google/wiki40b huggingface dataset:
Porsche Boxster

986

Porsche Boxsteri disaini eest vastutas Porsche peainsener Harm Lagaay, ning eeskujuks olid Porsche 356 ja Porsche 550 Spyderi mudelid.
Esimest põlvkonda (986) toodeti aastatel 1996–2004. Selle baasmudelil oli 1999. aastani 2,5-liitrine 6-silindriline 201-hobujõuline boksermootor, mis 2000. aastal asendati 2,7-liitrisega (alguses 217, hiljem 228 hj). Tippmudelil oli 3,2-liitrine samuti 6 silindriga boksermootor (2000–2003 250, siis 258 ja enne mudelivahetust 264 hj). Kuni 2000. aastani oli Boxster saadaval ainult 2,5-liitrise mootoriga.

987

Teisel põlvkonnal, mida toodetakse aastast 2004, on baasmudelil 2,7-liitrine 6-silindriline boksermootor (alguses 240 hj, 2007. aastast 245 hj). Tippmudelil Boxster S on 3,4-liitrine 6-silindriline boksermootor. 2007. aastani oli sellel 280 hobujõudu, sealt edasi 295 hj.

Porsche Boxster GTS

Porsche Boxster S on Porsche Boxsteri kiirem versioon. See arendab võimsust kuni 330 hobujõudu. GTS-i tippkiirus on 280 km/h ja see kiirendab 0–100 km/h 4,7 sekundiga.
Asper Biogene

Asper Biogene on Eesti biotehnoloogia ettevõte, mis asutati 1999. aastal. Asper Biogene tegeleb geenitestide teostamisega.
Ida katoliku kirikud

Ida katoliku kirikud (inglise Eastern Catholic Churches) on autonoomsed kirikud, kes arvatakse idakirikute hulka ja kes tunnistavad Rooma paavsti ülemuslikkust (primaati). Ida katoliku kirikutes järgitakse mitmeid idakirikute riitusi.
Jane (eesnimi)

Jane on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 137. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Jane 1336 naisel.
Arvo Pärdi Keskus

Arvo Pärdi Keskus (varem Rahvusvaheline Arvo Pärdi Keskus) on Lääne-Harju vallas Laulasmaal tegutsev sihtasutus, mille eesmärk on säilitada ja tutvustada Arvo Pärdi loomepärandit. Keskuse asutasid 2010. aastal Arvo Pärt ja tema perekond.
Keskuse peamine töövaldkond on Arvo Pärdi isikuarhiivi loomine ja haldamine ning seal teabe otsimiseks mõeldud Arvo Pärdi infosüsteemi (APIS) arendamine. Lisaks tegeletakse keskuses arhiivimaterjalide korrastamiseks ja kirjeldamiseks vajaliku teadustööga ning Arvo Pärdi loomingut käsitlevate publikatsioonide väljaandmisega. Keskuses asuvad lisaks arhiivile raamatukogu, kontserdisaal, klassiruumid, videotuba, näituseala, kohvik ja lastenurk, korraldatakse kontserte ja loenguid, võimalik on tellida ekskursioone ja haridusprogramme.
Aastatel 2010–2018 asus Arvo Pärdi Keskus kahes väikeses majas kinnistul, mis kannab nime Aliina.

