google/wiki40b huggingface dataset:
Tiiu Jurkatamm

Tiiu Jurkatamm (aastani 1965 Tiitus; sündinud 1. septembril 1940 Tarvastu vallas, Viljandimaal) on Eesti kergejõustiklane ja treener.
Ta lõpetas aastal 1960 Tõrva Keskkooli ja aastal 1964 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
1962–1964 sai ta Eesti meistrivõistlustel kettaheites 1 hõbeda ja 2 pronksi.

Isiklikku

Tema abikaasa on arvutusmatemaatiku haridusega tõkkejooksja Kalju Jurkatamm, nende poeg Veiko Jurkatamm on korvpallur.
Nelli Kalikova

Nelli Kalikova (sündinud 16. veebruaril 1949 Tallinnas) on Eesti arst, poliitik ja ühiskonnategelane. Aastatel 2002–2016 kuulus ta erakonda Res Publica (praegu Isamaa ja Res Publica Liit). Varem kuulus Rahvaerakonda Mõõdukad (kandidaat 2002. a KOV-l).

Elulugu

Tema venelasest isa Valentin Kalikov sündis Viru maakonnas. Nelli Kalikova ema on eestlane.

Isiklikku

Kalikova on lahutatud, tal on poeg.
Ta valdab eesti, vene ja inglise keelt.
Otepää Spordiklubi

Otepää Spordiklubi on Otepääl tegutsev spordiklubi. Klubi asutati aastal 1997 ja registreeriti äriregistris 1999.
Klubis saab treenerite juhendamisel tegelda kahevõistluse, suusahüpetega ja orienteerumisega.
Loodusfotograafia

Loodusfotograafia on looduse pildistamisele keskenduv fotograafia alaliik.
Seda ala viljelevaid fotograafe kutsutakse loodusfotograafideks. Nende loomingut nimetatakse loodusfotodeks.
Johannes Üksi

Johannes Üksi (1891–1937) oli eesti prosaist ja näitekirjanik.
Ta töötas muu hulgas Estonias näitleja ja jooksupoisina.
Aastal 1918 oli ta Toompea lossi komandant. Saksa okupatsioonivõimud mõistsid ta relvade varjamise eest surma, kuid karistus asendati sunnitööga.
Johannes Üksi peateos on deliiriumi ja spiritismi vahel kõikuvad nägemuslikud proosapalad kogus "Kummalised novellid. I" (1923). Eluloolist ainest sisaldab mälestusteraamat "Surma!" (1918).
Bulgarija

Ajalugu

Esimene 785. projekti laev nimega Ukraina ehitati veel 1952. aastal tava järgi: esimesena sai valmis Rossija, teisena Ukraina ning kolmanda alusena loomulikult Belorussija, kuid selle seeria Ukraina põles maha Doni jõel 1953. aastal. 
Telliti uus sama tüüpi (projekt 785/OL800 slovaki keeles  osobna lod 800, s. t. reisilaev 800 hj), laev Ukraina nime all, kuid juba 2. seerias. Laev valmis 1955. aastal ja seda kasutati Venemaa jõgedel NSVLi lipu all kuni 1993. aastani ja 1993. aastast kuni katastroofini Venemaa lipu all. Alates 2010. aastast sõitis laev Bulgarija (Volgabulgarija) nime all.
Theodor Altermann

