google/wiki40b huggingface dataset:
Maguskirss

Maguskirss on magusa kirsipuu (Prunus avium) vili.
Kaubandusvõrgus nimetatakse maguskirssi sageli ekslikult mureliks. Viimane on tegelikult murelipuu (Prunus cerasus var. austera) vili.

Kasutamine

Magusa kirsipuu erinevaid kultivare kasvatatakse laialdaselt maguskirsside saamiseks. Aretatud kultivaride maguskirsid on maitsvad, magusad, mahlased. Metsikuna kasvavatel puudel on viljad väiksemad ning vähem magusad ja mahlased. Oluliselt hapumad on teised tuntud kirsid – hapukirsid. Maguskirsse süüakse eelkõige värskelt, kuid neid kasutatakse ka hoidiste, kastmete, likööride jm valmistamisel.
Katherine Langford

Katherine Langford (sündinud 29. aprillil 1996) on Austraalia näitleja ja endine ujuja. Ta on tuntud eeskätt Hannah Bakeri rolli järgi 2017. aasta Netflixi noorteseriaalis "13 Reasons Why", mis põhineb Jay Asheri samanimelisel romaanil.

Lapsepõlv ja noorus

Katherine Langford sündis Austraalias Perthi linnas. 2005. aastal hakkas ta võtma hääletunde nii klassikalise muusika, džässi kui ka nüüdisaja muusika tarvis. Ta käis andekatele õpilastele suunatud Perth Moderni koolis Lääne-Austraalias Subiaco linnas, kus ta oli rahvusvahelise taseme ujuja. Keskkooli alguses huvitasid teda peale muusikateatri ka meditsiin ja poliitika. Kuid pärast 2012. aasta Lady Gaga kontserdil "Born This Way Ball" käimist inspireeris see teda klaverit õppima ja lahkuma ujumismeeskonnast. 2014. aastal lõpetas Langford muusikateatri diplomiga.
Pärast keskkooli lõpetamist hakkas Langford oma kodulinnas näitekunstitundides käima. 2014–2015 õppis ta muusikateatri erialal Tantsu- ja Teatrikunsti Akadeemias. Seal õppides mängis ta muusikalis "Godspell" Morganit. Tänu sellele rollile valiti ta viie õpilase sekka, kes said osaleda edasijõudnud näitlejate koolitusel Rahvusvahelises Teatrikunsti Instituudis (NIDA). 2015. aastal osales ta ka koolitustel Filminäitlemise Nicholsoni Akadeemias. Sel ajal kehastas ta Peroni armukese rolli 2015. aasta muusikalis "Evita" Koorliny Kunstikeskuses Perthi linnas. Sama aasta lõpus pakuti Langfordile kohta kunstide bakalaureuseõppes näitlemise erialal Lääne-Austraalia Etenduskunstide Akadeemias, kus ta pidi õppimist alustama 2016. aastal. Sinna ta siiski ei läinud, vaid asus tööle kutselise näitlejana.

Karjäär

Esimest korda võis Langfordi näha 2015. aastal väikestes iseseisvates filmides "Misguided", "Imperfect Quadrant" ja "Daughters". Filmis "Daughters", mis esilinastus Cannes'i filmifestivalil 2016. aastal, kehastas Langford peategelast Scarletti. Pärast Etenduskunstide Akadeemiast saadud pakkumisest loobumist proovis Langford saada osa teleseriaalis "Will", mis keskendus William Shakespeare'i nooruspõlvele. Tema asemel sai rolli Olivia DeJonge. 
Langford kandideeris "13 Reasons Why" rollile läbi Skype'i.  
Ta on saanud kiita Ameerika keskkooliõpilase Hannah Bakeri mängimise eest seriaalis "13 Reasons Why". Langford valmistus rolliks, rääkides esindajaga kampaaniast "It's On Us", mille eesmärk on tõsta teadlikkust seksuaalkuritegude kohta, ning vesteldes psühhiaatriga, kes on spetsialiseerunud noorukitele. 2016. aastal sõlmis ta lepingu William Morris Endeavori agentuuriga. 
2018. aastal mängis Langford peategelast Leahit filmis "Simon vs. The Homo Sapiens Agenda", mis põhineb Becky Albertalli samanimelisel romaanil.
Kuklase tänav

