google/wiki40b huggingface dataset:
Eesti teater

Eesti teater on teater Eestis.

Ajalugu

Esimesed teated Eestis korraldatud teatrietenduste kohta pärinevad 16. sajandist, kui Tallinna Linnakooli õpilased mängisid raekojas Terentiuse komöödiat "Androslannad". 1784. aastal rajati August von Kotzebue eestvõttel Tallinna asjaarmastajate teater ning 1789. aastal kõlas eesti keel esimest korda laval (Kotzebue "Isalik ootus"). Esimene kutseline teater oli 1809. aastal avatud Tallinna Linnateater ehk Tallinna saksa teater. Aastal 1819 lavastati esimene eestikeelne etendus "Häbi sel, kes petta tahab".
Eesti rahvuslik teater sündis laulu- ja mänguseltsides, selle alguseks loetakse 1870. aastat, kui Vanemuise seltsis etendati Lydia Koidula "Saaremaa onupoega". 19. sajandi lõpus juhtis Vanemuise teatrit August Wiera, kes eelistas kergeid vaate- ja laulumänge. 
Eesti esimene maateatrimaja ehitati 1882. aastal Abram Simoni juhtimisel Toilas.  
1906. aastal muudeti Vanemuine ja Estonia ning 1911. aastal Pärnu Endla kutselisteks. Vanemuise juhiks saanud Karl Menning hakkas lavastama väärtuslikke näidendeid ning taotlema mängu elulist tõepära ja ansambliühtsust. Tema nõudliku teatritöö tulemusena sündis ühtlaselt hea professionaalse tasemega trupp. Seevastu Estonia ilme määrasid pigem üksikud tähed, säravad näitlejatalendid Theodor Altermann, Paul Pinna, Erna Villmer ja Ants Lauter, kellest hiljem arenes ka võimekas teatrijuht. 1908. aastal hakati Estonias lavastama oopereid ja operette. 1916. aastal rajati Tallinnas teinegi kutseline teater. 
1920. aastail asutati veel rahvaliku mängukavaga ja ühiskonnakriitilise meelsusega Tallinna Töölisteater ning otsinguline, ekspressionistliku suunaga Hommikteater (töötas 1921–1924, trupp koosnes asjaarmastajaist, juht oli August Bachmann). Kutselised teatrid asutati ka Viljandis ja Narvas. 
1920. ja 1930. aastail teatrielu mitmekesistus. Hakati lavastama suuri klassikalisi tragöödiaid ja kaasaja näidendeid ning dramatiseerima eesti proosateoseid. Võimekad lavastajad olid Priit Põldroos ja Andres Särev (Töölisteatris), Ants Lauter ja Hilda Gleser ("Estonias", viimane ka Töölisteatris), Paul Sepp ("Estonias" ja Draamateatris) ning hiljem Leo Kalmet (Draamateatris). Nende loomingu ja pedagoogitöö tulemusena sugenesid eriilmelised trupid, milles oli palju isikupäraseid näitlejaandeid. 
Nõukogude ajal on asutatud Rakvere Teater, Vene Draamateater, Nukuteater ja Noorsooteater (nüüdne Linnateater). "Estonia" draamatrupp viidi 1949. aastal Draamateatrisse, millega liideti ka Töölisteatri tugevamad näitlejad. Süvenenum ja teadlikum meisterlikkus saavutati sõnalavastusteatris 1950. aastate teisel poolel. Siis alustas oma lavastaja- ja lavapedagoogitööd Voldemar Panso.
Breckinridge'i maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1799. aastal.
Emma Thompson

