google/wiki40b huggingface dataset:
Martin Algus

Tegevus näitekirjanikuna

2004 pälvis Algus Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapitali Aleksander Kurtna nimelise auhinna (12 000 Eesti krooni) algatusvõime eest maailma uudisdramaturgia jälgimisel ja vahendamisel, samuti mitmest keelest tõlkimise ning ladusate ja teatritundlike näidenditõlgete eest, millest 2004 lavastati Vladimir ja Oleg Presnjakovi "Terrorism", Brian Frieli "Jalta mäng" (Ugala) ning Frantz Xavier Kroetzi "Inimene Meie" ("Tavalised inimesed", Rakvere teater).
Eesti Näitemänguagentuuri 2007. aasta näidendivõistlusel jagas Martin Algus esikohta koos Valmar Kassi näidendiga. Tema näitemängu "Janu" keskmes on alkoholismiga võitlev mees. Algus osales samal võistlusel teisegi näidendiga "Ise oled", mis sai 2. koha. Kokku laekus võistlusele 77 näitemängu. 
Žürii esimehe Andrus Kiviräha sõnul ühendas kõiki esile tõstetud töid soov rääkida elust meie ümber. Tema sõnul olid need kõik piisavalt head selleks, et need kasvõi kohe lavale tuua. 
Telesari "Ment" – stsenaristi ja kaasprodutsendi Martin Alguse sõnul tekkis „Mendi“ idee soovist teha inimlikku sarja põnevatel teemadel, näidata inimest, kes peab lahendama korraga nii enda kui ka paljude teiste probleeme. „Patrullpolitseinik peab tihti sekkuma väga erinevatel põhjustel olukordadesse, mis on "üle kuumenenud". See annab võimaluse näidata meie elu kogu oma jaburuses, eheduses ja koomilisuses. Lisaks võimalus keskenduda ka peategelase, patrullpolitseiniku enda pürgimustele, rääkides pikema loo ühe tõsise eesti mehe pingutustest oma igapäevase eluga hakkama saamisel,“ kirjeldab Algus.
Telerobootika

Telerobootika on teaduse ja tehnika haru, mis tegeleb kaugjuhitavate robotite arendamise ja loomisega.

Mõiste

Sõna telerobootika tuleb kahest sõnast. Teleoperaator tähendab operaatorit, kes juhib midagi distantsilt. Robot on seade, millega on võimalik vastavate käskudega keskkonda manipuleerida.

Eelkäijad

Esimesteks kosmose telerobotiteks loetakse Nõukogude Liidu kuukulgureid Lunohod 1 ja Lunohod 2. Esimene lääneriikide telerobot on Space Shuttle'il kasutatud Shuttle Remote Manipulator System (SRMS). 
Esimene Euroopas väljatöötatud telerobotkäsi oli ROTEX. Esimene Marsil kasutust leidnud kulgur oli Mars Pathfinderi Sojourner.

Tänapäeva õnnestumised

Marsikulgurid Spirit ja Opportunity. Rahvusvahelises kosmosejaamas kasutatakse Space Station Remote Maniplator Systemit (SSRMS). Kuna SSRMS-i kasutusvaldkond oli piiratud, siis saadeti Rahvusvahelisse kosmosejaama robotkäsi Space Purpose Dexterous Manipulator (SPDM). Seni ainuke kosmoslaevasisene robot on Robonaut 2. Viimane Marsi kulgur, mis on siiani aktiivne, on MSL Curiosity. Viimane Kuule saadetud kuukulgur oli hiinlaste Chang’e 3 Yutu.
Mauretania Caesariensis

