Pius XII

1939. aasta konklaav

Pius XII valiti paavstiks oma sünnipäeval 2. märtsil 1939 Sixtuse kabelis ja krooniti 12. märtsil kardinal Camillo Caccia Dominioni poolt. 1.–2. märtsini 1939 toimunud konklaavil osales 62 kardinali. Kardinal Pacelli juhatas camerlengona konklaavi tegevust ja oli soositum kandidaat. Ta valiti paavstiks 3. voorus. Enne teda valiti viimati riigisekretärina paavstiks Clemens IX ja camerlengona Leo XIII.

Suhted Jaapaniga

23. märtsil 1942 sõlmis Püha Tool diplomaatilised suhted Jaapaniga. Pius XII mõistis 1945 hukka rünnakud Hiroshimale ja Nagasakile. Ta taunis 18. aprillil 1954 ja jõulude ajal 1956 tehtud avaldustes tuumarelvade kasutamist.

Suhted Horvaatiaga

Pius XII ei tunnustanud Horvaatia riiki. Ronald Rychlaki andmetel mõistis Vatikani riigisekretariaat 25. jaanuaril 1942 hukka Horvaatias toimuva religioosse vägivalla. Pius XII andis 1941 Horvaatia liidrile Ante Pavelićile eraaudientsi. Hiljem saatis ta Horvaatiasse legaate, sealhulgas Ramiro Marcone, kuid keeldus Pavelićiga uuesti kohtumast. Horvaatia saatis 1941 oma esindajaks Vatikani Nikolá Rušinovići, kelle asemele määrati hiljem vürst Erwin Lobkowitz. Pius XII määras 1942 peapiiskop Alojzije Stepinaci Horvaatia sõjavikaariks.

Suhted Ameerika Ühendriikidega

Detsembris 1939 määras USA saadikuks Vatikani Myron Charles Taylori.

Suhted Hispaaniaga

Püha Tool sõlmis 27. augustil 1953 konkordaadi Hispaaniaga.

Suhted Portugaliga

Püha Tool sõlmis 7. mail 1940 konkordaadi Portugaliga. 13. juunil 1940 avaldatud entsüklikas "Saeculo exeunte" käsitles Pius XII kiriku olukorda Portugalis.

Suhted sotsialismileeriga

Pius XII kajastas 28. oktoobril 1956 avaldatud entsüklikas "Luctuosissimi Eventus", 1. novembril 1956 avaldatud entsüklikas "Laetamur admodum" ja 5. novembril 1956 avaldatud entsüklikas "Datis Nuperrime" Ungari 1956.aasta revolutsiooni.

Muud välispoliitilised sündmused

1. mail 1948 avaldatud entsüklikas "Auspicia quaedam" ja 24. oktoobril 1948 avaldatud entsüklikas "In multiplicibus" kajastas Pius XII Palestiina olukorda. Ta sõlmis 16. juunil 1954 Dominikaani Vabariigiga konkordaadi. Ta ekskommunitseeris 1955 Argentina poliitiku Juan Peróni.

Liturgilised otsused

Pius XII kajastas liturgiat 29. juunil 1943 avaldatud entsüklikas "Mystici corporis".
Ta kutsus 20. novembril 1947 avaldatud entsüklikas "Mediator Dei" ilmikuid osalema aktiivsemalt missal.
Ta moodustas 28. mail 1948 liturgiareformikomisjoni.
Ta kuulutas 16. jaanuaril 1946 Kiriku doktoriks Padova Antoniuse.
1950. aastat tähistati juubeliaastana.
1951 taastas ta ülestõusmispühade vigiilia tähistamise.
Ta reguleeris 16. novembril 1955 avaldatud entsüklikas "Maxima redemptores" ülestõusmispühade eelse suure nädala liturgiat.
16. jaanuaril 1953 avaldatud entsüklikas "Christus dominus" ja 19. märtsil 1957 avaldatud entsüklikas "Sacram communionem" sätestas ta paastunõuded enne armulauda ja õhtuste missade pidamise korda.
Ta käsitles 25. detsembril 1955 avaldatud entsüklikas "Musicae sacrae" liturgilist muusikat.

