google/wiki40b huggingface dataset:
Ekspressionism (arhitektuur)

Ekspressionistlik arhitektuur on ekspressionismi kui kunstivoolu väljendumine arhitektuuris.
Sõjajärgses Euroopas, eriti Saksamaal, sarnaselt kujutava kunstiga ilmusid ekspressionistlikud vormid ka arhitektuuri. Samas oli Saksamaal ekspressionismi kogemus olemas juba sõjaeelsest perioodist. Oluliseks tähtsündmuseks oli ekspressionistliku arhitektuuri jaoks Werkbundi näitus Kölnis (1914).
Ekspressionism avaldus Hans Poelzigi loomingus sõjaeelsest perioodist – tööstushoone Poolas Lubanis (1911–1912), kuid eriti pärast sõda Poelzigi projekteeritud teatrihoones Berliinis Großes Schauspielhaus (1918–1919) ja Peter Behrensi värvivabriku hoones Frankfurdis Farbwerke Hoechst AG, ehitatud aastail 1920–1924.
Ekspressionismis eristub eraldi nähtusena Põhja-Saksamaal 1920ndail tekkinud tellisekspressionism, mille väljapaistvamaks näiteks on Fritz Högeri projekteeritud Chilehaus Hamburgis (1922–1923).
Ekspressionismi pehmemat, kuid dünaamilisemat joont esindab Erich Mendelsohn. Tema tuntuim arhitektitöö on Einsteini torn Potsdamis (1919–1921).
Pärast natside võimuhaaramist Saksamaal 1933. aastal ekspressionistlik kunst selles riigis keelustati.

Ekspressionism Eesti arhitektuuris

Tuntumaid hooneid Eesti arhitektuuris ekspressionistlikus laadis on 1920–1922 Toompea lossi siseõuele ehitatud riigikoguhoone, mille projekteerisid toonased juhtivad arhitektid Herbert Johanson ja Eugen Habermann. Mõlemad olid Saksamaal õppinud mehed, seega kokku puutunud sealse avangardsema kunstieluga.
Riigikoguhoone fassaadis viitavad ekspressionismile heleda krohvipinnaga kontrastselt mustad raamistused. Maja sees valitsevad ekspressionistlikud kujundusvõtted veelgi jõulisemalt. Vestibüüli õõnespüramiididega lagi, kõikjal siksakdekoor, laekarniisidel lained. Väljapaistvaim ruum on ekspressionistliku kujundusega saal, kus siniste seinte kohale tõuseb kumeralt katuseruumi tungiv sidrunkollane lagi. Jaan Koorti kujundatud sakmete avadega põsed on roostepruunid. Valgustus on varjatud valge sakilise simsi taha.
Riigikoguhoonega sarnaseid ekspressionistlikke võtteid kasutasid Johanson ja Habermann ka Tallinnas Raua 4 elamu fassaadil, kus heleda fassaadpinnaga kontrasteeruvad mustad ärklid. Elamu ehitusaastad olid 1922–1924.
Otseselt lähtuvad Põhja-Saksa tellisekspressionismist arhitekt Robert Natuse projekteeritud klinkrist fassaadiga EKA maja Vabaduse väljaku ääres ning Pärnu maantee ja Roosikrantsi tänava nurgal olev äridega elamu.
Otto Kivima

Otto Kivima (kuni 1935 Otto Kleemann, 3. mai 1895 Kehtna – 26. juuli 1979 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Lukas Raeder

Lukas Raeder (sündinud 30. detsembril 1993 Essenis) on Saksamaa väravavahist jalgpallur, kellel on leping Müncheni Bayern'iga.
Negaunee vald

Negaunee vald (Negaunee Township) on vald USA-s Michigani osariigis Marquette'i maakonnas.
2010. aastal elas vallas 3088 inimest. 2000. aastal 2707 inimest.
Valla pindala on 113,1 km². Veepindala on 4,1 km².
Vallas asub Negaunee linn.
Khwaja Ahmad Abbas