Ajalugu

1. sajandi keskpaigas pKr jagas Rooma keiser Claudius läänepoolseima Rooma provintsi Aafrikas nimega Mauretaania (mauride maa) kaheks: Mauretania Caesariensis ja Mauretania Tingitana.
Mauretania Caesariensis sisaldas kaheksa keiser Augustuse rajatud kolooniat: Cartennae, Gunugu, Igilgili, Rusguniae, Rusazu, Saldae, Zucchabar, Tubusuctu; kaks keiser Claudiuse rajatud kolooniat: endine Juba pealinn Caesarea, kes andis sellele nime oma patrooni Augustuse auks, ja Oppidum Novum; üks keiser Nerva rajatud koloonia: Setifis; ning hilisemal ajal Arsenaria, Bida, Siga, Aquae Calidae, Quiza Xenitana, Rusucurru, Auzia, Gilva, Icosium ja Tipasa, kokku 21 tuntud kolooniat, lisaks mõni municipia ja oppida Latina.
Diocletianuse Tetrarhia reformiga eraldati idapoolne osa ja moodustati eraldi väikese provintsina Mauretania Sitifensis, mis nimetati pealinna Sitifis (nüüd Sétif) järgi, oluline sadam oli Saldae (nüüd Bejaïa).
Diocletianuse ja Constantinus Suure ajal allutati nii Sitifensis kui ka Caesariensis halduslikult Aafrika diötseesile pretoriaanide Itaalia prefektuuris, samas kui Tingitana oli Hispaania diötseesi eelpost.
Pärast Lääne-Rooma keisririigi langemist asutati Vandaali kuningriik, kuid säilinud idakeisririik (nüüd Bütsants) vallutas 533. aasta paiku ala tagasi, kuid enamik Mauretania Caesariensisest jäi kohalike mauri valitsejate kontrolli alla, nagu Mastigas, ning alles 560. ja 570. aastatel taastati Bütsantsi kontroll sisemaal.
Mauriciuse valitsemisajal korraldati keisririik ümber ja asutati mitu eksarhaati, nende seas Aafrika eksarhaat, kuhu kuulus muu hulgas Mauretaania. Mauretania Sitifensis liideti taas selle provintsiga, mis sai nimeks "Mauretania Prima".
Magribi vallutamine moslemite poolt Umaijaadide kalifaadile tähendas Bütsantsi Aafrika eksarhaadi ning hilise Vana-Rooma kultuuri lõppu siin ja Mauretania Caesariensisest sai osa läänepoolseimast islamiprovintsist nimega Magrib.

Religioon

Caesarea oli enne 330. aastat peamine judaismi keskus ja Sitifis oli üks mitraismi sõdurikultuse keskusi. Kristlus levis 4. ja 5. sajandil.
Ülemklasside seas juurdus vandaalide mõjul arianism, mis rajati aastal 430, kui vandaalid ületasid Gibraltari väina.

Majandus

Peamine eksport Caesariensisest oli purpur värvaine ja väärispuit; ning berberid või maurid olid roomlaste poolt nõutud sõdurid, eriti kergeratsaväes. Nad andsid ühe Trajanuse parima kindrali Lusius Quietuse ja keiser Macrinuse.
Zoe Palaiologina

Zoe Palaiologina (kreeka keeles Ζωή Παλαιολογίνα), kes hiljem vahetas oma nime Sophia Palaiologinaks (vene keeles Софья Фоминична Палеолог) oli bütsantsi printsess ja keiserliku  Palaiologoste perekonna liige. Abielu kaudu oli ta Moskoovia suurvürstiriigi suurvürstinna ehk suurvürst Ivan III teine naine. Oma vanima poja suurvürst Vassili III kaudu oli ta Venemaa esimese tsaari Ivan Julma vanaema. Ta sündis umbes aastatel 1455–1457 ning suri 7. aprillil 1503. 
Abielu sõlmimise läbirääkimised kestsid kolm aastat. Paavst Sixtus IV esindaja Antonio Bonombra saatis teda neli ja pool kuud kestnud teekonnal Roomast Lübecki kaudu Moskvasse, sel reisil külastasid nad 1472. aasta septembris-oktoobris väidetavalt ka Tallinna ja Tartut. Moskvasse saabumise päeval 12. novembril 1472 toimus õigeusklikus Taevaminemise katedraalis tema ja Ivan III laulatus. Paavst Paulus II välja pakutud abielu eesmärk oli katoliikliku mõjuvälja laiendamine Venemaale ning õigeusu kiriku ja katoliku kiriku liitmine, nii nagu sätestas Ferrara-Firenze kirikukogu. Rooma õukonna plaanid nurjusid, sest nagu ilmnes, jäi Sophia Palaiologina siiski Venemaal truuks oma eelkäijate usutunnistusele.
Tõnu Oja (ökoloog)

Tõnu Oja (sündinud 28. juunil 1955 Tartus) on Eesti loodusteadlane, ökoloog ja geoinformaatik.

