google/wiki40b huggingface dataset:
Maserati Merak

"Top Gear"

BBC autosaates "Top Gear" ostis Jeremy Clarkson saatejuhtidevahelisel võistlusel 7000 naelsterlingi eest kasutatud Meraki. Võistluse eesmärgiks oli vähem kui 10 000 naela eest osta keskmootoriga itaalia sportauto. Clarkson oli oma autoga esimene kasutaja, kuna auto mootor lakkas töötamast. Jeremy Clarkson pidas oma autot Maserati Merak SS-iks, kuid hiljem selgus, et eelmine omanik oli lisanud SS-märgi autole ise, ning tegemist oli tavalise Merakiga. Jeremy Merakil olnud 190 hobujõust oli dünamomeetril testides jäänud alles vaid 80.
Klaviatuur (muusika)

Klaviatuur ehk klahvistik on muusikas klahvpilli osa.
Klahvi vajutamisel tekib heli.
Klahvid on järjestatud helikõrguse järjekorras: vasakul on madalamad (väiksema helisagedusega) ning paremal kõrgemad (suurema helisagedusega) helid.
Tänapäevane klaviatuur koosneb tavaliselt valgetest ja mustadest klahvidest. Valged klahvid vastavad alushelidele ja mustad klahvid alushelide alteratsioonidele. Valged ja mustad klahvid kokku moodustavad kromaatilise helirea.
Kromaatilist helirida tähistavad klahvid on rühmitatud tsükliliselt 12 kaupa. Iga kahe klahvi vahel on pooltoon. 12-klahviliste tsüklite algusklahvide vahel on puhas oktav.
Kõige varasem teadaolev klaviatuur oli vesiorelil.
Anganchi

Anganchi (San Pedro, A'nganyi) on küla Ekvatoriaal-Guineale kuuluva Annobóni saare idarannikul Anganchi lahe ääres.
Küla läbib Anganchi jõgi.
Seal elab umbes 50 peret.
Lohusuu Kool

Lohusuu kool on kool Ida-Viru maakonnas Mustvee vallas Lohusuul.
Kool kandis varem nime Lohusuu Põhikool.
2006 sai kool kauni kooli auhinna.
Serbia suurvürstkond

Vukani valitsemine

Aastal 1091 või 1092 sai Vukan sõltumatuks, võttes suurvürsti tiitli (veliki župan). Tema riigi keskus oli tänapäevane Novi Pazar. Talle allusid kohalikud hertsogid (župan, kes haldas krahvkonnaga võrdset territooriumi), kellel näis olevat rohkem või vähem autonoomiat krahvkonna siseasjades, kuid kes olid kohustatud olema truud Vukanile ja toetama teda lahingus. Näib, et hertsogid olid oma krahvkondade pärilikud valitsejad, kes valitsesid oma maad enne, kui Duklja annekteeris Raška.
1090. aasta paiku hakkas Vukan rüüstama Bütsantsi territooriumi, alguses lähedases Kosovos. Esialgu ei suutnud bütsantslased Vukani vastu samme astuda, kuna seisid silmitsi sissetungivate petšeneegide tõsise ohuga. 29. aprillil 1091 hävitasid bütsantslased petšeneegide väe. Seoses petšeneegide võitmisega sai Alexios I Komnenos nüüd serblaste vastu pöörduda.
Alguses saatis Alexios I armee Durazzo strategose juhtimisel, mille Vukan aastal 1092 võitis. Keiser kogus nüüd palju suurema armee, mida juhtis ise, marssides Raška peale. Vukan saatis saadikud, otsides rahu, millega Alexios I kiiresti nõustus, kuna kodus tekkis uus probleem polovetsidega, kes rüüstasid maad Adrianoopoli juures. Kohe pärast keisri lahkumist murdis Vukan lepingu ja alustas laienemist piki Vardari jõge, saades palju saaki ning võttes Vranje, Skopje ja Tetovo linnad. 1094. või 1095. aastal marssis Alexios I serblaste vastu. Vukan saabus koos oma hertsogitega keisri telki ja pakkus rahu, pakkudes pantvangiks oma poja Uros I (kogu 12. sajandil oli tavaline, et suurvürsti sugulased jäid rahu pandiks keisri õukonda).
Sellest ajast oli Raška sõltumatu – Vukan toimis täiesti omatahtsi, ei olnud enam Duklja vasall. Duklja ei pakkunud ennast kodusõja tõttu Raška-Bütsantsi sõtta.
Vukan marssis taas lõunasse, Makedooniasse. Alexios ei suutnud talle midagi teha, kuna toimus Ristisõda. Aastal 1106 alistus Vukan Alexiosele.
Hermann Staudinger

