google/wiki40b huggingface dataset:
Pegasus (jõelaev)

Kirjeldus

Pegasus on kahe tekiga projekt 544 Moskvitš-tüüpi jõereisilaev Laev on teraskerega, 27,25 meetrit pikk ja kandejõud on 13,3 t. Laeval on ka pardanumber M-282 (ilmselt antud kunagi tehase poolt). Laeva sõite mõjutab veetaseme kõrgus Emajões, kuna kõrgvee ajal Pegasus Kaarsilla alt läbi ei mahu. Samuti on laeval pikkuse tõttu vahel raskusi suhteliselt kitsal Emajõel ümber pööramisega.

Ajalugu ja kasutus

Laev on ehitatud 1958. aastal Venemaal Moskva Laevatehases. 
Omanik on Tartu Sadam. Enamjaolt on laeva kasutamist korraldanud aga teised firmad, kes on Tartu Sadamalt laeva rentinud. 
Kuni 1993. aastani kandis laev nime Fr. R. Kreutzwald.
2004. aastal kaotas laev juhitavuse ja sõitis Tartus Sõpruse silla lähedal paadisadamas otsa mootorpaatidele.
2005. aastal põrkas Pegasus Emajõel kokku mootorpaadiga.
2006. aastal ärandati laev purjus noormeeste poolt, kes sõitsid sellega vastu kallast.
2008. aastani rentis Pegasust Atlantise keskuse omanik Olga Aasav 400 000 Eesti krooni eest aastas, 2009-10 OÜ Paremax OÜ Atlant VII kaudu.
Alates 1. maist 2012 alustas Pegasus regulaarreise Emajõel. Pegasus sildub Tartus (2005. aastal rajatud) kai ääres ööklubi Atlantis ees. Pegasust kasutatakse lõbusõidureisideks Emajõel. Laeva rendib ja kasutab OÜ Paremaks

Kaptenid

2004. aastal oli laeva kapten Viktor Palu, 2011. aastal Rainer Napits.
Tomski kubermang

Tomski kubermang oli Venemaa keisririigi, Venemaa Vabariigi ja Venemaa NFSV Siberisse jääv haldusüksus (kubermang). Kubermangu administratiivne keskus oli Tomsk. Kubermang eksisteeris 1803-1925.
Parv

Kirjeldus

Parv on tasane, ilma laevakere ja kiiluta ning tavaliselt ilma mootorita.
Jõel liigub parv peamiselt veega koos allavoolu. Paljusid parvi tõugatakse mõlaga põhjast. Parve võidakse ka aerudega sõuda. Keerulisematel parvedel võib olla suuna muutmiseks tüür. Jõge mööda sõites on parve keskmine kiirus 30–50 km päevas, aga soodsates oludes isegi üle 100 km.
Parve ujuvuse suurendamiseks kasutatakse tänapäevastes parvedes pontoone, õhkpatju või polüstürooli. Parvesid kaetakse vahel vastupidavuse suurendamiseks mitmekihilise kummiga.
Parved võivad tekkida ka looduslikult. Ujuvsaared või vette kukkunud puutüved võivad tuule ja hoovuste abil mööda merd kanduda ja jõuda vedamise korral teiste saarte ja maadeni. Looduslike parvede abil on peamiselt selgrootud, kuid ka kahepaiksed, roomajad ja pisiimetajad ning teised lennuvõimetud loomad suutnud koloniseerida palju saari.

Ajalugu

Oletatakse, et esimesi parvi kasutas inimene Kagu-Aasiast Austraaliasse liikumisel ca 40 kuni 50 tuhat aastat tagasi. 
Vahemere maades tunti parvi juba ürgajal pärijõge liiklemise vahendina. Kreeklased, etruskid ja roomlased kasutasid parve ka mittelaevatavail veekogudel. Homerosel oli parv Odysseuse päästevahendina mõeldud isegi meresõiduks. Antiikaegseid parvekirjeldusi ei ole säilinud. 
Minevikus kasutati parvi palkide edasitoimetamiseks veepinnal. Seda kutsutakse ka (palgi)parvetamiseks. Alates 20. sajandi keskpaigast on palgiparvetamise ulatus ja tähtsus maailmas oluliselt vähenenud, kuid mitmel pool parvetatakse palke tänapäevani.
Aurora Selts

