google/wiki40b huggingface dataset:
Valentina Piip

Valentina Borissovna Piip (vene keeles Валентина Борисовна Пийп; 12. oktoober  1939 Leningrad – 5. juuli 2016) oli vene geofüüsik, professor, geoloogia-mineraloogiadoktor.
Ta lõpetas 1961. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli geoloogiateaduskonna geofüüsika osakonna.
Piip kaitses 1968. aastal Moskva riikliku ülikooli geofüüsika kateedris kandidaadiväitekirja seismiliste lainete kinemaatilistest iseärasustest ("Исследование кинематических особенностей сейсмических волн в произвольно-неоднородных средах"). 1988. aastal kaitses ta samal teemal doktoritöö ("Кинематическая интерпретация сейсмических данных в средах с переменными скоростями (на основе аппроксимации скоростных полей однородными функциями)"). Kõrgem Atesteerimiskomisjon kinnitas doktorikraadi 1989. aastal.
Piip töötas kuni surmani Moskva riikliku ülikooli geoloogiateaduskonnas: 1986. aastast vanemteadurina ja aastast 1996 seismomeetria ja geoakustika kateedri juhtivteadurina. Ühtlasi oli ta seismoluure labori juhataja.
Piibu teadustöö oli seotud uute meetodite väljatöötamisega seismiliste andmete interpreteerimisel. Ta osales seismiliste lainete hodograafide interpreteerimise metoodika ja teooria loomisel.

Isiklikku

Piip kasutas meiliaadressi piip@list.ru
Tartu kultuurihoone

Tartu kultuurihoone (täisnimega Ametiühingute Nõukogu Tartu kultuurihoone) oli Eesti NSV-s aastatel 1940–1941 ja 1948–1990 Tartus aadressil Raekoja plats 16/Kompanii 2 tegutsenud kultuuriasutus.
Kultuurihoones tegutsesid mitmesugused isetegevuslikud ja poolprofessionaalsed kultuuriühingud ning toimus huvitegevus, sealt alustasid karjääri mitmed Eesti kultuuritegelased. 1948. aastal sai kultuurihoonest alguse puhkpilliorkester Tartu. Sealsest näiteringist, kus 1959. aastast mängis Evald Hermaküla, kujunes E. Vilde nimeline Tartu Rahvateater. 1963–1967 oli Tartu Kultuurihoone kunstiline juht ja estraadiorkestri dirigent Kalju Kass, Kultuurihoone ansamblis Suuk laulis aastatel 1974–1975 Silvi Vrait.
Tartu kultuurihoone tegevus peatus Teise maailmasõja ajal, kuid see avati taas 1948. aastal. 1980. aastate lõpul tegutses kultuurihoones 50 kollektiivi 3000 osavõtjaga. Asutus lõpetas töö 1990. aastal. Selle tööd jätkas samas hoones asunud kultuurikeskus Sinimandria, kus olid ka kunstigalerii ja kohvik.
2011. aastal avati endisel kultuurihoonel infotahvel. 2015. aasta 31. juulil avati maja Kompanii tänava poolsel seinal fotoaknad kultuurihoone kunagiste töötajate ja seal tegutsenud kultuuritegelaste (Hillar Palamets, Jüri Kulasalu, Venda Päi jt) piltidega.
Niitvälja raudteepeatus

Niitvälja raudteepeatus on raudteepeatus Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Niitvälja külas.
Peatuskoht asub laiarööpmelise Keila–Paldiski raudtee ääres 31,1 km kaugusel Balti jaamast. Peatus jääb Keila ja Klooga raudteepeatuse vahele.
Üheteelise raudtee ääres on üks perroon pikkusega 90 meetrit. Peatuses peatuvad Elroni Tallinnast Paldiskisse ja Klooga-Randa sõitvad elektrirongid. Piletihinnalt kuulub peatus III ja IV tsooni.
Ahaste

