google/wiki40b huggingface dataset:
Pariisi lennundusnäitus

Ajalugu

1908. aasta Pariisi autonäitusel oli üks osa pühendatud õhusõidukitele. Järgmisel aastal toimunud spetsiaalselt lennundusele pühendatud näituse toimumiskohaks oli Grand Palais (25. september – 17. oktoober 1909). 100 000 külastajale esitles oma väljapanekuid 380 eksponenti.
Jeremy Meeks

Jeremy Meeks on Ameerika kurjategija ja modell. Tema politseifoto, mis avaldati Facebookis 2014. aastal, omandas tohutu populaarsuse. Jeremy Meeksi hakati foto internetis avaldamise järel nimetama "maailma kuumimaks kurjategijaks", naised palusid ennast temaga vangikongi kokku lukustada, modelliagentuurid hakkasid ridamisi pakkumisi tegema. Ta oli varem kandnud 9aastast vanglakaristust varguse pärast. Pärast vanglast vabanemist 2016. aastal alustas Meeks modellikarjääri, rikastus, ja omas The Suni andmeil 612 000 jälgijat. Ta lahutas hiljem oma naisest ja abiellus Chloe Greeniga, kes on Briti miljardäri Sir Philip Greeni tütar. Noorpaari laps sündis 29. mail 2018. aastal (Jeremy Meeksil juba oli laps eelmise naisega). 
Ka Jeremy Meeksi vanemad on kurjategijad. Tema isa on mõrvar ja vägistaja, kes on vangis istunud 33 aastat. Jeremy Meeksi ema oli heroiinisõltlane, kes käis pidevalt vanglavahet.
Akulaadur

Akulaadur ehk akulaadija on elektri- või elektroonikaseade elektriakumulaatorite laadimiseks, s.t neisse elektrienergia salvestamiseks akutüübile sobivas töörežiimis. Laadimiseks juhitakse akust läbi alalisvoolu, mis on suunalt vastupidine tühjendusvoolule. Laadimise käigus muundub akut läbiv alalisvool keemiliseks energiaks, mis salvestub aku plaatides.

Laadimisvoolu allikad

Laadimiseks vajalik elektrienergia saadakse enamasti vahelduvvoolu-elektrivõrgust, näiteks toiteadapteri kaudu. Erijuhtudel võib energiaallikaks olla ka päikesepatarei või alalispingemuundur. Kui elektritarvitisse (peamiselt mobiilseadmesse) on laadimislülitus sisse ehitatud, siis on võimalik laadimisvoolu saada ka mõne elektroonikaseadme USB-liidesest.

Liitiumakude laadimisest

Liitiumioon- ja liitiumpolümeerakude eluea seisukohalt on ohtlik nii ülelaadimine kui ka sügav tühjendamine, seepärast vajavad nad spetsiaalseid liitelülitusi, mis reguleerivad laadimisvoolu ja -kestust selle järgi, kuidas aku pinge laadimise käigus muutub. Niisugused lülitused on osaliselt igasse liitiumakusse (-patareisse) või/ja toidetavasse seadmesse kontrollerina sisse ehitatud. Laadimiseks vajab akupatarei siis sobiva pinge ja võimsusega toiteadapterit. Toodetakse siiski ka laadureid mõnda tüüpi liitiumakude ja -patareide eraldi laadimiseks.

Juhtmevaba laadimine

Juhtmevaba laadimise korral kandub energia laaditavale seadmele üle elektromagnetilise induktsiooni teel, seega samal induktiivsidestuse põhimõttel kui trafos primaarmähiselt sekundaarmähisele, kusjuures need mähised on teatavasti teineteisest galvaaniliselt eraldatud.
Primaarmähis paikneb lamedas laadimisaluses ja sekundaarmähis laaditavas seadmes. Selleks et energia kanduks üle tõhusalt, peavad mähised asetsema võimalikult lähestikku. Seepärast kasutatakse õhukesi lamemähiseid. Samal eesmärgil moodustatakse primaar- ja sekundaarpoolel resonantsvõnkeringid, kasutatakse piisavalt kõrge sagedusega toitevoolu ja spetsiaalset juhtimiselektroonikat. Nii on võimalik rahuldava kasuteguri juures näiteks mobiiltelefoni akule kiirlaadimisel üle kanda kuni 15-vatist võimsust.
Niisiis laadimisjuhet ei vaja laaditav seade, küll aga laadimisalus, mis saab toitevoolu kaabli kaudu aluse enda toiteadapterist või telefonilaadijast. Täielikku juhtme- ja liikumisvabadust võimaldab Qi-funktsiooniga akupank.
Juhtmevaba laadimise standardi Qi avaldas Wireless Power Consortium 2010. aastal.

