google/wiki40b huggingface dataset:
Sangaste loss

Sangaste loss on kunagise Sangaste mõisa härrastemaja Lossikülas Otepää vallas, mõisakompleksi tähelepanuväärseim ehitis.
Hoone projekteeris arhitekt Otto Pius Hippius 1874. aastal. Ta võttis eeskujuks Tudorite-aegse hilisgootikat ja renessanssi sünteesiva arhitektuuristiili. Ehitus kestis 1879–1881 ja ehitusmeister oli F. Maag.
Legendi järgi loss võlgneb oma olemasolu krahv Friedrich Bergile noorpõlves osaks saanud solvangule. Nimelt olevat ta Inglismaal ühe krahvi tütart kosida püüdes saanud loodetud äiapapalt vastuse: “Mina oma tütart metslasele Venemaalt ei anna!”
Viimaseks lossi eraomanikuks oli 1888–1938 Friedrich Georg Magnus von Berg. 
Pärast krahv Bergi surma hakkas Valga ärimees Schein lossi lammutama. Sel puhul rõhutati, et Sangaste loss pole väärtuslik mitte niivõrd oma välimuse ja ehitusstiili, kuivõrd kvaliteetse ehitusmaterjali (telliskivide ja puidu) poolest.
1939. aastal vaatasid Haridusministeeriumi ja Põllutööministeeriumi asjatundjad lossi üle ja jõudsid otsusele, et Sangaste lossi ruumid on liiga pimedad selleks, et sinna asutada kool, seda puudust ei saa kõrvaldada ka ümberehituse teel.
Nõukogude okupatsiooni algperioodil kasutati lossi heinaküünina. 1969. aastast oli ta Tartu Kammivabriku (hilisem AS Estiko) pioneerilaager. 1993. aastal andis majandusministeerium lossi AS Real Reiside-le rendile. Aastal 2000 andis majandusministeerium lossi üle Sangaste vallale, kes lõpetas senise rendilepingu ning asutas sihtasutuse lossi korrashoidmiseks ja arendamiseks. Täna tegutseb loss hotellina ja restoranina ning on populaarne pulma- ja peokoht.
Migos

Migos on Ameerika hiphop'i trio Georgiast, mis alustas tegevust 2009. aastal. Liikmeteks on Quavo, Offset ja Takeoff. Nende tuntuim lugu on "Bad and Boujee".
Ivolga klooster

Koha leidmise lugu

Algul pakkusid ametivõimud võimalust ehitada klooster Palja mäe jalamile, kuid laamad ei olnud selle kohaga nõus, seejärel Ulan-Ude lennuvälja tagust maa-ala, kuid see ei sobinud asukoha tõttu. Ivolga rahvas pakkus ise kolmandat kohta, kuid võimud keeldusid põhjendusega, et head põllu- ja karjamaad ei saa nii kasutu nähtuse peale nagu budism raisata. Selle asemel pakuti burjaatidele templi asupaigaks vesist ja soist maa-ala enne mäejalamit, millega nad olid sunnitud leppima.
Läksid vanakesed koos võimuesindajatega tulevast templi asupaika üle vaatama. Üks komisjoni auväärne "tudike" oli valgel hobusel. Tahtsid mäele lähemale minna, kuhu oli kloostri jaoks koht plaanitud, kuid vanakese valge hobune hakkas tõrkuma ega liikunud enam sammugi paigalt. Nii otsustati rajada Ivolga datsani esimene dugan mitte vastu mäge, nagu oli soovitud, vaid eemale oru serva. Lõpuks olevat valge hobune tigedusest veel kogu ümbruse täis pissinud, protestiks inimeste mõistmatuse vastu koha valiku osas."
Datsanist on oma tund aega astuda mäe alla, kuhu seda algul plaaniti rajada.

