google/wiki40b huggingface dataset:
ESTO

ESTO ehk ülemaailmsed eesti kultuuripäevad on väliseestlaste algatatud ülemaailmne eestlaste kogunemine, mis toimub iga nelja aasta tagant. Nädala jooksul toimuvad mitmesugused eesti kultuuriga seotud sündmused, väliseesti organisatsioonide kokkutulekud ja õhtuti omavahelisteks kohtumisteks Salakõrts. Traditsiooniliselt on ESTO kavas laulu- ja tantsupidu, rahvuskongress ning jumalateenistus.
ESTO-del on läbi aegade olnud täita ka poliitiline roll – selliste kogunemiste kaudu sai maailm sõnumeid okupeeritud Eesti kohta. Alates 1988. aastal Austraalias Melbourne'is toimunud kultuuripäevadest on ESTO-l osalenud ka Eesti esinejad. Melbourne'is toimunud V ESTO-l käisid näiteks Lennart Meri, Mart Laar, RAMi poistekoor ja Ivo Linna.
Esimesed ülemaailmsed eesti kultuuripäevad toimusid 1972. aastal Torontos. ESTO nime sai festival mõni aasta hiljem, nagu ka ESTO lipu, mis alates 1996. aastast on hoiul Eesti Rahva Muuseumis. XII ülemaailmsed eesti kultuuripäevad ehk ESTO 2019 toimuvad 27. juunist 3. juulini esmakordselt järjest kahes riigis – Eestis ja Soomes ning kolmes järjestikuses linnas – Helsingis, Tartus ja Tallinnas.
Juura mäed

Juura (prantsuse Jura) on mäestik Euroopas. See kulgeb edela-kirde suunas Reinist Rhône'ini. Mõlemad moodustavad mäestiku otsast läbi murdes kärestikke, Rein ka joa. Juura mägede suurim kõrgus on 1719 meetrit.
Juura mäed on andnud nime Juura kronostratigraafilisele üksusele.
Templetoni auhind

Templetoni auhind on iga-aastane Templetoni fondi auhind.
Auhind asutati 1973. aastal, esialgse nimega (kehtis kuni 2001. aastani) "Templetoni auhind progressi eest religioonis". Auhinda määrati mitte ainult vaimulikele ja teoloogidele, vaid ja füüsikutele, filosoofidele, filantroopidele ja teistele vaimse sfääri esindajatele. Laureaatideks võisid saada ükskõik millise usutunnistusega isikud, ka ateistid, sest kohtunikke (žürii liikmeid) huvitas eelkõige isiku panus teaduse, kultuuri ja muudes sfäärides. Aastatel 2002–2008 kandis auhind nime "Templetoni auhind edu eest uurimistöös või avastuste eest vaimse elu sfääris".
Auhinnatseremooniad peetakse prints Philipi osavõtul Buckinghami palees. Auhinna rahaline väärtus oli 2015. aastal 1 200 000 Inglise naela. Kui Templetoni fondi asutaja John Templeton 1973. aastal auhinna asutas, kehtestas ta reegli, mida tänaseni pole rikutud: auhinna rahaline väärtus ei peaks Nobeli auhinna summast väiksem olema, sest metseeni veendumuse kohaselt pole teened vaimses sfääris vähem olulised kui saavutused teistes inimtegevuse valdkondades.