Uus hoone

Arvo Pärdi Keskuse uue hoone kavand valiti välja aastatel 2013–2014 toimunud rahvusvahelise arhitektuurikonkursi käigus, millel osales 71 võistlustööd 24 riigist. Konkursi tulemused tegi 20. juunil 2014 teatavaks Eesti president Toomas Hendrik Ilves. Konkursi võitsid Hispaania arhitektid Fuensanta Nieto ja Enrique Sobejano. Eesti poolt kohendasid projekti kohalikele oludele sobivamaks arhitektuuribüroo Luhse & Tuhal arhitektid Ra Luhse ja Tanel Tuhal.
29. juunil 2015 kiitis Keila vallavalitsus heaks tulevase hoone kinnistu detailplaneeringu Kellasalu teel, Aliina kinnistu vahetus läheduses.
Uue hoone ehitustööd algasid märtsis 2017. Ehituse maksumuseks arvestati 6,69 miljonit eurot ja ehituse peatöövõtja oli Tartu ettevõte Ehitustrust. 19. juunil 2017 pandi keskuse uuele hoonele nurgakivi, pidulikul tseremoonial osalesid Arvo Pärt, peaminister Jüri Ratas, kultuuriminister Indrek Saar ja paljud teised avaliku elu tegelased. Hoone valmis suvel 2018.
Arvo Pärdi Keskuse pidulikud avamiskontserdid koos sõnavõttudega leidsid aset 13. oktoobril 2018. Külalisi tervitasid Arvo Pärt, keskuse nõukogu esimees Michael Pärt, keskuse juhataja Anu Kivilo ning arhitektid Enrique Sobejano ja Fuensanta Nieto. Külalistest võtsid sõna Eesti president Kersti Kaljulaid, Euroopa Komisjoni asepresident Andrus Ansip ja Eesti kultuuriminister Indrek Saar. Avamisel toimus Arvo Pärdi teose "Ja ma kuulsin hääle..." ("And I Heard a Voice...") Eesti esittekanne ansambli Vox Clamantis esituses. Üritustest toimusid ülekanded ja kokkuvõtted Eesti Rahvusringhäälingu vahendusel.
14. oktoobril 2018 toimus Arvo Pärdi Keskuse esimese kontserdihooaja avakontsert keskuse uue hoone kontserdisaalis. Esines Ameerika Ühendriikide viiulimängija Anne Akiko Meyers, keda saatis klaveril Akira Eguchi. Kavas oli lisaks Pärdi muusikale Wolfgang Amadeus Mozarti, Philip Glassi, John Corigliano ja Johann Sebastian Bachi teoseid. Ühtlasi toimus kontserdil Arvo Pärdi "Eesti hällilaulu" viiuliseade (seadnud Anne Akiko Meyers) maailma esiettekanne.
Avalikkusele avati Arvo Pärdi Keskus 17. oktoobril 2018.
Harold Pinter

Harold Pinter (10. oktoober 1930 – 24. detsember 2008) oli juudi päritolu Briti näitekirjanik.
Harold Pinter oli 2005. aasta Nobeli kirjandusauhinna laureaat.
2009. aasta 14. oktoobril anti välja esimene Pinteri kirjandusauhind, millele võivad kandideerida ainult britid või Suurbritannias tegutsevad kirjanikud.

Isiklikku

Aastail 1956–1980 oli ta abielus Briti filminäitleja Vivien Merchantiga. Neil oli poeg Daniel. 
1980. aasta lõpust kuni surmani oli abielus ajaloolase ja kirjaniku Antonia Fraseriga.
Artur Perna

Artur Perna VR I/3 (ka Arthur Perna; 3. mai 1881 Abja, Halliste kihelkond Pärnumaa – 28. aprill 1940 Tallinn) oli eesti arhitekt ja sõjaväelane (kolonelleitnant).

