google/wiki40b huggingface dataset:
Odo Clunyst

Odo Clunyst, ka Cluny Odo (sündinud u 878 Le Mansis, surnud 18. novembril 942 Toursis) oli Cluny benediktlaste kloostri teine abt ja üks Cluny kloostrireformi initsiaatoritest.
Katoliku kirik kuulutas Odo 1407. aastal pühakuks. Tema mälestuspäev on 18. november. Püha Odot peetakse muusikute kaitsepühakuks püha Cecilia kõrval.

Eluloolist

Odo oli Déolsi isanda Ebbo I poeg ja isa pühendas ta Toursi Pühale Martinile. Esimese hariduse sai poiss Guillaume d'Aquitaine'i õukonnas, kus teenis kannupoisina. Pärast astumist benediktlaste ordusse 909. aastal õppis ta vabade kunste Toursis ja Pariisis. Pühitseti preestriks Baume-les-Messieurs' kloostris. 925. nimetati Odo Aurillaci kloostri kolmandaks abtiks, kuid loobus kohast koadjuutori Arnulfi kasuks.
Pärast Baume-les-Messieurs' abti Berno surma võttis Odo 927 üle 910. aastal alustatud Baume'i kloostri tütarkloostri Cluny juhtimise (nn Cluny II perioodil). Ta valvas hoolikalt ordureeglite järgimise üle, juurutas valju distsipliini, vaikimiskohustuse ja range askeesi. Vaatamata mitme vaimuliku aukandja vastuseisule saavutas Odo Püha Tooli ja osa aadlike heakskiidul selle, et Cluny kloostrile tekkis arvukalt tütarkloostreid ja sellega kasvas kloostrireformi mõju.

Muusika

Vabade kunstide hulka, mida Odo oli õppinud, kuulus ka muusika ja ordu kohustuste kõrval leidis Odo aega tegelda muusikaga kiriku tarbeks. Ta lõi gregooriuse laulu viise ja süstematiseeris neid ning kirjutas mõned muusikatoreetilised teosed, talle on ka omistatud traktaat "Dialogus de musica". Traktaadis on määratud kindlaks tänaseni kasutatavad tähed helikõrguste märkimiseks (Γ, A, B, C, D, E, F, G, a, b, b, c, d, e, f, g, aa), toetudes Eukleidese diatooniliste helide süsteemile, mida keskajal Boethiuse teoste kaudu tunti.

Ikonograafia

Odot kujutatakse pühapiltidel tavaliselt abti riietuses ja raamatuga käes.
Ikaalineni linn

Ajalugu

Ikaalinen sai omavalitsusüksuseks 1641. 1858 eraldati Ikaalineni vallast Ikaalineni alev. 1972 alev ja vald liitusid ning uue haldusüksuse nimeks sai Ikaalineni alev. 1977 nimetati kõik Soome alevid linnadeks. 
Linn on tuntud 1884. asutatud Põhjamaade suurima veekeskuse Ikaalisten Kylpylä järgi.
55% omavalitsuse elanikest töötab teenindussfääris ja 15% põllumajanduses.

Külad

Haapimaa, Heinistö, Heittola, Helle, Höytölä, Isoröyhiö, Jauhokuononmaa, Juhtimäki, Jyllinmaa, Kallionkieli, Kalmaankylä, Karhoinen, Karttu, Kiiala, Kilvakkala, Kolkko, Kovelahti, Kurkela, Leutola, Luhalahti, Läykkälä, Miettinen, Niemi, Pukara, Riitiala, Sammi, Sarkkila, Saukko, Sisättö, Sikuri, Sipsiö, Tevaniemi, Varessalmi, Vatsiainen, Vatula, Vehuvarpe, Viljala, Vähäröyhiö, Välikylä.