Kriitika

Auhinna kontseptsioon, mis üritab teadust ja religiooni lepitada, tundub skeptikutele absurdsena. Üks tuntumaid religiooni kriitikuid Richard Dawkins kirjutas, et Templetoni auhind on soliidne rahahunnik, mis "tavaliselt määratakse teadlasele, kes on valmis ütlema midagi meeldivat religiooni kohta". California Tehnoloogiainstituudi füüsikaprofessor Sean M. Carroll heitis ette oma kolleegidele, et nad on vastu võtnud Templetoni fondi uurimistoetusi, kuigi ei jaga fondi asutaja usulisi tõekspidamisi. Nobeli füüsikaauhinna laureaat Martinus Veltman on salvavalt märkinud, et auhind "teenib sillana terve mõistuse ja mõttetuse vahel."
Inga Sarand

Inga Sarand (sündinud 3. juulil 1966 Tallinnas) on eesti mikrobioloog.
1983. aastal lõpetas ta Tallinna 26. Keskkooli ja 1988. aastal Leningradi Riikliku Ülikooli bioloogia ja maauurimise osakonna.
Kumari päevamärk

Kumari päevamärk on endine päevamärk Lääne maakonnas Haapsalu linnas Kumari laiul.
Kumari päevamärgi geograafilised koordinaadid on 58° 45′ 47″ N, 23° 20′ 39″ E.
Kumari laiul oli ametlik meremärk esmakordselt 1851. aastal.
Päevamärgiks on punaseks värvitud metallpost. Märgi kõrgus on 11 meetrit.
Kumari päevamärk tühistati 2009. aastal, sellest ajast märki navigatsiooni abivahendina ei kasutata. Märgi number Veeteede Ameti registris oli 739.
Kassándra poolsaar

Kassándra poolsaar (kreeka keeles Κασσάνδρα) ehk Pallíni poolsaar (Παλλήνη) on poolsaar Kreeka põhjaosas, Chalkidike poolsaare edelaosa. Selle kirderannikut ümbritseb Egeuse mere Kassándra laht ja edelarannikut Therme laht.
Poolsaare keskasula ja Kassándra valla halduskeskus on Kassándreia linn.
Heli Lints

Heli Lints (sündinud 26. oktoobril 1963) on Kivi-Vigala Rahvamaja juhataja, Vigala valla volikogu liige ja Vigala Külade Keskuse kontaktisik.
Anton Luts

Anton Luts (ka Anton Lutsu; 24. oktoober (vkj, teistel andmetel 24. september) 1853 Are küla, Uuemõisa vald, Pöide kihelkond – 11. november (vkj) 1897) oli eesti rahvusliku liikumise juhte Saaremaal.
Luts sündis Are külas Lutsu talus. Ta õppis Goldingeni õpetajate seminaris ning töötas hiljem Kuressaare Eeskujuliku Kihelkonnakooli juhatajana. Ta kuulus Eesti Kirjameeste Seltsi, oli Eesti Aleksandrikooli liikumise aktivist ning kuulus 1881. aastal ajalehe Valgus nõukokku. Ta oli ka üks Kuressaare Eesti Seltsi asutajaid ja selle aktiviste. Luts oli seega üks väheseid aktiivseid rahvusliku liikumise tegelasi Saaremaal.
Ta on maetud Tornimäe kalmistule.

Mälestuse jäädvustamine

Kuressaares on Anton Lutsu tänav.
Mladen Ivanić

Mladen Ivanić (serbia keeles Младен Иванић; sündinud 16. septembril 1958 Sanski Mostis) on serblasest Bosnia ja Hertsegoviina poliitik, alates 17. novembrist 2014 Bosnia ja Hertsegoviina presidentuuri liige. Ta on olnud 17. novembrist 2014 kuni 17. juulini 2015 ja uuesti alates 17. novembrist 2016 ühtlasi presidentuuri esimees.
Mladen Ivanićil on doktorikraad majandusteaduses. Ta on Demokraatliku Progressi Partei esimees.
Aastatel 2001–2003 oli ta Serblaste Vabariigi peaminister ning 2003–2007 Bosnia ja Hertsegoviina välisminister.
Klaus Gysi