Aurora Selts oli Soome 18. sajandi teise poole haritlastest koosnev sõpruskond. Seltsi “südameks” oli Henrik Gabriel Porthan. Aurora Selts hakkas välja andma esimest Soome ajalehte Tidningar utgifne af ett Sällskap i Åbo ( tihti kasutatakse lühemat nimetust Åbo Tidningar). Esimesed avalikud orkestrikontsertid olid organiseeritud Aurora Seltsi poolt. Seltsi liikmete hulka kuulusid maadeuurijana tuntuks saanud Pehr Kalm, loodusteadlane ja keemik Pehr Adrian Gadd, jurist Matthias Calonius, luuletaja ja ajakirjanik Johan Henrik Kellgren, teatri- ja muuseumijuhataja Abraham Niclas Edelcrantz,  õuekohtunik Johan Lilius , teoloog Magnus Jacob Alopaeus, muuseumitegelane Carl Fredrik Fredenheim jt. Aurora Selts oli salaühing ja koosnes Soome rahvuslikust kirjanduskogukonnast, mis baseerus Turu Kuningliku Akadeemia ümber. See oli tüüpiline valgustusajastu ilming: ühtpidi salaühing, aga samas ka kultuuri- ja hariduskeskus. Ühingusse kuulusid mitmed Soome kultuurisfääri tegelased ja seltsi keskseteks teemadeks olid: luule, Soome ajalugu, maateadus ning keele- ja majandusuurimused.
Anton Budilovitš

Anton Semjonovitš Budilovitš  (5. juuni 1846 Grodna kubermang – 25. detsember 1908 Peterburi) oli vene keeleteadlane, ajaloolane ja publitsist, Tartu Ülikooli rektor aastail 1892–1901.
Aastail 1881–1892 töötas ta Varssavi Ülikoolis.
Tartu Ülikoolis rektorina oli ta ühtlasi slaavi keelte võrdleva grammatika professor.
Muuhulgas oli Vene Geograafia Seltsi liige.
Ta hindas väga kõrgelt Aleksandr Potebnja panust ajaloolisesse süntaktikasse, võrreldes seda Darwini panusega evolutsiooniõpetusse.
Green Christmas

Ajalugu

Esimene festival Green Christmas toimus 1996 Rakvere Kultuurimajas, kogudes Rakvere kohta üllatava publikuhulga ehk üle 200 piletiostja. Järgmisel aastal kolis üritus Rakvere Teatri väikesesse saali, mis jäi festivali toimumispaigaks kuni aastani 2003. Aastast 2004 toimub Green Christmas eelmistest kontserdisaalidest rohkem publikut mahutavas Rakvere Spordihallis.
Läbi aastate on festivalilt läbi käinud Eesti rokkmuusika tipud: Ultima Thule & Tõnis Mägi, Gunnar Graps & Magnetic Band, Sõpruse Puiestee, Metsatöll, Brides in Bloom, Loits, Horricane, Pedigree, Vennaskond, J.M.K.E., Sergei Abolõmov, Tharaphita, Whispering Forest, East Trading Wang, o3, Forgotten Sunrise, Ignorabimus, Echosilence, Discrucior jne. 2001. aasta festivalil oli esimest korda ka välisesineja: Anchor Soomest, neile järgnesid 2003. aastal Lullacry ja Omnium Gatherum Soomest. 2004. aastal, mil festival toimus esimest korda vastvalminud Rakvere Spordihallis, oli peaesinejaks gothic metali bänd Paradise Lost Inglismaalt. Festivali 10. aastapäeva tähistati 2005, kui üles astus juba kaks rahvusvaheliselt tuntud artisti: Anathema Inglismaalt ning Die Krupps Saksamaalt.
Festivali algne idee oli anda esinemisvõimalus ennekõike kohalikele tegijatele ja siis esinejate hulka värvikamaks muutes kutsuda esinema ka üks artist väljastpoolt Rakveret. Tänapäevaks on Green Christmas nii Eesti pikima elueaga kui üks kõige külastatavam rokkmuusikafestival.
Fašiin

Fašiin (saksa sõnast Faschine) ehk haos on tugevasti kokku seotud hao-, kõrkja- või muu sellise silindrikujuline kubu, mida kasutatakse muldehitiste nõlvade kindlustamiseks, aga ka näiteks drenaažis. Fašiini läbimõõt on 20–25 cm.
Spaldingi maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1851. aastal.
Tallinna Seakasvatuse Trust

Tallinna Seakasvatuse Trust oli Eesti NSV-s Harjumaal Keila vallas 1940. aastate teisel poolel moodustatud põllumajandusettevõte.

