google/wiki40b huggingface dataset:
Meeled

Meeled (lad sensus, ingl senses) on loomade (sealhulgas inimeste) võime tunnetada välis- või sisekeskkonnast pärinevaid stiimuleid. Meeled vahendavad informatsiooni meeleelundite (näiteks silmad, kõrvad, ninaõõne haistmisepiteel) või hajusalt paiknevate retseptorrakkude (kompimistundlikud retseptorid nahas) kaudu, mis muudavad füüsikalised stiimulid närviimpulssideks. Meeleelundite vahendatavad aistingud võimaldavad loomadel kõrgemates ajukeskustes panna aluse taju protsessidele. Traditsiooniliselt on eristatud viit meelt: nägemine, kuulmine, kompimine, haistmine ja maitsmine. Nüüdisaegses teaduskirjanduses käsitletakse kompimist somatosensoorse meele modaalsusena. Lisaks kompimisele kuulub somatosensoorse meele modaalsuste hulka veel valumeel, temperatuurimeel, tasakaalumeel ja propriotseptsioon. Eri loomadel võivad meeled olla erinevad ja neid võib olla erinev arv.
Oluline on eristada meelelist informatsioonitöötlust ja taju. Taju sisu võib oluliselt muutuda ilma meelelise informatsioonitöötluse muutuseta (vt joonist "Taju ja meelelise informatsiooni töötlus"). Teaduskirjanduses kasutatakse tihti ka aistingu mõistet, mis võib viidata retseptorrakus aset leidvale füsioloogilisele protsessile, kuid vahel viitab teadvustatud meelelisele elamusele.

Meelte eristamiskriteerium ja arv

Traditsioonilise vaate järgi, mida omistatakse Aristotelesele, on meeli viis: nägemine, kuulmine, kompimine, maitsmine ja haistmine . Hilisemas filosoofilises kirjanduses on juureldud, miks meeli on viis. Meelte loendamiseks peavad olema kriteeriumid, mille järgi erinevad tajud kuuluvad eri meelte alla, ning ühisjooned, mille järgi tajud arvatakse ühe ja sama meele alla. Seega tuleb ka öelda, milles seisneb iga meele loomus. Võimalikud eristustunnused on taju objekt või tajutav omadus (värvus, heli jne), taju elamuslikud omadused, tajus osalev meeleelund ja selle seos ajuga ning taju füüsikalised stiimulid . On vaieldud selle üle, milline on õige kriteerium, ning on autoreid, kes ei pea ühtegi kriteeriumit õigeks .
Eksperimentaalbioloogias defineeritakse meeli stiimulite detektsiooni vahendavate molekulaarsete mehhanismide ning meelelise informatsiooni töötlust vahendavate närvijuhteteede kaudu.

Nägemismeel

Nägemine ehk nägemismeel (ingl k sight, vision) on võime detekteerida ja tõlgendada valgusstiimuleid. Nägemismeel võimaldab eristada valgusintensiivust, värvust, esemete kuju, suurust ja liikumist ruumis. Imetajad detekteerivad muutusi valgusinformatsioonis läbi silmavõrkkestas paiknevate fotoretseptorite.

Mitteklassikalised meeled

Lisaks klassikalistele meeltele on inimestel mitmeid muid meeli, nagu propriotseptsioon, temperatuurimeel, valumeel jm.

Loomade meeled

Paljudel loomaliikidel esineb meeli, mis inimestel puuduvad. Näiteks mitmel putukaliigil on poraliseeritud valguse meel, mis võimaldab neil keskkonnas orienteeruda. Kalaliikidel, näiteks elektriangerjal, esineb elektriväljatundlikkust (elektrotseptsioon).
Evelyn Glennie

Dame Evelyn Elizabeth Ann Glennie (sündinud 19. juulil 1965 Aberdeenshire's) on šoti löökpillimängija. Ta on esimene soololöökpillimängija 20. sajandi läänemaailmas. Alates 2007. aastast on ta Briti impeeriumi ordu dame commander (DBE).
Biot'-Savarti seadus

Magnetilise vastuvõtlikkuse rakendused

Biot'-Savarti seadust on võimalik kasutada magnetilisuse arvutustes nii atomaarsel kui ka molekulaarsel tasandil, näiteks selle abil on võimalik leida magnetiline vastuvõtlikkus, juhul kui voolutihedus on leitav kvantmehaanilisest arvutusest või teooriast.