Kuklase tänav on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Sääse asumis.
Kuklase tänav kulgeb Vaablase tänavast Sipelga tänavani.
Tänava nimi võeti kasutusele 2008. aastal.
Harilik jaanikaunapuu

Botaanilised tunnused

Jaanikaunapuu kasvab tavaliselt kuni 10, vahel kuni 15 meetri kõrguseks puuks. Väikesed punased kroonlehtedeta õied asuvad kobaratena jämedate okste küljes. Kahekojaline taim. Emasõitest arenevad 10–20 cm pikkused ja 2–3 cm paksused pruunikasvioletsed lapikud kaunad, milles on enamasti 12 tumedat seemet.

Kasutamine

Süüakse mitte niivõrd seemneid, kui just kaunu, eriti nende lihakaid pruunikaid või valgeid vaheseinu. Jaanileib ehk jaanikaun ehk jaanikõder on laialt tuntud lastemaiustus, mis tuleb Euroopas müügile peamiselt jõuluajal. Maitsvamate sortide jaanikõdrad sisaldavad kuivaines kuni 50% suhkruid. Tarvitatakse toiduks nii värskelt kui ka keedetult ja röstitult. Enamik kaunu läheb siiski loomasöödaks. Seemneid röstitakse kohvi asendajaks.
Jaanileivapuu kõvad seemned on kindla suurusega, kaaluvad 0,18 grammi. Seemnete seda omadust kasutati varem vääriskivide ja kulla kaalumisel: seemned asendasid kaaluvihte. Minevikus nimetasid araablased jaanileivapuu seemneid puu kreekakeelse nimetuse ceratio järgi kiraatideks, millest hiljem kujunes mõiste karaat.
Jaanikaunade peamine tootja on Hispaania. Aastas annab ta pool miljonit tonni kaunu, mis moodustab umbes 60% nende kogusaagist maailmas.
Jim Parsons

Tunnustused

2009 esitati Parsons Emmy kandidaadiks komöödiasarja peaosatäitja kategoorias, aga ei võitnud seda.
2010 esitati ta teist korda Emmy kandidaadiks samas kategoorias ja seekord võitis. Lisaks esitati ta Rahva valiku auhinna ja Teismeliste valiku auhinna kandidaadiks komöödianäitleja kategoorias ega võitnud kumbagi.
2011 pälvis Parsons teist aastat järjest Emmy samas kategoorias. Lisaks esitati ta Kuldgloobuse kandidaadiks muusikali- või komöödiasarjanäitleja kategoorias ja Rahva valiku auhinna kandidaadiks komöödianäitleja kategoorias ning ta pälvis Kuldgloobuse.
2012 esitati Parsons juba neljandat aastat järjest samas kategoorias Emmy kandidaadiks, aga seekord ei võitnud.
2013 esitati ta Kuldgloobuse kandidaadiks muusikali- või komöödiasarjanäitleja kategoorias, aga ei saanud seda auhinda.
Evolutsiooniline mänguteooria

Evolutsiooniline mänguteooria on mänguteooria haru, mis käsitleb erinevate käitumisviiside "ellujäämist" konkurentsis ja tekkivaid tasakaalulisi lahendeid.
Giorgi Dvali