Biograafia

Thompson sündis inglise teatrilavastaja Eric Thompsoni ja šoti näitlejanna Phyllida Law' peres. Tema õde Sophie Thompson on samuti näitleja. 
Emma õppis Cambridge'i ülikoolis inglise keelt ja kirjandust. Teatrinäitlemist alustas ta Cambridge'is näidendis "Woman's Hour", pärast seda mängis mitmes televisioonisarjas.
Aastal 1982 suri tema isa. 
Teleseriaali "Fortunes of War" võtteplatsil sai ta tuttavaks Kenneth Branagh'ga, kellega hiljem abiellus. 
Emma filmidebüüt toimus 1989. aastal filmis "Pikk poiss". Sel aastal lõid nad koos mehega filmistuudio Renaissance Films, mille esimeses filmis "Henry V" nad ka mõlemad osalesid. 
Laiema tuntuse sai Emma 1992. aasta James Ivory filmis "Howard's End", kus pälvis Oscari.
Aastal 1995 kirjutas Emma stsenaariumi filmile "Mõistus ja tunded", mille eest sai samuti Oscari.
Aastal 2003 abiellus ta Greg Wise'iga, kes oli osalenud ka filmis "Mõistus ja tunded". Neil sündis 1999. aastal tütar Gaia Romilly.
Väegrupp Nordukraine

Väegrupp Nordukraine (saksa keeles Heeresgruppe Nordukraine) oli Teise maailmasõja ajal Saksa vägedesse kuulunud väeüksus.

Ajalugu

Moodustati 30. märtsil 1944. väegrupp Süd ümbernimetamisega. 23. septembril 1944. nimetati ümber väegrupiks A.
Cantus figuratus

Cantus figuratus, ka cantus figuralis ja cantus figurativus, on muusikas alates 15. sajandist rütmiliselt diferentseeritud kiiretes helivältustes vokaalpartii, mis vastandus pikkades helivältustes kulgevale cantus planus'ele.
Kuna ka cantus figuratus'e ülesmärkimiseks kasutati mensuraalnoodikirja, asendas see termin varasema termini cantus mensuratus.
Bibcode

Bibcode (inglise keeles pikemalt Bibliographic Reference Code) on identifikaator, mida kasutab mitu astronoomiaandmebaasi kirjandusviidete jaoks.
Kood koosneb 19 tärgist ja on kujul YYYYJJJJJVVVVMPPPPA, kus YYYY on viiteks oleva teose avaldamisaasta, JJJJJ viitab avaldamiskohale, VVVV on ajakirja puhul aastakäigu number ja M ajakirja osa tähis, PPPP näitab artikli esimest lehekülge ajakirjas ja A on esimese autori perekonnanime esitäht. Puuduvate tärgikohtade märkimiseks kasutatakse punkte (.).
Skyfall (laul)

"Skyfall" on Suurbritannia laulja Adele'i laul ja singel. Laul on samanimelise filmi tunnusmeloodia. Laulu ei ole aga filmi soundtrack-albumil. Laulu kirjutasid Adele ja Paul Epworth. Singel ilmus 5. oktoobril 2012. Singli tootsid XL Recordings ja Columbia Records.
2013 pälvis laul Kuldgloobuse kategoorias "parim laul" ja Oscari selles samas kategoorias.
Sergei Lepmets

Klubikarjäär

Juulis 2014 liitus ta Soome tugevuselt kolmanda liiga klubiga FC Hämeenlinna, kus ta sai kirja viis täismängu.
Septembris 2014 liitus ta Eesti II liiga klubiga Türi Ganvix JK.
2016. aasta hooaja eel liitus Lepmets Tallinna FC Levadiaga.

Koondisekarjäär

A-koondise debüüdi tegi Lepmets 30. mail 2018 Balti turniiril 2:0 võidumängus Leedu vastu.
Lenkimai

Ajalugu

Arvatakse, et Lenkimai tekkis enne maareformi aastal 1560. Aastail 1568–1622 kuulus see Chodkiewiczitele, seejärel (aastani 1831) Sapiehade suguvõsale. Küla kannatas rängalt Põhjasõjas ja sellele järgnenud katkuepideemias. Aastal 1768 rajati sinna tollipunkt.
Aastal 1784 kanti Lenkimai esimest korda kaardile alevina. XX sajandi alguseks kujunes see tähtsaks turukohaks. Aastal 1946 hõivasid alevi ajutiselt Leedu metsavennad. Nõukogude ajal sai alevist sovhoosikeskus.
Michael Landon