Klaus Gysi (3. märts 1912 Berliin – 6. märts 1999 Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.
Klaus Gysi isa oli arst, ema töötas raamatupidajana. Klaus Gysi oli osaliselt juudi päritolu: tema isapoolne vanaema ja emapoolne vanavanaisa olid juudi rahvusest.1928. aastal astus Klaus Gysi Saksamaa Kommunistlikku Noorsooühingusse ja 1931. aastal Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. Gümnaasiumi lõpetamise järel õppis ta aastatel 1931–1935 rahvamajandust Frankfurdis, Pariisis ja Berliinis. Poliitilise tegevuse tõttu eksmatrikuleeriti ta 1935. aastal Berliini Humboldti Ülikoolist. Ta jätkas õpinguid 1936. aastal Cambridge'i Ülikoolis ja hiljem Pariisis. 1939–1940 oli ta Prantsusmaal interneeritud. Saksa okupatsiooni ajal oli ta põranda all ja võttis osa vastupanuliikumisest.
Teise maailmasõja ajal tuli Klaus Gysi illegaalselt Berliini tagasi. 1946. aastal astus ta Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. 1945–1948 oli ta ajakirja Aufbau: Kulturpolitische Monatsschrift toimetaja. 1952–1957 töötas ta kirjastuses Volk und Wissen. 1957–1966 oli ta kirjastuse Aufbau juhataja. 1945–1977 oli ta Saksa DV Kultuuriliidu presiidiumi sekretariaadi liige, liidusekretär ja lõpuks presiidiumi liige. 1949–1954 ja 1967–1990 oli ta ka Rahvakoja (parlamendi) liige.
12. jaanuarist 1966 kuni 1973. aastani oli Klaus Gysi Saksa DV kultuuriminister. 1973–1978 oli ta Saksa DV saadik Itaalias, Vatikanis ja Maltal. 1979–1988 oli ta Saksa DV kirikuküsimuste riigisekretär.

Isiklikku

Saksa vasakpoolne poliitik Gregor Gysi (sünd. 1948) on Klaus Gysi poeg.
Eesti Langevarjuklubi

Lennukid

Kaheksa aastat hüpati renditud lennukitelt.
2006. aasta sügisel ostis klubi lennuki Britten Norman BN-2A Islander (pildil), millele klubi langevarjurid andsid hüüdnime Brita. Lennuk mudelinumbriga BN-2A-26 oli valmistatud 1969. aastal seerianumbriga 48; Eestis kandis lennumasin registreerimisnumbrit ES-PNA. 2012. aasta sügisel müüs Eesti Langevarjuklubi lennuki maha. Brita oli üks kaheksast lennukist, mida kasutati James Bond'i-filmi 007 Spectre võtete ajal langevarjuhüpete jaoks; neist lennukõlbulikke oli vaid kaks.
2015. aasta suvest on kasutab Eesti Langevarjuklubi lennukit Pilatus PC-6 Porter, mis pärineb aastast 2006.

Parasummer

Iga-aastaselt peetakse ka langevarjurite treeninglaagrit ParaSummer. Esimene treeninglaager toimus 1999. aastal. Seni rekordilisem ParaSummer toimus aastal 2005, mil kaheksa päeva jooksul tegid 12. riigi hüppajad kokku 3084 hüpet. Üheskoos välismaalastega tehti tookord tänaseni suurim Eesti taevas olnud 21. liikmest koosnev kujund vabalangemises.
ParaSummeril hüpatakse 10 päeva jutti 9st-20ni (muidugi kui ilm lubab), õhtuti toimuvad teoreetilised õpitoad erinevate vabalangemise ja tiibvarjuga lendamise alaliikide omandamiseks. Lennuväli on tavaliselt avatud ka pealtvaatajaile. Külastajatel on võimalus proovida ka tandemhüpet 3500m kõrguselt koos videosalvestusega.