Ajalugu

1920. aastast olid endise Jälgimäe mõisa territooriumil asunud "Veski 22" talu omanikud Jaan (hilisem Eesti Vabariigi neljakordne riigivanem) ja Alide Teemant. Kokku omandasid nad viis kinnistut kogupindalaga 185,54 ha. Neil olid korralikult väljaehitatud taluhooned (sealhulgas ajalooline veski), korralik talutöödeks vajalik inventar (ka traktor Deering), paarikümnepealine lüpsikari ja viis hobust. 
Pärast Jaan Teemanti arreteerimist 1940. aastal ja vangimõistmist 1941. aastal konfiskeeriti temalt ka "Veski 22" talu. Nõukogude kolmanda okupatsiooni ajal moodustati Teemantide talude põhjal 1944. aastal EK(b)P Harjumaa Komitee ja Ehitusbaas nr 78 abimajand, kuhu paigutati vene rahvusest sõjapõgenikud. Varsti loodi abimajandi põhjal Tallinna Seakasvatuse Trust ja sellest hiljem omakorda Saue seakasvatuse sovhoos.
Jens Arne Svartedal

Jens Arne Svartedal (sündinud 14. veebruaril 1976) on norra murdmaasuusataja.
Stańkava

Ajalugu

Stańkavat mainitakse esimest korda aastal 1407, toona oli see Dorohostajskite valdus. Hiljem läks küla Radziwillide valdusse, aga aastast 1772 kuulus see Czapskitele. Seoses administratiivse reformiga hakkas Stańkava kuuluma Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda. Aastal 1558 oli Stańkava kolmekümne majaga alev, seal asusid nii õigeusu kui ka katoliku kirikud, alevis asus ka turuplats.
Poola jagamisel hakkas Stańkava aastal 1793 Venemaa Keisririigi koosseisu kuuluma. Alev asus toona Minski kubermangus. Aastal 1815 rajati alevisse viinavabrik, aga aastal 1858 valmis praegune õigeusu kirik. Sajandi teisel poolel ehitas mõisa toonane omanik Emeryk Hutten-Czapski välja sealse mõisakompleksi, ühtlasi rajas ta sinna ka oma kollektsiooni jaoks muuseumi.
Aastast 1919 oli alev Valgevene NSV koosseisus. Aastal 1924 sai Stańkavast külanõukogu keskus, ühtlasi muudeti alev külaks.
Erik-Arne Uustalu

Erik-Arne Uustalu (ka Arne Uustalu; 18. juuni 1936 – 20. märts 2018) oli eesti metallikunstnik ja disainer.
1955. aastal lõpetas ta Tallinna 2. Keskkooli.
1961. aastal lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi kiitusega.
1965. aastal disainis ta radioola Estonia-4, mida tootis Punane RET.
Tema 1968. aastal loodud söövitustehnikas alumiiniumpannoo "Noored" on kultuurimälestisena võetud kaitse alla.
Heino Puhvel

Heino Puhvel (26. september 1926 Patküla vald, Valgamaa – 29. august 2001 Tartu) oli eesti kirjandusteadlane, kriitik ja proosakirjanik, üks peamisi Tammsaare-uurijaid.
Ta on avaldanud novelle Mart Kalda varjunime all.
Heino Puhvel osales Tammsaare Kogutud teoste (18 köidet, 1978–1993) väljaandmises nii koostajana kui ka järelsõnade autorina.
Tema viimaseks suureks tööks jäi "Eesti kirjanike leksikoni" (ER 2000, 693 lk) koostamine ja toimetamine: lähtudes Oskar Kruusi koostatud "Eesti kirjarahva leksikonist" (1995) lisas ta sellele veel 200 märksõna ning kirjutas leksikoni ka ise rohkesti uusi artikleid.

