google/wiki40b huggingface dataset:
Noortekultuur

Noortekultuuri ajalugu

Noortekultuuri kujunemine algas 18. sajandil. Esimeseks ilminguks Ameerikas võib pidada Chicago rahvastiku kiiret tõusu – 1860. aastal elas linnas u 100 000 inimest, kuid juba 1930. aastateks oli linnas elanikke 3,3 miljonit. See oli sihtpaigaks paljudele Euroopa ja ka USA immigrantidele. Sellise järsu tõusu tõttu mitmed piirkonnad getostusid, mis omakorda tõi kaasa kuritegevuse laialdase leviku. Getodes tekkis muust sotsiaalsest struktuurist lahknev käitumine, mis soodustas jõukude teket. Tavaliselt olid jõukudesse kuulujad samast rahvusrühmast ning süüdistati teisi enda probleemides, võideldi enda õiguse üle. Lisaks sellele funktsioneeriti justkui spordiklubide ja salamaailmadena, kus oli võimalik end kehtestada ja eri rolle proovida. 
Seos kuritegevusega tõi kaasa olukorra, kus subkultuuridest ei mõeldud hästi – neid käsitleti hälbeliste allkultuuridena. Sub-liide tähendab ‘alam, põrandaalune’.
Athanásios Mastrovasílis

Athanásios Mastrovasílis (kreeka keeles Αθανάσιος Μαστροβασίλης; sündinud 18. aprillil 1979 Thessaloníkis) on kreeka maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2005). 
Mastrovasílis tuli 1995. aastal Guarapuavas noorte maailmameistrivõistlustel U16 vanuseastmes viiendaks. Suurmeistriks sai ta 26-aastaselt 2005. aastal. Viis aastat varem sai Mastrovasílis FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. 
Ta on kahekordne Kreeka malemeister (2015, 2018). 2004. aastal võitis Mastrovasílis Ateenas Akropoli rahvusvahelise turniiri.
Mastrovasílis mängis Kreeka võistkonna koosseisus kolmel maleolümpial (2004, 2010, 2016).
Tema vend on malesuurmeister Dimítrios Mastrovasílis.
Puikule raudteejaam

Puikule raudteejaam oli raudteejaam Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Aloja piirkonna Brīvzemnieki valla ja Limbaži piirkonna Katvari valla piiril Puikules stacija külas. Jaam asus Riia raudteejaamast 102,5 km kaugusel ja Heinaste raudteejaamast 39,4 kilomeetri kaugusel
Jaam rajati aastal 1912. See jäi toona Volmari kreisi Dikļi kihelkonda, jäädes valdavalt Aloja kihelkonnas asuva Puikule mõisa maadele. Algselt läbis seda Ainaži–Valmiera–Smiltene kitsarööpmeline raudtee ja jaam kandis nime Puiķele. Sellel raudteel eelnes jaamale Ārciemsi raudteejaam ja järgnes Ozoli raudteejaam, Puikules asus aga kahe jaama vaheline peatus. Kui rajati Ruhja viiv raudtee, ristus uus tee just selle jaama juures vanaga, nii et Puikulest sai aastal 1935 tähtis sõlmjaam. Ruhja teel eelnes jaamale Pociemsi raudteepeatus ja järgnes Purezersi raudteepeatus. Toona ehitati sinna ka kaks jaamahoonet – üks laiarööpmelise ja teine kitsarööpmelise raudtee tarvis. Ühtlasi nimetati jaam ka ümber Puikuleks. Laiarööpmelise jaama hoone oli kahekorruseline ja see valmis aastal 1939. Selle juurde rajati ka pagasi hoiuruum, veetorn ja pumbajaam. Aastal 1944 lasid taganevad Saksa väed need õhku. Uus jaamahoone valmis pärast sõda, aastal 1958 valmis jaamast Ruhja poole ka turba laadimise platvorm.  
Aastal 1998 lammutati kitsarööpmelise raudtee hoone. Reisirongiliiklus Puikule jaamani lõpetati selsamal aastal. Aastatel 2005–2006 võeti metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Tänapäeval seisab jaam tühjalt, turba laadimiseks mõeldud plats on aga võsastunud. Jaama likvideerimisel kuulusid sealsete ehitiste hulka jaamahoone, pagasihoidla, platvormid, pumbajaam, veetorn, kaks pööranguposti, diiselagregaat AD-3OCT 400, kaks arteesia kaevu ja viis kaevu. Jaamas oli 8 pöörangut ja 9 foori.
Carolina Luján