Michael Landon (sünninimi Eugene Maurice Orowitz; 31. oktoober 1936 Queens – 1. juuli 1991 Malibu) oli Ameerika Ühendriikide näitleja, kirjanik, režissöör ja produtsent.
Landoni valis ta oma perekonnanimeks telefoniraamatust.
Enim tuntust kogus ta Little Joe Cartwrighti rollis seriaalis "Bonanza" ja Charles Ingallsi rollis seriaalis "Väike maja preerias". 
Ta nomineeriti 1979 Kuldgloobusele Charles Ingallsi rolli eest. Tema nimi on alates 1984. aastast kirjas Hollywoodi kuulsuste alleel.

Isiklikku

Ta oli kolm korda abielus ja tal sündis üheksa last.
Tal diagnoositi kõhunäärmevähk 5. aprillil 1991.
Eesti-Norra suhted

Eesti-Norra suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Norra vahel. 
Kahe riigi vahelised suhted said alguse 5. veebruaril 1921, kui Norra tunnustas de iure Eesti Vabariiki.
Norra ei ole kunagi tunnistanud Balti riikide okupeerimise õiguspärasust.
Kahe riigi diplomaatilised suhted taastati 27. augustil 1991. Sügisel 1991 avati Norra Suursaatkond Tallinnas. Aastast 1994 tegutseb Eesti Suursaatkond Oslos.
Edward Said

Edward Wadie Said (1. november 1935, Jeruusalemm – 25. september 2003, New York) oli tuntud Palestiina päritolu ameerika kirjandusteoreetik, kriitik ning poliitilise aktivistina Palestiina riigi pooldaja.
Tema tuntuim teos on "Orientalism". Selles raamatus kritiseerib Said Euroopa tsivilisatsiooni märkamatut, kuid püsivat vale-eelduste kogumit, mis viib eelarvamustele araabia-islami kultuuri suhtes.
Aerograd

Sisu

Filmi tegevus toimub 1930. aastate algul. Nõukogude valitsus kavatseb ehitada Kaug-Itta Vaikse ookeani rannikule tulevikulinna Aerogradi. Kuid reaktsiooniliste jõudude esindajatele ei ole utoopilise tulevikulinna ehitamine meeltmööda ja nad asuvad selle vastu võitlusesse.
Bergamotipuu

Välimus

Bergamotipuu on 3–9 meetri kõrgune. Puu on sirge tüvega ja kompaktse võraga. Noorte okste koor roheline, vanematel okstel pruun. Okstel 2,5–8 cm pikkused ogad.
Igihaljad vahelduvad lehed on ovaalsed, pealt tumerohelised, alt kahvaturohelised, alumisel küljel näärmetäppidega.
Hästilõhnavad õied puhkevad üksikult või mitmekaupa lehtede kaenlast. 3,75 cm laiad, valged, kitsad, teineteisest eemal asuvad 5 kroonlehte ümbritsevad 24 tolmukast koosnevat tolmukkonda. 5–12% õitest on isasõied.
Viljad on rohekad kuni kollakad. Nii nagu teistelgi tsitrustel, on ka bergamoti vili pomerantsvili ehk hesperiid, botaaniliselt mari. Bergamott
sarnaneb sidruniga, kuid on pirnikujuline, sageli väikese näsaga. Viljaliha on roheline ning liiga hapu ja kibe, et seda süüa.

