google/wiki40b huggingface dataset:
Jaak Tomberg

Jaak Tomberg (sündinud 30. juunil 1980 Tartus) on eesti kirjandusteadlane. Tema peamised uurimisvaldkonnad on kirjandusteooria ja ulmekirjandus, sealhulgas küberpunk.
Tomberg on lõpetanud Miina Härma Gümnaasiumi (1998) ja Tartu Ülikooli eesti kirjanduse erialal (2002). 2004. aasta sügisel astus ta Tartu Ülikooli doktorantuuri maailmakirjanduse erialal, juulis 2009 kaitses Tomberg doktoriväitekirja teemal "Kirjanduse lepitav otstarve" (juhendajad Jüri Talvet ja Jüri Lipping). Ta töötab Eesti Kirjandusmuuseumis teadurina.
Lisaks teadustööle on Tomberg tõlkinud ilukirjandust ja kirjandusteooriat, kirjutanud näidendeid ja kirjanduskriitikat. Berk Vaheri järel sai temast ajakirja Vihik toimetaja. Tomberg tegutseb ka D&D mängujuhina.
Jaak Tomberg pälvis aastal 2014 maailma vanima ja suurima teadusliku fantastika uurijaid koondava ühingu SFRA aastaauhinna esseega "On the Double Vision of Realism and SF Estrangement in Gibson’s Bigend Trilogy".
Antiphon

Antiphon ehk Sofist Antiphon (umbes 480 eKr – umbes 410 eKr) oli vanakreeka sofist. Allikate vähesuse tõttu on ebaselge, kas sofist Antiphon on sama isik kui samal ajal Atikas tegutsenud kõnemees Rhamnose Antiphon.
Antiphoni arvatavad teosed "Tõest", "Üksmeelest" ja "Poliitik" on sofistidele omaseid teemasid käsitlevad. Samas omistatakse talle ka eripärane teos "Unenägude tõlgendamisest".
Bologna

Ajalugu

Bologna asutasid umbes 534 eKr etruskid Felsina nime all. 4. sajandil eKr vallutasid linna bojid, kes kuulusid keltide hulka.
191 eKr vallutas linna Rooma riik ja asutas 189 eKr sinna Rooma koloonia Bononia. 187 eKr käskis Marcus Aemilius Lepidus rajada maantee Via Aemilia, mis kulges Ariminiumist läbi Bononia Placentiasse. 88 eKr asi linn munitsiipiumiks. Aastal 53 põles Bononia maha, kuid Nero laskis ta taastada. Rooma ajal elas linnas umbkaudu 10 000 inimest.
Pärast roomlasi valitsesid linnas üksteise järel idagoodid ja Bütsants. 728 vallutas Bologna langobardide kuningas Liutprand.
11. sajandil sai Bologna vabalinnaks ja astus 1167 Lombardia Liigasse. 1256 võeti vastu Paradiisi seadus (Legge del Paradiso), millega kaotati orjus ja pärisorjus. 1294 kuulus Bologna Euroopa 10 suurima linna hulka. Elanike arvu kasvu tõttu tuli kaks korda, 12. ja 14. sajandil, ehitada uus linnamüür.
1506 vallutasid linna paavst Julius II väed. Sellest ajast kuni Napoleonini kuulus Bologna Kirikuriiki ja seda valitses kardinallegaat. Esialgu linna hiilgus jätkus, kuid kaks katku, 16. sajandi lõpus ja 1630, kahandasid elanike arvu 72 tuhandelt 49 tuhandeni. Pärast stabiliseerus see 60–65 tuhande juures.
Napoleon tegi Bologna Tsispadaania vabariigi pealinnaks ja pärast Tsisalpiinia vabariigi tähtsuselt teiseks linnaks Milano järel. Pärast Napoleoni langust taastati paavstivõim, mille vastu linn mässas 1831. ja 1849. aastal. Siis hõivasid linna Austria väed, mis kontrollisid linna kuni 1860. aastani.
12. juunil 1859 hääletas linn rahvahääletusel Sardiinia kuningriigiga ühinemise poolt. Niimoodi sai ta osaks ühendatud Itaaliast.
Mars Global Surveyor

Kirjeldus

Mars Global Surveyor on ristkülikukujuline karp, millel on kahel pool päikesepaneelid. Surveyor kaalus koos täidetud kütusepaakidega 1060 kg. Enamuse sellest moodustaski keskel asuv karp, mille sees oli kaks väiksemat ristkülikukujulist moodulit. Üks moodul, mida nimetati varustusmooduliks, sisaldas sondi elektroonikat, teadusseadmeid ja pardaarvutit. Teises moodulis, mida nimetati tõukejõu mooduliks, asusid sondi rakettmootorid ja kütusepaagid.  
Sondi ehitas JPL ja selle ehitus maksis 154 miljonit, orbiidile viimine u. 65 miljonit ja selle käigus hoidmine umbes 20 miljonit USA dollarit aastas .