Hermann Staudinger (23. märts 1881 – 8. september 1965) oli saksa keemik.
Ta pani aluse kõrgmolekulaarsete ühendite keemiale. Tema loodud on ka makromolekuli mõiste.
Aastal 1953. sai ta Nobeli keemiaauhinna.
Nobeli keemiaauhinna laureaat
1901 Hoff • 1902 Fischer • 1903 Arrhenius • 1904 Ramsay • 1905 Baeyer • 1906 Moissan • 1907 Buchner • 1908 Rutherford • 1909 Ostwald • 1910 Wallach • 1911 M. Curie • 1912 Grignard, Sabatier • 1913 Werner • 1914 Richards • 1915 Willstätter • 1918 Haber • 1920 Nernst • 1921 Soddy • 1922 Aston • 1923 Pregl • 1925 Zsigmondy • 1926 Svedberg • 1927 Wieland • 1928 Windaus • 1929 Harden, Euler-Chelpin • 1930 Fischer • 1931 Bosch, Bergius • 1932 Langmuir • 1934 Urey • 1935 F. Joliot-Curie, I. Joliot-Curie • 1936 Debye • 1937 Haworth, Karrer • 1938 Kuhn • 1939 Butenandt, Ružička • 1943 Hevesy • 1944 Hahn • 1945 Virtanen • 1946 Sumner, Northrop, Stanley • 1947 Robinson • 1948 Tiselius • 1949 Giauque • 1950 Diels, Alder • 1951 McMillan, Seaborg • 1952 Martin, Synge • 1953 Staudinger • 1954 Pauling • 1955 Vigneaud • 1956 Hinshelwood, Semjonov • 1957 Todd • 1958 Sanger • 1959 Heyrovský • 1960 Libby • 1961 Calvin • 1962 Perutz, Kendrew • 1963 Ziegler, Natta • 1964 Hodgkin • 1965 Woodward • 1966 Mulliken • 1967 Eigen, Norrish, Porter • 1968 Onsager • 1969 Barton, Hassel • 1970 Leloir • 1971 Herzberg • 1972 Anfinsen, Moore, Stein • 1973 Fischer, Wilkinson • 1974 Flory • 1975 Cornforth, Prelog • 1976 Lipscomb • 1977 Prigogine • 1978 Mitchell • 1979 Brown, Wittig • 1980 Berg, Gilbert, Sanger • 1981 Fukui, Hoffmann • 1982 Klug • 1983 Taube • 1984 Merrifield • 1985 Hauptman, Karle • 1986 Herschbach, Lee, Polanyi • 1987 Cram, Lehn, Pedersen • 1988 Deisenhofer, Huber, Michel • 1989 Altman, Cech • 1990 Corey • 1991 Ernst • 1992 Marcus • 1993 Mullis, Smith • 1994 Olah • 1995 Crutzen, Molina, Rowland • 1996 Curl, Kroto, Smalley • 1997 Boyer, Walker, Skou • 1998 Kohn, Pople • 1999 Zewail • 2000 Heeger, MacDiarmid, Shirakawa • 2001 Knowles, Noyori, Sharpless • 2002 Fenn, Tanaka, Wüthrich • 2003 Agre, MacKinnon • 2004 Ciechanover, Hershko, Rose • 2005 Grubbs, Schrock, Chauvin • 2006 Kornberg • 2007 Ertl • 2008 Shimomura, Chalfie, Tsien • 2009 Ramakrishnan, Steitz, Yonath • 2010 Heck, Negishi, Suzuki • 2011 Shechtman • 2012 Lefkowitz, Kobilka • 2013 Karplus, Levitt, Warshel • 2014 Betzig, Hell, Moerner • 2015 Lindahl, Modrich, Sancar • 2016 Feringa, Sauvage, Stoddart • 2017 Dubochet, Frank, Henderson • 2018 Arnold, Smith, Winter
Poke

