google/wiki40b huggingface dataset:
Liepupe kirikumõis

Liepupe kirikumõis (saksa keeles Pernigel Pastorat, läti keeles Liepupes mācītājmuiža) oli kirikumõis Liivimaal Volmari kreisis Liepupe kihelkonnas. Tänapäeval jäävad nii kirik kui mõisakompleks Salatsi piirkonda Liepupe valla Jelgavkrasti küla maadele.
Kirikumõisa maad, millel ka Liepupe kirik asub, olevat piiskop Michael Hildebrandile aastal 1501 koostatud aruande põhjal eraldatud juba aastal 1372.
Liepupe kirikumõisa pärn on looduskaitse all.
Tina Weirather

Tina Weirather (sündinud 24. mail 1989 Vaduzis) on Liechtensteini mäesuusataja. Tema vanemad ema Hanni Wenzel ja isa Harti Weirather on endised mäesuusatajad.
Juunioride maailmameistrivõistlustel 2006. aastal Mont Sainte-Anne'is võitis Weirather kuldmedali suurslaalomis. Aasta hiljem Altenmarktis tuli ta juunioride maailmameistriks kiirlaskumises. Samal aastal sai ta juunioride MM-il veel kaks hõbemedalit suurslaalomis ja ülisuurslaalomis. 2009. aasta juunioride MM-il Garmisch-Partenkirchenis oli ta suurslaalomis teine.
Esimese medali maailmameistrivõistlustelt võitis ta 2017. aastal Sankt Moritzis, kui võitis ülisuurslaalomis hõbemedali.
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis võitis ta oma esimese olümpiamedali, kui sai ülisuurslaalomis pronksi. See oli Liechtensteini esimene medal taliolümpiamängudel pärast 1988. aastat.
Esimese võistluse maailma karikavõistlustel tegi Weirather Söldenis 22. oktoobril 2005 suurslaalomis, kus ta oli esimese laskumise järel 77 startinu seas 55. kohal ja selle tulemusega ta teisele laskumisele ei pääsenud. Esimest korda punktikohale, ehk 30 parema hulka pääsest ta Reiteralmis 2006. aasta detsembris Alpi kahevõistluses, kui ta sai 22. koha. Poodiumile pääses Weirather esimest korda Lake Louise'is 2. detsembril 2011 kiirlaskumises, kui ta sai 2. koha. Esimese etapivõidu sai ta 1. märtsil 2013 Garmisch-Partenkirchenis ülisuurslaalomis.
Mõrra tänav (Pärnu)

Mõrra tänav on tänav Pärnus Vana-Pärnu linnaosas.
Tänav saab alguse Haapsalu maanteelt, kulgeb edelasse ja lõppeb umbes 600 meetri pärast Merekalda tänaval.
Tänav sai nime 1. juunil 1932.
Liepupe mõis

Liepupe mõis (saksa keeles Pernigel, läti keeles Liepupe muiža) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Liepupe kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisakompleks Salatsi piirkonda Liepupe valla Liepupe küla maadele.

Ajalugu

Mõis kujunes  XIV sajandil, mil selle omanikuks sai Sander Pernendgel, temalt ostis selle aga Henneke Pitkeuer. Riia peapiiskopkond muutis Liepupe kihelkonna maad aastal 1402 lääniks, mis  kuulus aastast 1403 Vietinghoffidele, seejärel Uexküllidele, aastast 1467 Koskullidele, aastast 1490 Rosenitele. Aastal 1630 oli mõis Tiesenhausenite valdus.
Kui Liivimaa Venemaa koosseis läks, kuulus mõis Meckide suguvõsale. Meckide ajal valmis ka mõisa peahoone. Aastal 1829 läks mõis Saengerite suguvõsa valdusesse, kuuludes neile kuni võõrandamiseni aastal 1920.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal koos Sproģi mõisaga 4 ja 3/4 adramaad, neile allus 218 mees- ning 275 naishinge. Aastal 1757 oli adramaid 8 ja 3/4, aastal 1734 aga 5 ja 7/8. Aastal 1688 oli mõisade suurus 13 ja 1/2 adramaad, aastal 1641 aga seitse adramaad. Aastal 1832 oli mõisadel adramaid 8 ja 11/20, aastal 1881 aga 7 ja 42/80, lisaks 9 ja ˇ4/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses. Võõrandamise ajal kuulus mõisale 2498 hektarit maad.

Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis:  Kikellei.

Mõisaansambel

Mõisa barokkstiilis peahoone ehitas Christoph Haberlandi isa Johann Andreas Haberland. Hoone on kahekorruseline. Võõrandamise järel rajati hoonesse põllumajanduskool. Teise maailmasõja järel asus seal Liepupe sovhoosi kontorihoone. Aastast 2004 asub seal võõrastemaja. Säilinud on ka mitmed kõrvalhooned, sealhulgas mõisavalitseja maja, ja 3,5 hektari suurune park. See rajati juba XVIII sajandi lõpus, ent tänapäevase ilme andsid sellele Saengerid XIX sajandi üheksakümnendatel aastatel.
Liepupe mõisakompleks, sealsed park ja eluhoone ning eluhoone kaheksa toa laed, fassaadi dekoratiivsed reljeefid ja uksed on riikliku kaitse all olevad kultuurimälestised. Kohaliku kaitse all on Liepupe mõisa suur moonakamaja ja tõllakuur.
Mõisa juures kasvav Liepupe tamm (ümbermõõt 4.1 m) on looduskaitse all.
2 eKr

2. aasta eKr
Vindavi komtuur

Vindavi ehk Ventspilsi komtuur (saksa keeles Komtur von Windau) oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Vindavi komtuurkonda.
Esimene teadaolev komtuur astus ametisse aastal 1291. Viimane astus ametist tagasi 1560. aastal, kuid endine maamarssal Jasper von Münster oli aastatel 1561–1562 komtuurkonna valitsejaks. Vindavi komtuur polnud kuigi oluline ordukäsknik ega kuulunud ordut juhtinud siseringi.
Loona asulakoht

Loona asulakoht on asulakoht Saare maakonnas Saaremaa vallas Kiirassaare külas endisaegse Loona mõisa alal.
Asulakohta uuriti 1956 Aita Kustini ja 1957 Lembit Jaanitsa juhendamisel. Asulakohta dateeritakse 2. aastatuhande II-III veerandisse eKr. Uurimistel leiti peamiselt kamm- ja nöörornamendiga ning kriibitud pinnaga savinõukildusid. Leitud loomaluudest kuulusid 72% hülgetele, mis viitab hülgejahile.
Asulakoha juures asub Loona kivikalme.
Kunda savimaardla

Kunda savimaardla on üleriigilise tähtsusega savimaardla, mis asub Lääne-Viru maakonnas Kunda linnas. Maardla pindala on 81 ha.
Tootsa kihi paksus on keskmiselt 34,1 m ja geoloogiliselt on see Kambriumi ladestu Lontova kihistu savi. Maardla katendi paksus on maksimaalselt 3,7 m.
Maardla savist on valmistatud portlandtsemendiklinkrit.
Karjane (tähtkuju)

Karjane (varem ka Karjus; ladina Boötes, lühend Boo) on põhjataeva tähtkuju.
Karjane on üks Ptolemaiose Almagestis loetletud 48 tähtkujust.
Karjase tähtkuju katab 907 ruutkraadi taevast ja on ulatuselt 88 tähtkuju seas 13. kohal. Selle heledaim täht on Arcturus (α Bootis) tähesuurusega -0,05ᵐ ja kaugusega 36,7 valgusaastat.
Mukatševo

Nimi

Linna ungarikeelne nimi Munkács on saadud isikunimest, mis on tuletatud nimisõnast munka 'töö'.
Ukraina keeles on paralleelselt käibel olnud mitu varianti linna nimest. Normeeritud variant linna nimest oli kuni 23. maini 2017 Mukatševe. Siis sai Ülemraada otsusega linna ametlikuks nimeks Mukatševo. Kasutusel on olnud ka nimekuju Mukatšiv (Мукачів).

Ajalugu

Linna tekkimisaeg pole teada, kuid linna lähedalt on leitud paleoliitikumi asulakohti. 6. sajandil oli nüüdse linna piirkonnas slaavi asustus. Legendi järgi ehitas linnuse 9. sajandil ungari vürst Álmos. Ungari kroonikas mainitakse asulat esmakordselt 1064. aastal ning 1138. aastal nimega Muncas. Linn kuulus 10. või 11. sajandist alates 1538. aastani Ungari kuningriigile. 1445. aastal sai linnaõigused. Seejärel kuulus Munkács Transilvaania vürstiriigi ja aastatel 1867–1918 Austria-Ungari keisririigi, 1918–1938 Tšehhoslovakkia ja 1938–1944 taas Ungari koosseisu.
1910. aastal oli linnas 17 275 elanikku, neist 12 686 (73,44%) ungarlased, 3078 (17,82%) sakslased ja 1394 russiinid.