Kultuur

Seitsemise rahvuspark jääb osaliselt Ikaalineni linna maa-alale.
Ikaalinenis ilmub ajaleht Pohjois-Satakunta ja töötab kohalik raadiojaam Sun FM.
Ikaalinenis asub spordiklubi Ikaalisten Urheilijat, mis tegeleb jalgpalli, jäähoki, kergejõustiku, korvpalli ja suusatamisega. Kohalik orienteerumisklubi on Ikaalisten Nouseva Voima.
Ikaalineni sõprusvallad on Gagra (Gruusia), Ljusdal (Rootsi), Palamuse vald (Eesti), Stade (Saksamaa) ja Tynset (Norra).
Andres Loigom

Andres Loigom (sündinud 4. novembril 1961) on Eesti muusik. Ta osales ansamblis Kapell.
Ta on koostanud lastelaulude noodikogumiku "Väike meistrimees" (ilmus 2007).
Tavo Romann

Tavo Romann (sündinud 5. detsembril 1982) on eesti füsikokeemik ja teadusfotograaf.
Ta on Tartu Ülikooli Keemia instituudi rakenduselektrokeemia õppetooli füüsikalise keemia teadur. Ta on seotud kahe uurimisprojektiga: nanomaterjalide uuringutega  (projekti juht Jaan Aavik) ja funktsionaalsete mikro/mesopoorsete materjalide kõrgefektiivse energia muundamise ja salvestamise süsteemide väljatöötamisega (projekti juht Enn Lust).

Haridustee ja töökäik

Ta lõpetas 2005. aastal Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna keemia erialal cum laude bakalaureusekraadiga. 2006. aastal kaitses ta samas magistrikraadi ja 2010. aastal TÜ Füüsikalise keemia instituudi füüsikalise keemia õppetooli juures doktorikraadi. Doktoritöö juhendaja oli Enn Lust ja töö pealkiri "Preparation and Surface Modification of Bismuth Thin Film, Porous, and Microelectrodes" ("Vismuti õhukeste kihtide, poorsete ja mikroelektroodide valmistamine ning nende pinna modifitseerimise meetodid").
Ta töötab TÜ Keemia instituudis alates 2006. aastast: erakorralise teadurina (2006–2007) ja 2008. aastast teadurina.

Teadusfotograafia

2012. aastal Eesti teadusfoto konkursil sai tema foto vismuti lahustumisel tekkivatest kolmnurksetest struktuuridest parima teadusfoto auhinna.
2015. aastal valiti ta Eesti teadusfoto konkursil Eesti aasta teadusfotograafiks, kelle võidufoto näitab mikroskoobi abil ioonse vedeliku lagunemist kõrge pinge all. Foto jaanimardikatest sai teise koha üldkategoorias.
2016. aasta märtsis võistlesid Eesti parimad teadusfotod üleeuroopalisel teadusfoto konkursil. Siin sai tema video galliumi tilkade käitumisest vees teise koha kategoorias "teised meediafailid", kus hinnati fotode asemel audio- ja videofaile ning arvutiga loodud pilte (esimese koha sai Eesti esindaja Maxim Bilovitskiy meediafail).
Assassin's Creed Origins

Arendus

Mängu "Assassin's Creed Origins" arendamine algas 2014. aasta alguses pärast mängu "Assassin's Creed IV: Black Flagi" arendusprotsessi lõppu. Varem oli seerias ilmunud uus mäng igal aastal, kuid pärast mängu "Assassin's Creed Syndicate" ilmumist aastal 2015 otsustas Ubisoft "Originsi" ilmumise 2017. aastasse edasi lükata. Ubisofti tegevjuht Yves Guillemot ütles, et edaspidi soovitakse rohkem keskenduda konkreetsete mängude kvaliteedile ja võimalusele arendada tulevasi mänge uute mängumootoritega ning nimetas ühe edasilükkamise põhjusena ka "Assassin's Creed Syndicate'i" väikseid müüginumbreid. PC-versiooni loomise ülesanne anti Ubisoft Kievile, Ubisoft Montreal töötas konsooliversioonide kallal.
Lõuna-Eesti Päästekeskus