Giorgi Dvali (ka Gia Dvali; gruusia keeles გიორგი დვალი; sündinud 1964 Thbilisis) on gruusia füüsik.
Ta õppis Thbilisi riiklikus ülikoolis kõrge energia füüsikat ja kosmoloogiat ning kaitses doktorikraadi 1992. aastal. Seejärel töötas ta Triestes Rahvusvahelises Teoreetilise Füüsika Keskuses ja Genfis CERN-is.
Giorgi Dvali töötab alates 1998. aastast New Yorgis ning on New Yorgi Ülikooli kosmoloogia ja osakestefüüsika keskuse ja Müncheni ülikooli füüsikaprofessor. Ta kuulub Max Plancki füüsikainstituudi direktorite nõukokku.
Tema peamised uurimisvaldkonnad on suured lisadimensioonid (LED), kvantgravitatsioon ja varajane universum.
Aastal 1998 pakkus ta koos Nima Arkani-Hamedi ja Sávvas Dimópoulosega välja ADD-mudeli, mis püüab seletada, miks on gravitatsioon teistest fundamentaalsetest vastastikmõjudest nii palju nõrgem. Selle järgi on standardmudelis kirjeldatud vastastikmõjude väljad piiratud neljamõõtmelise ruumiga, gravitatsiooniväli ulatub aga lisadimensioonidesse. Lisadimensioonid on kokkusurutud, kuid võrreldes Plancki skaalaga suhteliselt suured (suurusjärgus 1/10 mm). Mudeli paikapidavust oleks võimalik Suures Hadronite Põrgutis kontrollida.
Ahvenameri

Ahvenameri (rootsi Ålands hav, soome Ahvenanmeri) on Läänemere sügavam osa Ahvenamaast edelas.
Sügavus ulatub 301 meetrini. Põhjas Ahvenanrauma kaudu ühendatud Põhjalahega, edelas piirneb Rootsi rannikuga, lõunas aga madalama merealaga.
Lutsu tänav 5

Ajalugu

19. sajandi alguses asus krundi kohal heinamaa. 1832. aasta linnaplaan näitab hoone asukohas Lutsu ja Juudi (praegu Pikk) tänava nurgal kahte krunti. Tollal parun R. von Radloffile kuuluvale kinnistule on praeguse hoone asukohale esialgne elamu ehitatud 1860-1862. aasta paiku, see kajastub ka 1866. ja 1875. aasta linnaplaanidel. 1906. aastal müüs paruness Louisa von Radloff kinnistu linnapea Otto Engelhardti abikaasale paruness Elisabeth von Engelhardtile, kes oli paar aastat varem ostnud ka naaberkinnistu.
Hoone ehitusliku ajaloo kohta pole andmeid säilinud.
Eesti iseseisvumisel kolisid Engelhardtid Saksamaale ja 1921. aastal müüsid ka kinnistu.
Maarja Haamer

Maarja Haamer (kodanikunimega Maarja Renter; sündinud 17. septembril 1938 Tartus) on eesti ooperilaulja (sopran) ja pedagoog.

Elulugu

Ta lõpetas Tartu Muusikakooli kiitusega. 1967. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi laulu erialal. Aastatel 1965–1991 oli ta Estonia teatri ooperi- ja operetisolist. Aastatel 1985–2005 töötas Haamer Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias laulupedagoogina koolimuusika osakonnas.

Looming

Ta on laulnud laval üle 40 rolli, tema parimateks rollideks peetakse Tatjanat "Jevgeni Oneginis", Barbarat "Barbara von Tisenhusenis" ja Marie Thérèse von Werdenbergi "Roosikavaleris".
Haamerit on iseloomustatud kui lüürilist, suurekõlalist ja sooja tämbriga sopranit, kellele eriti sobis siirate ja õrnade kangelannade kehastamine.