Theodor Altermann (24. november 1885 Kohila vald Visja küla – 1. aprill 1915 Tallinn) oli eesti näitleja ja lavastaja.
Tema isa, Jüri Altermann, kes ise oli pärit Simuna kihelkonnast, rentis Tammiku mõisale kuuluvat Visja kõrtsi. Theodor Altermanni ema oli Miina Nurme.
Theodor Altermann elas Visjal kuni ema surmani. Edasised noorusaastad veetis ta isa õe peres Ravila Nõmmemõisas. Õppis ja sai nagu Paul Pinnagi oma esimese teatrikogemuse Tallinna linnakoolis.
Theodor Altermann alustas lavategevust 1902. aastal Estonia näitetrupis. 
Aastal 1905 viibis õpireisil Berliinis. 
Aastal 1906 rajas koos Paul Pinnaga kutselise Estonia teatri ja oli selle andekamaid lavajõude. Aastatel 1912–1913 esines Esseni Rahvateatris Saksamaal, hiljem töötas Estonias. 1913. aastal valminud uue Estonia teatrimaja avaetendusel sündis Theodor Altermanni kehastuses eesti teatri esimene Hamlet  
Aastal 1914 abiellus Altermann näitlejanna Milly Jürgensoniga.
Altermanni kui näitlejat iseloomustas temperamentsus, tugev elamusjõud, psühholoogiline veenvus ja loominguline intensiivsus. Näiteks teatrihooajal 1907–1908 lavastas ta 11 näidendit ja täitis 33 osa. Sellise pingega jätkus andeka näitleja-lavastaja töö kuni varase surmani 1915. aastani.
Kaasaegsete mälestustes ja kriitikas on Theodor Altermanni hinnatud kui mitmekülgset, temperamentset ja meisterlikku näitlejat. "Tema surm on eesti teatri suurim kaotus," on öelnud Voldemar Panso.
Theodor Altermann on maetud Siselinna kalmistule. Hauamonumendi autoriks on skulptor Juhan Raudsepp.
Theodor Altermanni 100. sünniaastapäeval avati talle tema sünnikohas mälestuskivi, mis asub tänaseks hävinud kõrtsihoone lähedal noorte tammede all. Teatrimehe portree mälestuskivil on teinud skulptor Ülo Õun.
Altermanni järgi on nime saanud 2006. aastast alates Eesti Teatriliidu aastaauhindade laureaatidele antav klaaskuul "Theodori silm", mille idee autoriks on Ene-Liis Semper ja teostajaks klaasikunstnik Ivo Lill.
Peipsivenelaste külad

Peipsivenelaste külad moodustavad omapärase arhitektuuri ja eluoluga piirkonna Peipsi järve ääres. Katkematu tänavkülade rida ulatub Mustveest Omeduni ja Ninalt Varnjani.
Kolkjal on kala-sibula restoran.
Tõnis Padu

Tõnis Padu (25. oktoober 1950 Haapsalu – 26. märts 2014 Tallinn) oli eesti arhitekt ja muinsuskaitsja.
Ta sündis aastal 1950 Haapsalus koolmeistrite pojana. Ta lõpetas aastal 1969 Haapsalu 1. Keskkooli ja aastal 1978 kiitusega Eesti Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuri erialal.
Ta töötas aastast 1978 Vabariiklikus Restaureerimisvalitsuses ja Haapsalu projekteerimisbüroos. Aastatel 1980–2004 oli ta Haapsalu rajooni/Lääne maakonna peaarhitekt. Aastal 2004 asus ta tööle Haapsalu linnavalitsusse.

Poliitiline tegevus

Ta kuulus 30. augustist 1999 21. märtsini 2012 Isamaa ja Res Publica Liitu. 1999. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimiste tulemusena valiti ta 81 häälega Haapsalu linnavolikogu liikmeks (Isamaaliidu nimekirjas).
Peeter Mardna

Sõudjana

Hakkas 1951 käima Erich Veetõusme jooksu- ja David Klassi suusatreeninguil, 1953–1956 jätkas treeninguid Aleksander Tšikini kergejõustiklaste rühmas. 
Sõudmist hakkas harrastama 1957 Erich Seileri ja Jüri Kuruli suunamisel.

