google/wiki40b huggingface dataset:
Kunda sadam

Kunda sadam (sadama kood: EE KND; nimetatud ka Lontova sadam) on sadam Kundas, Kunda lahe lõunakaldal.
Kunda sadam on üks seitsmest Eesti sadamast, mis käitleb aastas üle miljoni tonni kaupu. Aastas külastab seda 400–600 laeva.
Sadama geograafilised koordinaadid on 59° 31′ 16″ N, 26° 32′ 29″ E.
Sadamakapten on Eiki Orgmets. Sadama direktor on Aleksander Nikolajev.

Tehnilised andmed

Sadama territoorium hõlmab 57 000 m² maa-ala ja 832 000 m² veeala.
Sadamas on 4 kaid üldpikkusega 344 m. Suurim sügavus kai ääres on 9,3 m. Suurim võimalik laev: pikkus 150 m, laius 30 m, süvis 8,5 m.
Abilaevana tegutseb sadamas vedurlaev Kunda.
Sadama juures on kaks laohoonet ja vedelkeemia terminal. Kaupa ladustatakse ka kõvakattega lahtistele laoplatsidele.

Ajalugu

1805. aastal sai allkirja sadama ehitusluba ning 1812. aastal jõuti sadamas tollipunkti avamiseni. Sajandi esimesel poolel aktiivselt toimunud kaubavedu hakkas aga sajandi teises pooles vähenema. Languse peatas tsemendivabriku rajamine.
Pärast esimest maailmasõda muutunud kaubandusolude tõttu hakkas kaubakäive taas langema ning 1940. aastal lõpetas sadam tegevuse.
1994. aastal taasrajas AS Kunda Nordic Tsement Kunda sadama. 2018. aasta lõpul müüdi see ettevõttele Baltic Maritime Logistics Group AS.
Raudna vald

Raudna vald oli vald Viljandimaal aastail 1939–1950.
Vald kuulus Riigivolikogu 62. valimisringkonda, kust valiti Tõnis Kint.
1939. aastal oli vallas 2152 elanikku.
Esimene vallavanem oli senine Puiatu vallavanem Jüri Martinson, kes oli ka valla- ja linnavanemate esindaja Viljandi maavalitsuses. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Johan Piir (kinnitatud Siseministri poolt 19. jaanuaril 1940).
LPDDR

LPDDR (tuntud ka kui mobiilne DDR, mDDR, Low Power DDR või LP-DDR) on kahekordse andmeedastuskiirusega sünkroonne DRAM mobiilarvutite jaoks.

Algne LP-DDR (LP-DDR1)

Algne madala võimsusega DDR (tagantjärele nimega LPDDR1) on veidi modifitseeritud DDR SDRAM-i vorm, millel on tehtud mitu muudatust, et vähendada üldist energiatarvet.
Kõige olulisemaks muudatuseks on toitepinge alandamine 2,5 voldilt 1,8 voldile. Täiendav sääst saadakse temperatuuri poolt kompenseeritud värskendamisest (DRAM nõuab madalatel temperatuuridel vähem värskendamist), osalisest massiivi enesevärskendamisest ja "sügavast väljalülitusrežiimist", mis ohverdab kogu mälu sisu. Lisaks on kiibid väiksemad, kasutades vähem ruumi kui nende mittemobiilsed ekvivalendid ning andmeedastus võib ulatuda kuni 200 Mbit/s klemmi kohta. LP-DDR-i kaks peamist pakkujat on Samsung ja Micron, kes kasutavad tehnoloogiat tahvelarvuti andmetöötlusseadmetes, näiteks iPad, Samsung Galaxy Tab 7.0 ja Motorola Droid X.