Rakendused aerodünaamikas

Biot'-Savarti seadus leiab kasutust ka aerodünaamikas, et leida kiirust, mida põhjustavad pöörisjooned.
Aerodünaamika rakendustes on pööriselisuse ja voolu rollid vahetatud võrreldes magnetilise rakenduse korral.
Maxwelli järgi on magnetvälja tugevus H otseselt võrdsustatud pööriselisusega.
Maks Barskihh

Maks Barskihh (vene Макс Барских, inglispäraselt Max Barskih, kodanikunimega Nikolai Bortnik (Mõkola Bortnõk); sündinud 8. märtsil 1990 Hersonis) on ukraina laulja, helilooja ja laulusõnade autor.

Elulugu

Ta sündis Hersonis, lõpetas sealse keskkooli. Pärast kooli lõppu asus elama Kiievisse, kus jätkas õpinguid Kiievi munitsipaalses estraadi- ja kinokunstiakadeemias estraadilaulu erialal.
Lauljana sai tuntuks Ukraina noorlauljate konkursi "Fabrõka zirok 2" raames 2008. aastal. 2009. aastal ilmus tema esimene album "1:MAX BARSKIH". Oma laulude muusika ja sõnad kirjutab ta enamasti ise.
2010. aastal tegi filmidebüüdi muusikafilmis "Mademoiselle Živago", mängides prantslannasse armunud vene sõdurit. Samal aastal tunnistati ta MTV Euroopa muusikaauhindade galal ukraina parimaks meeslauljaks.
2011. aastal saavutas ta Ukraina ja Venemaa edetabelites esikoha oma looga "Lost in Love | Теряю тебя". Samal aastal pälvis Ukraina muusikaauhindade Kristallmikrofon jagamisel taas ukraina parima meesartisti tiitli.
2012. aastal andis ta välja oma teise albumi "Z.Dance" ja osales 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse Ukraina eelvoorus, kus saavutas teise koha. Ühtlasi sai ta Venemaa telekanali Muz-TV muusikaauhinna kategoorias "aasta läbimurre".
Maks Barskihh on teinud tihedat koostööd ukraina režissööri Alan Badojeviga, kes on lavastanud enamuse tema muusikavideotest. Barskihhi videod on kogunud populaarsust nende rõhutatud erootilisuse ja rikkalike visuaalsete efektidega. Laulu "Lost in Love | Теряю тебя" video oli esimene SRÜ maades 3D-formaadis välja antud muusikavideo.
Esimest korda pidi ta esinema Eestis 15. juunil 2012, kuid see kontsert jäi ära. Tema esimene kontsert Eestis toimus 8. veebruaril 2013 Tallinna ööklubis "777".
Nikolai Baturin

Nikolai Baturin (5. august 1936 Arumetsa küla Suislepa vald Viljandimaa – 16. mai 2019) oli eesti ja mulgi kirjanik.

