Michelle Pfeiffer

Tunnustused

1985 valmis film "Pistriknaine". Pfeiffer oli selles naispeaosatäitja. Ta mängis äranõiutud neiut, kes on igal öösel inimene ja igal päeval kull. Selle rolli eest nimetati ta parima ulmefilmi auhinna Saturn kandidaadiks naisnäitleja kategoorias, aga ei võitnud seda.
1988 nimetati Pfeiffer osa eest filmis "Abielus maffiaga" Kuldgloobuse kandidaadiks muusikali- või komöödianäitleja kategoorias. Ta ei võitnud seda auhinda.
Samal aastal mängis ta filmis "Ohtlikud armusuhted" vooruslikku naist, kes laseb end võrgutada südametul seelikukütil ja sureb kurvastusse, kui see ta maha jätab. Selle rolli eest nimetati ta Oscari ja BAFTA auhinna kandidaadiks naiskõrvalosatäitja kategoorias, võites neist viimase.
1989 mängis ta filmis "The Fabulous Baker Boys" ekstsentrilist kõrtsilauljatari Susie Diamondi. Kuigi ta polnud professionaalselt laulmist õppinud, esitas ta filmis oma laulud ise. Selle rolli eest nimetati ta Oscari, BAFTA auhinna ja Kuldgloobuse kandidaadiks naisnäitleja kategoorias, pälvides neist viimase.
1990 mängis ta filmis "Vene maja" Katja Orlovat ja nimetati selle rolli eest Kuldgloobuse kandidaadiks draamanäitleja kategoorias, aga ei võitnud seda.
1991 mängis ta filmis "Frankie ja Johnny" ettekandjat, kellel on armulugu endise vangiga. Kuigi kriitikud kirjutasid, et ta on selle rolli jaoks liiga ilus, nimetati ta Kuldgloobuse kandidaadiks muusikali- või komöödianäitleja kategoorias, aga ei võitnud seda.
1992 mängis ta filmis "Love field" koduperenaist, kes jumaldab Jacqueline Kennedyt ja viibib Dallases päeval, mil John Kennedy mõrvati. Selle rolli eest nimetati ta Oscari ja Kuldgloobuse kandidaadiks, aga ei võitnud kumbagi. Küll pälvis ta Berliini filmifestivali parimale näitlejale mõeldud Hõbekaru.
1993 mängis ta filmis "Süütuse aeg" krahvinna Ellen Olenskat ja nimetati Kuldgloobuse kandidaadiks draamanäitleja kategoorias, aga ei võitnud seda. Samas filmis mänginud Winona Ryder võitis naiskõrvalosa Kuldgloobuse ja nimetati Oscari kandidaadiks.
1994 mängis ta õudusfilmis "Hunt" ja nimetati Saturni kandidaadiks naisnäitleja kategoorias, aga ei võitnud seda.
2000 mängis ta paranormaalses filmis "Peidus pinna all" naist, kes avastab, et tema mees on mõrtsukas. Selle rolli eest nimetati ta Saturni kandidaadiks naisnäitleja kategoorias, kuid ei võitnud.
2007 mängis ta filmis "Tähetolm" ilusat nõida Lamiat. Sellegi rolli eest nimetati ta Saturni kandidaadiks naiskõrvalosatäitja kategoorias, ent ei võitnud.

Eraelu

Los Angeleses näitlemist õppides tutvus Pfeiffer abielupaariga, kes kaasas ta metafüüsikat ja taimetoitlust harrastavasse sekti. Kuigi nad aitasid Pfeifferil loobuda alkoholist, tubakast ja narkootikumidest, hakkasid nad kontrollima kogu tema elu ning Pfeiffer annetas neile suure summa raha. Pfeiffer kohtus teise algaja näitleja Peter Hortoniga, kes otsustas teda aidata. Hunt oli saanud sel ajal väikese osa filmis, mis räägib sektist ja sellest, kuidas selle küüsi langenud inimesi ümber programmeerida, ning viis Pfeifferi kokku inimestega, kes seda päriselus teevad. Nende ja Hortoni mõjul sai Pfeiffer piisavalt tugevaks, et sektist lahkuda. Nad abiellusid Santa Monicas 1981 ja mesinädalate ajal sai Pfeiffer teada, et on saanud peaosa filmis "Grease 2".
Nii kunstilises kui rahalises mõttes film äpardus, kuid Pfeiffer sai siiski kiita.
Pfeiffer ja Norton kolisid lahku 1988 ja lahutasid 1990. Nortoni sõnul lagunes abielu sellepärast, et mõlemad olid pühendunud rohkem oma tööle kui perele.
13. novembril 1993 abiellus ta teleprodutsendi David E. Kelleyga, kellega oli tutvunud sama aasta jaanuaris. 1993. aasta märtsis lapsendas Pfeiffer vastsündinud tüdruku, kes sai nimeks Claudia Rose. Laps ristiti Pfeifferi ja Kelley pulmapäeval. 1994. aasta augustis sünnitas Pfeiffer poja John Henry.