Päritolu

Bergamotipuu on hapu laimipuu ja pomerantsipuu hübriid.
Fiavè

Maailma kultuuripärandi koht

Siin asub üks või rohkem eelajaloolist vaielamu asulakohta, mis on osa eelajaloolistest vaielamutest ümber Alpide UNESCO maailmapärandi nimistus.
Liiva – Nõmme-Väikse raudtee

Nõmme-Väikse jaamast edasi kulgenud teed

Raudtee jätkus Nõmme-Väikse jaamast kaheteelise Nõmme-Väikse – Sõrve raudteena (vt Liiva–Vääna raudtee).
Rand-soodahein

Rand-soodahein (Suaeda maritima) on rebasheinaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Elufilosoofia

Elufilosoofia (saksa Lebensphilosophie) on filosoofiline mõttelaad, milles rõhutatakse, et elu mõte, väärtus ja eesmärk on filosoofia kõige olulisemad teemad.  Elufilosoofias vastandub elu pelgalt ratsionaalsele (mõistusele, mõistele, ideele) ning saab kõige oleva aluseks ja mõõduks – seega printsiibiks.
Filosoofilised lähenemised elufilosoofias on piisavalt erinevad, et sellele mõttelaadile ei ole võimalik ühtseid kriteeriumeid välja tuua. Samas neile ühiseks on negatiivne suhtumine ratsionalismi, intellektualismi, stsientismi ja materialistlikku maailmavaatesse ning vastandumine 19. sajandi neokantiaanlusele ja tärkavale positivismile.

Ülevaade

Elufilosoofia kujunemise alguseks võib pidada seda, kui elu vastandatakse printsiibina saksa idealismi (Johann Gottlieb Fichte, Friedrich Wilhelm Joseph Schelling, Georg Wilhelm Friedrich Hegel) printsiipidele, seda romantismis veel ei olnud juhtunud. Alles Schellingi hilisfilosoofias, eelkõige aga Arthur Schopenhaueri loomingus saab ratsionalismi kriitika irratsionaalsuse metafüüsikaks ning kujundatakse uue kogemusteooria lähtekohad. Koos Friedrich Nietzschega on Schopenhauer, kelle arusaamad hakkavad mõju avaldama alles sajandi teisel poolel, elufilosoofia peamisi teerajajaid. 
Kui Schopenhaueri elufilosoofia oli pessimistliku põhitooniga, siis tema järelkäijana alustanud Nietzschele oli aga pessimism vastuvõetamatu kui tahte perversne avaldumisvorm. Ta kutsub ütlema jaa elutahtele, mida ta käsitab võimu tahtena (saksa Wille zur Macht). Nietzsche sõnul olid uue mõttelaadi loojad aga Wilhelm Dilthey Saksamaal ja Henri Bergson Prantsusmaal.

Wilhelm Dilthey

Vaatamata üldisele resigneerunud meelestatusele, otsiti ka saksa elufilosoofias väljapääsu intellektuaalseks kriisiks võimendunud võõrandumiskogemusest. Selle peamine esindaja Wilhelm Dilthey nägi niisugust väljapääsu elufilosoofilises tunnetusteoorias, mis pidi korrigeerima tema silmis läbi kukkunud intellektualistlikke tunnetusõpetusi. Tema jaoks oli elu filosoofilise mõtteviisi alguspunkt.

Henri Bergson

Elu mõistega väljendab Henri Bergson kõigepealt maailmavaatelist hoiakut, mille kohaselt muutumine on midagi sellist, mis mõjutab elutunnet positiivselt. Niisugune optimism, mis eristab prantsuse elufilosoofiat 19. sajandi saksa filosoofia traagilisest põhimeeleolust, jäi Bergsonile omaseks elu lõpuni. Ta seadis vastu loodusseadustest lähtuvalt ennustatava maailma käigule, mis liikus vääramatult soojussurma kui lõppseisundi poole arusaama maailmast kui loovast protsessist, millest ka inimesel on võimalik aktiivselt osa võtta.