Missiooni lõpp

Sond lõpetas oma peamise missiooni jaanuaris 2001 ja NASA kaotas sellega ühenduse 2. novembril 2006, kui lennujuhid olid saatnud sondile korralduse korrigeerida oma päikesepaneelide asendit. Sond saatis vastuseks mitu veateadet, kuid samas ka kinnituse, et olukord on kontrolli all. See oli viimane kord, kui sond missioonijuhtimiskeskusega ühendust võttis. Kolm päeva hiljem sai NASA sondilt nõrga signaali, mis viitas sellele, et sond on turvarežiimil ja ootab Maalt instruktsioone. Pärast seda vaikis sond lõplikult. Katsed sondiga ühendust võtta lõpetati jaanuaris 2007 ja NASA kuulutas missiooni lõppenuks. 
2007. aastal teatas NASA, et ilmselt hukutasid sondi vigane tarkvara ja selle tõttu ülekuumenenud aku. Raporti kohaselt algasid vigasest tarkvarast, mistõttu kiilusid päikesepaneelid nende asendi vale muutmise tõttu kinni . Surveyor arvas, et vea põhjuseks on vigane päikesepaneeli mootor ning muutis oma asendit, et päikesepaneel saaks taas päikesevalgust. See paljastas ühe sondi akudest päikesevalgusele ning aku kuumenes üle, mida sond tõlgendas ülelaadimisena. Seetõttu lõpetas MGS akude laadimise, mis põhjustas teise aku tühjenemise ja sondi töö lõppemise. 
Sond kukub Marsi pinnale 2047. aastal.
San Jose Sharks

San Jose Sharks on USA jäähokiklubi, mis tegutseb California osariigis San Joses. See mängib jäähokiliiga NHL-i Läänekonverentsis Vaikse ookeani divisjonis. Klubi on asutatud 1991. aastal. Kodumänge peab SAP Centeril.
Suur-rabakiil

Suur-rabakiil (Leucorrhinia pectoralis) on vesikiillaste sugukonda rabakiili perekonda kuuluv putukas.
Suur-rabakiili kehapikkus on 3,5–4,5 cm ja tiibade siruulatus 5,5–6,5 cm. Eestiibade tipus on must täpp, mis on lennul jälgitav.
Noorel isasel on tagakehal kollased plekid, mis vanal isendil pruuniks värvuvad. Emasel on tagakehal ainult üks suur tumekollane laik.
Suur-rabakiil eelistab mesotroofseid liikumatu veega veekogusid, kus ei ela kalu, sest kalad söövad kiili mune ja vastseid. Lendab mai algusest juuli keskpaigani. Vastsestaadium kestab kaks või kolm aastat.
Esimest korda kirjeldas suur-rabakiili teaduslikult Toussaint von Charpentier 1825, kes andis talle ka teadusliku nime.
Suur-rabakiil kuulub Eestis III kategooria looduskaitse all olevate liikide hulka.
Raudmetallid

Raudmetallid ehk mustmetallid (inglise ferrous metals) on metallurgias termin, millega tähistatakse rauda ja tema rauasulameid.
Raudmetallidele vastanduvad mitteraudmetallid ehk värvilised metallid.
Salunurmikas

Kirjeldus

Salunurmika pööris 5–12 cm pikkune ja hõre. Pähikud on 3 mm pikkused, helerohelised. Keeleke puudub või on kuni 1 mm pikkune. Lehed on teritunud tipuga, 1–2 mm laiad ja sageli rõhtalt hoiduvad. Taimed kasvavad 25–60 cm kõrguseks ja moodustavad hõredad puhmad, taimed õitsevad juunis–juulis.

Kasvukoht

Salunurmikas kasvab leht- ja segametsades, võsastikes.

