google/wiki40b huggingface dataset:
European Border Breakers Awards

Korraldaja

EBBA auhind on Euroopa Komisjoni algatus ning see on Euroopa Liidu auhind. EBBA auhindade võitjate valimise ja auhinnatseremoonia korraldamise eest vastutab Noorderslag Foundation, mille missioon on toetada Euroopa popmuusika levikut.

Publikuauhind

Alates 2010. aastast toimub internetihääletus, et selgitada välja, kes EBBA auhinna võitjatest saab lisaks ka publikuauhinna. Esimene publikulemmik oli Belgia laulja ja laulukirjutaja Milow. 2011. aastal võitis Saksa rock'n'roll'i bänd The Baseballs.

Telesaade

Alates 2009. aastast toimub auhinnatseremoonia jaanuaris Madalmaade linnas Groningenis korraldatava Eurosonic Noorderslagi festivali raames. Õhtujuhiks on BBC saatejuht ja muusik Jools Holland. ] EBBA auhindade võitjad astuvad üles nii teleürituse käigus kui ka festivalil. Erikülalistena kutsutakse esinema eelmiste aastate võitjaid. Tseremoonia salvestab Madalmaade riikliku ringhäälingu kanal NOS/NTR ning kannab üle Ned 3. Igal aastal teeb üritusest ülekande mitu Euroopa telekanalit.

Taust

EBBA auhinnad anti esmakordselt välja 2004. aastal Euroopa Komisjoni algatusel.  European Border Breakers Awards auhindu toetatakse Euroopa Liidu programmist „Kultuur”, mille eesmärk on edendada artistide ja kultuuritöötajate piiriülest liikuvust, ergutada kultuuri- ja kunstiloomingu riikidevahelist ringlust ning soodustada kultuuridevahelist dialoogi.
Kinkeleping

Kinkeleping on leping, millega üks isik (kinkija) kohustub tasuta teisele isikule (kingisaaja) üle andma talle kuuluva eseme ja tegema võimalikuks omandi ülemineku kingisaajale või tasuta varalisest õigusest kingisaaja kasuks loobuma või muul viisil kingisaajat rikastama.
Hastings Kamuzu Banda

Noorpõlv

Kamuzu Banda sündis Kasungu lähistel Malawis (siis Briti Kesk-Aafrika). Tema isa oli Mphonongo Banda ja ema Akupingamnyama Phiri. Tema täpne sünniaeg on teadmata, kuna tolajal Malawis sünde ei registreeritud. Hastings Kamuzu Banda biograafi Philip Shorti arvates sündis ta veebruaris 1898. Hastings Kamuzu Banda ise pidas oma sünnipäevaks 14. maid 1906 ning seda kuupäeva on kasutatud ka mitmetes tema elulookirjeldustes. Siiski Hastings Kamuzu Banda surmatunnistusel seisab, et ta suri 99-aastaselt, kuigi liigub kuulujutte, et surmamomendil võis ta olla 101-aastane.
Umbes 1915–1916 ta lahkus kodust koos õpetaja Hanock Msokera Phiriga. Nad läksid jala Lõuna Rodeesia linna Hartlisse (tänabäeva Chegutu, Zimbabwes), kus asus Hanock Msokera Phiri kool. 1917 läks Hastings Kamuzu Banda jällegi jala Lõuna-Aafrikasse Johannesburgi. Ta töötas seal erinevatel töökohtadel kaevandustes ja raudteel. Aastal 1925 läks Banda New Yorki, teda toetas Bishop W.T Aafrika Metodistide kirikust.
Nikolai Bäuerle