Elulugu

Tema mõlemad vanemad olid pärit peipsivenelaste seast – suguvõsa isapoolne liin on pärit Alatskivilt Nina külast, emapoolne vanaisa Varnjast ja vanaema Mustveest. Mulgimaale tulid Nikolai Baturini esivanemad juba tsaariajal. 
Arumetsas oli Baturinitel suur tare-tüüpi maja. Praeguse Kaluri talu Kalbuse külas, kus kirjanik elas, jõudis isa vanaisal üles ehitada aidata enne Siberisse saatmist. Pärast isa äraviimist hakati elama vanaisa juures Kaluri talus. 
Oma lapsepõlve on ta kunstilisel moel edasi andnud romaanis "Kartlik Nikas. Lõvilakkade kammija".
Nikolai Baturini koolitee sai alguse Viljandi 2. mittetäielikus keskkoolis Saksa okupatsiooni ajal, mil ta oli kaheksa-aastane. Hiljem õppis ta 2. keskkoolis ehk praeguses Viljandi maagümnaasiumis. 1952–1955 õppis ta Vana-Võidu loomakasvatustehnikumis, 1963–1965 Tallinnas 8. töölisnoorte keskkoolis. 
Seejärel teenis ta viis aastat NSV Liidu mereväes, töötas kuus aastat Siberis geoloogiaekspeditsiooni liikmena ning oli viisteist aastat elukutseline kütt Siberi taigas.
Samal ajal kirjutas Baturin luulet, proosat, näidendeid, filmistsenaariume, esseistikat jm. Ta on ka oma raamatuid ise illustreerinud ning oma näidendeid lavastanud. Tema teoseid on tõlgitud vene, ukraina ja leedu keelde. Baturini tekstidele on kirjutanud laule Raimond Lätte, Ester Mägi, Gennadi Taniel, Anu Taul jt heliloojad.
Baturin oli Eesti kirjanike liidu liige aastast 1973.
Puka vald

Loodus

Andresjärv, Japsi järv, Kadajärv, Kuigatsi oja, Kurejärv, Kutskalomp, Lota oja, Põhu Mädajärv, Nauska järv, Niguri oja, Porijärv, Puka oja, Purtsi jõgi, Purtsi veskijärv, Põhtjärv, Põhu järv, Pärdu järv, Pästra oja, Päästjärv, Pühaste oja, Rooni järved, Sauniku oja, Soontaga järv, Soontaga oja, Vaardi oja

Ajalugu

Puka asulat on esimest korda mainitud 16. sajandi alguses. Puka sai oma nime ilmselt Thomas Bocki järgi, kellele sealne mõis sama sajandi teisel poolel kuulus. Hiljem jagunes praegune Puka valla ala Vana-Puka (praegu Pukamõisa), Vastse-Puka (Ruuna) ja Väike-Puka (Kolli) mõisate vahel. Praegu vallakeskuseks olev Puka alevik kujunes 19. sajandil seoses Tartu–Valga raudtee ehitamisega.
Kuni 1940. aastateni olid praeguse Puka valla territooriumil Aakre ja Kuigatsi vald. 1945. aastal moodustati Kuigatsi valla territooriumil Puka külanõukogu, millega hiljem liideti ka Kuigatsi oma. 1966. aastal liideti Pukaga osa Palupera külanõukogust ja 1973. aastal Aakre külanõukogu.
Puka vald moodustati 1992. aasta 13. veebruaril.
2017. aastal jagunesid Puka valla külad Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus Otepää (Kibena, Kolli, Komsi, Kuigatsi, Kähri, Meegaste, Plika, Prange, Põru, Ruuna ja Vaardi küla), Elva (Aakre, Palamuste, Pedaste, Purtsi, Pühaste ja Rebaste küla) ja Tõrva valla (Soontaga küla) valla vahel.
Paide Hammerbecki Põhikool

Sümboolika

Kooli logol on kooli akronüüm PHPK ning koolivärvid lilla ja must.
Kooli laulu "Mäletad" sõnad on kirjutanud Andres Jaaksoo ja viisi autor on Harri Kõrvits. Seda laulu lauldakse alati kooli sünnipäeva aktusel.
Kooli tekkel on musta noka, valge äärega, küljelt ja otsast tumelilla.