Khwaja Ahmad Abbas (tavaline nimekuju K. A. Abbas; ka Hoja Ahmad Abbas; hindi keeles ख्वाजा अहमद अब्बास; 7. juuni 1914 Pānīpat, Pandžab, Briti India (praegu India, Haryana) – 1. juuni 1997 Mumbai) oli India ajakirjanik, kirjanik, filmirežissöör ja stsenarist.
Abbas oli pärit muslimiperekonnast. Ta töötas ajakirjanikuna. Tema poliitiline kolumn "The Last Page" ilmus 1941–1986 ning oli pikima eaga rubriik India ajalehtedes.
Esimese filmi lavastas ta 1946. Koos Vassili Proniniga lavastatud Nõukogude-India seiklusfilm Afanassi Nikitinist "Хождение за три моря" ehk "परदेसी" kandideeris Kuldsele Palmioksale.
Ta oli mitme Raj Kapoori filmi stsenarist.
Ta kirjutas proosat hindi, urdu ja inglise keeles.
Koerakoonlased

Koerakoonlased (ka: koerakoonud, lõunaeesti murretes peninuki (mitmuses), Setumaal pininõnarahvas) olid Liivimaal algselt Opritšnina maakeelseks hüüdnimeks, mis tuli sellest, et opritšnikud kandsid sadulal koerapea ja luua kujutist, kui embleemi, mis sümboliseeris opritšnikute ülesannet välja nuuskida ja minema pühkida Ivan IV vaenlased.
Hiljem, rahvaluule tegelastena (nimetatud ka: peninukid), omandasid koerakoonlased mütoloogilise mõõtme, näiteks kui koera pea ja inimese kehaga koletised vms.
Sarnased tegelased on tuntud erinevate maade – Egiptuse, Kreeka, Rooma, Saksa – mütoloogiast.
Sitsiilia nulg

Botaanilised tunnused

Sitsiilia nulg kasvab looduslikus levilas tavaliselt 10–15 m kõrguseks, tüve läbimõõt on 40–60 cm. Võra on koonusjas ja võrdlemisi lai. Tüve koor on noortel puudel sile ja helehall, täiskasvanud puul rõmeline, plaatjas, madalate lõhedega.
Pungad on munaja-koonusja kujuga, siledad, mõnikord kergelt vaigused. Võrsed on kollakas- kuni hallikasrohelised, soonilised, siledad või kergelt karvased. Okkad asetsevad spiraalselt ja tihedalt, on 1,2–2 cm pikkused, ümarja või kerge sisselõikega tipuga, pealt läikivad ja tumerohelised, alt kahe rohekasvalge õhulõheribaga.
Isasõisikud on rohekaskollased, 15–20 mm pikkused. Käbid on silinderjad, ümardunud otstega, 8–10 (20) cm pikkused ja läbimõõduga 3–4 cm, noorelt rohelised, valminult pruunikad. Seemned on 6–8 mm pikkused, kestast veidi pikema tiivakesega.

