google/wiki40b huggingface dataset:
Psychologie vom empirischen Standpunkte

"Psychologie vom empirischen Standpunkte" ("Psühholoogia empiirilisest vaatepunktist") on 1874 Leipzigis kirjastuse Verlag von Duncker & Humblot ilmunud Franz Brentano raamat. Tiitellehel on märgitud, et tegu on kaheköitelise raamatu esimese köitega.

Eessõna

Nagu pealkiri ütleb, toetub autor ainult kogemusele, kuigi see on ühitatav ka teotud "ideaalse kaemusega". Esimene raamat räägib psühholoogiast kui teadusest, teine psüühilistest nähtustest üldiselt, kolmas ettekujutuste omapäradest ja seadustest, neljas otsustustest, viies meeleliigutustest ja tahtest ning kuues psüühiliseja füüsilise organismi ühendusest ning sellest, kas on mõeldav psüühilise elu edasikestmine pärast keha lagunemist. 
Autor paneb erilist rõhku sellele, et rajada püsiv, rangelt teaduslik  alus ühtsele psühholoogiale.

Esimene peatükk. Psüühikateaduse mõistest ja ülesandest

Brentano püüab anda psüühikanähtuste omaduste ja seaduste kohta parandatud pildi. 
§ 1. Psühholoogia on nime järgi teadus hingest. Aristoteles pani oma teosele pealkirjaks "Hingest". Hing on elusolendi loomus, vorm, esimene energeia ja esimene entelehhia. Elusolend on see, kes toitub, kasvab ja sigib, aistib ja mõtleb või teeb ainult mõnda neist asjadest. Ka taimed on elusolendid, kuigi neil pole teadvust. Teos uuris vegetatiivse, sensitiivse ja intellektuaalse tegevusega asjade kõige üldisemaid eripärasid. Hiljem arvati vegetatiivsed tegevused ja taimed psühholoogia vallast välja ning sensitiivse tegevusega seotud närvide ja lihaste uurimine jäeti füsioloogiale. See parandus tulenes asja loomusest. Omavahel suguluses on eelkõige teadvuse nähtused. Juba Aristotelesel leiduvad psühholoogia uue piiritluse algmed. Kolmandas raamatus loobub ta nende elundite uurimisest, mis vahendavad ihaldamist ja kehaosa, millele see on suunatud. Ta jätab selle keha uurijate hooleks (De anima III 10, 433b21). 
Hinge all mõistetakse uuemal ajal ettekujutuste ning teiste ainult sisekogemuse teel tajutavate, ettekujutustel rajanevate omaduste (näiteks aistingu, fantaasia, mäluakti, lootuse või kartuse akti, himu või vastikuse)  substantsiaalset kandjat. Ka Brentano räägib hingest samas tähenduses ning nimetab psühholoogiat teaduseks hingest. Psühholoogia õpib tundma hinge omadusi ja seadusi, mis me leiame vahetult iseendast sisekogemuse teel ning järeldame analoogia põhjal ka teistel. Nõnda erineb ta selgelt loodusteadusest, mis uurib kehade omadusi ja seadusi, toetudes väliskogemusele. Siiski on tõsiasju, mis ei ole eripärased ei loodusteadusele ega psühholoogiale: need kuuluvad metafüüsika alla. Loodusteaduse ja psühholoogia piiriala, kus keha ja hing teineteist mõjutavad, nimetab Gustav Fechner psühhofüüsikaks. See sisaldab  psühhofüüsilist põhiseadust [ Weberi-Fechneri seadus ]. (Wilhelm Wundt ("Grundzüge der physiologischen Psychologie") jt on seda nimetanud füsioloogiliseks psühholoogiaks, kuid see nimetus sobiks paremini füsioloogia uurimisele tuginevale psühholoogile.)
Nawang Gombu

