Pavel Sudoplatov

Elulugu

Pavel Sudoplatov liitus nõukogude võimuga Vene kodusõja ajal 1919. aastal, astudes 12-aastaselt vabatahtlikult Punaarmeesse, Dnepritaguse diviisi 1. Melitopoli löögipolku. Pärast nõukogude punaarmee väljaajamist Ukrainast oli kodutu, kuid järjekordse nõukogude vägede invasiooni järel Ukrainasse liitus uuesti Punaarmeega 1920. aastal 14. armee 41. diviisi 123. kütibrigaadi sideroodu.
Pärast nõukogude võimu kehtestamist Ukrainas ja vägede demobiliserimist oli ta 1921. aastast 44. diviisi Operatiivosakonna registraator, asjaajaja ja süstemaator ning töötas seejärel Žõtomõris asuvas Volõõnia kubermangu Tšekaas. 
Pärast Vene kodusõja lõppu ning Punaarmee osalist demobiliseerimist oli Sudoplatov 1923. aastal Melitopolis komsomolitööl: Üleliidulise Leninliku Kommunistliku Noorsooühingu Ukraina LKNÜ ringkonnakomitee Infoosakonna juhataja, noortööliste klubi juhatuse liige ja komandant. 
1925. aastast asus uuesti tööle Ukraina NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi juures asuvas Riiklikus Poliitvalitsuses (GPU), kus oli algul infojaoskonna arvepidaja, seejärel Melitopoli ringkonnnavoliniku abi, 1928. aasta augustist Harkovi kubermangu GPU osakonna salajas-poliitilise osakonna volinik ning seejärel Ukraina NSV GPU volinik Harkovis.
Veebruaris 1932 viidi Sudoplatov üle teenistust jätkama Moskvasse OGPU keskaparaati, kus ta töötas OGPU kaadriosakonna vaneminspektorina, kureerides OGPU Välisosakonda. Seejärel asus ka tööle välisosakonda.

Sudoplatov välisluures

1935. aastal suunati Sudoplatov pärast väljaõpet muudetud identiteediga Venemaalt ja Ukrainast emigreerunud Ukraina rahvuslaste liikumisse (OUN), Poolas ja Saksamaal, kus ta ka läbis NSDAP poolt ukraina rahvuslastele läbiviidud natsionaalsotsialistliku suunitlusega parteilise koolituse Leipzigis. Tegevuse tulemusena infiltreerus Sudoplatov OUNi juhi Jevheni Konovaletsi lähikonda ning saatis teda tema reisidel mööda Euroopas asuvaid OUNi piirkondlikke keskusi sh Pariisi ja Viini.
Naastes tagasi NSV Liitu, tegutses Sudoplatov kaubalaeva radistiks kehastunult aastail 1937–1938 illegaalse kullerina ukraina rahvuslaste ja emigratsioonis viibiva OUNi organisatsiooni vahel. 23. mail 1938 tappis ta ÜK(b)P KK Politbüroo ja ÜK(b)P KK peasekretäri Jossif Stalini korraldusel Rotterdamis lõhkekehaga Jevheni Konovaletsi.
Septembris 1938 poliitiliste repressioonide ajal nõukogude riiklikes julgeolekuasutuses täitis Sudoplatov NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse 5. osakonna 4. jaoskonna ülema abi kohuseid, pärast osakonna juhtide Z. Passovi ja Sergei Spigelglasi ning teiste osakonna vanemohvitseride represseerimist 1938. aasta novembris-detsembris aga NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse 5. osakonna (välisluure) ülema kohuseid.
1938. aasta detsembris määrati välisluure Hispaania osakonna ülema asetäitjaks, kuid sama kuu lõpus kõrvaldati Sudoplatov töölt "sidemete eest rahvavaenlastega" ning heideti asutuse ÜK(b)P osakonna allorganisatsioonist välja, mis oli kindel märk sellele järgnevast repressioonidest või vahistamisest. Kuid vastavalt NSV Liidu SaRKi juhtkonnalt saadud korraldusele otsust ei kinnitatud Siseasjade Rahvakomissariaadi parteikomitees.
16. jaanuaril 1939 kinnitati Sudoplatov RJPV 5. osakonna 4. jaoskonna ülema asetäitjaks, aga 10. maist samal aastal nõukogude välisluure, st 5. osakonna ülema asetäitjaks.

Sudoplatov ja diversioonitöö

1939. aastal juhendas Sudoplatov koos Naum Eitingoniga operatsiooni Utka, mille eesmärk oli ÜK(b)P KK peasekretär Jossif Stalini poliitilise vastase, Mehhikos emigratsioonis viibinud Lev Trotski tapmine. Plaani viisid Mehhikos täide Naum Eitington ja viimase poolt värvatud Ramón Mercader, kes tappis Trotski 20. augustil 1940 jääkirkaga.
26. veebruari 1941 ÜK(b)P KK Politbüroo otsusega määrati Pavel Sudoplatov vastloodud NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi Luurevalitsuse ülema asetäitjaks.