Isiklikku

Tema isa oli vaimulik Harri Haamer, onu kunstnik Eerik Haamer ja abikaasa teatrikunstnik Eldor Renter. Tema ema Maimu oli Viljandi linnapea August Maramaa tütar.
Joseph Cornelius O'Rourke

Krahv Joseph Cornelius O'Rourke (vene Иосиф Корнилович Орурк; 1772 Tartu – 10. märts 1849 Vseljub, Navahrudaki maakond, Minski kubermang) oli iiri päritolu Venemaa sõjaväelane (ratsaväekindral, 1841). 
Ta oli Tartu komandandi krahv Cornelius  O'Rourke (1736–1800) poeg ja Riia piiskopi krahv Eduard O'Rourke (1876–1943) vanaisa. Tema venna, Võrumaa Põlva kihelkonna Saarjärve mõisniku, Viira ja Peri pandihärra, krahv Georg Moritz O'Rourke`i (1770–1818) 7 poega immatrikuleeriti 1818. aastal Liivimaa rüütelkonda (Nr.319). 
Tänapäeva Hrodna oblasti Navahrudaki rajoonis Vseljubis (Уселюб) asunud O'Rourke`de endises mõisas (Сядзіба О'Руркаў) asub nende perekonna 1837. aastal ehitatud kabel.
Võitluse eest sõjas (1806–1812) türklaste vastu püstitati talle mälestusmärk Serbias, Varvarinis.
Sangaste vald (1939)

Sangaste vald oli vald Valgamaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Sangaste valla maa-alast, välja arvatud Muhkva, Kolga, Soo, Tuule, Hiirepüksi, Laosejüri, Laheste, Maasikmäe, Saare, Marjapalu, Postupalu, Pedeli, Hallika, Marjamäe, Pulga, Harjukse, Väike-Rehejaani ja Väike-Marjamäe talu maa-alad; senise Keeni valla Sangaste kirikumõisa maa-alast ning Laatre jõest ja raudteest idas asuvast piirkonnast, välja arvatud Hällatu, Lombi, Ormani, Palu, Peetertinnu, Pikahansu, Tootsi, Utuse, Väike-Hellatu, Käre, Vardamäe, Koka, Sootare, Pedajamäe ja Lepasaare talu maa-alad.
Karl Eduard Aun

Karl Eduard Aun (6./ 18. jaanuar 1861 Valgjärve vald, Kanepi kihelkond, Võrumaa – 29. mai 1945 Danzig) oli eesti metsandustegelane.
Ta lõpetas Tartu Reaalkooli. 1885. aastal lõpetas ta Moskvas Petrovski-Razumovski Maaviljeluse ja Metsanduse Akadeemia. Aastatel 1886–1888 töötas ta Riias, 1888–1894 oli Tartumaal Võtikvere metskonna metsaülem. Aastatel 1894–1896 töötas Riias Baltikumi Riigimaade ja Metsade Valitsuses. 
Aastatel 1897–1926 oli ta Pärnumaal Kilingi metskonna metsarevident ja metsaülem.
1919. aastal juhendas ta metsaülemana metsanduslikke täienduskursusi. Samal aastal kutsuti teda tööle Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonna õppejõuks, kuid ülikool ei jõudnud temaga tingimustes kokkuleppele.
1926. aastast elas Pärnus. Ta viis läbi dendroloogilisi uurimusi ja osales Eesti metsaseaduse väljatöötamisel. 
Ta on kirjutanud metsandusalaseid raamatuid ja artikleid ajakirjale Eesti Mets.

Isiklikku

Tema õde oli Elise Rosalie Aun.
William Tierney Clark

William Tierney Clark (23. august 1783 Bristol, Gloucestershire – 22. september 1852 Hammersmith, London) oli inglise ehitusinsener ja sillaehitaja.
Ta projekteeris esimese rippsilla üle Thamesi jõe – Hammersmithi silla (valminud 1827). 1839. aastal projekteeris ta krahv István Széchenyi kutsel esimese alalise silla üle Doonau jõe ühendamaks Buda ja Pesti (Széchenyi kettsild, valminud 1849).
Teme projekti järgi on rajatud ka Marlow' rippsild üle Thamesi jõe Marlow's Buckinghamshire'is (ehitatud [1829–1832) ja Norfolki rippsild üle Aduri jõe Shoreham-by-Seas Lääne-Sussexis (valminud 1834, asendatud 1923).
Jaanus Männik

Jaanus Männik (sündinud 3. mail 1951 Põltsamaal) on Eesti poliitik.