Nawang Gombu (ka Nawang Gombu Sherpa; 1935 Kumbu, Nepal – 24. aprill 2011, Darjeeling, India) oli šerpa rahvusest Nepali alpinist.
Ta oli noorim šerpa, kes oli tõusnud mägedes üle 26 000 jala kõrgusele (7925 m). 1953. aastal võttis ta noore mehena osa Briti ekspeditsioonist Džomolungmale, kus kõrgkandjana viis mitmel korral varustust lõunasadulale. 
1. mail 1963 tõusis ta Ameerika Ühendriikide ekspeditsiooni koosseisus koos ameeriklase Jim Whittakeriga Džomolungmale (8848 m). Enne neid oli selle tipus käinud vaid 9 mägironijat. 1964. aastal tõusis ta kolmanda alpinistina maailmas ja esimese India kodanikuna India kõrguselt teisele mäele Nanda Devile (7816 m). 
1965. aastal sai temast esimene mägironija maailmas, kes on tõusnud Džomolungmale kaks korda. Teistkordne tipputõus sündis India ekspeditsiooni liikmena.

Isiklikku

Tema onu oli Tenzing Norgay.
Elfriede Karu

Elfriede Karu (sündinud 9. aprill 1920) on eesti proviisor.
Ta oli Viljandi Vana-Apteegi juhataja ja alates 1951. aastast Viljandi linnaapteegi juhataja.
Trp-operon

trp-operon on trüptofaani tootmisega seotud geenide kogum (operon). See oli esimene avastatud negatiivselt represseeritud operon.
Selle operoni koosseisu kuuluvad viis struktuurgeeni (trpE, trpD, trpC, trpB, trpA) ja üks regulaatorgeen (trpR).
trp-operoni avastas Jacques Monod juhitav teadusrühm 1953. aastal uurides E. coli baktereid. Hiljem on neid operone leitud veel mitmetest organismidest.
E. coli trp-operoni uurimisel avastati transkriptsiooni atenuatsioon.
Laine Mägi

Laine Mägi (aastani 1980 Laine Michelson-Adamson; sündinud 3. veebruaril 1959 Kehras) on eesti näitleja.
Ta õppis aastatel 1969–1973 Eesti Riiklikus Koreograafilises Koolis, ta lõpetas aastal 1977 Tallinna 32. Keskkooli. 1982. aastal lõpetas ta TRK Lavakunstikateedri.
Ta töötab samas lavalise liikumise ja tantsu dotsendina.
1976–1981 tegutses ta baar-varietees Tallinn tantsijana. 1982–1999 oli ta Endlas näitleja. Mägi asutas 1989 Pärnus tantsutrupi Lancy ja 1996 eratantsukooli. Ta on teinud liikumisseadeid mitmete teatrite lavastustele. Alates 1999. aastast on ta Eesti Draamateatris näitleja.
Ta on mänginud filmides "Tants aurukatla ümber" (1987, Eesti Telefilm), "Ma pole turist, ma elan siin" (1988), "Rahu tänav" (1991, Tallinnfilm), "Kallis härra Q" (1998, Rao Heidmetsa filmistuudio) "Head käed" (2001), "Klass" (2007)  ja "Eestlanna Pariisis" (2012).
Ta on mänginud seriaalis "ENSV" parteitöötaja Sirje Kadakut, seriaalis "Alpimaja" treener Eha Kösterit.
Mänginud ka seriaalides "Õnne 13", "Pehmed ja karvased" ja "Kodu keset linna".

Isiklikku

Ta oli aastatel 1980–1990 abielus Tõnis Mäega, kellega tal sündis tütar Liis-Katrin (1983). Tütar on 2007. aastast abielus Märt Avandiga. Laine Mäe onutütar on Terje Pennie.
Amblyodipsas ventrimaculata

Levila

Neid võib kohata roomamas Botswanas, Namiibias, Sambias ja Zimbabwes.
Saule raudteejaam