María Carolina Luján (sündinud 13. mail 1985 Buenos Aireses) on Argentina maletaja, naiste suurmeister (2005). 
Luján on viiekordne Argentina naiste malemeister (2000, 2001, 2004, 2006, 2015). 2014. aastal võitis ta Ameerika maailmajao naiste malemeistrivõistlused. Ta on osa võtnud Argentina naistkonna koosseisus 8 naiste maleolümpiast (2002–2016). 
Luján mängis viiel korral naiste maailmameistrivõistlustel: 2004. aastal (kaotas avaringis Jekaterina Kovalevskajale), 2006. aastal (võitis avaringis Élena Ntémpot, kaotas teises ringis Alissa Galljamovale), 2012. aastal (kaotas avaringis), 2015. aastal (kaotas avaringis Galljamovale) ja 2018. aastal (kaotas avaringis).
Ta sai FIDE-lt 2002. aastal  naiste rahvusvahelise meistri, 2005. aastal naiste suurmeistri ja 2007. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse.
Hackmanni mõis

Hackmanni mõis (Hakmaņa muiža, saksa keeles Hackmanns Höfchen) oli mõis Lätis Riia linnas Mežciemsi asumis.
Mõisa peahoone asukoha kohta on teada vaid, et see asus Biķerniekis, Riiast 8 ja poole versta kaugusel.
Hackmanni mõis eraldus Mazā Jumpravmuiža mõisast aastal 1768. Toona asus seal Kaķaragsi kõrts, mille omanikuks oli keegi Rumpe. 2 aastat hiljem sai kõrtsi ja sealse maa omanikuks Hackmanni nimeline mees. Tema rajas ka mõisa peahoone - ühekorruselise palkidest maja. Seda maja kasutas ta elamiseks küll ainult suvel. Hackmann pidi Mazā Jumpravmuiža mõisale igal aastal maksma 15 taalri suurust maadest loobumise tasu, ka võis ta osta kõrtsis müüdavat viina ainult sellelt mõisalt. Tänapäevaks on Hackmanni mõisa hooned hävinud.
Ivri Gitlis

Ivri Gitlis (heebrea keeles עברי גיטליס; sündinud 22. augustil 1922 Haifas) on Iisraeli viiuldaja ja UNESCO hea tahte saadik.
2. augustil 2011 esines ta Pärnus Järvi Suvefestivalil.
Mihkel Rõuk

Mihkel Rõuk (5. september 1891 Kabala vald, Viljandimaa – 25. september 1941 Sverdlovski oblast) oli eesti koolitegelane.
Ta oli Rahvuskogu liige.
Prettau

Geograafia

2015. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 571 inimest ja valla pindala on 86,7 km². See on Itaalia põhjapoolseim vald.
Prettau külgneb järgmiste valdadega: Brandberg (Austrias), Sand in Taufers, Krimml (Austrias), Prägraten am Großvenediger (Austrias), St. Jakob in Defereggen (Austrias) ja Ahrntal.

Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 97.33% rahvastikust esimese keelena saksa keelt ja 2.67% itaalia keelt.
Tchami

Muusikaline stiil

Tcami teeb tavaliselt Future House muusikat ja jõudis laialdasele tunnustamisele pärast Janet Jacksoni remikside "Go Deep" avaldamist.Tchami on edukalt  korraldanud mitmeid ektroonilise muusika toetus tuure koos Skrillexi, Diplo ja DJ Snake'iga.
Tchami hakkas lava nime kasutama Aafrikas ja seda ka mitmete remikside ja koostöödega DJ Snake'i, AlunaGeorge, Kaleem Taylori, Oliver $ ja Jimi Julesi, Merceri, Martin Garrixi, Candylandi, Jack Ü ja AC Slateriga.
Ta kasutas esimesena mõistet "Future House" sildina oma SoundCloudi postititustel, mis lõpuks sai tuntuks elektroonilise muusikatööstuses.