Elulugu

Oja õppis Miina Härma nimelises Tartu 2. Keskkoolis 1962–1973. Ta lõpetas 1978 kiitusega Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonna ja kaitses 1985. aastal samas bioloogiakandidaadi kraadi väitekirjaga "О пространственной и временной изменчивости сложения древостоя (на примере ельника)".
1977–88 oli ta ZBI insener, vanemteadur ja matemaatilise ökoloogia töörühma juhataja, 1988–93 ökosüsteemide labori ja ökoloogiajaama vanemteadur, 1992–97 TÜ geograafiainstituudi vanemteadur, 1996–97 geoinformaatika ja kartograafia õppetooli hoidja (aastast 1997 on ta korraline professor), 1998–2003 geograafia instituudi juhataja, 2004– geoinformaatika ja kartograafia õppetooli juhataja ning professor, 1992–97 (vaheaegadega) ka New Brunswicki Ülikooli külalisteadur Kanadas. Oja on lugenud matemaatilise ökoloogia ja statistika, geosüsteemide modelleerimise, keskkonnaseire, maastikuökoloogia, kartograafia, geoinformaatika jt kursusi.
Tõnu Oja oli Eesti Kongressi liige.

Teadustöö

Tõnu Oja on uurinud peamiselt maastikuökoloogia ja keskkonnakaitse küsimusi. Ta on International Association for Landscape Ecology (IALE), Rahvusvahelise Ökoloogia Modelleerimise Ühingu jt teadusseltside liige. Oja on avaldanud umbes 40 teadustrükist.

Isiklikku

Tõnu Oja on Arnold Oja ja Silvia Oja (1924–2012) poeg, tema ema oli Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna dotsent. Tema abikaasa Tatjana Oja on bioloog.
Charlotte Corday

Charlotte Corday (täisnimega Marie Anne Charlotte Corday d'Armont; 27. juuli 1768 – 17. juuli 1793) oli vaesunud prantsuse aadlidaam, žirondiinide toetaja, kes läks ajalukku revolutsionääri Jean-Paul Marat' tapjana.
Corday'd ajendasid Marat'd tapma septembris 1792 Pariisi vanglates toime pandud tapatalgud, mille eest pidas ta vastutavaks just Marat'd. Nii lootis Corday lõpetada revolutsioonilise terrori.
Marat' vastuvõtule õnnestus tal pääseda 13. juulil 1793 ettekäändega, et tal on teavet žirondiinide plaanitava ülestõusu kohta Caenis. Ajal, mil Marat pani kirja Corday loetletud žirondiinide nimesid, haaras too salli seest noa ja lõi Marat'd rinda, mille tagajärjel viimane suri.
Charlotte Corday hukati neli päeva pärast toime pandud mõrva giljotiinil rahvahulkade rõõmuhüüete saatel.
Tema tegu ei suutnud peatada jakobiinide terrorit, pigem andis sellele veelgi hoogu ja pakkus tuge mitmete juhtivate revolutsionääride misogüünilistele seisukohtadele. Marat kuulutati revolutsiooni märtriks ning rahvas hakkas teda veelgi enam austama.
Konservatiivide jaoks on aga just Corday olnud märter, kes mõrvas revolutsioonilise koletise Marat'. Eriti domineeriv oli see seisukoht Prantsusmaal Napoleon III valitsusajal.
Inventuur

Inventuuriks nimetatakse nimekirjas hoitavate esemete koguste ja seisundi füüsilist kontrolli, mis on aluseks täpsele inventuuriaruandele ja hindamisele. Inventuur aitab jälgida inventaari liikuvust ja tuvastada erinevusi kaubajääkides. Inventuuri ajal loetakse ja märgitakse koos töötajaskonnaga üles iga toode antud poes või tööstuses. Kui inventuur on läbitud, uueneb poe inventuuri aruanne, millel on välja toodud oodatud muutused nii kauba koguste kui ka hinna suhtes. Laoarvestamist võib läbi viia intensiivse aastase eelarveaasta lõpus kui ka järjepidevalt aasta vältel mitmeid kordi.