Film

Tema novelli "Õhtust hommikuni" (Looming 1960, nr 7) järgi tegi Leida Laius samanimelise mängufilmi (Tallinnfilm 1962).

Isiklikku

Heino Puhvelil ja tema abikaasal Vaike Langil sündis kolm last. Tütar Tuuli Puhvel on vitraaži- ja freskokunstnik.
Heino Puhvel oli kirglik maletaja ja osales Tartu–Tallinna kirjanike malematšides.
Eesti suursaadik Vatikanis

Eesti suursaadik Vatikanis on Eesti volitatud suursaadik Vatikanis. Suursaadik resideerib Tallinnas, varem on resideerinud Bonnis.
Külli Pedak

Külli Pedak (sündinud 27. juulil 1946) on eesti riigiametnik.
Külli Pedak lõpetas 1972. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna diplomitööga “Küla töörahva saadikute nõukogu”.
Töötas 1973. aastast Eesti NSV sotsiaalkindlustusministeeriumis, 1993–1996 Sotsiaalkindlustusameti direktor, 1997–2011 Sotsiaalkindlustusameti peadirektor.
Ajaleht Äripäev valis ta neljal aastal (2002, 2003, 2004, 2005) edukaimaks riigi- ja kohalike omavalitsuste naisjuhiks.
Dievs, svētī Latviju

"Dievs, svētī Latviju" on Läti riigihümn.
Sõnade ja muusika autor on Kārlis Baumanis.
Moonsundi lahing

Moonsundi merelahing oli Esimese maailmasõja ajal operatsiooni Albion osana 17. oktoobril 1917. a Suures väinas Saksa keisririigi ja Venemaa sõjalaevade vahel toimunud merelahing.
Lahing lõppes Vene laevaüksuse taandumisega Suurest väinast ja soomuslaeva Slava uputamisega samasse. Samuti järgnes lahingule Vene poole jõudude taandumine Väinamerest ning Lääne-Eesti saared ja Väinameri läksid Saksa keisririigi vägede kontrolli alla.
See oli Vene mereväe teadaolevalt viimane merelahing Esimeses maailmasõjas.
Nikolai Valge

Nikolai Valge VR II/3 (2. jaanuar 1899 Tartu – 31. mai 1985 Toronto) oli Eesti mereväeohvitser (major). 
1978. aasta novembriks oli ta teadaolevalt auastme vanuselt vanim Eesti mereväeohvitser. Tema auaste oli kaptenmajor.
Ta on Vabadussõjas välja teeninud II klassi 3. järgu Vabadusristi .
Schneverdingen

Geograafia

Schneverdingen asub umbes 15 km Soltaust põhjas ja 50 km Hamburgist lõunas.

Ajalugu

Schneverdingen kuulus 1180. aastal loodud Verdeni vürstlikule piiskopkonnale. 1648. aastal muudeti vürstlik piiskopkond Verdeni vürstkonnaks, mida esialgu valitseti personaalunioonis Rootsi krooniga - mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) - ja 1715. aastast alates Hannoveri krooniga. Hannoveri kuningriik liidendas vürstkonna reaaluniooni ja vürstlikust territooriumist, sealhulgas Schneverdingenist, sai osa uuest 1823. aastal loodud Stade ringkonnast.
Altar (tähtkuju)

Altar (ladina Ara) on lõunataeva tähtkuju, mida läbib Linnutee. See on suuruselt 63. tähtkuju, kattes tähistaevast 273 ruutkraadi.
Kahe tähe näiv tähesuurus on suurem kui 3. Altaris asuvatest täheparvedest on heledamad NGC 6397 ja NGC 6193.
Altari otsetõus on -67° 41' – -45° 29'.
Altar oli üks 48 tähtkujust, mida tunti juba Vana-Kreekas ja mida on kirjeldanud Ptolemaios.
Vöörmünder