Ajalootuba

Ahaste külas asub üks Eesti suurimaid ajalootubasid.
Ruutkeskmine

Mingite arvude ruutkeskmine on ruutjuur nende arvude ruutude aritmeetilisest keskmisest. Elektrotehnikas kasutatakse vahelduvvoolu tugevuse ruutkeskväärtuse kohta mõistet efektiivväärtus.
293. Politsei Jalaväepataljon

293. Politsei Jalaväepataljon (Polizei Füsilier Bataillon 293) oli pataljon mille formeerimist alustati 1944. aastal Eestis mobiliseeritutest. Pataljoni formeerimist ja väljaõppeid lõpuni ei viidud.
Khandu Wangchuk

Lyonpo Khandu Wancghuk (sündinud 1950) on Bhutani riigitegelane, kes oli 8. augustist 2001 14. augustini 2002 ja uuesti 7. septembrist 2006 3. augustini 2007 Bhutani peaminister.
Alates 2003. aastast oli ta Bhutani välisminister.
Kräfting

Kräfting oli Geldernist pärit Saaremaa aadlisuguvõsa.

Ajalugu

Suguvõsaliin algab XVII sajandil elanud Dietrich Kraeftingiga. Tema poeg Clas Kräfting (maeti 1652) elas Tallinnas. Viimase poeg Rootsi ooberstleitnant Clas Kräfting (1624−1680) tõsteti 1668. aastal Rootsi aadliseisusse, kuid rüütelkonda teda ei introdutseeritud. Ta naitus Jürgen Friedrich von Creutzi lesega ja omandas abielu kaudu Mõntu mõisa, mis jäi tema järeltulijate valdusse XIX sajandi keskpaigani. Heinrich Anton von Kräfting (1750−1815) võeti 1786. aastal Kuressaare aadliraamatusse ja pärast matriklite taastamist 1797. aastal Saaremaa rüütelkonna matriklisse. Suguvõsa kustus meesliinis 1846. aastal.
Andreas Bjerre

Soren Andreas Bjerre (21. oktoober 1879 Göteborg – 22. november 1925 Thyringe) oli rootsi õigusteadlane ja psühholoog.
Ta õppis aastatel 1897–1900 Uppsala ülikoolis filosoofiat, 1900–1904 Lundi ülikoolis õigusteadust ning jätkas oma õpinguid Berliini ülikoolis 1906 aastani kriminaalõiguse sotsioloogilise koolkonna rajajaprofessor F. von Liszti juures.
Ta oli aastatel 1919–1925 Tartu Ülikooli Õigusteaduskonna kriminaalõiguse professor. Samuti nõustas ta Eesti Vabariigi kriminaalseadustiku eelnõu koostajaid. Lisaks vahendas ta Eesti valitsuse ja õiguskaitseorganite koostööd Põhjamaade vastavate struktuuridega, kaasamaks Eestit Põhjamaade ühtse seadusandluse piirkonda.
Bjerre oli nn mõistva psühholoogia (verstehende Psychologie) esindaja. Ta uuris selle meetoditega tapjate ja varaste hingeelu.
Tema avaldatud monograafia "Zur Psychologie des Mordes" mõrva psühholoogiast mõjutab veel tänapäevani eriala uuringuid ja seda loetakse õiguspsühholoogia klassikasse kuuluvaks.
Henry Miller

Henry Valentine Miller (26. detsember 1891 – 7. juuni 1980) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik. Vähem tuntud on ta maalikunstnikuna.
Tema romaanid on segu autobiograafiast, sotsiaalsest kriitikast, filosoofiast, sürrealistlikest assotsiatsioonidest ja müstitsismist. Ta kirjutas ka reisijutte ja kirjanduskriitikat.
1990. aastal tehti temast film "Henry & June", kus Millerit mängis Fred Ward.
"Vähi pöörijoon" ("Tropic of Cancer") on Henry Milleri esikteos, mis kirjutati Pariisis 1930–1931 ja ilmus Pariisi kirjastuses Obelisk 1934. See romaan sai (nagu Milleri järgmisedki teosed) Inglismaal ja Ameerika Ühendriikides moraalitsensuurilistel põhjustel ilmuda alles 1960. aastatel.
Soomaa rahvuspark