Autoakude laadurid

Autode ja muude sisepõlemismootoriga seadmete pliiakude laaduritel on enamasti ka nn käivitusabi funktsioon. Niisugune laadija võimaldab lisaks osalisele või täielikule laadimisele ka tühja aku korral otsekohe mootorit käivitada. Seade võib anda kuni 400 ampri tugevust käivituvoolu.
Vladimir Rõžkov

Vladimir Aleksandrovitš Rõžkov (vene keeles Владимир Александрович Рыжков; sündinud 3. septembril 1966 Rubtsovskis Altai krais Vene NFSV-s) on Venemaa poliitik, riigitegelane, politoloog, ajaloolane, raadiosaatejuht ja õppejõud, professor.
Ta oli aastatel 1993–2007 Riigiduuma liige ja 1997–1999 Riigiduuma esimehe esimene asetäitja. 1998. aasta septembris kirjutas president Boriss Jeltsin peaminister Jevgeni Primakovi esildisel alla seadlusele Rõžkovi määramise kohta Venemaa Föderatsiooni asepeaministriks sotsiaalküsimuste alal. Kuid mõne päeva teatas Rõžkov, et keeldub sellest ametikohast, sest hindas selle ametikoha vastuvõtmist  sotsiaalse olukorra ülirasketes tingimustes omamata varasemat töökogemust selles valdkonnas avantüürihõnguliseks.

Haridus ja akadeemiline karjäär

Rõžkov lõpetas 1990. aastal Barnaulis Altai Riikliku Ülikooli   ajaloo erialal ja kaitses 2001. aastal Peterburis Riigiteenistuse Loodeakadeemias ajalookandidaadi kraadi väitekirjaga "Venemaa poliitilise süsteemi kujunemise ajalugu 1990. aastatel" ("История становления политической системы России в 1990-е годы").
Ta töötab 2008. aastast õppejõuna Kõrgemas Majanduskoolis. Rõžkov on maailmamajanduse ja maailmapoliitika teaduskonna rahvusvaheliste suhete osakonna professor.

Opositsioonipoliitika

Rõžkov valiti 2005. aastal Venemaa Vabariikliku Partei poliitnõukogu liikmeks ja 2006. aastal partei kaasesimeheks. Aastatel 2010–2012 oli ta demokraatlike jõudude koalitsiooni "Venemaa Eest Ilma Omavolita ja Korruptsioonita" üks neljast liidrist. 2012. aasta juunis toimunud Venemaa Vabariiklik Partei – Rahvavabaduse Partei kongressil valiti ta partei kaasesimeheks, kuid 2014. aasta veebruaris lahkus ta parteist lahkhelide tõttu Boriss Nemtsovi ja Mihhail Kasjanoviga.
Riigiduuma valimistel 2016. aasta septembris kandideeris Rõžkov Jabloko poolt esitatuna ühemandaadilises valimisringkonnas Barnaulis, kuid kogus vaid 12% valijate häältest ja mandaati ei saanud. 2018. aasta Venemaa presidendivalimistel oli ta presidendikandidaadi Jabloko liidri Grigori Javlinski usaldusisik.

Isiklikku

Ta valdab võõrkeeltest inglise keelt.
Mihkel Truusööt

Mihkel Truusööt (kuni 1936 Mihkel Traugot Treuhold; 5. november 1903 Risti – 23. märts 1993 Stockholm) oli Eesti poliitik ja ettevõtja. Ta oli 1937. aastal Rahvuskogu liige ja Johannes Sikkari valitsuses majandusminister (12. jaanuarist 1953 kuni 10. septembrini 1956). 
Põgenes 15-aastaselt kodunt ja osales alaealisena Vabadussõjas, võitles Scoutspataljoni D-kompaniis. Sai raskesti haavata. 
Ta lõpetas Gustav Adolfi Gümnaasiumi ja Tartu Ülikooli õigusteaduskonna majandusteaduse osakonna 1929. Akadeemiliselt kuulus Korp! Rotaliasse. 
Hiljem töötas ta Viljandi Eesti Põllumajanduse Seltsi Kaubanduse Osakonna (VEPSKO) kaubamaja ärijuhina Viljandis, kujundades sellest esimese universaalkaubamaja Eestis. Oli ajalehtede Sakala ja Oma Maa kaasomanik, samuti Kaitseliidu Sakala Maleva Üksiku Raskekuulipilduja Kompanii pealik Viljandis.
Ta on maetud Stockholmi Metsakalmistule.

