google/wiki40b huggingface dataset:
Tiit Kevad

Tiit Kevad (sündinud 15. augustil 1973 Pärnus) on eesti trummar. 
Ta alustas muusikuteed 12-aastasena akordioniõpingutega Pärnu muusikakoolis. Aastatel 1991–1995 õppis löökpille G. Otsa nimelises Muusikakoolis. Töötanud 1991–1996 Pärnu Linnaorkestris, 1990–1996 ka löökpillide õpetajana Pärnu muusikakoolis ja aastast 1997 Tartu I muusikakoolis.
Teeb aktiivselt kaasa ansamblites Sitimaan, Jääboiler, Inboiler, Tulli Lum, Justament, Liisi Koikson . Esinenud festivalidel Soomes, Rootsis, Taanis, Norras, Lätis, Saksamaal ja USAs. Teinud koostööd artistidega nagu Tõnis Mägi, Mait Seger, Onu Bella, Kait Tamra ja ansamblitega Jäääär, L'Dorado, Kukerpillid, Ohver nr 32125, P.M.V, Popidiot, Winny Puhh, Kuldne Trio, Pärnu Big Band, Chaos Trio.
Teinud kaasa Endla teatri muusikalides "Teatrilaev" (1992), "Valge Hobuse võõrastemaja" (1993), "Kardemoni linna rahvas ja röövlid" (1995),Vanemuise muusikalides "Vaim" (2000), "Verevennad" (2001), "Inetu" (2002), "Evita" (2002), "Aida" (2003), "Cats" (2005), "Chess" (2006), "Ruja" (2008), "Detektiiv Lotte" (2008), "Queen – Doors of time" (2009), "Ämbliknaise suudlus" (2009), "Evita" (2009), "Thank You for the Music" Tribute to ABBA (2011), "Mary Poppins" (2011),"Kosmonaut Lotte" (2012), "Cabaret" (2012), "Grease" (2013), "Lotte unenäomaailmas" (2015), "Mammamia" (2016), Beauty and the Beast (2018) . Suuremate projektide hulka kuuluvad veel Andrew Lloyd Webberi gala Tallinna Laululaval (2006), Broadway gala Tartu Laululaval (2007), muusikalikontsertide sari "Memory" (aastast 2005), Ühtne Eesti suurkogu (2010) Saku Suurhallis. Osalenud löökpilli intensiivkoolitus laagrites: Thomas Lang's Drumming Bootcamp Klosterneuburg Austria (2015), Thomas Lang's 5th Big Drum Bonanza  Los Angeles/California (2016), Benny Greb's Mastersession Sound Hammelburg/Germany (2017)
Praegu tegutseb vabakutselise muusiku ja pedagoogina.
Andrew Bovell

Andrew Bovell (sündinud 23. novembril 1962) on Austraalia näitekirjanik, dramaturg ja stsenarist.

Eluloolist

Sündis Lääne-Austraalias Kalgoorlies ja lõpetas Perthis keskkooli. Õppis Lääne-Austraalia ülikoolis (University of Western Australia), lõpetas selle bakalaureusekraadiga ning pärast seda asus õppima Victoria Kunstikolledži (Victorian College of Arts) draamakooli Melbourne'is, mille on lõpetanud. Praegu elab Adelaide'is Lõuna-Austraalias.