Rabad

Soomaa rahvuspargi territooriumile jääb viis raba: Valgeraba, Öördi raba, Riisa raba, Kikepera raba ja Kuresoo raba.
Kuresoo, mis moodustab põhiosa Soomaast, on ühtlasi Eesti suurim raba. Kuresoo koosneb kolmest osast: Suitsna, Leetva ja Toonoja rabast.

Floora

Soomaal on üle 500 liigi kõrgtaimi, üle 200 liigi sammaltaimi ja üle 360 liigi seeni. Kaitsealuseid liike on vähemalt 29.

Fauna

Soomaal elavad Eesti suurulukitest põdrad, metssead, kitsed, karud, hundid ja ilvesed. Samuti on Soomaal esindatud enamik Eesti väiksematest metsloomadest, sh kobras, kes paisutab üles kraave ja ojasid. Lindudest kohtab Soomaal muu hulgas metsiseid ja tetresid, samuti haruldasi kotkaid, musti toonekurgi ja kakke.

Külastuskeskus

Soomaa rahvuspargi külastuskeskus asub Tõramaa külas. Rahvuspargi tasakaalustatud arengu toetamiseks tegutseb 1997. aastast MTÜ Soomaa Sõprade Selts.
Võlla mõis (Audru)

Võlla mõis (saksa keeles Wölla) oli riigimõis Audru kihelkonnas Pärnumaal.
Mõis rajati 16. sajandi II poolel.
Ludwig IV (Saksa-Rooma keiser)

Ludwig IV (ka Ludwig Baierist; 1282 – 11. oktoober 1347) oli Wittelsbachi dünastiast pärinev Saksa kuningas alates 1314, alates 1328 ka Saksa-Rooma keiser. Alates 1294 oli ta ka Ülem-Baieri hertsog.
Tema ajal jätkusid nii riigisisesed segadused, peale keiser Heinrich VII surma kandideeris tema vastasena ka Saksa-Rooma riigi valitsejaks Friedrich III ning ka probleemid paavstide ja vastupaavstidega. 
1316. aastal pidi Ludwig enda kaasvalitsejaks määrama Habsburgide soost Friedrich III Ilusa, kes reaalselt aga võimu ei saanud (oli Saksa kuningas Friedrich III-na 1328–1330). 1328. aastal lasi Ludwig end Roomas ühel senaatoril keisriks kroonida, seejärel pani ta seal võimule vastupaavst Nicolaus V, kuid too kukutati varsti pärast keisri lahkumist linnast. 
Elu lõpul tahtsid mõned Saksa vürstid Ludwigit asendada Luksemburgi dünastiasse kuuluva Karl IV-ga, kes valiti 1346 Saksa kuningaks. 
Ludwig suutis oma valitsusajal ühendada Baieri hertsogkonna, mis varem oli jagunenud laiali mitme Wittelsbachi suguvõsa haru vahel.
Kerpen

Ajalugu

Kerpenit on mainitud asulana 871. aastal. Pärast Worringeni lahingut 1288. aastal sai linnast Brabanti hertsogkonna eksklaav Kölni piiskopkonna valdustes. 1477 läks vahepeal Burgundia hertsogi valduses olnud asula Habsburgide valdusse. 1522-1712 oli Kerpen Hispaania kuninga valdus. Linnaõigused sai alles 1941. aastal. Tänapäeva linn loodi haldusreformi käigus 1975. aastal Kerpeni ja seitsme lähivalla liitmisel.
Suuremad vaatamisväärsused on Bergerhauseni kindlus ning Lörsfeldi ja Türnichi loss.
Kerpen koosneb 12 linnaosast.
Kerpenist on pärit Adolph Kolping.
Geraardsbergen