Mukatševo tulistamine

11. juulil 2015 sai linnas alguse relvastatud konflikt Parem Sektori võitlejate ja miilitsa vahel, mille põhjuseks oli Parem Sektori tungimine kriminaalse taustaga parlamendisaadiku Mõhhailo Lanjo valdustesse. Tulevahetuse käigus sai surma vähemalt kolm inimest, kellest kaks olid Parem Sektori võitlejad. Väidetavalt olid Mukatševo sündmused ajendiks mitmete muudatuste tegemisele oblasti juhtkonnas.

Tuntud isikuid

Mukatševost on pärit ansambli Okean Elzy solist Svjatoslav Vakartšuk.
Olof Swartz

Olof Peter Swartz (21. september 1760 Norrköping – 19. september 1818 Stockholm) oli rootsi botaanik.
Ta alustas aastal 1778 peamiselt botaanika õppimist Uppsala Ülikoolis ajal, mil seal oli professoriks Carl von Linné poeg Carl von Linné noorem, ja kaitses 1781 doktorikraadi arstiteaduse alal. Ta reisis 1780–1782 taimi uurides Rootsis ringi. Esimene reis toimus Lapimaale. See oli ekspeditsioon koos teiste botaanikutega taimenäidiste otsimiseks. Ta sõitis 1783 Ameerikasse, kus tegutses esialgu Bostonis ja Philadelphias, seejärel Suurtel Antillidel. Aastatel 1786–1787 tegeles ta uurimistööga Londonis Briti Muuseumis. Seejärel naasis ta Rootsi.
Aastal 1791 sai temast Stockholmi Bergiuse botaanikaaia esimene juhataja, 1789 sai ta Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia liikmeks ning 1811–1818 oli akadeemia alaline sekretär. Aastal 1813 sai ta loodusteaduste professoriks Karolinska Instituudis.
Swartzi kuuest tuhandest näidisest koosnevat kollektsiooni säilitatakse Rootsi loodusloomuuseumis. Ta uuris palju sõnajalgtaimi, samblaid, seeni ja samblikke. Ta avastas, et enamikul käpalistest on üks tolmukas, kuldkingadel aga kaks.
Tema järgi nimetati liblikõieliste hulka kuuluv perekond Swartzia.
Olof Swatzi kirjeldatud taksonitele lisatakse autorilühend Swartz või Sw..
Olvi Pint

Olvi Pint (sünninimi Walter; 25. juuni 1914 Voka – 2. oktoober 1997 Thunder Bay) oli esimene Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku naisvaimulik.
Alghariduse sai ta Voka algkoolis Virumaal. Keskhariduse sai ta Tallinnas. Omandas aseõe kutse, töötas Tallinna Keskhaigla juures, õppis Tallinna Konservatooriumi Riiklikus Lavakunsti Koolis ja töötas ka Konsistooriumi juures. Lahkus 1944 Saksamaale, Baierisse, kus leidis tööd kudumisvabrikus. Pärast Saksamaa kapituleerumist töötas halastajaõena UNRRA põgenikehaiglais Wiesbadenis ja Hanaus. Saabus Kanada pealinna märtsis 1948, töötades alguses majaabilisena, hiljem kassiirina toidukaupluses, pühendades vaba aja eesti kogudusele ja Eesti Seltsile. Pärast abiellumist 1958 asus Põhja-Ontariosse, Thunder Bay linna, kus lõpetas aastal 1967 Lakeheadi Ülikoolis (Lakehead University) "Drama and Arts" kursuse ja kuulus Thunder Bay linnateatri koosseisu. Pärast abikaasa surma 1977 õppis ta Uut ja Vana Testamenti Confederation College'i juures. 1978 registreerus äsjaasutatud E.E.L.K. Usuteadusliku Instituudi üliõpilaseks Torontos, mille kursuse lõpetas aastal 1981, misjärel teenis Thunder Bay kogudust praost Andres Tauli juhendamisel. Olvi Pint ordineeriti esimese väliseesti naisena õpetajaametisse 11. novembril 1984.
Olvi Pint teenis Thunder Bay kogudust 1984–1997.
Järva-Jaani kirik