Poke (havai keeles "viilutama" või "risti tükkideks lõikama"; on toore kalaliha kuubikutel põhinev salat, mida süüakse eelroa või põhiroana ja mis on üks havai köögi põhilisi roogi. Traditsiooniliselt on pokes aku (rammus tuunikala) või heʻe (kaheksajalg). Heʻe poket (kaheksajalapoket) kutsutakse sageli selle jaapani nimega tako poke (tako on jaapani keeles kaheksajalg), välja arvatud havai keelealal nagu Niihau saar. Üha populaarsemaks muutuvat ahi poket tehaks tavaliselt kulduim-tuunist (Thunnus albacares). Poket tehakse ka toorest lõhest või selgrootutest nagu austrid, sinikarbid, krevetid jts.
Euroopas on analoogsetest toorkalatoitudest tuntud kalatartar ja kala-carpaccio, Jaapanis sashimi, Peruus ceviche.

Ajalugu

Traditsiooniline Havai poke koosneb kalast, mis on puhastatud sisikonnast, luudest ja nahast, ning mida serveeritakse lisanditega nagu meresool, küünlapähkel, vetikad ja limu-vetikad (Asparagopsis taxiformis).
Toiduajaloolase Rachel Laudani andmeil muutus poke praegusel kujul populaarseks 1970. aastatel. Selles kasutatu puhastatud kalaliha koos havai soola, vetikate ning röstitud ja jahvatatud küünlapähklitega. Selline poke on Havail tänini populaarne.
2012. aasta paiku muutus poke üha populaarsemaks ka USA mandriosas, kus tekkis arvukalt pokerestorane (valdavalt kiirtoidurestoranid). 2014-2016 kahekordistus havai restoranide arv Foursquare'is (algselt 342, lõpuks 700). Neis restoranides valmistati niihästi traditsioonilist poket kui ka uut laadi pokesid, millesse lisati näiteks avokaadot, ponzu-kastet, teriyakit, seeni, karamellistatud sibulat, marineeritud jalapeñot, srirachat, koriandrit, ananasssi või kurki. Tänapäevased pokerestoranid ongi valdavalt kiirtoidukohad, kus salati saab koostada eri komponentidest, alates kalast ja lõpetades kastmega. Kõige populaarsem on endiselt tuunikala, kuid kasutatakse muudki kalaliha ja mereande. Ameerikas tähistatakse ka festivali "I Love Poke". USA mannermaal valmistatav poke erineb üldjuhul traditsioonilisest havai pokest: kala ei ole eelnevalt marineeritud, vaid sellele lisatakse kohapeal kastmeid.

Koostisosad

Poke sai alguse, kui kalamehed hakkasid maitsestama saagist lõigatud tükke. Traditsiooniliste pokelisandite valikut on tugevalt mõjutanud aasia, eriti jaapani köök. Nende hulka kuuluvad sojakaste, roheline sibul ja seesamiõli, aga ka furikake (segu kuivatatud kalast, seesamiseemnetest ja kuivatatud vetikatest), hakitud kuivatatud või värske tšillipipar, limu-vetikad, meresool, inamona (kaste röstitud, soolatud ja jahvatatud küünlapähklitest), kalamari, wasabi ja Maui sibul. Põhiainena võidakse kasutada ka vinnutatud kaheksajalga (heʻe), muid tuunikala liike, lõhet ja mitmseuguseid selgrootuid.
Traditsiooniline havai poke võib sisaldada kalalihakuubikuid, Maui sibulaid, inamonat, limut, sojakastet, rohelist sibulat või seesamiõli.
Ameerika Riikide Konföderatsiooni dollar