Nikolai Bäuerle (8. oktoober/20. oktoober 1892 Tallinn – 22. detsember 1946 Leipzig) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1902–1903 Tallinna Aleksandri Gümnaasiumis, aastatel 1908–1910 Kuldiga maagümnaasiumis ning aastatel 1903–1908 ja 1910–1911 Tartu Aleksandri gümnaasiumis. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1911–1915. Oli aastatel 1915–1917 prooviaastal Põlva Püha Neitsi Maarja koguduses Johann Christoph Schwartzi juures. Ordineeriti 27. veebruaril 1918 õpetajaks.
Oli aastatel 1917–1918 Võru praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1918–1920 oli ta Valga Peetri koguduse adjunktõpetaja, olles samaaegselt Valga koolides usuõpetajaks. Aastatel 1920–1927 oli ta Kuressaare Laurentiuse koguduse ülemõpetaja. Aastal 1927 astus ta EELK-st välja ja asutas luterliku vabakiriku, mille õpetajana tegutses aastatel 1927–1939. 1929 hakkas ta välja andma ajakirja Luterlane, mis ilmus kuus aastat. Ajakirja eeskujudeks nimetas Bäuerle Ameerikas ilmunud ajakirju Der Lutheraner ja Lutheran Witness ning Soome Luterilainenit.
Lahkus aastal 1939 Saksamaale, jätkates vabakiriklikku tegevust Gotenhafenis (Gdynias, Pomorze vojevoodkonnas), Graudenzis (praegu Grudziądz, Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas), aastast 1945 oli luterliku vabakiriku teenistuses Leipzigis.
Mae Luha-Sonin

Mae Luha-Sonin (10. märts 1910 Laiuse – 27. november 1939 Tallinn) oli eesti näitleja.
1928. aastal lõpetas ta Tartu Tütarlaste Gümnaasiumi. Samaaegselt gümnaasiumiõpingutega õppis Tartu Kõrgema Muusikakooli laulu- ja klaveriklassis. Töötas algul Endla teatri operetitrupis, seejärel Estonia teatri operetitrupis. 1930. aastate teisel poolel oli ta Estonia balleti muusika-repetiitor.
1938 jaanuaris abiellus ta Sotsiaalministeeriumi töökaitse ja sotsiaalkindlustuse osakonna direktori Johannes Soniniga. 
Suri pimesoole operatsiooni tüsistusena tekkinud ajukelmepõletiku tagajärjel. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Johann Heinrich Wilhelm von Nolcken

Vabahärra Johann Heinrich Wilhelm von Nolcken (13. august (vkj 30. august) 1813 Haeska mõis, Saaremaa – 5. veebruar 1898 Dresden) oli Eesti baltisaksa lepidopteroloog.
Ta oli maakohtu sekretäri Hermann von Nolckeni (1787–1861) poeg.
Lõpetas 1833 Peterburi Teedeehituse Instituudi, seejärel teenis Vene sõjaväes teedekommunikatsiooni alal. Läks 1860 kindralmajori auastmes erru. Elas järgmised 32 aastat Saaremaal oma Pihtla ja Rootsiküla mõisates, pühendudes aktiivselt liblikate kogumisele ja uurimisele. Tegi lepidopteroloogilisi uurimistöid peamiselt Riia ümbruses ja Saaremaal, aastail 1870–1872 kahel korral ka Lõuna-Ameerikas. Revideeris peaaegu kõiki lepidopteroloogilisi kogusid Baltimaadel, aitas oma tegevusega tublisti kaasa sellealasele uurimistööle Baltimaades ja oli sidemeis paljude rahvusvaheliselt tuntud lepidopteroloogidega.
Von Nolcken oli Riia Looduseuurijate Seltsi üks asutajaliikmeid ja auliige. Ta avaldas seltsi seeriaväljaandes 1868–1871 850-leheküljelise uurimuse, mis oli tolle aja üks täiuslikumaid siinset lokaalfaunat käsitlevaid töid ning tõstis Läänemere maad lepidopteroloogiliselt paremini uuritud maade hulka Euroopas. Oma uurimuses andis ta eriti hea ülevaate seni vähetuntud nn pisiliblikaist (Microlepidoptera) ning esitas andmeid ka liblikate bioloogiast. Aastast 1892 elas ta Dresdenis.
Como toomkirik

Como toomkirik (ka Como katedraal, itaalia keeles Cattedrale di Santa Maria Assunta, Duomo di Como) on katoliku pühakoda Itaalias Lombardia maakonnas Como linnas. Toomkirik on ka Como piiskopkonna keskus ja see on pühendatud neitsi Maarja taevaminekule.