Isiklikku

Mihkel Truusööt abiellus 1928 Benita Rammoga, kes lõpetas Tartu Ülikooli temaga samal erialal. Nende lapsed: dipl. insener Ants Truusööt (1929–2013), sekretär Õie Wikmark (1938) ja jurist Jüri Sven Truusööt (1947).
Tactus Technology

Üldiselt

Tactus Technology tegeleb puutetundlike ekraanide edasiarendamisega, võimaldades puutetundlikule ekraanile kuvada füüsilised nupud, nagu need olid enne iPhone'i-aegsetel nutitelefonidel.

Tehnoloogia

Tehnoloogia Tactus Technology on lihtne ja neid ekraane on väga kerge paigaldada peaaegu igasse puutetundlikku seadmesse.

Ekraan

Ekraan on tehtud mitmekihilisest polümeerkattest. Selle all on läbipaistev kere, kuhu on puuritud mikroaugud, kust suunatakse läbi vedelik, mis kergitab polümeerkatet ja tekitab ekraanile "nupu".

Mikrokontroller

Peale ekraanikatte on ka lisatud mikrokontroller, mis suunab vedeliku liikumist ja reageerib survele, kui nuppu on vajutatud.

Nupud

Nupud on ekraanil stabiilsed ja ei liigu. Kui neid kasutada, ilmuvad ja kaovad need ekraanilt ühe sekundiga.

Tarkvara

Tarkvaraliselt ei ole Tactus Technology ekraanide kasutamise jaoks vaja eriti midagi teha. Sisseehitatud mikrokontroller suhtleb seadmega ja kuvab nupud ekraanile vastavalt sellele, kuhu seade need ise oma ekraanil kuvab.

Tooted

Tooted Tactus Technology ekraanidega peaksid ilmuma tootmisse aastal 2013. Seni pole teada ühtegi tootjat, kes oleks avalikult välja öelnud, et hakkab Tactus Technology ekraanidega tooteid tootma.
Etendaja

Etendamine ja näitlemine

Näitlemise mõiste tuleneb traditsioonilisest Lääne teatrist, kus näitleja kehastub mingisse rolli, toetudes harilikult draamakirjandusele. Mõiste “mittenäitlemine” on pärit Ida traditsioonilisest teatrist ning selle sooritajat võib nimetada ka etendajaks. 
Näitlemine sisaldab teesklemist ja kellekski kehastumist, simuleerimist. Ent igasugust etendamist ei saa pidada kohe näitlemiseks. 
Kaasaegsetes etenduskunstides lähtutakse sageli etendaja persoonist, mistõttu ilmub performer lavale iseendana. Siinkohal võib käsitleda etendajat kui näitlejat, kes kasutab teadlikult autentse “mina” lavale toomisel erinevaid tehnilisi vahendeid, või hoopis kui näitlemisest eraldunud esinejat, kes väljendab laval oma individuaalsust, mis toob esile tema loomuliku olemuse .
Samuti võib ette tulla olukordi, kus etendaja ei kehasta laval ei iseennast, kindlaks määratud rolli ega kedagi/midagi muud, vaid on lihtsalt eikeegi, kes tegutseb publikuga samas ajas ja ruumis . 
Seega ei tegele etendaja tihti enam rolliloomega (kuigi see ei ole töövahendina välistatud), vaid keskendub sagedamini iseenda kohalolule vastavas lavalises situatsioonis.

Etendaja ja keha

Kui klassikaline sõnateater toetub peamiselt tekstile, siis postdramaatilises teatris kujuneb keskseks teemaks keha ja kehalisus. Keha ei demonstreeri enam midagi peale iseenda; tähenduslik keha asendub kehaga, mis kasutab väljendamisel tähenduseta liikumisi (nt tantsus väljenduv rütm, plastilisus, tugevus jne).
Sirje-Mall Reitav

Elukäik

Sirje-Mall Reitav õppis aastatel 1956–1961 Tartu Kunstikoolis maali ning aastatel 1962–1967 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis tekstiili.