2013–2014

5. detsembril 2013 avaldas Tchami oma esimese EP "Promesses" tasuta "Fool's Gold Records" etiketil. Mõlemad EP rajad taas avaldaldati uuesti kui singlitena; 17. detsembril 2014  "Shot Heller" ja 4. aprillil 2015 "Promesses" Heli Ministeeriumis, kus on Kaleem Taylori vokaal. Viimane saavutas number 7, mis käsitleb euroopa liidu Singles Chart. 18. aprillil 2014, Tchami vabastatakse tema debüüdi ühe "Untrue" all Spinnin' Records sildil. Tchami oli kaas kirjutas DJ Mao ja Lil Jon on tabanud ühe oma top singli "Turn down for what".

2015-praeguseni

Ta alustas oma plaadifirma nimega Ülestunnistus.
12. Märtsil 2015, avaldas ta oma debüüdi laiendatud laulu pealkirjaga "After Life".Ta laadinud oma uue laulu "After Life" koos vokaal laulja Stacy Barthe ja on osalenud  Pärast Elu EP koos "Missing You", mis on ka välja tulnud, mida Tchami ja AC Slater.Oktoobris 2015, Tchami jasõber elektrooniline tootja DJ Snake sai vigastada autoõnnetuses.[19][20][21][22] Seega, mõlemad kunstnikud vastamata kavandatud tööd on Toronto Monster Mash festival.[23] Tema remix, AlunaGeorge "Sa Tead, et Sulle Meeldib" oli motiiv soundtrack 2015. aasta filmi "Me oleme Teie Sõbrad".[24]
Pärast 8-kuulist pausi järel Pärast Elu EP, Tchami välja "SIAW" oma plaadifirma Ülestunnistus tasuta alla laadida 18 August 2016.[25] rada oli katseline bass maja mõjutanud rada, mis valimisse KRS-One on Samm Maailma (Ekstaas on Delight).[26] Ta siis läks, et vabastada tema ainult ühe 2016., "Ettekuulutus", 20. September 2016. Rada oli koostöös salapärane Pariisi tootja Malaa, ja jälle objekte rohkem eksperimentaalse bass maja element võrreldes palju Tchami on varasem töö.
3. veebruar 2017 Tchami välja "Hüvasti", laialdaselt arvatakse, 1. ühe oma räägitakse, tulemas teine EP.[27] rada oli taas eksperimentaalne, seekord rahulikum kui palju Tchami on varasem töö. Tchami ka välja "Maailma, Et Mind" featuring Londoni laulja MNEK kohta, Spotify, aga rada oli kiiresti tehtud erasektori kuigi ei võtnud ette teadmata põhjustel. Rajale on oodata teist EP, kõrval Hüvasti ja Taiki Nulight koostöö "Godspell" (varem tuntud kui "Godspeed"/"Fallin"), Tchami on teine EP vabastab August 25, 2017 ja saab nimeks "Ilmutusi EP" See hõlmab ka singles "Zeal", "Hüvasti, pt.ll" ja "Don' t Let Me Down"

Pardon My French

Praegu on ta osa Pardon My French meeskonnast, kollektiiv, neli prantsuse Dj-d koosseisus DJ Snake, Mercer, Malaa ja ta ise. Kogu  2016 aasta ja varajase 2017, DJ Snake tegi maailma turneed Pardon My French koos Tchami ja Merceriga.
Kujundujumine

Kujundujumine ehk sünkroonujumine (inglise keeles artistic swimming, varem synchronised swimming) on ujumist, tantsu ja võimlemist ühendav veespordiala.
Kujundujumist hakati võistlusspordina harrastama 1950. aastatel. Rahvusvaheline Ujumisföderatsioon (FINA) tunnustas uut ala 1952. aastal. 
Esimene ametlik jõuproov, USA meistrivõistlused, peeti 1955. aastal. Kui 1973. aastal peeti Belgradis ujumisalade esimesed maailmameistrivõistlused, oli kavas ka kujundujumine.
Olümpiakavva jõudis kujundujumine sooloesinejate ja paaride esituses 1984. aastal Los Angeleses, 1996 oli kavas vaid kaheksa ujuja rühmaharjutus, alates Sydneyst lisandus sellele uuesti paaride võistlus.
Aastatel 1973–1994 võitsid kõik tiitlivõistlused kõigis kolmes kategoorias vaid kas USA või Kanada kujundujujad. Järgnevatel aastatel on domineerinud venelannad, ühe kulla on saanud ka Prantsuse ja Jaapani kujundujujad.
Kujundujumine on iluvõimlemise kõrval üks kahest spordialast, milles olümpiamängudel võistlevad vaid naised.
Raul Meireles