Klooster

Nüüdseks ehitati Ulan-Udesse uus klooster Hambõn Hure datsan (Улан-Удэнский Дацан Хамбын Хурэ), mis on Hambo-laama asupaik vana Ivolga asemel.
Peatempel Tsoltšen-dugan (Цогчен-дуган) on ehitatud mandala põhimõttel. Templit valvavad 12 kivist lõvi. Templi teisele korrusele on paigutatud lae alla riiulitele 1000 Buddha kuju. Ivolga kloostri ja templi pea-kaitsejumalus on Palden Lhamo.
1991. aastal avati Ivolgas ametlikult esimene filosoofia teaduskond Tsoira pärast 60 aastat. See kannab nimetust Daši Tšoinhorlin. Kloostril on aastaid olnud suur raamatukogu.
Kloostris on 5 suurt stuupat (suburgan). Üks neist on pühendatud Agvan Doržijevile ja seda kutsuvad kohalikud Kalatšakra ehk Šambala stuupaks. Buddha Šakjamunile on samuti pühendatud üks stuupa.
Kloostri keskel on pisikene suurte klaasist akendega hoone, kus kasvab bodhipuu, mis toodi Indiast Bodhgaya lähedalt, kus Buddha saavutas valgustatuse.
Eesti budistidest on paljud Ivolga kloostrit külastanud ja seal ka õppinud. Ivolga kloostri laamad on omakorda käinud Eestis seoses Taolaga.
2009. aasta augustis külastas kloostrit Venemaa president Dmitri Medvedev, keda Venemaa budistid peavad Valge Tārā kehastuseks.
Kratylos (filosoof)

Kratylos oli (kreeka Κρατύλος; V sajand eKr) oli vanakreeka filosoof Ateena linnast. 
Kratylose eluaastaid pole võimalik täpsemalt dateerida; üksmeelel ei olda isegi selles, kas ta oli pigem Sokratese või Platoni kaasaegne. Teada on, et ta oli Herakleitose õpilane, kes arendas oma õpetaja mõtteid edasi. Hiljem õpetas ta Ateenas filosoofiat, olles üks noore Platoni mõjutajatest. Teda on maininud ka Aristoteles oma teoses Metafüüsika. Aristotelese väitel olevat Kratylos Herakleitose väitest, et samasse jõkke pole õimalik kaks korda astuda, teinud väite, et seda pole võimalik isegi ühe korra teha.
Kratylos on Platoni samanimelise dialoogi nimitegelane. Dialoog esitab tõenäoliselt tõepäraselt Kratylose arusaamasid keele ja liikumise kohta, samas kui tema osalemine dialoogis on ilmselt fiktiivne.
Dialoogi põhjal on tuletatud filosoofiaform nimega kratülism, mis on mõjutanud budistlikku semiootikat.
Koikküla vald

Koikküla vald (saksa keeles Adsel-Koiküll) oli vald Võrumaal Hargla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Laanemetsa vallaga.
Sony Interactive Entertainment

Sony Interactive Entertainment (SIE), varem Sony Computer Entertainment (SCE) ja Sony Network Entertainment, on Sony tütarfirma, mis toodab videomänge, sealhulgas PlayStationit.
Ettevõte asutati 16. novembril 1993 Tokyos.
Ettevõttel on üle 8000 töötaja rohkem kui 50 riigis, kõige rohkem USA-s.
Eesti Looduseuurijate Seltsi bioloogiasektsioon

Bioloogiasektsioon oli Eesti Looduseuurijate Seltsi allüksus, mis tegutses Tallinnas aastail 1962–2009.
Kuna enamik Looduseuurijate Seltsi sektsioone peab koosolekuid Tartus ning samuti on Tartus seltsi üldkoosolekud, koondas see Tallinna allüksus erinevate erialade Tallinnas elavaid ELUSi liikmeid. Bioloogiasektsioonile eelnes LUSi Tallinna osakond, mis eksisteeris aastail 1930–1963.
Bioloogiasektsiooni kauaaegne juhataja oli August Mank.
Signal Intelligence Service