Toponüümid

Rikkaliku ajalooga Geraardsbergenil on olnud läbi ajaloo palju nimekujusid: de Geroaldi monte (1034–1058), Geraldimontem (1081), Geraldimons (1096), de Geraldi monte (1107), Geraldimontensis (1093–1110), Geromontensis (1142), de monte Geraldi (1166), Geralmont (1167), de Geraudi monte (1195), Graumont (1195), Geromontis (XIIe), Geraumont ( 1201), Gerautmont (1201), Geramont (1211), in Gerardi monte (1225)
Karakalpakid

Karakalpakid (endanimetus qaraqalpaqlar, "mustmütsid") on turgi rahvas Usbekistanis (põhiliselt Karakalpakkias). Vähesel määral elab karakaplakke ka Kasahstanis ja Türkmenistanis. Kõnelevad turgi keelte kõptšaki-nogai rühma kuuluvat karakalpaki keelt. Karakalpakkide üldarv on ligikaudu 550 000, neist Usbekitanis 504 301 (Karakalpakkias 400 000). Karakalpakkide hulgas on levinud sunniitlik islam.
Karakalpakkide lähimaks sugulasrahvaks peetakse kasahhe.
Varasemal ajal elasid karakalpakid Sõrdarja alamjooksu piirkonnas. Praegustele asualadele rändasid nad kasahhide survel 18. sajandi teisel poolel ja 19. sajandi algul.
Kohtla-Järve linnapea

Kohtla-Järve linnapea on Kohtla-Järve linnavalitsuse juht.
Tuulikki Tolli

Tuulikki Tolli (sündinud 15. novembril 1957 Tallinnas) on eesti teatrikunstnik.
Ta lõpetas aastal 1976 Tallinna 36. Keskkooli ja aastal 1982 teatrikunstnikuna ERKI.
Ta töötas aastatel 1982–1984 kunstiõpetajana Tallinna 21. Keskkoolis, seejärel on ta tegutsenud vabakunstnikuna. Ta on aastast 1990 Eesti Kunstnike Liidu ja Eesti Teatriliidu liige.
Ta on valmistanud teatridekoratsioone ja –kostüüme pea kõikidele Eesti teatritele ja teinud kostüüme filmidele „Jüri Rumm“ (Jaan Kolberg, 1994), „Elavad pildid“ (Hardi Volmer, 2013). 
Tema vabaloomingu moodustavad ekspressiivse vormikäsitlusega akvarellid.

Isiklikku

Tema ema on graafik Vive Tolli, isa oli skulptor Lembit Tolli.
Lõuna-Kaukaasia

Pinnamood

Taga-Kaukaasia lääneosas asuvad Kolhethi madalik ja Surami ehk Lihhi ahelik, idaosas Kura-Araksi madalik ning lõunasse jääb Väike-Kaukasus ja Armeenia mägismaa kirdeosa.

Taga-Kaukaasia Komissariaat

Taga-Kaukaasia Komissariaadi moodustasid novembris 1917 Gruusia esseerid ja menševikud, Armeenia dašnakid ning Aserbaidžaani mussavatistid.
Komissariaadi esimees oli 28. novembrist 1917 kuni 26. märtsini 1918 Е. P. Gegetškori.

Taga-Kaukaasia Seim

23. veebruar 1918 avatakse Thbilisis Taga-Kaukaasia Seim. Selle esimees oli 8. juunini 1918 Nikoloz Tšheidze.
Suveöö unenägu

Sisukokkuvõte

Huvitav jutt räägib ühest suveööst. See kõik toimus Ateenas. Theusus ja Hyppolita hakkasid abielluma. Seal oli kuningas, kellel oli tütar Hermia, kes armastas Lysanderit ja Lysander armastas Hermiat vastu, aga Hermia sõbrannal Helenal ei läinud nii hästi. Helena armastas Demetriust, aga Demetrius armastas Hermiat. Hermia isa märkas seda ja ähvardas teda, et kui ta Demetriusega kokku ei lähe, võib ta hukka saada.
Edgar Oit

Edgar Oit (30. jaanuar 1922 Nõmme – 6. august 2008 Tallinn) oli Eesti tehnikateadlane.