Haridus

1965. aastal lõpetas ta Tapal muusikakooli viiuli erialal. 
Ta lõpetas Tapa 1. Keskkooli 1969. ja Eesti Põllumajandusakadeemia 1974. aastal agronoom-ökonomistina.

Poliitiline tegevus

VIII, IX ja X Riigikogu liige, Eestimaa Rahvaliidu liige alates 1994. aastast.
Septembris 2007 sai temast Are vallavanem. 7. märtsist 2011 on ta Surju vallavanem

Isiklikku

Ta on abielus ja tütre isa.
Võrguneutraalsus

Võrguneutraalsus, ka interneti neutraalsus (inglise keeles net neutrality) on põhimõte, mille kohaselt ei tohiks internetiteenuste pakkujad ja riigid kehtestada piiranguid tarbijate ligipääsule internetti. Täpsemalt väldib võrguneutraalsus piiranguid sisule, veebisaitidele, platvormidele, võrku ühendatavale riistvarale ning kommunikatsiooniviisidele.
2000. aastate algusest saati on võrguneutraalsuse ja sellega seotud reeglite poolehoidjad muretsenud lairibaühenduse pakkujate võime pärast kasutada oma ühendust lõpptarbijaga, blokeerimaks internetirakendusi ja sisu (nt veebilehti, teenuseid ja protokolle) ning takistamaks oma konkurentide tööd. Termin "võrguneutraalsus" tuli laiatarbe kasutusse siiski alles mitu aastat hiljem. Interneti neutraalsust tagavate reeglite võimalikkuse üle on peetud ägedaid vaidlusi, eriti Ameerika Ühendriikides.
Neutraalsuse pooldajad väidavad, et telekomifirmad püüavad kehtestada mitmekihilist teenusemudelit, et kontrollida ühendusi ja seeläbi tõrjuda konkurente, luua kunstlik defitsiit ning kohustada kliente ostma nende muidu konkurentsivõimetuid teenuseid. Paljude arvates on võrguneutraalsus esmatähtis meie praeguste vabaduste säilitamiseks. Vinton Cerf, keda peetakse "interneti isaks" ja internetiprotokolli kaasloojaks, World Wide Webi looja Tim Berners-Lee ja paljud teised on võrguneutraalsuse toeks sõna võtnud.
Võrguneutraalsuse vastaste väitel pole lairibaühenduse pakkujatel mingit kavatsust blokeerida veebisisu või halvendada võrguühenduse omadusi. Sellele väitele vaatamata on internetiteenuste pakkuja Comcast tahtlikult aeglustanud P2P-ühendusi. Teised firmad on hakanud kasutama pakettide süvajälgimist, et diskrimineerida P2P- ja FTP-ühendusi ning võrgumänge, kehtestades mobiililaadse maksusüsteemi (kus tariif sõltub kellaajast ja nädalapäevast), telekomi piires vabu "lisaväärtust pakkuvaid" teenuseid ja paketeerimist. Samuti kinnitavad võrguneutraalsuse kriitikud, et mõnd liiki andmediskrimineerimine ei ole probleem, eriti kui seda tehakse teenusekvaliteedi parandamiseks, vaid pigem ülimalt soovitav. Üks internetiprotokolli leiutajatest Bob Kahn on nimetanud võrguneutraalsust "loosungiks" ja teatanud, et on sellele vastu, kuid tunnistanud ka, et ta on võrgu killustamise vastu, kui see hakkab teisi võrguosalisi kõrvale jätma. Võrguneutraalsuse vastased väidavad samuti, et parim abinõu lairibaühenduse pakkujate poolse diskrimineerimise vastu on julgustada nende seas tugevamat konkurentsi, mis on praegu paljudes valdkondades piiratud.
Kokora vald