Signaalluure teenistus (Signal Intelligence Service) oli Ameerika Ühendriikide sõjaväe sideluureamet, mis moodustati 24. aprillil 1930.
SIS tegeles 20. sajandi esimesel poolel põhiliselt krüptograafia ja krüptoanalüütiliste ülesannete ning šifreerimismasinate väljatöötamisega. 
SIS-i krüptoanalüütikute töö tulemusena suudeti dešifreerida Jaapani diplomaatiline šifrikood PURPLE.
Aastast 1942 kuni septembrini 1945 kandis SIS nimetusi Signal Intelligence Service Division, Signal Security Division, Signal Security Branch, Signal Security Division, Signal Security Service ja Signal Security Agency. 
Septembris 1945. aastal nimetati asutus Army Security Agency'ks ning viimaseks nimetuseks sai Army Intelligence and Security Command 1977. aasta jaanuaris.
SA Kutsekoda

SA Kutsekoda on Eesti sihtasutus. Sihtasutus tegutseb Haridus- ja Teadusministeeriumiga sõlmitud halduslepingu alusel. Sihtasutuse peakontor asub Tallinnas aadressil Mustamäe tee 16. Põhikirja järgi on sihtasutuse eesmärk "ühtse ja korrastatud kutsesüsteemi loomisele ja arendamisele kaasaaitamine; Eesti töötajate kvalifikatsiooni võrreldavuse ja teiste riikide poolt tunnustamise saavutamiseks eelduste loomine".
Kutsekoja asutasid augustis 2001 Eesti Kaubandus-Tööstuskoda, Eesti Tööandjate Keskliit, Sotsiaalministeerium, Teenistujate Ametiliitude Organisatsioon ja Eesti Ametiühingute Keskliit.
Lars Christian Lilleholt

Lars Christian Lilleholt (sündinud 2. märtsil 1965 Odenses) on Taani poliitik, ta kuulub erakonda Venstre. Ta on 28. juunist 2015 Taani energeetika- ja kliimaminister (Lars Løkke Rasmusseni teises valitsuses).
Naisesaagimine

Ajaloost

Küsimus, kes esimesena sellise etteastega hakkama sai on tänaseni vaidluse all. Osad allikad väidavad, et Itaalia mustkunstnik Torrini esines Paavst Pius VII-le aastal 1809. Kuid seda peetakse välja mõeldiseks, sest on kaheldav, et selline mustkunstnik üldse elas tol perioodil ning seda peetakse ühe prantsuse kirjaniku luiskelooks. Teise versiooni järgi astuti taolise etteastega üles vanas Egiptuses, kuid ka see lugu pole kinnitust leidnud.
Kuid on kindlalt teada, et aastal 1920 astus üles mustkunstnik P. T. Selbit oma illusiooniga "Naisest Läbi saagimine", mis sarnaneb tänapäevaste versioonidega vähe, sest naine oli täielikult kastis sees.
Järgmisel aastal täiustas poola päritolu ameerika mustkunstnik Horace Goldin illusiooni nii, et naise pea ja jalalabad paistsid kastide otstest.

Naise poolekssaagimise moodused

On palju mooduseid, kuidas naist pooleks saagida. Neist tuntumad on Selbiti ja Goldini variant.

Selbiti variant

Mustkunstnik kutsub publiku seast mitu vabatahtliku etteastest osa võtma, seejärel palub mustkunstnik oma naisassistendil lühikeste jalgadega lauale istuda. Mustkunstnik palub siis ühel vabatahtlikul daami jalad spetsiaalsete jalarihmade, mille küljes on pikk ja tugev nöör, kinni panna. Kui vabatahtlik on sellega hakkama saanud võtab mustkunstnik nööri otsas ja ajab selle läbi laua oleva augu ja palub sel vabatahtlikul nöör pingule tömmata ning daami jalad jäävad ühte otsa. Seejärel laseb mustkunstnik teisel vabatahtlikul panna nööriga rihm ümber daami kaela. Sellel rihmal on ka kinnitused käte jaoks. Kui daam on korralikult rihmadega kammitsetud ajab mustkunstnik nööri läbi augu lauas, kuid see on teises otsas kui eelmine, ja palub vabatahtlikul nöör tasapisi pingule tõmmata. Nüüd lebab daam laual kinniseotuna ja siis toovad mustkunstniku teised assistendid kaks põhja ja ühe otsata kasti, mis asetatakse naise peale. Nüüdseks on daam publiku silme eest varjatud. Ta palub endale appi kolmanda vabatahtliku ning meenutab kahele eelmise vabatahtlikule, et nad hoiaksid nööre pingul, ja võtab seejärel pika sae, mille ühe poole annab ta kolmandale vabatahtlikule ja teisest haarab ise ning nad hakkavad kastist läbi saagima. Nad saevad rahulikult läbi kasti kuni lõpuni. Publik arvab, et nad on saaginud läbi kastis lebava naise. Kui mustkunstnik ja vabatahtlik on saagimise lõpetanud võtab mustkunstnik sae kastist välja ja palub oma abilistel kastid eemaldada ja publiku imestuseks on naine ikka ühes tükis. Daam päästetakse kammitsatest vabaks ja illusioon on lõppenud.
Villardi tänav