Looming

Pärast mitmesuguseid karjäärikatsetusi hakkas Andrew Bovell kutselise kirjanikuna kirjutama 1980. aastate lõpul. 1985. aastal sai ta Austraalia valitsuselt Literature Board Fellowship-nimelise toetuse ja kaks aastat hiljem alustas residentkirjanikuna koostööd Melbourne'i teatriga Melbourne Workers Theatre. Kuulsaim tema varajastest näidenditest on "After Dinner", mis esietendus Melbourne'is La Mama teatris 1988. aastal. 1991. aasta lõpuks oli näidendit lavastatud Austraalia ja Uus-Meremaa teatrites vähemalt 12 korda. Selle ja ühe teise 1988. aasta näidendi, "The Ballad of Lois Ryan", on Andrew Bovell välja andnud ka romaanidena.
1989. aastal töötas Bovell residentkirjanikuna Melbourne Theatre Company juures, 1991. aastal  Darwin Theatre Company juures ja 1994. aastal Edith Cowani Ülikooli (Edith Cowan University) juures Perthis. 1997. aasta osales Bovell ühena paljudest kirjanikest suures koostööprojektis (koos Janis Balodise, Nick Enrighti, Michael Gurri, Daniel Keene'i, Joanna Murray-Smithi, Debra Oswaldi, Alison Croggoni (laulutekstid) ja Alan Johniga (muusika)) Deidre Rubensteini muusikalavastuse "Confidentially Yours kallal", mis etendus järgmisel, 1998. aastal Playbox Theatre'is. Andrew Bovell kirjutas lavastuse jaoks paar lugu, mida ta hiljem kasutas ka filmi "Lantana" stsenaariumis.
Ooperiball

Faktoloogia

Esmaettekanne 5. jaanuaril 1898 Viini Theater an der Wienis.
Osades: Annie Dirkens (Hortense), Karl Streimann (Georges), Josef Joseffy (Paul Aubier), Karl Blasel (Beaubuisson).
Peamised tegelaskujud: Theophil Beaubuisson (bass), Palmyra Beaubuisson (alt), Henri Beaubuisson (ten või mez), Paul Aubier (ten), Angéle Aubier (sop), Georges Duménil (ten buffo), Marguérite Duménil (sop), Hortense (sub), Féodora (sop).
Helilooja edukaim ja rahvusvaheliselt tuntuim teos. Kujutab Johann Straussi opereti "Die Fledermaus" ("Nahkhiir") imitatsiooni. Esitati Theater an der Wienis sajandi lõpuni ligi 200 korda. 1901 jätkati Viini Carl-Theateris, kus esitati üle 200 korra. Mängiti ka Raimundtheateris (1901) ja Volksoperis (1908) ning 1914 uuesti Theater an der Wienis. Võeti kohe pärast väljatulekut mängukavva ka Berliinis, Budapestis ja New Yorgis. Kuulus enne esimest maailmasõda operetiteatrite standardrepertuaari. Esitatakse tänaseni regulaarselt saksa keelt kõnelevates maades.
Eestis lavastati see operett Estonias 1959.

Faabuala

Tegevus toimub umbes 1900 Pariisis karnevali ajal Grand Opéras korraldatud maskiballil. Angéle Aubier ja Marguerite Duménil pole eriti kindlad oma meeste truuduses. Nende abikaasad Paul ja Georges on otsustanud minna koos sõprade Theophile Beaubuissoni ja noore mereväekadeti Henriga õhtustama, et restoranis ilma naisteta meelt lahutada.
Meeste abikaasad otsustavad kaasata Marguerite'i teenijanna Hortense'i kaasade kontrollimise afääri. Hortense peab saatma Paulile ja Georges'ile anonüümse kutse osaleda ooperiballil. Tingimuseks on, et riietutakse roosasse doominosse, mille järgi partnerid üksteist ära tunneksid. Kuid armukadedad abikaasad ei tea, et Hortense on saatnud samasuguse kutse ka kadett Henrile.
Mehed võtavad kutsetest tuld ja leiavad põhjuse, et kodunt lahkuda. Nad saabuvad Pariisi Opérasse. Sinna tulevad ka sarnastesse roosadesse doominotesse riietatud ja maske kandvad naised. Mehed valivad maskeerunute hulgast kõik oma naised, kellega veedavad lõbusa õhtu. Georges leiab naiste kirjutatud kutsete mustandid ja hoiatab õigeaegselt oma „reisilt” naasvaid sõpru. Pärast segadusi ja vastastikuseid süüdistusi naised siiski veenduvad, et nende mehed on põhimõtteliselt truud, ehkki ei ütle väikesest seiklusest kunagi ära.
Pärnu adventkirik

AKEL Pärnu adventkirik (ka Pärnu adventkoguduse hoone) on kirik Pärnus aadressil Karja 3.
Kirik ehitati 1912.
Austen Chamberlain

Sir Joseph Austen Chamberlain (16. oktoober 1863 Birmingham – 17. märts 1937 London) oli Suurbritannia riigimees.
Ta oli 1892–1937 Suurbritannia parlamendi liige ja pidas muidki kõrgeid riigiameteid. Ta sai 1925. aastal Nobeli rahuauhinna.

