Taani ajalugu

Taani ajalugu on ülevaade Taani riigi territooriumil toimunud ajaloolistest sündmustest ja Taani kuningriigi ajaloost.

Ristiusu levik Taani

822. aastal Rooma saabunud Reimsi peapiiskop Ebbo, lähetati Rooma paavsti Paschalis I poolt koos Cambrai piiskopi Halitgariga Taani hõime ristima, samuti määras ta Ebbo legaadiks Põhjamaades.
826. aastal, pöördus Taani kuningas Harald Klak pärast kaotust lahingus Frangi riigi  keisri Ludwig Vaga poole abi saamiseks ja palusid, et neile saadetaks evangeeliumi kuulutajaid. Kuningas Harald kogu pere ja kaaskonnaga ristiti Reimsi peapiiskop Ebo poolt. Pärast ristimist suundus koos kuningaga Taani ka misjonär Ansgar. Paavst Eugenius II lähetas 826. aastal Ansgari misjoneerima Taani hõime. Ta tegi misjonitööd Vestfaalis ja Taanis. Asutas esimese ristiusu kiriku ja koguduse Rootsis. Ansgar nimetati aastal 831 Hamburgi peapiiskopiks. Nicolaus I kinnitas 31. mail 864 Ansgari Bremeni peapiiskopiks ja ühendas Bremeni ja Hamburgi peapiiskopkonnad. Ta määras Ansgari ja tema järeltulijad Bremeni peapiiskopi kohal paavstlikeks legaatideks taanlaste, rootslaste ja slaavlaste misjoni läbiviimisel. Ansgar on tuntud kui Põhjamaade apostel ja Taani ning Rootsi kaitsepühak. Siiski jätkusid tülid rohkem kui sajandi, kuni Ida-Frangi kuningas Heinrich Linnupüüdja alistas aastal 934 lõpuks kuningas Gnupa Taani väed Hedebys.
9. sajandi keskel rajati Karolingide impeeriumi Kesk-Frangi riigi keisri Lothar I ja Rooma paavsti toetusel Elbe jõe alamjooksul Hamburgi linn 831. aastal, kuhu ehitati ka neli puust kirikut ja Ansgar kuulutati Hamburgi peapiiskopiks. 845. aastal hävitas Hamburgi Taani kuningas Horik oma suure laevastikuga, laastatud Hamburg ühendati Bremeni piiskopkonnaga. 850. aastal lubas kuningas Horik kaubanduse edendamise huvides Bremeni peapiiskop Ansgaril Hedeby linna Taani esimese kiriku ehitada, teine kirik ehitati Ribesse, mis sai ka Ribe piiskopitooli asukohaks. Ansgari surma (865) järel jätkas tema tööd piiskop Adalward. Ametlikult võttis Taani ristiusu vastu 965. aasta paiku.

Ülemvõim Taanis ja Norras

Taani kuningas Harald Sinihammas alustas vallutusi ja omas võimu nii Taani kui ka Norra üle. Harald Sinihammas nõudles aastaid Norra trooni. Pärast isa, Eirik Verekirve surma liitusid Harald Hallmantel ja tema vennad temaga ning asusid võitlusse oma isa venna kuningas Håkon Haraldssoni (Håkon Hea) vastu. Taani kuningas Harald Sinihammas kasutas Haraldit ja teisi Eirikupoegi oma vahendina võimuvõitluses, ta varustas neid vägedega, Fritjari lahingus (umbes 961), sai Håkon surmavalt haavata. Umbes 961 sõitis Harald Sinihammas Norrasse ja laskis end Tønsbergis austada. Harald Eiriksson kuulutas end Harald Sinihamba asekuningaks. Sellega sai Taani kuningas ülemvõimu maa üle Mørest kuni Gröönimaa piirini. Østlandeti kuningad Gudrød Bjørnsson ja Trygve Olavsson olid juba varem Harald Sinihamba asekuningad.
985. aastal, pärast isa surma, sai Svend Harkhabemest Taani ja Norra kuningas. 995. aastal kukutati Norra valitseja jarl Haakon Sigurdsson, Norra trooni pakuti Olavile, 997. aastaks oli Norra kuningas Olaf Tryggvesson end Norra troonil kindlustanud ning hakkas otsima võimalusi laiendada oma võimu ka ülejäänud Skandinaavia üle. Aastal 1000 said Olavi väed Svolderi merelahingus taanlastelt, rootslastelt ja vendidelt lüüa ja Olaf I Tryggvesson ilmselt hukkus.

Hilisuusaeg ja lähiajalugu

19. sajandi teisel poolel toimus väga suur areng nii majanduse kui ka kultuuri vallas. Rajati esimesed veevärgid, levis maagaasi kasutamine majapidamistes ja tänavavalgustuses, kasutusse ilmusid esimesed elektrilambid. Aastal 1847 valmis Kopenhaageni–Roskilde raudtee, esimene praegusel Taani alal.
Ühiskond muutus liberaalsemaks ning demokraatlikumaks. Aastal 1910 avati Århusis Jüütimaa sünnitusmaja, mis oli mõeldud ainult vallalistele emadele (esimene niisugune oli avatud Kopenhaagenis 1787).
Esimese maailmasõja ajal jäi Taani neutraalseks. 1918. aastal tunnustas Taani Islandit suveräänse riigina. Island lakkas sellega olemast Taani Kuningriigi osa, kuid Islandi Kuningriik oli Taaniga endiselt ühendatud personaaluniooniga ühise kuninga (Christian X) all.
1920ndatel ja 1930ndatel oli Niels Bohri (Nobeli auhind 1922) juhitud Teoreetilise Füüsika Instituut Kopenhaagenis üks maailma juhtivaid aatomifüüsika keskusi.

Taani Teises maailmasõjas

Teises maailmasõjas okupeerisid sakslased 9. aprillil 1940 kogu Taani, vastupanu oli tühine. Järgnes suhteliselt leebe okupatsioon, mille ajal Taani säilitas suure autonoomia. Mõõdukas koostöö okupantidega tegi muu hulgas võimalikuks taani juutide evakueerimise Rootsi 1943 ning taani vangide tagasitoomise saksa vangilaagritest 1945. aasta märtsis-aprillis. Saksa väed Taanis kapituleerusid 5. mail 1945 Briti marssalile Bernard Montgomeryle. Bornholmi hõivasid Nõukogude väed, kes lahkusid saarelt 1946. aasta kevadel.
Aastal 1945 tunnustas Taani Islandi iseseisvust. Saareriik oli kuulutanud ennast iseseisvaks aasta varem.
Aastal 1949 sai Taanist NATO asutajaliige ja 1973 Euroopa Liidu liige.