google/wiki40b huggingface dataset:
Päälda maalinn

Päälda maalinn ehk Päelda maalinn asub Saare maakonnas Muhu saarel.
Linnuse madal ringvall, mis paikneb küla taga põllul, oli algselt 3 m lai ja üle meetri kõrge. Ovaalne linnuseõu on 70 m pikk ja 50 m lai, selle pindala on umbes 2800 m².
Väliselt on praegu seda kohta raske linnuseks pidada. Umbes 80 cm kõrgune, pealt 7–8 m laiune vall eraldub vaevu ümbritsevast maapinnast. Läbimõõt põhja-lõuna suunas on 70 m, ristipidi 50 m, valli üldpikkus 191 m. Aastakümneid on linnuse sees ja ümber põldu haritud, mistõttu osa kultuurikihist on ilmselt hävinenud.
1983. aasta kaevamistel tehti ristlõige vallist. Linnuseõuele ulatunud kaevendis järgnes künnikihile hele liiv. Valli kohal tuli päevavalgele paeplaatidest laotud kuivmüür, mille laius jalamil ulatus 3 meetrini, säilinud kõrgus oli 75 cm. Valli õuepoolse varingu alt leiti umbes 70 cm laiune nõgine kiht. Siit saadi söestunud tukke, loomaluid ja mõned savinõukillud. Viimased sarnanevad meie ajaarvamise vahetuse paiku kasutusel olnud keraamikaga.
Anti Reinthal

Anti Reinthal (sündinud 23. veebruaril 1979 Kääpa, Saare vald, Jõgeva maakond) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 2002. aastal EMA Kõrgema Lavakunstikooli (XX lend). Töötas Eesti Draamateatri näitlejana aastatel 2002–2011.
Nissan X-Trail

Nissan X-Trail on Nissani maastur. Seda on toodetud 3 põlvkonda. Uuel, 3. põlvkonna X-Trailil on bi-LED esituled, Nissani turvakilbisüsteem, 3. põlvkonna NissanConnect meelelahutus-, navigatsiooni-ja teabesüsteem ja uus istmesüsteem.
3. Suurtükiväegrupp

3. suurtükiväegrupp oli Eesti suurtükiväeüksus 2. diviisi alluvuses, paiknedes peamiselt Tartus.
Grupi asutamise päevaks loeti 8. jaanuari 1919, mil grupi 1. patarei (siis väljapatarei nr. 10) saadeti formeerituna 2. diviisi ülema käsutusse. Esimest korda andis patarei tuld 17. jaanuaril 1919.

Formeerimine 1919

8. jaanuaril arvati grupi koosseisu Vabadussõja aegsed välipatareid nr 4, 8, 9 ja 10.
Patarei nr. 1 – endine väljapatarei nr. 10 – formeerimine algas Tallinnas 20. detsembril 1918 1. suurtükiväepolgu 4. patareina. Patarei ülemaks määrati leitnant H. Maim, vanemohvitseriks leitnant A. Tenno, rühmaülemateks lipnik A. Derrik ja lipnik K. Jürmann, asjaajajaks sv.-am. A. Soots. 8. jaanuaril 1919 lõpetati patarei formeerimine ja patarei saadeti nelja 3,42-tollise vene 1895. aasta välikahuriga 2. diviisi ülema käsutusse. Arvestades selle päeva olulisust, määrati see hiljem grupi formeerimise päevaks. Põltsamaal täiendati patareid hobustega ning see määrati 2. jalaväepolgu käsutusse. Esimene tuleavamine oli patareil juba 17. jaanuaril.
Patarei nr. 2 – endine väljapatarei nr. 4 – aluseks sai 11. jaanuaril 1919 soomusronglaste poolt Tapa rajoonis sõjasaagina enamlastelt äravõetud kerge 3" nelja-suurtükiline patarei ühes 31 hobusega.
Patarei nr. 3 – endine väljapatarei nr. 9 – formeerimine algas Tallinnas 17. märtsil 1919. Patarei ülemaks määrati leitnant Georg Leets, vanemohvitseriks lipnik A. Derrik ja asjaajajaks sv.-am. Dannenberg. Patarei formeeriti soomlaste poolt üle antud neljast 3" kergest suurtükist.
Patarei nr. 4 – endise väljapatarei nr. 8 formeerimist alustati Tallinnas 16. märtsil 1919. 3. raske väljasuurtükiväe divisjoni 2. patareina. Patarei ülemaks ja formeerijaks määrati kapten K. Kool, vanemaks ohvitseriks al. leitnant T. Lukk, majandusülemaks al. kapten Johanson. Esialgne varustus, hobused ja veovahendid saadi soome abivägedelt, meeskond tagavarapatareist. 26. märtsil sõitis patarei välja Lõuna väerindele, olles varustatud kahe 6" Vickersi haubitsaga.