Elulugu

Lõpetas 1941 Tallinna 7. Keskkooli. Mobiliseeriti 1941 Punaarmeesse, oli esialgu tööpataljonis, hiljem Eesti Tagavarapolgus. Demobiliseeriti 1945. Lõpetas 1951 TPI elektrijaamade, -võrkude ja -süsteemide erialal, tehnikakandidaat 1967 (Leningradi Elektrotehnika Instituut), väitekiri "Исследование условий качественного автоматического регулирования процессов колосниковом холодильников". Oli 1951–59 Põllumajandusprojekti, 1959–85 Elektrotehnika TUI vanemteadur, 1985–87 TPI fotolabori teadur.
Ta suri 6. augustil 2008 ja ta on maeti 16. augustil 2008 Hiiu-Rahu kalmistule.

Teadustöö

Uurinud pöörd- ja tunnelahjude automaatset juhtimist ja reguleerimist, elektrotehniliste seadmete rakendamist ja moderniseerimist tööstusettevõtteis. Koostanud arvukalt ametkondlikke aruandeid elektrotehniliste uuringute kohta. 15 teadustrükist.

Isiklikku

Edgar Oit oli ärimehe poeg ja Lydia Oidi abikaasa, Henn ja Monika Oidi isa.
Tema vend oli helilooja Arne Oit ja õde oli arhitekt Ines Jaagus.
Gulagi arhipelaag

Romaani saamislugu

Üldistavat teost NSV Liidu vangilaagrite süsteemist hakkas Solženitsõn kirjutama 1958. aastal. Materjali kogumine oli raske ja töö seiskus. Pärast teose "Üks päev Ivan Denissovitši elus" ilmumist 1962. aastal sai Solženitsõn hulgaliselt kirju endistelt NKVD laagrites kinnipeetuilt, mis lubasid katkenud tööd jätkata. Teose üldine kava valmis 1964. aasta sügisel. 1965. aasta septembris sai KGB kätte osa Solženitsõni arhiivist. 
Töö teose kallal jätkus äärmise konspiratsiooni tingimustes. 1965/66 ja 1966/67 talvel elas Solženitsõn Eestis Jaan Pordi talus Vasula külas, kus valmis oluline osa romaani käsikirjast. 1967. aasta märtsis valmisid teose kuus esimest osa teises redaktsioonis. 1967/68 talvel jätkus käsikirja viimistlemine. 1968. aasta mais valmis sõprade abiga kõigi kolme köite masinakirjas redaktsioon, mis toimetati kohe filmilindil välismaale. Konspiratsiooni tõttu ei näinud Solženitsõn oma teose käsikirja kordagi tervikuna. Enne romaani ilmumist 1973/74 välismaal tegi Solženitsõn käsikirjas veel ainult pisiparandusi. 
Solženitsõn soovis, et "Gulagi arhipelaag" ilmuks kõigepealt vene keeles, aga mõistis, et see on võimatu. Inglise keelde tõlkis teose Thomas Whitney. 1973. aastal sai KGB kätte romaani teise, lõpetamata versiooni. See ajendas viivitamata avaldama teost välismaal. Romaani esimene osa ilmus 1973. aasta detsembris prantsuse keeles YMCA-Pressi kirjastuse väljaandel Pariisis. Esimese osa ingliskeelne variant avaldati 1974. aasta kevadel. Nõukogude Liidus levisid teose osad 'samizdati' paljudatuna fotokoopiatena. Romaani lõplik redaktsioon ilmus samuti YMCA-Pressi väljaandena 1987. aastal. "Gulagi arhipelaag" on ilmunud rohkem kui 30 keeles, tõlke eesti keeles avaldas 1990. aastal kirjastus Eesti Raamat.
Nõukogude Liidus ilmus "Gulagi arhipelaag" tervikuna 1990. aastal. 9. jaanuaril 2009 kanti "Gulagi arhipelaag" Venemaal kooli kohustusliku kirjanduse loetellu. 
Romaani honorar ja müügitulu kanti Solženitsõni fondi, millega toetati repressioonide ohvreid Nõukogude Liidus.