Villardi tänav on tänav Tallinna Kesklinna linnaosas Kassisaba ja Uue Maailma asumis. Villardi tänav algab Wismari tänavalt, ristub Roopa, Luise ja Endla tänavaga ning lõpeb Komeedi tänaval. Villardi tänav on enam-vähem põhja-lõunasuunaline ja ligikaudu 520 meetri pikkune.

Tänava nimed

Tänava vanimaks nimeks oli Willase tänav (1875), mis tulenes selle ja Wismari tänava nurgamaja omaniku talupoeg Karl Willase (ka Wilas) perekonnanimest. Hiljem (1885) on see nimi saanud moonutatud kuju – Willari tänav (saksa keeles Willarstrasse või Willertstrasse, vene keeles Виллертская улица, Виллардская улица), sest nähtavati arvati, et tänava nimi tuleneb Koidu tänaval elanud kinnisvaraomaniku Johann Christian Willerti nimest. Viimasel ei olnud aga tänava rajamisega mingit seost, sest endisest Willerti krundist viidi tänav läbi alles 20. sajandi algul. 27. juunil 1950 sai tänava nimeks Joosep Laari järgi Joosep Laari tänav ehk Laari tänav.
18. oktoobril 1991 sai tänav oma endise nime tagasi.
Küttkärbes

Küttkärbes (Laphria) on perekond röövkärblasi.
Küttkärbsed on meie suurimad röövkärblased.
Maailmas on selles perekonnas 240 liiki, Euroopas 19.
Joseph-Louis Lagrange

Mälestuse jäävustamine

Tema järgi on nimetatud asteroid 1006 Lagrangea, tänav Pariisi 5. ringkonnas ja Torinos ning kuukraater Lagrange.
Samuti on ta nimi koos 72 teise Prantsuse teadlase, inseneri ja matemaatikuga graveeritud Eiffeli tornile.
Võnnu kreis

Võnnu Poola-ajal 1566−1621

Võnnu ala kuulus Liivi sõja ajal ühena neljast distriktist Üle-Väina hertsogkonna koosseisu. 1582. aastal muudeti see presidentkonnaks ja 1598. aastal vojevoodkonnaks. Selline korraldus jäi püsima Rootsi vallutuseni 1621. aastal. Ametlikult läksid Daugava jõest põhja poole jäänud alad Rootsile Altmargi vaherahuga 1629. aastal.

Võnnu-Valga kaksikkreis 1796−1888

Pärast Katariina II surma tühistas tema poeg keiser Paul I 1796. aastal asehalduskorralduse. 1783. aastal Võnnu kreisi aladest omaette kreisiks eraldatud Valga liideti nüüd taas Võnnuga Võnnu-Valga kaksikkreisiks. Selline korraldus kehtis 1888. aastani, mil Võnnu ja Valga eraldati omaette maakondadeks. Võnnu-Valga piirnes põhjas Tartu-Võru kaksikkreisiga, idas Vitebski kubermanguga (1796−1802 Valgevene kubermanguga) ja läänes Riia-Volmari kaksikmaakonnaga.
Tartu ülikooli audoktor