Lõuna päästekeskus on Päästeameti allüksus, mis tegeleb päästetööde, riikliku tuleohutusjärelevalve, päästealase ennetustöö ja kriisireguleerimisega Jõgeva-, Põlva-, Tartu-, Valga-, Viljandi- ja Võrumaal.
Keskuse kontor asub Tartu Annelinnas, Jaama tänaval. 2014. aasta lõpuni oli see Tartu kesklinnas, Vanemuise tänaval.
Aivar Kaldre

Aivar Kaldre (sündinud 24. juunil 1965) on Eesti laulja (tenor).
Aivar Kaldre lõpetas 1983. aastal Tallinna 17. Keskkooli. 1992. aastal lõpetas ta Tallinna Konservatooriumi laulu eriala Ivo Kuuse klassi. Ta laulab Eesti Rahvusmeeskooris (RAMis) ja Savonlinna ooperikooris.
Väljatugevus

Väljatugevus on vektoriaalne suurus. Väljatugevuse suund välja igas punktis ühtib sellesse punkti paigutatud positiivsele perioodilaengule mõjuva jõu suunaga.
Pierre Curie

Pierre Curie (15. mai 1859 Pariis – 19. aprill 1906 Pariis) oli prantsuse füüsik, Nobeli füüsikaauhinna laureaat 1903. 
Ta avastas koos abikaasa Marie Curiega raadiumi ja polooniumi.
Eesti Turismiamet

Eesti Turismiamet oli valitsusasutus, mis tegutses aastatel 1990–2000 mitme Eesti ministeeriumi valitsemisalas.
Aastast 2001 võttis Turismiameti ülesanded üle Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse Turismiagentuur.
Amet tegeles eeskätt Eesti turismipoliitika valdkonnaga ja turismi arendamisega.
Dmitri Nevedrov

Dmitri Nevedrov (sündinud 15. novembril 1973 Leningradis) on Eesti füüsik.

Elulugu

Dmitri Nevedrov on inseneri poeg.
1990. aastal lõpetas Nevedrov Kohtla-Järve 13. Keskkooli ja 1994 Tartu Ülikooli. 1996. aastal kaitses ta TÜ-s magistrikraadi teoreetilises füüsikas ja 1999. aastal doktorikraadi tahkisefüüsikas väitekirjaga "Nonlinear effects in quantum lattices". 2003. aastal kaitses ta magistrikraadi arvutiteaduses Colorado Ülikoolis Denveris.
Nevedrov töötas 1996–97 teadurina Saksamaal Cottbusi Tehnikaülikoolis ja 1996 DESY-s (Hamburg), 1998–99 Niels Bohri Instituudis Kopenhaagenis, 1999–2003 Wayne'i Ülikoolis (Detroit, USA), aastast 2003 Zenodata Corp. (Louisville, USA) vaneminsener programmeerimise alal.

Teadustöö

Dmitri Nevedrov on avaldanud töid tahkisefüüsikast, sh võre mittelineaarse kõrgtemperatuurilise ülijuhtivuse, Tomonaga-Luttingeri mudeli ja kvantfluktuatsioonide (tugevates väljades) kohta. Ta on ajakirja Journal of Physics Condensed Matter retsensent-referent 1997. aastast, Euroopa Teaduste ja Kunstide Akadeemia noorliige (1997) ja Londoni Füüsika Instituudi liige (2001).
Avo

Avo on mehenimi. Nime on pandud ka eestlastele.
1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Avo 1108 mehel. Avo on Eestis populaarsuselt 155. mehenimi.
Kõige populaarsem on eesnimi Avo vanuserühmas 60–64, kus neid on 10 000 elaniku kohta 21,99 ning Jõgeva maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 19,88. Avo on keskmiselt 59 aasta vanune (mediaanvanus on 60).
Peptiidside

Peptiidside on kovalentne side valgu molekuli ehitusse kuuluvate aminohappejääkide vahel. See on neljast aatomist koosnev funktsionaalne rühm (-CO-NH-), mida nimetatakse amiidrühmaks või peptiidrühmaks.