Rekordid

Senine ametlik kujundhüppamise rekord pärineb aastast 2001, mil Eesti langevarjurid moodustasid langevarjurite treeninglaagri Parasummer ajal 10st varjurist koosneva kujundi. 2005. aasta hüppelaagris tehti 21st inimesest koosnev kujund, mis aga ei läinud kirja ametliku rekordina, sest hüppajate seas oli ka välismaalasi. 2008. aasta augusti Rootsi hüppelaagris võeti aga sihiks 17st eestlasest koosnev kujund, mis edukalt ka ära tehti. (Hetkel ootab rekord veel ametlik kinnitus FAI kohtunike poolt.)
Rekordiürituse Rootsis tegemise põhjuseks olid sealse langevarjuklubi suuremad lennukid Twin Otter ja Cessna Caravan, mis mahutavad rohkem langevarjureid kui Eesti Langevarjuklubi hüppelennuk Brita.
Fredrik Gottlieb Slöör

Fredrik Gottlieb Slöör (26. jaanuar 1835 Viipuri – 14. oktoober 1889 Serepetta) oli Ingerimaa vaimulik.
Ta lõpetas Viiburis gümnaasiumi ja immatrikuleeriti 23. septembril 1853 Helsingi Ülikooli usuteaduskonna üliõpilaseks. Ordineeriti aastal 1857 Porvoos õpetajaks. Oli Ingerimaal vaimulik ja aastatel 1857–1859 abivaimulik. Teeninud ka adjunktina Skuoritsa kogudust (aastal 1860). Serepetta koguduse õpetaja oli aastatel 1868–1889.

Isiklikku

Tema poeg Georg Frithjof Slöör oli Narva-Jõesuu Niguliste koguduse ja Narva soome-rootsi Püha Mihkli koguduse õpetaja, hiljem mitme Ida-Soome koguduse õpetaja.
Tetelminde mõis

Tetelminde mõis (Tetelmindes muiža, ka Teteles muiža) on mõis Lätis Ozolnieki piirkonnas Cena vallas Teteles. Saksa keeles Tetelmuende.
Kunagi Behride suguvõsale kuulunud mõisasüdame territooriumil asub praegu põhikool. Mõisakompleks hävis aastal 1919 bermondtiaadi ajal, säilinud on vaid üks hoone. Aastal 1840 Lielupe jõe äärde püstitatud vaatetorn olevat rajatud seal jahil viibinud tulevase tsaari Aleksander III vastuvõtuks. Torni ümber on jõe kallastel mõisa park.
Väravavaht

Väravavaht on sportmängudes mängija, kelle peaülesanne on takistada mänguvahendi (palli, litri vms) sattumist oma võistkonna väravasse. Selline positsioon on teiste seas jalgpallis, jääpallis, jäähokis, käsipallis, maahokis, saalihokis ja veepallis. Väravavahtidele kehtivad tihtilugu erireeglid (nt käega mängimine jalgpallis) ja nad kannavad erivarustust (nt kaitsemask ja -polsterdus jäähokis).
Kohtuhaamer

Kohtuhaamer on kohtutes, riigiasutustes või ka mujal (nt oksjonitel) kasutatav tseremoniaalne haamer.
Tavaliselt lüüakse puidust kohtuhaamrit spetsiaalse puidust aluse vastu, et kõla oleks tugevam. Seda kasutatakse, et märkida olulise otsuse vastuvõtmist, muudel tähelepanu nõudvatel silmapilkudel või auditooriumi korrale kutsumiseks.
Haamrilöök sümboliseerib ajas muidu tajumatut lõpliku otsuse kehtima hakkamise täpset aega.
Eestis kasutab kohtuhaamrit Riigikogu esimees.