Järgnev on loetelu Tartu ülikooli audoktoritest. 
Märgitud on audoktoriks valimise aasta ja eriala.
Johann Ignatius

Johann Ignatius (25. märts 1719 Kambja – 1. september 1774 Märjamaa) oli eesti vaimulik.
Õppis Tallinna toomkoolis. Immatrikuleerus Halle Ülikooli 17. augustil 1741, oli kohal aastani 1744, õppides tasuta, töötas samal ajal õpetajana. Märjamaa kirikuraamatu järgi teenis ja täitis seal meetrikat juba novembrist 1746. Ordineeriti õpetajaks 4. märtsil 1747 (ametlikult Kullamaa Püha Johannese koguduse adjunktõpetajaks).
Oli Märjamaa Maarja koguduse (kutsuti õpetajaks 11. juulil 1747) aastatel 1747–1774. Maa-Lääne praostkonna abipraostiks sai 19. veebruaril 1764, praostiks 19. juunil 1768. Samal aastal sai ta ka apellatsioonikohtu liikmeks.

Isiklikku

Tema isa oli Kambja koguduse köster Ignatsi Jaak. Johann Ignatius oli kaks korda abielus, esimese naise isa oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja Carl Friedrich Hasselblatt. Poeg Johann Friedrich Ignatius oli Vigala Maarja koguduse õpetaja, pojapoeg Georg Friedrich Ignatius oli Käina Martini koguduse õpetaja.
Tammiku tänav (Rakvere)

Tammiku tänav on tänav Rakveres. See on saanud nime Rakvere tammiku järgi.
Tänava pikkus on 1632 meetrit. Tänav asub Rakvere Vallimäe oosi kaguküljel, piirkonnas, kus lääne pool paikneb Rakvere tammik ja ida pool Palermo mets. Tänav saab alguse Rakvere Vanalinna linnaosast Juhan Kunderi tänavalt ja kulgeb lõuna suunas läbi Tammiku linnaosa. Tänava lõunaosa on Taaravainu ja Palermo linnaosa piiriks. Tänav lõpeb Pärnu–Rakvere–Sõmeru maantee Tõrma ringteel, ristudes enne Õie ja Taara tänavaga.
Tammiku tänava alguses asub Juhan Kunderi mälestussammas. Kinnistule Tammiku 13 ehitati 1893. aastal Rakvere vallamaja puithoone, mis 1996. aastal ehitati ümber hotelliks Villa Theresa.
Tänava teenumber on 6630135.
Vello Jaakon

Vello Jaakon  (sündinud 15. detsembril 1936 Tartus) on eesti põllumajandustegelane.
1961. aastal lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomia eriala.
1970. aastatel töötas ta Põlva rajooni põllumajandusvalitsuse peaagronoomina ja kolhoosi "Koit" peaagronoomina.
Aastatel 1983–1991 oli ta Põlva kolhoosi esimees.
1990. aastatel töötas ta Põlva Maavalitsuse majandusosakonna põllumajandustalituse peaspetsialistina.
Ta kandideeris 1999. aasta Riigikogu valimistel Isamaaliidu nimekirjas, kuid ei osutunud valituks. 
2011. aastal võitis ta eriauhinna Põlva Talurahvamuuseumi IX kodu-uurimistööde võistlusel kodu-uurimuslike töödega "Põlvamaa – 60" ja "Maaelu Eestis 1945–2010 (Mammaste)"
Kuninglik Kaunite Kunstide Akadeemia

Kuninglik Kaunite Kunstide Akadeemia, ka Kuninglik Kunstiakadeemia (rootsi keeles Kungliga Akademien för de fria konsterna) on üks Rootsi kuninglikest akadeemiatest.
Kuninglik Kaunite Kunstide Akadeemia asutati riigitegelase Carl Gustaf Tessini eestvedamisel aastal 1735. Akadeemia algne eesmärk oli edendada maali, skulptuuri ja arhitektuuri arengut Rootsis, sealhulgas koolitust. Aastal 1978 eraldus seni akadeemia koosseisus tegutsenud kunstialane õppeasutus iseseisvaks kõrgkooliks Kungliga Konsthögskolan.