Levikuala ja ökoloogia

Sitsiilia nulg on Sitsiilia saare endeem ning tema vaid ligi 100 ha suurune levila asub saare põhjaosas, Madonie mägede nõlvadel, kus ta kasvab 1400–1650 m kõrgusel merepinnast. Piirkonnas valitseb soe vahemereline kliima, aastas esineb sademeid keskmiselt 700–800 mm, millest suurem osa langeb talveperioodile. Talvel talub ta külmakraade −12...–18 °C. Kasvukohaks on kaljurüngad ja nõlvad, kus kiviste muldade lähtekivimiks on lubjakivi. Puuliikidest domineerivad selles piirkonnas iilekstamm (Quercus ilex) ja harilik pöök (Fagus sylvatica).
20. sajandi alguses peeti sitsiilia nulgu väljasurnud liigiks. Varem kogu Madonie mägede piirkonnas levinud nulu populatsioon kahanes drastiliselt intensiivse metsaraie, karjakasvatuse, pinnase erosiooni, kliima soojenemise ning vähese konkurentsivõime tõttu. 1957. aastal taasavastatud nulgu hakati intensiivselt kasvatama taimekoolides (110 000 istikut), kuid looduslike kasvukohtade vähenemise tõttu ei ole suudetud olemasolevat populatsiooni suurendada. Praegu kasvab looduslikus levilas vaid 30 täiskasvanud puud. Olemasolev populatsioon on ümbritsetud piirdeaiaga, et vältida karjakasvatusest tingitud noorte puude hukkumist, kuid kohalikud elanikud on aeda korduvalt lõhkunud. Lisaks karjakasvatusele on suureks ohuks ka metsapõlengud. Seega sõltub populatsiooni ellujäämine suuresti taimeaedades kasvatatud istikutest. Kesk-Euroopa aedades ja varjulisemates kasvukohtades kasvab sitsiilia nulg kenasti, mis näitab, et loodusliku populatsiooni vähenemine pole tingitud geneetilise mitmekesisuse puudumisest.
Viimastel aastatel on jõudsamalt tegeletud ka liigi säilitamisega, näiteks Palermo botaanikaaeda on istutatud 40 000 noort puud ning puid on istutatud ka loodusliku levila lähedastesse aedadesse.
Voldemar Ilja

Voldemar Ilja (13. november 1922 Tsiistre, Misso vald – 16. detsember 2010 Tallinn) oli eesti vaimulik, teoloog ja (kiriku)ajaloolane.

Elukäik

Pärast põhikooli lõpetamist asus Voldemar Ilja Petseri lähedale tööstuskeskkooli keraamikat õppima, kuid Saksa okupatsiooni tõttu jäi kool pooleli. Aastal 1943 sai mobilisatsioonikutse Saksa sõjaväkke. Voldemar Ilja hoidis mobilisatsioonist kõrvale ja läks metsavennaks (asus nn rohelisse leegioni). Aastal 1953, pärast Stalini surma korraldati metsas haarang ja Voldemar Ilja arreteeriti. Ta käis läbi kõik Eesti vanglad ning saadeti Arhangelski oblastisse metsatööle. Aastal 1954 sai ta vabaks.
Vastseliina Katariina koguduse õpetaja Ago Viljari tutvustas Voldemar Iljat külasviibivale peapiiskop Jaan Kiivitile ja kõrgema katsekomisjoni juhatajale Evald Saagile. Voldemar Ilja oli ka rohelises leegionis õppinud (keeli). Voldemar Ilja asuski aastal 1955 õppima Tallinna Usuteaduse Kõrgemasse Katsekomisjoni. Pastoriks ordineeriti Voldemar Ilja 5. septembril 1956. Õpingud lõpetas ta aastal 1962.
Aastatel 1956–1967 teenis ta Petseri Peetri kogudust. 1967–1978 teenis ta Võnnu Jakobi kogudust. Nõmme Rahu kogudust teenis ta aastatel 1978–1999.
Voldemar Ilja suri 16. detsembril 2010 ja ta maeti 28. detsembril 2010 Hiiu-Rahu kalmistule.

Isiklikku

Voldemar Ilja vend Evald Ilja oli vaimulik Tudulinna, Palamuse, Äksi ja Vara Brigitta koguduses.
Azimbek Beknazarov