Inventuuride läbiviimise tüübid

Inventuuri läbiviimiseks on raamatupidamiskohustuslasel kaks võimalust: täielik loendus ja osaline loendus.
Täieliku loenduse korral viiakse inventuuri läbi kord aastas, et ettevõtte raamatupidajat viia kurssi lao ja laos oleva jaekauba seisude ja jääkidega. See sisaldab igat toodet poes, kaasaarvatud laos. Täielikku inventuuri läbi viies, peaks sulgema poe, et saada korrektset ülevaadet oma toodete jääkide kohta. See tähendab seda, et sellist inventuuri viiakse läbi tavaliselt ajal, mil pood on suletud.
Osaline loendus käib teatud toodete, brändide ja teatud osatoodete kohta. Paljud jae-ettevõtjad viivad läbi osalisi inventuure siis kui pood või ettevõte on avatud, et hoida kaupade loendust maksimaalselt täpsena terve aasta vältel. Inventuuri tegija võib läbi viia isegi mitmeid osalisi inventuure samal ajal (olles kindel, et üks ja sama toode ei satu kahte erinevasse inventuuri).
Ludwig Woldemar Leonce von Rahden

Ludwig Woldemar Leonce von Rahden (Vladimir Fjodorovitš von Raden; бар. Владимир Федорович фон Раден; 19. aprill 1826 Bunka mõis, Kuramaa — 11. august 1881 Dzērvēni) oli baltisaksa päritolu Venemaa  riigitegelane. 
Rahden oli keiser Aleksander II aegne riiginõunik, Eestimaa kubermangu asekuberner 12. detsembrist 1858 kuni 27. detsembrini 1868.

Perekond

Rahden sündis Piltene kreisimarssal Friedrich Ferdinand von Rahdeni (1783–1857) ja Wilhelmine von Keyserlingi (1791–1859) pojana. 

Ta abiellus 1861 paruness Jenny Julie Laura Friederike von Kleistiga (1841–1907). Nende Tallinnas sündinud poega, Ferdinand von Rahdenit (1863–1919), autasustati Georgi ordeni 4. järguga: "bokserite ülestõusu ajal Pekingi diplomaatilise kvartali kaitsmisel ilmutatud vapruse eest".
Hanza Tarkon AS

Hanza Tarkon AS (varem ka: AS Tarkon) on Tartus asuv mitmesuguste elektroonikakomponentide valmistamisega tegelev ettevõte.

Ajalugu

Ettevõtte ajalugu ulatub 1907. aastasse, mil asutati telefonitehas Edisson-Kompagnie. Aastast 1930 kannab tehas nime AS Tartu Telefonivabrik.
Nime Tarkon (riikliku aktsiaseltsina) sai ettevõte 1. detsembril 1992.
Aastal 1996 Tarkon erastati ning suuromanikuks sai Rootsi ettevõte Hallberg-Sekrom Fabriks AB.
Aastast 2008 on Tarkon Hanza Group'i liige. Praegune nimi (Hanza Tarkon AS) aastast 2008.
Uuri järv

Uuri järv on järv Võrumaal Rõuge vallas.
Järve pindala on 5,8 ha.
Kristo Matson

Kristo Matson (sündinud 25. novembril 1980 Pärnus) on eesti helilooja ja muusik.
Ta õppis aastatel 1986–1988 Tihemetsa Põhikoolis, aastatel 1989–1996 Torma Põhikoolis ja aastatel 1996–1999 Põltsamaa Ühisgümnaasiumis.
Ta õppis aastatel 1999–2003 Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis trombooni, muusikateooriat ja kompositsiooni ning Tartu ülikoolis teoloogiat, kuid ei lõpetanud neid erialasid. Seejärel õppis ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias aastatel 2003–2007 Tõnu Kõrvitsa juhendamisel bakalaureuseõppes ja aastatel 2007–2009 Helena Tulve juhendamisel magistriõppes.
Monstercöuq

Monstercöuq on 2009. aastal loodud Eesti rokkansambel.