Liikmeskond

Akadeemial on praegu (2013. aasta juuli seisuga) 156 liiget, sealhulgas 109 rootsi liiget ja 25 välisliiget. Lisaks veel 20 auliiget ja 2 kuninglikku liiget.
Jakuudi ANSV Ministrite Nõukogu

Jakuudi ANSV Ministrite Nõukogu, lühemalt Jakuudi ANSV MN; kuni 1946 Jakuudi ANSV Rahvakomissaride Nõukogu (vene keeles Совет Министров Якутской АССР) oli Jakuudi ANSV täidesaatev ja korraldav võimuorgan.
Jakuudi ANSV MN (kuni 1946 Jakuudi ANSV RKN) eksisteeris aastatel 1922–1990.
Suurrüdi

Suurrüdi ehk suurrisla (Calidris canutus) on kurvitslaste sugukonda kuuluv lind.
Eestis on ta harilik läbirändaja.
Suursadam

Suursadam (saksa keeles Tiefenhafen, rootsi keeles Djuphamn, mõlemad vabatõlkes "süvasadam") on sadam Hiiumaa kirdeosas. See asub umbes 10 km Kärdlast kagu-ida pool, praeguse Suuresadama küla maa-alal, Hiiumaa vallas.
Suursadamasse saavad siseneda kuni 35 meetrit pikad ja kuni 2,8-meetrise süvisega laevad. Põhiliselt kasutavad sadamat kalalaevad ja lootsilaev.
Laevaga sissesõidul on oluline õigesti läbida Püssirahusilm, vältides muuhulgas Kakralaidu ning Paerahu ja Püssirahu madalat; viimased kaks jäävad allapoole merepinda.

Ajalugu

Suursadamat mainitakse esmakordselt nimeta sadamakohana 1570. aastast pärineval merekaardil. Nimega on seda mainitud 1593. aastal Sääre sadamana (Serle ham).
1580. aastatel lasi rootsi feldmarssal ja Õunaku mõisnik Hans Wachtmeister ehitada Suursadamasse sadamasilla.
Sadam sai peatselt tuntuks mitte ainult rahvusvahelise sadamana (1638. a. loodi sinna tollipunkt), vaid ka kohaliku tööstuskeskusena. Juba ammustest aegadest Hiiumaal toiminud laevaehitus koondus sadama ligidusse. Veel enne 16. sajandi lõppu hakati Suursadamas ka lupja põletama. 1680. aastatel oli seal elling, sepikoda ja köiepunumistöökoda.
17.–19. sajandini oli Suursadam rahvusvaheliselt tuntud laevaehituskeskus, seejärel hakkas tema tähtsus hääbuma. Esimese vabariigi algaastail ehitati seal viimased suured laevad, kalalaevade ehitus lõppes vahetult pärast nõukogude võimu tulekut. Ka Suursadama tähtsus sadamana kahanes ning tema positsiooni võtsid üle 19. sajandil ehitatud sadamad Kärdlas ja Heltermaal. Aastatel 1952–1959 asus Suursadamas veel kalakombinaat ja aastatel 1961–1966 kohaliku kalurikolhoosi keskus.
Tänapäeval on Suursadamas alles vaid laevaremonditöökojad ja kalavastuvõtupunkt.
Suursadamas ehitatakse muuhulgas halulaeva.
Laine Randjärv