LP-DDR3

2012. aasta mais avaldas JEDEC JESD209-3 väikese võimsusega mäluseadme standardi. Võrreldes LPDDR2-ga pakub LPDDR3 suuremat andmekiirust, suuremat ribalaiust ja võimsust ning suuremat mälutihedust. LPDDR3 saavutab andmekiiruse 1600 MT/s ja kasutab uusi tehnoloogiaid. LPDDR3-l on 8-bitine eelhanke arhitektuur, ajastuste parandamiseks on kasutusele võetud käsuaadressi koolitusrežiim, edastatava signaali müra vähendamiseks on kasutusele võetud ODT (On-die Termination) tehnoloogia. 
2013. aastal tutvustas Samsung Electronics esimest 4-gigabitist LPDDR3 moodulit, mis võimaldas edastada andmeid kuni 2133 Mbit/s ühe klemmi kohta. Jõudlus on rohkem kui kahekordselt suurenenud võrreldes eelneva generatsiooni LPDDR2 jõudlusega, mis oli võimeline andmeid edastama ainult 800 Mbit/s ühe klemmi kohta.  
2014. aastal avaldas Micron 16 Gb LPDDR3 SDRAM-i, mille andmeedastuskiirus oli 1866 Mbit/s ühe klemmi kohta.
Tiina Jakobson

Tiina Jakobson (sünninimi Tiina Uibo; sündinud 1. aprillil 1960 Sangastes Valga maakonnas) on Eesti luuletaja ja muusik.
Ta on töötanud majahoidja, sekretäri ja kutseõpetajana. Oma debüütluulekogu "Mängutoos" avaldas ta 1999. Illustreerib oma raamatud ise ja on osa oma luuletustest ka viisistanud.
Ta mängib lõõtspilli.

Isiklikku

Tiina Jakobsonil on kolm last.
Pelagius II

Paavstiks saamine

Pelagius II sai paavstiks 26. novembril 579, kui Bütsantsi keiser Tiberios II oli teda tunnustanud.

Suhted langobardidega

Pelagius II valiti paavstiks ajal, mil Itaaliat rüüstasid langobardid.
Ta saatis diakon Gregoriuse Konstantinoopolisse, et paluda sõjalist abi langobardide vastu.
Keiser Tiberios II oli sõjas Pärsiaga ega saatnud Itaaliasse vägesid. Ta soovitas paavsti delegatsioonil anda langobardi vürstidele altkäemaksu ja otsida abi Frangi valitsejatelt.
Oktoobris 580 saatis paavst Auxerre’ piiskopile Aunariusele abipalve, kuid ei saanud vastust.
Paavst palus eksarh Deciusel tulla appi, kuid eksarh kinnitas, et ta ei suuda Roomat kaitsta.
4. oktoobril 584 taotles paavst oma saadiku Gregoriuse kaudu keiser Maurikioselt tulutult Itaaliasse abivägede saatmist.
Aastal 585 saavutasid eksarh Smaragdus ja Austraasia kuningas Childebert II langobardidega vaherahu.

Suhted Konstantinoopoli patriarhiga

Pelagius II ajal algas vaidlus Konstantinoopoli patriarhiga tiitli “oikumeeniline patriarh” kasutamise üle.
Paavst keeldus aastal 588 tunnustamast Konstantinoopoli sinodi akte, kuna patriarhi Johannes IV-t nimetati “oikumeeniliseks”. Paavst kutsus diakon Gregoriust katkestama osadust patriarhiga.

Suhted Hispaania piiskoppidega

Pelagius II ajal aastal 589 toimunud Toledo kirikukogul tunnustasid läänegoodid kristlust.

Suhted Itaalia piiskoppidega

Pelagius II katsus Grado piiskopi Elijaga lõpetada skismat, mis oli tekkinud seoses Kolme peatüki tüliga. Ta saatis piiskopile 3 kirja. Viimase kirja oli koostanud Gregorius, milles paavst selgitas kolme taunitud teoloogi (Theodoros Mopsuestiast, Theodoretos Cyrrusest ja Ibas Edessast) teoloogiat.
Kui läbirääkimised jäid edutuks, taotles paavst eksarhilt sõjalist abi. Eksarh vangistas uue piiskopi Severuse, viis ta Ravennasse, kuid aasta hiljem lubas piiskopil piiskopkonda tagasi pöörduda.

Liturgilised otsused

Pelagius II kinnitas kirjas piiskop Gaudentiusele, et usklikud, kes on ristitud Issanda nimes, tuleb ristida Kolmainu vormeli järgi.
Ta soosis vaimulike seas tsölibaati.
Aastal 583 oli olemas paavsti erakabel.
Tema ajast on teada 3 kardinali.

Misjon

Pelagius II lähetas Gregoriuse Britanniasse angleid ristima, kuid roomlased ei soovinud Gregoriuse lahkumist Roomast.