Ajalugu

Ansambel Monstercöuq tekkis 2009. aasta augustis, kui lindistati esimene lugu "Täi". Algselt oli see lugu mõeldud ansamblile Liha ning muusika oli ka selle tarbeks pool aastat varem salvestatud. Peale seda oligi bänd sündinud, alguses küll stuudioprojektina. Hiljem võeti bassi mängima endine ansambel Liha laulja Andre Nõu ja trummariks pagan metal bändis Minttaara ja punkbändis Spermik trumme mängiv Robert Vahter.
2009. aasta lõpus andis Monstercöuq ka oma esimesed kontserdid – Punkentsefaliidi plaadiesitlustuuri raames esineti Pärnus Dekadendzis, Tartus Rock'n Roll Heavenis ja Viljandi klubis Puhas Kuld.
Lugu "Pomidoras" avaldati 2010. aasta alguses esimese singlina ja 15.–21. märtsil oli nimetatud lugu Raadio 2 nädala demo.
18. juunil esines Monstercöuq esimest korda festivalil "Punk'N'Roll 2010". Kuna Robert ei saanud antud üritusel osaleda, otsustati kasutada asendustrummari, Maleva ja Punkentsefaliidi liikme Priidu Peegel'i abi. 7. augustil esines bänd Muhus, Pallasmaa rannas toimuval üritusel "Üks asi 3".
20. augustil 2010 alustas Monstercöuq oma esimese EP "Sugutung ja surmahirm" lindistamist. Plaat ilmus 26.11.2010, kui toimus ka EP esitluskontsert Tapperis.
Novembris ilmusid kaks kogumikku, kus peal leidus Monstercöuqi loomingut – Trash Can Dance poolt välja antud "Sügis" (lugu "Laks Laks Laks") ja "Ühikarottide" soundtrack (lugu "Ilusa naise süü").
Transilvaania sõjaväestatud piiriala

Ajalugu

Transilvaania sõjaväestatud piiriala moodustati aastal 1762 aladest, mis olid seni kuulunud Habsburgide Transilvaania vürstkonda. Pärast piiriala kaotamist liideti Transilvaania sõjaväestatud piiriala territoorium taas mainitud vürstkonnaga.

Piirid

Transilvaania sõjaväestatud piiriala piirnes loodes Habsburgide Transilvaania vürstkonna ja Habsburgide Ungari kuningriigiga, edelas Habsburgide Banaadi sõjaväestatud piirialaga, kagus Osmanite riigi vasallide Valahhia vürstiriigi ja Moldova vürstiriigiga ning kirdes Habsburgide Galiitsiaga.

Rügemendid

Transilvaania sõjaväestatud piiriala koosnes kahest seekelite ja kahest rumeenlaste rügemendist.
SS-i veregrupi tätoveering

SS-i veregrupi tätoveering (saksa keeles Blutgruppentätowierung) tehti Teise maailmasõja ajal Saksamaa erivägede Waffen-SS-i sõduritele vasaku õlavarre siseküljele, et lahingu ajal oleks kergem vigastatule õige veregrupiga verd üle kanda.
Pärast Teise maailmasõja lõppu sai selle tätoveeringu järgi kergesti kindlaks teha, kes oli teeninud SS-vägedes. Selle vältimiseks eemaldasid paljud tätoveeringu kas lõikamise või põletamise teel või muul viisil.
Arsenti Bastrakovi tänav