Ajalugu

Como järve lähedal asuv katedraal on üks piirkonna olulisemaid hooneid. Tavaliselt räägitakse sellest kui viimasest Itaalias ehitatud gooti stiilis katedraalist: selle ehitus kohal, kus varem oli romaani stiilis Santa Maria Maggiorele pühendatud katedraal, algas 1396. aastal ehk 10 aastat pärast Milano toomkiriku ehituse algust.
Lorenzo degli Spazzi di Laino järelevalve all alanud ehitustööd ei lõppenud enne kui aastal 1770, mil valmis Filippo Juvarra kavandatud rokokoo stiilis kuppel. Hoone imposantne läänepoolne esikülg valmis aastatel 1457–1498 ning sealt leiab lisaks roosaknale ka Comost pärit Plinius Vanema ja Plinius Noorema kujude vahel oleva portaali.

Kirjeldus

Hoone on 87 meetrit pikk, 36–56 meetrit lai ja kupli tipp on 75 meetri kõrgusel. Duomo põrandaplaan on ladina risti kujuline, sel on keskel asetsev peamine lööv ja kaks külglöövi, mida eraldavad sambad. Kiriku ristlööv pärineb renessansiajast ja ristumiskoha kohal kõrgub imposantne kuppel. Apsiidid ja kooriruum pärinevad 16. sajandist.
Interjöörist leiab mõned ajaloolise tähtsusega gobeläänid, mis on valmistatud muuhulgas 16. ja 17. sajandil Ferraras, Firenzes ja Antwerpenis. Lisaks leiab pühakojast ka hulga 16. sajandist pärinevaid Bernardino Luini ja Gaudenzio Ferrari maale.
Uno Kreen

Uno Kreen (4. oktoober 1928 Nugeri – 1. oktoober 1996 Tallinn) oli eesti laulja (bass).
Ta lõpetas aastal 1948 Rakvere 1. Keskkooli, õppis aastatel 1948–1950 ja 1953–1955 Tallinna Muusikakoolis ning lõpetas aastal 1960 Tallinna Riikliku Konservatooriumi laulmise erialal (mõlemas Aleksander Arderi klassis).
Ta laulis aastatel 1948–1964 RAM-is ja aastast 1964 teatris Estonia. Ta on esinenud kontserdilauljana, tõlkinud libretosid, kirjutanud laulutekste ja juhuluulet; on esinenud televisioonis.

Isiklikku

Ta oli abielus ETV diktori Ivi Kreeniga, nende poeg oli Toomas Kreen.
Miinus Seitse

Miinus Seitse (ka -7) on Tallinnas tegutsev vokaalansambel ja kammerkoor.
Ansambel asutati 2005.
Ansambel on välja andnud kolm albumit.
Knut Holmgersson

Knut Holmgersson ehk Knut II ehk Knut Långe (eesti keeles Knut Pikk; suri 1234) oli Rootsi kuningas alates 1229 kuni surmani.
Tema isa oli Holmger Filipsson ja isaisa oli Filip Eriksson, Erik Püha noorem poeg.
Knut Holmgersson kuulus aastatel 1222–1229 valitsusnõukogusse, mis langetas otsuseid alaealise kuninga Erik Erikssoni eest. Erik tõugati troonilt pärast mässuliste võitu Olustra lahingus 1229. aastal, misjärel haaras kuningatrooni Knut. Aastal 1230 lasi ta enda nimel vermida münte Östra Arosi linnas. Ta lasi rajada Sko kloostri Upplandis, kuhu ta on ka maetud. Ta suri aastal 1234.
Douglas MacArthur