1920–1940

Rahuajal paigutati suurtükiväeosa Tartusse Ropka mõisa, 1. patarei asus aga peagi Petserisse ja 3. patarei Vana-Nursisse. Koos 1. suurtükiväegrupiga oli 3. suurtükiväegrupp üks kahest Eesti suurtükiväe katteväeosast (A-tüüpi suurtükiväegrupp). 
Alates 16. märtsist 1940 kuulus grupi rahuaegsesse koosseisu staap, spetsialistide komando, üks raske- ja kaks kergepatareid, kokku 327 meest.
Tartu Ülikooli Euroopa Kolledž

Tartu Ülikooli Euroopa Kolledž (ka Tartu Ülikooli Eurokolledž) on Tartu Ülikooli struktuuriüksus, mis pakub kaht magistriõppeprogrammi ("Euroopa õpingud" ja "Euroopa Liidu – Venemaa uuringud") ning täiendusõpet.
Kolledžit juhib Kristiina Tõnnisson.
Kolledž asutati 24. aprillil 1998. Selle eellaseks oli EuroFaculty projekt. Loomise ajendiks oli kasvav nõudlus Euroopa Liiduga seotud täiend- ja ümberõppe järele ja Eesti soov saada Liidu liikmesriigiks.
Kolledžis on õppinud lisaks Eesti üliõpilastele ka välistudengeid kõigist maailmajagudest.
Ungurpilsi mõis

Ajalugu

XIII sajandi lõpus kuulus Ungurpils Riia peapiiskopi vasallile Berthold von Walmile. 1306. aasta 18. veebruaril müüs viimane Ungurpilsi küla Riia peapiiskopi Friedrich Bernsteini nõusolekul Riia kodanikule Johann von Ostinghausenile, kes ilmselt rajas ka Ungurpilsi vasallilinnuse. 1339. aastal loovutas Ostinghusen linnuse 330 marga hõbeda eest Gerhard von Ungernile (Gerardo ab Ungaria), kelle suguvõsale kuulus see kuni 1760. aastani. Seejärel ostsid mõisa Buddenbrockid. Aastal 1840 pantis Ungurpilsi ja Aloja mõisa Hollandi konsul Johann Friedrich von Schroeder, kes sai selle pärusvaldusena 1843. aastal. Tema suguvõsa kätte jäi mõis XX sajandi alguseni. Viimane omanik oli aastatel 1909−1920 vabahärra Alexis von der Osten-Sacken.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 7 ja 5/8 adramaad, sellele allus 173 mees- ning 203 naishinge. Aastal 1757 oli mõisa suurus koos Aloja mõisaga 16 ja 7/8, aastal 1734 oli adramaid 5 ja 8/8, aastal 1688 aga kolmteist. Aastal 1641 oli mõisa suurus  10 ja 3/4 adramaad. Aastal 1832 oli Ungurpilsi ja Aloja mõisal adramaid 14 ja 3/20, aastal 1881 aga 11ja 3/20, lisaks veel 15 ja 42/80 adramaad maad mõisale alluvate talude koosseisus.

Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis:  Vogelsang, hilisem Ehrmuisch.
Wheeleri geomaastikuala

Wheeleri geomaastikuala (kuni 1950 Wheeler National Monument) on kõrge erodeeritustasemega paljandunud vulkaanilise tufi kihiga kaetud piirkond Ameerika Ühendriikide lääneosas La Garita mägedes. Administratiivselt asub geoala Colorados Minerali maakonnas. Ala jääb umbes 13 kilomeetrit Creede'ist kirde suunas.
Tufi päritolu on seotud umbes 26–28 miljonit aastat tagasi toimunud La Garita hiidvulkaani purskega.
1908. aastal kuulutas president Theodore Roosevelt Wheeleri maastikuala rahvusmonumendiks (osariigi esimene rahvusmonument), kuid 1950. aastal tühistas USA Kongress selle otsuse. Tänapäeval on Wheeleri geoala La Garita ürgloodusala koosseisus.
Geoala sai oma nime kartograaf George Wheeleri nime järgi, kes uuris seda piirkonda 1874. aastal USA armee ülesandel.
Trance

Trance on üks elektroonilise tantsumuusika liikidest, mis arenes välja 1990ndate alguses.
Songsong

Songsong on suurim küla Rota saarel Põhja-Mariaanides.
2000. aastal elas külas 1321 inimest.
Sõna songsong tähendab tšamorro keeles küla.
Florencio Campomanes

Florencio Campomanes (22. veebruar 1922 Manila, Filipiinid – 3. mai 2010 Baguio, Filipiinid) oli Filipiinide maletaja ja maleorganisaator.
Ta oli 1950. aastal Filipiinide meister males. Ta mängis Filipiinide eest 1956, 1958, 1960, 1964 ja 1966. aasta maleolümpial. Tema kõrgeim ELO koefitsient oli 2408 (detsember 1964).
Ta oli aastatel 1982–1995 Rahvusvahelise Maleföderatsiooni (FIDE) president.
Homonüümia

Homonüümia on nähtus, mille puhul kirjutatakse või hääldatakse kahte sõnavormi juhuslikult ühtemoodi, kuid neil on erinev tähendus: tegu on kahe erineva lekseemiga. Selliseid sõnu nimetatakse teineteise homonüümideks.

Eesti keel

Homonüümsed on näiteks nimisõna palk tähenduses 'rahatasu tehtud töö eest' ja palk tähenduses 'langetatud puu laasitud tüvi v. selle osa'.
Samakujulised on ka näiteks nimisõna mets ainsuse omastava ja osastava käände vormid: (suure) metsa ja (suurt) metsa. Need on vormihomonüümid.
Pomesaania piiskop

Pomesaania piiskoppide loend loetleb Pomesaania piiskopkonna kõrgeimaid vaimulikke 13.–16. sajandil.
Puutepinge

Puutepinge (ingl touch voltage) on elektripinge, mis rakendub inimese kehale, kui ta puudutab pingestatud või juhuslikult pinge alla jäänud seadmeosa. Puutepinge suurus oleneb elektriseadme tööpingest ja sellest sõltub seadme elektriohtlikkus.
Elektripaigaldise osal, mis on isolatsioonirikke tõttu sattunud pinge alla (pingealtil osal) on puute eel pinge, mida nimetatakse arvutuslikuks puutepingeks. Pingealti osa puudutamisel läbib inimese keha vool, mille mõjul tekib jalge alla voolu valgumisala ja selle takistusel pingelang. Selle võrra on inimesele mõjuv tegelik puutepinge arvutuslikust väiksem. 
Elektriseadme rikke korral, näiteks tingituna maa- või kereühendusest, tekkiva puutepinge ohu vähendamiseks rakendatakse seadme kere maandamist ja potentsiaaliühtlustust. Puutepinge ohtlikult kestva toime vältimiseks kasutatakse kiiretoimelist rikkevoolukaitset.
Kohtla-Nõmme vapp

Kohtla-Nõmme valla vapp on Ida-Viru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Kohtla-Nõmme valla vapp.
Vapp kinnitati 16. aprillil 1997.
Valla vapi kavandi autor on Viktor Roosipuu.