Ameerika Riikide Konföderatsiooni dollar oli Ameerika Riikide Konföderatsiooni rahaühik.
Aastail 1861–1865 lasti käibele paberrahasid nimiväärtuses 0,1–1000 dollarit. Näidised valmistati 1-sendisest ja ½-dollarilisest mündist, kuid metalli puudusel Konföderatsiooni münte käibele ei lastud. Käibeloleku aja jooksul elas Ameerika Riikide Konföderatsiooni dollar üle hävitava inflatsiooni, muutudes kodusõja lõpul praktiliselt väärtusetuks.
Pärast kodusõja lõppu keeldus Ameerika Ühendriikide valitsus Ameerika Riikide Konföderatsiooni rahasid välja lunastamast.
Romualdas Ozolas

Romualdas Ozolas (31. jaanuar 1939 Joniškėlis– 6. aprill 2015 Vilnius) oli Leedu poliitik, pedagoog ja publitsist.
Aastatel 1973–1990 oli Ozolas NLKP liige. Aastal 1988 ühines ta Leedu iseseisvusliikumisega ja oli Sąjūdise algatusgrupi liige.
1993 sai Ozolas Leedu Keskerakonna esimeheks, 1996 valiti ta Leedu Seimi liikmeks.
Alfenus Varus

Alfenus Varus (u 39 eKr või 46 eKr Cremona – 9 pKr) oli Vana-Rooma jurist, kirjanik ja väejuht, kes võis põlvneda Publiuse perekonnast. Alfenus Varus  oli Servius Sulpicius Rufuse õpilane ja ainus Serviuse õpilane, keda on mainitud Digestides.
Alfenus Varusest on teada õpetaja Helenius Acroni säilinud lugude kaudu Horatiuse (Quintus Horatius Flaccuse, Rooma lüürilise luuletaja) märkustes satiiride kohta. Oletatakse, et Horatiuse teoses nimetatud advokaat Alfenus Vafer oli Cremonast pärit juuksur või jalatsikaupmees, kes tuli Rooma, sai Serviuse tudengiks ning soovis saada konsuliks ja austatud avalike matustega.
Pomponiuse teoste säilinud katkendites on väidetud, et Varus saavutas konsuli staatuse, kuid leidis, et muud faktid tema kohta ei pruugi tõesed olla. Pomponius leidis, et Publius Alfenus Varus, kes töötas konsulina, võis olla küll juristi poeg, kuid ta ei pidanud usaldusväärseks teisi Horatiuse esitatud väiteid Alfenus Varuse kohta. Faktid, et Alfenus on põline cremonalane, ta on olnud Serviuse õpilane, jurist ning konsul, ühtivad kõikides säilinud teostes.
Alfenus Varus oli ka sõjaohvitser ja Rooma väejuht, mida kinnitab asjaolu, et teda edutati oma elu hilisemal perioodil väejuhi positsioonile. 
Alfenus Varus sai 9 pKr Teutoburgi metsas Arminiuse juhitud germaanlaste väelt lüüa, tema 3 leegioni hukkusid ning Varus tappis enda. Varuse lüüasaamise tagajärjel kaotas Rooma oma Reini-tagused valdused.