Koolilaulu "Mäletad" sõnad

Mäletad, sõber, aega veel sa,
kooli mil viis sind kord ema:
aega nii kauget, aega nii helget
viimaste mängude maalt.
Refr.: Paide ja kool, sõbralik hool
meeles mul kõikjal, kus viibin vaid eal.
Tulen kord ma külla sul taas
paljust üksteisele rääkida meil.
Meenuta matku, õpinguid, teid,
mil siin õppisid sina:
aeg nõnda kauge, aeg nõnda helge,
kui seda korrata saaks.
Refr.: Paide ja kool……
Aastaid nüüd möödub lennukas hoos,
lahkume jälle sust, armas kool.
Aga siis ikka lasteks sul jääda
on meie kõikide soov.
Refr.: Paide ja kool
Hosgrunne

Hosgrunne (eestirootsi keeles; ka Kronnsaar) on Lääne maakonnas Noarootsi vallas Riguldi küla lähedal asuv saar.
Saare pindala on 15,5 hektarit ja rannajoone pikkus 2,1 kilomeetrit.
Saar on ümara kujuga, seal asub 5 maasäärt. Saarel leidub rohttaimestikku ja võsa.
Saar on looduskaitse all ja asub Nõva-Osmussaare hoiualal.
Saare koordinaadid on 59° 8′ N, 23° 31′ E.
The Kooks

The Kooks on Inglismaalt Brightonist pärit indie rock'i bänd. Bändis on Luke Pritchard (kitarr ja laul), Hugh Harris (soolokitarr), Alexis Nunez (trummid) ja Peter Denton (basskitarr ja taustalaul).
Neilt on ilmunud neli albumit: "Inside In/Inside Out" (aastal 2006), "Konk" (2008), "Junk of the Heart" (2011) ja "Listen" (2014).
Bigbank

Ajaloost

Bigbank alustas tegevust ja avas esimese esinduse Tartus 1992. aastal. Aasta hiljem avati esimene kontor Tallinnas ja 1994 ka Pärnus.
Firma asutas 1996. aastal Lätis tütarettevõtte, mis hiljem hakkas tegutsema sarnaselt Eestiga kaubamärgi BIG all. Kaubamärgi BIG kasutuselevõtt (lühend ärinimest AS Balti Investeeringute Grupp) toimus ise 1997. aastal.
2004. aastal esitas BIG taotluse krediidiasutuse tegevusloa saamiseks ning noteeris esimest korda oma võlakirjad Tallinna börsil. Krediidiasutuse tegevusluba saadi 2005 ja alates 28. septembrist tegutsetakse Eestis krediidiasutuse ehk pangana. Ettevõte uueks ärinimeks sai Balti Investeeringute Grupi Pank AS.
2006 hakati Eesti turul pakkuma tähtajaliste hoiuste teenust. Ettevõtte bilansimaht ületas 1 miljardi krooni piiri; aasta lõpuks jõudis sama verstapostini ka laenuportfell.
Leedu filiaal, mis hakkas esimesena tegutsema kaubamärgi "BIgbank" all, avati 2007. Rahvusvaheline reitinguagentuur Moody's Investor Service andis BIGile esmakordselt krediidireitingu. BIG viis läbi esimese rahvusvahelise võlakirjaemissiooni ja noteeris võlakirjad Stockholmi börsil. Läti tütarettevõte alustas koostööd Läti Postiga, tehes BIGi teenused kättesaadavaks postkontorites üle terve riigi. Panga bilansimaht ulatus aasta lõpuks 2,5 miljardi kroonini, laenuportfell 2 miljardi kroonini ja aktiivsete kliendilepingute hulk ligines 100 000-ni.
Seni kaubamärgi BIG all tegutsenud pank võttis 2008. aasta ka Eestis ja Lätis kasutusele ühtse rahvusvahelise kaubamärgi Bigbank ning viis ettevõtte ärinime sellega vastavusse (Bigbank AS). Bigbank avas Lätis tütarettevõtte kõrvale ka panga filiaali. Alustati piiriülese teenusena hoiuste pakkumist Soomes. Pank alustas koostööd Eesti Postiga, mille tulemusena said Bigbanki teenused kättesaadavaks kõigis suuremates postkontorites.
2009 alustas Bigbank piiriülese teenusena hoiuste pakkumist Saksamaal. Sama aasta novembris avati Soome filiaal ja esimene esindus Helsingis. 2010 alustati piiriülese teenusena hoiuste pakkumist Austrias ja Hollandis ning hakati laene väljastama ka Soomes. 2011 alustati laenude väljastamist Hispaanias ning 2012 Rootsis.
Yrjö Kokko