Töö

Laine Jänes töötas Tartus Elleri muusikakoolis kooriliteratuuri õpetajana ja kontsertmeistrina. Ta on olnud Eesti Muusikaakadeemia Tartu filiaali juhataja (1997–1998) ja Vanemuise kontserdimaja direktor (1998–2002).
Ta on olnud Tartu abilinnapea alates 2002 Andrus Ansipi juhitud Tartu linnavalitsuses. 23. septembrist 2004 tõusis ta Tartu linnapeaks pärast seda, kui Ansip sai majandusministriks. Tartu linnapea kohalt lahkus Jänes 2007, kui sai kultuuriministriks.
16. oktoobril 2005 toimunud kohalikel valimistel juhtis Jänes Reformierakonna Tartus taas võidule, kogudes ise 4025 häält, mis oli üle Eesti 3. tulemus, suurim väljaspool Tallinna ja suurim Reformierakonnas. Valimiste tulemusena kaotas Reformierakond Tartu linnavolikogus 4 kohta, kuid jäi suurimaks jõuks ja jätkas koalitsioonis Keskerakonnaga.
Ta valiti XI Riigikogusse. Ta kogus 9303 häält, mis oli 3. tulemus Eestis pärast Andrus Ansipit ja Edgar Savisaart . 5. aprillist 2007 kuni 6. aprillini 2011 ametis olnud Andrus Ansipi teises valitsuses oli ta kultuuriminister. Tema asendusliige ministriksoleku ajal oli Helmer Jõgi.
Ta kandideeris 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Eestis ja kogus 718 häält.
14. septembril 2018 valiti Randjärv SA Eesti Kontsert juhatuse liikmeks, kuid peagi see otsus tühistati.
12. veebruaril 2019 valis Viimsi vallavolikogu Randjärve Viimsi vallavanemaks.

Isiklikku

Tema isa on geodeesiateadlane Jüri Randjärv.
Ta oli 22 aastat abielus Viljar Jänesega ja neil on kaks tütart. Alates 2007. aasta suvest elavad nad eraldi ning otsustasid abielu lahutada. "Kuigi lahutus on väga halb lahendus, on see mõnikord vist halbadest lahendustest parim," ütles Laine Jänes Õhtulehele.
Elizabeth Gilbert

Elizabeth M. Gilbert (sündinud 18. juulil 1969 Waterbury, Connecticut) on USA kirjanik.

Muud

Aastal 2010 valmis Elizabeth Gilberti romaani "Söö, palveta, armasta" põhjal film "Söö, palveta, armasta. Filmi lavastas Ryan Murphy, peaosades olid Julia Roberts ja Javier Bardem.
Mägikiur

Süstemaatika

Liigi kirjeldas 1758. aastal Karl Linné. Varem käsitleti liikide kolmikut, millesse kuulusid mägikiur, randkiur ja leetkiur (Anthus rubescens), ühe liigina Anthus spinoletta.

Levila

Mägikiur on levinud mäestikes Lõuna- ja Kesk-Euroopast ja Aasia lõunaosast kuni Hiinani. Mägikiur rändab lühikest maad.
Eestis kohati mägikiuru esmakordselt 2009. aasta veebruaris Tallinnas Koplis Paljassaare lahe ääres.

Välimus

Sarnaneb randkiuruga, ja varem käsitleti viimast mägikiuru alamliigina. Hundsulestikus alapool roosakas, triibustusega külgrinnal ja kehakülgedel. Puhkesulestikus sarnaneb ta väga randkiuruga, siis eristavad teda randkiurust natuke heledam ülapool, selgem kulmutriip ja valgem tiivavööt. 
Kutsehüüd on venitatud siit, ka iits või iits trüt. Laul sarnaneb nii sookiuru kui randkiuru omaga.

Elupaik

Asustab pesitsusajal mäenõlvade alpiniite ja kõrgtasandikke ülalpool metsapiiri, sageli vee lähedal. Talveks liigub madalamale, tegutsedes siis mererandades, järvekallastel, märgaladel ja üleujutatud põldudel.

Pesitsemine

Mägikiur pesitseb aprillist juunini, üks kuni kaks korda aastas.