Eestis

Elufilosoofiast vaimustusid ka 20. sajandi alguse eesti kirjanikud. Nietzsche nimi kõlas sajandi alguskümnenditel Eestis pidevalt, ka Schopenhauerit loeti palju, Bergsoni mõnevõrra vähem. 1920.–1930. aastatel ilmnes selgelt Oswald Spengleri mõju, kõige otsesemalt vahest August Gailiti romaani "Purpurne surm" allakäiguvisioonides või Heiti Talviku 1935. aastal kirjutatud aforistlikus luules "Spenglerit lugedes", aga ka A. H. Tammsaare "Tõe ja õiguse" neljanda osa pessimistlikus ühiskonnakujutuses või Uku Masingu religioosses metafüüsikas.
Heinu Põder

Elulugu

Heinu Põder on talupidaja poeg, Kalju Põdra vend.
Lõpetas 1953 Viljandi 2. Keskkooli, 1959 TÜ arstiteaduskonna, 1964 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudis (EKMI) aspirantuuri, meditsiinikandidaat (1967, TÜ), väitekiri "Väline hingamine ja südametsükli kestus reuma-ja reumatoidartriidi haigetel muda-balneoravi vältel". Oli 1959–61 Sindi linnahaigla terapeut, ka Pärnu Kiirabijaama arst, 1964–74 EKMI reumatoloogia ja kurortoloogia sektori (Pärnus) nooremteadur, 1974–93 vanemteadur, 1993–1998 Sotsiaalministeeriumi Kurortoloogia ja Taastusravi Instituudi (endine EKMI sektor) vanemteadur. Pärnu Sisearstide Seltsi, Eesti Kardioloogide Seltsi liige.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: reumahaigete rehabilitatsioon. Umbes 80 teadustrükist.
Platonism

Ideedeõpetus

Platonismi kui filosoofiatraditsiooni keskmeks võib pidada Platoni ideedeõpetust. Selle järgi on ideed või vormid ainsad tõeliselt olevad: igavesed, muutumatud, täiuslikud. Konkreetsed asjad materiaalses maailmas on vaid ideede rohmakad koopiad, mis on paratamatult ebatäiuslikud ja muutlikud.
Sageli nimetatakse platonistlikeks mis tahes filosoofilisi vaateid, mille järgi mingit laadi ideed eksisteerivad mateeriast sõltumatult. Tüüpiliseks näiteks võib pidada arve, mida peetakse tihti reaalseteks kõigis võimalikes maailmades, hoolimata loodusseadustest.
Reaktsioonist platonistlikule ideedeõpetusele tulenes keskaja filosoofia põhiline vastasseis nominalismi ja realismi vahel, nn universaalidetüli. Selles vaidluses pooldasid realistid ideede reaalset eksistentsi, nominalistid pidasid ideid aga pelkadeks abstraktsioonideks, mille inimesed loovad reaalsete materiaalsete asjade põhjal.

Kriitika 20. sajandil

20. sajandil on platonistlik filosoofia sattunud tugeva kriitikatule alla ning platonismi kui mõtlemise tava on korduvalt püütud kõrvale jätta, ületada või dekonstrueerida. Suurimateks platonistliku tava kriitikuteks võib pidada analüütilisele traditsioonile aluse pannud loogilisi positiviste ja kontinentaalse filosoofia raames eksistentsialiste ning nende poolt tunnustatud 19. sajandi mõtlejat Friedrich Nietzschet.
Karl Raimund Popper samastas platonismi essentsialismiga: eeldusega, et sõnadel on püsivad ja iseseisvalt eksisteerivad tähendused, millele me saame järjest paremaid definitsioone pakkudes läheneda. Popper püüdis oma mõtlemises platonismi välistada, tehes printsiibiks metoodilise nominalismi.
Hermann Spindler

Hermann Spindler (15. detsember/27. detsember 1860 Lihula – 18. aprill/30. aprill 1893 Ridala) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1875–1879 Tallinna toomkoolis ja 1879–1886 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 1. veebruaril / 13. veebruaril 1887 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1886–1887 Vändra ja Käru koguduse adjunktõpetaja, 1887–1888 Mihkli Miikaeli koguduse adjunktõpetaja ja 1888–1893 Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja.