NLKP poliitbüroo reaktsioon

Kui "Gulagi arhipelaag" oli ilmunud Prantsusmaal ja USA-s, arutas NLKP juhtkond 7. jaanuaril 1974 A. Solženitsõni "personaalküsimust". Juri Andropovile oli selge, millist ohtu kujutas Solženitsõn riigikorrale – kogu maailm kuuleb 60 miljonist nõukogude terrori ohvrist. Andropov mõistis, et "Gulagi arhipelaag" võib õõnestada sovetivõimu rohkem kui Lääne tuumaarsenal. Willy Brandtilt saadi nõusolek, et Saksamaa võtab Solženitsõni vastu. Solženitsõn arreteeriti 13. veebruaril 1974 ja viidi järgmisel päeval lennukiga Saksamaale.
Choiseuli saar

Ajalugu

Arheoloogilisi väljakaevamisi ei ole saarel toimunud, aga keeleteaduse andmetel on Choiseul asustatud olnud umbes 3500 aastat.
1568 avastas Choiseuli eurooplaste jaoks Hispaania meresõitja Álvaro de Mendaña de Neyra, kes nimetas selle San Marcoseks, aga ei maabunud saarel. 1768 jõudis saarele Prantsusmaa meresõitja Louis Antoine de Bougainville, kes nimetas selle Prantsusmaa tollase välisministri Étienne François de Choiseuli järgi.
1870. aastatel ründas saare keskosa pealik läänepoolseid hõime ja seejärel Vaghena saart, mis rünnaku tulemusena muutus inimtühjaks. 1916 puhkes taas hõimudevaheline sõda, mis lõppes alles 1921 rahulepingu sõlmimisega.
Kuni 19. sajandi lõpuni ei tekitanud saar eurooplastes erilist huvi. Nende suhted kohalike saarlastega olid väga vaenulikud. 1886 kehtestati saarel Saksamaa protektoraat, 1899 Suurbritannia protektoraat. Teise maailmasõja ajal viibisid saarel nii Jaapani kui USA väed, aga sõjategevusese piirkondadest jäi ta kaugele.
Alates 1978 kuulub Choiseuli saar Saalomoni Saarte koosseisu.
Eesti-Kasahstani suhted

Eesti-Kasahstani suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Kasahstan vahel.
Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted said alguse 27. mail 1992.
Tegutseb Eesti Suursaatkond Astanas. Tegutseb ka Kasahstani suursaadik Eestis, kes resideerib Helsingis.
Riigikogu teine aseesimees

Riigikogu teine aseesimees on Riigikogu juhatuse liige. 
4. aprillil 2019 toimunud Riigikogu juhatuse valimiste kohaselt on Riigikogu teine aseesimees Reformierakonna liige Siim Kallas.
22. märtsil 2018 toimunud Riigikogu juhatuse valimiste kohaselt oli Riigikogu teine aseesimees Reformierakonna liige Kalle Laanet, kelle poolt hääletas 30 Riigikogu liiget.
Riigikogu II aseesimehel on üks palgaline abi. Vastavalt Riigikogu juhatuse otsusele on aseesimehel õigus ka nõunikule ja sekretärile.
Anna Karenina

Sisukokkuvõte

Romaan on jaotatud kaheksaks osaks.