Douglas MacArthur  (26. jaanuar 1880 Little Rock, Arkansas – 5. aprill 1964 Washington) oli USA sõjaväelane. 
USA armee kindralina juhtis ta Teise maailmasõja ajal USA relvajõude Vaikse ookeani sõjatandril. 
MacArthur oli USA avalikkuses väga tuntud ja kõrgelt hinnatud väejuht. 
Ta oli Jaapanile  aatomipommi heitmise peamine pooldaja.
Christian Georg Magnus Knüpffer

Christian Georg Magnus Knüpffer (21. veebruar/3. märts 1752 Kuusalu – 24. detsember/5. jaanuar 1806/1807 Kuusalu) oli Eesti vaimulik.
Knüpffer õppis Greifswaldi ja Göttingeni ülikoolis. Ordineeriti õpetajaks 2. aprillil/13. aprillil 1777.
Ta oli aastatel 1777–1806 (kutsuti 16. märtsil/27. märtsil 1777, introdutseeriti 14. mail/25. mail 1777) Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja. Ülemapellatsioonikohtu liige 29. jaanuarist/9. veebruarist 1789, Eestimaa konsistooriumi assessor 26. jaanuarist/6. veebruarist 1798.

Isiklikku

Tema isa Arnold Johann Knüpffer oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja, vanaisa Arend Johann Knüpffer oli Kuusalu ja Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse õpetaja, vend Friedrich Gustav Knüpffer oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, vennapoeg Arnold Friedrich Johann Knüpffer oli Kadrina Katariina koguduse õpetaja, poeg Carl Magnus Johann Knüpffer oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja, väimees (tütre Helena Sophia abikaasa) oli Harju-Madise ja Risti koguduse õpetaja Carl August Wehrmann.
Alexander von Bunge (1851−1930)

Alexander von Bunge (Venemaal tuntud kui Aleksandr Aleksandrovitš, vene keeles Александр Александрович Бунге) (28. oktoober (vkj) 1851 Tartu – 9. jaanuar 1930 Tallinn) oli vene arst, zooloog ja maadeuurija.

Päritolu ja haridustee

Põlves XVIII sajandil Ida-Preisimaalt Venemaale rännanud aadlisuguvõsast. Ta oli Tartu ülikooli botaanikaprofessori Alexander Georg von Bunge (1803−1890) ja tema teise abikaasa Caroline Elisabeth von Pistohlkorsi (1813−1858) noorim poeg. Alghariduse omandas Tartus Blumbergi elementaarkoolis. 1858−1861 õppis Tartu gümnaasiumi eelkoolis ja seejärel aastatel 1862−1870 gümnaasiumis. Astus 1870. aastal Tartu ülikooli, et õppida arstiteadust. Lõpetas stuudiumi 1878. aastal ja sai 1880. aastal meditsiinidoktori kraadi. Õpingute ajal oli tema suurimaks mõjutajaks Tartu ülikooli embrüloogia- ja anatoomiaprofessor Emil Woldemar Rosenberg (1842−1925), kes oli Bunge üliõpilastöö Ueber die Nachweisbarkeit eines biserialen Archipterygium bei Selachiern und Dipnoern juhendaja. Veel ülikooli hingekirjas olles reisis ta 1876. aastal Austrias, Itaalias ja Saksamaal.