Isiklikku

Ta oli Joseph Chamberlaini poeg ja Neville Chamberlaini poolvend.
Jürissaare talumuuseum

Jürissaare talumuuseum on Mustvee vallas Võtikvere külas Jürissaare taluhoones asuv muuseum, mis tutvustab muu hulgas piirkonna talurahva majapidamist ja eluolu 20. sajandi alguses.
Muuseum avati 1988. aastal.
Bafingi jõgi

Bafing on jõgi Aafrika lääneosas.
Algab Fouta Djalloni lavamaalt. Ülemjooksul voolab kirdesse, alamjooksul pöördub loodesse. Ühinedes Bakoye jõega, moodustab Senegali jõe.
Pikkus 344 km.
Harri Jõgisalu

Elulugu

1936. aastal lõpetas Jõgisalu Paadrema algkooli, 1940. aastal Tallinna Poeglaste Kommertsgümnaasiumi. Kahel korral lühikest aega Saksa sõjaväes teeninud, sattus ta Teise maailmasõja kaotajate seas 1944. aastal Venemaale vangi. Vanglast vabanenud, omandas tulevane kirjanik Herzeni-nimelises Leningradi Pedagoogilises Instituudis aastal 1955 bioloogia- ja keemiaõpetaja diplomi. Töötas aastatel 1947–1978 Märjamaa keskkoolis õpetaja ja õppealajuhatajana. Aastast 1984 oli ta Eesti NSV Kirjanike Liidu konsultant. Harri Jõgisalu oli Kihnu valla aukodanik.

Looming

Harri Jõgisalu on kirjutanud filosoofilise põhjaga lühijutte loomadest, lindudest ja lastest ning etnograafilisi lühipalu. Loomingulisse pärandisse kuulub üle 25 raamatu.
Boriss Uspenski

Boriss Andrejevitš Uspenski (vene Борис Андреевич Успенский; sündinud 1. märtsil 1937 Moskvas) on vene filoloog.
Ta on üks Tartu-Moskva semiootikakoolkonna peamisi esindajaid, Juri Lotmani kaasautor.

Pere

Tema vend on matemaatik ja lingvist Vladimir Uspenski. Tema pojapoeg on Pavel Uspenski.
Aleksander Tilgre

Elulugu ja haridustee

Aleksander Tilgre õppis Tartu Reaalkoolis, mille lõpetas 1916. aastal. Seejärel õppis  Peterburi Pauli sõjakoolis, mille lõpetas 1917. aastal. 1918. aastal alustas ta õpinguid Balti tehnilises ülikoolis kaubanduse erialal, aastatel 1925–1926 õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust (ei lõpetanud). Korp! Vironia liige.
Aleksander Tilgre teenis Venemaa keisririigi keiserlikus armees Peterburis aastatel 1916–1918, ülendati 1917. aastal lipnikuks.
Vabadussõjas oli alamleitnant A. Tilgre soomusrongi nr 1 komandopealik, komando nooremohvitser 1918–1919, 1919. aasta 20. veebruaril ülendati leitnandiks vanusega; aastatel 1919–1922 oli ta soomusrongide diviisi staabi käsundusohvitser ja operatiivadjutant.
Aastatel 1922–1923 oli ta reservis, aastatel 1923–1925 teenis piirivalves, 1925. aastast siseministri adjutant, kohtu- ja siseministri käsundusohvitser, sisekaitseülema asjadevalitseja, ülendati 1931. aastal majoriks.
1927. aastal lõpetas alalisväe ohvitseride kursused ja 1938. aastal Kõrgema Sõjakooli.
Aastatel 1938–1940 oli peaministri adjutant (1939 nimetati peaministri sekretäriks), 1939. aastal ülendati kolonelleitnandiks.
Saksa okupatsiooni alguses, 1941. aasta augustis, määrati A. Tilgre Tallinna-Harju prefektiks, seejärel Võru-Valga-Petseri kaitseväeringkonna ülemaks ja 18. augustil 1944 nimetati Viljandi kaitseväeringkonna ülemaks.
Aleksander Tilgre uppus 20. augustil 1944 Viljandi järves õnnetusjuhtumi tagajärjel ja maeti 29. augustil Viljandi Vabadussõjas langenute ühiskalmistule.