Anna Karenina

Anna Karenina on romaani peategelane.
Anna oli aus inimene, teda ei rahuldanud abielu, mis ei rajanenud tunnetel. Selles suhtes erines Anna ühiskonna koorekihist. Oma langemisest ei tundnud Anna rõõmu, vastupidi, ta tundis end pahelise ja süüdlasena. Ta teadis, et ei saa kunagi vabalt armastada, et jääb igavesti häbistatud naiseks. Ometi pidas ta niisugust tulevikku paremaks abielust Kareniniga. Anna asus võitlema ühiskonna kõlblusvormide vastu, kuigi targa inimesena mõistis, et see võitlus lõppeb tema kaotusega. Jäänud ilma oma elumõttest, armastusest, küsis ta endalt: "Mis oleks olnud see, mis ei oleks olnud küll õnn, aga mitte ka piin." Seda polnud, ning Anna otsustas surra kättesaadamatute ideaalide nimel.
Jassõnets

Jassõnets on küla Ukrainas Rivne oblastis Dubrovõtsja rajoonis.
Küla elanike arv on 544.
Jassõnets asutati aastal 1610.
Liguster

Liguster (Ligustrum) on taimeperekond õlipuuliste sugukonnast.
Perekonda kuulub 40–50 liiki põõsaid ja väikesi lehtpuid. Osa liike igihaljad.
Perekonna looduslik levila haarab Kesk- ja Lõuna-Euroopa, Põhja-Aafrika, Lõuna-Aasia ja Austraalia.
Kunnar Karu

Kunnar Karu (sündinud 9. detsembril 1981 Tartus) on eesti alpinist, kes on  esimese eestlasena tõusnud Himaalajas seitsmetuhandelise Baruntse tippu. 
Ta on Nipernaadi Matkaklubi eestvedajaid (Kalle Hanseni ja Heldur Pedajase kõrval) ning Elamusretkede kepikõnni- ja käimissarja peakorraldaja. Karu kuulub mittetulundusühingute Nipernaadi Matkaklubi, Elamusretked, Elamusmaratonid ja osaühingu  Nipernaadi Reisid OÜ juhatusse.

Haridustee

Karu lõpetas Tartus Miina Härma Gümnaasiumi, astus Tartu Ülikooli majandusteaduskonda ja lõpetas selle 2004. aastal ettevõttemajanduse erialal.

Alpinism

23. oktoobril 2010 tõusis ta SummmitClimb INC kommertsekspeditsiooni raames Himaalajas kuuetuhandelise  trekingtipu Mera Peaki  ja 3. novembril seitsmetuhandelise Baruntse tippu.
28. oktoobril 2012 tõusis ta esimese eestlasena Nepalis Ama Dablami (6812 m) tippu. 
2013. aasta oktoobris tõusis ta koos kaaslastega Kazbeki (5047 m) tippu. Aasta lõpul retkles ta Aafrikas ja tõusis 
29. detsembril esimese eestlasena mandri kõrguselt teise mäe – Keenia mäe – mõlemasse tippu: Batian (5199 m) ja Nelion (5188 m).
2014. aasta oktoobris-novembris ronis ta Andides ja tõusis Ecuadoris viie viietuhandelise ja ühe kuuetuhandelise (Chimborazo) tippu. Viietuhandelised vallutatud tipud olid Illiniza Norte (5126 m), Illiniza Sur (5263 m), Cotopaxi (5897 m), Cayambe (5790 m) ja Antisana (5704 m). 30. detsembril tõusis ta Lõuna-Ameerika kõrgeima mäe Aconcagua tippu.

Isiklikku

Tema teine kirg on veealune maailm ja sellega seotud meelisharrastuseks on tal sukeldumine.
Numbriline signaalitöötlus

Numbriline signaalitöötlus on digitaalsele kujule muundatud signaali töötlemine arvutustehniliste vahenditega vastavalt signaalitöötluse algoritmidele.
Klassikaline numbrilise signaalitöötluse vahend on digitaalne signaaliprotsessor (DSP), mis reeglina sisaldab ka analoog-digitaalmuundurit ja tihti ka digitaal-analoogmuundurit analoogväljundi saamiseks.
Marie Koppel