Arsenti Bastrakovi tänav on tänav Narvas Kalevi linnaosas. Algab Vaksali tänavast ja lõpeb Grafovi tänavaga ristudes. Tänava pikkus on 200 m.
1912. aasta linnaplaanil on selle tänava nimi Pühapäeva tänav, 1927. aasta linnaplaanil Lääne tänav.
Aadressil Bastrakovi 4 asub Narva Issanda Ülestõusmise peakirik.
Tänav sai oma nime Nõukogude Liidu kangelase Arsenti Bastrakovi järgi.
Portsmouth (Virginia)

Portsmouth on USA Virginia osariigi linn. Seal elab vaid üle 100 000 inimese.
Aleksander Põrk

Elulugu

Aleksander Põrk oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1894 Riia Vaimuliku Seminari, õppis 1895–97 Peterburi Ülikooli füüsika-matemaatika-teaduskonnas, 1897–1903 TÜ ajaloo-keeleteaduskonnas, cand. hist. (1904, TÜ). Oli 1903–13 Moskva Ülikooli kunstikabineti konservaator ja kunstialajoo kateedri assistent ning Aleksander III nimelise Kunstimuuseumi direktor abi, 1904–20 ka Moskva keskkoolides ajaloo ja saksa keele õpetaja. 1920 opteerus Eestisse, oli 1920–31 ajaloo õpetaja Tallinna Õhtu Eragümnaasiumis jt koolides, 1923–27 ka Sõjakooli lektor, 1931–32 Türi Majandusgümnaasiumi õpetaja.

Teadustöö

Juba üliõpilasena alustas vanavarakogumist, jätkas seda muuseumitöötajana, kogudes oma rännakutel Eestis, Soomes, Ingerimaal ja Venemaal peamiselt soome-ugri rahvaste tekstiili, etnograafilisi esemeid jm, mille Eestisse toodud osa (üle 2700 eseme) säilitatakse aastast 1937 Eesti Rahva Muuseumis. Eesti Kultuurajaloo Seltsi asutajaid (1925) ja esimees kuni surmani. Taarausu liikumise algatajaid ja propageerijaid (ta abiellus taarausu, kuid maeti apostliku õigeusu kommete kohaselt); Jüriöö mälestamise traditsiooni algataja (1928).
Harri Henn

Harri Henn (28. aprill 1942 Tartu – 25. veebruar 2016) oli Eesti poliitik, kõrgharidusega noorsootöötaja, riigikaitseõpetaja, erusõjaväelane (kapten) ja Tallinna linna munitsipaalpolitseinik.
Harri Henn oli Kaitseliidu 29. märtsil 1990 asutatud Tamme rühma aktiivne looja ja Tamme malevkonna pealik. Eesti Vabariigi Valitsuse korraldusega nr. 344-k määratud Kaitseliidu Tartu Maleva pealikuks. Esimene Tartu ja Tartumaa ühendatud malevate pealik. 
Henn osales Tartu Memento algatusel toimunud Tartu Lenini ausamba teisaldamisel 23. augustil 1990 koos Kaitseliidu Tamme malevkonnaga.
Tema teeneteks peetakse taasiseseisvumisele aktiivset kaasaaitamist ja Eesti Vabariigi kodanikuks olemisele registreerimisel ning julgustamist koondumisele taastatava Kaitseliidu liikmeteks astumisel, tegutsemist Rahvarindes, Muinsuskaitses, MRP-AEG-s, ERSP-s, liikumises GENF-49. 
Ta oli Eesti Kongressi liige ja Haaslava valla esimese volikogu liige. 
Eesti Vabariigi eksiilvalitsus andis talle kui meeskonnajuhile ja organiseerijale kapteni auastme (ohvitseritunnistusele nr 16 on alla kirjutanud Heinrich Mark, kes oli peaminister Vabariigi Presidendi ülesannetes ja Jüri Toomepuu, kes oli valitsuse sõjaminister). 
15. septembrist 1992 15. aprillini 1993 oli ta niinimetatud Nõmme valitsuse sõjaminister ja välisminister.
2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Eesti Keskerakonna nimekirjas Tallinna Linnavolikokku. Keskerakonda astus ta mais 2011.
2001. aastast surmani oli ta Tallinna Munitsipaalpolitsei vaneminspektor.
Soans