Isiklikku

Tema isa Bernhard Justus Thomas Spindler oli Lihula ja Kirbla Püha Nikolause koguduse õpetaja, vanaisa Georg Wilhelm Spindler oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja, onu Nikolaus Friedrich Hermann Spindler oli Harju-Madise ja Harju-Risti koguduse õpetaja, vend Friedrich Spindler oli Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja, hiljem fotograaf ja ajalehe Revaler Zeitung toimetaja.
Bioanalüütik

Bioanalüütik on rakenduskõrgharidusega tervishoiu labori spetsialist, kes viib läbi laboratoorseid uuringuid. Bioanalüütiku vanem kutsenimetus on laborant. Bioanalüütikute õpe toimub Eestis Tartu Tervishoiu Kõrgkoolis ja kestab 3,5 aastat.
Ninasarviklased

Kirjeldus

Nägemine on ninasarvikul keskpärane, kuid haistmine ja kuulmine suurepärased. Nad on paksunahalised nagu elevandidki. Vaatamata oma kehakaalule suudavad ninasarvikud galopeerida sama kiiresti kui hobune.

Väljasurnud liigid

Pleistotseenis elas karvane ninasarvik (Coelodonta antiquitatis).

Eluviis

Ninasarvikud elavad 3- või 4-liikmeliste perekondlike rühmadena ja liiguvad rohtu süües aeglaselt mööda savanni.
Et putukatest vabaneda, võtab ta mudavanni. Kuivades moodustab muda kooriku, mis kaitseb ninasarviku nahka.
Ludwig Senfl

Elu

Senfl elas 1488–1496 Zürichis. 1496 liitus ta Keiser Maximiliani Esimese Hofkapelle kooriga Augsburgis. Pärast üht väikest külastust 1504 tundub, et ta on kunagi elanud Šveitsis. Aastal 1497 ta järgneb Hofkapelle Viini ning 1500 ja 1504 ta ilmselt õppinud Viinis kolm aastat ja olnud kooripoiss, kelle hääl oli katki, sest osa tavalisest koolitus preestriks. Selle aja jooksul ta õppis Heinrich Isaac, olles oma matkija poolt 1509, ta on teada, et on kopeeritud palju vanem helilooja Choralis Constantinus, tohutu töö, mida ta oli hiljem täita pärast Iisaki surma. Pärast reisi Itaaliasse millalgi vahel 1508 ja 1510 Senfl tagasi Hofkapelle; keiser nimetas ta täita Isaac positsiooni kohus helilooja kui Isaac suri 1517. 1518 Senfl kadunud kokkujooks jaht õnnetuse ilmselt kahju puuetega teda kuni aasta. Kui keiser suri 1519, Senfl oli välja tööd, ja tema asjaolusid muuta, halvemaks: Charles V jättis enamik Maximilian muusikutega ning isegi keeldus maksmast Senfl aastane stipendium, mis oli lubanud teda korral keisri surmani. Järgnevatel aastatel reisis ta laialdaselt, peamiselt tööotsimise, kuid ta oli aktiivne ka kui helilooja. Ta on teadaolevalt osalenud toitumises usside 1521, ja kuigi ta ei ole kunagi ametlikult sai protestant, tema sümpaatia ilmselt olid koos Luther, ja ta oli hiljem uuris inkvisitsioon ja vabatahtlikult loobus preestriks. Senfl teostatud ulatuslik kirjavahetus nii luteri Duke Albrecht Preisimaa ning Martin Luther ise, alustades 1530. Lõpuks Senfl omandatud post Münchenis, koht, mis oli kõrge muusikaline standardid, tugev vajadus uut muusikat, ja mis oli suhteliselt tolerantne need, kellel on protestantlik kaastunnet, ta oli sinna jääma oma ülejäänud elu. Autor 1540 ta oli haige, otsustades tema kirjavahetus Duke Albrecht ja ta vist suri varakult 1543.
Skandinaavia vesinikumaantee