Isiklikku

Raul Meireles on 180 cm pikk ja kaalub 77 kg.
Austraalia narmaskala

Kirjeldus

Teiste kaladega võrreldes kummalise väljanägemisega austraalia narmaskala meenutab veidi oma lähedasi sugulasi merihobukesi, kuid tema keha on kaetud rohkete pikkade lehesarnaste lintjate nahajätketega ja üksikute pikkade ogadega. Selliselt meenutab ta vees hõljuvat sargassumvetika puhmast. Austraalia narmaskala on näide täiuslikkuseni jõudnud mimikrist. Vajadusel suudab ta muuta oma värvuse rohelisest kollaseks või isegi punaseks. Nii nagu ka merihobukeste puhul, võib narmaskalade värvuse muutlikkus sõltuda vanusest, toitumisest, asukohast või isegi stressi tasemest.
Austraalia narmaskala on merinarmaskalast väiksem; keha pikkus ulatub kuni 35 sentimeetrini.
Oma lehesarnastest nahajätketest on narmaskalal abi maskeerimisel kas toidujahil või siis röövkalade eest peitumisel. Liikumiseks ta neid väljaulatuvaid kehaosi ei kasutata. Seda teeb ta kaela- ja seljauimede abil. Need väikesed uimed on peaaegu täiesti läbipaistvad ja värelevad kiirusega umbes 10 korda sekundis, millega tagavad kala rütmilise aeglase õõtsumise, luues illusiooni ujuvatest vetikatest.
Vees liigub ta aeglaselt – maksimaalne kiirus jääb alla 150 meetri tunnis, kuid ta võib liikuda mitu tundi järjest. Tavaline on siiski, et jahiretked on lühiajalised ja vahelduvad pikkade paigalpüsimise perioodidega. Viimased võivad kesta mitu päeva, mil narmaskalad seisavad ühe ja sama koha peal ning püüavad vaid möödaujuvaid saakloomi. On vaadeldud juhtumit, kus narmaskala jäi samasse kohta paigale 68 tunniks. Vaatamata vähesele liikuvusele on narmaskala õppinud ennast hästi kaitsma looduslike vaenlaste eest.
Narmaskala toitub planktonist, müsiididest, krevettidest, väiksematest kaladest ja vetikatest. Hambad tal puuduvad, seepärast neelab ta toidu tervikuna alla. Narmaskala lihtsalt tõmbab möödaujuvaid krevette oma torujast suust sisse ja neelab need ühes tükis alla. Päeva jooksul on ta võimeline sööma umbes 3000 müsiidi (täiskasvanud müsiidi keha pikkus on 5–25 millimeetrit).

Paljunemine

Sarnaselt teiste merinõellastega on narmaskala eripäraks see, et lõimetise eest kannavad hoolt isaskalad. Kuid merihobukestele omane haudetasku isasel narmaskalal puudub, selle asemel paikneb tal saba varjus inkubatsioonirenn, mille pesadesse emaskala heidab paarumuse ajal erkroosad marjaterad, millest kooruvad 4–6 nädala pärast maimud. Kohe peale sündi algab kalamaimude iseseisev elu. Arvatavalt umbes 5% koorunud maimudest jõuab täiskasvanuikka.
Austraalia narmaskalad elavad 5–10 aastat.

Ohustatus

Erinevalt merihobukestest, kes tormisel merel klammerduvad sabaga merevetikate külge, ei saa narmaskalad sellisel viisil toimida, mistõttu hukkub neid sageli tormi poolt kaldale uhutuna.
Narmaskala on väljasuremisohus eelkõige tööstusheitmete tõttu, kuid ka oma eksootilise välimuse tõttu on neist saanud amatöörsukeldujatest kollektsionääride ihaldusobjekt. Neid püütakse merest välja ka eesmärgiga kasutada neid rahvameditsiinis. Austraalia valitsus on võtnud meetmeid narmaskala kaitseks. Samuti on austraalia narmaskala kantud IUCNi punasesse nimistusse ohulähedase liigina.
Urge kuristik

Urge kuristik (ka: Kadaka küla karstiala) on kuristik Rapla maakonnas Kohila vallas. 
Kuristik on karstiorg, mille pikkus on üle 100 m. Karstiorgu voolab Kadaka oja, mis karstilehtrites maa alla kaob.
Kuristik on aastast 1959 kaitse all (Urge kuristiku kaitseala, ka: Urge kaitseala; pindala 1,8 ha).
Afiinsuskonstant

Afiinsuskonstant kui tasakaalukonstandi erijuht iseloomustab makromolekulide selektiivsust erinevate külalismolekulide suhtes tasakaaluolekus. Afiinsuskonstandi asemel võib kasutada ka terminit stabiilsuskonstant, mis iseloomustab kompleksi püsivust. Supramolekulaarkeemias nimetatakse afiinsuseks molekuli võimet moodustada võõrustaja-külalise kompleksi.