Azimbek Beknazarov (sündinud 1956 Karasuu külas, Aksõ rajoonis, Džalalabati oblastis) on Kõrgõzstani poliitik, aktiivne osaline president Askar Akajevi kukutanud Tulbirevolutsioonis 2005. aastal ning Kurmanbek Bakijevi kukutanud 2010. aasta revolutsioonis.
Lõpetanud Kirgiisi Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna, Taškendi juriidilise tehnikumi.
1980. aastatel töötas rajooni rahvakohtu kohtutäiturina, 1991–1996 uurija ja vanemuurijana Džalalabati oblasti prokuratuuris, 1997–1999 kohtunikuna Biškeki Oktoobri rajooni kohtus. 
Aastatel 2000–2007 oli Beknazarov parlamendi liige, 2002–2006 Asaba partei esimees, 2006–2007 kaasesimees koos Roza Otunbajevaga.
2002. aastal aasta jaanuaris protestis Beknazarov president Askar Akajevi vastu seoses mõnede Tian Shani kõrgmäestikualade loovutamisega Hiinale. Ta vahistati ja tema kodupiirkonnas puhkesid meeleavaldused. Aksõ külas avas politsei protestijate pihta tule, viis inimest hukkus.
2005. aasta Tulbirevolutsiooni järel määrati Beknazarov peaprokuröriks. Ta uuris hoolega võimalusi tagastada riigile presidendipere poolt kõrvaldatud varad ja võtta Akajevilt põhiseadusega tagatud puutumatus. Septembris astus Beknazarov ametist tagasi.
Aprillis 2010 sai Beknazarovist Kõrgõzstani ajutise valitsuse juhi asetäitja prokuratuuri ja finantspoliitikat puudutavate küsimuste alal. Alates 10. augustist tegutses ajutise valitsuse asepeaministrina.
2011. aasta 9. aprillist ajutise presidendi täievoliline esindaja Džogorku Kengešis (parlamendis).
2010. aastal astus Beknazarov ajutise presidendi Roza Otunbajeva vastu avalikult välja, kui see püüdis pärast Oši tapatalguid ametist vabastada Oši linnapead Melisbek Mõrzakmatovit.
Andres Paas (muusik)

Esinemisgeograafia

Andres Paas on esinenud Baltimaades, Venemaal, Soomes, Rootsis, Taanis, Norras, Ungaris, Saksamaal, Prantsusmaal, Itaalias, Iisraelis, Ameerika Ühendriikides, Kanadas jm.

Repertuaar

Andres Paasi repertuaar ulatub barokkmuusikast nüüdismuusikani. New Baltic Trio koosseisus kandnud ette mitu uudisteost, sh Läti helilooja Ruta Paidere “...Vergessenes Wasser...” (2004) ja Helena Tulve “lumineux / opaque” (2004), kes kirjutasid oma triod spetsiaalselt sellele koosseisule. Läbi aastate on ta erinevates rahvusvahelistes kammerkoosseisudes kontserdilavadel ettekandele toonud märkimisväärse osa kammermuusika kaalukatest teostest – duosonaatidest (viiul, tšello, klarnet, flööt jt) klaverikvintettideni, sh Beethoveni Kolmik solistide kontsert, Schuberti, Bartoki, Dohnànyi, Šostakovitši, Dvořáki, Francki, Räätsa jt klaverikvintetid; Brahmsi kõik kolm klaverikvartetti ja Faure esimene klaverikvartett; Haydni, Mozarti, Beethoveni, Schuberti, Brahmsi (sh Trio a-moll op 114 ja kõik kolm klaveritriot), Mendelssohni, Rahmaninovi (mõlemad eleegilised triod), Arenski, Tšaikovski, Šostakovitši, Smetana ja Debussy klaveritriod. 
Paas on salvestanud muusikat ERR-i arhiivi, osalenud pianisti ja organistina mitmel RAM-i (Eesti Rahvusmeeskoori) plaadistusel ning andnud välja duubel-CD ”Kuressaare Kammermuusika Päevad – 10”, kus sisaldub ka mitu tema osalusega ansamblite salvestist.
Pirita

Pirita asumi tänavad

Mitmed endised talud on jäädvustatud asumi tänavanimedes, nagu Rätsepa tee, Lauri tee, Puki tee jm. Pirita seotus veespordiga on andnud nime sellistele tänavatele nagu Masti tänav, Purje tänav ja Regati puiestee. Asumis esineb ka palju ametinimedega seotud sarjanimesid. Asumis on lisaks veel Eduard Bornhöhe tee, Jahimehe tee, Jahimehe põik, Kalamehe tee, Kalmuse tee, Kloostri tee, Kloostrimetsa tee, Kõrkja tee, Meremehe tee, Merivälja tee, Metsavahi tee, Metsavahi põik, Metsniku tee, Mõrra tee, Pirita tee, Randvere tee, Rummu tee, Supluse puiestee ja Toominga tänav.