Toitumine

Toitub peamiselt putukatest, ka ussidest ja tigudest.
Jevgeni Zamjatin

Jevgeni Ivanovitš Zamjatin (vene keeles Евгений Иванович Замятин; 1. veebruar 1884 Tambovi kubermang, Lebedjanin – 10. märts 1937 Pariis) oli vene kirjanik. Tema ainus romaan, düstoopia "Meie" on ka tema kuulsaim teos.
Zamjatini isa oli õigeusu vaimulik, ema oli klaverimängija.
1893–1896 õppis Zamjatin Lebedjanski gümnaasiumis, pärast seda Voroneži gümnaasiumis, mille lõpetas 1902 kuldmedaliga. Koolis hiilgas ta vene keele alal, seevastu matemaatikas ei saanud ta alati häid hindeid. Kangekaelsusest astus ta Peterburi Polütehnilise Instituudi laevaehitusteaduskonda.
1906. aastal sai Zamjatinist bolševik ning ta hakkas osalema tudengite revolutsioonilises tegevuses. Nii tutvus ta ka oma tulevase naise Ljudmila Ussovaga (1883–1965). 1905. aasta suvel, pöördudes Egiptusest tagasi Odessasse, oli ta tunnistajaks ülestõusule soomuslaeval Potjomkin. 1906 Zamjatin vahistati ja saadeti tagasi Lebedjaninisse. Kuigi tal keelati instituuti lõpetada, põgenes Zamjatin ikkagi Peterburi ja lõpetas ebaseaduslikult instituudi.
Maailmasõja ajal esines Zamjatin internatsionalistlike sõjavastaste üleskutsetega. Selle eest ta vahistati, mõisteti 1914 kohtus süüdi ja saadeti asumisele Kemi. 1916. aasta märtsis ta saabus asumiselt ja komandeeriti kohe Suurbritanniasse, kus ta Newcastle'is, Glasgow's ja Sunderlandis töötas Venemaale määratud jäälõhkujate ehitusel. Zamjatin oli üks jäälõhkuja Svjatoi Aleksandr Nevski peamisi projekteerijaid. Pärast Oktoobrirevolutsiooni sai see jäälõhkuja nime Lenin.
1920 valmis Zamjatinil romaan "Meie". See oli tema ainus romaan ja tänapäeval ongi Zamjatin tuntud peamiselt selle teose tõttu. Romaan oli üks esimesi, mille avaldamise Glavlit keelustas. See ilmus alles 1924 New Yorgis inglise keeles. 1929 ilmus "Meie" vene emigrantlikes väljaannetes lühendatud kujul. NSV Liidus tõi see endaga kaasa kriitikatulva, mistõttu Zamjatin astus välja NSV Liidu Kirjanike Liidust ja tal sisuliselt keelati oma teoste avaldamine.
1931. aastal sai Zamjatin Stalini loa Nõukogude Liidust lahkumiseks ja asus elama Pariisi. Juba emigrandina taastati 1934 tema liikmesus NSV Liidu Kirjanike Liidus ja 1935 osales ta kirjanike antifašistlikul kongressil NSV Liidu delegatsiooni koosseisus. 1937. aastal suri ta südamerabandusse.

"Meie"

Romaani "Meie" tegevus leiab aset totalitaarses tulevikuühiskonnas nimega Ühtne Riik, mille juht Heategija pakub alamatele turvatunnet ja heaolu, kuid mitte vabadust. Kõigil riigi elanikel on nime asemel number, peategelasest matemaatiku ja inseneri number on D-503.
Kirjaniku kodumaal avaldati romaan esmakordselt alles ajakirjas Znamja, 1988, nr 5–6, eesti keeles 2006.
"Meie" mõjutas George Orwelli "1984" ja Aldous Huxleyt "Hea uue ilma" kirjutamisel.
Edward Sharpe and the Magnetic Zeros

Edward Sharpe and the Magnetic Zeros on Californiast Los Angelesest pärit USA bänd, mille eesotsas on power pop bändi Ima Robot laulja Alex Ebert. Bändi stiiliks on peamiselt alternatiivrokk ja indie rock. Täiskoosseisuga astuti esimest korda üles 18. juulil 2007 West Hollywoodis Californias klubis The Troubadour. Bändi esimese täispika albumi "Up From Below" avaldas digitaalselt 7. juulil ja füüsiliselt 14. juulil 2009 Community Records. Teine album "Here" ilmus 29. mail 2012.