Vöörmünder oli kõige laiemas tähenduses vananenud nimetus eestkostja kohta. Enamasti tähistati Eestis ja Lätis selle nimetusega ilmikust kirikuametnikku, kes keskajal võis olla nii kirikueestseisja kui ka tolle abilise ülesannetes, uusajal oli aga eestseisja abiline. 19. sajandil nimetati Liivimaa kubermangus vöörmündriks ka vallaametnikku.
Keskaegsel Vana-Liivimaal nimetati vöörmündriteks ehk kirikuvöörmündriteks (saksa Vormünder või Kirchenvormünder, alamsaksa vormundere) enamasti ka kirikueestseisjaid (lisaks kasutati ka mitmeid vähem levinud nimetusi), sarnaselt Põhja-Saksamaaga. Maal olid nendeks enamasti aadlikud ning linnades kas raehärrad või teised auväärsed kodanikud. Sellistel vöörmündritel olid talupoegadest abilised, keda nimetati toona samuti vöörmündriteks ning kes pärinesid enamasti külavanemate ja kubjaste seast.
Uusajal hakati eestseisjaid ja vöörmündreid mõisteliselt eristama ning viimasega tähistati enamasti talupoegadest eestseisja ja pastori abilisi.
Aastatel 1820–1863 olid Liivimaa kubermangu valdades ametis valla- ehk kogukonnavöörmündrid, kes täitsid vallakogukonna esindus- ja haldusülesandeid.
Vähim arenenud riigid

Vähim arenenud riigid (inglise least developed countries, lühendina LDC) on ÜRO järgi riigid, mille rahvamajanduse kogutoodang (RKT) inimese kohta on alla 500 USD aastas, riikide tööstustoodang alla 10% RKT-st ning kirjaoskuse tase alla 20%. 
Terminiga "vähim arenenud riigid" viidatakse enamasti 40-le maailma kõige vaesemale riigile, mida iseloomustab äärmuslik vaesus, puudused tervisehoolduses, hariduses ja transporditeenustes, peamiselt põllumajandusele tuginev majandus, äärmuslikud geograafilised või klimaatilised olud (kuivus ja kõrbestumine, ulatuslikud loodusõnnetused, eraldatus jne).
Estonia (soomusauto)

Ajalugu

Detsembris 1918 andis Johan Pitka käsu asuda Tallinna Sadamatehastes soomusautosid valmistama. Kogemused ja projektdokumentatsioon puudusid, kuid arutelu käigus pandi paika auto põhimõtteline ehitus ja insener Ludwig Saukas visandas ehitusplaani. Ehitamist juhtis alamkapten A. Uus.
Esimesena ehitati kolmetonnise kandejõuga veoauto Federal šassiile vinkelrauast raam, millele kinnitati laevaehituses kasutatud metallplaatidest soomus. Soomusauto ehitus võttis mälestuste põhjal vaid 2-3 päeva. Masin valmis 1918. aasta jõulupühade eel ja sai nimeks Estonia. Pärast valmimist selgus aga, et auto sai liiga raske. Maksimaalseks kiiruseks saavutati vaid 15 km/h. Seega ei saanud Estoniat rindele saata, vaid ta jäi Tallinna sisekaitse ülesanneteks.
Kevadel 1919 ehitati Estonia ümber tolleks ajaks loodud seeriamasinate eeskujul. Masina senine laevaterasest soomus asendati 7–11 mm paksuse kroomnikkelterasest kattega, millega kogukaal langes ühe tonni võrra. 
Estonia saadeti rindele 20. mail 1919 ja arvati 1. soomusautode rühma koosseisu.
Landesveeri sõjas langes Estonia kuulipildur Lilienthal.
Pärast Vabadussõda jäid kiiruga konstrueeritud ja ka peagi tehniliselt vananenud soomusautod reservi kuni 1940. aastani.

Soomusauto koopia

Seoses Eesti Vabariigi 100. aastapäevaga ehitati Kaitseliidu tellimusel Saaremaa Sõjavara Seltsi poolt 2018. aasta soomusauto Estonia koopia. 
Auto alusena kasutati veoauto GAZ-53 raami. 
Autot on kasutatud eksponaadina mitmetel ajalooteemalistel üritustel.
Lacuna Coil

Lacuna Coil on Itaalia ansambel, kes viljeleb gooti ja alternatiivset metal'it. Ansambli varasemad nimed on Sleep of Right ja Ethereal.
Ansambel asutati 1994.
Järjestiksiin