Saule raudteejaam on raudteejaam Valga–Riia raudteeliinil Valka piirkonnas Valka valla territooriumil Saule külas.
Raudteejaam avati 1900. aastal Sauleki peatusena. Raudtee valmimise ajal jäi jaam Valga kreisi Luke kihelkonda Luke mõisa maadele. Praeguse nime sai peatus aastal 1919, toona sai peatusest ka raudteejaam. Pärast Eesti ja Läti iseseisvumist asus Valga ja Saule vahel veel Valka raudteejaam.
Jaam asub Riiast 154,9 km kaugusel. Jaamas asub lisaks peateele kaks kõrvalteed; päevas peatub seal kuus reisirongi.
Goslari kreis

Ajalugu

Kreisi ajalugu on seotud Goslari linnaga.
Goslari kreisi lõi 19. sajandil Preisimaa valitsus. Goslari linn ei kuulunud kreisi 1972. aastani, mil see lõpuks kreisiga liideti.

Geograafia

Piirkond koosneb Harzi mägede loodeosast. Harzi rahvuspark on selle kreisi osa. Kõrgeim tipp on Wurmberg (971 m) Braunlage juures, olles ka kõrgeim koht Alam-Saksimaal. Altenau väikelinna juures on Okeri jõe läte, mis voolab läbi maalilise Okeri oru, et väljuda Harzist Vienenburgi juures.
Üldgeograafiline kaart

Üldgeograafiline kaart on kaart, millel kujutatatakse olulisemaid looduslikke ja inimtekkelisi objekte.
Enamasti on kaardil kujutatud tajutavaid objekte, näiteks veekogud, pinnavormid, teed ja asulad.
Paldiski tuumaallveelaevade õppekeskus

Paldiski tuumaallveelaevade õppekeskus oli Eesti NSV ajal Paldiskis asunud NSV Liidu mereväe tuumaallveelaevade õppekeskus.
1962. aastal loodi Paldiskisse NSV Liidu mereväe tuumaallveelaevade Õppekeskus nr 93 (sõjaväeosa nr 56190 Paldiski aatomiallveelaevade õppekeskus, (vene k. Учебный Центр атомных подводных лодок). 1964. aastal suleti linn koos Pakri saartega ja salastati. Isegi linna elanike arv (umbes 14 000) oli riigisaladus. Paldiskist sai Nõukogude garnisonilinn. Linna garnisoni ülem oli pikka aega Juri Bondartšuk, väeosa nr 56190 poliitosakonna ülem oli 1980. teisel poolel Aleksandr Beloussov. 
Linna ehitati üks kolmest NSV Liidu tuumaallveelaevade allveelaevnike väljaõppekeskusest koos tuumaallveelaeva maketiga, mis oli varjatud allveelaevnike õppekorpuse hoonega (Pentagon). Teised olid Musta mere laevastiku baasis Sevastopolis Ukrainas ning kolmas – Sosnovõi Bori tuumajaama lähedal Leningradi oblastis. Õppekeskuses oli kaks allveelaeva esimese ja teise põlvkonna tuumareaktorit Delta-I ja Ehho-II ning trenažöörid allveelaevnike ettevalmistamiseks Taifun, Janki ja Delta I–IV klassi tuumaallveelaevadele.
Paldiski õppekeskuse hoonetest on olulisimad kaks. Esimene on Pakri poolsaare keskel paiknev kahe tuumareaktoriga hoone koos teenindava kompleksi ning tahkete ja vedelate jäätmete hoidlaga, teine oli Paldiski sissesõidul asetsenud tohutu 9-korruseline ja mitmesaja meetri pikkune õppekorpus, mida hüüti Pentagoniks (praeguseks lammutatud). Õppekorpuse ühes tiivas olid allveelaeva eri osade tööd imiteerivad trenažöörid, kus harjutati rakettide väljatulistamist, tehnilist hoolet, allveelaevade väljapeilimist jne. Õppekorpuse teises tiivas, mis nägi välja nagu pikk viiekorruseline paneelelamu, asetses sektorite kaupa allveelaev. Kogu maja kujutaski endast seestpoolt allveelaeva neid sektoreid, mis ei puutu reaktorisse. Laed ja põrandad olid samal kõrgusel kui allveelaevas, vahe oli vaid selles, et laevas on vahelaed metallist, majas aga betoonist. Pentagoni keskosas olid õppeklassid ja auditooriumid. Reaktorihoones olid kahe allveelaeva need sektorid, mis seotud mootori- ja energiaploki, tuumareaktorite, nende juhtimise ning turbiinide ja muude jõuseadmetega. Kõik see oli samasugune nagu tõelises vee all ujuvas allveelaevas, vaid laevakruvi pöörlemise koormust imiteeris hüdrauliline pidur, mis mõningatel andmetel oli salaja ostetud Lääne-Saksamaalt.
Väljaõppekeskus valmistas ette ligi 500 ohvitseri aastas. Õppetöö toimus laevameeskondadele 2 kuu ja vahetustele 1 kuu jooksul. Parematel aegadel käis aastas õppekeskusest läbi umbes 1200 välja- ja ümberõpetatavat meest; õppejõude, teenindava personali ja abijõude arv oli 1200. Raketiallveelaevade aatomiallveelaevastikus oli süsteem selline, et igal laeval on kaks meeskonda. Kui üks on merel, siis teine on maal ja puhkab. Merel oldi tavaliselt kuni kolm kuud.
Surveyor 3