Soans on perekonnanimi.
Karl Soonpää

Isiklikku

Karl Soonpää pidas 13. septembrist 1939 kuni 22. juunini 1940 päevikut, mis on oluline ajalooallikas.
Tema vend oli Leo Soonpää.
Tema naine, Antonie Soonpää, suri 2006. aastal 107-aastaselt.
Arseni Tsarevski

Arseni Semjonovitš Tsarevski (1. märts 1853 Nižni-Olhovaja, Venemaa – 7. aprill 1917 Tartu) oli usuteadlane.
Ta oli vaimuliku poeg, õppis Kiievis ning töötas Tartu Ülikoolis õigeusu teoloogia professorina aastatel 1892–1917.
Salme vald

Ajalugu

Salme vald moodustati 1992. aasta 30. juulil.

Asustus

(Nime järel sulgudes elanike arv asulas)

Alevikud

Salme vallas oli üks alevik – Salme (556).

Külad

Salme vallas oli 24 küla:
Anseküla (45), Easte (4), Hindu (5), Imara (27), Järve (18), Kaimri (9), Kaugatoma (9), Lahetaguse (49), Lassi (25), Lõmala (48), Lõu (0), Länga (13), Läätsa (142), Metsalõuka (15), Mõisaküla (11), Möldri (16), Rahuste (55), Suurna (37), Tehumardi (65), Tiirimetsa (55), Toomalõuka (17), Ula (2), Vintri (19), Üüdibe (7).

Kaitsealad

Järve maastikukaitseala, Kaugatoma-Lõo maastikukaitseala, Rahuste looduskaitseala ja Viieristi looduskaitseala

Hoiualad

Riksu ranniku hoiuala, Vana-Lahetaguse hoiuala, Pajumaa hoiuala, Laidunina hoiuala, Lindmetsa hoiuala, Tehumardi nõmme hoiuala, Kaugatoma-Lõu hoiuala, Ranna hoiuala, Kura kurgu hoiuala.

Mereosad

Läänemeri, Liivi laht, Ariste laht, Kaugatuma - Lõu rand, Kaunispe rand, Kirjurahu madal, Kriimi-Möldri rand, Lahetaguse laht, Laidunina - Kaavi rand, Laidunina - Roomassaare rand, Leeltserahu, Lõu laht, Merise madal, Mõndelaiu rand (VEE3260000), Möldri laht (VEE3264000), Suur katel (laht), Veiserahu, Süvalõugas, Pärtli lõpe.

Vooluveekogud

Salme jõgi, Sooba jõgi, Lõu oja, Möldri oja, Sopi oja, Tehumardi peakraav.

Järved

Järve järv, Riksu laht (Riksu järv), Pädama järv, Raka järv, 4 nimetut järve (VEE2095430, VEE2095420, VEE2095450, VEE2095440), Tehumardi karjäär (tehisjärv).

Laiud, poolsaared, neemed, pangad

Karjalaid (poolsaar), Kriimi laid (Krimmi laid), Laidunina, Istemaa (Hoostelaid, Ooslalaid, Ooslamaa), Separahu, Kivirahu, Sääremaa poolsaar, Hiriste nina, Möldri nina, Kalja nina, Pitsinina, Kaugatoma pank, Pärtli nina, Nurmeniidi nina, Teesu nina, Leeltse nina, Kotkanina, Pagila rand, Läätsa sadam

Sadamad, tuletornid

Lõu tulepaak, Anseküla tuletorn, Läätsa sadam, Möldri paadisild, Salme paadisild
Ruth Dreifuss

Karjäär

1972. aastal alustas Ruth Dreifuss tööd teaduslikus ekspertiisis Šveitsi Arenguinstituudis. 1981. aastal valiti ta Šveitsi Kaubanduskoja sekretäriks, kus tema põhilisteks valdkondadeks oli sotsiaalkindlustus, tööseadus ja naiste õigused. Seejärel sai temast 1993. aastal Šveitsi liidunõukogu liige.
Aegviidu valla vapp

Aegviidu valla vapp on Harju maakonnas asunud endise Aegviidu valla vapp.