Isiklikku

Aleksander Tilgre isa oli kaupmees Johan Tilger, ema Leena Urb. A. Tilgre abiellus 1927. aastal Thekla Klavaniga.
Karkuse vald

Karkuse vald (saksa keeles Karkus) oli vald Järvamaal Ambla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja seejärel liideti Nõmmküla vallaga.
Valla alal asus Karkuse mõis.
Saaresurm

Saaresurm (Hymenoscyphus fraxineus, sünonüüm Hymenoscyphus pseudoalbidus) on liik kottseeni tiksikulaadsete seltsist. 
Saaresurm elab harilikul saarel ja võib põhjustada puu surma.  
Saaresurma viljakehad asuvad tavaliselt eelmise aasta leherootsudel. Saaresurma mittesuguline arengujärk on kirjeldatud varem nime all Chalara fraxinea (mittetäielike seente hulgas).
Saaresurmale väga lähedane liik Hymenoscyphus albidus on väga sarnase eluviisiga, kuid puude surma ei põhjusta.
1978. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

1978. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 25. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 29. jaanuarist 15. veebruarini Garmisch-Partenkirchenis Saksa FV-s. Võistlustel oli mängus 8 komplekti medaleid (neli ala nii meestele kui naistele).
Arne Graumann

Arne Graumann (19. mai 1958 Pärnu – 14. november 2011 Pärnu) oli eesti sõudja ja sõudetreener.

Isiklikku

Ta lõpetas aastal 1976 Pärnu 4. Keskkooli ja 1982 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Ta hakkas sportima koolis Enn Tasalaini innustusel. Harrastas 4 aastat ujumist.

Sõudmine

176 cm, 75 kg. 
Sõudespordiga hakkas tegelema 1971 Pärnu Dünamos, algul roolimehena treener Matti Killingu juhendamisel, hiljem treenis Taivo Killingu, Mihkel Leppiku ja Eduard Ždanovitši käe all.

Isiklikku

Tema tütar Mari-Liis Graumann on võrkpallur ja rannavõrkpallur, poeg Martin Graumann on sõudja.
Kose kihelkond

Kose kihelkond (lühend Kos, saksa keeles Kirchspiel Kosch) on ajalooline kihelkond Eestimaa kubermangu Harju kreisis ja Harjumaa kaguosas. Suur osa kunagise kihelkonna aladest on tänapäeval Kose valla koosseisus.

Kihelkonna alad tänapäeval

Kihelkond jääb tänapäeval tervikuna Harju maakonna aladele. Nii pindalalt kui ka mõisate arvult suur kihelkond jaguneb mitme valla vahel. Kihelkonna tuumikosa koos keskusega moodustab Kose valla. Kihelkonna kirdeosa jääb Anija valla lõunasopi, kihelkonna põhjapoolne serv kuulub aga Raasiku valda.
Lüütre oru paljand

Lüütre oru paljand on paljand Lüütre oja orus; halduslikult Viljandi maakonnas Mulgi vallas Sarja külas. Paljand on arvele võetud ürglooduse objektina. Paljandit kaitstakse Lüütre oru kaitseala koosseisus.
Triaaž