Teosed

Alfenus Varus oli silmapaistev jurist: ta koostas 40 Digestide teost (nn tellitud teesid). Esimeses raamatus tsiteeriti Labelit, 34. raamatus Gelli, 39. raamatus Paulust, teised tsitaadid on 2. ja 3. sajandi juristide omad ilma kindla päritoluta.  Säilinud on Justinianuse samanimelisest teosest 70 väljavõtet, mis on varaseimad sidusad juriidilised tekstid.
Viidates enda ja oma õpetaja Serviuse arvamusele, kasutas Alfenus oma teadmisi õiguslikes olukordades. Ta analüüsis juhtumeid, milles temaga konsulteeriti, üksikasjalikumalt, kui teised advokaadid.
Alfenuse Digestidest, mida peetakse vanimaks Rooma jurisprudentsi teoseks, on  säilinud 54 väljavõtet, kuid on ka arvatud, et Alfenus võis olla kõigest Serviuse teoste toimetaja. Säilinud Alfenuse Digestide fragmentidest ilmneb, et Alfenus tundis hästi kreeka keelt, kuna katkendid on kirjutatud puhta ja selge stiiliga. Digestides ilmunud kanded näitavad, et Alfenuse jaoks ei olnud võõrad ka arutelud filosoofidega. Aulus Gelliuse sõnul tundis Alfenus huvi antiigiga seotud teemade vastu; Gellius tsiteerib lõiget oma Digesti 34. raamatust, milles Alfenus mainib roomlaste ja kartaagolaste vahelise lepingu tingimusi. Alfenusele viitavad sageli ka hilisemad juristid. Pandekti fragmendid on võetud Digestide 2.–8. raamatust, mis on saadud juristi Julius Paulus Prudentissimuselt. Kogu Digestide arv selgub Florentine indeksist; Gelliuse lõigus tsiteeritakse 34. raamatut ja Pauluse lõigus on viidatud 49. raamatule. See, kas Pauluse epitoom on läinud kaugemale 8. raamatust või mitte, on teadmata.
Xuetangliangzi

Xuetangliangzi (学堂梁子; Xuetangliangzi yizhi, 学堂梁子遗址) ehk Yunxiani inimese leiukoht on paleontoloogiline leiukoht Hiinas Hubei provintsis Yuni ringkonnas kohas kus Quyuan He suubub Hani jõkke. Geograafilised koordinaadid on 32° 49′ 5″ N, 110° 35′ 5″ E.
Aastatel 1989 ja 1990 leiti sealt (Mitousi valla lähedalt) kaks tugevasti deformeerunud ja purunenud koljut ("Yunxiani inimesed", arhiivinumbrid EV 9001 und EV 9002). Hiinlastest kirjeldajad määrasid need Homo erectus'teks. Naabrusest leitud loomafossiilide järgi hinnati nende vanus umbes 600 kuni 400 tuhandele aastale. Paleoantropoloog  Chris Stringer osutas 2012 sellele, et tegu võib olla Denisova inimestega. 
Fossiilid kaevasid välja Hubei Provintsi Kultuuresemete ja Arheoloogia Instituut, Yunyangi muuseum ja Yuni ringkonna muuseum.  
Alates 2001. aastast on leiukoht Hiina Rahvavabariigi mälestiste nimekirjas (number 5-79).
Angela Merkel

Biograafia

Tema isa Horst Kasner (1926–2011) oli luterlik pastor. Merkeli ema Herlind (neiupõlvenimi Jentzsch, s. 1928) oli inglise ja ladina filoloog.
Aastal 1954 sai Merkeli isa pastori koha Quitzowi kirikus, Perlebergi lähedal Saksa DV-s. Perekond kolis lähedalasuvasse Templini linna, kus Merkel ka üles kasvas.
Aastal 1973 astus Merkel Leipzigi Ülikooli, kus õppis füüsikat. Kooli lõpetas ta 1978. aastal ning asus tööle Saksa DV Teaduste Akadeemia füüsikalise keemia instituudis (1978–1990). Ta oli instituudis agitatsiooni- ja propagandasekretär FDJ liinis.