Yrjö Olavi Samuli Kokko (16. oktoober 1903 Sortavala – 6. september 1977 Helsingi) oli soome loomaarst ja kirjanik.
Ta lõpetas aastal 1923 Viiburi Soome Lütseumi. Aastatel 1923–1930 õppis ta veterinaariat, finantseerides aastast 1924 ise oma õpinguid Suomen Kuvalehti korrespondendina töötades, mitmes kõrgkoolis: aastatel 1923–1926 Hannoveri Loomaarstikõrgkoolis (Tierärztliche Hochschule Hannover), aastatel 1926–1927 Tartu Ülikooli veterinaariateaduskonnas ja hiljem Viini Veterinaarmeditsiiniülikoolis (Veterinärmedizinische Universität Wien).
Kirkpatrick MacMillan

Kirkpatrick MacMillan (2. september 1812 – 26. jaanuar 1878) oli šoti sepp, kes esimesena lisas jalgrattale pedaalid.
Kurtna-Kirdalu vald

Kurtna-Kirdalu vald (saksa keeles Kurtna und Kirdal) oli vald Harjumaal Hageri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Kurtna-Kirdalu vald Kohila vallaga.
Valla alal asus Kurtna ja Kirdalu mõis.
Madalaim unikaalne hind

Oksjon24

Esimesena Eesti firmadest võttis selle termini kasutusele Carl Newman Group, kellele kuulub kaubamärk Oksjon24.
Mukdeni lahing

Eellugu

Pärast Liaoyangi lahingut (24. august kuni 4. september 1904) Vene väed tõmbasid tagasi Sha Ho Jõe juurde Mukdenist lõunas ja reformeerisid. 5 Oktoober 1904 kuni 17 oktoober. Shaho lahingus vene väed tegid ebaõnnestunud vastulööke kuid suutsid aeglustada Jaapanlaste edundamise. . 
25.–29. jaanuarini toimus teine Vene vägede vastulöök (Sandepu lahing). See ka ebaõnnestus.
Jaapani kolmas armee oli liikumas Port Arthurist Mukdeni, olles jaapanlaste põhilöök, mida venelased ei oleks oodanud. Rünnaku suund oli neil lääneküljelt. Venelased arvasid, et Yalu armee on jaapanlaste põhilöök ning seejärel tõid kõik oma reservi 42 pataljoni itta, et ära hoida suuremat ohtu, kuid nad ei arvestanud 3. armeega, kes alles liikus rindele.  
Nii Vene kui ka Jaapani väed tugevdasid oma positsioone, kuna otsustav kokkupõrge oli lähedal. Vaatluspostid olid üksteisele üsna lähedal. 
Eelnevad sündmused olid Jaapani kasuks.