Triaaž  on haigete jaotamine kategooriatesse abivajamiskiiruse alusel vastavalt patsiendi seisundile ning võimalikule ohule tema elule ning tervisele.
Anna-Maria Galojan

Poliitiline tegevus

2000–2007 kuulus Anna-Maria Galojan Eesti Reformierakonda. Ta valiti korduvalt Reformierakonna noortekogu välissekretäriks.
2007. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Galojan Tallinnas valimisringkonnas nr 2, saades 462 häält. Reformierakonna üleriigilises nimekirjas asus ta 49. kohal.
2013. aasta kohalike omavalitsuste valimistel registreeriti Anna-Maria Galojan valimisliidu Protest kandidaadina Tallinnas. Dokumentide kohaselt kuulusid liitu vaid Galojan ja Meelis Kaldalu. Hiljem selgus, et Galojani allkiri avaldusel oli võltsitud, seetõttu tühistas Tallinna valimiskomisjon valimisliidu Protest registreerimisavalduse.

Kriminaalasi

Anna-Maria Galojan anti 2011. aastal kohtu alla süüdistatuna suure summa raha omastamises MTÜ Eesti Euroopa Liikumine juhina. Süüdistuse kohaselt tekitas Galojan MTÜ-le kahju kokku 930 743 krooni ehk 59 485 eurot. Tema kaitsja oli advokaat Sven Sillar.
5. mail 2011 mõistis Harju maakohus Galojanile liitkaristuseks ühe aasta ja kümne kuu pikkuse vangistuse, millest viis kuud peab Galojan kandma reaalselt ning ühe aasta ja viis kuud tingimisi nelja-aastase katseajaga. Ringkonnakohus jättis samaks maakohtus määratud vanglakaristuse ning mõistis MTÜ Eesti Euroopa Liikumise kasuks välja viivised summas 17 658,17 eurot. Edasikaebust ei võtnud riigikohus arutusele. Galojan pidi vangi minema 7. veebruaril 2012, kuid määratud ajaks ta vanglasse ei ilmunud. Justiitsministeerium väljastas tema kohta Euroopa vahistamiskäsu, mille alusel peeti ta 14. veebruaril Londonis kinni. Järgmisel päeval lasti ta 2000-naelase kautsjoni vastu vabadusse. Juunis 2013 tunnistas Euroopa Parlamendi liige Kristiina Ojuland, et erakonna endise liikme Anna-Maria Galojani ristilöömine ei olnud juhuslik. Ojuland tõi näite: "Kui sa ei tee nii, nagu erakond ütleb, lähed sa Galojani teed!" Oktoobris 2014 tegi Suurbritannia teise astme kohus otsuse, millega Galojani asüülitaotlus lükati tagasi, kuid Galojan muutis oma esialgse taotluse alust ning lõplik otsus tehti novembris. Detsembris 2014 kaebas Galojan otsuse ülemkohtusse edasi. Ülemkohus tema kaebust arutada ei võtnud ning 19. veebruaril 2015 konvoeeriti ta Helsingi kaudu Tallinna, kus ta toimetati Tallinna vanglasse. Galojan vabanes vanglast 14. juulil 2015.

Elulooraamat

2012. aasta novembri alguses avaldas Anna-Maria Galojan elulooraamatu "Kuidas minult varastati miljon". Raamat räägib sellest, kuidas varastati viis aastat (2007–2012) noore inimese elust.
Sajakroonine meenemünt (2004)

Kujundus

Tiit Jürna kujundatud kuldne münt kaalub 7.776 grammi, läbimõõt on 2.2 sentimeetrit  ning selle serv on rihveldatud.

Avers

Mündi esiküljel on Eesti suur riigivapp, mille kohal on sõnad "EESTI VABARIIK" ning mille all on vermimise aasta "2004".