Poliitikukarjäär

Poliitikasse läks ta aastal 1989.
Aastal 1991 valiti Merkel Helmut Kohli valitsuse nais- ja noorsooasjade ministriks.
Aastal 1994 määrati ta keskkonnaministriks.
Aastal 1998 sai Merkelist Kristlik-Demokraatliku Liidu peasekretär.
Aastatel 2000–2018 oli ta Kristlik-Demokraatliku Liidu esimees.
Alates 22. novembrist 2005 on Merkel Saksamaa liidukantsler.
Merkel on tugevalt mõjutanud Euroopa Liidu poliitikat. 2007. aastal oli Merkel Euroopa Nõukogu president ning mängis olulist rolli Lissaboni lepingu sõlmimisel.
Merkel mängis ka olulist rolli 2008. aasta majanduskriisi ning sellele järgnenud Euroopa võlakriisi tagajärgede lahendamisel, kus ta võttis enda kanda peamise otsustaja rolli.
2015. aastal puhkenud pagulaskriisi ajal lubas Merkel Saksamaa liidukantslerina pakkuda abi Süüriast ja mujalt Lähis-Idast Saksamaale saabuvatele pagulastele. Kuulsaks sai Merkeli ütlus "Wir schaffen das" ("Me saame sellega hakkama"). Tema valitsusajal otsustas Saksamaa pakkuda varjupaika 800 000 Euroopasse saabunud Lähis-Ida sõjapõgenikule.
Merkel on kõige kauem võimul püsinud Euroopa Liidu liikmesriigi valitsusjuht.
2018. aasta oktoobris teatas Merkel, et ei kavatse enam kandideerida Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liidu juhiks, ent lubas jääda liidukantsleriks kuni 2021. aasta valimisteni. Merkel on kõige kauem võimul olnud valitsusjuht Euroopa Liidus.
Kuusiku tänav

Kuusiku tänav on tänav Rakvere linna loodeosas, Mõisavälja linnaosas.
Tänav saab alguse Ilu puiesteelt. Suundudes lääne suunas, lõpeb tänav tupikuga maantee viadukti juures.  Tänava pikkus on 202 meetrit ja ta on paralleelne Tallinna–Narva raudteeliiniga, mis asub 80 meetrit põhja pool.
Tänava ääres paiknevad ühepereelamud, mis on ehitatud 20. sajandi teises pooles.
Neil Etheridge

Neil Leonard Dula Etheridge (sündinud 7. veebruaril 1990 Londonis) on Inglismaa ja Filipiinide jalgpallur, kes mängib väravavahina Inglismaa esiliiga klubis Cardiff City ja Filipiinide jalgpallikoondises.
Etheridge sündis Londonis inglasest isa ja filipiinid päritolu ema lapsena. Ta hakkas jalgpalli mängima üheksa-aastaselt. 2003. aastal liitus ta Chelsea noorteakadeemiaga. Algselt mängis ta ründajana, kuid hakkas treeneri soovitusel väravavahiks.
2006. aastal suundus ta Fulhami ja sõlmis klubiga profilepingu. Ainsa mängu Fulhami põhimeeskonnas tegi ta 14. detsembril 2012 UEFA Euroopa Liiga mängus Taani klubi Odense vastu. Hooajal 2012–13 oli ta laenul Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubis Bristol Rovers ja hooajal 2013–14 kolmanda liiga klubis Crewe Alexandra. Hooaeg 2014–15 möödus Oldham Athletius ja esiliiga klubis Charlton Athletic. Liigas õnnestus tal koosseisu pääseda ainult Charlton Athletici meeskonnas.
2015. aasta juulis sõlmis ta kolmanda liiga klubiga Walsall kahe aasta pikkuse lepingu. Hooajal 2015–16 õnnestus tal esimest korda karjääri jooksul saada põhiväravavahiks, pidades liigas Walsalli meeskonnas 40 mängu.
2017. aasta mais sõlmis ta lepingu esiliigas mängiva Cardiff Cityga. Ta sai kohe Cardiff City põhiväravavahiks ja aitas klubil Inglismaa esiliigas saada teise koha, millega kindlustati pääs Premier League'isse. Seejärel sõlmis ta Cardiff Cityga uue kolme aasta pikkuse lepingu. Debüüdi Premier League'is tegi ta 11. augustil 2018 mängus Bournemouthi vastu. Ta sai sellega esimeseks Filipiinide ja Kagu-Aasia jalgpalluriks, kes on Premier League'is väljakule pääsenud. Mängus Bournemouthi vastu tõrjus ta Callum Wilsoni penalti, kuid ei suutnud klubi päästa 0:2 kaotusest. 2019. aastal valiti ta Cardiff City aasta mängijaks.
Etheridge on mänginud korra Inglismaa kuni 16-aastaste koondises. Debüüdi Filipiinide jalgpallikoondises tegi ta 2008. aastal mängus Brunei vastu.
Bolševik (Pärnu rajoon)