Järva-Jaani Ristija Johannese kirik on kihelkonnakirik Järvamaal Järva-Jaanis. Kirik teenindas Järva-Jaani kihelkonda (sks keeles varem Keitingen vana Keitise külanime järgi, hiljem Sankt Johannis). Kirikut kasutab Järva-Jaani kogudus.
Kirik ehitati tõenäoliselt 13. sajandi kolmandal veerandil – seega on see üks vanimaid kirikuid Järvamaal. Kivikirikule eelnes taanlaste ehitatud puukirik. Esialgu oli ühelööviline gooti stiilis kodakirik läänetornita. Pseudogooti stiilis torn ehitati Johann Gottfried Mühlhauseni  projekti järgi alles 1881. aastal. Algkavatises olid kvadraatne koor ja kolme võlvikuga pikihoone. Raiddekoor peaaegu puudub, kuid kõik välisnurgad ja aknaavade välisservad on laotud puhastest kvaadritest. Kirikus on keskaegne altarilaua plaat, mis praegu kantsli all, ja ristimiskivi ümaravormiline jalg, mida olevat kasutatud ka häbipostina. Kunstimälestistena on kaitse all barokne nikerdkantsel, krutsifiks, Roosna-Alliku mõisahärra kingitud altarisein.
Kiriku ümber on Järva-Jaani kirikuaed.
2011. aasta detsembrist on kiriku tornis kaks uut kella.
Amandus Adamsoni monument

Amandus Adamsoni monument asub Tallinnas Kadrioru pargis. Büst paigaldati sinna 1962. aastal. Skulptuur on püstitatud Eesti tuntud skulptor Amandus Adamsonile. Skulptor Albert Eskel, arhitekt Allan Murdmaa.
Donna Douglas

Donna Douglas (sünninimi Doris Smith; 26. september 1932 – 1. jaanuar 2015) oli USA näitleja ja laulja.
Douglase tuntumate rollide hulka kuulub Elly May Clampett 1960. aastate situatsioonikomöödias "The Beverly Hillbillies". Samuti tegi ta kaasa telesarjas "Hämar tsoon" (The Twilight Zone; lavastaja Rod Serling). Aastal 1966 mängis koos Elvis Presleyga filmis "Frankie and Johnny".
Lauljana esitas gospelit ja andis välja mitu plaati.
Elukiri

Elukiri on Eestis ilmuv ajakiri.
Ajakiri asutati aastal 1999. Ilmub kord kuus.
Ajakirja peatoimetaja on Anneli Aasmäe (2015).
Lampėdžiai

Ajalugu

Aastal 1391 ehitasid ristisõdijad praeguse linnaosa aladele  Nemunase saarele Ritterswerderi lossi. Hiljem rajas sellesse lossi oma peakorteri Vytautas. Aastal 1392 saabus lossi Płocki piiskop Henryk Mazowieczki, sõlmimaks Vytautase ja Jogaila vahel rahu.  Hiljem põletas Vytautas lossi maha. Aastal 1394 üritasid ristisõdijad lossi taastada, ent edutult. Aastal 1404 peatus saarel ordumeister, saates sealt teele mitu kirja, ent neis pole juttu sellest, et saarel oleks olnud toona mingeid ehitisi. Saar on tänapäevaks kadunud, sellest on säilinud küngas Nemunase põhjakaldal.
Asustus tekkis linnaosa aladele I maailmasõja paiku. Algselt kandis see paik nime Antraisiai Veršvai ehk  siis tõlkes Teine Veršvai. Hiljem hakati piirkonda Lampėdise järve järgi nimetama Lampėdžiaiks. Üldiselt arvatakse nii linnaosa kui järve nime tulenevat sõnadest klampus (veniv, viskoosne) ja pėda (labajalg), ent keeleteadlane Aleksandras Vanagas väidab, et kuna järve varasem nimekuju oli Laūmpėdis, siis tuleneb nimi pigem sõnadest Laumė (tegelaskuju Läti ja Leedu mütoloogias) ning pėda.
Aastal 1946 liideti piirkond Kaunasega. Aastal 1997 valmis Via Baltica osana Lampėdžiaid ja Marvelė linnaosa ühendav sild.