Munkluse edendamine

Pelagius II lubas langobardide eest Rooma põgenenud beneditkiini munkadel rajada Lateraani basiilika juurde kloostri.

Kristlik eetika

Pelagius II muutis oma kodu vaestemajaks.

Pelagius II kultuuriloos

Pelagius II ajal renoveeriti Roomas mitmed hooned, sealhulgas Rooma Peetri kirik ja San Lorenzo fuori le Mura kirik, kus asub teda kujutav mosaiik. Ta on esimene paavst pärast Felix IV, kellest on säilinud kaasaegne kujutis.
Ta kattis Peetruse haua kullatud hõbeplaatidega.
Ta lasi taastada Hermese katakombid.

Surm

Pelagius II suri 7. veebruaril 590 Roomas katku, mis oli puhkenud sügisel 589 toimunud Tiberi jõe üleujutuse tõttu, ja maeti Rooma Peetri kirikusse.
Buenos Aires

Asend

Linn asub La Plata lahe kaldal.
Merike Roodla

Elukäik

Merike Roodla on lõpetanud Eesti NSV Riiklik Kunstiinstituudi 1984. aastal tekstiili erialal.

Liikmesus

Ta on Eesti Kunstnike Liidu liige aastast 2000.
Skertso

Mõiste päritolu

Barokkmuusikas kasutati Skertso mõistet aeg-ajalt vokaal- ja instrumentaalteostes, näiteks Claudio Monteverdi "Scherzi musicali" (1607), Antonio Brunelli "Scherzi, Arie, Canzonette e Madrigale" (häältele ja pillidele; 1616), Johann Schenki "Scherzi musicali" (14 süiti viola da gamba'le ja basso continuo'le) ning Johann Sebastian Bachi Partita nr 3 klavessiinile, BWV 827, mille kuues osa on skertso.
Skertso arenes välja menuetist ning hakkas seda järk-järgult asendama kolmanda, harvem ka teise osana sümfooniates, keelpillikvartettides, sonaatides ja teistes sama vormiga teostes. Skertsod on traditsiooniliselt, nagu menuetid, kolmeosalises vormis ja muretu karakteriga. Samas on skertsod menuettidest palju kiiremad.

Vorm

Skertso on tavaliselt kolmeosalises lihtvormis, kuid sarnaselt menuetiga on ta tihti seotud trio-osaga. Sel juhul esitatakse kõigepealt skertso, siis trio ning korratakse taas skertsot. Nii tekib kolmeosaline liitvorm. Mõnikord mängitakse vormiosi läbi mitu korda, levinuima näite korral tekib vorm skeemiga "ABABA", kus "A" tähistab skertso-osa ja "B" trio-osa. Trio on kontrastselt kammerlik lõik, kuid erinevalt barokiajastu menuettidest, näiteks Bachi "Esimeses Brandenburgi kontserdis", oli see nüüd kirjutatud rohkem kui kolmele mängijale.

Erandlikud skertsod

Skertsod võivad erineda mitmeti oma algupärasest struktuurist. Näiteks on skertsosid, mis ei ole tavapärases kolmeosalises vormis, nagu Beethoveni 18. klaverisonaadi II osa. See teos on kirjutatud klassikalises sonaat-allegros. Samuti puudub skertsos trio-osa. Beethoveni 18. klaverisonaadis järgneb skertsole menuett ning seejärel trio, kuigi tavaliselt on klassikalises sonaadis skertso või menuett, mitte mõlemad. On arvatud, et Beethoven tahtis teost kirjutada traditsioonilises sonaaditsüklis ja planeeris skertsot sonaaditsükli aeglase osana. See juhtus olema aga liiga kiire.
Theodor Friedrich Glanström

Theodor Friedrich Glanström (13. jaanuar/24. jaanuar 1784 Järva-Jaani – 22. oktoober/3. november 1850 Mihkli) oli Eesti vaimulik.
Glanström õppis Tallinna toomkoolis. Edasi õppis ta (immatrikuleerus 26. septembril 1804, kuigi õppis juba aastast 1801) Jena Ülikoolis. Aastal 1806 õppis ta Tartu Ülikoolis. Ordineeriti 24. märtsil/5. aprillil 1807 õpetajaks.
Oli aastatel 1807–1819 Mihkli Miikaeli koguduse adjunktõpetaja (oli oma onu Johann Friedrich Glanströmi adjunktiks); aastatel 1819–1850 oli Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja. Eestimaa konsistooriumi assessoriks oli ta 28. juunist/9. juulist 1822 aastani 1833. Maa-Lääne praostkonna abipraostiks oli ta aastatel 1843–1844, sama praostkonna praostiks sai ta 27. juunil/9. juulil 1844 ja oli praostiks surmani.
Ta oli 9. septembrist/21. septembrist 1842 Eestimaa Kirjanduse Ühingu liige.