Bolševik oli kolhoos Pärnu rajoonis Audru külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Jõõpre. Kolhoosi pindala oli 5200 ha.
Lepo Sumera Ühing

Lepo Sumera Ühing (ka: Sumera Ühing) on aastal 2000 asutatud ühing, mille põhitegevus on Lepo Sumera loomingu tutvustamine ja jäädvustamine.
Ühingu eestvõttel algatati Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumis asuva Lepo Sumera arhiivi korrastamine.
Ühing korraldab aastast 2003 rahvusvahelist Lepo Sumera nimelist heliloomingukonkurssi.
Umbria

Loodus

Umbria on künklik ja mägine maa. Idas kõrguvad Apenniinid, kõrgeim punkt on Marche maakonna piiril asuv Mount Vettore (2476 m). Suurim jõgi on Tiber, lääneosas laiub Trasimeno järv, mis on Itaalias suuruselt neljas.
Umbrias asub 1993. aastal rajatud Monti Sibillini rahvuspark.

Suuremad linnad

Assisi, Città di Castello, Deruta, Foligno, Gubbio, Montefalco, Narni, Norcia, Orvieto, Perugia, Spoleto, Terni, Todi.

Ajalugu

Umbria on nime saanud siin alates 6. sajandist eKr elanud umbrite hõimu järgi. Hiljem hõivasid Umbria alad etruskid ja roomlased. 
Keskajal asutasid langobardid siin Spoleto hertsogiriigi. 13. sajandiks oli enamus maakonnast killustunud linnriikideks; hiljem ühendati need Paavstiriigiga ning jäid selle koosseisu kuni Itaalia ühendamiseni 1860. aastal.

Umbria köök

Norcia linn on tuntud mustade trühvlite poolest. Neid kasutatakse palju ka kohalikus köögis pasta, liha ja munatoitude juures, aga ka näiteks pecorino tartuffo juustu valmistamisel. Kuulsad on ka Norcia soolaliha ja Castelluccio läätsed. 
Umbria köök on lihtne ja rustikaalne, pearolli mängivad pastad ja liharoad – eriti sea- ja lambaliha, millest valmistatakse suurepäraseid sinke ja salaamisid. Kuulsaim liharoog on täidetud piimapõrsas, la porchetta.

Vein

Umbria veinipiirkonnad: Orvieto (DOC), Montefalcio Sagrantino (DOCG), Torgiano Rosso Riserva (DOCG).
Aasov

Aasov ehk Aasovi meri on sisemeri loodusgeograafilise Euroopa ja Aasia piiril. See on Kertši väina kaudu ühendatud Musta merega.
Aasovi mere pindala on 38 000 km². Meri on madal, suurim sügavus 14 meetrit; teda peetakse maailma madalaimaks mereks. Sissevoolavate jõgede tõttu on Aasovi meres riimvesi, keskmine soolsus 11 promilli. 
Aasovi meri on kalarikas.
Ernst Enno

