime pani Fanny oma lemmikheliloojate – Johann Sebastian Bachi, Ludwig van Beethoveni ja Felix Mendelssohni järgi.
Fanny Hensel suri Berliinis 1847. aastal pärast mitut järjestikulist insulti. Tema mõlemad vanemad ning vanaisa Moses olid kõik surnud samal põhjusel ning samal põhjusel suri kõigest kuus kuud hiljem ka tema vend Felix. Enne seda jõudis Felix Mendelssohn kirjutada õe mälestuseks veel oma Keelpillikvarteti nr 6.

Hilisemad austusavaldused

Fanny Henseli järgi on nimetatud Berliini Muusikakool (Musikschule Fanny Hensel), samuti tänav (Fanny-Hensel-Weg) ja algkool (Fanny-Hensel-Grundschule) Berliinis Kreuzbergi linnaosas. 
Berliini, Liidunõukogu hoonele Leipziger Straβel, kus kunagi asus Mendelssohnide maja, on püstitatud mälestustahvel Fanny ja Felix Mendelssohnile. Fanny ja Felixi mälestustahvel on püstitatud ka Hamburgi Ludwig-Ehrhardt-Straßele, kus asus nende praeguseks sõjas hävinud sünnikodu.
Eric W. Elsti poolt 16. augustil 1990 avastatud asteroid nr 9331 kannab nime Fannyhensel.