Elukäik

Artur Perna sündis Abja mõisa kõrtsmiku perekonnas. Õppis 1889-1890 Viljandis eraalgkoolis, 1890–1893 E. Bormanni poeglastekoolis ning E. Heine progümnaasiumis. 1900–1902 õppis Perna Tartu reaalkoolis ja 1903–1910 Riia Polütehnilises Instituudis, mille lõpetas insener-arhitekti diplomiga.
Perna praktiseeris 1910–1912 F. Mieritzi ja I. Gerassimovi büroos Peterburis. Naasnud Tallinna, asutas ta koos kaasarhitekt Karl Burman vanemaga arhitektuuribüroo, mis tegutses Esimese maailmasõja alguseni. Nende büroo võitis 1913. ja 1914. aasta ülevenemaalisel arhitektuurivõistlusel esikoha.
Esimese maailmasõja ajal teenis ohvitserina Galiitsia ja Rumeenia rindel, aastatel 1914–1919 Tallinnas Peeter Suure merekindluse raudteepataljonis. 1918 oli Eesti Tehnika Seltsi Tehniliste Erikursuste õppejõud. 
Artur Perna võttis osa ka Eesti Vabadussõjast, Vabadussõjas töötas esialgu ülemjuhataja staabis Kindralstaabi Valitsuse Maakuulamise osakonna juhina ja hiljem oma erialal Eesti Rahvaväe korterivalitsuse ülemana, ülendati 12. veebruaril 1920 kaptenist alampolkovnikuks. Reservi asus Perna 1921. aasta veebruaris kolonel-leitnandi auastmes. Artur Perna vääristati Vabadusristi ning Läti Karutapja ordeniga
1921. aastast oli Tallinnas linnavolinik, 1921–1922 Tallinna linnanõunik ja linnapea abi ning ka kindlustusseltsi Põhja Kinnitus-Seltsi nõukogu esimees. 1922. aastast tegutses taas arhitektina.
1920–1936 oli ta Tallinna Tehnikumi ja Eesti Tehnika Seltsi erikursuste õppejõud ning Sõjakooli sideasjanduse lektor.
Artur Perna oli korporatsiooni Vironia liige.
Toomas Tammaru

Toomas Tammaru (sündinud 3. mail 1968 Tartus) on eesti entomoloog, Tartu Ülikooli entomoloogia professor.
Ta uurib putukate, eelkõige liblikaliste evolutsioonilist ökoloogiat. Tunneb huvi ka liblikate süstemaatika ja leviku vastu.
Ta on Eesti Looduseuurijate Seltsi väljaande Lepinfo toimetaja.
Eesti Vabariigi teaduspreemia 2002. aastal bio-geoteadustes (koos Raivo Männi, Peeter Hõraku ja Indrek Otsaga).
Oivalise ajakirjanduse aastapreemia

Oivalise ajakirjanduse aastapreemia on 2009. aastal Hans H. Luige algatusel asutatud preemia, millega tunnustatakse asjatundliku tegevuse eest ajakirjanduse vallas.
Põhja-Eesti Regionaalhaigla

Haigla ülemarstid

Raul Talvik (2005), Andres Ellamaa (2005–2008), Sergei Nazarenko (alates 2008. aastast)
Gerd Neggo

Gerd Neggo (9. november 1891 Kuressaare – 1. september 1974 Stockholm) oli eesti tantsija, tantsulavastaja ja pedagoog.
Aastal 1920 õppis ta Émile Jacques-Dalcroze'i rütmilis-muusikalise pedagoogika süsteemi. Aastail 1921–1924 tudeeris Hamburgis Rudolph von Labani tantsustuudios.
Pärast õpinguid naasis Eestisse, kus tutvustas esmakordselt moderntantsu. Aastal 1924 avas ta Tallinnas oma tantsustuudio (Gerd Neggo tantsustuudio), kus muu hulgas õppisid Ida Urbel, Helmi Tohvelman.
Ta juhtis mitmeid tantsu- ja liikumisrühmi nii teatrites kui ka teatrikoolides, tegutses ka Estonia balletirühmadega.
Juta Saarevet

Juta Saarevet (sündinud 1. juulil 1978 Tallinnas) on Eesti ametnik, 2. aprillist 2012 kuni 24. juunini 2016 oli ta sotsiaalkindlustusameti peadirektor.
Saarevet lõpetas 2003. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna (bakalaureusetöö "Laste kasvatamisel tekkivate suhete õiguslik regulatsioon ja selle muutmine Eestis", juhendaja Edgar Salumaa). 2007. aastal läbis ta XVII kõrgemad riigikaitsekursused.
2007–2012. aastal töötas Saarevet sotsiaalministeeriumis õigusala juhina. Selles ametis oli ta üks uue töölepinguseaduse eelnõu juriidilise ekspertiisi tegijaist.
Mary Pickford