Venemaa riigiteenistuses ja uurimisretked

Pärast ülikoolistuudiumi lõpetamist astus ta 1881. aastal Venemaa riigiteenistusse ja temast sai samal aastal Peterburis Maarja-Magdaleena haigla nooremordinaator. 1882–1884 osales ta arsti, loodusuurija ja ekspeditsiooni abijuhina  Keiserliku Peterburi Teaduste Akadeemia korraldatud ekspeditsioonil Leena jõe suudmealale. 1884. aastal nimetati ta 6. mereväeekipaaži nooremlaevaarstiks ja talle anti järgmisel aastal õuenõuniku teenistusaste. 1885−1886 juhtis Teaduste Akadeemia korraldatud ekspeditsiooni Janaäärsesse kraisse ja Uus-Siberi saartele. Uurimisretkelt naastes tegeles kogutud materjali läbitöötamisega.
Aastatel 1888−1891 osales ta arstina oma esimesel ümbermaailmareisil. 1893−1894 oli ta arst Jenissei ekspeditsioonil. Seejärel määrati ta vanemarstiks ristlejale Rjurik. 1895. aastal sai 17. ekipaaži vanemarstiks. 1895−1898 osales ta oma teisel ümbermaailmareisil. 1900. aastal määrati 12. ekipaaži vanemarstiks ja 1902−1905 oli ta mereväearst oma kolmandal ümbermaailmareisil. Vene-Jaapani sõja ajal teenis Vaikse ookeani eskaadris ja oli Port Arturis mereväehospidalide ülemarst. 1905. aastal osales oma teisel Jenissei ekspeditsioonil. Samal aastal viidi ta üle Balti laevastikku, kus määrati ülemarstiks. 1908−1914 oli ta Balti eskaadri lipuarst. 1912. aastal sai ta salanõuniku teenistusastme ja 1914. aastal läks riigiteenistusest erru.

Viimased eluaastad

1914−1918 oli ta Peterburis kahe eralaatsareti juhataja. 1918. aastal pöördus ta tagasi Eestisse. Elas Virumaal Mõtlikus, kus oli arst ja põllumees.

Ühiskondlik tegevus

Ta oli Tartu Loodusuurijate Seltsi korrespondentliige ja Eestimaa Kirjanduse Seltsi auliige.
Enel Sander

Enel Sander (aastani 1976 Enel Jaanits; 24. märts 1953 Tartu – 18. oktoober 2015 Tallinn) oli Eesti botaanik ja lihhenoloog.

Elulugu

Lõpetas 1971 Tallinna 44. Keskkooli, 1976 TÜ bioloogia osakonna, 1999–2004 EPMÜ Zooloogia ja Botaanika Instituudi doktorant. Töötas 1976–2005 Tallinna Botaanikaaias (aastast 2005 kodune).

Teadustöö

Uurimisvaldkond: lihhenoloogia, bio(lihheno- ja brüo-)indikatsioon. Inventeerinud Eesti parkide 5 kodumaise puuliigi (jalakas, pärn, saar, tamm, vaher) lihhenofloora. Osalenud rahvusvahelistes projektis Athmospheric heavy metal deposition in Europe. 39 teadustrükist, aimeartikleid.

Isiklikkuu

Enel Sander oli Lembit Jaanitsa tütar, Kaarel Jaanitsa õde, Heldur Sanderi abikaasa ja Kristjan Sanderi ema.
.ee

.ee on Eesti maatunnusega tippdomeen. Seda haldab Eesti Interneti Sihtasutus (EIS), mis on Vabariigi Valitsuse ning Eesti Infotehnoloogia ja Telekommunikatsiooni Liidu (ITL) asutatud eraõiguslik sihtasutus.

Ajalugu

Domeen on kasutusel alates 1992. aastast. Kuni 2010. aasta juulini haldas domeeni ".ee" Eesti Hariduse ja Teaduse Andmesidevõrk EENet ja domeeni administraator oli akadeemik Endel Lippmaa. Juriidilistele isikutele kehtis ühe domeeni registreerimise piirang, eraisikutel puudus võimalus registreerida domeene otse .ee alla. Eraisikutel oli lubatud registreerida üks domeen "pri.ee". Registreerimine oli tasuta ja seda finantseeriti riigieelarvest.