Ideoloogilised otsused

Pius XII lõpetas aprillis 1949 Pius XI langetatud keelu Action Française'i liikumisele ja toetas Itaalia Kristlikku Demokraatlikku Parteid.
12. märtsil 1950 avaldatud entsüklikas "Anni sacri" taunis ta ateismi.
12. augustil 1950 avaldatud entsüklikas "Humani generis" taunis ta teoloogia ühildamist kaasaegsete ideoloogiliste ja intellektuaalsete trendidega, eriti darvinismiga.
Ta kuulutas ekskommunitseerituks iga valija, kes 1948. aasta valimistel toetas kommuniste. Ta taunis 1. juulil 1949 ja 28. juulil 1950 tehtud avaldustes ning 29. juunil 1958 avaldatud entsüklikas "Ad apostolorum" kommunismi ning ähvardas kommunistliku partei liikmeid ekskommunikatsiooniga. 2. juulil 1957 avaldatud entsüklikas "Le pelerinage" taunis ta materialismi.

Neitsi Maarja austamine

Pius XII kuulutas 1. novembril 1950 avaldatud apostellikus konstitutsioonis "Munificentissimus Deus" dogmaks neitsi Maarja ihuliku taevassevõtmise. Sellele eelnes 1. mail 1946 piiskoppidele saadetud entsüklika "Deiparae virginis".
1954. aastat tähistati neitsi Maarja aastana, millega tähistati 100 aasta möödumist neitsi Maarja pärispatuta saamise dogma väljakuulutamisest. Neitsi Maarja austamisele oli pühendatud 11. oktoobril 1954 avaldatud entsüklika "Ad caeli".
Pius XII tunnustas ametlikult neitsi Maarja ilmumist Fátimas. Detsembris 1940 sai ta kirja Lúcia dos Santoselt. 31. oktoobril 1942 pühitses ta kogu maailma Neitsi Maarja Puhtaimale Südamele ja 7. juulil 1952 pühitses ta Venemaa Neitsi Maarja Puhtamaile Südamele.

Misjon

Pius XII käsitles 2. juunil 1951 avaldatud entsüklikas "Evangelii praecones" ja 21. aprillil 1957 avaldatud entsüklikas "Fidei donum" misjonit.

Onupojapoliitika

Pius XII ei edutanud Innocentius XII otsusest lähtuvalt oma sugulasi kirikuametitesse. Ta määras oma vennapoja Marcantonio Pacelli paavsti kaardiväe brigaadikindraliks.

Pius XII kultuuriloos

Pius XII lubas 30. septembril 1943 avaldatud entsüklikas "Divino afflante" piibli eksegeesis kasutada ajalooteaduse meetodeid.
Tema ajal teostati 1939–1949 arheoloogilised väljakaevamised Rooma Peetri kirikus.
8. septembril 1957 avaldatud entsüklikas "Miranda prorsus" rõhutas ta meedia rolli. Ta oli esimene paavst, kes sai meedia kaudu laiemalt tuntuks.
Pius XII oli Suure Paugu teooria pooldaja.
Tema järgi on nimetatud USA skautide kõrgeim katoliiklik auhind.
Teda on kujutatud 1963 esietendunud Rolf Hochhuthi näidendis "Der Stellvertreter. Ein christliches Trauerspiel".
1950 võeti kasutusele Vatikani praegune hümn.
Teda on kujutatud Brasiilia Coração de Maria kiriku vitraažil. Bragas avati 15. mail 1957 tema auks skulptor Raul Xavieri püstitatud monument.

Pius XII ja Eesti

Pius XII kohtus 1940 piiskop Eduard Proffitlichiga, keda paavst veenis jääma Eestisse.

Surm

Pius XII suri 82-aastaselt 9. oktoobril 1958 Castel Gandolfos gastriidi tagajärjel ja maeti 13. oktoobril Vatikanis. Ta valitses 19 aastat 7 kuud ja 7 päeva.
Tema ihuarst Riccardo Galeazzi-Lisi fotografeeris surevat ja surnud paavsti ning üritas fotosid pärast paavsti surma meediale pakkuda, kuid edutult. Galeazzi-Lisi kavatses ka paavsti palsameerida, kuid tegi seda väga kohmakalt. Ebaõnnestunud palsameerimine kiirendas lagunemisprotsessi. Pius XII kiiresti laguneva keha lehk pani mõned auvahtkonnas olnud Šveitsi kaardiväelased oksendama ja minestama; laiba keha läks lillaks ja nina tuli ära.

Pius XII õndsaks kuulutamine

Pius XII õndsaks kuulutamise protsessi alustati 18. novembril 1965. 1990 kuulutas Johannes Paulus II ta Jumala teenriks ja Benedictus XVI 19. detsembril 2009 austusväärseks (venerabilis).