Lahing

Lahing algas 20. veebruaril, kui Jaapani Yalu armee ründas Vene vägede vasakut tiiba.
27. veebruaril ründas Jaapani armee paremat tiiba samalajal kui ülejäänud väed ründasid vene vägede eesliini. Samal päeval hakkas liikuma Jaapani 3. armee suure ringiga Mukdenist loodesse. Märtsiks 1905 olid mõlemad pooled jäänud suures osas liikumatuks. Jaapani väed tegid väikseid edusamme kuid suurte kaotustega. Kuna Kuropatkin oli oma reservi ära kasutanud, ei saanud Kaulbars vastu hakata jaapanlaste kolmandale armeele. jaapanlastel oli ka kasutada kuus 11-inch Krupp howitzeri, millega ei oldud täpsed, kuid suudeti vastaste moraali alla viia. 
Enne taganemist kadus venelastel ära tagalavedu ehk ida külg ei saanud vajalikku moona ja varustust. 5. märtsil käskis Kuropatkin Kaulbarsi rünnata jaapanlasi, et päästa Mukdeni linna, kus 48 pataljoni paremal ning 44 pataljoni vasakul, kuid rünnak luhtus
7. märtsil olid jaapanlased raudtee Mukdenist äralõigatud. Kindral Kuropatkin saatis Peterburi sõnumi, et nad annavad alla. Kuna armeedest ei olnud enam midagi järel otsustas Kuropatkin taanduda. juhtus see 9. märtsil 18.45. Pärast seda otsustas Kuropatkin tõmmata tagasi oma väed Tieh-Lingi linna, mis asus 64 km Mukdeni linnast põhjas. Paanikas vene väed jätsid maha oma haavatud, relvad ja varud.
Ōyama haaras võimalusest ja rünnak muutus käsuks jälitada ja hävitada vastane. 
10. märts. 10.00 Jaapani väed okupeerisid Mukdeni. Jaapani väed jätkasid vene vägede jälitamist kuid ka nende varud olid juba otsakorral. Jaapanlased lõpetasid jälitamise 20 kilomeetrit Mukdenist põhjas. Lahing oli läbi ja võitjaks jäi Jaapan. 
Mukdeni lahing ennustas ette kuidas edaspidi hakkab sõda välja nägema.

Lahingu tagajärjed

Vene vägede kaotused ulatusid peaaegu 90 000 meheni. Nad olid kaotanud suurema osa oma varudest. Maha oli jäetud suurtükid ja ka kuulipildujad. 
Jaapani väed kaotasid 75 000 meest. Jaapanlased said enda kätte 58 vene suurtükki.
Pärast Mukdeni lahingut suuremaid kontakte ei toimunud. Nii Jaapani kui ka Vene väed olid kurnatud lahingust. 
Kindral Kuropatkin alandati armee juhatajaks.
MAZ 5428

MAZ 5428 on Minski autotehases toodetud sadulveok.
Selle rattavalem oli 4×2. Mudelit toodeti aastatel 1977–1990. Ta vahetas välja mudeli 504V.

Mootor

Jõuallikana kasutati Jaroslavli mootoritehase 6-silindrilisi diiselmootoreid Jamz-236 ja 8-silindrilisi mootoreid Jamz-238.
Hanne Ørstavik

Hanne Ørstavik (sündinud 28. novembril 1969 Deatnu vallas Finnmargi maakonnas) on norra kirjanik.
Ta sündis Finnmargi maakonna Deatnu vallas. 16-aastaselt kolis ta Oslosse. Ta sai magistrikraadi Oslo Ülikoolist, kus õppis psühholoogiat, prantsuse keelt ja sotsioloogiat. Seejärel õppis ta Bø vallas Telemargis ilukirjanduslikku kirjutamist. Lisaks on ta käinud ka kujutava ja näitekunsti kursustel.
Rambynas