Isiklikku

Tema isa Christian Jacob Glanström oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, vanaisa Jonas Glanström oli Reigi Jeesuse koguduse õpetaja, teine vanaisa Olaus Kellmann oli Muhu Katariina koguduse õpetaja ja Saaremaa superintendent. Tema onu Johann Friedrich Glanström oli Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja, teine onu David Gottlieb Glanström oli Paide ja Anna koguduse õpetaja, vend Paul August Ferdinand Glanström oli Ambla Maarja koguduse õpetaja. Tema tädimees Karl Fromhold Glöckner oli Muhu Katariina koguduse õpetaja. Tema abikaasa Sophie Juliane Emilie (ta nais aastal 1830 oma venna Paul August Ferdinandi lese) isa Samuel Christian Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa Kaspar Anton Kettler oli Karuse ja Hanila Pauluse koguduse õpetaja, abikaasa teine vanaisa Anton Friedrich Bornwasser oli Rõuge Maarja koguduse õpetaja.
Linda rahvamaja

Linda rahvamaja on rahvamaja Võrumaal Antsla vallas Kobela alevikus. 
Hoone ehitati 1973. aastal tollase Linda kolhoosi kontor-klubiks, asub tehisjärve kaldal. Projekteerija oli arhitekt Toomas Rein, kes pälvis koos insener J. Port'iga Linda kolhoosi keskusehoone eest 1975. aastal Nõukogude Eesti preemia.
Hoones tegutseb Linda raamatukogu.

Hoone kirjeldus

Linda rahvamajas on Võru maakonna suurim saal põrandapinnaga 425,7 m², lisaks on lavapinda 161,3 m². Koos avara fuajee ja abiruumidega on hoone keskosa üldpindala 1348 m². Liites keskse universaalsaali ja kõik teda ümbritsevad ruumid on majja mahutatud kuni 1500 inimest. Hoone karniiside viltusus lisab keskusele veidi idamaise nüansi.
Hoones on lisaks administratiivosale ka spordi- ja kultuuriruumid. "Spordikompleksi rajamine andis hoogu spordi ja kultuuri propageerimisele Antsla piirkonnas ning üldise tõuke spordielu arengule. Eriti aktiivselt tegutsesid võrkpallivõistkonnad."
1983. aastal ehitati keskusele juurde itaalia stiilis saun, mis on kantud USAs välja antud maailma moodsa arhitektuuri leksikoni. Toomas Reinu sõnul oli: "saun uhke, dünaamiline, ülalt valgustusega otsekui kirik. Leiliruumid panin teisele korrusele ja alla projekteerisin suure basseini, kuhu viis liutee, nii et said end kohe kuumalt basseini lasta. Teine liutee viis alla järvele." 
2010. aastal avanes Boose seltsil võimalus PRIAst Linda rahvamaja remondiks toetust taotleda. Omaosalusega toetas seltsi Antsla vald. Rahvamajas remonditi fuajee koos köögi ja tualettruumidega ning sellesse hooneossa paigaldati ka maaküte.
Mamba

Levila

Nad elavad laial alal Mustas Aafrikas, sh Sambias.

Teadusuuringutes

Mõne liigi, sealhulgas musta mamba süljenäärmete nõres sisalduvatest kemikaalidest valmistatud aineid katsetatakse biotestides kui eksperimentaalseid ravimimolekule.
Konvergents (bioloogia)

Konvergents on erineva evolutsioonilise päritoluga organismide mõnede tunnuste üksteisest sõltumatu sarnastumine, mis on tavaliselt seotud kohastumisega ühesugustele keskkonnatingimustele või ökoloogilise nišiga.
Konvergentsi vastand on divergents.