Revers

Mündi tagaküljel on Eesti Olümpiakomitee logo ja nimiväärtus "100 krooni", mille ümber ringiratast on 19 Eesti olümpiavõitja nimed: Tiit Sokk, Mait Riisman, Viljar Loor, Jaak Uudmäe, Ivar Stukolkin, Andrus Veerpalu, Erki Nool, Erika Salumäe, Svetlana Tširkova, Ants Antson, Johannes Kotkas, Aavo Pikkuus, Jaan Talts, Jüri Tarmak, Osvald Käpp, Eduard Pütsep, Alfred Neuland, Kristjan Palusalu, Voldemar Väli.

Sertifikaat

Iga mündiga käib kaasas sertifikaat, mille ühel küljel on mündi spetsifikatsioon ja teisel küljel Eesti Panga presidendi Vahur Krafti pühendus eesti ja inglise keeles. Pühenduse eestikeelne tekst on:
Selle puhtast kullast vermitud mündiga, mille reversil on ära toodud 19 Eesti olümpiavõitja nimed ning Eesti Olümpiakomitee logo, soovib Eesti Pank jäädvustada Eesti sportlaste saavutusi olümpiamängudel läbi aegade. Hõbedast meenemüntidega on Eesti Pank olümpialiikumist kui inimkonna õilsate mõtete ja tunnete väljendust ära märkinud 1992. ja 1996. aastal.
Mobiil-operatsioonisüsteem

Praegused tarkvaraplatvormid

Järgnevad mobiilseadmetele mõeldud operatsioonisüsteemid on peamised, mida erinevates nutitelefonides, tahvelarvutites ja muudes mobiilseadmetes kasutatakse.
Sentinelid

Kombed

Sentinelid on kütid ja korilased, kes tõenäoliselt kasutavd vibu ja nooli kuivamaaloomade jahiks ja muid meetodeid mereelukate, nt krabide püüdmiseks. Toitu valmistavad nad sarnastel viisidel kui önged. Kultuuriarengu seisukohalt ei paista sentinelide tavad olevat kaugemal kiviaegseist: nad ei tunne metalle, põllumajandust ega tuletegemist. Siiski paistavad nad tunnistavat metallide väärtust: nad koguvad randauhutud metalli tööriistade ja relvade jaoks ning võtsid vastu 1974. aastal National Geographic Society ekspeditsiooni poolt randa jäetud alumiiniumnõud, ehkki tavaliselt nad kinke vastu ei võta.
Rannast on leitud saarerahva tapetud võõraste laipu, mistõttu on oletatud, et sentinelid on kannibalid. Kuna nende kultuuri pole uuritud, on aga teadmata, kas nad harrastavad inimsöömist ka omaenda hõimu siseselt või mitte.

Välimus ja geneetika

Sentinele peetakse negriidideks. Neil on tume nahk ja nad võivad olla lühemad kui inimesed keskmiselt - Heinrich Harreri teatel oli üks mees umbes 160 cm pikkune. Selle põhjuseks võib olla nn saareefekt ("saarekääbuslus"), toitumine või ka geneetiline pärand. Nähtavasti ei kanna nad rõivaid.

Keel

Teadaolevalt kõnelevad sentinelid omaenda, sentineli keelt, millest pole praktiliselt midagi teada. Kuna saarerahvas teiste keelte kõnelejatega ei suhtle, ei ole ka kakskeelseid inimesi, kes saaksid neid tõlkida. 1980. aastal tehtud katse käigus saarlastega suhelda järeldasid uurijad siiski sõnadest, mida pärismaalased karjusid, et sentineli keel ei ole suguluses önge keelega, mida kõneleb naabruses asuval Väike-Andamani saarel elav önge rahvas. Samuti pole see vastastikku mõistetav džarava keelega, mida kõnelevad Andamanidel elavad džaravad. Seniks, kuni uusi andmeid ei lisandu, jääb sentineli keel klassifitseerimata keeleks.
Ralph Saenz

Ralph Saenz, (tuntud lavanimede Michael Starr ja Michael Diamond all; sündinud 17. mail 1965 Chicagos), on USA laulja glam metal bändis Steel Panther.
Saenz on olnud laulja David Lee Roth'i-aegse Van Halen'i tribüütbändis Atomic Punks.
Saenz on olnud ka laulja L.A. Guns'is, kus ta on vokalist EP-l Wasted. Ta on mänginud ka bändides 7% Solution, First Cause, Longgone ja Nightfall.
Stimsoni doktriin