Levik

Eestis tavaline.
Franjo Bosanac

Franjo Bosanac (ladina keeles Franciscus Bossinensis – "Franciscus Bosnialane"; 1485–1535) oli Balkanilt pärit ja Itaalias tegutsenud renessansihelilooja, kes kirjutas muusikat peamiselt lautole kui soolopillile või kui laulja saatepillile.
Ehkki Bosanaci nimi viitab Bosnia päritolule ning oletatavasti sündis Franjo Bosanac Srebrenikis (praeguses Bosnias ja Hertsegoviinas), on see tänini vaieldav. Mõne eksperdi arvates võis ta olla horvaat, näiteks kirjutas Josip Andreis raamatus "Music in Croatia" (1974): "Bossinensise ritšerkaarid on tähtsad esimeste teadaolevate näidetena Horvaatia helilooja avaldatud muusikast." Seevastu kirjutas Zija Kučukalić: "Huvitavaim kuju selleaegses Bosnia muusikas oli Franjo Bosanac (Franciscus Bossinensis)." Plamenac Dragutin on oletanud, et Bosanac oli algselt kas Bosniast pärit frantsisklane või Bosnia kuninga õuemuusik. Mõlemat seisukohta püüdis ühitada Ennio Stipčević: "Väga usutavaks võib pidada oletust, et Franciscus Bosnialane – nagu teda nimetatakse kirjanduses – oli Bosnia horvaat." Bojan Bujic sõnastas sama arvamuse järgmiselt: "Võime oletada, et ta oli üks Bosnia pagulastest, kes asusid 15. sajandi lõpul Dalmaatsiasse ja Itaaliasse." Ka Bosanaci eluloost pole teada kuigi palju.
Franjo Bosanac elas ja töötas Veneetsias, peamiselt koostöös tuntud muusikakirjastaja Ottaviano Petrucciga, kuid ka Estede õukonnas. Noodikirja õppis ta tundma, kopeerides tollaste kuulsate heliloojate loomingut – ta kopeeris sadu frottola'id (populaarseid polüfoonilisi laule). Bosanac ise avaldas 1509–1511 Petrucci kirjastuses kaks kogumikku, milles oli 126 neljahäälset frottola't ja 46 ritšerkaari (lühipala mängimiseks enne või pärast laule) temalt endalt ning heliloojatelt nagu Marchetto Cara ja Bartolomeo Trombocino. Neile eelnesid kogumikud Francesco Spinacinolt (kaks kogumikku, 1507), Joan Ambrosio Dalza (1508) ja Giovan Maria Giudeo (1508, kaotsis). Vaatamata slaavi päritolule kuulub tema looming Põhja-Itaalia renessanssmuusika traditsiooni.
Bosanaci esimeses kogumikus avaldatud Marchetto Cara frottola't "Io non compro più speranza" esitas USA saatesarjas "The X Factor" 2009. aastal ansambel The Bastard Sons of Dioniso.
Carmen Mikiver

Carmen Mikiver (sündinud 13. jaanuaril 1964, varem Carmen Uibokant) on eesti näitleja. Oli abielus tuntud Eesti näitleja  Mikk Mikiveriga. 
1989. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi näitejuhtimise erialal. Töötas aastatel 1987–1993 ja 1996–1999 Eesti Draamateatri näitlejana. Alates 2002. aastast töötab ta Endla teatris.
Ta suurim etteaste televisioonis oli osalemine sarjas "Kodu keset linna", kus ta mängis Heiket.
Ta osales ka ühes "Ohtliku lennu" ja "Kättemaksukontori" osas, samuti telesarjades "Teatriluulud", "Viimane võmm" ja ''Siberi võmm''.
Dctp

dctp ehk Development Company for Television Program mbH on Düsseldorfis tegutsev meediaettevõte (piiratud vastutusega ühing), mis toodab informatsioonilisi, hariduslikke ja kultuurilisi telesaateid ja -filme põhiliselt Saksamaa eratelevisioonikanalitele.
Ta teeb koostööd telejaamaga BBC Worldwide ning ajalehtede Der Spiegel, Neue Zürcher Zeitung ja Süddeutsche Zeitung kirjastustega ning ühingu Arbeitsgemeinschaft für Kabel- und Satellitenprogramme kaudu raamatukirjastustega, teatriintendantidega ning ühinguga Arbeitsgemeinschaft Neuer Deutscher Spielfilmproduzenten.
Firma osakutest kuulub 37,5% Alexander Klugele, 37,5% Dentsūle, 12,5% Der Spiegelile ja 12,5% Neue Zürcher Zeitung AG-le.
Alates 2001. aastast oli dctp-l ja Spiegel TV-l telejaam XXP, mis lõpetas 1. septembril 2006 töö ning asendati telejaamaga DMAX. XXP osakud müüdi jaanuaris 2006 suuremalt jaolt ning augustis 2007 täielikult Discovery Communicationile.
dctp-le kuulub 20% Šveitsi PresseTV, 0,3% VOX-i ja 10% Ventana Gmbh osakutest.
Ulrich Wickert on protesteerinud dctp monopoolse asendi vastu.
Navarino