Kokora vald oli vald Tartumaal Kodavere kihelkonnas praeguse Peipsiääre valla territooriumil.
Aastal 1891 liideti Kokora vallakohus Alatskivi vallakohtuga.
Aastal 1939 jagati valla territoorium Alatskivi valla ja Pala valla vahel. Viimasesse läks üle Viljuse küla.
Kokora vallas on sündinud põllumajandusteadlane Osvald Hallik, vaimulikud Villem Tubin, Elmar Kõrv ja Osvald Põldma.
Portugali peaminister

Portugali Vabariigi peaminister (portugali keeles Primeiro-Ministro da República Portuguesa) on Portugali valitsusjuht.
Peaministri nimetab ametisse Portugali president võttes arvesse parlamendivalimiste tulemusi ja konsulteerides parlamendis esindatud erakondadega. Tavaliselt nimetatakse peaministriks valimised võitnud erakonna esimees.
Peaminister võib nimetada endale ühe või rohkem asepeaministreid, kes assisteerivad teda valitsuse juhtimisel ja asendavad äraolekul või töövõimetuse korral. Kui asepeaministrit valitsuse koosseisus ei ole, asendab peaministrit vajadusel keegi teistest ministritest. Kui peaminister sureb või kaotab püsivalt töövõime, toob see kaasa valitsuse tagasiastumise. Peaminister astub koos valitsusega tagasi pärast uusi parlamendivalimisi (korraline ametist lahkumine), aga ka valitsusele umbusalduse avaldamisel parlamendis või valitsuse tööplaani tagasilükkamisel parlamendi poolt (erakorraline ametist lahkumine). Peaministri tagasiastumine jõustub tema ametist vabastamisel Portugali presidendi poolt.
Peaministri ametikoht loodi Portugalis pärast konstitutsioonilise monarhia kehtestamist. Esimese peaministrina astus 24. septembril 1834 ametisse Palmela markii Pedro de Sousa Holstein. Tema ametinimetus oli ministrite nõukogu president (portugali keeles Presidente do Conselho de Ministros). Pärast vabariigi väljakuulutamist sai 1911. aastal valitsusjuhi ametinimetuseks ministeeriumi president (portugali keeles Presidente do Ministério), kuid 1933. aasta põhiseaduses muudeti see tagasi ministrite nõukogu presidendiks. Peaministri ametinimetus võeti kasutusele alles 1976. aasta põhiseaduses.
Alates 26. novembrist 2015 on Portugali peaminister António Costa.
Orasoja

Orasoja on oja Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas. 
Orasoja saab alguse Puhkova külas Laagna klindisaaare jalamilt ning voolab ülemjooksul mööda kraave kuni Vodava-Meriküla maanteeni. Peale tee truubi läbimist hakkab laskuma orgu, kus voolab mööda paeplatood, laskudes kohati astangutest, kõrgeima (1,1 m) astangu juures moodustab ta Orasoja joastiku. Sellest üles- ja allavoolu jäävate astangute kõrgus on alla 0,3 m. 
Joasikust ülespoole enne teed märgatavat jõeorgu ei ole. Joastikust allavoolu paikneb üle 350 m pikkune kanjon. Orasoja kanjoni seintel on paljandid, millel on nähtavad aluspõhja kivimid. Need ulatuvad Kesk-Ordoviitsiumist (lubjakivid) Kambriumini (liivakivi, sinisavi). Paremal kaldal paljandub diktüoneemakilda vahekihtidega oobolusliivakivi. See on tüüppaljand Pakerordi lademe Kallavere kihistu Orasoja kihistikust (Orasoja paljand). Oja järgi on kihistik ka nime saanud. Paremkalda ülaäärest on võimalik välja puhastada ka Volhovi lademesse kuuluv roheliste glaukoniiditeradega hall lubjakivi. 
Peale Põhja-Eesti pangalt laskumist, kus ta lõhestab Puhkova-Olgino panga ja väljub madalikule. Alamjooksul läbides Leekovo sood on oja surutud kraavidesse soost väljudes ja kuni suubumiseni vasakult Narva jõkke Kannisaare juures voolab mööda loodusliku sängi.
Orasoja on veevaene. Põuastel suvedel (näiteks 1999, 2001 ja 2002) oli ta ülemjooksul kuivanud.
Levandi meri