Ülevaade

Afiinsuskonstant on võtmetähtsusega faktor iseloomustamaks võõrustajamolekuli (retseptori) äratundmisvõimet kindla külalismolekuli (ligandi) suhtes. Kuna retseptori eesmärk on üldjuhul moodustada kompleksi vaid kindlate molekulidega, siis on eelistatud afiinsuskonstandi kõrgem väärtus. Praktilisest aspektist võib see olla takistuseks, kuna kõrge afiinsuse korral on pöördreaktsioon tagasi tõrjutud. Näiteks võib nimetatud probleem osutuda oluliseks keemiliste sensorite loomisel, mis on üheks retseptormolekulide rakendusalaks. Otsustades, millist võõrustajamolekuli rakenduslikel eesmärkidel kasutama hakata, võib afiinsuskonstant olla määrava tähtsusega. Seejuures on tähtsad ka molekuli teised omadused nagu lahustuvus, keemiline püsivus, kättesaadavus ja hind.
Tähtis on märkida, et afiinsuskonstandid ei sõltu ainult võõrustajamolekuli omadustest. Väga suurt rolli omavad solvendiefektid. Analüüsitavad molekulid on solvateeritud. Kompleksi tekkimiseks peab võõrustaja-külalise interaktsioon olema piisavalt tugev, et kompenseerida solvatatsiooni kadumist. Üldistatuna võib öelda, et mida poolarsemat lahustit analüüsis kasutatakse, seda madalam on afiinsuskonstandi väärtus.

Mõõtmised

Afiinsuskonstantide määramiseks tuleb läbi viia kvantitatiivne analüüs. Kõik afiinsuskonstantide määramise analüüsimeetodid põhinevad tiitrimisel. Võrrandite (1) ja (2) lahendamiseks on vaja teada, kui ulatuslikult tekib võõrustaja-külalise kompleks. Tasakaalulise reaktsiooni uurimiseks kasutatakse sageli UV/Vis-spektroskoopiat (UV-Vis), tuumamagnetresonantsspektroskoopiat (TMR), fluorestsentsspektroskoopiat, Raman-spektroskoopiat ja isotermilist kalorimeetrilist tiitrimist (IKT).
Antsla

Ajalugu

Antsla nime on väikeste variatsioonidega esmakordselt mainitud 14. sajandi algul – praeguses Vana-Antslas asuv Antsla vasallilinnus kandis saksa keeles nime Anzen.
1601. aastal  vallutasid rootslased terve rea linnuste hulgas ka Antsla.
1602. aasta jaanuaris asus Antsla linnuses suurhetman Jan Zamoyski juhitud poolakate väekoondise peakorter.
18. sajandil ehitati linnuse asemele Vana-Antsla mõis, mille kõrvale rajati 12 ha suurune liigirikas park (Vana-Antsla park).
Tugeva tõuke piirkonna arengule andis 1889. aastal valminud  Valga–Petseri raudtee. Antsla raudteejaam sai nime kahelt lähedal asuvalt rüütlimõisalt Vana-Antsla mõis (Alt-Anzen-Schloß ja Neu-Anzen) ja ühelt Antsla kirikumõisalt (Pastorat Anzen). Koht aga, kus raudteejaam asus, kandis siinse renditalu järgi nime Hauka. Linn kasvaski raudteejaama juures asunud kauplemiskoha ümber. Hauka alevikust sai 1920 Antsla alev ning 1. mail 1938 linn.
Elanikke oli 1926. aastal 1295 ja 1939. aastal 1564.
Teises maailmasõjas hävis 55% elamispinnast ning kauplused ja laod.
Aastatel 1950–1959 oli linn Antsla rajooni keskus. Sellel ajal ehitati kultuurimaja, alustati haigla ehitust ning valmis administratiivhoone, mis on praeguse koolimaja vana osa.
Alates 1960. aastatest ehitati vähe (nii tootmisettevõtteid kui ka elamuid).
Antsla linna omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1993.
1994. aastast saadik on Antsla elanike arv pidevalt vähenenud.
Antslas peetakse igal aastal Hauka Laata, mis on pika traditsiooniga Eesti suurim erinevate kaupmeeste ja klientide kokkutulek Eestis.