Näited

Austraalia kukkurhunt, kes väliselt sarnaneb dingoga, on DNA andmetel lähedamalt suguluses hoopis känguruga. Kuigi kukkurhundi ja dingo lähim ühine esivanem elas 160 miljonit aastat tagasi juuraajastul, muutusid nende kolju- ja kehakujud sarnaseks, sest mõlemad liigid olid sarnases keskkonnas hõlvanud sarnase ökoloogilise niši. Mõlemad liigid toitusid värskest lihast ning arendasid välja sarnase jahipidamisviisi, mistõttu konvergentse evolutsiooni tagajärjel nägi kukkurhunt lõpuks välja nagu kukruga dingo.
Vana-Piigaste vald

Vana-Piigaste vald (saksa keeles Alt-Pigast) oli vald Võrumaal Kanepi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Vana-Piigaste vald Valgjärve vallaga.
Valla alal asus Vana-Piigandi ja Saverna mõis.
Räätsad

Räätsade ajalugu ja tänapäev

Räätsad on umbes 6000 aastat vanad, kuid arvatakse, et räätsad olid olemas juba enne suuski, mille vanuseks loetakse 8000 aastat. Arvatavasti oli suusa ja räätsa eelkäija midagi vahepealset – lauajupid seoti toornaharibade abil jalgade külge, et paremini suure lume peal püsida. Räätsad olid algselt abivahendiks jahipidamisel ning vahemaade läbimiseks, et uusi alasid avastada või lihtsalt ühest asulast teise saada. Räätsade esimesed kasutajad olid Kesk-Aasia, kust lumeräätsad liikusid Siberi kaudu Skandinaaviasse ja Beringi väina kaudu Põhja-Ameerikasse. Kõik toimus vahemikus 30 000- 5000 aastat e.m.a. Euroopas räätsad unustati mõneks ajaks, kuni 15.sajandini, kui avastati taas Ameerika. Prantsuse kolonialistid nimetasid indiaanlaste varustuse hulka kuuluvaid lume peal käimiseks mõeldud puuraame ja punutud põhjaga vahendeid tennisereketiteks. Hiljem kasutasid nad neid ise ka ja Kanada armee varustusse kuuluvad räätsad tänase päevani.

Räätsade valmistus

Räätsad on teinud revolutsioonilise muutuse 30 aasta jooksu. On muudetud räätsade materjali ja kinnitusi. Tänapäeva räätsad on puust raamiga ning vastupidavad. Nende valmistamisel kasutatakse alumiiniumi, plastikut, Hypaloni; sidemed on tehtud reguleeritavateks ja kand liikuvaks; räätsa alla on kinnitatud libisemisvastaseid hambaid ning vajadusel saab juurde monteerida lumel püsivust parandavaid sabasid; eraldi räätsasid valmistatakse nii meestele, naistele kui ka lastele, arvestades nende kehakaalu ja pikkust. Räätsad on kõndimiseks ja jooksmiseks.

Eestlaste räätsad

Vanad eestlased kutsusid räätsi rajadeks ehk soorajadeks, soo-rätsideks. Räätsad tehti metsa või raba ääres puuokstest, -juurtest ja -koorest ning seoti jala otsa. Kui lauajupp saadi jala külge kinni seotud, võis minna metsa jahile, puid varuma, sood ületama, suvel märjal heinamaal heina tegema või vastu kevadet külmunud lumekoorikul kõndima. Vihmastel suvedel kinnitati räätsad ka hobustele kapjade külge, et hein lohistiga kuivale vedada. Talvel kasutasid räätsasid jahimehed. Kartmata läbivajumist sai nõnda hõlpsasti üle lumehangede ja jõgede, kus jää oli õhuke.
Läikiv kurdsirbik

Läikiv kurdsammal (Hamatocaulis vernicosus) on teravtipuliste sugukonda kuuluv sammaltaim. 
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis võib neid leida soodest.
Valter Haamer

Valter Haamer (sündinud 1. aprillil 1929 Räpinas) on pedagoogikategelane ja kirjastaja, aktiivne kultuuritegelane, Tartu Ülikooli prorektor aastatel 1979–1990.
Valter Haamer on ka Tartu Hoiu-laenuühistu nõukogu esimees ning Vanemuise Seltsi ja Tartu Kivisilla Taastamise Seltsi juhatuse liige.
1997. aastal asutas Valter Haamer Eesti Kultuuriseltside Ühenduse, kuhu kuuluvad kodumaal ja välisriikides tegutsevad Eesti kultuuri hoidvad seltsid. 2019. aasta veebruariks on Ühendusse koondunud 49 seltsi.