Eesmärgid

Projekti eesmärk on kiirendada vesinikkütustele üleminekut Põhjamaades ning luua keskkonnasõbralikum ja jätkusuutlikum ühiskond. Projekti abil ühendatakse Norra, Rootsi ja Taani huvitatud osapoolte tegevus, et vältida üksiküritajate killustumist ning suurendada projekti efektiivsust. See on esimene vesinikkütuste taristute arendamisega tegelev kommertsettevõte Euroopas.
Püütakse saavutada, et aastatel 2012–2015 oleks teedel 100 bussi, 500 autot ja 500 muud sõidukit, mis kasutaksid kütusena vesinikku. Selle toetamiseks plaanitakse aastaks 2015 tööle panna 45 vesinikutanklat.

Tankimisjaamad

2011. aasta aprilli seisuga on valmis ehitatud ja töötavad seitse vesinikutanklat, nendest kaks on Taanis, üks Rootsis ja neli Norras. Planeerimis- või ehitusjärgus on veel üheksa tanklat.

Sõidukid

Teel vesinikumaantee plaani täiemahuliseks täitmiseks on hetkel veel mitmeid takistusi. Suurimaks neist on probleem, mil moel hankida piisavalt suur hulk vesinikul liikuvaid autosid. Üleminekuetapil peetakse oluliseks kasutada sõidukeid, millel on nii vesinikul töötav jõuajam kui ka traditsiooniline sisepõlemismootor. Vesinikmootoritega autode kiiremal levikul on põhitakistuseks hind, mis on märgatavalt kõrgem kui sisepõlemismootoriga autodel ja elektriautodel. General Motorsi juhatuse esimehe Fritz Hendersoni sõnul ulatub hinnavahe kuni 10 korrani, vesinikautode kahjuks – seda General Motorsi mudelite Sequel ja Volt näitel, mis vastavalt töötavad vesiniku- ja elektrimootoriga, kusjuures esimese turuhind jääb 400 000 dollari suurusjärku, Volt aga maksab umbes 40 000 dollarit.

Edasised plaanid

Järgmiste sammudena plaanitakse tanklate ehitamist suuremate linnade, sealhulgas Malmö, Oslo ja Kopenhaageni lähedale ning suuremate magistraalteede äärde. Uued tanklad ühtivad täielikult uue standardiga SAE J2601 ning ka olemasolevad jaamad viiakse sellele standardile üle.
Norras ja Taanis on riiklik plaan, mille kohaselt peaks aastaks 2015 85% linnasisesest liiklusest moodustama elektri ja vesiniku jõul liikuvad sõidukid. Ka teistes Skandinaavia riikides valmistutakse üleminekuks fossiilkütustel töötavatelt sõidukitelt elektri- ja vesinikupõhistele.
Tamara Abel

Tamara Abel (aastani 1966 Tamara Gaenko; sündinud 28. novembril 1938 Boksitogorskis Leningradi oblastis) on eesti endine näitleja ja pedagoog.
Ta lõpetas aastal 1957 Tallinna Eelkoolikasvatuse Pedagoogilise Kooli, aastal 1965 Draamateatri õppestuudio ja aastal 1975 Tallinna Pedagoogilise Instituudi.
Ta töötas aastatel 1965–1966 näitlejana Draamateatris, seejärel estraadinäitlejana Filharmoonias ja režissööri assistendina Eesti Televisioonis. Aastast 1979 töötas ta õpetajana Tallinna Pedagoogilises Koolis. Ta on mänginud filmis "Kirjad Sõgedate külast" (1966, Tallinnfilm) ja telelavastustes "Kurat Bostonis" (1965).