Elulugu

Ernst Enno sündis Tartumaal Rannu kihelkonnas Köödsa kõrtsis, Valguta mõisa kutsari perekonnas. Lapsepõlv möödus Soosaare talus Rõngu lähistel. Alustas haridusteed 8-aastasena Lapetukme vallakoolis ning pärast algteadmiste omandamist jätkas kooliteed Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumis ja reaalkoolis, seejärel Riia Polütehnilises Instituudis. Enno oli aktiivne Riia eestlaste seltsielus ning oli korp! Vironia asutajaliige ja hilisem vilistlane. Tartu Ülikooli ei olnud Ennol võimalik astuda, kuna teda takistasid nõrgad tulemused matemaatikas ja füüsikas.
1902–1903 oli Ernst Enno Postimehe toimetuse liige ja 1904–1905 ajakirja Linda tegevtoimetaja. 1906. aastal töötas ta lühemat aega Tartu krediitühisuses ja ajalehe Isamaa toimetajana. 1906–1908 elas Enno oma vanemate talus Soosaarel. 1908 oli ametnik J. Linda laevandusäris Pärnus ja seejärel elas jälle Soosaarel. 1909. aastal läks Ernst Enno tööle asjaajajana Valga krediitühisuses, paralleelselt töötas alates 1914. aastast eesti keele õpetajana. 1918. aasta juulist kuni 1919. aasta kevadeni oli ta Valga Rahvahariduse Seltsi esimees ja võttis osa Valga eestikeelse keskkooli asutamisest. 1919. aasta lõpus asus Ernst Enno tööle Haapsalus Läänemaa koolinõunikuna. Sellel ametikohal töötas ta kuni surmani.

Isiklikku

Ernst Enno tütar oli näitleja Liki Toona (1910–1984) ja tütretütar on kirjanik Elin Toona (kodanikunimega Elin-Kai Toona-Gottschalk, sündinud 12. juulil 1937).

Looming

Enno looming on kantud filosoofilistest tõekspidamistest, mis on ainet saanud budistlikest ja läänemaailma müstilistest õpetustest. Selle kõrval on Enno luulet mõjutanud ka sümbolism, eelkõige Maeterlinck.
Enno oli kiindunud loodusesse ja kodukohta. Uskliku ema ja pimeda vanaema laulud ja pärimuslood taluhaldjatest, puukidest, krattidest, kodukäijatest, kaarnakivist jms olid tähtsaks elamusallikaks tema lapsepõlves.
Enno loomingut võib iseloomustada kui igatsevat ja lüürilist, tema lemmiksümbolid on tee ja kodu.
Enno ballaadilooming on samuti filosoofilis-lüüriline – tundmuslik, ja oma ajas uuenduslik alge, mis ei rõhutanud enam eepilisust ja dramatismi nagu Jaan Bergmanni ja J. Tamme looming.
Võrreldes Noor-Eesti luuletajatega jäi Enno oma ajas ülekohtuselt tagaplaanile. Tema idamaiselt meditatiivne luule on populaarsust kogunud hiljem.
Ta luuletusi on ka viisistatud, näiteks Ruja laul "Nii vaikseks kõik on jäänud" ja erinevate esinejate kogumik "Kui lähed, mine iseendasse", samuti mõjuv osa Anne Maasiku laululoomingust, näiteks "Rändaja õhtulaul". Enno luuletustele on kirjutatud palju koorilaule, teiste seas on neid loonud Miina Härma, Gustav Ernesaks, Mart Saar, Eduard Tubin, Alo Ritsing, Pärt Uusberg.
Raido Keskküla

Raido Keskküla (sündinud 20. juunil 1970 Kohtla-Järvel) on eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1988 Avinurme Keskkooli ja aastal 1992 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri.
Ta on töötanud aastast 1992 teatris Endla. Lisaks on ta olnud Päikeseraadio saatejuht ja diktor.
Silvi Vare

Silvi Vare (sündinud 17. juulil 1939) on eesti keeleteadlane.
Ta on uurinud ja tutvustanud ka teise keele õpetamise ning kakskeelsuse arendamise põhimõtteid ja metoodikaid, et tõsta muukeelsetele lastele eesti keele õpetamise taset. Ta on üks "Eesti keele grammatika" I–II (1993–95) autoreid.