Isiklikku

Tema abikaasa oli graafik ja fotograaf Jaan Klõšeiko.

Liikmesus

Sirje-Mall Reitav kuulus aastast 1988 Eesti Kunstnike Liitu, aastast 1989 Eesti Disainerite Liitu ning 1993. aastast Eesti Tekstiilikunstnike Liitu.
Tallinna Tehnikaülikooli elektroonika kateeder

Tallinna Tehnikaülikooli elektroonika kateeder (kuni 1989. aastani Tallinna Polütehnilise Instituudi elektroonika kateeder) oli Tallinna Tehnikaülikooli kateeder, mis asutati 1962. aastal. Kateeder moodustati kaks aastat varem loodud Automaatika kateedri baasil. 
Elektroonika kateeder viis alguses õppetööd läbi tööstuselektroonika erialal, hiljem elektroonika erialal. Lõpetajatele anti elektroonikainseneri kutse.
Kateedri loomisel oli juhtivaks tegijaks selle esimeseks juhatajaks saanud Paul Plakk. Seejärel olid kateedri juhatajateks Otto Pikkov (1968–1978), Uljas Tamm (1978–1983), Enn Velmre (1983–1988) ja Mart Min (1988–1992). 
1985. aastal liideti Elektroonika kateedriga Mõõtesüsteemide uurimislabor. 
Kateedri põhjal moodustati 1992. aastal TTÜ-s toimunud reformide käigus elektroonikainstituut.

Elektroonika õppekava

Elektroonika õppekava oli elektroonikainseneride koolitamise õppekava.
Elektroonikainseneride koolitamist alustati TPIs (TTÜs) 1960. aastate alguses peamiselt selle jaoks loodud Elektroonika kateedris (hilisem Elektroonikainstituut). Õppekava nimetuseks oli alguses Tööstuselektroonika (NSVL üleliiduline õppekava  0612). Nimetus viitab elektroonika tööstuslike rakenduste käsitlemise ülekaalukale osale selles õppekavas. Eraldi spetsialiseerumine oli pooljuhtseadiste tehnoloogia, mille puhul erialane õpe toimus peamiselt Keemiateaduskonnas. 
1974. aastal mindi üle uuele Elektroonika õppekavale ja järgmisest aastast alates kahekordistati üliõpilaste iga-aastast vastuvõttu (50 üliõpilase peale). Ka see kuni 1992. aastani kasutusel olnud õppekava oli NSVL Üleliidulise õppekava (0612) ajakohastatud versioon. Individuaalse õppekava alusel oli võimalik kitsam spetsialiseerumine, näiteks meditsiinielektroonika alal.
Alates 1992. aastast kehtestati uus TTÜ Elektroonikainstituudis koostatud Elektroonika õppekava. Õppeainete osas arvestati selles üldiselt kehtestatud õppeainete jaotamist alusõppe-, põhiõppe- ja eriala-aineteks. Peamiselt erialaste õppeainet osas tekkis üliõpilastel võimalus valida õppeaineid et nii saavutada oma väljaõppes enda jaoks parim erialane spetsialiseerumine.
Hiljem jaotati õppekava bakalaureuseõppe (nominaalselt 4 aastat kestev) ja magistriõppe (nominaalselt 2 aastat kestev) kavadeks.
Algselt 4-aastasest bakalaureuseõppe kavast sai varsti 3-aastane õppekava, mistõttu selles õppekavas toimus küllalt suuri muutusi. Summaarne õppeaeg bakalaureuse- ja magistriõppes sai uuesti võrdseks 5 aastaga, nagu see oli olnud varasemal ajal.
Elektroonika õppekava järgedeks olid "Elektroonika ja biomeditsiinitehnika" ning selle järel "Elektroonika ja bioonika" õppekavad.
Alates 2015. aastast on õppekava nimetuseks bakalaureuseõppes Elektroonika ja telekommunikatsioon ja magistriõppes Elektroonika ja kommunikatsioon.
Gunnar Aarma