Stimsoni mittetunnustamisdoktriin on USA välispoliitiline doktriin, mille kohaselt USA ei tunnusta sõjalise jõu kasutamise või sellega ähvardamisega saavutatud territoriaalseid muutusi.
Stimsoni doktriin sai alguse 7. jaanuaril 1932, kui Ameerika Ühendriikide riigisekretär Henry Stimson saatis Hiina ja Jaapani valitsustele noodi, milles teatas muu hulgas, et USA ei kavatse tunnustada Kelloggi-Briandi pakti rikkumise tulemusena toimunud territoriaalseid muudatusi (Jaapan oli osa Hiinast okupeerinud)
Stimsoni doktriin oli aluseks Eesti, Läti ja Leedu iseseisvuse taastamisele 1991. aastal.
Martin Reim

Klubi

Martin Reimi koduklubi oli valdavalt Tallinna FC Flora (1992–1999, 2001–2008).

Koondis

Martin Reim mängis koondises aastail 1992–2009 ja lõi 157 kohtumises 14 väravat. Oma debüüdi koondises tegi Reim 3. juunil 1992 sõpruskohtumises Sloveeniaga. Ta viibis platsil kõik 90 minutit. See oli koondise esimene kohtumine pärast taasiseseisvumist. Samas mängus tegid oma debüüdi ka Mart Poom, Meelis Lindmaa, Urmas Kaljend, Urmas Hepner, Igor Prins, Toomas Kallaste, Indro Olumets, Sergei Ratnikov, Tarmo Linnumäe, Risto Kallaste, Viktor Alonen, Aleksandr Puštov, Urmas Kirs, Marko Kristal. Mäng Lõppes viigiga 1:1. Reim oli mängupäeval 21-aastane. Aktiivselt koondises mängimise lõpetas ta 2007. aastal, lahkumismängu pidas 6. juunil 2009 Ekvatoriaal-Guinea vastu.
Detsembris 2008 teatas ta jalgpallurikarjääri lõpetamisest ja plaanist jätkata treenerina.

Isiklikku

Ta on lõpetanud Tallinna 49. keskkooli ja Tallinna tehnikaülikooli materjalide tehnoloogia erialal. Tema isa on jalgpallitreener Olev Reim. Koos abikaasa Erbe Reimiga on neil tütred Loreley ja Lisely.
Kuldne Börs

Kuldne Börs oli Eesti kuulutusteleht, mis ilmus 1992–2013 Tallinnas. Aastast 2013 on Kuldne Börs kättesaadav veebikeskkonnas andmebaasina. Ajalehe viimane väljaandja oli AS Sanoma Baltics. 1999-2004 kandis ajaleht pealkirjas nime Eesti suurim kuulutusteleht
Kondor-klassi miinitraaler

Ajalugu

Kondori projekt töötati välja instituudi Institut für Schiffsbautechnik Wolgast ja Peenewerfti koostööna aastatel 1965–1967. Aastatel 1967–1970 ehitati ühtekokku 21 seda tüüpi miinitraalerit. 1971. aastal otsustati 18 laeva anda üle Ida-Saksa piirivalvevägede 6. rannikubrigaadile, kus nad hakkasid piiri valvama kolme divisjonina. Nende ülesandeks oli tugevdada piirivalve tõhusust ja ühtlasi seista vastu riigist põgenemisele. Sõjaseisukorras pidanuks laevad minema tagasi rahvalaevastiku käsutusse, et VLO vastulöögiks NATO miinitõkkeid kahjutuks teha. Kolm ülejäänud miinitraalerit jäid õppelaevadeks.
1972. aastal ehitati Kondori projekti põhjal kaks luurelaeva – miinitraalimisvarustus ahtritekil asendati sideehitisega ja masti taha paigaldati optiline vaatlusvarustus. Lisaks ehitati kaks arhitektile paigaldatud kraana ja slipiga torpeedoretriiverit, mida sai mastireflektorite abil kasutada ka õppustel sihtmärgina.
1990. aastal arvati laevad hiljuti ühendatud Saksamaal teenistusest välja. Neist kolm müüdi Maltale, viis Tuneesiale, üks kingiti Roheneemesaartele ja kaks luurelaeva kingiti Eestile. Ülejäänud utiliseeriti. Kaks Maltale müüdud laeva on uputatud atraktsiooniks sukeldumisturistidele.