Mary Pickford (sünninimega Gladys Louise Smith; hiljem tegelikult Gladys Marie Smith; 8. aprill 1892 – 29. mai 1979) oli Oscariga pärjatud Kanada-Ameerika tummfilminäitleja.  
Ta oli üks ühenduse United Artists asutajaid. Teda on hellitavalt kutsutud "Ameerika armsakeseks" (America's Sweetheart), "väikeseks Maryks" ja "kuldsete kiharatega tüdrukuks" (the girl with the golden curls). Ta oli Kanada filmipioneere Hollywoodi algusaegadel.  
Pickfordil oli suur mõju filmikunsti üldisele arengule. Tema kui ühe nimekama tummfilminäitleja ja -tootja nõudmised mõjutasid ka Hollywoodi filmitööstuse struktuuri ja kuju. 
Filmidebüüdi tegi ta aastal 1909. 
Ameerika Filmiinstituut valis ta 100 parima naisnäitleja hulka.
Hanskarl von Hasselbach

Adolf Hitleri saatearstina

Von Hasselbach liitus Hitleri saatjaskonnaga 1936. aastal. 
Kirurgilist esmaabi pakkus füürerile von Hasselbach. Morell aga manustas Hitlerile valude vaigistamiseks Optalidoni.
8. oktoobril 1944 sai teatavaks, et dr von Hasselbach pagendatakse mõnda kaugemasse punkrisse ja tema kohustused võtab üle Stumpfegger.
Hitleri arstide 1944. aasta konflikt lõppes Karl Brandti, Hanskarl von Hasselbachi ja Erwin Giesingi vallandamisega.
Ameeriklased otsisid Hitleri arstid ükshaaval üles. Von Hasselbach vahistati 13. aprillil 1945 Harzi mäestikus ja anti kohtu alla.
Neumann ja Eberle on maininud ka Hitleri endise saatekirurgi iseloomu, nimelt näidanud ta Nürnbergi järelprotsessidel end sirgeseljalise mehena, keda kohtunikud pidasid läbinisti ausaks ja usaldusväärseks süüaluseks, kes polnud Hitlerist "sisse võetud". 
Vangistusest vabanedes töötas Hanskarl von Hasselbach 1970. aastani Bielefeldi lähedal Bethelis Bodelschwingi haigla kirurgiaosakonna ülemarstina.
Terskej-Ala-Too

Terskej-Ala-Too (kirgiisi; kasahhi keeles Теріскей-Алатау) on mäestik Aasias, osa Tian Shanist. Kulgeb ida-lääne sihis Õsõk-Köli lõunakaldal.
Kõrgus kuni 5216 meetrit.
Värbhuik

Värbhuik (Porzana pusilla) on ruiklaste sugukonda kuuluv lind.
Eestis on ta eksikülaline.
Muhu valla lipp

Muhu valla lipp on Eesti haldusüksuse Muhu valla lipp.
Lipp on kinnitatud 13. märtsil 1998, lipu kujundas Herman Heinla.

Lipu kirjeldus

Valla lipuks on ristkülikukujuline vapilipp. Kangas on jagatud vertikaalse lainelise joonega kolmeks väljaks, vardapoolne ja lehvipoolne väli on valged, keskmine aga sinine ning sellel on valge punasega ornamenteeritud nn. muhu mänd – pügalristi rahvuslik erikuju.
Vapipilt näitab Muhumaa, tema rahva ja kultuuri asendit kahe naabri - Saaremaa ja Eestimaa, vahel. Muhu mänd ehk kaheksakand on juba muinasaegadest tuntud õnne ja viljakuse sümbol.
Pikkuse ja laiuse suhe on 7:9.
Leida Soom