Navarino on Tšiilile kuuluv saar Lõuna-Ameerika mandri lõunatipu lähedal.
Navarino on Tulemaa saarest eraldatud Beagle'i väinaga, mida mööda kulgeb ühtlasi Tšiili ja Argentina piir. Saarest itta jäävad väiksemad saared Lennox, Picton ja Nueva. Läände jääb suurem Hoste saar. Lõunasse jäävad tillukesed Wollastoni saared.
Navarino pindala on 2473 km². Saar on mägine, selle kõrgeim tipp Pico Navarino on 1195 m kõrgune.
Navarino kuulub Magalhãesi ja Tšiili Antarktika piirkonda ning on osa Tšiili ja kogu maailma kõige lõunapoolsemast omavalitsusüksusest Cabo de Hornose vallast.
Navarino põhjapoolsel rannaribal, kus asub ka Puerto Williams, on aastas sademeid keskmiselt 467 mm ja need jaotuvad aastas ühtlaselt. Merelise kliima tõttu on aastased temperatuurikõikumised väikesed: aasta keskmine õhutemperatuur on +6 °C, kõige soojemal kuul +9,6 °C ja kõige külmemal kuul +1,9 °C. Ushuaias on kliima samasugune. Saare lõunaosas on kliima veelgi merelisem: talvised temperatuurid on kõrgemad, suvised madalamad ja sademete hulk tublisti suurem, kuni 800 mm aastas.
Valdav osa saareelanikest elab Puerto Williamsis (2700 elanikku), mis on rahvaarvult piirkonna 4. asula. Seal asub ka Tšiili mereväebaas. Tšiili loeb Puerto Williamsit linnaks, mis on maailma lõunapoolseim. Saarel on veel kaks asulat: Puerto Toro, kus 2002. aastal elas 36 inimest, ja Puerto Navarino. Navarino saarel asuvad Antarktikale kõige lähemad asulad.
Navarinole pääseb piirkonnakeskusest Punta Arenasest helikopteriga iga päev, välja arvatud pühapäeviti, ja kord nädalas praamiga. Praamisõit kestab 30–36 tundi. Märgatavalt lähemal Navarinole kui Punta Arenas asub Argentina linn Ushuaia, kust 2006. aastal oli Navarinoga mootorpaadiühendus.
Pikasääre ots (Saare maakond)

Pikasääre ots on neem Saare maakonnas Muhu vallas.
Neeme koordinaadid on 58° 31′ N, 23° 14′ E.
Leisi vald

Ajalugu

Leisi vald moodustati 1990. aasta 20. detsembril.

Alevikud

Leisi alevik

Külad

Angla, Aru, Aruste, Asuka, Hiievälja, Jõiste, Kaisa, Karja, Koiduvälja, Koikla, Kopli, Külma, Laugu, Liiva, Linnaka, Linnuse, Luulupe, Lõpi, Meiuste, Metsaääre, Metsküla, Moosi, Mujaste, Murika, Mätja, Nava, Nihatu, Nurme, Nõmme, Oitme, Paaste, Pamma, Pammana, Parasmetsa, Peederga, Poka, Purtsa, Pärsama, Pöitse, Ratla, Roobaka, Räägi, Selja, Soela, Tareste, Tiitsuotsa, Triigi, Tutku, Tõre, Täätsi, Veske, Viira, Õeste

Kirikud ja kalmistud

Karja kirik, Leisi kirik, Metsküla õigeusu kirik, Pärsama kirik, Karja kalmistu, Karja vana kalmistu, Leisi kalmistu

Loodus

Järveküla järved, Leisi jõgi, Lubjaoja, Oitme oja, Pikasoo oja, Punapea jõgi, Purtsa järv, Soela väin, Tuhkana järv, Virbi soo, Võlupe jõgi