Vapi kirjeldus

Püstiselt poolitatud kuldsel-rohelisel vapikilbil on vastandvärvides tammelehed ja langetatud vastandvärvides lainelõikeline varras.

Põhjendus

Vapikilbi kuldne väli sümboliseerib Kohtla-Nõmme liivast pinda ja põlevkivi. Roheline tammeleht kuldsel väljal sümboliseerib Kohtla-Nõmme parki. Vapikilbi roheline väli sümboliseerib rohelust ja kuldne tammeleht iidset tamme. Lainelõikeline varras sümboliseerib Kohtla jõge.
Olga Rubtsova

Olga Nikolajevna Rubtsova (vene keeles Ольга Николаевна Рубцова; 20. august 1909 Moskva – 13. detsember 1994 Moskva) oli Nõukogude Liidu maletaja, maailmameister (1956–1958), naiste suurmeister (1976).
Rubtsova oli 1940. aastate teisel poolel tugevamaid vene maletajaid (tuli aastavahetusel 1948/1949 NSV Liidu naiste malemeistriks) ja pääses aastavahetusel 1949/1950 Moskvas naiste maailmameistrivõistluste turniirile uue maailmameistri selgitamiseks. Ta saavutas 16 osavõtjaga turniiril teise koha võitjaks tulnud Ljudmõla Rudenko järel, edestades seejuures hilisemat maailmameistrit Jelizaveta Bõkovat. 
1952. aastal Moskvas toimunud pretendentide turniiril jagas Rubtsova 8.–10. kohta. Järgmises MM-tsüklivõitis ta 1955. aastal Moskvas pretendentide turniiri (Larissa Volperti ees) ja pidanuks mängima tiitlimatši maailmameistri Bõkovaga, kuid ootamatult otsustas FIDE MM-tiitlimatši asemel korraldada 1956. aastal matšturniir maailma kolme tugevaima maletaja vahel (Bõkova, Rudenko, Rubtsova). Selle matšturniiri võitis Rubtsova (edestas poole punktiga Bõkovat) ja tuli uueks maailmameistriks. 
1958. aastal Moskvas toimunud MM-revanšmatšis sai Bõkova tiitli tagasi, võites Rubtsovat tulemusega 8½:5½. Rubtsova osales veel järgmises MM-tsüklis – 1959. aastal Moskvas toimunud pretendentide turniiril (võitis Kira Zvorõkina), kus ta jäi 9. kohale.
Rubtsova oli 1. naiste kirimale maailmameistrivõistluste (1968–72) võitja ning maailmameister.
Ta sai FIDE-lt 1950. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 1956. aastal rahvusvahelise meistri ja 1976. aastal naiste suurmeistri nimetuse.
Liisa Aibel

Liisa Aibel (kodanikunimi Liisa Lennuk; sündinud 21. septembril 1972) on eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1990 Pärnu 6. Keskkooli ja aastal 1994 Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (16. lennu).
Liisa Aibel töötas aastatel 1994–2004 Pärnu teatris Endla. Alates 2004. aastast on ta Rakvere Teatri näitleja.

Isiklikku

Tema abikaasa on näitekirjanik ja dramaturg Urmas Lennuk. Nende tütar on sündinud aastal 2008.
Liina Orlova

Liina Orlova (kodanikunimi Hermaküla; sündinud 13. septembril 1941 Tšeljabinski oblastis) on eesti näitleja.
Ta on lõpetas aastal 1959 Tallinna 2. Keskkooli. Aastal 1965 lõpetas ta lavakunstikateedri teise lennu.
Ta töötas aastatel 1965–1972 (vaheajaga 1968–1970) Noorsooteatris, aastatel 1972–1984 teatris Vanemuine ja aastatel 1984–1992 Draamateatris. Hiljem on ta juhtinud kultuuriprojekte.
1990. aastatel õpetas ta Tallinna Ühisgümnaasiumis kõnetehnikat.
Telesarjas "Kelgukoerad" mängis ta 2009–2010 tädi Agathat.