Ajalugu

Rambynas tekkis osana Kesk-Leedu servamoodustiste vööndist ligi 14 000 aastat tagasi. Arvatakse, et küngas oli skalvide Ramigė muinaslinnuse asupaik. Ramigė vallutasid aastal 1276 ristisõdijad. Täpsem teave selle kohta aga puudub, kuna XIX sajandil uhtusid Nemunase üleujutused Rambynase lõunapoolse ja kõrgema osa minema. On ka oletatud, et Rambynas võis olla skalvide pühapaik, kuna arheoloogilised leiud selle ümbruskonnas on rikkalikumad kui mujal skalvide asualal, ent see võib olla ka seotud Nemunase kui tähtsa veetee lähedusega.
Esimest korda on küngast pühapaigana mainitud aastal 1595. Veel aastal 1811 asus Rambynase künkal balti muinasusu pühapaik, sealhulgas ka 10-meetrise läbimõõduga ohvrikivi. Aastal 1835 varises osa Rambynasest Nemunase jõkke. Künka varasem kõrgus on teadmata, ent sellest aastast alates oli Rambynase kõrgus 47 meetrit. Järgmine suurem maalihe leidis aset juulis 1878 ja viimane aastal 1926. Nende kahe maalihke järel on Rambynase kõrguseks 45,4 meetrit. Erinevad maalihked hävitasid künka kõrgema osa, muinaslinnuse jäänused ja pühapaiga.
Legendi kohaselt oli küngas Perkūnase ja Laima kaitse all. Rahvajuttude kohaselt pidid mägi ja selle piirkonna õnn säilima seni, kuni mäel püsib sealne ohvrikivi. Aastal 1811 vedanud saksa päritolu Schwartzi nimeline mees Bardinai külast ohvrikivi omale veskikiviks ja pärast seda hakanudki mägi varisema. Hiljem ohvrikivi purustati, osa selle tükke säilitati aga Königsbergi muuseumis.
Knygnešystė ajal oli mägi üks raamatute Leedusse toimetajate tugipunkte. Aastal 1928 otsustasid Väike-Leedu aktivistid Martynas Jankus ja Juozas Adomaitis künkale taas altari püstitada. Aastal 1939 hävitasid piirkonna hõlvanud sakslased pühapaiga, mis taastati nõukogude ajal. Aastal 1966 kirjutas saksa kirjanik Johannes Bobrowski neist sündmustest inspireerituna oma teise romaani "Leedu klaverid" ("Litauische Claviere"). Rambynas on olnud kohaliku rahva jaoks jaanipäeva tähistamise paik, sealset jaanipäeva on kirjalikes allikates esimest korda mainitud aastal 1372.
Aastal 1992 loodi künka ümbruskonda Rambynase regionaalpark. Aastal 2002 asuti küngast edasiste varingute vältimiseks kindlustama.
Veevärk

Veevärk on veevarustusehitiste ja -seadmete kogum, mis on vajalik vee ammutamiseks, töötlemiseks (vajaduse korral), säilitamiseks ja nõutavate omadustega vee juhtimiseks tarbijani.
Sõltuvalt otstarbeks eristatakse olme-, tootmis- ja tuletõrjeveevärki. Linnade elanikkonna varustamiseks rajatakse sageli ühisveevärk.

Veevärgi põhiosad

Veevärgi põhiosadeks on veehaare, 1. astme pumbajaam, veepuhastusjaam, puhtaveemahuti, 2. astme pumbajaam, veejuhe, veevarustuse välisvõrk, reguleeriv mahuti (nt veetorn), hoonesisend ja veevarustuse välisvõrk.
Märt Riiner

Märt Riiner (sündinud 25. veebruaril 1985) on Eesti ühistegelane.

Haridus

Märt Riiner on Tartu Ülikoolis õppinud matemaatikat.