Olulisemad objektid

Pirital asuvad Pirita sadam ning Tallinna alumine tuletorn. Asumi territooriumile jäävad Pirita kalmistu, Pirita kloostri varemed kui ka uus kloostrikompleks. Pirital asub Pirita linnaosavalitsus, Pirita Spordikeskus ning Pirita Vaba Aja Keskus.

Haridus ja kultuur

Pirital asub Pirita Majandusgümnaasium. Asumis tegutseb Pirita raamatukogu.

Loodus

Asumi territooriumil asub Pirita mets. Asumit läbivad Pirita jõgi, Teesuuoja ja Varsaallika oja. Suurem osa Pirita rannast jääb Pirita asumisse.
Udmurdid

Udmurdid (ka votjakid) on soomeugri rahvas, kelle peamine asustusala on Volga lisajõgede Kaama ja Vjatka vahel Udmurdi Vabariigis; pealinn on Iževsk. Neid elab veel Permi ja Kirovi oblastis ning Baškiiria (Baškortostani Vabariik) ja Tatari Vabariigis.
Aegade jooksul on udmurtide põhiline elatusala olnud teraviljakasvatus.
Udmurdi keel keel kuulub soome-ugri keelte permi rühma, lähim suguluskeel on komi keel.
Udmurte oli 1989. aasta andmetel 714 000, neist pidas emakeeleks oma rahvuskeelt 76,5%. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 552 299 udmurti.
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 193 udmurti, neist Tallinnas 60.
Eri rahvusrühma moodustavad Põhja-Udmurtias elavad bessermanid (umbes 10 000), kes on arvatavasti udmurdi keelele üle läinud Volga bulgaaride järeltulijad.
Bihać

Loodus

Asulast voolab läbi 244 km pikkune Sava lisajõgi Una.
Suveolümpiamängud

Suveolümpiamängud on kaasaegsete olümpiamängude suvespordialade võistlused, mis toimuvad iga nelja aasta järel.
Paide slaavi gümnaasium

Paide slaavi gümnaasium oli vene õppekeelega gümnaasium Järva maakonnas Paides. Kool suleti 2007, kui see liideti Paide ühisgümnaasiumiga.
Kool asutati 1969 Paide 2. keskkoolina. 1995 nimetati kool ümber Paide slaavi gümnaasiumiks.
San Quentini vangla

San Quentini vangla (inglise keeles San Quentin State Prison) on osariigi alluvusega vangla Ameerika Ühendriikides Californias Marini maakonnas San Quentinis.
Vangla asub San Francisco lahe kaldal. Selle geograafilised koordinaadid on 37° 56′ 15″ N, 122° 29′ 21″ W.
Vangla avati 1852. aastal ja see on California vanim vangla. San Quentin on ainus meestevangla Californias, kus viiakse täide surmanuhtlusi. Hukkamine teostatakse mürgisüstiga.
Vanglale kuulub 111 ha maad. Vangla kohtade arv on 3302, kuid 2012. aasta märtsi seisuga oli seal 3934 kinnipeetut. Eelarveaastal 2006/2007 oli vanglal 1718 töötajat ja asutuse eelarve oli 210 miljonit dollarit.
San Quentini vangla kinnipeetute seas on olnud kantrilaulja Merle Haggard, organisatsiooni Nation of Islam rajaja Wallace Fard Muhammad, saksofonimängija Art Pepper, näitleja Danny Trejo, kirjanik ja näitleja Edward Bunker, mõrvar Charles Manson.
San Quentinist on tehtud filme ja laule; seal on kontsertidega esinenud teiste seas Johnny Cash ja B. B. King.
Sinuhe Wallinheimo