Isiklikku

Ta oli aastatel 1968–1975 abielus vene filminäitleja Viktor Avdjuškoga (ru:Авдюшко, Виктор Антонович), nende tütar on Maria Avdjuško. Aastatel 1978–1988 oli ta abielus Evald Hermakülaga.
Tal on ravitud rinnavähki.
Juju

Juju või Ju-Ju on kas Lääne-Aafrika või Prantsuse päritolu sõna, mida kasutati eurooplaste poolt märkimaks Lääne-Aafrika põlisusundeid. Tänapäeval tähistab see erinevaid ebausuga seotud asju, näiteks amuletti või loitsu, mida kasutatakse Lääne-Aafrika nõiduses.

Ajalugu

Nimetus juju ja sellega seostuvad tavad on saanud tuntuks Lõuna- ja Põhja-Ameerika riikides Lääne-Aafrikast pärit mustade orjade vahendusel. Juju on säilinud mõnedes kohtades Lõuna- ja Põhja-Ameerikas tänapäevani, iseäranis maroonide juures, kes on hoidnud alles oma Aafrika traditsioone.
Erinevalt tavaarusaamast pole juju hoolimata lingvistilisest ja muudest sarnasustest seotud voodooga (Lääne-Aafrikas teatud ka kui vodun). Juju on omandanud praegusajal ka sarnasusi karmaga. Head juju't võib põhjustada ükskõik milline heategu: päästes puu otsast kassi või tagastades kellegi kadunud raamatu. Halba juju't saab esile kutsuda umbes sama kergelt. Selline kontseptsioon on seotud juju objektide õnne ja vedamist toovate arvatavate omadustega. Juju'd on tavaliselt väiksed nõid-arstide poolt tehtud amuletid või asjad, mida kantakse endaga kaasas.
Tuulehaldjad

Nimi

Tuulehaldjatel  on mitu nime. Kõige rohkem teatakse tuule-ema ja marumemme, aga on ka veel tuuletaat. Tuule-ema on tuulehaldjas ja marumemm on maruhaldjas. Tuule-ema peetakse veidi vanemaks naiseks, aga tal on siiani noorusjõudu ja värskust, et võtta osa tantsupidudelt.

Uskumused

Usutakse, et kui väljas sajab ja tuul puhub, siis tuule-ema nutab, sest inimestes on palju paha. Vanarahvas uskus, et tuul ei too ainult haigust ja hädasid, vaid ka abi, aga marumemm on alati paha peal väljas. Tema lõhub purustab ja hävitab.

Suguvõsa

Tuule-ema sugulased on õnneema ja tee-ema. Tuule-emal ja –isal on ka lapsed, tavaliselt kas tuulepojad või –tütred.

Loodusnähtused

Tuule-emaga on seotud mitmeid loodusnähtuseid. Kui pilved on madalal, siis neid kutsutakse tuulepilvedeks. Pilvises taevas olev joon ehk „triip“ on tuulepesa ning selle järgi ennustati tormi. Kaheharuline pilvejoon on tuuletee ja arvatakse et tuul liigub selles suunas, kus teede otsad kokku saavad. Ka maapeal on näha tuule-ema jälgi. Näiteks on kaskedel, pedajal ja kuuskedel kasvanud okstest kokku tomp, nagu pesa või juuksed, siis öeldakse, et need on tuule-ema juuksed. Või siis on puudel oksad nii maad ligi, et tuulega kraabivad vaod maasse, siis need on tuule-ema luuad.
Kui tuulepesad on majadele väga lähedal, siis vanarahvas arvas, et see on väga halb enne, seal pidavat õnnetusi juhtuma. Samas aga mainiti, et seal tuul maja ei lõhu. Tuule-ema pesasid kasutati ka arstirohuna. Kui lapsel oli punatõbi, siis soovitati tuule-ema pesa alla võtta, ära keeta ja last selle vee sees pesta, muidugi ka natuke sisse joota. Lapsed pidid siis kosuma ja terveks saama. 
Merel on ka omad nipid, kuidas käituda, et ei jääks tormi kätte. Kui on aru saada, et torm on tulekul, siis visatakse tuule-emale ühte ja teist meeleheaks ja samal ajal palutakse: „Taevataat, päästa sa meid ise, sinu kätte anname oma hinged, ja kui sa ei päästa, siis meie hukkume“. Kui on aga tuulevaikus merel, siis vilistatakse ja otsitakse kirp, see visatakse merre või kaabitakse küüntega masti, siis pidavat hea tuul tõusma.
Johanna Tammsalu