Leida Soom (7. oktoober 1912 – 25. september 2009) oli eesti ooperilaulja, tekstiili- ja eksliibrisekunstnik.
Erialase hariduse omandas Leida Soom Riigi Kunsttööstuskoolis, mille lõpetas 1933. aastal tekstiili erialal. Asus seejärel tööle osaühingusse Kunstkäsitöö, kus töötas kuni 1941. aastani.
Paralleelselt kunstnikutööga õppis laulmist; tegi seda algul eraviisiliselt, aastatel 1944–1947 aga Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Made Pätsi juhendamisel.
Aastatel 1941–1969 laulis ta Estonia teatri ooperikooris ja oli aastatel 1946–1949 sama teatri solist.
Alates 1956. aastast kuulus ta Eesti Teatriliitu.
Laialdast tuntust kogus Leida Soom eksliibrisekunstnikuna, valmistades elu kestel umbes nelisada eksliibrist. Peamiselt kujundas ta eksliibriseid kunsti- ja teatriinimestele, näiteks Maarja Haamerile ja Teo Maistele. Lisaks eksliibriste loomisele ta ka kogus neid – tema kollektsioonis oli umbes 40 000 tööd teistelt autoritelt, teiste seas Kristjan Raualt, Ernst Kollomilt, Hando Mugastolt, Richard Kaljolt ja Arkadio Laigolt.
Kaneelirull

Kaneel

On olemas kahte sorti kaneeli: tseiloni kaneel ja hiina kaneel ehk kassia. Tseiloni kaneeli on nimetatud ka magusaks kaneeliks või õigeks kaneeliks ja see on kaneelidest populaarseim. See on kallim kui teised kaneelisordid, kuid selle maitse on teistest ka parem.

Valmistamine

Kaneelirull koosneb rullitud pärmitainast, mis on kaetud kaneeli ja suhkru seguga (rosinad ja teised koostisosad soovikorral) ning määritud võikihiga.
Kaneelirulle võib valmistada mitmel viisil. Neid võib keerata rulli ja panna paberkorvikestesse, et säilitada või ja suhkru mahlakus. Teine võimalus on keerata lihtsalt rulli, panna lõigatud pool üles või teha õhem keerd küpsetatuna küljed väljapoole.

Ajalugu

Kaneelirulli teevad vastupandamatuks järgmised koostisosad: sai, kaneel, suhkur ja või.
Esimene kaanelirull küpsetati Rootsis, kus 4. oktoober on tuntud kui rahvusvaheline kaneelirullipäev. Enamasti süüakse neid fika ehk kohvipausi ajal, mille käigus nauditakse kohvi ja küpsetisi.
Rootsis ei ole kaneelirullid nii magusad ja rasvased kui Ameerikas. Rootsis sisaldab tainas natukene kardemoni, vürtsi ingveri perekonnast ja neid küpsetatakse muffinipakendites, et see maius oleks õrna tekstuuriga.

Paikkondlikud erinevused

Tõeline kaneelirull ei ole glasuuriga kaetud. Norras puistatakse peale granuleeritud suhkrut, Rootsis aga suhkrukristalle, mida kutsutakse pärlsuhkruks. Norras korraldatakse igal aastal mitmeid väga olulisi kaneelirulli võistlusi, kus kohaliku ajalehe lugejad nimetavad ja hääletavad linna parima kaneelirulli. See on prestiižne sündmus ja seda võistlust võetakse väga-väga tõsiselt.
Taanis nimetatakse kaneelirulle sageli kaneelitigudeks (kanelsnegl) ja Soomes kõrvakiiludeks (korvapuusti, ingl. k slapped ear) – kui keegi sulle kõrvakiilu annaks, oleks kaneelirull sobiv maiuspala, et sind lohutada.
Briti versioon on ligikaudne Taani või-tüüpi saiakesega, mis on kergesti kättesaadav kohvikutes, supermarketites ja pagaritöökodades üle kogu Suurbritannia.
Ameerika kaneelirullid on sageli kaetud glasuuriga ja mõnikord praetud, viimistletud glasuuriga ning serveeritud sõõrikuna. On ka piirkondlikke erinevusi, eriti Kansases, kus kaneelirullid võib kasta või katta tšillipipraga.
Kanadas on kaneelirullid tuntud kaneelikuklite nime all, mis võivad sisaldada nii ohtralt kaneeli, et on süües väga vürtsikad. Nad on harilikult kaetud suhkruga, kuid mitte glasuuriga, samuti pole neis rosinaid.
Ühine humanitaaroperatsioonide plaan