Surveyor 3 oli Surveyori programmi kolmas automaatjaam, mis maandus Kuu Oceanus Procellarumi piirkonnas 1967. aasta aprillis. See jõudis enne töö lõpetamist Maale saata 6315 pilti.
Surveyor 3 maandumise ajal sattus jaama maandumisradar segadusse kui see leidis mitmed valgust peegeldavad kivid. Selle tulemusel hüples jaam kaks korda tagasi üles, enne kui jäi seisma. Automaatjaam jõudis Kuud uurida kuni 1967. aasta maini, mil ta Päikese suhtes varju jäi. Kui insenerid üritasid kaks nädalat hiljem, kui Surveyor 3 taas päikesevalgust sai, masinat uuesti käivitada siis katsed ebaõnnestusid ja rohkem sellega ühendust ei saadud.
Surveyor 3 maandumiskoht valiti Apollo programmi ajal sihtpunktiks missioonile Apollo 12. Astronaudid eemaldasid mitmed automaatjaama komponendid ja tõid need Maale tagasi, et uurida kuidas Kuul valitsevad karmid olud, olid jaama mõjutanud. See on siiani ainus kord mil teisele taevakehale saadetud automaatjaama on hiljem külastanud astronaudid, sest missiooni Apollo 20 raames oli planeeritud ka Surveyor 7 maandumispaiga külastamine, aga see missioon tühistati.
Nudisti päevik

Sisu

Ajalehe peatoimetaja Arthur Sherwood avastab jahil käies nudistide linnaku. Ta on šokeeritud, kuid saab aru, et sellest teemast saaks kirjutada ajalehes sensatsioonilise loo. Ta saadab noore naisajakirjaniku Stacy Taylori nudistide linnakusse, et ta kirjutaks artikli nende ebamoraalsest eluviisist. Ent Stacy Taylor avastab eneselegi üllatuseks, et nudistide looduslähedane ja loomulik eluviis talle meeldib. Ta kirjutab nudistidest kaks artiklit positiivses toonis. Vihane Sherwood kutsub Stacy toimetusse ja lubab ta vallandada. Stacy soovitab Sherwoodil endal nudistide linnakusse minna ja artikkel kirjutada. Sherwood lähebki sinna, et teemas selgust saada. Talle hakkab sealne eluviis meeldima, temast saab nudist ja ta kirjutab ajalehte positiivse loo.
Kultuuriimperialism