Süntees

Peptiidside moodustub siis, kui ühe molekuli karboksüülrühm reageerib teise molekuli α-aminorühmaga. Ühe molekuli karboksüülrühm (-COOH) kaotab vesiniku ja hapniku ning teise molekuli aminorühm (-NH₂) kaotab ühe vesiniku ning toimunud kondensatsioonireaktsiooni käigus eraldub vesi (H₂O). Reaktsiooni tasakaal on kallutatud pigem hüdrolüüsi kui sünteesi poole ja seega on peptiidsideme moodustumiseks vaja lisa energiat. Elusorganismides saadakse see energia ATP molekulidelt ning reaktsiooni viivad läbi spetsiifilised ensüümid.

Peptiidsideme omadused

Kuigi peptiidsideme karbonüülse süsiniku ja amiinse lämmastiku vahel on üksikside, on sel kaksiksidemele omaseid tunnuseid: peptiidsideme pikkus jääb tavalise C-N üksiksideme (1,49 Å) ja C=N kaksiksideme (1,27 Å) vahele, tüüpiliselt on see 1,32 Å pikkune. Lisaks ei ole võimalik rotatsioon peptiidsideme ümber. Kaksiksideme omadused on eelduseks ka sellele, et ühes peptiidsidemega seotud aminohappe paaris on kuus aatomit ühes tasapinnas, teisisõnu peptiidside on planaarne. Ühte tasapinda jääb ühe molekuli α-süsinik ja karbonüülrühm (C=O) ning teise molekuli NH-rühm ja α-süsinik. Planaarne peptiidside võib esineda kahes konfiguratsioonis. Kui kaks α-süsinikku asetsevad peptiidsideme suhtes vastaskülgedel, on tegu trans-konfiguratsiooniga, kui asetsevad samal küljel, on tegu cis-konfiguratsiooniga. Valkudes on peaaegu kõik peptiidsidemed trans-konfiguratsioonis. Cis-konfiguratsioon on takistatud, kuna sellises asetuses on aminohapete kõrvalahelad väga lähestikku, mistõttu toimuvad steerilised kokkupõrked. Erandiks on kahe proliini vaheline side, kus steerilised kokkupõrked toimuvad mõlemal juhul ja seega esineb valkudes sageli mõlemaid vorme.

Laeng

Valkude sünteesi jaoks väga oluline omadus on see, et peptiidside on laenguta, mis võimaldab peptiidahelatel moodustada tihedalt kokku pakitud globulaarseid struktuure.

Füüsikalised omadused

Peptiidside neelab valgust lainepikkusel 190–230 nm, mis muudab selle eriti vastuvõtlikuks UV-kiirgusele.

Lagundamine

Nagu ülalpool mainitud on reaktsiooni tasakaal kallutatud hüdrolüüsi poole. Sellegipoolest on peptiidside väga stabiilne: selle eluiga ulatub vesilahuses ilma katalüsaatori juuresolekuta 1000 aastani. Elusorganismides katalüüsivad hüdrolüüsi reaktsiooni spetsiaalsed ensüümid, mida nimetatakse proteaasideks. Peptiidsideme lagundamisel hüdrolüüsi teel vabaneb 8–16 kJ/mol ehk 2–4 kcal/mol vaba energiat.
Tildri põik

Tildri põik on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Sääse asumis.
Tildri põik jääb Tildri ja Vaablase tänava vahele. Pikkus on umbes 100 meetrit.
Tänava nimi võeti kasutusele 1958. aastal.
Lehar Linno

Lehar Linno (sündinud 28. jaanuaril 1954 Tartus) on Eesti auto- ja jalgrattasportlane.
1971–1973 tuli ta maanteesõidus 4 korda Eesti meistriks.
1994–1998 oli ta Autospordiliidu peasekretäri asetäitja.
Kuressaare raekoda

Kuressaare raekoda oli Kuressaare rae valitsushoone. Hoone asub Kuressaare kesklinnas aadressil Tallinna tänav 2.