Poolsaared

Pammana nina, Pammana poolsaar, Patimaja poolsaar, Triigi nina

Laiud

Pakulaid (Suurlaid), Pihlalaid, Raudrahu, Saaparahu, Suurkuiv, Võrkrahu, Väikekuiv

Lahed

Parasmetsa laht ehk Upsu laht, Triigi laht
Demidov

Ajalugu

Suguvõsa esiisa oli Nikita Demidov (1656–1725). Suguvõsa pärines Tuulast.
Aleksander Ferdinand Mägis

Aleksander Ferdinand Mägis (5. juuli 1891 Tallinn – 31. oktoober 1957 USA) oli eesti vaimulik.
Mägis õppis aastatel 1901–1910 Tallinnas gümnaasiumis. Aastal 1910 õppis ta Tartu ülikoolis õigusteadust, aastatel 1912–1916 usuteadust. Ordineeriti 30. juulil 1917 õpetajaks.
Oli aastatel 1917–1919 Tallinna Toompea Kaarli koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1919–1939 oli Simuna Siimona ja Juuda koguduse õpetaja. 1934. aastal kandideeris ta Avanduse vallavolikogu valimistel vapside nimekirjas.
Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Oli aastatel 1939–1943 Wehrmachtis. Aastatel 1943–1945 oli ta luterlikuks vaimulikuks Ostrovo kreisis (praegu Ostrów Wielkopolski maakonnas, Suur-Poola vojevoodkonnas). Aastal 1945 oli ta vikaarõpetajaks Helmbrechtsis Ülem-Frangimaal Baieri liidumaal, teenides Baieris elavaid eestlasi. Lahkus aastal 1955 Saksamaalt USA-sse, kus ta aastal 1957 suri.

Isiklikku

Tema poeg Olaf Mägis (1924–2000) oli vaimulikuks USA-s.
Philip Kaljot

Philip Karl Ferdinand Kaljot (2. märts 1891 Einmanni mõis, Vohnja vald, Järvamaa – 13. aprill 1942 Sosva, Sverdlovski oblast) oli Eesti diplomaat ja konsul.
Alates 15. oktoobrist 1939 oli ta Eesti saatkonna nõunik Riias. Arreteeriti 14. juunil 1941 Tallinnas, hukati.
Anneli Mäeots

Anneli Mäeots (sündinud 31. detsembril 1942) on koorijuht ja muusikapedagoog.
Anneli Mäeots on alates 1965. aastast töötanud õpetaja ja koorijuhina Tallinna Muusikakeskkoolis. 1970. aastast alates on ta kooristuudio Ellerhein lastekoori dirigent. Ta on võitnud vabariiklikel ja rahvusvahelistel koorikonkurssidel auhindu ning olnud mitmetel noorte ja üldlaulupidudel mudilas- ja lastekooride üldjuht.  
Anneli Mäeots sai Uno Järvela stipendiumifondi poolt välja antava esimese lastekoori dirigendi stipendiumi.

Isiklikku

Anneli Mäeotsa pere on muusikud. Tema vanaonu oli Cyrillus Kreek.  Abikaasa oli Vello Mäeots. Tütar Ingrid Kõrvits on Tallinna Muusikakeskkooli (TMKK) koorijuhtimise ja vokaali osakonna osakonnajuhataja ning TMKK Noortekoori ja Ellerheina peadirigent. Poeg Kristjan Mäeots mängib ERSOs löökpille ning on TMKK õppejõud .
Lipulaev

Kirjeldus

Lipulaevaks määratakse tavaliselt laevastiku lahinguvõimsaim või suurim, sageli ka tuntuim laev. Lipulaeval on sageli täiendavad sidevahendid ja suuremal laeval ka eraldi staabiruumid. Suuremal laevastikukoondisel võib olla lisaks lipulaevale eraldi staabilaev.
Lipulaev ei pruugi olla alati konkreetne määratud laev laevade üksuses, vaid selleks võib saada üksuse ülema poolt valitud üksuse laev, mille pardale ta asub operatsiooni või väljasõidu ajaks.
Laevastiku üksuse ülemal on oma kinnitatud ametivimpel, mis heisatakse masti vastava isiku pardale saabumisel või mõne riigi mereväes hoitakse mastis kogu aja, sõltuvalt traditsioonist.
Härgmäe kirikumõis