Inimesed

Antsla linnas on sündinud praost Joel Luhamets ja odaviskaja Andrus Värnik.
Antsla Keskkooli on lõpetanud kindralmajor Teo Krüüner, Tartu Ülikooli majandusprofessor Vambola Raudsepp, ajakirjanik Vahur Kersna ning kirjanik Margus Konnula.

Loodus

Antslat läbib Lambahanna oja, millel asub Nässmõisa paisjärv.
Gaius Caesar

Gaius Caesar (Gaius Julius Caesar Vipsanianus; 20 eKr – 4 pKr) oli Vana-Rooma keisri Augustuse tütrepoeg, kasupoeg ja pärija, Marcus Vipsanius Agrippa ja Julia poeg. 
Augustus adopteeris Gaiuse ja tema venna Lucius Caesari 17 eKr. 
15-aastasena (täisikka jõudnuna) sai Gaius Senati liikmeks. Aastal 1 pKr sai ta konsuliks ning talle anti tiitel princeps juventutis.
Pärast konsuliaega läks Gaius aastal 1 pKr prokonsulina Partiasse. Seal kohtus ta 2 Partia kuningaga, määras Armeeniasse sõltlasest kuninga ning surus seal maha mässu.
Artagira piiramisel sai Gaius tõsiselt haavata ning suri 18 kuud hiljem tagasiteel Rooma.   
Et Gaius ja Lucius olid nüüd mõlemad surnud, oli keiser Augustus sunnitud adopteerima Livia poja  Tiberiuse.
Pärast Gaiuse ja Luciuse surma pühendati neile mitmeid monumente ja hooneid.
Jeju

Loodus

Jeju linnas on ka talvel mahedad ilmad.

Turism

Et Jeju linn on saare suurim transpordisõlm, siis käib lõviosa turistidest just seal. Paljud turistid saabuvad saarele Jeju linna sadama või lennujaama kaudu, peatuvad Sinjeju-dongi turismihotellides ning külastavad linna vaatamisväärsusi.  
Jeju linn on populaarne puhkekoht, kus on palju riiklikke kasiinosid. Igal aastal külastab seda 4 miljonit turisti Korea mandriosast, Jaapanist ja Hiinast.

Transport

Jeju linn on provintsi suurim transpordisõlm. 
Linna teenindab Jeju rahvusvaheline lennujaam, mis on saare ainus lennujaam. Lennuühendus on 13 Lõuna-Korea lennujaamaga ja 4 välismaa lennujaamaga (Jaapanis ja Hiinas). 
Linna sadam on saare suurim sadam. Selle sadama kaudu liigub suurem osa reisijaid ja kaupu saare ja muu maailma vahel. Praamiliine asendatakse järk-järgult lennuliinidega. Praegu on praamiühendus 6 Lõuna-Korea sadamaga, sealhulgas Mokpo ja Pusan. 
Jeju on ka saare maanteede sõlmpunkt.

Ajalugu

Linna territoorium on Jeju saarel keskset osa etendanud juba esiajal. Samseonghyeol, kust olevat tulnud saareelanike kolm esivanemat, asub kesklinnas.
Linn on alates 1970. aastatest kiiresti kasvanud. Mõnikümmend aastat tagasi rajati lennujaama kõrval olevale künkale "Uus-Jeju" (Shin Jeju), kus asub palju haldusasutusi. Õlgkatustega hooned, mis olid kogu linnas 1970. aastateni tavalised, on tasapisi kadumas.