Kultuuriimperialism on mitmeti mõistetud termin, millega enamasti iseloomustatakse tänapäeval üha rohkematesse maailma riikidesse laienevat ühepoolset infokorraldust, mis pärineb Lääne-Euroopa riikidest.
Neomarksist Herbert Schiller on seda väljendanud kui ühesuunalist infovoogu arenenud riikidest arengumaadesse, kindlustades seal lääneriikide kultuurilist ja majanduslikku domineerimist. Sellega kaasnevat neis maades lokaalse, kohalikele oludele optimaalselt kohanenud majandamiskultuuri laostumine ja rahvusliku identiteedi kadumine.
Barbi Pilvre

Barbi-Jenny Pilvre-Storgård (sündinud 19. aprillil 1963) on eesti ajakirjanik ja ajakirjandusõppejõud, XII Riigikogu ja XIII Riigikogu liige.
Ta kaitses 26. augustil 2011 Tartu Ülikoolis doktoritöö "Naiste meediarepresentatsioon Eesti ajakirjanduskultuuri ja ühiskonna kontekstis".
Ta töötab Tallinna Ülikoolis Balti Filmi, Meedia, Kunstide ja Kommunikatsiooni Instituudi (BFM) dotsendina. Varem oli Pilvre pikka aega ajakirjanik ajalehes Eesti Ekspress, sealhulgas kultuurilisa Areen juhataja ja arvamustoimetajana. Ta on sageli võtnud sõna soolisuse teemadel ning nimetanud ennast ise "valvefeministiks", kellelt ajakirjanikud alatasa kommentaare küsivad.
Pilvre kuulub Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda. 2011. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta 2. valimisringkonnas (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosa). Ta sai 1187 häält, kuid valituks ei osutunud. Märtsist 2014 märtsini 2015  oli ta Riigikogu liige justiitsministri kohale asunud Andres Anvelti asendusliikmena. 2015 Riigikogu valimistel sai 909 häält ning valituks ei osutunud. Alates 23. novembrist 2016 oli ta taas Andres Anvelti asendusliige XIII Riigikogus.
Barbi Pilvre oli vabaühenduste liidu EMSL nõukogu liige 2008–2013, oli Pirita halduskogu esimees alates 2009-2017 ja Tallinna Linnavolikogu liige 2013–2014 ja  märtsist 2015– novembrini 2016.
Kahar parthein

Kahar parthein (Glyceria lithuanica) on kõrreliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Mecheleni rüüstamine

Mecheleni rüüstamine oli sündmus Kaheksakümneaastase sõja (1568–1648) ajal, kui Hispaania sõdurid ründasid 2. oktoobril 1572 Mecheleni linna Flandrias ja rüüstasid selle.
1522. aastal sõlmis Saksa-Rooma keiser Karl V oma noorema venna, ertshertsog Ferdinandiga jagamislepingu, millega Habsburgid jagunesid Austria ja Hispaania haruks. 1549. aasta Pragmaatilise sanktsiooniga kuulutas Karl Seitseteist provintsi ühendatuks ja jagamatuks Habsburgide valduseks. Oma tagasiastumisel jättis ta Hispaania pärandi oma ainsale elusolevale pojale Felipe II-le.
Aragoni ja Kastiilia kuninga (1556–1598), Burgundia hertsogi (1555–1598) ja Milano hertsogi (1554–1598) Felipe despotism ja tema karmid vastureformatsioonimeetmed põhjustasid Hollandi mässu peamiselt kalvinistlikes Hispaania Madalmaade provintsides, mis viis Kaheksakümneaastase sõja puhkemiseni aastal 1568.

Mecheleni rüüstamine

Kui linna garnisoniülem kuulis Hispaania sõdurite lähenemisest linnale, otsustas ta oma meestega linnast lahkuda. Peamiselt katoliiklik elanikkond tervitas hispaanlasi alistumise märgiks, aga hispaanlaste juht Fadrique Álvarez de Toledo sellest ei hoolinud. Tema mehed asusid linna rüüstama. Elanikke hakati tapma ja nende vara röövima. Naised ja tüdrukud vägistati. Sõdurid laamendasid linnas kolm päeva ja hiljem raporteeriti kuningas Felipe II-le, et "ühtki naela ei jäetud seina".