Härgmäe kirikumõis ehk Ērģeme kirikumõis (saksa keeles Ermes Pastorat, läti keeles Gulbenes mācītājmuiža) oli kirikumõis Liivimaal Valga kreisis Härgmäe kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi paikneb Lätis Valka piirkonna Härgmäe vallas.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal üks adramaa, sellele allus 23 mees- ja 24 naishinge.
Selli

Ajalugu

Selli rüütlimõis kuulus Virumaa Simuna kihelkonna Salla mõisa alla. Simuna kihelkonna Selli vallas oli 1867. aastal 85 meeshinge. 1893 liideti Salla vallaga.
Selli mõisast eemal paiknes Selli asundus (18. sajandi Ludwig August Mellini kaardil Sellikülla) ehk Kalalinn.
1929. aasta 1. aprillist eraldati Selli küla Virumaa Salla vallast ja liideti Järvamaa Liigvalla vallaga.
Sügisel 1936 esitasid Järvamaa Liigvalla valla alla kuulunud Selli küla ja Vägeva aleviku elanikud palve, et neid Tartumaa Vaimastvere valla alla kuuluvaks arvataks.
1933 ja 1934 toimusid Vidriku talus (tänapäeval Vägeva külas) piiblinädalad. Piiblinädalaid juhatas Berliini linnamisjoni inspektor Erich Schnepel. Vidriku talu õuel tähistati 17. oktoobril 2009 Jõgeva valla ja Rapla linna aukodaniku Linda Rausi sajandat sünniaastapäeva. Vidriku talule kuuluva eluhoone ühes ruumis tegutses ka raamatukogu, mis koliti 1957. aastal Vägevale.
Selli külas (Vägeva raudteejaama lähedal, tänapäeva Luige karjääri lähedal asuva "Sopi kinnistu" kirdenurgas) oli vesiveski kuhu pääses Selli kooli juurde viivat teed pidi. Samas veskis töötas 20. sajandi algul ka saeveski kus lõigati palkidest laudu.
13. septembril 1945 moodustati Vaimastvere valla koosseisus Kõola külanõukogu ja Selli külanõukogu, mis 1954 liideti Pedja külanõukoguga. 1979. aastal Pedja külanõukogu likvideeriti.
Norra allikajärvik

Norra allikajärvik (nimetatud ka: Norra allikad) on kaitsealune järvik Järva maakonnas Järva vallas. Veekogu jääb Endla looduskaitsealale.
Veekogu läbimõõt on 40–60 m ja sügavus kuni 1 m. Veekogu põhjas on palju väikeseid allikaid (Norra allikad).
Saulius Sondeckis

Saulius Sondeckis (11. oktoober 1928 Šiauliai – 3. veebruar 2016) oli Leedu viiuldaja, helilooja, dirigent ja muusikapedagoog.

Elulugu

Sondeckis õppis Vilniuse konservatooriumis viiulit Alexander Livontase juhendmisel ja lõpetas kooli 1952. 
Aastatel 1957–1960 õppis ta Moskva konservatooriumi aspirantuuris. 1963 tegi läbi pooleaastase kursuse prantsuse dirigendi Igor Markevitši juures.
Sondeckis alustas karjääri viiuldajana.
Aastatel 1952–1959 oli ta Vilniuse konservatooriumis viiuliõpetaja, 1959–1987 keelpillide kateedri juhataja, 1977. aastast professor.
1955 asus ta juhatama Vilniuse Kunstide Kooli õpilaste keelpilliorkestrit ja 1964 sai temast esimene leedu dirigent, kes esines oma orkestriga välismaal, osaledes festivalil Bukarestis. 
1976 saavutas kollektiiv kuldmedali rahvusvahelisel Herbert von Karajani Fondi noorteorkestrite konkursil Lääne-Berliinis.
Aastatel 1960–2004 oli Sondeckis Leedu Kammerorkestri peadirigent.
Alates 2004. aastast oli ta orkestri Moskva Virtuoosid peakülalisdirigent ja 2005. aastast Leedu Balti Kammerorkestri juht.