Sinuhe Wallinheimo (sündinud 9. märtsil 1972 Turus) on Soome poliitik ja endine jäähokimängija (väravavaht).
Ta on mänginud Soome klubis JYP, Rootsi klubis Färjestads BK, USA klubides Springfield Falcons, Hershey Bears, Mobile Mysticks ja Mississippi Sea Wolves ning Saksamaa klubides Revierlöwen Oberhausen ja EHC Neuwied. 2008 mängis ta Moskva Dinamos. Ta on tulnud 1 korra Soome meistriks ja 2 korral Rootsi meistriks.
Wallinheimo mängis Soome koondises 11 kohtumises ja kuulus 2007. aasta maailmameistrivõistlustel hõbemedali võitnud meeskonda.
2008. aastal valti ta Jyväskylä linnavolikokku Koonderakonna nimekirjas. 2011. aasta Soome parlamendivalimistel valiti ta Koonderakonna nimekirjas Eduskunna liikmeks 4225 häälega.
Sinuhe Wallinheimo on abielus endise kõrgushüppaja Kaisa Wallinheimoga. Neil on kolm last.
Kill 'Em All

Fakte

Algselt oli kavas panna albumile nimeks "Metal Up Your Ass", kuid seda peeti plaadikompanii poolt liialt vulgaarseks, mistõttu see asendati vägivalda "propageeriva" pealkirjaga.
Album ei saavutanud väga suurt edu, kuid tõsiste metal'i fännide seas omandas ta peagi kultusplaadi maine. Enamasti peetakse Metallica debüütalbumit siiski liialt "tooreks".
Ruhja

Kaitsealused objektid

Linnas kasvab kaks looduskaitsealust põlispuud - Ruhja pärn ümbermõõduga 4,1 meetrit ja Ruhja mõisa haab ümbermõõduga 5,89 meetrit.
Ruhja ordulinnuse varemed on riikliku kaitse all. Samuti on kaitse all Ruhja kirik ja selle piirdemüür, mälestusmärk Ruhja vabastamisele, mälestusmärk Sējējs Arturs Alberingsile, Jānis Skujiņši mälestussammas Madona Orans ja kunstnik A. Alkšņise elupaik aadressil Rīgas iela 11a. Kohaliku kaitsea all on Ruhja linnavalitsuse maja aadressil Raiņa iela 3 ja elamu (endine haigla) aadressil Valdemāra iela 26.

Ajalugu

Ruhja linna tänapäevases piirides asus Liivi ordu Ruhja ordulinnus. Liivi sõja eel sai sellest üürikeseks ajaks Ruhja komtuurkonna keskus.
Ruhja oli Riia kubermangu ja Volmari kreisi Rūjiena ehk Ruhja kihelkonna keskus, Lätimaal. Pärisorjuse likvideerimisel kujunes asula aleviks.
Asulat läbis varem kitsarööpmeline Valga–Ruhja–Pärnu raudtee. Raudtee ümberehitamisel laiarööpmeliseks (Tallinna–Pärnu–Mõisaküla–Riia liin) viidi Ruhja raudteejaam linnast tunduvalt eemale. Ruhjani liiklesid reisirongid 1990. aastate keskpaigani, amortiseerunud raudtee likvideeriti 2005. aastal.
Linnaõigused sai aastal 1920. 1949–1959 oli Ruhja rajooni keskus. 2009. aastani kuulus Valmiera rajooni.
Ilmar Taska

Ilmar Taska (sündinud 21. mail 1953 Kirovis) on eesti filmilavastaja, -produtsent ja -stsenarist ning kirjanik. Ta lavastab ka teatris, on loonud Eesti esimese eratelekanali.
1990. aastal oli Oscari Gala segmentprodutsent. Aastatel 1993–1997 tegutses Kanal 2 loomise ja arendamisega