Ajalugu

Keskaegselt Inglismaalt on teateid, et mõningaid kokkuleppeid sõlmiti maakohtutes "haamrilöökide" saatel.
Lusikanuga

Lusikanuga on väike kõvera teraga nuga, mida kasutatakse puulusikate ja -kulpide õõnestamiseks.
Fra Mauro

Elulugu

Fra Mauro pidi sündima enne aastat 1400 või selle paiku. Oma nooruses oli Mauro kaupmehe ja sõdurina palju reisinud ning ta oli tuttav ka Lähis-Idaga. Tema andmed leiduvad kloostri dokumentides alates aastast 1409. Kloostri ilmikust liikmena oli ta palgatud just kaartide koostajaks. Kloostri dokumentides on tema peamise tööna kirjas küll kloostri rentide kogumine, kuid alates 1450. aastatest on teda mainitud kui sarja maailmakaartide loojat.
Olgugi et sel ajal ei saanud ta oma religioosse staatuse tõttu enam vabalt reisida, pidas ta sageli linna kaupmeestega nõu pärast seda, kui viimased olid ülemerereisidelt naasnud. 1450. aastaks koostas ta tohutu maailmakaardi (nn mappa mundi), mis oli üllatavalt täpne ja millele oli kirjutatud ulatuslikke tema aja geograafiateadmisi peegeldavaid kommentaare. Kaarti tuntakse tänapäeval nimega "Fra Mauro kaart".

Teisi töid

Teada on kaks säilinud Fra Mauro koostatud kaartide koopiat. Üks on Vatikani Raamatukogus olev merekaart, mille andis 1944. aastal välja Roberto Almagià.
Teine teadaolev Fra Mauro kaart tunti ära siis, kui seda müüdi aastal 1984 Milanos toimunud oksjonil – tegemist on 1541. aastast pärineva koopiaga, millele on Irákleio linnas alla kirjutanud kartograaf Giorgio Sideri (tuntud ka kui Giorgio Callapoda). Kaart on nüüd osa erakogust, mis asub tõenäoliselt Prantsusmaal.

Austusavaldused

Fra Mauro järgi on saanud nime üks Kuul asuv kraater ja sellega seotud moodustis. Apollo 13 kuumissioon pidi just Fra Mauro nime kandvat moodustist uurima, kuid selle pardal toimunud plahvatuse tõttu pidi meeskond naasma Maale ilma Kuul maandumata. Moodustist uurisid lõpuks Apollo 14 missiooni astronaudid 1971. aasta veebruaris.
Jenesien

Geograafia

2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 2952 inimest ja valla pindala on 69.0km².
Jenesien külgneb järgmiste valdadega: Bolzano, Mölten, Ritten, Sarntal ja Terlan.

Frazioni

Jenesieni vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Afing (Avigna), Flaas (Valas), Glaning (Cologna) ja Nobls (Montoppio).

Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 97.79% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 3.07% itaalia keelt ja 0.14% ladiini keelt.
Krüüsel

Levila

Krüüsel on levinud Vaikse ja Atlandi ookeani ning Põhja-Jäämere mandri ja saarte randadel. Eestis pesitseb ta vähe. Ta asustab kaljuseid rannikuid, kus võib pesitseda kolooniatena või paariti. Areaali lõunaosas on ta paigalind, põhjaosas hulgulind. Ta peab saama vaba vett ning selleks kõlbavad isegi lahvandused ja jääpraod.
Eestis on krüüsel haruldane haudelind ja väikesearvuline läbirändaja ning talvituja.
Eestis hinnatakse krüüsli pesitsusaegset arvukust 20–40 paarile, talvist arvukust 1000–3000 isendile .
Krüüsel saabub Eestisse mai alguses ja lahkub septembris. Krüüsel on Eestis II kaitsekategooria liik.

Välimus

Krüüsli pikkus on 32–38 cm ja tiibade siruulatus 49–58 cm, kaal 340–500 g. Vanalind hundsulestikus on must, suure valge tiivalaiguga, seljapoolel roheka helgiga, alapoolel pruun, punaste jalgade ja tumeda nokaga. Talvel on ülapruun mustjaspruun valgete tähnidega, alapool valge. Puhkesulestik on ülapool helehall, kirjatud tumeda mustriga. Krüüsli noorlind erineb puhkesulestikus vanalinnust tumedama lauba ja tumedavöödiliste tiivalaikude poolest. Teise eluaasta suvel omandab ta vanalinnuga sarnase sulestiku, ent küünra-kattesulgede tumeda mustri tõttu võib ta näida üleni mustana. Krüüsel lendab sirgjooneliselt ja kiirete tiivalöökidega. Häälitsused on vilistavad.