Tunnustused

1980 sai ta Nõukogude Liidu rahvakunstniku aunimetuse. 
2002 pälvis ta Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärgi, tunnustusena tema töö eest Eesti heliloomingu tutvustajana maailmas.
Ta on pälvinud ka Leedu, Poola, Venemaa ja Austria riiklikke autasusid.
Sondeckis asutas 1960. aastal Leedu kammerorkestri. Ta on juhatanud Berliini, Peterburi ja Toronto filharmooniaorkestrit. 
Pärdi teos "Tabula rasa" ja Schnittke concerto grossod nr 1 ja 3 on pühendatud Sondeckisele.
Katabolism

Katabolism ehk dissimilatsioon ehk lagundav ainevahetus (kreeka katabolē 'allaviskamine', sõnadest κατά kata, "allapoole" ja βάλλειν ballein, "viskama") on organismis hapniku kaasabil toimuv keemiline protsess, ainevahetuse osa, milles keerulisematest ainetest tekivad lihtsamad ja milles vabaneb energiat.
Katabolism on polümeeride biolagundamine ensüümide toimel monomeerideni (näiteks tselluloos glükoosini) või lihtsate orgaaniliste aineteni (glükoosi lagundamine CO₂ ja H₂O-ni).
Dissimilatsiooni moodustavad organismi kõik lagundamisprotsessid. Toiduga saadavad või organismis sünteesitud orgaanilised ühendid lõhustatakse ensüümide abil järk-järgult lihtsama ehitusega molekulideks. Selles protsessis võime eristada biopolümeeride hüdrolüüsi (nt. tärklise lagundamist glükoosi molekulideks) ja sellele järgnevat monomeeride (nt. glükoosi) oksüdatsiooni. Enamiku dissimilatsiooni protsessidega kaasneb energia vabanemine. See talletatakse energiarikastesse ehk makroergilistesse ühenditesse umbes 40% kasuteguriga. Üheks peamiseks makroergiliseks ühendiks on ATP (adenosiintrifosfaat). Viimasel on oluline roll ka assimilatsiooni protsessides. Dissimilatsioonist ja assimilatsioonist koosneb organismi metabolism.
Segovia provints

Kliima

Segovia provintsi aastane keskmine temperatuur on +11,8 °C, jaanuaris +4,1 °C, augustis +21,3 °C.
Aastas sajab keskmiselt 461 mm, sealhulgas jaanuaris 44 mm ja augustis 16 mm. Aastas paistab päike keskmiselt 2464 tundi, sealhulgas jaanuaris 118 ja augustis 327 tundi.
Liodytes

Levila

Neid madusid võib kohata Ameerika Ühendriikide osariikides.
Jüri Sillart

Jüri Sillart (29. mai 1943 Tallinn – 10. september 2011) oli eesti filmilavastaja ja -operaator.
Ta oli Balti Filmi- ja Meediakooli mängufilmirežii õppetooli juhataja.
2006 pälvis Sillart Kultuurkapitali audiovisuaalse sihtkapitali elutööpreemia 80 000 Eesti krooni.

Isiklikku

Tema isa Aleksander Sillart (1906–1981) oli sidetehnika insener.
Washington (perekonnanimi)

Washington on perekonnanimi.
Hans Priimägi

Hans Priimägi (28. veebruar 1880 Keeni vald – 1953 Tartu) oli Eesti kohtunik ja poliitik. Eesti Asutava Kogu liige.
Mustvee, Elva ja Otepää jaoskonnakohtunik, Tartumaa Panga nõukogu juhataja, Eesti Maaomavalitsuste Liidu aseesimees. Valla- ja kohtukirjutaja, jurist.
Rein Pikver

Elulugu

Rein Pikver oli teenistujate poeg.
Lõpetas 1958 Tartu 1. Keskkooli, 1963 TÜ matemaatika-loodusteaduskonna füüsika erialal, oli 1965–66, 1967–69, 1969–70 aspirant, keemiakandidaat (1986, TÜ), väitekiri "Количественное исследование потенциалов ионизации соединений с кратными связами". Oli 1963–65 TÜ eksperimentaalfüüsika kateedri stažöör, 1966–67 pooljuhtide ja luminestsentsi labori nooremteadur, 1969 eksperimentaalfüüsika kateedri assistent, 1970–71 füsioloogia kateedri vaneminsener, 1971–74 elektromeetria labori nooremteadur, 1974–78 aeroionisatsiooni ja elektroaerosoolide labori vanemteadur, 1978–80 Küberneetika Instituudi vaneminsener, 1980–83 Eesti NSV TA Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi vaneminsener, 1983–86 vaneminsener, grupijuht, 1986– vanemteadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: keemiline füüsika, fotoionisatsioon, fotoelektron-spektroskoopia, mass-spektromeetria. Eesti Teadlaste Liidu liige. Üle 40 teadustrükise, sh 2 monograafiat; 1 autoritunnistus.