Järjestiksiin ehk jadasiin on ühiskasutusega sidekanal, milles bitte edastatakse üksteise järel mööda üht traati või kiudu. Selline arhitektuur on kasutusel näiteks Ethernet-võrkudes. Protsessorit välisseadmetega ühendav S/V-siin on paralleelsiin (16-, 32- või 64-sooneline juhe)
Järjestiksiin erineb järjestikpordist selles mõttes, et kui järjestikport ühendab arvutit üheainsa seadmega, siis järjestiksiin võimaldab ühendust mitme seadmega.
Tallinna Külmhoone

Ajalugu

1956. aastal ehitati Peterburi tee 42 tehas, kus alustati jäätise tootmist. Tallinna Külmhoone erastati 1996. aastal.
2018. aastal oli selle turuosatähtsus 42%.
Ly Lehtmets-Lukk

Ly Lehtmets-Lukk (neiuna Ly Lehtmets; 18. august 1928 – 11. august 2014 Mechanicsburg, Pennsylvania) oli eesti päritolu USA arst ja sõjaväearst.
Ta sündis 18. augustil 1928 rongis Sõjamäe raba kohal. Kooliteed alustas ta Anna Tõrvand-Tellmanni Inglise Kolledži algkoolis, lõpetas põgenikuna Göttingeni Eesti Gümnaasiumi ja alustas õpinguid Balti Ülikooli arstiteaduskonnas.
Aastal 1949 jõudis ta USA-sse ja paar aastat hiljem asus ta õppima Wisconsini Ülikooli, mille ta lõpetas meditsiinidoktori kraadiga. Ta praktiseeris Philadelphias günekoloogina. Ta teenis ka USA sõjaväes sõjaväearstina, minnes erru koloneli auastmes. Ta elas pikemat aega Californias Tahoe järve ääres. Californias elades astus ta California Ülikooli ja sai magistrikraadi rahva tervishoiu alal (Master of Public Health).

Isiklikku

Ta oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli soomepoiss, kirjanik ja biokeemik Heino Susi, abielust sündis kaks poega ja tütar, abielu lahutati. Tema teine abikaasa oli Harry Lukk.
Alliku vald (Türi kihelkond)

Alliku vald (varasema nimega Türi-Alliku vald; saksa keeles Allenküll) oli vald Järvamaal Türi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1939.
Casiquiare

Casiquiare ([kasikj´aare]; hispaania Río Casiquiare, ka Caño Casiquiare) on jõgi Lõuna-Ameerikas. Jõe pikkus on 326 km.
Casiquiare jõgi on Orinoco harujõgi. Voolab valdavalt edelasse. Ühinedes Guainía jõega, moodustab Rio Negro. Casiquiare jõgi on mudase veega.
Casiquiare muudab eriliseks asjaolu, et ta on looduslikult kujunenud ühendus kahe suure jõgikonna – Orinoco ja Amazonase – vahel.
2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

Toimumiskoht

Toimumiskoha valis välja Austria avalik-õigusliku ringhääling ORF. Kandidaatlinnadeks olid Viin, Salzburg, Graz, Innsbruck, Klagenfurt, Oberwart ja Wels. 21. juunil 2014 teatati, et kolm linna on ametlikud kandidaadid võistluse korraldamiseks. Need kolm linna olid: Viin, Graz ja Innsbruck. 6. augustil otsustati, et lauluvõistlus korraldatakse Austria pealinnas Viinis Wiener Stadthalles, mis oli lauluvõistluseks võimeline mahutama 10 000 pealtvaatajat.

Visuaalne kujundus

2014. aasta juulis avalikustas Euroopa Ringhäälingute Liit (EBU) Eurovisiooni lauluvõistluse uue logo. Novembris avalikustas ORF 2015. aasta Eurovisiooni ametliku visuaalse tunnuskujunduse. Visuaalne kujundus meenutas lainjat silda. Läbivad värvid sümboliseerisid individualismi ning üheaegselt ka muusikalisi sildu, laulude ja artistide mitmekesisust ning publiku eripära. 2014. aasta septembris selgus ürituse hüüdlause, milleks oli "Building Bridges" (inglise: "Sildu ehitades"). Tunnuslause sümboliseeris Euroopa riikide ühtsust muusikalisel teel. 2015. aasta jaanuaris esitleti lauluvõistluse lavakujundust. Lava meenutas silma, mis sümboliseeris ühendust mineviku ja oleviku vahel. Lava laius oli 44 meetrit, kõrgus 14,3 meetrit ja sügavus ligikaudu 22 meetrit.