Isiklikku

Peeter Mardna ema oli Stella Ernesaksa õde, sisearst Adda Mardna ja isa arst Leonhard Mardna. Peeter Mardna poeg on arst Mihkel Mardna.
Monika Järvekülg

Monika Järvekülg (neiupõlvenimega Monika Henrichson; sündinud 7. augustil 1948 Viljandis) on eesti karikaturist ja raamatuillustraator.
Ta õppis aastatel 1955–1966 Viljandi 1. Keskkoolis [ Monika Henrichson Lend 46, 1966] ja aastatel 1966–1969 Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis (TEMT), mille lõpetas arhitektuuritehnikuna.
Töötas aastatel 1969–1970 Eesti Projektis ja aastatel 1970–1982 EKE Projektis.
Alustas karikaturistina ajalehes Sakala. Tema karikatuure on avaldatud veel väljaannetes Rahva Hääl, Õhtuleht, Sõnumileht ja ajakirjas Pikker.
Osalenud mitmetel karikatuuri- ja huumorivõistlustel.
Aastal 2005 ilmus Monika Järvekülje karikatuurikogumik Naera ometi. Lisaks on ta illustreerinud lasteraamatuid, lauluraamatuid ja kooliõpikuid.
Pilskalne mõis

Pilskalne mõis (Pilskalnes muiža, ka Šlosbergas muiža) on rüütlimõis Lätis Ilūkste piirkonnas Pilskalne vallas Pilskalnes. Saksa keeles Schloßberg.
Pilskalne mõis kuulus kuni võõrandamiseni aastal 1920 Plater-Zyberkide perekonnale. Aastal 1625 rajasid nad sinna kabeli. Itaaliapärane renessansiajastu villat meenutav peahoone püstitati aastal 1870. Mõisakompleks ise oli eklektiline, kõrvalhoonete juures kasutati ka palju barokkmotiive. Esimene maailmasõda tõi mõisas kaasa suuri purustusi, sest seal peatunud rinde tõttu sattus see Venemaa kahurväe tule sihtmärgiks. Säilinud on vaid mõisa väravad ja hoonete varemed.
Mõisa juurde kuulub 9 hektari suurune park, mis asub kahel pool tiikide ja kanalite süsteemi. Pargis asub praegu teemapark "Pilskalnes Siguldiņa".
Kira Muratova

Kira Muratova (ukraina Кіра Георгіївна Муратова; vene Кира Георгиевна Муратова; 5. november 1934 Soroca – 6. juuni 2018 Odessa) oli ukraina filmilavastaja ja stsenarist.
Õppis Moskva Riiklikus Ülikoolis filoloogiat ja seejärel, aastatel 1954–1959 filmilavastamist VGIK-is, kus ta õppis Sergei Gerassimovi meistriklassis. 
Aastal 1961 asus tööle režissöörina Odessa filmistuudios.
Kuseliit

Kuseliit on piirkondlik nimetus väikestest ja keskmise suurusega kristallidest porfüürilise struktuuriga vulkaanilisele kivimile, mis on värvuselt rohekashall, kohati aga roostepruun. Kuseliidi peamised koostisosad on plagioklass, päevakivi ja pürokseen, mis muutuvad kokkupuutes kuumade vesilahustega teisteks mineraalideks. Kuseliit sisaldab ohtralt andesiini fenokristalle. Haruldasemad on augiidi, labradori ja vilkude fenokristallid.
Nimetust kuseliit kannavad Pfalzi kreisilinna Kuseli ümbruses lasuvad kivimid, mida esimest korda kirjeldas Karl Heinrich Rosenbusch aastal 1887 (cuselit, toona kandis Kusel nime Cusel). Tänapäeval nimetust kuseliit enam petrograafilistes nomenklatuurides ei esine ja sellel nimetusel on vaid ajalooline tähendus. Tänapäevases mõistes on kuseliit moonde läbi teinud lamprofüür. Mineraalselt koostiselt sarnaneb see mineti ja vogesiidiga, paiknedes koostiselt spessartiidi ja kersantiidi vahel. 
Kuseliidi asend tardkivimite seas on aja jooksul tekitanud arvukalt erinevaid arvamusi. Franz Loewinson-Lessing liigitas selle 1893 välja antud petrograafilises leksikonis augiitporfüriidile vastavaks leukofüüriks, viitega Rosenbuschile.  Koos E. A. Struvega välja antud laiendatud petrograafilises sõnaraamatus aastast 1937 on sellele viidatud kui iseenesliku moonde läbi teinud kivimile ja ära on toodud ka selle mineraalne koostis.  Aastal 1913 liigitas Joseph Paxson Iddings selle andesiidiks Mattheus Schuster liigitas kuseliidi "augiitkeratofüüriks". Vastavalt W. Dienemanni ja O. Burre aastal 1929 koostatud piirkonna geoloogilisele kaardile on selle kivimi levikuala kirjeldatud kui piirkonda, kus esineb "läikivat augiitkersantiiti". Walter Ehrenreich Tröger ei pidanud aastal 1935 oma teoses "Speziellen Petrographie der Eruptivgesteine" kuseliiti mitte osaks lamprofüüri kivimiterühmast, vaid kvartsi sisaldavaks augiitporfüriidiks. Ta märkis, et vale on oma hinnangutes kivimi nomenklatuuri kohta tunnustada teiste autorite poolt omaks võetud seisukohta, et kuseliit kuulub lamprofüüride gruppi.
Põhja-Pfalzi mägismaal, mis on kivimi peamine esinemispaik Saksamaal, esineb kuseliiti alates Permi ajastust tekkinud kivimikihtides. Kivimit kasutatakse killustiku ja sillutisekivide valmistamiseks.
Igor Prins