Domeenide arv reaalajas

Nii .ee domeenide koguarvu kui ka kalendripäeva jooksul registreeritud domeenide arvu saab jälgida reaalajas EIS-i kodulehel.
Adiafoorid

Adiafoorid (vanakreeka ja ladina adiaphora) on filosoofias ja teoloogias eetika seisukohast neutraalsed, hea ja halva vahepealsed asjad. Nad ei ole head ega halvad ning õnn (õndsus) neist ei olene.

Filosoofia

Mõiste pärineb stoitsismist. Stoitsismi järgi on hea ainult voorus ja halb ainult pahe. Kuulsus ja kuulsusetus, rikkus ja vaesus, tervis ja haigus, ilu ja inetus, andekus ja andetus, elu ja surm on adiaphora.
Seevastu Epikuros seda mõistet ei tunnistanud.
Immanuel Kant eitas adiaphora olemasolu. "Kombeõpetuses üldse (...) on väga tähtis mitte tunnistada moraalselt vahepealseid asju, ei tegudes (adiaphora) ega inimeste iseloomudes, nii palju kui see võimalik on; sest sellise kahemõttelisuse korral on kõikidel maksiimidel oht oma kindlaksmääratust ja kindlust kaotada." Hea ja halva meelestuse vahel ei ole midagi vahepealset. "Moraalselt ükskõikne tegu (adiaphoron morale) oleks üksnes loodusseadustest tulenev tegu, millel pole seega kõlbelise seadusega kui vabaduse seadusega mitte mingit pistmist, sest ta pole fakt ning tema suhtes ei leia aset ega ole vajalik ei käsk ega keeld ega ka mitte luba (seaduslik lubamine)." Kuri on inimene ainult seeläbi, et ta on seaduse vastu, võttes oma maksiimi sisse seadusest kõrvalekaldumise.

Kristlik teoloogia

Adiaphora kohta on klassikaline kirjakoht 1. kirjas korintlastele. Vastuseks korintlaste küsimusele, kas kristlased tohivad süüa ebajumalatele ohverdatud toitu, kirjutab Paulus: Söök ei vii meid Jumalale lähemale. Kui me ei söö, ei jää me millestki ilma, ega saa me mingit kasu, kui sööme. Vaadake aga, et see teie meelevald kuidagi ei saaks komistuseks nõrkadele! (8:8,9)
Teisal aga ütleb Paulus: Ja kõik, mida te iial teete sõnaga või teoga, seda tehke Issanda Jeesuse nimel, tema läbi Jumalat Isa tänades! (Pauluse kiri koloslastele 3:17)
Pietism on alates 17. sajandist hukka mõistnud näiteks tantsimist, kaardimängu ja teatris käimist, enamik teisi kristlasi peab neid adiafoorideks.
Suurbritannia naelsterling

Ajalugu

19. sajandil 1 £ (pound, poundsterling, £ kuldmünt – sovereign) = 4 crown = 10 florin = 20 shilling = 240 pence, penny (d.) = 960 farthing. Traditsiooniline rahasüsteem kehtis kuni 1971. aastani. Peale seda 1 £ = 100 penni.
1 guinea ("gini") = 1,05 naela (1/1/-) ehk 1 nael ja 1 shilling.
Summa märgiti nii: £ 3/10/8 d. = 3 naela, 10 shilligit ja 8 penni e. lihtsalt 3/10/8.
5/- tähendas 5 shillingit.
1 £ = 9,4575825 Tsaari rubla (1898–1914).
Tänases vääringus kulla hinna järgi ümberarvutatuna (seisuga 7.05.2007) on 19 sajandi lõpu 1 £ = 1866 EEK. Kulla hind tõuseb hoogsalt. Seisuga 29.01.2013 on 19 sajandi lõpu 1£ = 290 € (4543 EEK).
Lihttöölise nädalapalk (6 päeva nädalas, 11 tundi päevas) oli keskmiselt 17 šillingit (0,85 £). On tähelepanuväärne, et Inglismaal trükiti 19. sajandil ajuti 1000-naelaseid pangatähti (2013. aasta vääringus kulla hinna järgi 290 000 eurot!).