Elulugu

Ta lõpetas aastal 1971 Tallinna 22. Keskkooli ja aastal 1976 Ülevenemaalise Riikliku  Kinematograafia Instituudi (Moskva kinoinstituudi) filmiteadlasena. 1976–1978 töötas Tallinnfilmis stsenaariumide toimetuskolleegiumi liikmena, ta on tegelenud filmidega ""Hukkunud Alpinisti" hotell", "Navigaator Pirx" ja "Tuulte pesa". 
Aastal 1978 asus seoses abiellumisega elama Rootsi. Seal töötas ta näitlejana teatrigruppides Remote Control Productions ja Nordstjärna ning oli dokumentaalfilmi "Paul Wunderlich" režissöör. 1985. aastal sai Rootsi Instituudi ja Skandinaavia-Ameerika Fondi stipendiumid Ameerikasse, kus tegutses stsenaristi, produtsendi ja toimetajana. Oli aastatel 1987–1988 Ameerika-Nõukogude Filmiinitsiatiivi asepresident. Aastatel 1988–1990 töötas filmifirmas Fries Entertainment. Märkimisväärne on, et senini ainsa eestlasena on Taska tootnud ja kirjutanud Hollywoodi stuudio filmi ("Back in the USSR", 1991, Largo Ent. / 20th Century Fox) ja lavastanud õudusfilmi ("Thy Kingdom Come/Wings of Fear", 2010). Eestis lavastas Ilmar Taska mängufilmi "Täna öösel me ei maga" ja näidendi "Üks suveöö Rootsis". Viimane rääkis Andrei Tarkovskist ja pälvis Vene kultuuripreemia. 
2011. aastal avaldas Taska raamatu "Parem kui elu", mille esimeses osas kirjeldab värvikalt oma kohtumisi erinevate Hollywoodi tähtedega ja tööd legendaarses 20th Century Foxi stuudios. Raamatu teise osasse on koondatud lühijutud.
2014. aastal pälvis Taska Loomingu novellipreemia lühijutu eest "Pobeda".
2014. aastal avaldas Rootsi kirjastus Soleka Förlag Ilmar Taska lühijuttude kogumiku "Skönare än livet".
2015. aastal valiti Taska lühijutt "Apartment for Rent" Euroopa parimate hulka ja avaldati kogumikus "Best European Fiction 2016".
2016. aastal ilmus kirjastuses Varrak romaan "Pobeda 1946", mis sai palju positiivset vastukaja.
Ilmar Taska loomingut on tõlgitud inglise, rootsi, soome, taani, bulgaaria ja läti keelde.

Isiklikku

Ilmar Taska on Eduard Taska pojapoeg. Tal on poeg Kristian Taska. Tema õde Marje Taska on eesti ja rootsi kunstnik. Nende emapoolne vanaema Elisabeth Haman oli naistearst.
Tema elukaaslane on Hille Karm, kellega tal on poeg ja tütar, 2018. sündinud kaksikud.
Urmas Kukk

Urmas Kukk (sündinud 1965) on eesti vandeadvokaat.
Ta lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna 1992 ja Tallinna Ülikooli sotsiaalteaduskonna magistrikraadiga 2005.
1996–1999 töötas ta advokaadibüroos Concordia advokaadina, 1999–2000 Majandusministeeriumis õigusosakonna juhatajana, 2000–2002 Teede- ja Sideministeeriumis õigusosakonna juhataja ja asekantslerina. 2003–2008 oli ta Andmekaitse Inspektsiooni peadirektor. 2008. aastast on ta tagasi Eesti Advokatuuris, 2011. aastast töötab advokaadibüroos Kraavi & Partnerid.
Tõnu Tennisson

Tõnu Tennisson (? – 27. juuni 1974) oli eesti alpinist.
Ta on esimesi eesti alpiniste, kes on tõusnud NSV Liidu kõrgeima mäe tippu.
Ta astus Alpiklubi Firn liikmeks 1965. aastal.

Tipputõus Kommunismile

1970. aastal osales ta III Eesti Pamiiri ekspeditsioonis, mille käigus tõusis koos 7 kaaslasega Heino Paltseri juhtimisel Kommunismi mäetippu (7495 m, 5B raskuskategooria). Tõus Kommunismile oli Baltikumis esimene. Aasta lõpul kokkuvõtete tegemisel tunnistati see tõus Baltikumi parimaks.