Isiklikku

Tamara Abel oli abielus näitleja Ervin Abeliga. Näitleja Margus Abel on nende poeg.
Kütiorg

Kütiorg (ka Holsta org, Kolereinu org ja Tohkri org) on org Võru maakonnas Võru vallas. 
Org on tähtis turismi- ja talispordipiirkond.
Orus voolab Iskna jõgi ja asub mitu väiksemat järve: Hanijärv, Edejärv, Jaanusjärv, Mäeveski järv, Alaveski järv ja Noodasjärv.
Paul Uusman

Paul Uusman (2. juuni 1910 Tallinn – 21. veebruar 1988 Tallinn) oli eesti kultuuritegelane.
1940. aastal sai ta Riigi Ringhäälingu direktoriks ja Eesti NSV Raadiokomitee esimehe asetäitjaks. Teise maailmasõja aastatel oli ta Leningradi ja Moskva raadio eesti toimetuse diktor ja vastutav toimetaja. Aastatel 1944–1949 oli ta Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu ja Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuva Eesti NSV Raadiokomitee esimees, 1949–1953 Eesti NSV Raadioinformatsiooni Komitee esimees. Aastatel 1953–1975 oli ta Eesti NSV Kultuuriministeeriumis ministri asetäitja.
Aastatel 1940–1950 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu saadik.
Aastatel 1953–1987 oli ta ajalehe Sirp ja Vasar toimetuskolleegiumi liige.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Rannamäe tee

Rannamäe tee on tänav Tallinna vanalinnas. Rannamäe tee algab Toompuiestee jätkuna umbes Nunne tänavaga ristumise kohas ja läheb Ahtri ja Mere puiestee ristmikul üle Mere puiesteeks.
Tornide väljaku ja raudtee vaheline Rannamäe tee on nimetatud Rannamäe järgi. Rannamäe tee varasem nimi oli Näituse tänav, sest Tornide väljakul korraldati põllumajandus- ja tööstusnäitusi. Pärast näituseväljaku üleviimist Pirita tee äärde nimetati Näituse tänav 22. oktoobril 1932 Rannamäe teeks.
E-Meedia Keskus

E-Meedia Keskus (pikemalt Elektroonilise Meedia Keskus) oli Eesti Kunstiakadeemia juures tegutsenud üksus. Keskuse järeltulija on 2000. aastatel loodud uusmeedia õppetool. Keskus korraldas muu hulgas rahvusvahelisi kunstiga seotud töötubasid, konverentse ja festivale (näiteks festival Interstanding).
Keskuse asutas 1994 Ando Keskküla.
Keskuse oli võrgustiku NICE (Network Interface for Cultural Exchange) liige.
Adapter

Adapter on seade või detail, mis teeb võimalikuks muude seadmete või komponentide omavahelise ühendamise. Adapter võimaldab suurendada mingi seadme või komponendi kasutusvõimalusi. Näiteks saab nn autoadapteri abiga ühendada auto elektrisüsteemi seadmeid, mis on algselt mõeldud kasutamiseks seinatoitega. Lihtsamal kujul võib adapter lihtsalt sobitada omavahel sobimatuid ühenduskohti - näiteks arvutihiire PS2-otsiku arvuti USB-porti või suurema läbimõõduga vooliku väiksema läbimõõduga kraani otsa. Keerulisemal juhul muudab adapter edasiantava energia või signaali omadusi, näiteks 220-voldise voolu 24-voldiseks. Sellist seadet nimetatakse ka muunduriks.
Kiisa avariireservelektrijaam

Kiisa avariireservelektrijaamad (lühemalt Kiisa elektrijaamad) on kaks elektrijaama Harju maakonnas Saku vallas Kiisal. Avariielektrijaamana töötavad need vaid võrguhäirete või ebapiisava võimsuse korral ning ei osale igapäevasel elektriturul.Elektrijaamasid omab ja juhib Eesti põhivõrguettevõtja Elering. Elektrijaamad valmisid vastavalt 2013 ja 2014 ning nende koguvõimsus on 250 MW. Kütusena kasutatakse kas maagaasi või diislikütust.