Kurss

31. detsembril 2010 oli Suurbritannia naelsterlingi Eesti Panga kurss 18,1503 Eesti krooni. 22. juunil 2011 oli Euroopa Keskpanga kurss 0,8931 eurot.
Petrobras

Petrobras ehk Petróleo Brasileiro S.A. on osaliselt riigile kuuluv Brasiilia energiaettevõte, mis tegeleb nafta tootmise, töötlemise, transpordi ja naftatoodete müügiga.
Ettevõte asutati 1953. aastal ja selle peakorter asub Rio de Janeiros.
Petrobrasi aktsiaid noteeritakse São Paulo, Buenos Airese, New Yorgi ja Madridi börsil. Brasiilia valitsusele kuulub Petrobrasi aktsiatest 55,7 protsenti.
2008. aastal oli Petrobras suurimat tulu teeninud Ladina-Ameerika ettevõte.
2014. aastal sattus ettevõte ulatuslikku korruptsiooniskandaali, mis on tuntud nime all Operação Lava Jato.
Üheleherakendus

Üheleherakendus on veebirakendus või veebisait, mis suhtlusel kasutajaga kirjutab käesoleva veebilehe dünaamiliselt üle, selle asemel et serverist tervet uut lehte alla laadida. See tähendab, et rakendus jookseb täielikult klientarvuti veebilehitsejas, luues sujuvama kasutajakogemuse ilma katkestusteta eri lehtede vahel. Niimoodi jääb mulje, et rakendus töötab nagu töölauaprogramm, kuna kogu informatsioon laetakse alla esimese korraga või dünaamiliselt vastuseks kasutaja tegevustele ning lisatakse vajaduste kohaselt lehele. Selline veebileht ei lae ennast kasutussessiooni jooksul kordagi uuesti ega suuna kontrolli edasi uuele lehele, kuigi eri tööriistadega, näiteks HTML5 History API, võib tekkida mulje, et laetakse uusi lehti juurde või navigeeritakse teistele lehtedele. Üheleherakendust kasutades toimub tihtipeale taustal dünaamiline suhtlus veebiserveriga. Seda tüüpi rakenduse loomiseks kasutatakse tavaliselt HTMLi, JavaScripti ja CSSi.

Ajalugu

Termini "üheleherakendus" (single-page application) päritolu pole kindel, kuigi ideed ennast on arutatud vähemalt aastast 2003. Aprillis 2002 kirjutas Stuart Morris vabaltseisva veebilehe (self-contained website) aadressil slashdotslash.com, mis täitis samu eesmärke ja põhimõtteid nagu üheleherakendus. Hiljem samal aastal kirjeldasid Lucas Birdeau, Kevin Hakman, Michael Peachey ja Evan Yeh üheleherakenduse implementatsiooni Ameerika Ühendriikide patendis 8,136,109.
Üheleherakenduse idee tugineb asjaolule, et veebibrauserites saab kasutada JavaScripti nii kasutajaliidese kuvamiseks, rakenduse loogika jooksutamiseks kui ka suhtluseks veebiserveriga. Olemas on ka valmisjärgus avatud lähtekoodiga teegid, mis pakuvad üheleherakenduste arendajatele valmis koodipõhju, vähendades sedasi käsitsi kirjutatava JavaScripti mahtu.

Tehnikad

Selleks, et tagada brauseri käitumine, kus veebilehte ei vahetata ka serveriga suhtlemisel, on mitu võimalust.

Ajax

Ajax on käesoleval ajal tuntuim tehnika üheleherakenduste arenduses. Peamiselt kasutatakse Ajaxi implementatsioonides JavaScripti XMLHttpRequesti objektiklassi, osadel juhtudel koos HTML-elementidega Iframe ja Script. Ajaxi levikut on eriti edendanud populaarsed teegid nagu jQuery, mis ühtlustavad Ajaxi käitumist eri veebibrauserites.