Ühine humanitaaroperatsioonide plaan (inglise Common humanitarian action plan, CHAP) on riigi või piirkonna strateegiline plaan humanitaarseks operatiivseks tegutsemiseks. CHAP-i koostab humanitaarkoordinaatori juhtimisel ÜRO agentuuridevahelise alalise komitee (Inter-Agency Standing Committee, IASC) piirkondlik üksus.
Allikas: Arengukoostöö- ja humanitaaralase terminoloogia sõnaseletusi
Ljudmila Gurtšenko

Ljudmila Markovna Gurtšenko (vene keeles Людмила Марковна Гурченко; 12. november 1935 Harkiv – 30. märts 2011 Moskva) oli vene näitleja ja laulja.
Ljudmila Gurtšenko sündis Ukrainas Harkivis. Pärast keskkooli lõpetamist 1953. aastal läks ta Moskvasse ning asus õppima Ülevenemaalises Riiklikus Kinematograafia Instituudis (VGIK), mille ta lõpetas 1958. aastal.
Õpingute ajal tegi ta oma filmidebüüdi, mängides Jan Fridi filmis "Tõe tee" (1956). Ühte peaosadest mängis Gurtšenko ka samal aastal valminud Eldar Rjazanovi komöödias "Karnevaliöö". See roll tõi Gurtšenkole üleliidulise populaarsuse.
Ljudmila Gurtšenko mängis ühtekokku 96 filmis, nende seas sellistes filmides nagu "Tütarlaps kitarriga" (1958), "Jalgrattataltsutajad" (1963), "Siberiaad" (1978), "Mehaanik Gavrilovi armastatud naine" (1981), "Jaam kahele" (1982), "Armastus ja tuvid" (1984) jt. Tema viimaseks filmiks jäi 2009. aastal esilinastunud film "Kirev hämarus", mille stsenaristiks, näitlejaks ja lavastajaks ta oli. 
Ljudmila Gurtšenko oli väga hinnatud ka estraadilauljana. Temalt on ilmunud kümme CD-d ja kuus LP-d. 
Samuti on ta avaldanud kolm raamatut – "Minu täiskasvanud lapsepõlv", "Aplaus" ja "Ljusja, stopp!".
The Weavers

The Weavers oli USA folkkvartett, mis loodi 1947. aastal. 
Kvartett esitas peale folklaulude ka bluusi, gospelit, lastelaule ja ameerika ballaade. Nende kuulsaim laul on "Goodnight, Irene", mille nad laulsid kuulsaks 1949. aastal.
Kännujuurimine

Kännujuurimine on uudismaal tehtav töö, mille käigus maapinnast võetakse välja kände.
Eesti rahvakultuuris kasutati kännujuurimisel algul kange, hoovasid ja labidaid. Kuni 20. sajandini kasutati eri tüüpe käsi- ja hobuseadmeid. Hiljem on kännujuurimisel kasutatud näiteks juurimismasinaid.
Kesk-Doonau madalik