Elukäik

Johanna Tammsalu on lõpetanud Liivalaia Gümnaasiumi. Seejärel lõpetas ta 2010. aastal loomingulise reklaami bakalaureuseõppe University of West London ülikoolis ning 2013. aastal Euroopa Disaini Labori magistriõppe Madridis koolis Instituto Europeo di Design.
2013. aastast on Tammsalu omaloodud firma Tamma Design juht ja disainer
Ohtu kalmistu

Ohtu kalmistu on kalmistu Keila kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Ohtu külas Lääne-Harju vallas.
Ohtu kalmistu asutati 1928. aastal, sest Keila vana kalmistu (kihelkonnakalmistu) oli peaaegu maetud täis ja uusi kalmistuid kavandati just kihelkonnakeskusest eemale. Kalmistu pühitseti 11. mail 1930, esimene matus oli toimunud juba 6. aprillil 1930. Kalmistu algne suurus oli 0,23 ha. 
Kalmistu oli 2000. aastate alguseks peaaegu maetud täis ning 2001. aastal hakati kavandama kalmistu laiendamist. Uue osa I järk valmis 2012. aastal. Praegu on kalmistukrundi kogupindala umbes 1,06 ha, millest uus matmisosa on umbes 0,42 ha. Kalmistule on maetud umbes 500 lahkunut.
Tiit Rummo

Tiit Rummo (24. juuni 1947 – 9. oktoober 2000) oli eesti geograaf.
Ta lõpetas Tartu Ülikooli geograafia erialal.
Rummo koostas rea geograafia ja koduloo alaseid kooliõpikuid.
Aastatel 1996–2000 oli ta ajakirja Arvutimaailm peatoimetaja.

Isiklikku

Tema isa oli teatrilavastaja ja -pedagoog Vello Rummo, ema näitleja Linda Rummo.
Niplispits

Niplispits ehk niplis on tekstiilitehnika, mille tulemus (pitsiline pind) saadakse pulkadele poolitud niitide keeramisel ja ristamisel.
Eesti keelde on sõna "niplispits" tulnud rootsikeelsest sõnast knyppling. Kasutatakse ka klöppelpitsi nimetust. Niplist nimetatakse ka "pulkadega kootud pitsiks" ehk pulgapitsiks.
Niplispitsi valmistamist nimetatakse niplamiseks.

Ajalugu

Niplistehnikat tunti juba 14. sajandi Itaalias, kust see jõudis 16. sajandil Sileesiasse, Baierisse ja Böömimaale ning sajandi lõpuks Hollandisse. Pitsi niplamise õitseaeg oli 17.-18. sajandil Belgias. Sellest ajast on säilinud pitse, mille 1 cm laiune pind on niblatud 80 pulgaga, 8 cm vastavalt siis 640 pulgaga ning nii peenest niidist, et niidi rebenemise vältimiseks tuli töötada ainult niiskes keldris. Mustri autoriks oli reeglina kunstnik, teostajateks käsitöölistest niplajad.
Selles tehnikas valmistati peakatteid, õlarätte, kraesid, käiseid, voodipesu vahepitse jne. Niplipitsi hiilgeaeg kestis kuni 1815. aastani, mil alustati pitsi valmistamist masinatel.
Eestis valmistati niplispitsi omakedratud linasest lõngast ning seda on kasutatud mitmel pool rahvariiete kaunistamiseks.
Niplispitsi valmistamiseks kasutatakse niplamispatja, niplamispulki (nuiad) ja niplamisnõelu (pinnud).