Loodusmälestised

Sealses metsapargis kasvavad mitmed looduskaitsealused puud. Pušys Sesės ehk Sõsarmännid on kaks kokku kasvanud mändi, mille kõrgus on 18 meetrit.Esimese männi ümbermõõt on 2 meetrit, teise oma aga 1,86 meetrit.
Teine looduskaitsealune põlispuu on aadressil Romuvos g. 57 kasvav pärn Gražuolė. Puu kõrgus on 23 meetrit, ümbermõõt 720 cm.
Hotell Tartu

Hotell Tartu on hotell Tartu kesklinnas. Hotell on ehitatud 1964. aastal ja see on üks vanimaid Tartu hotelle. Hotell asub Tartu bussijaama kõrval aadressil Soola 3
Hotellis on 58 numbrituba, neist: 15 ühekohalist ja 35 kahekohalist tuba ning 8 peretuba, mis kokku mahutavad 117 inimest. Lisaks hotellimajutusele pakutakse ka hostelimajutust hoone eraldi tiivas, milles on 6 kolmekohalist tuba.
Johan Sverkersson

Johan Sverkersson (ka Johan I, vanemates allikates tihti Jon; 1201 – 10. märts 1222) oli Rootsi kuningas 1216–1222. 
Johan oli kuningas Sverker Karlsson noorema ja Ingegärd Birgersdotteri poeg. 
Johani ema oli mõjuvõimsa Bjälbo suguvõsast pärineva jarl Birger Brosa tütar. See oli ilmselt ka põhjuseks miks Johan Erik Knutssoni surma järel 1216. aastal kuningaks valiti. Johan krooniti 1219. aastal Linköpingis. 
"Västgötalagens kungalängd" kirjutab Johani kohta, et oma vanuse kohta oli ta lapsik ja heatahtlik. Samuti, et ta valitses kolm talve ja suri 1222 aastal "loomulikku" surma Visningsöl ning maeti Alvastra kloostrisse. 
Johan jõudis oma lühikesel valitsemisajal korraldada sõjaretke ka Eestisse. Johani vägi suutis 1220. aasta suvel enda kätte saada Lihula linnuse ja selle ümbruse. Varsti pärast Lihula vallutamist lahkus Johan tagasi Rootsi, kuid seejärel tungisid linnuse alla saarlased ning järgnenud Lihula lahingus 8. augustil 1220 said rootslased lüüa ning langesid ka Johani sugulane jarl Karl Kurt ja tema kantsler, Linköpingi piiskop Karl Magnusson.
Johan oli heades suhetes kirikuga ja laiendas kiriklike institutsioonide privileege, kuigi paavst soovis Rootsi troonil näha Erik Erikssoni.
Vallalise ja lastetu Johan Sverkersoni surmaga hääbus ka Sverkeri kuningasuguvõsa.
Vanemates allikates kasutati Johani kohta nime Jon, mistõttu on teda tihti segi aetud Jon jarliga.
Marcel Hirscher

Marcel Hirscher (sündinud 2. märtsil 1989 Annaberg-Lungötzis, Salzburgis) on Austria mäesuusataja, kahekordne olümpiavõitja ja seitsmekordne maailmameister. Tema edukamad esinemised on tehnilisematel aladel ehk slaalomis ja suurslaalomis.
Hirscher võitis 2007. aastal Flachaus juunioride maailmameistrivõistlustel suurslaalomis kuldmedali ja oli slaalomis teine. Järgmisel aastal juunioride MM-il Formigalis tuli ta kahekordseks juunioride maailmameistriks slaalomis ja suurslaalomis. Esimesel täiskasvanute suurvõistlusel 2009. aasta MM-ilVal-d'Isère'is sai Hirscher suurslaalomis neljanda ja slaalomis viienda koha.
2011. aasta maailmameistrivõistlustel Garmisch-Partenkirchenis ta vigastuse tõttu ei osalenud. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Schladmingis võitis ta slaalomis kuldmedali ja suurslaalomis hõbemedali. Lisaks võitis ta kuldmedali võistkonnavõistluses.
2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis võitis ta slaalomis hõbemedali, kuid jäi suurslaalomis esimesena medalita.
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis võitis ta Alpi kahevõistluses oma karjääri esimese olümpiakulla. Teise kuldmedali võitis ta suurslaalomis.
Maailma karikavõistlustel osales Hirscher esimest korda 17. märtsil 2007 Lenzerheidenis suurslaalomis ja sai 24. koha. Esimese poodiumikoha sai ta 9. märtsil 2008 Kranjska Gora slaalomis, kui oli kolmas. MK-võistluste esimene võit tuli Hirscherile 13. detsembril 2009 Val-d'Isère'is suurslaalomis.
Ta on tulnud maailma karikaüldvõitjaks aastatel 2011–2018 seitsmel järjestikusel korral.
7. jaanuaril 2017 sai ta maailmakarikasarjas oma sajanda poodiumikoha. Temast on maailmakarikasarjas enam poodiumile jõudnud vaid Ingemar Stenmark (155).
Ta on viiel korral (aastatel 2012, 2015, 2016, 2017 ja 2018) valitud Austria aasta meessportlaseks.
Roald Amundsen