Gunnar Aarma (kuni 2.03.1939 Gunnar Abram; 6. august 1916 – 12. veebruar 2001) oli eesti tervendaja, esoteeriliste raamatute autor, tõlkija ja filosoof.   
Ta õppis aastatel 1924–1935 Jakob Westholmi Gümnaasiumis ning pärast ülikooli astumist läks 1. novembrist teenima mereväkke tollasele lipulaevale, torpeedopaadile Sulev.
14. juunil 1941 arreteeriti ta NKVD poolt. Ta oli vanglates, sunnitöölaagrites ja hiljem asumisel. Eestisse tagasi tuli ta 1957. aastal. 1958–1976 töötas ta Pärnu lastemuusikakooli klaveriõpetajana.
Jüri Aarma oli ja August Aarma on tema pojad ja Kiur Aarma on tema pojapoeg. Maria Tilk oli tema tütar.
Gabriela Firea

Gabriela Firea (neiupõlvenimi Gabriela Vrânceanu; sündinud 13. juulil 1972 Bacăus) on Rumeenia ajakirjanik ja poliitik (Sotsiaaldemokraatlik Partei).
Ta on lõpetanud Bukaresti Ülikooli filoloogiateaduskonna ja töötanud ajakirjaniku ja saatejuhina. Doktorikraadi majandusteaduste alal sai ta 2010. aastal. Rumeenia parlamenti valiti 2012. aastal.  2016. aasta 5. juunil valiti ta 42,97% häältega Bukaresti linnapeaks.
Bukaresti linnapea kohuseid asus ta täitma 23. juunil 2016.
Igor Bunitš

Igor Bunitš (vene Игорь Львович Бунич; 28. september 1937 Dnepropetrovsk – 15. juuni 2000 Peterburi) oli vene ajaloolane.
EMK Paide kogudus

EMK Paide kogudus on Paides tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus.
Kogudus asutati 8. aprillil 1934.
Bhutani kuningas

Bhutani kuningas ehk Bhutani maharadža on Bhutani monarh alates 1907. aastast.
Aastal 1907 haaras võimu Trongsa ringkonna valitseja Ugyen Wangchuck ja kuulutas 17. detsembril end Bhutani kuningaks, rajades päritava monarhia. Suurbritannia tunnustas tema võimu.
17. detsembrit tähistatakse rahvuspäevana.
Kuninga tiitel on aastast 1963 Druk Gyalpo (dzongha keeles 'Kõuedraakonikuningas', (Tema Majesteet, kuni 1971 Tema Kõrgus).
Algselt kehtis kuninga poolt valitsetavas Bhutanis absoluutne monarhia. Esimene samm konstitutsioonilise monarhia poole oli Rahvuskogu asutamine 1953. Aastal 1968 andis kuningas välja dekreedi, millega Rahvuskogust sai kuninga suveräänne institutsioon. Aastast 1969 kadus kuningal vetoõigus Rahvuskogu otsuste üle. Rahvuskogu sai ühtlasi õiguse kuningat umbusaldushääletusega võimult kõrvaldada. Sel juhul läheb võim üle troonipärijale. Kuninga nõudmisel seati sisse iga kolme aasta toimuv usaldushääletus. Niiviisi loodi "demokraatlik monarhia".
Aastal 1998 läbi viidud poliitiliste reformideni oli kuningal absoluutne võim. Ta oli ühtlasi valitsusjuht. Nüüd on valitsusjuhiks peaminister.

Eellugu

Bhutani monarhia juured ulatuvad 17. sajandisse, kui laama Shabdrung Ngawang Namgyal haaras nii usulise kui ka ilmaliku võimu. Tema võim ei olnud päritav, järglane oli reinkarneerunu.
Aavasaksa

Aavasaksa on mägi Soomes Lapi maakonnas Ylitornio vallas Tornio jõe kaldal 70 km kaugusel Torniost.
Mäe kõrgus merepinnast on 242 m (teistel andmetel 222 m) ning ta on ümbruskonna mägedest selgesti kõrgem.
Prantsuse Teaduste Akadeemia tegi seal Pierre Louis Moreau de Maupertuis' juhtimisel 1736–1737 geofüüsikalisi mõõtmisi, mis kinnitasid Isaac Newtoni teooriat, mille kohaselt Maa on lapik.
Aavasaksal käis omal ajal ka itaalia maadeavastaja Giuseppe Acerbi. 1790ndatel liikus ta esimese välismaalasena piki Tornio jõge Nordkappi suunas, külastades ka Finnmarki ning kirjutades ulatuslikke reisikirjeldusi.
Aavasaksal asub ka Struve meridiaanikaare üks punkte.
Aavasaksa on vanast ajast olnud tuntud maastikulise vaatamisväärsusi ning kuulub keskkonnaministeeriumi poolt valitud 27 rahvusmaastiku hulka. Jõekallas esindab Soomele iseloomulikku maastikku. Juba alates 18. sajandist on olnud tegemist lääneeurooplastele ühe tuntuma kohaga Soomes.
Aavasaksal on puhkeküla ja suusakeskus, kohvik ja vaatetorn. See on üks lõunapoolsemaid kohti Soomes, kus jaaniööl paistab keskööpäike, kuigi ta asub põhjapolaarjoonest pisut lõuna pool.
Aavasaksa järgi on nimetatud asteroid 2678 Aavasaksa.
Arst