Kesk-Doonau madalik (ungari keeles Kárpát-medence ehk Karpaatia nõgu)  on Kesk-Euroopa kaguosas asuv suur madalik, mida ümbritsevad Karpaadid, Dinaari mäestik ja Alpid. Kesk-Ungari mäestik ja Põhja-Ungari Keskmäestik madaliku põhjaosas eraldavad Kisalföldi ja Alföldi.
Madalikus, mille suurim linn on Budapest, asub Doonau jõe vesikond.
Vissuvere Suurkivi

Vissuvere Suurkivi (ka: Vissuvere suur kivi, Vissuvere rändrahn, Vissuvere Suurrahn, Vissuvere suur rahn) on hiidrahn Järva maakonnas Türi vallas. 
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 9,4 m, laius 6,7 m, kõrgus 2,7 m, ümbermõõt 25,6 m.
Hall liaanimadu

Levik

Neid võib kohata Somaalias, Keenias, Ugandas, Angolas, Gabonis, Kamerunis, Ekvatoriaal-Guineas, Kesk-Aafrika Vabariigis, Nigeerias, Guinea-Bissaus, Beninis, Togos, Ghanas, Elevandiluurannik, Libeerias, Sierra Leones, Guineas, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kongo Vabariigis, Sambias ja Tansaanias.

Eluohtlikud kohtumised

Hallid liaanimaod kohtuvad inimestega harva.
Nende madude inimeste suhtes mürkmadudeks liigitamise kohta pole piisavalt andmeid. Nende peas paiknevad (erinevalt enamikust mürkmadudest) Duvernoy näärmed, kuid on teateid hammustuste kohta, mille tulemusel on tekkinud eluohtlik mürgistusseisund.
Tenor

Tenor bouffe

Tenor bouffe on eriti kerge tenorihääl eelkõige prantsuse 19. sajandi keskpaiga kergetes ooperites (heliloojad Jacques Offenbach, Charles Lecocq ja François-Adrien Boieldieu).
Scuderia Ferrari

Scuderia Ferrari on Ferrari autofirma osa, mis tegeleb võidusõiduautode, põhiliselt Vormel 1-ga.
Debüüt Vormel 1-s toimus 1950. aastal Monaco tänavarajal. Ferrari on ainuke tänapäevani tegutsev meeskond, kes osalenud Vormel 1 sarjas 
selle algusaastatest peale.
1940. aastatest 1973. aastani osales Ferrari ka sportautovõistlustel. Kui aga 1973. aastal saatis Ferrari Vormel 1 tiimi ebaedu, otsustas juhtkond sportautovõistlustest tagasi tõmbuda ja keskenduda Vormel 1-le.
Praegu on meeskonna juht Maurizio Arrivabene ja tehnikadirektor Mattia Binotto. Pikka aega olid vastavates ametites Jean Todt ja Ross Brawn.

Aadress

Ferrari SpA
Via Ascari 55
41 053 Maranello
Italy

Saavutused

Esimene GP vōit: 1951 Suurbritannia
Meeskondlikke MM tiitleid: 16 (1961, 1964, 1975, 1976, 1977, 1979, 1982, 1983, 1999 2000, 2001, 2002,2003, 2004, 2007, 2008)
Individuaalseid MM tiitleid: 15 (1952, 1953, 1956, 1958, 1961, 1964, 1975, 1977, 1979, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2007)
GP starte: 949
GP vōite: 229
GP 2. koht: 259
GP 3. koht: 239
GP poodiumi kohti: 727
Kõige rohkem GP vōite hooajal: 15(2002, 2004)
Kõige rohkem GP vōite järjest: 10 (2002 Kanada - 2002 Jaapan)
Kvalifikatsiooni vōite: 213
Kiiremaid ringe: 244
Punkte kokku: 7182,5
Andmed õiged 27.11.2017 seisuga
Moskva Linnavalitsus

Moskva Linnavalitsus (vene keeles Правительство Москвы) on riigivõimuorgan Venemaal, Venemaa Föderatsiooni pealinna Moskva täitesaatva võimu organ.
Moskva Linnavalitsuse struktuuri kuuluvad täidesaatva võimu harukondlikud ja funktsionaalsed võimuorganid (departemangud, komiteed, peavalitsused, valitsused ja inspektsioonid) ning kohapealseks juhtimiseks territoriaalsed täidesaatva võimu organid (haldusringkondade prefektuurid ja rajoonide administratsioonid (районные управы).