Levandi meri [lev'andi] on Vahemere idapoolseim osa (Levandi) ranniku lähedal.
Nimi inglise Levantine Sea ja saksa keeles Levantisches Meer.
Karl Tender

Karl Tender (24. veebruar 1908 Tallinn – 30. september 1989 St Kilda, Melbourne, Austraalia) oli eesti poksija ja metsandustegelane.
Ta lõpetas 1927. aastal Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1928–1938 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas ja lõpetas 1938. aastal selle metsaosakonna.
Akadeemiliselt kuulus ta Korporatsioon Reveliasse.

Poksijana

Tender oli Eesti kolmekordne meister raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) aastatel 1926, 1927 ja 1929.
Ta osales kolm korda Eesti–Soome maavõistlustel poksis raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) aastatel 1926, 1927 ja 1928 ning võitis kõik oma kohtumised.
Ta on esinenud poksi populariseerijana, pidades loenguid ja juhendades kursusi.
Oma noorpõlves saadud vasaku käe vigastuse tõttu tegi ta sageli võistluspause, nt ei osalenud ta 1930. aasta Eesti meistrivõistlustel. Ta poksis 12. märtsil 1933 Tallinna ja Tartu "Kalevi" sõpruskohtumisel tartlase Evald Lukkini vastu. Tender oli 2. raundis punktidega kohtumist juhtimas, kui vigastas hoopis oma paremat kätt ja katkestas kohtumise. Võit läks hetkel punktidega taga olnud Lukkinile.
Pärast seda vigastust loobus Tender üldse poksist.

Hilisem elukäik

Ta töötas aastatel 1940–1944 Paasvere metsaülemana.
Ta põgenes 1944. aastal Rootsi, kus ta töötas peamiselt kellas- ja kullassepana. Ta liikus sealt 1950. aastal edasi Austraaliasse ja töötas seal peamiselt samuti kellas- ja kullassepana.

Isiklikku

Tema vend oli arhivaar ja ajaloolane Erik Tender.
Vassili Martin

Vassili Martin VR II/3 (1890 Ridala, Saaremaa – 14. oktoober 1954) oli eesti sõjaväelane.
Osales Vabadussõjas 25. märtsist 1919 kuni 13. aprillini 1920. Oli Soomusrongi nr 3 kuulipildur. Pärast Vabadussõda sai lisaks Vabadusristile oma kodukülas maad.
Vassili Martin arreteeriti 1944. aastal süüdistatuna Omakaitses osalemises, ebaseaduslikus relva hoidmises ja raadiovastuvõtja omamises. 1945. aasta mais mõisteti ta tribunali otsusega 10 aastaks vanglasse ning pärast seda 5 aastaks asumisele, lisaks kuulus kogu tema vara konfiskeerimisele. Vassili Martin suri Mordvas vahetult pärast luba naasta koju.
Keskkonnaseire

Keskkonnaseire struktuur

Keskkonnaseire protsessi saab esitada skeemina:
Keskkond (või keskkonna objekt) -> parameetrite mõõtmine erinevate alamprogrammide kaudu -> andmete kogumine ja edastamine -> andmete analüüsimine ja esitamine, prognoosimine.

Andmete avalikustamine

Keskkonnaseire andmed on üldjuhul avalikud (ka keskkonnaloas sätestatud ettevõtja kohustusliku seire andmed), st nende kogujatel on kohustus neid teabenõude alusel väljastada. Keskkonnaseire käigus kogutud andmed koondatakse nende kogujate poolt internetis avalikustatud keskkonnaregistrisse.