WebSockets

WebSockets on osa HTML5 spetsifikatsioonist, mis kirjeldab kahesuunalist reaalajas olekuga kliendi-serveri suhtluse tehnoloogiat. WebSocketsi tehnoloogia ületab Ajaxit jõudluselt ja lihtsuselt.
Mõniste vald (1939)

Mõniste vald oli vald Võrumaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Mõniste valla maa-alast, välja arvatud Ritsiku kõrtsi ning Ala-Partsi, Mäepartsi, Parmuvere (Parmupalu), Luhtu, Tundo, Pihkura, Sae ja Suure-Tamme talude piirkond; senise Saru valla maa-alast, välja arvatud Punsa asunduse, Kautsi ja Palu metsavahikohtade ning Haava, Rebase ja Palu talude piirkonnad; senise Vana-Antsla valla Alaküla piirkonnast ning Antsla metsandiku osa maa-alast.
Vald oli Eesti lõunapoolseim, vastu Läti piiri. Eesti valdadest piirnes Mõniste vald Taheva, Karula (mõlemad Valgamaal), Antsla, Lepistu ja Varstu vallaga.
Vald kuulus Riigivolikogu 79. valimisringkonda, kust valiti Kaarel Eenpalu.
1941. aastal võttis hävituspataljon põgenedes meiereist kaasa mõned kastid võid, ülejäänu kallati kastidest välja, valati üle petrooliga ja meier Laos trampis kummisaabastega seal sees. Hiljem korjati rikutud või kokku ja viidi Võru vanglasse, kus sellega toideti vangistatud kommuniste.
Valla täitevkomitee esimees Dimitri Laats (29. september 1915 – juuli 1941) oli EK(b)P liikmekandidaat, hävituspataljonlane, hukati.
Võru maavalitsus määras vallavalitsuse ametisse 12. juulil 1941.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Mõniste külanõukogu (Mõniste, Ihte, Karisöödi ja Kekküla) ja Saru külanõukogu (Saru, Koemetsa, Aru ja Savi küla). 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Antsla rajooni koosseisu.
Cosmoglotta

Cosmoglotta on ajakiri, mida annab välja tehiskeele interlingue (varem oktsidentaal) propageerimiseks loodud Interlingue-Union.

Ajalugu

Cosmoglotta eelkäija oli 1922–1926 Tallinnas ilmunud ajakiri Kosmoglott, mida andis välja baltisaksa keeleteadlase Edgar von Wahli eestvedamisel rajatud samanimeline ühing. 
1927. aastal nimetati ajakiri Cosmoglottaks ja seda hakati välja andma Viinis. Pärast seda, kui ajakirja peatoimetajaks sai A. Z. Ramstedt, viidi selle väljaandmine Stockholmi. Seal trükiti ajakirja kuni Ric Bergeri peatoimetajaks saamiseni.
1934. aasta alguseks ühendati Cosmoglottaga aastatel 1928–1933 Šveitsis ilmunud oktsidentaalile pühendatud ajakiri Helvetia. Ühtlasi hakati Cosmoglottat edaspidi välja andma Šveitsis. 
1935. aastast hakkas ilmuma Cosmoglotta juurde kuulunud lisaleht. Põhi- ja lisalehte hakati hiljem eristama nimetustega A-seeria ja B-seeria.
Tänapäeval ilmub ajakiri ebaregulaarselt.

Suunitlus

Kuna Tallinnas ilmumise perioodil oli ajakiri ühingu Kosmoglott väljaanne, siis avaldati seal erinevates kunstlikes keeltes kirjutatud tekste. Wahl ise kirjutas sinna küll vaid oktsidentaalis. Hiljem sai ajakirjast rahvusvahelise oktsidentaaliühingu Association International Cosmoglotta (hilisem Occidental-Union) häälekandja ja sellest ajast on see olnud vaid oktsidentaalikeelne. Erandjuhtumitel on siiski ilmunud ka üksikuid tekste teistes keeltes.