Kõrgtraavers

1973. aastal võttis ta osa Priit Vürsti juhitud ekspeditsioonist Edela-Pamiiri Marxi ja Engelsi piirkonda, mille käigus sooritati Tennissoni juhtimisel kõrgtraavers Nikoladze (6250 m) – Karl Marxi mäetipp (6723 m; raskuskategooria 5B).

Hukkumine

1974. aastal võttis ta osa Ilmar Priimetsa juhtimisel ekspeditsioonist Lenini mäetipule (7134 m). Tippu tõusti kahe grupiga erinevatel marsruutidel. Tõnu Tennisson tegi kaasa Enn Saare juhtimisel 5-liikmelises grupis, kes valis tippu tõusmiseks mitte tavapärase harjapidi marsruudi, vaid ronimise mööda kaguseina (marsruudi raskuskategooria Vene süsteemi järgi 5B). 6800 m kõrgusel tabas neid laviin, milles hukkusid Tõnu Tennisson, Priit Vürst ja Eerik Reino.
Eesti Kalatööstus

Eesti Kalatööstuse Tootmiskoondis "Ookean"

Aastal 1970 sai ettevõtte nimeks Eesti Kalatööstuse Tootmiskoondis "Ookean"

Eesti Kalatööstus

ja aastal 1976 sai nime Eesti Kalatööstus.

Riiklik Aktsiaselts "Ookean"

1990ndatel muudeti ettevõte riiklikuks aktsiaseltsiks "Ookean", mis pankrotistus 1995. aastal.
Veteranid on loonud suhtlemiseks foorumiga kodulehe.
Anseküla kalmistu

Anseküla kalmistu on kalmistu Saare maakonnas Saaremaa vallas Imara külas. Kalmistu on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Kalmistul on II maailmasõjas hukkunute ühishaud (kultuurimälestis nr 4160).
Rutter Alev

Rutter Alev (kuni 1936 Rudolf Voldemar Alev; 14. aprill 1906 Kaelase-Libatse vald (Pärnu-Jaagupi kihelkond), Pärnumaa – 12. märts 1992 Thirlmere, Austraalia) oli Eesti (leitnant), Nõukogude Liidu (nooremleitnant) ja Saksamaa (kapten) sõjaväelane.
Marge Konsa

Marge Konsa (sündinud 27. aprillil 1973) on Eesti arheoloog.
2007. aastast on Konsa Tartu Ülikooli arheoloogiadoktorant. Tema uurimistöö puudutab üldiselt Eesti muinasaega. Alates 2009. aastast töötab ta ajaloo ja arheoloogia instituudi arheoloogia õppetooli projektijuhina.
Sekvents (luule)

Sekvents (ld sequentia 'järgnemine' – järgnes liturgias alleluiale) oli keskajal üks levinumaid vaimuliku luule vorme. Sekventse lauldi või retsiteeriti liturgias enne evangeeliumi kuulutamist.
Sekvents arenes varakristlikest hümnidest (alleluia vokaliisidele kujunenud troobid olid sekventside alged) ning selle ülesehitusele olid eeskujuks rahvalikud tantsulaulud (nt estampii). Tekstid olid tihti pühendatud kohaliku kiriku, kloostri või linna kaitsepühakule ja seetõttu kujunes paikkonniti välja väga erinev sekventsirepertuaar. Eriti palju sekventsitekste loodi teise aastatuhande algul, hiliskeskajal oli arvatavasti käibel ligi 5000 seda tüüpi laulu. 16. sajandi keskel pidas Trento kirikukogu seda traditsiooni liialt vabaks ja liiga ilmaliku laulu sarnaseks ning kaotas enamiku sekventsidest käibelt, jättes alles vaid mõne üksiku. Kunstmuusika kaudu on tuntuimaks saanud sekvents "Dies irae", mille autoriks on Tommaso da Celano.  Teised tuntumad sekventsid on näiteks "Ave maris stella" ja "Stabat mater".