Ehitus- ja saamislugu

17. sajandi teisel poolel toimus Rootsi ja Taani vahel sõda ülemvõimu pärast Läänemere maades, mis lõppes Saaremaa jaoks Brömsebro rahuga 1645. aastal ning Rootsi kuninganna Kristiina läänistas Saaremaa Prantsuse päritoluga Rootsi sõjaväelastele De la Gardie'dele, Magnus Gabriel De la Gardie määrati Saaremaa asevalitsejaks.
Magnus De la Gardie läänistas Kuressaare linnale Tiirimetsa mõisa ja veel maad Lõmalast ning nõudis vastutasuks linnalt kaalukoja (vaekoja) ja raekoja ehitamist. Mõningate vaheaegadega kestis raekoja ehitamine ligi 17 aastat ning esimene raekoda valmis 1670. aastal.
Kuressaare raekoja uurijate arvamus raekoja arhitektuurse lahenduse autorsuse kohta on see, et raekoja projekteeris Magnus De la Gardie, joonised valmistas ehitusmeister Franz Stimer, kes asus Riiga Elbingist ja töötas Magnus De la Gardie ülesandel Kuressaares aastatel 1648–1654.

Arhitektuur

Kuressaare raekoja lihtne ja range arhitektuur esindab Põhjamaade barokki. Hoone on kahekorruseline kõrge kelpkatusega hoone, ehituskehand on kuubikujuline, krohvitud paekivist seintega. Kuressaare raekoja fassaadi kõige pilkupüüdvamaks väliselemendiks peetakse barokset raidportaali. Portaali kohal on suurtest dolomiitplokkidest karniis, mille kohal omakorda dolomiidist voluutide vahel ornamenditud must kuldtähtedega kartušš.
Ehisvormil on ladinakeelne kiri, mis viitab hoone ühiskondlikule eripärale: "Semper officio fungitur utilitati hominum consulens et societati. Anno MDCLXX". Seda teksti on tõlgitud läbi aegade erinevalt. Viimane tõlge 1995. aastast kõlab järgmiselt: "Alati täidab ta oma kohust inimeste kasuks, selleks kodanikkonnalt nõu küsides. Aastal 1670". (tõlkija I. H. Jarvet; lause on ka ajalehe Kuressaare Sõnumid moto). Teksti kohal on kaks reljeefset greifi linna vappi hoidmas, välja täiteks on kasutatud taimemotiive.
Raekoja saali laes on 5,5 meetri pikkune ja 7,8 meetri laiune Eesti suurim lõuendlaemaal.
Saaremaa Jaani kogudus

EELK Saaremaa Jaani kogudus on luterlik kogudus Jaanil.
Kogudus kuulub Saarte praostkonda.
Koguduse õpetaja on Veiko Vihuri, organist Anna Sammelsaar. Juhatuse esimees on Aarne Põlluäär.
Jumalateenistused on üle pühapäeva algusega kell 14.00 Saaremaa Jaani kirikus.
The Ladies' Mercury