Isiklikku

Sündis taluniku Peeter Grossbergi tütrena, oli aastast 1892 abielus Karl Koppeliga. Marie Koppel on kahe tütre (Ellen Vilbaste ja Beata Hellat) ema.
Tractus

Tractus (ladina keeles 'katkematu', 'pidev') on laul, mis lauldakse missaliturgias pärast graduaali alleluia asemel paastuajal, leinamissas ja muudel patukahetsusliku loomuga teenistustel, mil juubeldavat alleluia't ei peeta kohaseks. On missa propriumi osa ja ajalooliselt vanim psalmoodiline laul missas, juba alates 6. sajandist.
Vormilt on tractus psalmilaulmine ilma antifonita ja kordusvärsita (responsum). Tekst koosneb vähemalt kahest psalmiversus'est, mis lauldakse järjest, ilma vahetekstita (sellest ka laulu nimetus). Tractus'e tekstiks võib olla isegi terve psalm või lõik canticum'ist. Erinevalt hõiskavast alleluia'st on tractus karakterilt tõsine, kohati rohkem süllaabilises stiilis, kohati rikkalikult melismaatiline ja kasutab rohkesti tüüpkaunistusi. Meloodiad on kaheksast kirikuhelilaadist esineb vaid kahes, teises ja kaheksandas toonis, st hüpodoorias või hüpomiksolüüdias.
Lümandu maastikukaitseala

Lümandu maastikukaitseala on maastikukaitseala Rapla maakonnas Kohila vallas Lümandu külas ning Harju maakonnas Saue vallas Tagametsa külas ja Saue vallas Kohatu külas. Kaitseala pindala on 106,3 ha.
Maastikukaitseala on moodustatud 1981. aastal kaitse alla võetud maastiku üksikelemendi (Lümandu allikad) ja 1988. aastal loodud Lümandu botaanilise kaitseala baasil. Kaitsealalt saab alguse Vasalemma jõgi.
Kevin Kline

Kevin Delaney Kline (sündinud 24. oktoobril 1947) on USA näitleja.
Elizabeth Perkins

Elizabeth Perkins (sündinud 8. novembril 1960 New Yorgis) on Kuldgloobusele ja Emmy auhinnale nomineeritud USA näitleja.
Ta on eelkõige tuntud Celia Hodese osatäitjana telesarjas "Weeds" ning filmidest "Big" ja "About Last Night".
Suur-valgejalghamstrik

Suur-valgejalghamstrik (Peromyscus leucopus) on näriline, kes on levinud kogu Põhja-Ameerikas Kanada, USA ja Mehhiko aladel lõunas kuni Yucatani poolsaareni välja.
Suur-valgejalghamstrik kaalub 20–30 g ja on seega tavalise koduhiire kaalu, kuid tema aju on kaks korda suurem (umbes 650 mg) ja ta elab kaks korda kauem (keskmiselt nelja aastaseks). Suur-valgejalghamstriku pikem eluiga korreleerub vananemisega kaasneva aeglasema DNA demetüleerimisega.
Suur-valgejalghamstrikul tekitab puukborrelioosi parasiteerivate puukide levitatav bakter.
Eesti Dendroloogia Selts

Eesti Dendroloogia Selts on mittetulundusühing, mille eesmärgiks on Eesti dendrofloora ja selle mitmekesisuse, dendroloogiliste kollektsioonide, võõrpuuliikide puistute ning puittaimedega aiakunsti teoste (parkide, puiesteede, iluaedade jt) kaitse, uurimine, arendamine ja tutvustamine.
Seltsi liikmed võivad olla nii füüsilised kui ka juriidilised isikud.
Seltsi president on Aino Aaspõllu, asepresident Ülo Erik.
Ukraina Maja

Ajalugu

20. juunil 2019 teatas president Volodõmõr Zelenskõi meeskond, et presidendi administratsioon plaanib kolida Bankova tänaval asuvast presidendi administratsiooni hoonest Euroopa väljakul asuvasse Ukraina Majja.