Roald Engelbregt Gravning Amundsen (16. juuli 1872 – 18. juuni 1928) oli norra polaaruurija. Ta läbis 1903–1906 esimesena loodeväila ja jõudis 14. detsembril 1911 esimesena lõunapoolusele. Ta oli ka esimene inimene, kes lendas üle põhjapooluse, saades sellega esimeseks inimeseks, kes käinud mõlemal poolusel.
Amundsen sündis Norra laevaomanike ja kaptenite suguvõsas. Inspireerituna Fridtjof Nanseni Gröönimaa ületamisest 1888. aastal otsustas ta pühenduda polaaralade uurimisele.
1890–1892 õppis ta Kristiania ülikooli meditsiiniteaduskonnas. 1894–1899 töötas ta madruse ja tüürimehena paljudel laevadel, sh 1897–1899 Antarktikas.
Alates 1903 osales ta ekspeditsioonidel ja saavutas laialdase tuntuse. 1903–1906 läbis ta laeval Gjøa esimesena loodeväila (Põhja-Ameerika põhjaranniku) idast (Gröönimaalt) läände (Alaskale). Retke tegi tähelepanuväärseks, et Gjøa süvis oli kõigest 1 meeter.
1911. aastal suundus ta laeval Fram Antarktisele. 14. detsembril jõudis ta esimese inimesena lõunapoolusele, edestades ühe kuuga Robert Scotti ekspeditsiooni.
1926 sooritas ta esimese lennu üle põhjapooluse dirižaablil Norge marsruudil Teravmäed–põhjapoolus–Alaska. Sellega oli ta neljas inimene põhjapoolusel ning kuna kolme esimest (Frederick Cooki, Robert Pearyt ja Richard Byrdi, kes olevat sinna jõudnud mõni päev varem 1926) süüdistatakse kas ebapiisavates andmetes või koguni pettuses, on Amundseni peetud esimeseks inimeseks ka põhjapoolusel.
1928 korraldati rahvusvaheline ekspeditsioon Umberto Nobile ekspeditsiooni päästmiseks, mille dirižaabel Italia oli Põhja-Jäämerre kukkunud, kui ta oli Põhjapooluselt tagasiteel. Amundsen lendas koos Prantsuse õhujõudude pilootidega teda otsima 18. mail vesilennukiga Latham ning jäi teel Spitsbergenisse teadmata kadunuks. Ta kukkus lennukiga Põhja-Jäämerre ja kogu lennuki meeskond hukkus. Viimased andmed tema asukoha kohta saadi meeskonnalt 18. juunil 1928 kell 18.45, kui ta viimast korda saatis raadiosõnumi Karusaarest 19 meremiili kauguselt.
Kollane lint

Rinnas kantav kollane lint (inglise keeles yellow ribbon) on toetusavaldus kaasmaalastele, kes viibivad keerulistes oludes, sümboliseerides taaskohtumise ootust ning lootust.