Koondisekarjäär

Koondisedebüüdi tegi Prins 3. juunil 1992 sõpruskohtumises Sloveenia vastu. Ta viibis platsil kõik 90 minutit. See oli koondise esimene kohtumine pärast Eesti iseseisvuse taastamist. Oma debüüdi samas mängus tegid veel Mart Poom, Meelis Lindmaa, Urmas Kaljend, Urmas Hepner, Toomas Kallaste, Martin Reim, Indro Olumets, Sergei Ratnikov, Tarmo Linnumäe, Risto Kallaste, Viktor Alonen, Aleksandr Puštov, Urmas Kirs, Marko Kristal. Mäng lõppes viigiga 1:1. Prins oli mängu päeval 25-aastane. 7. mail 1994 kohtumises USA vastu sai Prinsist esimene Eesti koondislane, kes pärast taasiseseisvumist teenis punase kaardi.

Treenerikarjäär

31. augustil 2010 sai Igor Prins JK Nõmme Kalju peatreeneriks, sõlmides kolmeaastase lepingu.
2016. aastal sai ta Levadia peatreeneriks. Ta oli Levadia peatreener ka aastatel 2008–2010.
2017. aasta lõpust töötab ta Pärnu JK esindusmeeskonna peatreenerina.
Mazie Hirono

Mazie Keiko Hirono (jaapani 広野 慶子, Hirono Keiko; sündinud 3. novembril 1947 Kooris, Fukushima prefektuuris) on jaapani päritolu Ameerika Ühendriikide poliitik, Demokraatliku partei liige. Ta on Hawaii osariigist valitud Ameerika Ühendriikide Senati liige aastast 2013. 2007–2013 oli ta Esindajatekoja liige.
Ta on esimene Jaapanis sündinud USA senaator, esimene aasia ameeriklasest naissenaator ja esimene budistist senaator.
Keiko Hirono kolis koos emaga Havaile 1955. aastal. Ta kasvas üles Honolulus ja õppis juristiks.
1980–1994 oli ta Hawaii osariigi esindajatekoja liige. 2002. aastal kandideeris ta Hawaii osariigi kubernerivalimistel, kuid kaotas. 2006. aastal valiti ta 61% häältega Hawaii osariigi 2. valimisringkonnast USA Esindajatekoja liikmeks.
Chang'an

Chang'an  (Cháng'ān; lihtsustatud hiina kirjas 长安; traditsioonilises hiina kirjas 長安) oli rohkem kui kümne dünastia vältel muistse Hiina pealinn. Tänapäeval asub Changani asukohal Xi'ani linn.
Vanahiina keeles tähendab Chang'an "kestvat rahu". Xini dünastia ajal oli linna nimi lühikest aega samahäälduslik Changan tähendusega "muutumatu rahu" (Cháng'ān; 常安), mis saavutati esimese märgi 長/长 pikk, kestev asendamisega samahääldusliku märgiga 常 cháng muutumatu, pidev. Peale Xini dünastia kukutamist 23. aastal taastati vana nimi. Mingi dünastia ajal sai linna uueks, tänase päevani kasutusel jäänud nimeks Xi'an (西安; Xī'ān), mis tähendab "lääne rahu".
Kompimine