Vapi kirjeldus

Aegviidu valla vapp on sinise ääristusega valgepõhjaline kilp, millel on kujutatud neli valgete vesiroosidega sinist järvesilma. Järvesilmasid eristab üksteisest must-valge nooljate teravikega rist.
Puhkepäev

Puhkepäevadeks loetakse Eestis üldiselt laupäeva ja pühapäeva. Laiemas tähenduses on puhkepäev töövaba ehk tööst puhkamise päev, samuti on puhkepäevad kehtivad riiklikud pühad.
Klaus Mann

Klaus Heinrich Thomas Mann (18. november 1906 München – 22. mai 1949 Cannes) oli saksa kirjanik, Thomas Manni vanim poeg.
Kirjandusse tuli ta juba 19-aastaselt.
Elas tormilist rändurielu.
Mann oli avalikult homoseksuaalne, mis kajastus ka tema loomingus. Klaus Manni romaan "Vaga tants" (1925) oli esimesi avalikult homoseksuaalsust käsitlevaid romaane saksa kirjanduses.
Oli tõsiseltvõetav kirjanik, kuid tema looming jäi oma isa varju. Sooritas 1949. aastal Cannes'is enesetapu.
Aare Purga

Elulugu

Aare Purga oli autojuhi poeg.
Ta lõpetas aastal 1955 Tartu 1. Keskkooli ja aastal 1960 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna. Aastatel 1962–1965 oli ta Eesti NSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi (FAI) aspirant, füüsika-matemaatikakandidaat (1967, TÜ), väitekiri "Некоторые проблемы теории испускания света квантовыми системами в нестационарных состояниях". Oli 1960–1962 ja 1965–1967 FAI nooremteadur, 1967–1968 Eesti TA füüsika-matemaatika ja tehnikateaduste osakonna vaneminspektor, 1968–1969 ELKNÜ Keskkomitee sekretär, 1969–1972 esimene sekretär, 1972–1976 Eesti NSV kõrgema ja keskerihariduse minister, 1976–1982 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi teadusdirektor, ühtlasi 1976–1979 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) füüsikakateedri dotsent, 1982–1989 spetsiaalse konstrueerimis- ja tehnoloogiabüroo Desintegraator peadirektor, 1989–1991 Eesti Majandusuuringute Instituudi juhtivteadur ja Eesti Vabariigi valitsuse majandusreformi nõunik, 1991–1992 Eesti Vabariigi Riikliku Välismajandusameti tegevdirektor välisabi alal, 1992–1993 Eesti Vabariigi Välisministeeriumi väliskaubanduse osakonna direktor.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: teoreetiline füüsika; mereoptika; mehhanokeemia-desintegraatortehnoloogia. Uurimusi kvantrelaksatsiooni teooriast elektron-võnkesüsteemides, sh kvantinterferentsi nähtuste kasutamisest lisandikristallide optilistes (eriti ajalistes) mõõtmistes. Osales merekeskkonna mitteoptiliste karakteristikute ning merepinna spektraalse heleduse ja mere kohal valgusvälja spektraalsete karakteristikute määramises optiliste mõõtmiste kaudu. 1976–1981 osales teaduslikes mereekspeditsioonides Läänemerel ja 1982–1985 rahvusvahelises uurimisprojektis "Baltika". Töid ainete löökaktiveerimisest ja mehhanokeemilistest reaktsioonidest. Oli aastast 1977 NSVL TA okeanograafia komisjoni liige ookeanioptika alal ja samast aastast Eesti TA mere ja sisevete uuringute nõukogu liige. Osales ka IME programmi koostamisel, Balti riikide majandusülevaate koostamisel, IMF ja Maailmapanga kontaktmissioonide töös, oli EÜ/PHARE koordinatsioonikeskuse direktor. ENSV riiklik teaduspreemia (1965, kollektiivis). Üle 30 teadustrükise, 2 autoritunnistust, 1 (USA) patent.