Moskva Linnavalitsuse liikmed

Moskva Linnavalitsuse liikmeteks on Moskva linnapea, tema asetäitjad (2017. aastal oli neid 7 ), Moskva linnapea ja Moskva Linnavalitsuse aparaadi juht, Moskva Linnavalitsuse ministrid ning Moskva linna haldusringkondade prefektid.

Ajalugu

1991. aastal, veel enne NSV Liidu lagunemist, valiti esmakordselt Vene NFSV-s Moskvas linnapea (meer) ja Moskva Linnavalitsus. Esimestel kuudel tegutses Moskva Linnavalitsus paralleelselt Moskva Linna TSN Täitevkomiteega (likvideeriti 1991. aasta septembris).

Hooned

Moskva tsentrumis Tverskaja 13 asub linnavalitsuse hoone (merija). Tsaari-Venemaal asus selles majas Moskva kindralkuberneri residents. Aadressil Uus-Arbat 36 paikneb Moskva Linnavalitsuse hoonekompleks (endine Vastastikuse Majandusabi Nõukogu peakorter).
2016. aastal soetas Moskva Linnavalitsus kinnisvarana 55 000 m² ametipindu Moskva-Siti ärikeskuses asuvas pilvelõhkujas Oko.
Neeru aplaasia

Veterinaaria

Neeru aplaasia on sagedasem neerude arenguhäire loomadel.
Mõlema neeru aplaasiat täheldatakse looteeas, vastsündinutel või surnult sündinud loomadel ja sellise defektiga loom ei ole eluvõimeline. Ühe või mõlema neeru aplaasiat on kirjeldatud pea kõigil koduloomadel. Ühepoolne neeru aplaasia põhjustab teise neeru kompensatoorset hüpertroofiat.
Ühepoolset neeru aplaasia esineb sagedamini sigadel, koertel ja lehmadel. Harvem esineb seda teistel loomadel.
Shiga prefektuur

Sümbolid

Mie prefektuuri tunnuslind on väikepütt (Tachybaptus ruficollis), tunnuspuu on jaapani vaher (Acer palmatum) ja tunnuslill rododendron (Rhododendron metternichii var. hondoense).

Haldusjaotus

Mie prefektuur on jaotatud 27 omavalitsuseks, millest 13 on suurlinnad (市 shi).
Raadioteatri näitlejaauhind

Raadioteatri näitlejaauhind on Raadioteatri välja antav auhind märkimisväärsele Raadioteatri näitlejale.
Auhinda antakse aastast 1998.
Pärima kurisud

Pärima kurisud (ka: Arba kurisud) on kurisud Saare maakonnas Saaremaa vallas. Kurisutest 400 m kaugusel asuvad Küdema kurisud.
Komi

Loodus

Metsad hõlmavad 72,5% vabariigi territooriumist.

Etniline koosseis

2002. aasta rahvaloenduse andmetel elas vabariigis 1 018 674 inimest, kellest 607 021 (59,6%) olid venelased, 256 464 (25,2%) komid ja 62 115 (6,1%) ukrainlased. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas vabariigis 901 189 inimest, kellest 555 963 (65,1%) olid venelased, 202 348 (23,7%) komid ja 36 082 (4,2%) ukrainlased. 46 886 (5,2%) isiku rahvus jäi teadmata.

Asulad

Suuremad linnad on Sõktõvkar, Uhta, Vorkuta, Petšora, Ussinsk, Inta ja Sosnogorsk.