Kirjeldus

Kondorite tugevaks küljeks oli hea merekindlus ja üldiselt õnnestunud konstruktsioon. Negatiivseks loeti nõrka õhukaitsevõimet ja askeetlikke elutingimusi pardal. Kokkuhoidlikud tingimused tulenesid kontseptsiooni väljatöötamisel tehtud prognoosist, et osa laevu suures sõjas traalimise ajal vältimatult uputatakse. Kahuri 2M-3 lahingkomplektis oli 2040 lasku. Laeval oli ka oma-võõra identifitseerimissüsteem ja vööris miinide avastamise sonarisüsteem KLA 58.
Probleemiks osutus, et moodsad miiniotsimis- ja traalimisseadmed ei tahtnud laevale ära mahtuda ja seetõttu hakati varsti valmistama juba pikendatud uut modifikatsiooni Kondor II.
Tripoli

Ajalugu

Tänapäeva Tripoli kohale asutasid foiniiklased 7. sajandil eKr Oea linna. Hiljem läks linn kreeklaste koloonia Kürenaika, seejärel Kartaago võimu alla.
2. sajandi lõpus eKr kuulus linn Rooma riigi Aafrika provintsi ja kandis nime Regio Syrtica. 3. sajandi alguses tunti Oea, Sabratha ja Leptis Magna linnasid nime all Regio Tripolitana. Arvatavasti oli Leptis Magnast pärit Septimius Severuse ajal tegemist eraldi provintsiga.
Kuna Tripoli on olnud pidevalt asustatud, ei ole sellest ajastust ehitisi peaaegu säilinud.
9. sajandi Pärsia ajaloolase al-Baladhuri järgi hõivasid Tripoli juba 642. või 643. aastal muslimid. Linn oli Fatimiidide, seejärel Mamelukkide dünastia võimu all. Mingil perioodil kuulus see Almohaadide impeeriumisse ja Hafsiidide kuningriigile.
1510. aastal hõivas linna Hispaania sõjamees Pedro Navarro, 1523. aastal anti see Malta ordule. Ordu eesmärk oli hoida linna sattumast kristlaste laevaliiklust kimbutanud berberi piraatide kätte. 1551. aastal alistus linn Osmanitele. 16. kuni 19. sajandini oli Tripoli vaheaegadega Osmanite riigi osa.
1911. aastal kuulutas Itaalia oma Tripolis elavate kodanike kaitsmise ettekäändel Osmanite riigile sõja. Järgmisel aastal sõlmitud rahulepinguga läksid Tripolitaania, Kürenaika ja Fezzani provintsid Itaalia võimu alla.
1943. aastal hõivasid Tripoli liitlasväed ja kuni Liibüa iseseisvumiseni 1951. aastal haldas linna Suurbritannia.
2014–2017 ei maandunud kodusõja tõttu Liibüa pealinnas Tripolis asuvas rahvusvahelises lennujaamas Tripoli International reisilennukeid. 2016. aastal alustati lennujaama taastamist. Reisilennukite maandumine taastati 2017. aastal, kui Liibüa lennuettevõttele Libyan Airlines kuuluv lennuk Bombardier maandus Tripoli Internationalis.
Drymarchon

Levila

Need maod on levinud Ameerika Ühendriikide lõunaosas, Kesk ja Lõuna-Ameerikas.
Hermann Struve

Isiklikku

Tema isa oli astronoom Otto Wilhelm von Struve ja vend oli astronoom Ludwig Struve.