Liikmesus

Valter Haamer kuulub Eesti Kultuuriseltside Ühendusse, Vanemuise Seltsi, Eesti Rukki Seltsi ja Eesti Klubisse.

Tunnustus

2006 – kodanikupäeva aumärk Eesti kultuuriseltside ühenduse ja teiste kodanikuühenduste esimehele ning aktiivsele liikmele.
Hanne Gaby Odiele

Hanne Gaby Odiele (sündinud 8. oktoobril 1987 Kortrijkis) on belgia modell. 
Tema fotod on ilmunud ajakirjades Vogue, Marie Claire, Teen Vogue ja Elle.
Detsembris 2006 jäi ta foori punase tule ajal teed ületades auto alla, murdes mõlema jala luud. Ta sai naasta moeetendustele alles 2008. aastal.
Ta on intersooline ning sündis androgeenresistentsuse sündroomiga.
Odiele elab Manhattanil Chinatownis.
Lupi lõugas

Lupi lõugas on laht (lõugas) Hiiu maakonna lääneosas. Lahte piirab läänest Lupisäär.
Lahe koordinaadid on 58° 53′ N, 22° 20′ E.
Nicholas Hilliard

Nicholas Hilliard (sündinud 1547. aastal Exeteris Devonis, surnud 7. jaanuaril 1619 Londonis) oli inglise maalikunstnik-portretist, miniaturist, juveliir ja kullassepp. Eriti tuntud on ta oma virtuoosselt teostatud lüürilises laadis miniatuurportreede poolest.

Eluloolist

Nicholas Hilliardi Inglismaa reformatsiooni perioodi jäänud lapsepõlv oli rahutu. Tema isa, reformeeritud usu pooldaja, saatis ta protestantide tagakiusamise eest Genfi. Genfis elas noor Hilliard John Bodley perekonnas (Bodley oli see, kes hiljem andis välja Genfi piibli ja Bodley raamatukogu asutaja Thomas Bodley isa). Ta sai seal humanistliku hariduse, õppis seal ära prantsuse keele ning tutvus prantsuse kunstiga. Arvatavasti 1559. aasta paiku pöördus ta Inglismaale tagasi. Vanimad teadaolevad miniatuurportreed maalis ta umbes 1560. aastal, "Autoportree 13-aastasena" ja "Edward Seymour, Somerseti hertsog" olevat andnud tunnistust ta vaieldamatust andekusest. Umbes 1570. aastal sai Nicholas Hilliard kuninganna Elizabeth I miniatuurimaalijaks ja lõi palju portreesid kuningannast ning tähtsatest õukondlastest. Lühikest aega viibis ta Prantsusmaal d’Alençoni hertsogi teenistuses, kuid naasis 1578. aasta alguses oma last ootava abikaasa juurde.
Terve elu tegeles Hilliard paralleelselt miniatuuride maalimisega ka kullassepa- ja juveliiritööga. 1584. aastal kujundas ja teostas ta kuninganna Elizabethi teise suure pitsati. James I trooniletõusmisega 1603. aastal jätkus kunstniku tunnustamine kuningliku miniatuurikunstnikuna.
Kirjutas raamatu "Treatise on the Arte of Limning" (umbes 1600), milles kirjeldab ta oma töömeetodeid ja mis heidab valgust ka kunstniku enda rahutule ja kütkestavale loomusele. Elu jooksul oli ta sageli rahalistes raskustes ja istus 1617. aastal koguni lühikest aega võlavanglas. Teosest saab teada, et Hilliard imetles Hans Holbein noorema, Inglismaal töötanud saksa portretisti loomingut. Selle tundlikkuse mõju arvele tuleb kanda Hilliardi maalistiil,  milles ta eelistab ühtlast dramaatilisuseta valgust ja selgeid kontuure.