Arst (ka: doktor; vanemas kõnekeeles: tohter) on tänapäeval spetsiifilise akadeemilise haridusega spetsialist (Eestis tervishoiutöötaja), kelle tegevus on suunatud tervise edendamisele ja taastamisele ning haiguste diagnoosimisele ja ravile. Humaanmeditsiinis toetuvad Eestis arstid ka tõenduspõhise meditsiini mudelile.
Eestis on enamik arste saanud hariduse Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. Vastavalt Eesti seadustele peavad arstid olema kantud tervishoiutöötajate riiklikku registrisse, eriarstidel on vajalik ka tegevusluba.
Viira mõis (Tartu-Maarja)

Viira mõis (saksa keeles Wiira) oli Kavastu mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.
Antašava

Ajalugu

Aastal 1595 mainiti esimest korda Papyvesyse mõisa. Mõisa juures asus ka küla, mis kandis nime Papyvesys. XVIII sajandil hakkas porutšik Hiacintas Antoševskis (Antašauskis) sealse piirkonna aadlikelt maid kokku ostma. Aastail 1782 ja 1784 ostis ta ka osa Pavyvesise mõisa maadest ja rajas sealse karjamõisa asemele Antašava mõisa. Nii sai ka asula omale uue nime. Antoševskis soovis, et asulast saaks alev ja nii lasi ta sillutada Kupiškisesse viiva tee ja ehitada kõrtsi, aastal 1793 aga ehitas kalmistule kabeli. 1812. aasta sõja ajal ta haigestus ja suri, mõisa päris aga tema vennapoeg.
Aastal 1850 suri ka vennapoeg Kazimierz, jättes nüüd juba alevi statusega asula oma perele (kokku oli pärijaid 12 Alevis oli toona ligi 200 elanikku. Aastal 1863 osalesid alevi elanikud aktiivselt ülestõusus Vene võimude vastu, paljud neist langesid alevi lähistel toimunud lahingus, paljud neist aga küüditati, nende seas ka mõisa omanikud Jonas ja Aleksandras. Ülejäänud omanikrelt konfiskeeriti mõis aastal 1865, nende pärijad said asula oma valdusesse aga alles aastal 1873. XIX sajandi teisel poolel oli Antašavasse jäänud alla 100 elaniku.
XX sajandi alguses oli asula omanikuks Stanislovas Šimonis, kelle surma järel mõis tükeldati. Pärast Teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Aastal 1949 sai Antašavast kohaliku kolhoosi keskasula.
Salla Simukka

Salla Simukka (sündinud 16. juunil 1981 Tamperes Soomes) on soome kirjanik ja tõlkija.
Tema esimene romaan "Kun enkelit katsovat muualle" ("Kui inglid vaatavad mujale") ilmus 2002. aastal. Diloogia "Jäljellä" (Tammi 2012) ja "Toisaalla" (Tammi 2012) on düstoopia lähituleviku noortest, mis pälvis 2013. aastal Topeliuse auhinna.
Simukka rahvusvaheline läbimurre saabus Lumikki Anderssonist ("Lumivalgeke Andersson") kõneleva triloogiaga, mille esimene osa "Punainen kuin veri" ("Punane kui veri", 2014. aastal tõlkinud Kadri Jaanits) ilmus Soomes 2013. aasta kevadel ja teine osa "Valkea kuin lumi" ("Valge kui lumi") sama aasta sügisel. Triloogia tõlkeõigused on müüdud 33 riiki veel enne kolmanda osa "Musta kuin eebenpuu" ("Must kui eebenipuu") ilmumist.
Salla Simukka oli 2014. aastani abielus Soome kirjaniku ja ajakirjaniku Karo Hämäläisega.
Lizumsi mõis

Lizumsi mõis (saksa keeles Lysohn, läti keeles Lizuma muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Velēna kihelkonnas. Tänapäeval asub halduslikult Lätis Gulbene piirkonnas Lizumsi vallas Lizumsis.