Tagajärjed

Mecheleni rüüstamisel oli mõneks ajaks soovitud mõju. Kõik linnad, kuhu järgmiseks mindi, ei osutanud vastupanu. Ainuke erand hilisemates rüüstejuhtumites oli Antwerpeni rüüstamine, mida ei korraldanud väejuhid, vaid rahulolematud sõdurid.
Haljala rahvamaja

Haljala rahvamaja on rahvamaja Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Haljala asulas.
Rahvamaja avati 15. veebruaril 1985.
Rahvamaja juhataja on Martti Samolberg.
Hugo-Johannes Möldre

Elulugu

Hugo-Johannes Möldre omandas üldhariduse Tartu gümnaasiumis ja kõrghariduse Tartu ülikoolis, oli Korp! Fraternitas Estica liige.

Esimeses maailmasõjas

1915. aastal lõpetas ta Peterburi Pauli sõjakooli, mille järel teenis leitnandi auastmes 7. Läti (Bauska) kütipolgus võttes roodukomandörina osa Esimesest maailmasõjast, Riia rindel.
 
„Jõululahingute käigus Vene vägede pealetungil Miitavi üldsuunal 23. detsembril 1916 liikus Möldre oma rooduga Mangeli metsa ja Kuulipilduja mäe (Ložmeteju Kalns) vahelist defileed läbiva kolonni avangardis. Sattudes ootamatult saksa vägede tugeva kuulipilduja- ja püssitule alla, asus Möldre oma roodu etteotsa ja viis selle rünnakule. Hüpates esimesena saksa kaeviku rinnatisele, tõmbas ta endaga kaasa kogu roodu. Pärast esimese kaevikuteliini vallutamist jätkasid kütid leitnant Möldre juhtimisel rünnakut ja vallutasid ka teise kaevikuteliini. Selle eest autasustati Hugo Möldret Georgi mõõgaga“
 – (PAF 11.09.1917)

Vabadussõjas

1918. aasta algul teenis leitnant Möldre lühikest aega 3. Eesti jalaväepolgus ja Tartu tagavarapataljonis. Võttis osa Vabadussõjast, teenis H-J. Möldre soomusrongidiviisi juhina ja kahurväes.

Eesti Vabariigi riigiteenistuses

Peale Vabadussõda oli H-J. Möldre kohtupalati prokuröri abi; vandeadvokaat; Riigikogu asjaajaja.
1923. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna ja 16. juunist 1924. aastal määrati ta Eesti Politsei Peavalitsuse ülema kohusetäitjaks ja oli üks Tallinna Politseikooli loojatest. Tema ajal ühendati Kaitsepolitsei ja Kriminaalpolitsei Politsei Peavalitsuse alluvusse. Ta lahkus Politsei Peavalitsuse ülema kohusetäitja kohalt pärast 1. detsembri riigipöördekatset, 1925. aasta 1. märtsil.

Teises maailmasõjas

Teises maailmasõjas võttis osa soomepoiste tegevusest, teostades Soomes, Munkkiniemis eestlastest sõduritele väljaõpet. Hiljem oli "Erna" I grupi üks juhtidest. 1944. aastal siirdus Rootsi.