Niplamispulgad

Niplamispulki on kahte liiki – pulgad ja nuiad.
Pulgad lõigati enamasti kooritud kadaka või kuuseokstest, hiljem ka sirelist või koorimata kaseokstest. Pulgad olid reeglina kaunistusteta.
Niplamisnuiade materjal oli reeglina sama, kuid need olid rohkem kaunistatud.

Nõelad

Nõelad ehk pinnud olid 4–5 cm pikkused kasest või kadakast pinnukesed, millega pits padjale kinnitati. Rannikul ja saartel kasutati kala oimuluud, hiljem olid kasutusel omatehtud vasknõelad või poenõelad.
Tiit Lehto

Tiit Lehto (5. september 1938 – 20. august 1967) oli eesti helilooja.
Tiit Lehto õppis Kildu 7-klassilises koolis ja Suure-Jaani Keskkoolis. Ta lõpetas 1962. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi ja töötas seejärel õpetajana Tallinna 46. Keskkoolis ning Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis. 1965. aastal astus ta Tallinna Riiklikku Konservatooriumi professor Anatoli Garšneki kompositsiooniklassi.
Tiit Lehto hukkus liiklusõnnetuses.
Tiit Lehto kirjutas lastelaule ja koorilaule, kuid tema paremad loomingulised saavutused kuuluvad estraadilaulude valdkonda.
Veera Nelus

Veera Nelus (ka Vera Nelus; 28. oktoober 1916 Narva – 18. juuli 1996 Tallinn) oli eesti koloratuursopran.
Õppis muusikat eraviisiliselt Varvara (Barbara) Malama erastuudios Tallinnas (Samas õppis ka Miliza Korjus). Aastatel 1944–1971 töötas Estonia teatris ooperi- ja operetisolistina.
Tema esitustega on ilmunud album (3 plaati) "Unustamatu Veera Nelus" (2001). Helirežissöör Jüri Kruus on restaureerinud üle kolme ja poole tunni ulatuses Neluse helisalvestisi.
Aastail 1947–1949 tegutses svingsekstett "Rütmikud", mis esines ka raadios (kuni džäss ära keelati), andis kontserte, kus solistideks olid Georg Ots, Veera Nelus ja teised Estonia solistid, ka Neeme Järvi (ksülofonil). Kolm korda nädalas mängisid "Rütmikud" tantsuks tollases Töötava Rahva Kultuurihoones. Tegemist oli tolle aja parima svingansambliga.

Isiklikku

Tema abikaasa oli Estonia solist Georg Taleš (30.5.1912 - 30.10.1997). Tütar Veera Taleš (s. 22.11.1950) on samuti ooperilaulja.
Terve Pere Apteek

Terve Pere Apteek (varasema nimega Parimex Invest) on Eesti osaühing. 
OÜ kuulub kontserni AS Magnum. OÜ-le kuuluvad Apotheka kaubamärki kandvad apteegid.
OÜ kanti Äriregistrisse 1999.
Kolmikside

Kolmikside on keemiline side, kus on ühinenud kolm elektronpaari.
Kolmikside kuulub kovalentsete sidemete hulka.
Vana-Jüri kivi

Vana-Jüri kivi on rändrahn Lääne-Viru maakonnas Käsmu poolsaarel; üks Käsmu kivikülvi rändrahnudest ja Vana-Jüri rahnude rühmast.
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 7,5 m, laius 7,2 m, kõrgus merepõhjast 6,2 m, ümbermõõt 21,8 m.
Rajmund Jarosz

Rajmund Jarosz (17. märts 1875 Kalwaria Zebrzydowska – 23. juuli 1937 Drogobõtš) oli Poola poliitik.
1935 anti talle Kotkaristi II klassi teenetemärk.
Tartu botaanikaaia vaher

Tartu botaanikaaia vaher on harilik vaher, mis kasvab Tartu botaanikaaias. See on Eesti jämedaim vaher.
Puu rinnasümbermõõt on 424 cm ja kõrgus 27 m.
Teeviit (mess)