Pesitsemine

Krüüsel pesitseb Holarktika kaljustel randadel, kaljudel ja saartel Atlandi ookeani põhjaosa ja Põhja-Ameerika idaosa rannikul.
Pesapaigale saabub krüüsel hilja: juunis, areaali põhjaosas isegi juulis. See tuleb asjaolust, et krüüsel armastab pesitseda kaljulõhedes, aga need võivad olla talvel kõvasti lund täis tuisanud ja sulavad lahti aeglaselt.
Kurnas on kaks, harva üks muna. Muna suurus on 57–65 × 38–44 mm. Vanemad hauvad mune 27–38 päeva. Pojad kooruvad juuli alguses ja keskel. Koorunud pojad on kaetud tiheda pehme süsimusta udusulestikuga. Udusuled on keha alapoolel veidi tihedamad. Nähtavasti kaitseb see poegi alajahtumise eest, sest pesa põhi on niiske ja vahel isegi märg.
Nikolai Degtjarenko

Hariduskäik

1995. aastal lõpetas kiitusega lõpetas Jõhvi Kunstikooli.
1999. aastal lõpetas Kohtla-Järve Tammiku Gümnaasiumi.
2003. aastal sai tehnikateaduste bakalaureusekraadi tootearenduse valdkonnas Tallinna Tehnikaülikoolis (TTÜ).
2007. aastal omandas tehnikateaduste magistrikraadi tootearenduse ja juhtimise valdkonnas Tallinna Tehnikaülikoolis (TTÜ).
2013. aastal sai doktorikraadi Peterburi Riiklikus Inseneriteaduse ja Majanduse Ülikoolis ENGECON (Saint-Petersburg State Academy for Engineering and Economics).
Lisaks on läbinud koolituse Columbia ülikoolis New Yorgis 2001. aastal ja 2003. aastal osalenud Tallinnas International Republican Institute'i kursustel „Valimiskampaaniate läbiviimise oskused tsentristlikes ja vasakpoolsetes erakondades“.

Ühiskondlik-poliitiline tegevus

Üliõpilasena valiti Nikolai Degtjarenko korduvalt Tallinna Tehnikaülikooli Üliõpilasesindusse. Septembrist 2004 kuni septembrini 2005 oli ta Tallinna Tehnikaülikooli nõukogu liige. 
Aastal 2002 astus ta Eesti Keskerakonna Noortekogusse, ajavahemikul 30.07.2003 - 20.11.2017 oli Keskerakonna liige. Aastatel 2004, 2006 ja 2008 valiti ta Keskerakonna Noortekogu juhatusse.
Maist 2006 kuni augustini 2008 oli Nikolai Degtjarenko Tallinna linnavolikogu liige, tegutsedes linnavara ja linnamajanduse komisjonis ning oli Tallinna Eluasemefondi nõukogu liige. 2008. aastal oli keskerakondlane Nikolai Degtjarenko ainus volikogu liige, kes külastas kõiki volikogu istungeid. 2008. aastal valiti ta Mustamäe linnaosa halduskogu kultuuri-, spordi- ja hariduskomisjoni esimeheks.
Degtjarenko oli Tallinna linnavolikogus 2008. aasta augusti lõpuni, seejärel sai Mustamäe linnaosa asevanemaks. 
Mustamäe linnaosa valitsuses töötas Degtjarenko kuni 2010. aastani.
2013. aastal valiti ta VII koosseisu Maardu linnavolikogu liikmeks. 2016. aastast on ta Maardu linnavolikogu Keskfraktsiooni aseesimees. Ta astus Keskerakonnast välja 2017.aastal. Kohalikel valimistel 2017. aastal valiti tagasi VIII koosseisu Maardu linnavolikogu liikmeks, saades kõikidest linnavolikogu saadikukandidaatidest häälte arvu poolest isiklikult teise valimistulemuse.
2019. aastal esitati Riigikogu valimiste kampaania ajal EÜVP peaministrikandidaadiks.
Nikolai Degtjarenko on Noorsoopoliitika Instituudi juhatuse liige ja Ühiskonna Arengu Instituudi direktor ning tegeleb rahvusvahelise ettevõtlusega.