Pere

Tema tütar oli Ellen-Vivian Orgmets.
Tütrepoeg, Sven-Orli Orgmets(sünd.04.08.1958) töötas Harju Autoinspektsioonis riikliku autoinspektorina ja rühmakomandörina, Vanalinna Politseis korrapidamisteenistuses Augustiputši päev/öö ja edaspidi ME Tammiku Maja direktorina ning edaspidi uuesti Politseiametis- Tallinna Prefektuuris, Julgestuspolitseis ja 2009-2013 PPA korrakaitse valvebüroos, komissarina. Autasustatud medaliga "Eeskujuliku teenistuse eest ühiskondliku korra kaitsel" (abipolitseinikuna) ja omistatud presidendi poolt "Murtud Rukkilill", represseerituna, võõrriigi suunamisest Lõuna-Uraali Vene Tuumakeskuse "Majak"(Tšeljabinsk65, jt. nimetused all) teenindavasse tsiviilkaitse väeossa sõjaväekohuslasena 1977-1979.a.)
Tütrepoeg, Peep Orgmets, (sün.13.10.1951-14.05.1968.a. maanteesõidul jalgrattavõistlustel Tartu mnt., Lehmja(7km))- Tallinna Mererajooni SK jalgrattasportlane.
Nikolai Nossov

Nikolai Nossov (vene Николай Николаевич Носов; 23. november (10. november vkj) 1908 Kiiev – 26. juuli 1976 Moskva) oli vene lastekirjanik.
Nikolai Nossov sündis Kiievis estraadiartisti perekonnas. Ta lapsepõlv möödus Kiievi lähedal Irpinis. 1927. aastal astus Nikolai Nossov Kiievi Kunstiinstituuti. 1929. aastal läks ta üle Moskva Kinematograafia Instituuti, mille ta lõpetas 1932. aastal. Seejärel töötas ta kuni 1951. aastani multifilmide, teadusfilmide ja õppefilmide režissööri ja lavastajana.
Lastejutte hakkas Nikolai Nossov kirjutama juba 1938. aastal, esimene lastejuttude kogumik ilmus 1947. aastal. Jutustuse "Vitja Malejev koolis ja kodus" (1951) eest sai ta 1952. aastal Stalini preemia.
Kõige suurema populaarsuse saavutas Nossov Totu–raamatutega ("Totu ja ta sõprade seiklused" (1953–1954), "Totu Päikeselinnas" (1958), "Totu Kuul" (1964–1965)).
Nikolai Nossov ei kirjutanud ainult lastele. 1969. aastal ilmus tal satiiriliste juttude kogumik "Iroonilised humoreskid". Samuti kirjutas ta mitu mälestusteraamatut.
Nikolai Nossov suri 26. juulil 1976 Moskvas. Ta on maetud Kuntsevo kalmistule.
Jüri Ott

Jüri Ott (sündinud 19. detsembril 1950 Kilingi-Nõmme linnas) on Eesti poliitik ja omavalitsustegelane.
Ta oli Kullamaa vallavanem alates 20. novembrist 2009 kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini, mille käigus moodustati Lääne-Nigula vald. 2009 kuni 2017 aastani oli Jüri Ott Läänemaa Omavalitsusliidu aseesimees ja esimees.
Jüri Ott on lõpetanud Tallinna Ülikooli 1980. aastal kehalise kasvatuse erialal, töötanud treeneri ja spordikooli direktorina. 
Aastatel 1980–2001 töötas ta Tallinna Linnavalitsuse süsteemis ning jõudis olla Tallinna Trammi- ja Trollibussikoondise vaneminsener, Tallinna Haljasalade Trusti haljastusdirektor, Tallinna Linna Oktoobri Rajooni TK esimehe asetäitja, Tallinna Kesklinna Valitsuse vanem (1993–1997) ja linnavalitsuse liige ning Tallinna Botaanikaaia direktor.  
Olnud Eesti Entsüklopeedia suuraktsionär ja juhatuse liige, Eesti Mereakadeemia rektori nõunik. 
Jüri Ott on Lions Eesti piirkonna LC Tallinn Vanalinn asutajaliige, olnud klubi president ja Eesti Lions Piirkonna kuberner.  Tallinna Püha Neitsi Maarja Piiskopliku Toomkoguduse liige, olnud mitmel korral valitud juhatuse ja nõukogu liikmeks.
Eesti Punase Risti süsteemis on olnud Tallinna Seltsi esimees 1994–2003 ja Eesti Punase Risti esimene asepresident 2000–2003.
Eesti Koonderakonna liige alates 1993 kuni partei tegevuse lõpetamiseni. 1993–2001 juhtis ta Koonderakonna Tallinna piirkonda olles mitmel aastal valitud partei aseesimeheks. Sama erakonna liikmena oli valitud ka Tallinna Linnavolikogu liikmeks. 
Keskkriminaalpolitsei süüdistas Jüri Otti ja mitmeid Kesklinna valitsuse ametnikke aastate eest Tallinna kesklinna ebaseaduslikes korteritehingutes, kuid kohus ühtegi linnaametnikku süüdi ei mõistnud. Jüri Ott on nimetanud seda episoodi oma poliitikuelus tavaliseks poliitiliseks võitluseks, mis oli lavastatud konkurentide poolt.  Vastaspoole hinnangul pääses Jüri Ott väidetava süüteo aegumise tõttu.
Jüri Ott on valitud Eesti vanima spordiseltsi Kalev auliikmeks ja Kullamaa valla aukodanikuks.Peale 2017 Haldusreformi läbiviimist toimunud kohalike omavalitsuste valimistel valiti Jüri Ott Lääne- Nigula valla volikogusse 120 häälega, kus ta valiti  volikogu Arendus-ja eelarve komisjoni esimeheks.
K.O.O.R.