Eesti

Eestis võeti kollane lint kasutusele 13. mail 2011, kui vabariigi president Toomas Hendrik Ilves avaldas vastava üleskutse Facebookis: "Liibanonis röövitud Eesti seitsme kodaniku pered vajavad meie kõigi toetust. Mitte pealetükkivat uudishimu, vaid rahulikku ja osavõtlikku toetust, mis sõnab: teie mure on meie mure, me loodame ja usume koos teiega. Näitamaks seda tunnet, panin ma täna pintsakureväärile kollase lindi."
Lisaks sellele, et kollast linti kanti riietusel, liitusid paljud üleskutsega ka virtuaalselt, lisades Facebookis oma profiilipildile kollase lindi sümboli. Selleks loodi vastav Facebooki rakendus. 14. juuliks 2011, mil saabus sõnum Eesti kodanike vabastamisest, oli oma profiilipildile kollase lindi lisanud 12 671 inimest.
Dreiliņi mõis

Ajalugu

Mõisa asukohas peatusid Riia piiramisel Boriss Šeremetevi väed, ka kirjutati Riia kapitulatsioonile alla just seal. Juba toona asus seal hoonekompleks, mis pani hiljem aluse aastal 1799 Mazā Jumpravmuiža mõisast eraldatud Dreiliņi mõisale. Mõisa rajasid suvemõisana XVII sajandil Dreilingid.
Mõisa järgi on nime saanud Riia linna Dreiliņi asum. Ehkki mõisa peahoone asus Šķirotavas, asus suur osa selle maadest Dreiliņi aladel.
Pärast Läti iseseisvumist asusid vanas mõisas Riia linna aedniku Jāņis Zlaugotņis-Cukursi aed ja linnale kuulunud aed. Tänapäevaks ei ole mõisa hoonetest midagi säilinud.
Danaiidid

Danaiidid (vanakreeka keeles Δαναΐδες) on vanakreeka mütoloogias kreeklaste esivanema, Liibüa kuninga Danaose 50 tütart (eri naistega), kes isa käsul kõik (peale Hypermnestra) pulmaööl tapsid oma noored abikaasad, Danaose venna Aigyptose pojad, kes olid neid sundinud endiga abielluma.
Karistuseks pidid nad allilmas kandma vett aukudega vaati (danaiidide töö).
LMFAO

LMFAO on 2006. aastal Los Angeleses loodud electro pop duett. Bändi liikmeteks on Redfoo (Stefan Kendal Gordy, sündinud 3. septembril 1975) ja tema vennapoeg Sky Blu (Skyler Husten Gordy, sündinud 23. augustil 1986).
Raadio 2 aastahiti valimisel 2011. aastal said bändi lood "Sexy and I Know It" ja "Party Rock Anthem" vastavalt 4. ja 10. koha.
Rahvusvaheline Geoloogiaühing

Rahvusvaheline Geoloogiaühing on 1961. aastal asutatud rahvusvaheline valitsusväline organisatsioon, mis koordineerib riigipiire ületavate geoloogiliste probleemide lahendamist.
Rahvusvaheline Geoloogiaühing on Rahvusvahelise teadusühingute nõukogu liige.
Rahvusvahelise geoloogiaühingu lühend on IUGS (International Union of Geological Sciences).
Organisatsiooni peasekretär on Peter T. Bobrowsky Kanada Geoloogiateenistusest, peakorter asub Norras Trondheimis.
Sophiko Tšhiaureli

Sofiko Tšiaureli (gruusia სოფიკო ჭიაურელი; 21. märts 1937 Thbilisi – 2. märts 2008 Thbilisi) oli nõukogude ja gruusia näitleja.
Sofiko Tšiaureli sündis Thbilisis tuntud näitleja Veriko Andžaparidze ja tuntud režissööri Mihheil Tšiaureli peres. Lõpetas Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituudi. Aastatel 1960–1964 ja alates 1968 oli K. Mardžanišvili nimelise akadeemilise teatri näitleja, aastatel 1964–1968 Šotha Rusthaveli nimelise akadeemilise teatri näitleja.
Oma loomingulise elu jooksul mängis üle 100 osa teatris ja filmides, sealhulgas filmides "Granaatõuna värv" (1968), "Мелодии Верийского квартала" (1973), "Древо желания" (1976), "Otsige naist" (1982), "Покаяние" (1984) jm.
Tema abikaasa oli Kote Mahharadze, tuntud gruusia näitleja ja spordikommentaator.
Württemberg

Württemberg (varem ka Wirtemberg) on ajalooline piirkond Edela-Saksamaal. 
Alates 11. sajandist valitses piirkonda Württembergi dünastia (1143–1495 Württembergi krahvidena, 1495–1806 Württembergi hertsogitena ning 1806–1918 Württembergi kuningatena).
Tänapäeval jääb piirkond Baden-Württembergi liidumaale.