Noorteinfoveeb Teeviit on Eesti Noorsootöö Keskuse noorteinfo veebileht. Teeviit pakub noortele teavet ümbritsevast elust, toetab iseseisvust ja suurendab teadlikkust erinevatest võimalustest oma elu paremaks korraldamiseks. Veebilehel pakutakse vahetut infot ja teavet hariduse ning õppimise, töö ja karjääri, suhete, tervise ja ühiskonna alaste teemade osas.
Veebilehel on igal noortel võimalus registreeruda kasutajaks ning alustada isikliku kogemustepagasi täitmisega, mis võimaldab omandatud kogemusi analüüsida ja mõtestada. Samuti on võimalus lugeda noorte kogemuslugusid, leida vajalikud kontaktid nõu ja abi saamiseks ning saada infot pakkumiste ja sündmuste kohta.

Podcastide sari "Teeviit tulevikku"

2019 aasta suvel alustati "Teeviit tulevikku" noorte podcast'ide sarjaga, mis kajastab neile olulisi ja põnevaid teemasid. Igas saates on külalistena teemaekspert ning noored.
Podcast’ide saated on välja töötatud koostöös noorte ja teema ekspertidega, mille tulemusena pakutakse noortele kvaliteetset, noorte huvidele ja vajadustele kohast informatsiooni uuenduslikul viisil. Ühtekokku on sarjas seitse saadet erinevatel teemadel: suhted ja turvalisus, rahvusvahelised võimalused, ettevõtlikkus, noorte osalus ja ka noorte tervis – nii vaimne, sotsiaalne kui ka füüsiline.  
Podcast'e on võimalik kuulata youtube, spotifys ja soundcloudis.

Ajalugu

2018. a sügisest muutus noorte infomessina tuntud Teeviit järjepidevaks noorteinfo edastamise kanaliks, võttes üle noorteinfoportaali Stardiplats, mis vahendab noortele väärtuslikku infot digitaalsel kujul. Füüsilisel kujul Teeviida messi ennast ei toimu, küll aga jääb noorsootöö nädal perioodiks, kus fokusseeritult toimub palju erinevaid noortele suunatud infosündmuseid. Loe noorsootöö nädalast rohkem Eesti Noorsootöö Keskuse alamlehelt Noorsootöö nädal.
Teeviit oli põhi- ja keskkoolilõpetajaile suunatud infomess, mis toimus igal aastal Tallinnas. Seda korraldas Eesti Noorsootöö Keskus ning Haridus- ja Teadusministeerium.
Messi eesmärgiks oli pakkuda noortele informatsiooni tulevase elu planeerimiseks: õppimise, vaba aja veetmise, töö ja palju muu kohta. Esimene mess toimus 17.–19. novembril 1994, teine mess 1996 ning sellest alates igal aastal kuni 2017 aastani. Messi külastajate arv on jäänud 14 000 ja 20 000 vahele.
2013. aastal oli messil esindatud ligi 150 asutust, ettevõtet ja organisatsiooni.
Tori muuseum

Tori muuseum on aastal 1934 asutatud muuseum, mis asub Tori vallas Tori alevikus. 
Muuseum oli Eesti esimene kihelkonnamuuseum. Muuseumi asutas August Pulst. Muuseum paikneb 1814. aastal ehitatud aidahoones.
TV3 (Läti)

TV3 Läti on lätikeelne telekanal, mille omanik on Modern Times Group (MTG). See käivitati aastal 1998, kuid sai litsentsi alles 2001. aastal. Telekanal on püüelnud suurema sisukuse poole, et olla Läti populaarseim kanal ning ületada lähimat rivaali LNT-d.
TV3 omasaadete hulgas on uudisteprogramm TV3 Ziņas, kuid kava sisaldab ka sisseostetud sarju, näiteks "CSI: Kriminalistid", "CSI: Miami", "CSI: New York", "Põgenemine", "Dr House", "M.D.", "Meeleheitel koduperenaised", "Shark".