Muud

Nicholas Hilliardi järgi võttis endale nime Hilliard Ensemble: "Nimetasime end Elizabethi-aegse miniatuurimaalija Nicholas Hilliardi järgi mitte ainult seepärast, et ta oli enamiku meie 15. sajandi lõppu ja 16. sajandisse jääva repertuaari kaasaegne, vaid ka seepärast, et ta on pälvinud tunnustuse oma detailsuse ja viimistletuse eest kunstis – needsamad omadused, mille poole püüdleme muusikas."
Toronto Maple Leafs

Toronto Maple Leafs on Kanada jäähokiklubi, mis mängib jäähokiliiga NHL-i Idakonverentsis Atlandi divisjonis.
Klubi kodulinn on Toronto. Kodumänge peab Scotiabank Arenal.
Toronto Maple Leafs on võitnud Stanley karika 13 korda.
Jaan Depman

Jaan Depman (17. juuli 1885 Tarvastu kihelkond, Viljandimaa – 26. märts 1970 Leningrad) oli eesti matemaatik.

Elulugu

Jaan Depman õppis vallakoolis, Tarvastu kihelkonnakoolis, Tartu Õpetajate Seminaris aastatel 1900–1904 koos Jaan Anveltiga ja töötas pärast seminari lõpetamist kooliõpetajana Virumaal, Toilas ja Iisaku kihelkonna Porskovo ministeeriumikoolis. Aastatel 1906–1907 oli Peterburis A. Jansoni reaal- ja kaubanduskooli õpilane. 1907. aastal lõpetas eksternina gümnaasiumi Peterburis ja astus õppima Peterburi Ülikooli füüsika-matemaatika teaduskonda, mille lõpetas 1912. aastal. cand math, oli PEüS liige. 
1917. aasta revolutsioonile eelnenud ajal tegutses koos bolševistliku suunitlusega sotsiaaldemokraatidega, avaldas Juhan Lilienbachi kirjastuse vahendusel proletaarset kirjandust. Aastatel 1912–1914 oli ta bolševistliku Narva ajalehe Kiir kaastööline.
1925. aastast oli ta õppejõud Nõukogude Venemaal, Leningradi Pedagoogikainstituudi matemaatikateaduskonna professor.
Jaan Depman elas viimastel eluaastatel Leningradis ning töötas Leningradi Keemia- ja Tehnoloogiainstituudi matemaatikaprofessorina.
Allan Liim

Allan Liim (9. juulil 1929 Tallinn – 8. november 2017 Tartu) oli eesti ajaloolane ja pedagoog.

Haridustee

Allan Liim on õppinud Tallinna 5. algkoolis, Koigi algkoolis ning lõpetanud 1948. aastal Tapa keskkooli. Õppis 1948–1953 Tartu Riiklikus Ülikoolis NSV Liidu ajaloo erialal spetsialiseerumisega Eesti ajaloole. Oli aastail 1953–1956 ajaloo alal aspirantuuris Tartu Riiklikus Ülikoolis. 1972. aastal kaitses ajalookandidaadi kraadi aspirantuuri ajal valminud väitekirjaga "Kool ja haridus Eestis XX sajandi algul (kuni 1917. aasta Veebruarirevolutsioonini)".

Teenistuskäik

Töötas aastail 1956–1970 A. H. Tammsaare nim. Tartu 1. Keskkooli direktorina ja ajaloo ja ühiskonnaõpetuse õpetajana. Oli aastail 1970–1974 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi rahvahariduse ajaloo sektori vanemteadur. 1974–1996 töötas Tartu Ülikooli ajaloo osakonna õppejõuna, oli aastail 1976–1990 ajalooteaduskonna dekaan ja 1996–2000 õppeülesannete täitja. Alates 1975. aastast dotsent, 2007. aastast emeriitdotsent. Ühtlasi oli aastail 1959–1988 Haridusministeeriumi ajaloo ainekomisjoni liige.
Liim on uurinud Tartu Ülikooli ning Eesti kooli ja hariduse ajalugu, avaldanud neil teemadel rohkelt publikatsioone, koostanud keskkooliõpikuid ja teatmeteoseid Eesti ajaloost.

Teosed

Liim on koguteoste "Eesti kooli ajalugu neljas köites" 1. (1989) ja 2. (2010) köite, "Tallinna 1. Keskkool 1631–1981" (1981), "Tartu. Ajalugu ja kultuurilugu" (2005) ja "Gustav Adolfi Gümnaasium 375" (2006) kaasautor.
Savino rajoon

Haldusjaotus

Savino rajoonis on 134 asustatud punkti ja nad kuuluvad ühe (Savino) alevi ja viie valla (külaasunduse) koosseisu.