Kompimine ehk kompimismeel (ingl. k. touch või tactition) on võime puudutades kindlaks teha esemete kuju, suurust ja mehaanilisi omadusi. Sarnaselt kuulmisega eeldab kompimismeel mehaaniliste stiimulite detekteerimist ning arvatakse seetõttu mehhanosensatsiooni alla. Traditsiooniliselt peetakse kompimist üheks viiest klassikalisest meelest.
Tapa Vabadussõja mälestussammas

Tapa Vabadussõja mälestussammas on Lääne-Viru maakonnas Tapal asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk.
Samba avamise täpne aeg pole teada, ent vähemalt 1. detsembril 1928 oli see olemas. Pole teada, mis sambast hiljem sai. Nõukogude okupatsiooni ajal seises samas kohas sarnane sammas.
Nõukogude-aegne sammas avati üle värvitult ja uue tahvliga 9. jaanuaril 1991.
Haanja vald (Rõuge kihelkond)

Haanja vald (saksa keeles Hahnhof) oli vald Võrumaal Rõuge kihelkonnas.
Vald eksisteeris 1866–1939.
Valla alal asus Haanja mõis.
ZA/UM

ZA/UM on Eesti kultuurirühmitus, mis oli aastal 2013 seotud kultuurilehe Sirp peatoimetaja vahetusega ning paistis hiljem silma peamiselt kultuuri- ja arvamusportaalidega ZA/UM ja Nihilist.
Liikmete hulka kuuluvad kirjanik Kaur Kender, kirjanik ja muusik Robert Kurvitz, literaat ja kunstnik Martin Luiga, kunstnik Aleksander Rostov, kirjanik Siim Nurklik, kirjanik ja kodanikuaktivist Made Luiga, fotograaf Ruudu Ulas, kriitik Helen Hindpere, ajakirjanik Märt Belkin ja moefotograaf Lilian Marie Merila.
ZA/UM on kirjastanud raamatuid, sealhulgas Robert Kurvitza romaani "Püha ja õudne lõhn" (2013), Kaur Kenderi ja Taavi Eelmaa näidendiraamatu "Kaurita. Kadunud sõbra juhtum" (2014), Mudlumi (Made Luiga), Teemu Mäki, Olavi Ruitlase ja Kenderi teoseid (2014-16). ZA/UMi liikmeid on seostatud ka Margus Linnamäe rahastatud arvutimängufirma ZA/UM arvutimänguprojektiga "Disco Elysium" (ka "No Truce With the Furies", mis osalt tugineb Kurvitza romaanile.
Rühmituse nimi seostub vene sümbolistlikus luules 20. sajandi algul levinud terminiga zaum, mis tähistas ratsionaalsuse ületamisele püüdlevaid "mõistusetaguseid" eksperimente kõlasümbolismi ja keeleloomega. Termini lõi 1913. aastal vene poeet Aleksei Krutšonõhh.
Eile nägin ma Eestimaad!

Eile nägin ma Eestimaad! on Juhan Liivi luuletus.
Ansambel Ruja repertuaari kuuluvas laulus on Ott Arder sõnu muutnud. 

Eile nägin ma Eestimaad!
Nägin hurtsikuid, saunasid,
nägin bagaaži ja paunasid,
väljal kivivõsa aunasid -
eile nägin ma Eestimaad

Eile nägin ma Eestimaad!
Lagunud talumajasid!
Oh kui rammetuid rajasid!
Kadaka-, lepavõsasid!
Eile nägin ma Eestimaad!