Isiklik

Nikolai Degtjarenko on abielus Olgaga. Ta on sertifitseeritud sukelduja ja purjetaja. Pikka aega olnud KVN Eesti žürii liige.
Taimi Paal

Taimi Paal (kuni 1972 Taimi Ilves; sündinud 29. jaanuaril 1947 Misso vallas Võrumaal) on Eesti botaanik.

Elulugu

Ta lõpetas 1965 Fr. R. Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli, 1974 TRÜ bioloogiaosakonna, 1983 Leedu TA Botaanika Instituudi kaugõppeaspirantuuri. Bioloogiakandidaat (1983, TRÜ), väitekiri "Pohla (Vaccinium vitis-idaea L.) tsönopopulatsioonide struktuur ja produktiivsus Kivatši looduskaitseala männikutes".
Oli 1965–1968 Obinitsa 8-klassilise kooli õpetaja, 1974–1975 Saku lasteaia kasvataja, 1975–1980 Karjalas Kivatši looduskaitseala laborant, 1980–1983 nooremteadur, 1983–1986 Jõgeva Metsamajandi nooremteadur, 1986–1996 Eesti Metsainstituudi vanemteadur, 1996–2004 EPMÜ metsandusliku uurimisinstituudi vanemteadur, 2005– EMÜ metsandus- ja maaehitusinstituudi vanemteadur.

Teadustöö

Paal on uurinud metsamarjade (põhiliselt pohla) populatsioone ja varusid, erisuguste kultiveerimisviiside mõju metsamarjade saagikusele ja kvaliteedile, looduslike häiringute ja inimtegevuse mõju metsaökosüsteemidele. Tegelenud ka metsamarjade (peamiselt pohl, mustikas) kultuuristamise, aretamise ja kaitsega.
Võtnud osa ekspeditsioonist Koola poolsaarele (1972), Baikalile (1980) ja Sahhalinile (1990).

Isiklikku

Taimi Paal on talupidaja tütar.
Tema onu Aleksander Luhamets oli ja onupoeg Joel Luhamets on eesti vaimulik.
Tema abikaasa Jaanus Paal on geobotaanik ja taimeökoloog.
Mai Lumiste

Mai Lumiste (õieti Maie-Lea; 23. juuni 1931 Narva - 12. jaanuar 1985 Tallinn) oli eesti kunstiajaloolane.

Elukäik

Mai Lumiste sündis 1932. aastal Narvas sõjaväelase perekonnas. Õppis Narva 3. algkoolis ja Tallinna 28. 7-klassilises koolis, lõpetas 1950. aastal Tallinna 10. keskkooli. Pärast I. Repini nim Kunstiinstituudi lõpetamist Leningradis kunstiteooria ja -ajaloo erialal 1955. aastal oli kogu tema edasine elu ja töö seotud Tallinnaga. Kaitses 1975 kunsteaduse kandidaadi väitekirja "Eesti maal ja skulptuur 16. sajandi ja 17. sajandi I poolel".
Töötanud mõnda aega Kunstimälestiste Kaitse Inspektsioonis, täiendas ta end Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi aspirantuuris, mille lõpetas 1965. Samast aastast asus Mai Lumiste tööle Vabariiklikku Restaureerimisvalitsusse. Alates 1978. aastast töötas Eesti NSV Ehituskomitee Kultuurimälestiste Riikliku Projekteerimise Instituudi Tallinna osakonna peaspetsialistina.