Keskkonnaseire käigus saadud andmed avalikustatakse avaliku teabe seaduses,  keskkonnaregistri seaduses, keskkonnaregistri pidamise täpsustatud korras ning keskkonnaregistri andmete paberkandjal avalikustamise mahtu ja sagedust reguleeriva määrusega kinnitatud moel.
Emil Zátopek

Ajalugu

Helsingi olümpiamängudel võitis Emil Zátopek nii 5000 m, 10 000 m kui ka maratoni. Ei varem ega hiljem pole keegi teine seda suutnud.
Esimest korda jooksis Emil võidu alles 18-aastasena kutsekooli õpilasena. Võistlustele oli ta saadetud peaaegu vägisi. Aga tal läks hästi ja see andis talle indu jätkata. Juba nädal hiljem oli ta stardis Brnos koolinoorte meistrivõistlustel, kus sai 1500 m jooksus ajaga 4.20,0 teise koha. Nüüd oli selge, et tuleb oma jooksjatalenti arendada.
Teise maailmasõja aastatel alustas Zátopek regulaarse treeniguga. Ta taipas, et pikemad treeningupausid pole head, ja üritas harjutada aasta ringi. Ta jooksis mööda poriseid rööbasteid, sumpas lumistel väljadel ja sörkis pimedatel metsateedel, hoides tee valgustamiseks käes tõrvikut. Komandanditundidel jooksis ta tundide viisi toas paigal. Tihti sidus ta jalgade külge kahekilosed raskused, heitis selili lauale ja tegi niiviisi "õhujooksu". Ta armastas rongidega võidu joosta.
Kuigi Emilil polnud täit ettekujutust, milline peab olema õige jooksutreening, avastas ta midagi sellist, mis õige pea juurdus ka teiste sportlaste treeningutel: ta hakkas kasutama intervalltreeningut, joostes näiteks 30×400 meetrit, 40×400 meetrit, 50×400 meetrit ja lõpuks isegi 70×400 meetrit vaheldumisi 200 meetri pikkuste sörkidega. Aasta-aastalt kilometraaž kasvas. Sporditeadlased Zátopeki abistada ei soovinud, sest ta liikus treeningumeetodite otsimisel tundmatutel radadel. Ei oldud kindlad, et selline totaalne treenimine ka edu toob.
1948. aasta Londoni olümpiamängudel võitis Zátopek 10 000 meetrit ja tuli hõbedale 5000 meetris. Jooksu ajal oli ta näol alati grimass ja tundus, et ta tunneb piina. Pealtvaatajad, kes nägid teda esmakordselt, arvasid, et ta on kokkuvarsemisele õige lähedal. Kuid midagi niisugust ei olnud. Ise seletas ta seda hiljem: "Ma polnud küllalt andekas, et joosta ja naeratada üheaegselt."
Mihkel Mardna

Mihkel Mardna (sündinud 28 oktoobril 1966) on eesti spordiarst.

Haridus

Mihkel Mardna õppis aastatel 1972–1984 Tallinna 21. Keskkoolis. Aastatel 1984–1992 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas ravi erialal; 1992–1994 oli internatuuris, 1994–1999 residentuuris üldkirurgia ja traumatoloogia-ortopeedia erialal. Erialaselt on ta end täiendanud USA-s, Lätis, Austrias, Prantsusmaal, Austraalias, Leedus, Soomes, Šveitsis, Uus-Meremaal.

Töökohad

Mihkel Mardna on olnud Spordimeditsiini Sihtasutuse juhataja, Põhja-Eesti Regionaalhaigla valvetraumatoloog, AS Ortopeedia Arstid ortopeed, Kristina Šmiguni tiimi arst. Aastatel 1997–2003 juhtis ta Eesti Antidopingu Keskust.
Mihkel Mardna on ravinud paljusid tippsportlasi; nende hulgas on Mart Poom, Erki Nool, Kristina Šmigun, Andrus Värnik, Aleksander Tammert, Gerd Kanter, Jüri Jaanson.