Eile nägin ma Eestimaad!
Põõsastikud ja võsad kõik
suikumise ja näotuse paik,
vaimuilm nii hämaras, vaik -
eile nägin ma Eestimaad!
Ruhnu tuulepark

Ruhnu tuulepark ehk Sjustana tuulepark on tuulepark Eestis, mis asub Saare maakonnas Ruhnu vallas Ruhnu saarel.
Ruhnu tuulepark rajati Ruhnu saare edelaosas Süstaku nina juures 2007. aastal. Tuulepargis on kaks kasutatud Vestase elektrituulikut, mis kuuluvad Eesti Energia AS-ile. Pargi koguvõimsus on 0,15 MW. Tuulikute rahvapärased nimed olid Malle ja Pille.
2012. aasta seisuga ei töötanud katki läinud tuugeni tõttu üks tuulikutest. Teine tuulik oli töökorras, kuid vajas remonti. Remonti vajas ka tuulikute tegevust toetav diiselgeneraator. Ruhnu vallavanema Aare Sünteri andmetel oli Eesti Energial kavas asendada vanad tuulegeneraatorid uutega.
2018. aastal ehitas Eesti Energia taastuvenergia ettevõte Enefit Green saarele elektritootmislahenduse võimsusega 160 kW, mis koosneb päikesepaneelidest, elektrituulikust, akupangast ja biodiislil töötavast diiselgeneraatorist. Investeeringute maht oli ligikaudu 500 000 eurot. Üks tuulik oli plaanis demonteerida.
Meremäe valla lipp

Meremäe valla lipp on Võru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Meremäe valla lipp.
Lipp kinnitati 19. novembril 1996.

Lipu kirjeldus

Valla lipp on ruudukujuline vapilipp, sinisel kanga ülaservas valge horisontaallaid, millel on kõrvuti kolm punast otstest laienevat pügalristi. Sinise välja keskel valge sõlg.
Lipu noormaalmõõtmed on 105x105 cm.
Metsävainikka

Metsävainikka ehk Venerjazi (vene Венерязи, soome Venäjänrasi) on endine ingerisoome küla ajaloolises Tuutari kihelkonnas Kesk-Ingerimaal Peterburi linnast lõunas. Kaasaegse haldusjaotuse järgi jääb kunagine küla Peterburi linna Moskva rajooni Lõuna kalmistu territooriumile.
1770. aasta Peterburi kubermangu kaardil on küla kirjas kui Венерюзи.
1792. aasta A. M. Wilbrechti koostatud Peterburi kubermangu kaardil on küla kirjas kui Венерязи.
1817. aastal on eraldi mainitud Венерязи ja Вайник Венерязи külasid, kokku 7 taluga (vastavalt 2 ja 5 kummaski külas).
1831. aastal oli külas (mainitud kui Венарази) 6 talu: Vainikka (Вайники) 3 talu, Repo (Реба) 1 talu ja Poritsa (Порица) 2 talu (ingerisoome suguvõsad).
1838. aastal elas külas (nimetatud kui Венерязи) 28 inimest, kellest 16 olid mehed ja 12 naised.
1848. aastal elas külas (nimetatud kui Metsäwainikka) 32 ingerisoomlast-savakot, kellest 15 olid mehed ja 17 naised.
1856. aastal oli külas (nimetatud kui Венерязи) 7 talu 12 meeshingega.
1860. aastal oli külas (nimetatud kui Венерези, Вайники) 5 talu.
1913. aastal oli külas (nimetatud kui Венерязи) 11 talu.
Küla hävis Teises maailmasõjas. Kaasajal asub kunagise küla territooriumil kalmistu.
Ökosüsteem

Ökosüsteem on mingi ala elustik koos selle aineringe komponentidega. Täpsemini, ökosüsteem on mingi ala organisme ja nende keskkonda haarav suhete ja interaktsioonide võrgustik. 
Ökosüsteem on isereguleeruv ja arenev tervik, mille moodustavad toitumissuhete ja kommunikatsiooni kaudu üksteisega seotud organismid koos neid ümbritseva keskkonnaga.

