Ülekuulamine

Ülekuulamine kohtumenetluses

Kohtumenetluses on ülekuulamine üks teabe saamise viise, kus tunnistaja kuulatakse üle üksikasjalikult. 
Ülekuulamist esineb nii kriminaal- kui ka tsiviilmenetluses. Ülekuulamiste kohta koostatakse ülekuulamisprotokoll. Kohtumenetluses on kannatanu, kahtlustatava ja tunnistaja ütlused üheks tõendiliigiks.

Ülekuulamise protokollimine

Ülekuulamise protokollimine on vajalik, et tagada osapoolte ühine arusaam kaasusest ja tunnistajate või kahtlustatava ütlustest. 
Protokolli märgitakse ülekuulatava nimi ja isikuandmed ning tunnistajate puhul ka see, kuidas on seotud tunnistajal kahtlustatavaga. Kui ülekuulatav soovib, on tal õigus kirjutada oma käega enda tunnistus, kuid selle kohta tehakse eraldi märge protokolli. 
Ülekuulamise alguses on ülekuulajal kohustus seletada ülekuulatavale tema õigusi ja kohustusi ning selle kohta paluda ülekuulataval allkirjastada ka vastav märge protokollis.

Ülekuulamise deponeerimine

Juhtudel, kui on alust arvata, et tunnistaja ütlused võivad muutuda edasise aja jooksul mõjutamise tõttu või, et hilisemal ajal oleks ülekuulamine oleks võimatu, on võimalik ülekuulamist salvestada hilisemaks taasesitamiseks. 
Deponeerimisele kutsutakse ka prokurör, kaitsja, kahtlustatav ja tunnistaja. Deponeerimised korraldatakse eeluurimiskohtuniku juuresolekul. Ülekuulamise deponeerimisele osapoolte kutsumise eest vastutab menetluse osapool, kes deponeerimist esialgu taotles.
Olukordades, kus kahtlustatava juuresolek on ohtlik tunnistaja turvalisusele, võib jätta kahtlustatava deponeerimisele kutsumata, seda ainult tunnistaja või prokuröri taotlusel.

Tunnistajana isikute ülekuulamise erisused

Tunnistaja elukohta, ametit, töökohta või õppeasutust ei protokollita koos muu kaasusi asjaolusid puudutava teabega, vaid lisatakse protokolli juurde suletud ümbrikus. 
Alaealisi isikuid üle kuulates tuleb neile läheneda erinevalt kui täisealistele.
Alla neljateistkümneaastaste tunnistajate juures võib ülekuulamisel osaleda erialase väljaõppega ametiisik, näiteks nagu sotsiaaltöötaja või lapse eestkostja või vanem.
Samamoodi tuleb vaimupuude, psüühikahäirete, kõne-või meelepuudega inimestele läheneda pidades silmas seadusest tulenevaid tingimusi. Eelpool mainitud tunnistajaid peab üle kuulama kuni kümneaastasi lapsi eraldi väljaõppega uurija või peab olema ülekuulamisel juures psühholoog, lastekaitsetöötaja, õpetaja või sotsiaaltöötaja.
Tähelepanu tuleks pöörata ka sellele, et alaealiste ülekuulamised, mis on seotud perevägivalla või seksuaalse väärkohtlemisega, vajavad samuti eraldi tähelepanu ning seejuures on vaja ka eriväljaõppega ametiisiku juuresviibimist, kui tunnistaja on noorem kui neljateistkümneaastane.
Tsiviilmenetluses on tunnistajatele ka lubatud maksta tasu. Tasu sõltub sellest, kas ja kui palju töötasu on jäänud tunnistajal menetluse kulgemise tõttu jäänud tasumata.

Kahtlustatava ülekuulamine

Kahtlustataval ei ole kohustust anda ülekuulamisel tunnistusi. 
Ülekuulamise alguses seletatakse kahtlustatavale, milles teda kahtlustatakse ning, et antud ütlusi võidakse kasutada tema vastu. Kahtlustatavalt küsitakse ülekuulamise käigus, kas ta on toime pannud kuriteo, milles teda kahtlustatakse, ning pakutakse juhtunu kohta oma sõnadega ütlusi anda.
Kahtlustavat üle kuulates märgitakse protokolli ka kahtlustatava elukoht ja kutse ning tegevus. Kahtlustatava ülekuulamise protokolli märgitakse ka see, milles kahtlustatavat süüdistati ning antud kuriteo klassifikatsioon.

Kohtuliku ülekuulamise psühholoogilised aspektid

Ülekuulamise läbiviimisel on oluline, et läbiviija oleks ülekuulatava suhtes aus ja näitaks välja mõistmist.
Ülekuulaja ei tohi olla umbusklik, ega vaielda vastu informatsioonile, mis tundub olevat tema jaoks vale, kuid mille vastu ei ole tal antud hetkel tõendeid. Ülekuulaja peab suutma tekitada ülekuulatavaga usaldusliku suhte. See kõik on eriti on oluline kui tegemist ei ole seadusest tulenevate ülekuulamisjuhtumitega, vaid ülekuulaja sooviga leida uusi juhtnööre või viise tõenditeni jõudmiseks. 
Ülekuulamise taktika töötatakse välja juba enne ülekuulamist, et valmistuda tekkida võivateks olukordadeks või ootamatusteks.
Ülekuulamisel tuleb käituda viisil, mis ei haavaks tunnistaja või süüdistatava au ja väärikust. Seejuures ei tohi kasutada meetmeid, mis võivad olla vägivaldsed või mingil muul määral mõjutada isiku mälu toimimist.
Taktikalisi võtteid, mida ülekuulamisel kasutatakse, on mitmeid. Ülekuulaja võib kasutada nii võtteid, mis on mõeldud selle jaoks, et tagada efektiivne menetlustoimingite läbiviimine, kuid ka võtteid, mille põhiidee on ülekuulatavaga emotsionaalse sideme saavutamine ja usalduse tekitamine. 
Need võtted on rajatud nii täppisteadustele (näiteks matemaatika) kui ka psühholoogiale ja loogikale.