Ajalugu

Londoni publitsist John Dunton kirjastas Inglismaa ja Šotimaa esimest nii meestele kui ka naistele suunatud suurt ajalehte The Athenian Mercury. Leht käsitles kõikvõimalikke teemasid, sealhulgas teadust, religioon, armastust, abielu ja seksi. Athenian Mercury's toimus avalik arutelu, milles osalesid nii mehed kui ka naised. Kuna armastus, abielu ja muud nendesarnased teemad olid naiste seas populaarsed, otsustas toimetaja kirjutada iga kuu esimesel teisipäeval üksnes nendest. Otsusest andis toimetus teada 3. juunil 1691. Sel viisil sooviti vastata "mõistlikele küsimustele, mida õrnem sugu meile saadab".
Londonis trükitud The Ladies Mercury areneski välja Athenian Mercury igakuisest naisterubriigist. 27. veebruarist 1693 avaldas see nõuandekolumni. Iganädalane väljaanne lubas vastata "kõigile kenadele ja huvitavatele küsimustele armastuse, abielu, käitumise, riietumise ja huumori asjus naisterahvastelt, olgu nad neitsid, naised või lesed."
The Ladies Mercury koosnes ühest lehest, mille mõlemale küljele trükiti tekst. See ilmus vaid neli nädalat, 27. veebruarist 17. märtsini 1693. Ehkki see oli esimene naisteajakiri, ei nimetatud seda ingliskeelse sõnaga magazine; seda kasutati esmakordselt alles üldhuviajakirjas The Gentleman's Magazine, mis asutati 1731. aastal.

Analoogsed väljaanded

Peagi järgnesid teisedki naistele suunatud väljaanded, mil polnud siiski kuigivõrd suuremat edu: ajakirja Tatler juures ilmus Female Tatler ning The Spectatori juures lühikest aega igakuine The Female Spectator, mida toimetas Eliza Haywood.
Liivakivi

Liivakivi on tsementeerunud liivast koosnev settekivim.
Liivakivi kuulub purdkivimite hulka, olles nende tüüpilisimaks esindajaks. Mineraloogiliselt koosneb liivakivi põhiliselt kvartsist. Tsementeerivaks materjaliks liivaterade vahel on enamasti peenike kvartsipuru, kaltsiumkarbonaat või rauaoksiidid. Rauaoksiidid annavad liivakivile ka punaka värvuse. Puhtast kvartsist koosnev liivakivi on valget värvi.
Liiv, millest liivakivi on moodustunud, on setitatud reeglina, kas vooluvee või tuule poolt. Liivakivi on enamasti kihiline, sageli esineb põimkihilisus. Liivakivi sisaldab tihti konkretsioone ja kivistisi, ehkki viimastest on reeglina säilinud vaid fragmendid. Liivakivi moondumise tulemusel tekib kvartsiit.
Liivakivist koosneb suur osa Eesti aluspõhjast. Suurem osa Eesti all lasuvast devoni ladestust koosneb liivakivist (devoni liivakivi).  Liivakivi kasutatakse ehitusmaterjalina.
Peale kooli

"Peale kooli" (inglise "After School", vene "После школы") on 2012. aastal telekompaniide Walt Disney Pictures ja Venemaa Ostankino Pervõi Kanal koostöös valminud teleseriaal. Seriaali näidati kanalitel Pervõi Kanal/Disney Russia. Seriaali režissöörid on Oleg ja Vladimir Presnjakov.
Mitmed seriaali võttekohad olid Eestis.
Aed-põõsalind

Levila

Aed-põõsalind elutseb Euroopas, Kaukaasias ning Lääne-Siberi kesk- ja lõunaosas. Ta talvitub troopilises ja Lõuna-Aafrikas. Eestis on aed-põõsalind sage haudelind 
, tema pesitsusaegset arvukust hinnatakse 600 000–900 000 paarile .

Välimus

Aed-põõsalind meenutab väliselt ja käitumiselt samasse perekonda kuuluvat mustpea-põõsalindu, kuid on veidi suurem. Sulestik on ühetooniline: ülalt hallikaspruun oliivja varjundiga, rinna tagaosa, kõhualune ja sabaalune on valged. Isas- ja emaslindude sulestik on ühesugune. Noorlindude sulestik on samasugune, ainult tuhmim.
Aed-põõsalinnu üldpikkus on 13–14,5 cm. Ta on silmapaistmatu välimusega, hiirekarva laululind. Laul on kiire ja ühtlase tugevusega mulin. See sarnaneb mustpea-põõsalinnu lauluga, kuid on mahedam ja voolavam, ühelaadsem ja flöötivate helideta. Kutsehüüd on täksiv "tak-tak" või "tšek", mida erutusel kiiresti korratakse.