K.O.O.R. on Tallinnas tegutsev segakoor. Koori dirigent on Raul Talmar.
Koor asutati 2012.
David Alaba

David Alaba (sündinud 24. juunil 1992 Viinis) on Austria jalgpallur, kes mängib 2010. aastast Müncheni Bayerni eest. 
Ta on mänginud nii äärekaitsja, poolkaitsja kui ka ääreründajana. Enamasti täidab ta kohustusi tiimi algkoosseisus vasaku äärekaitsjana.
Aastatel 2013 ja 2014 valiti ta Austria aasta meessportlaseks. Austria aasta jalgpalluriks on ta nimetatud viiel järjestikusel korral aastatel 2011–2016.

Koondisekarjäär

Debüüdi Austria rahvuskoondises tegi Alaba 14. oktoobril 2009 MM-i valikmängus Prantsusmaa vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 16. oktoobril 2012 MM-i valikmängus Kasahstani vastu.
Ta kuulus Austria koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Jaapani spits

Jaapani spits (jaapani keeles 日本スピッツ Nihon supittsu) on väikest kuni keskmist kasvu valgekarvaline koeratõug spitsi tõutüübist. Tõugu kasutatakse peamiselt lemmikloomana.
Tõug aretati 1920.–1930. aastatel Jaapanis teiste spitsitõugude ristamisel.
Vsevolod Višnevski

Vsevolod Višnevski (vene keeles Всеволод Витальевич Вишневский; 21. detsember (vkj. 8. detsember) 1900 Peterburi – 28. veebruar 1951 Moskva) oli vene kirjanik.
Vsevolod Višnevski oli pärit aadliperekonnast. Esimese maailmasõja alguses põgenes 14-aastane Višnevski rindele. Ta teenis jungana Balti laevastikus. 1915–1916 teenis ta kaardiväes. 1917. aastal liitus ta bolševikega ja osales ka Oktoobripöördes Peterburis. Višnevski võttis osa Vene kodusõjast. Algul oli ta kuulipildur 1. Ratsaarmees, hiljem komandör Balti ja Musta mere laevastikus.
Kirjanduslikku tegevust alustas ta 1920. aastal. Laialdaselt said tuntuks tema näidendid ("Esimene ratsaarmee", 1929, "Me oleme Kroonlinnast", 1930, "Optimistlik tragöödia", 1933, "Unustamatu 1919. aasta", 1949 jt.). 1939. aastal oli ta "Pravda" korrespondent Talvesõjas. 1941–1942 osales Leningradi kaitses, oli sõjakorrespondent. Alates 1944. aastast elas Moskvas ja oli ajakirja Znamja toimetaja.