Organisatsioonid

Akadeemiliselt kuulub ta korporatsiooni Fraternitas Tartuensis. Märt Riiner on Akadeemilise Ühistegevuse Seltsi juhatuse liige. Samuti kuulub Märt Riiner Vanemuise Seltsi, Rahva Raadio Seltsi ja Eesti Klubisse.
Ta on Tartu Hoiu-laenuühistu juhatuse liige.
Pahuvere vald

Pahuvere vald oli vald Viljandimaal Paistu kihelkonnas.
Vald moodustati 1866. aastal ja selle keskuseks oli Pahuvere mõis (saksa keeles Willust).
Pahuvere vallal oli oma vallakohus, mille haldusalasse kuulus alates 1890. aastast ka Aidu vald. Pahuvere vallakohtu otsused sai alates 1889. aastast edasi kaevata Viljandimaa I ülemtalurahvakohtusse. Politseisüsteemis kuulus vald Viljandimaa III politseijaoskonna ja I komissarijaoskonna haldusalasse.
Pahuvere vald likvideeriti 1902. aastal, mil see ühendati Tuhalaane vallaga.
Pahuvere vallas asunud Pahuvere külas sündis 1892. aastal luuletaja Johannes Semper.
Ando Pehme

Elulugu

Ando Pehme on töölise poeg ja Lea Pehme abikaasa.
Lõpetas 1976 Tartu 10. Keskkooli ja 1980 TÜ kehakultuuriteaduskonna. Sporditeaduse magister (1991, TÜ), väitekiri "Обновление сократительных белков скелетных мышц при силовой тренировке", 1992–1994 spordibioloogia instituudi doktorant, Ph.D. (liikumis- ja sporditeadused, 2004, TÜ), väitekiri "Effect of mechanical loading and ageing on myosin heavy chain turnover rate in fast-twitch sceletal muscule". 1994 täiendas end Soomes Kuopio Ülikooli füsioloogia instituudis.
Oli 1980–1981 TÜ spordiklubi treener, 1981–1991 TÜ lihastalitluse hormonaalregulatsiooni labori vanemteadur, 1991–1992 kinesioloogialabori teadur, 1994–2001 TÜ spordikeskuse ja 2001–2006 spordibioloogia instituudi treeninguõpetuse õppetooli lektor, 2006– spordipedagoogika ja treeninguõpetuse instituudi treeninguõpetuse instituudi kahevõitlusalade didaktika dotsent.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: spordifüsioloogia, peamiselt skeletilihase füsioloogia ja mikromorfoloogia. Eesti Füsioloogide Seltsi ja Eesti Sporditeadlaste Seltsi liige. 60 teadustrükist.
Kristina Ude

Kristina Ude on eesti õpetaja.
Ta on kaitsnud magistritöö teemal "Filmikunsti käsitlemise võimalusi üldhariduskooli kirjandustundides Sass Henno romaani "Mina olin siin. Esimene arest" ja Albert Kivikase romaani "Nimed marmortahvlil" ekraniseeringute näitel" Tartu Ülikoolis 2009. aastal.
Ta on töötanud Brüsselis eesti keele ja kirjanduse õpetajana.
1961. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused

1961. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 3. maailmameistrivõistlused laskesuusatamises, mis toimusid 25. veebruaril Umeås Rootsis.
Port Arturi kaubanduskeskus

Port Arturi nimeline kaubanduskeskus asub Pärnu südalinnas, Pärnu Keskuse kõrval ja bussijaama ning kontserdimaja läheduses. Port Artur tegutseb Pärnus aastast 1997. Keskuse üks majadest (Port Artur 1) on rajatud ajaloolise hoone varemetele, kus on säilitatud osa arhitektuurilisest väljanägemisest. Vanast hoonest on keskus saanud oma nime. Selles majas koguti 20. sajandi alguses kokku Eestimaa mehi, et saata nad Vene-Jaapani sõtta. 
Port Artur 2 maja on uus hoone, mis on rajatud endise raudteedepoo aladele. Kahes majas on kokku 20 000 m² üldpinda, millest omakorda 80% moodustavad kaubanduspinnad. 
Kahes Port Arturi majas pakuvad oma kaupa ja teenuseid kokku umbes 80 erinevat ettevõtet. Port Arturi ümbruses on ligi 500 parkimiskohta.
Omanikel on kavas rajada kaks uut kaubanduskeskust, neist üks Ülejõele ja teine Via Baltica äärde.