Elupaik

Aed-põõsalind elutseb lehtmetsades, lehtvõsades, puisniitudel, parkides ja aedades.

Pesitsemine

Aed-põõsalind saabub Eestisse mai keskpaiku ja lahkub augustis (üksikud septembris). Pesa on kausjas, koosneb korratult kuhjatud rohukõrtest. Kurnas on 4–6 muna. Pojad väljuvad pesast umbes kahe nädala vanuselt.

Toitumine

Aed-põõsalind toitub putukatest nagu teisedki põõsalinnud. Peamiselt sööb ta mardikaid (kärsaklasi ja poilasi) ning liblikaröövikuid, harvem kiletiivalisi (enamasti lehevaablasi ja nende vastseid), kärbseid ja lutikalisi. Suve lõpul ja sügisel sööb ta meelsasti mitmesuguseid marju ja vilju (kikkapuu, lodjapuu, paakspuu, vaarikas, mustikas jne).
Riksens Ständen

Riksens Ständen oli Rootsi sõjalaev. Laev ehitati 1744 ja hukkus 1790. Laevavrakk asub Aegna saare lähedal. Vrakk avastati 1998. Vrakk on tunnistatud Eesti kultuurimälestiseks.
13. mail 1790 osales laev Rootsi-Vene merelahingus, mille käigus jooksis vigastatult Aegna karidele. Seejärel rootslased hülgasid laeva ja panid selle põlema.
Robert Trujillo

Robert Trujillo (täisnimega Roberto Agustín Hipólito Miguel Santiago Samuel Pérez de la Santa Concepción Trujillo de Niño de Jesús Veracruz; sündis 23. oktoobril 1964) on bassist, kes on mänginud ansamblites Suicidal Tendencies, Infectious Grooves, Cyco Miko, Black Label Society ja koos Ozzy Osbourne'iga enne liitumist Metallicaga aastal 2003. 
Trujillo valiti Metallica bassistiks alles kaks aastat pärast eelmise bassimehe Jason Newstedi lahkumist ja bändi albumil "St. Anger" mängis bassi Metallica produtsent Bob Rock.
Karl Ernst von Berg

Karl Ernst von Berg (7. aprill/18. aprill 1773 Zwickau – 11. detsember/23. detsember 1833 Dresden) oli Eesti vaimulik, vaimuliku kirjanduse ja kooliraamatute autor, tõlkija ning Liivimaa kindralsuperintendent.

Elulugu

Karl Ernst von Berg õppis aastast 1782 Zwickau ladina koolis. Aastatel 1791–1795 õppis ta (immatrikuleeriti 25. juulil 1791) Leipzigi ülikoolis filoloogiat ja usuteadust. Aastatel 1796–1797 oli ta õpetaja Zwickau linnakoolis. Saabus aastal 1797 Liivimaale, oli siis koduõpetaja Jürgensohnide juures Tarvastu mõisas. Ordineeriti 28. augustil 1799 õpetajaks.
Karl Ernst von Berg oli 1799–1807 Tarvastu Peetri koguduse õpetaja, 1807–1825 Halliste ja Karksi Peetri koguduse õpetaja ning 1825–1828 Sangaste ja Laatre Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja. Oli aastatel 1811–1828 Pärnu praostkonna praost. Oli aastal 1819 Piibliseltsi Pärnu-Viljandi osakonna asutajaliige ja juhataja. Oli aastatel 1828–1833 Liivimaa kindralsuperintendent ja Liivimaa konsistooriumi asepresident.
Mihhail Margelov