Mõiste ajalugu

Termini "ökosüsteem" moodustas inglise florist Arthur Roy Clapham 1930. aastate alul, mõiste võeti laiemalt kasutusse taimeökoloog Arthur Tansley tööde kaudu alates 1935. aastast.

Ökosüsteemi dünaamika

Ökosüsteemide arenguprotsessi nimetatakse suktsessiooniks. Ökosüsteemi kuuluvate populatsioonide koosseis ja arvukus võivad pikema aja jooksul stabiliseeruda; sellist tasakaaluolekut nimetatakse kliimaksiks.
Algoritm

Algoritm on sammsammuline tegevusjuhis, juhend, eeskiri mingi tegevuse sooritamiseks või eesmärgi saavutamiseks. Kõige sagedamini kasutatakse seda terminit matemaatilise ülesande lahendamiseks mõeldud eeskirja kohta. Algoritmi esitust mingis formaalses keeles, tavaliselt programmeerimiskeeles või masinakoodis, nimetatakse arvutiprogrammiks.
Sõna "algoritm" tuleb 9. sajandi araabia matemaatiku Muḩammad ibn Mūsā al-Khwārizmī hüüdnimest "al-Horazmi" ('horezmlane') tema sünnilinna, praeguses Usbekistanis asuva Hiiva tolleaegse nime järgi. Al-Horazmi tööd tõlgiti 12. sajandil ladina keelde ja autorinimeks märgiti Algorithmi. Selle töö kaudu jõudis Lääne-Euroopasse mitu võrrandite lahendamise eeskirja, mis kõik algasid fraasiga "Nõnda kõneles Algorithmi ...". Selle järgi hakatigi üksikasjalikke tegutsemisjuhiseid algoritmideks kutsuma.
Mittematemaatiliste algoritmidega puutume kokku iga päev, näiteks kokaraamatus olevad retseptid või sõbrale jäetud juhised kohtumispaika jõudmiseks. Algoritmid on ka koolis õpetatavad mitmekohaliste arvude kirjaliku liitmise, lahutamise, korrutamise ja jagamise eeskirjad.
Esimesed katsed anda algoritmile matemaatiliselt range kuju tehti 1920. aastatel. Esmalt arvati, et formaliseerimiseks kõlbab lihtrekursiivne funktsioon. 1928 avaldas Wilhelm Ackermann näite funktsioonist, mis on algoritmiliselt arvutatav, kuid ei ole lihtrekursiivne. 1930. aastatel lõid Alonzo Church ja Stephen Kleene lambdaarvutuse. Sel ajal lõid ka Alan Turing ja Emil Leon Post Turingi masina ning Kurt Gödeli ja Jacques Herbrand võtsid kasutusele täisrekursiivse funktsiooni mõiste.

Rekursiivne algoritm

Rekursiivne algoritm ehk iseenesessepöörduv algoritm on algoritm, mis kutsub töö käigus välja iseennast. Leidub programmeerimiskeeli, milles puudub tsüklikäsk ja milles tsükkel realiseeritakse reeglina rekursiooni kaudu, näiteks Prolog.
Väga suure korduste arvu korral on parem realiseerida iteratiivne algoritm, sest igal enesessepöördumisel eraldatakse rekursiivsele alamprogrammile mälu ja kui rekursiooni sügavus (iseenesessepöördumiste arv) ületab miljoni piiri, on märgatav kiiruse eksponentaalne erinevus.
Edmonton

Rahvastik

2006. aasta rahvaloenduse andmetel elas linnas 730 372 inimest.
Edmonton on Põhja-Ameerika kõige põhjapoolsem linn, mille linnastus elab üle miljoni inimese.

Kultuur

Edmontonis asub 1908. aastal rajatud Alberta Ülikool.