Loominguline tegevus

Tema peamiseks uurimisalaks oli Eesti renessansi- ja barokiajastu kunst. Mai Lumiste oli ligi 15 aastat tegev Niguliste kiriku arhitektuurilis-ajaloolisel uurimisel ja rekonstruktsiooni väljatöötamisel. Tema juhtida oli ka Pühavaimu kiriku restaureerimistööd.
Kirjutanud rohkesti artikleid ja uurimusi, sealhulgas "Tallinna Surmatants" (1976 ), artiklid albumis "Madalmaade maalikunst XV — XVIII sajandil" ja koguteoses "Eesti kunsti ajalugu" (1975 ). Viimase eest sai Mai Lumiste autorite kollektiivi liikmena Nõukogude Eesti preemia.

Isiklikku

Oli abielus arhitektuuriajaloolase Rasmus Kangropooliga.
Komparaator (digitaaltehnika)

Binaarkomparaator ehk koodikomparaator ehk kahendarvude komparaator on digitaalelektroonikas selline lülitus, mis võrdleb kahte koodi või arvu (digitaalset väärtust).
Samasuskomparaatoriga (equality comparator) tehakse kindlaks kas väärtused on võrdsed või mitte.
Amplituudikomparaatori (magnitude comparator) abil tehakse kindlaks, kas esimene võrreldav väärtus on suurem kui või väiksem kui teine.
Aadressikomparaatorit (address comparator, identity comparator) kasutatakse kindlate aadresside äratundmiseks. Aadressikomparaatorid võivad olla fikseeritud aadressiga või seadistatavad ehk programmeeritavad (fuse programmable).
Impulsside faasi võrdlemiseks kasutatakse faasikomparaatoreid. Analoogelektroonikas kasutatakse pingekomparaatoreid.
Relyzer

Relyzer oli Eesti punkansambel.
Purtse org

Purtse org suubub Tallinna–Narva maantee lähedal samanimelisse klindilahte. Oru sügavnemine algab Püssi linna lähedal. Püssi ja Tallinna–Narva maantee vahel on oru sügavus 5–10 meetrit. Tallinna–Narva maanteest põhja poole suureneb oru sügavus 15 meetrini. Oru laius on alguses 50–100 m, umbes 1,5 km enne suuet oru laius suureneb poolesaja meetrini.
Purtse orgu on uurinud teenekas geomorfoloog August Tammekann (1926). Arvatakse, et Purtse jõeorg paikneb osaliselt vana Kvaternaari-eelse oru kohal.
Rannu vasallilinnus

Ajalugu

Ürikute järgi kuulus Rannu linnus 1224. aastal Hans von Dolenile. Rannu vasallilinnuse ehitusaeg pole teada, aga arvatakse, et kivilinnus ehitati 1288. aastal. 1466 ostis linnuse Otto Dolenilt Bertram von Tiesenhausen. Linnus oli Tiesenhausenite suguvõsa käes, kuni hävis Liivi sõjas 1558.
Kahjuks pole säilinud ühtki joonist linnusest ja seetõttu võib ainult oletada, milline see välja nägi. Ajaloolaste arvates oli see kastellitaoline linnus, mis oli piiratud põllu- ja telliskividest ringmüüriga. Linnuse hoovil oli oletatavasti üks massiivne kiviehitis.
Heinaste merekooli muuseum

Heinaste merekooli muuseum (läti keeles Ainažu jūrskolas muzejs) on Riia ajaloo ja laevanduse muuseumi filiaal, mis asub Lätis Heinastes (Ainaži) kunagise Baltimaade esimese merekooli hoones. Muuseum avati külastajaile 20. juulil 1969.