Ajalugu

XVI sajandil kuulus mõis Tiesenhausenitele. 1836. aastast kuulus mõis Wolffidele, kes valdasid seda kuni võõrandamiseni 1920. aastal.

Mõisaansambel

Peahoonet hakati kavandama 1836. aastal, valmis see XIX sajandi viiekümnendate aastate lõpul ja on uusgooti stiilis. Aastast 1937 asub seal Lizumsi keskkool. Tornis on koduloomuuseum. Mõisa tallis on spordisaal, aidas kultuurimaja, mõisavalitseja majas ambulants. Säilinud on veel teenijatemaja ja mõisast veidi eemal asuv hollandi tuulik. Mõisa juures on veel viie hektari suurune park.
Mõisa peahoone ja tallid on riikliku kaitse all olevad kultuurimälestised. Mõisakompleks ise, park, aednikumaja ja teenijatemajad on kohaliku kaitse all.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 10 ja 1/4 adramaad, sellele allus 714 mees- ja 769 naishinge.

Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale kaks karjamõisa: Cepļu (Zeple) ja Johannenhof. Hiljem rajatud Velēna karjamõisa (Wellan) juurde kujunes Velēna küla. Lizumsi karjamõisad olid veel Lehmfeld, Pieti (Peete) ja Zirgubirzs (Roßgarten).

Varia

XIX sajandi lõpus oli seal mõisavalitsejaks E. Knappe, kes annetas Velēna kirikukella tarbeks 500 rubla.
Kavilda mõis

Kavilda mõis (saksa keeles Kawelecht) oli riigimõis Puhja kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Tartu maakonda Elva valda. 
Mõis tükeldati aastal 1868, sealjuures eraldati 125 hektarit maad tulevase Kavilda kiriku kirikumõisa tarbeks.

Ajalugu

Ajavahemikul 1744–1751 eraldati Kavilda mõisast ala, kus asutati Uue-Kavilda mõis. Vanemat mõisat hakati nimetati Vana-Kavilda mõisaks (saksa keeles Alt-Kawelecht).
BMW E60

BMW 5. seeria versiooni E60 (universaalkerega (Touring) on E61) toodetakse alates aastast 2003, 2007. aastal läbis see uuenduse. Talle eelnes E39.
Herkules (tähtkuju)

Herkules (ladina Hercules (omastav Herculis), lühend Her) on põhjataevas asuv tähtkuju. See on üks 48-st Ptolemaiose kirjeldatud tähtkujust ja kuulub tänapäeva 88 tähtkuju hulka. Herkules on pindalalt 5. tähtkuju, kattes tähistaevast 1225 ruutkraadi.
Herkules on nime saanud kreeka mütoloogia tegelase Heraklese järgi.
Herkuleses asub Päikese apeks. Tähtkujus ei ole heledaid tähti, kuid seal on põhjataeva heledaim kerasparv M13.
Maale lähim täht on 27 valgusaasta kaugusel asuv Mu Herculis.
8000–12 000 aastat tagasi asus Herkulese tähtkujus taeva põhjapoolus.
Anna vald (Läti)

Ajalugu

Aastal 1920 kuulus valla aladel Vecanna mõisale 713, Jaunanna mõisale 629, aga Ate mõisale 439 hektarit maad. Aastal 1935 oli Anna valla pindala 148,3 km² ja seal oli 2338 elanikku. 1945. aastal moodustati valda Anna ja Meijeri külanõukogud, aastal 1949 likvideeriti  aga vald ametlikult. Aastal 1977 korrigeeriti Anna ja Stāmeriena külanõukogude piiri. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Alūksne piirkonda.

Kaitstavad objektid

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Salni muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu, Bundzēni muinaskalmed, Mūrnieki muinaskalmed ja Gaigaļi muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Vecanna mõisa hoonetekompleks (laut, ait, tall-kõrts, häärberi varemed), samuti ka hiiepaik Gulbji ristikivi (Tabakdoze).
Looduskaitse all on Šarapi pärn, Āmaņi tamm, Otte mõisa pärn, Lupati kadakas, Vārni tamm, Zeltiņi tammed, Censoņi tamm ja Zarsi mänd.