Mihhail Margelov (sündinud 22. detsembril 1964 Moskvas) on Venemaa poliitikategelane, Pihkva oblasti kuberneri esindav Föderatsiooninõukogu liige alates 2000. aastast, alates 2011. aastast presidendi eriesindaja koostöö küsimustes Aafrika riikidega. Margelov on Ühtse Venemaa liige.
Aastatel 2003 kuni 2005 oli ta Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee (PACE) aseesimees ja kaotas 2008. aastal PACE presidendi valimistel Lluis Maria de Puigile.
Mihhail Margelovi vanaisa on armeekindral Vassili Margelov (Markelov), isa Vitali Margelov Nõukogude Liidu Välisluureteenistuse direktori asetäitja.
Aleksandr Zaporožets

Aleksandr Ivanovitš Zaporožets (vene keeles Александр Иванович Запорожец) on vene näitleja ja teatripedagoog.
Ta lõpetas 1970. aastal Kaug-Ida Pedagoogilise Kunstide Instituudi teatriteaduskonna näitekunsti erialal. Ta on Gorki-nimelise Primorje Krai Akadeemilise Draamateatri juhtiv näitleja. Ta töötas seal aastatel 1971–1979 ja töötab 1984. aastast.
Näitlejatöö kõrvalt tegutseb ta teatripedagoogina Kaug-Ida Riikliku Kunstide Instituudi näitlejameisterlikkuse kateedris. Ta on professor ja teatriteaduskonna dekaan.

Isiklikku

Tema poeg Valentin Zaporožets (sündinud 1981) on Gorki-nimelise Primorje draamateatri näitleja.
Koljaku-Oandu allikad

Koljaku-Oandu allikad on allikad Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. Allikad jäävad Lahemaa rahvuspargi alale. 
Allikad paiknevad paekalda jalamil u 4 km pikkuses ja 100 m laiuses allikasoos (Koljaku-Oandu soo); see on ühtlasi Eesti suurim allikasoo. Allikate seas on nii lange- kui tõusuallikaid. Nende vooluhulk on (0,1) 1–3 l/s.
Pakerordi lade

Pakerordi lade on ordoviitsiumi ladestu vanim regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade) Eestis. Lademe paksus on kuni 17 m. Seda hakkas esimesena eristama Percy E. Raymond aastal 1916. Lademe stratotüübiks on määratud Pakerordi paljand, lademe laiendatud stratotüübiks on aga Rannamõisa pank. Lademe piire määratlevaks stratotüübiks on Vihula paljand. Lade on oma nime saanud Pakri poolsaare saksakeelse nimekuju järgi (Pakerort).
Uuema käsitluse kohaselt jääb Kambriumi ja Ordoviitsiumi piir Pakerordi lademesse kuuluvasse Kallavere kihistusse, muutes seega Pakerordi lademe osaliselt ka Kambriumi lademeks. 
Pakerordi lade lasub lademeteks jagamata kambriumi kivimeil ja see lamab Varangu lademe all. Lademe vanus on 486,2...489,8 miljonit aastat. Koos Varangu lademega kuuluvad nad Ölandi ladestiku Iru alamladestikku. Lademes on omakorda eristatud Karepa alamlade ja Vihula alamlade. Üleilmses standardis vastab sellele Tremadoci lade.
Litostratigraafiliselt vastavad sellele Kallavere kihistu Rannu, Katela, Orasoja ja Suurjõe kihistik, Paluknė kihistik, Salantai kihistik, Türisalu kihistu ning Tosna kihistu.
Lademe avamus on Põhja-Eesti klindi allosas. Lade paljandub näiteks Pakri pangal, Türisalus ja Kadriorus Hundikuristikul.
Lademe kivimkoosseisus on kvartsliivakivi, oobolusliivakivi, aleuroliiti, Türisalu kihistus ka diktüoneemaargilliiti. Põhja-Eestis markeerib lademe alumist piiri oobolusliivakivi all lasuv perekonna Obolus jäänuseid sisaldav konglomeraat.