Majandus

Edmonton on Kesk-Alberta majanduskeskus.
Nominatiiv-akusatiivne keel

Muud süsteemid

Peale akusatiivkeelte on olemas ka keeled, kus kasutatakse ergatiivsüsteemi, jagatud ergatiivsust, neutraalset süsteemi või kolmelist süsteemi. Jagatud ergatiivsuse puhul on keeles kasutusel nii ergatiiv- kui ka akusatiivsüsteem. Neutraalse süsteemi korral on intransitiivse lause subjekt (S) ning transitiivse lause subjekt (A) ja objekt (O) samamoodi markeeritud, kusjuures tihtipeale on nad kõik markeerimata ja neid aitab eristada näiteks sõnajärg. Kolmelises süsteemis markeeritakse S, O ja A kõik erinevalt.
Vickers A1E1 Independent

Ajalugu

Briti Armee kindralstaap tellis 1924. aastal rasketanki prototüübi. Tanki konstrueeris peamiselt Walter Gordon Wilson ja see sai tuntuks kui Independent. Independenti 35,8-liitirise V12-mootori autor oli Armstrong Siddeley. Lisaks muule kasutati tankil ka uuenduslikku hüdraulilist pidurisüsteemi, mis oli loodud just selle tanki suurt kaalu arvestades. Prototüüp anti sõjaministeeriumile (War Office) üle 1926. aastal, kuid rahapuuduse tõttu seda tootma ei hakatud.
Tanki kavand langes tööstus- ja poliitilise spionaaži ohvriks ja jõudis Nõukogude Liitu, kus see tõenäoliselt mõjutas T-35 loomist, kuigi Vene ajaloolased tihti ei nõustu selle väitega.
Tanki prototüüp on säilinud ja asub tänapäeval Bovingtoni Tankimuuseumis Inglismaal.

Kirjeldus

Independent oli mitme torniga tank, mille pearelvaks oli 47 mm kahur (3-naelane) ja neljas väiksemas tornis paiknes neli 7,7 mm (0,303-tollist) Vickersi kuulipildujat. Kaks väiksemat torni asus ees ja kaks tagapool. Tagumisi kuulipildujaid oli võimalik kõrgemale sihtida ja õhutõrjeks kasutada. Tanki kere paiknes pikkade roomikute vahel. Tanki juhtimiseks kasutati uuenduslikku hüdraulilist süsteemi. Jõuallikaks oli 398-hobujõuline (267 kW) Armstrong Siddeley bensiinimootor ja see andis 32-tonnisele masinale maksimaalseks kiiruseks 40,25 km/h. 
Tanki meeskonda kuulus kaheksa meest. Komandör suhtles nendega uuenduslikku sisemise sidesüsteemi abil – kõik meeskonnaliikmed olid varustatud larüngofonidega. Tanki komandöril oli süsteem, mille abil kõigile tornidele sihtmärke osutada. Tank ei läinud kunagi tootmisse, kuid selle mõjusid on näha teistel Briti tankidel ja nii mõnegi teise riigi armee võttis sellest eeskuju.
Läätseline porfüroblast

Läätseline porfüroblast (inglise augen) on ovaalse kujuga porfüroblast.
Läätselised porfüroblastid esinevad suunatud tekstuuriga moondekivimeis, näiteks gneisis või kristalses kildas. Nad on ovaalsed mineraaliagregaadid, mis tavaliselt erinevad mineraloogiliselt koostiselt või suuruselt kivimi põhimassist ning on seetõttu visuaalselt hästi eristuvad. Levinud läätseliste porfüroblastidega kivim on silmisgneiss.
Läätselised porfüroblastid moodustavad läätselise tekstuuri.
Rabenemine

Rabenemine ehk füüsikaline murenemine (inglise physical weathering) on kivimite mehaaniline väiksemaiks osadeks lagunemine.
Rabenemine koos porsumise ehk keemilise murenemisega moodustab murenemise. Kuigi rabenemist ja porsumist mõistetena eristatakse, toimuvad need protsessid käsikäes, kusjuures rabenemine on porsumisest palju vähem oluline kivimeid murendav tegur.
Rabenemine võib toimuda, kui näiteks kivimite pragudes külmub vesi või kasvavad soolakristallid.
Eha Lättemäe

Looming

Eha Lättemäe kirjutas peamiselt nukratoonilist loodus- ja isikuluulet eesti (palju Tarvastu murrakus) ja soome keeles.