Õhtujuhid

60. Eurovisiooni lauluvõistluse õhtujuhid olid Mirjam Weichselbraun, Alice Tumler ja Arabella Kiesbauer. See oli esimene kord võistluse ajaloos, mil õhtujuhtideks on ainult naised. Green room'i õhtujuht oli drag queen Conchita Wurst, 2014. aasta võitja.

Osalejad

40 riiki kinnitas oma osalust 2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Lauluvõistlusele naasid Küpros, Serbia ja Tšehhi, kes osales taas pärast viieaastast pausi.
Ukraina teatas lauluvõistlusest eemaldumisest Ukraina-Venemaa konfliktiga seotud rahaliste ja poliitiliste probleemide tõttu. Algselt teatas lauluvõistlustel osalemise valmisolekust ka Bulgaaria, kes aga samuti rahaliste probleemide tõttu ei osalenud.
2015. aasta veebruaris teatas EBU, et lauluvõistlusel osaleb seoses võistluse 60. juubeliga külalisesinejana Austraalia. Austraalia kohalik telekanal SBS on lauluvõistlust ülekandnud juba üle 30 aasta ja kohalikel on selle vastu suur huvi. Austraalia osales kohe finaalis, et mitte mõnelt Euroopa riigilt võimalikku finaalikohta ära võtta. Kui Austraalia oleks võitnud, oli sel võimalus koostöös teiste Euroopa ringhäälingutega osaleda ka järgmisel aastal.

Naasvad artistid

Aserbaidžaani selleaastane esindaja Elnur Hüseynov esindas riiki ka 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Armeeniat esindavasse ansamblisse Genealogy kuulunud Inga Arshakyan esindas riiki 2009. aasta võistlustel koos oma õe Anusziga. San Marinot esindanud Michele Perniola ja Anita Simoncini olid mõlemad osalenud varem laste Eurovisiooni lauluvõistlusel: Perniola esindas riiki 2013. aastal ja Simoncini ansambli The Peppermints ühe liikmena 2014. aastal. Simoncini oli sellega esimene, kes osales järjestikustel aastatel EBU korraldavatel kahel erineval võistlusel. Malta esindaja Amber Bondin oli taustalaulja 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel ja Valgevene esindaja Uzari 2011. aastal.
Toroni senjööria

Ajalugu

Toroni kindluse lasi ehitada Galilea vürst Saint-Omeri Hugues 1105. aastal, et hõlbustada Tüürose vallutamist. Linnus oli edaspidi Jeruusalemma kuningriigi oluline tugipunkt. Toronist sai iseseisev senjööria ja see anti 1107. aastal ilmselt normanni päritolu Onfroy I-le lääniks. Tema järeltulijad valitsesid valdust kuni 12. sajandi lõpuni. 1148. aasta paiku liideti Toroniga Banyase senjööria, mis osaliselt müüdi juba 1157. aastal hospitaliitidele; Banyase vallutas aastal 1164 Nur ad-Din Zengi ja pärast tagasivallutamist oli see osa Edessa Joscelin III senjööriast. 1183. aastal sai Toronist Jeruusalemma kuningriigi domeen. 1187. aastal langes see Egiptuse sultani Salah ad-Dini kätte. Kuigi saksa ristisõdijad seda 1197. aastal piirasid, ei õnnestunud seda vallutada ja Toron jäi Egiptuse Aijubiidide valdusse kuni aastani 1229. Kümne aasta pärast langes see taas Egiptuse valdusse. 1241. aastal said ristisõdijad Toroni veel kord tagasi, kuid aastal 1266 läks lõplikult Egiptusele.
Toroni senjöörid evisid 12. sajandil kuningriigis suurt mõju: Onfroy II oli Jeruusalemma kuningriigi konnetaabel ja Onfroy IV naitus kuningas Amaury I tütre Isabelle´iga. Onfroy IV oli ühtlasi Jordanitaguse senjöör.