Vaatamisväärsused

Linna tähtsamad vaatamisväärsused on Draakonipeakalju mere ääres, Samseonghyeol kesklinnas ja Hallasani rahvuspark sisemaal.
Elektrooniline hääletamine

Eesti

Eestis kasutatakse riigi tasandil oluliste otsuste hääletamisel elektroonilist hääletamist 1990. aastast. Elektrooniline hääletussüsteem paigaldati Ülemnõukogu saali 1989. aasta lõpus toimunud remondi käigus.
Elektroonilist hääletamist on kasutatud Riigikogu, kohalike omavalitsuste volikogude, Euroopa Parlamendi liikmete valimistel ja mitmetel muudel hääletustel. Levinud on ka telefonihääletused, millega on valitud näiteks Eesti laulu, euromündi kujundust, superstaare, kõige valelikumat poliitikut ning hääletada telesaadetes tõstatatud teemadel. Telefonihääletustel on sageli ühel isikul võimaldatud hääletada mitu korda, hääletamine on seejuures enamasti tasuline.

Šveits

Šveitsis on e-hääletus riiklikult reguleeritud seadusega, mis määratleb eri hääletustele esitatavad nõuded alates individuaalsest kontrollitavusest kuni universaalse kontrollitavuseni. E-hääletus on kasutusel turvalise hääletusviisina välismaal viibivatele kodanikele. Šveitsi eri kantonites on eksperimenteeritud e/i-hääletuse eri tehnoloogiatega.

Saksamaa

Valimismasinaid kasutati perioodil 1998–2005, mille järel Saksamaa konstitutsioonikohus kuulutas e-hääletuse põhiseadusvastaseks. Kohus lähtus valimiste avalikkuse põhimõttest, millest lähtuvalt peavad valimised olema vaadeldavad ehk alluma avalikule kontrollile, vigu valimiste korralduses peab olema võimalik tuvastada, esitada nende kohta kaebusi jm viisil käsitleda. Saksamaal rakendatud elektroonilise hääletamise süsteem sellist vaadeldavust ei võimaldanud ning seetõttu e-hääletamine peatati.

Soome

Soomes on e-hääletust piiratud ulatuses katsetatud aastal 2008. I-hääletuse üle käib Soomes hetkel tihe arutelu. I-hääletuseks vajalik tehniline infrastruktuur on Soomes olemas (PKI + ID-kaart + Palveluväylä), kuid riikliku identiteedi kandja levik on madalam kui meil.

Prantsusmaa

Prantsusmaa on e-hääletust kasutanud aastast 2007 ning seal tähendab see turvalist https-veebisaiti, mille kasutajatunnuseid ja paroole levitatakse kodanikele meili ja SMSi teel.

Holland

1990ndate lõpuks kasutas Hollandis kioskitüüpi (DRE) hääletusmasinaid kuni 90% elanikkonnast. Aastatel 2006–2007 läbi viidud poliitilise kampaaniaga viidi NEDAP hääletusmasinad käigust ja e-hääletus lõpetati 2009. Ei e- ega i-valimist Hollandis veel ei ole ega paista tulevat.

Norra

Norras on i-hääletust piiratud ulatuses edukalt katsetatud. Pilootprojekt lõpetati, sest i-hääletus ei suurendanud valimisaktiivsust ja selle kasutamine oleks väidetavalt võinud mõjuda halvasti valimiste usaldatavusele. Lõpetamist põhjendati ka krüptoprotokolli ja tarkvara puuduste ning sellest tuleneva ohuga hääletamise salajasusele, mh polnud 2013. aasta katseprojektis suhe tavahääletusega arvesse võetud ning osadel isikutel õnnestus hääletada kahekordselt.
Ilgvars Misāns

Ilgvars Misāns (sündinud 1955) on läti ajaloolane ja Läti Ülikooli õppejõud.
Misāns õppis aastatel 1973–1978 Läti Riiklikus Ülikoolis ajalugu ning oli 1981–1984 samas aspirantuuris. 1988. aastal sai ta ajalooteaduste kandidaadi kraadi, alates 1992. aastast on ta aga ajaloodoktor. 
Pärast ülikooli lõpetamist 1978. aastal töötas Misāns aasta õpetajana, seejärel sai temast aga Läti Ülikooli ajaloolektor. 1989. aastal sai ta dotsendiks ning alates 2002. aastast on ta Ajaloo ja Filosoofia Osakonna keskaja kateedri professor, ühtlasi ka juhataja. Lisaks on Misāns ka doktoritööde komisjoni esimees.
Misāns tegeleb peamiselt Läti keskaja, eriti linnaajaloo ning Liivimaa maapäeva uurimisega. Ta on avaldanud artikleid paljudes, peamiselt saksakeelsetes kogumikes ja ka mitmete toimetajaks olnud.
2012. aastal pälvis Misāns Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärgi.