google/wiki40b huggingface dataset:
Guanabara laht

Guanabara laht (portugali keeles Baía da Guanabara) on ookeanilaht Brasiilia kaguosas Rio de Janeiro osariigis.
Lahe läänekaldal asub Rio de Janeiro linn, idakaldal Niterói ja São Gonçalo.
Guanabara laht on suuruselt Brasiilias teine, selle pindala on 412 ruutkilomeetrit. Laht on 31 kilomeetrit pikk ja kõige laiemas kohas 28 kilomeetrit lai. Lahe suue on vaid 1,5 kilomeetrit lai.
Lahes asub üle 130 saare. Paljud neist on mandriga silla abil ühendatud.
Lahe nimi tuleb aborigeenide tupi keelest, kus gua tähendab lahte, järelliide na tähendab 'sarnane' ja para tähendab merd.
Esimesed eurooplased jõudsid lahte 1. jaanuaril 1502. See oli Portugali maadeavastajate Gaspar de Lemose ja Gonalo Coelho ekspeditsioon, mis andis lahele nimeks Ria de Janeiro, sest sel ajal tähistas portugali keeles sõna ria lahte. Hiljem aeti see segamini sõnaga rio, mis tähendab jõge, ja lahe kaldale asutatud linn sai nimeks Rio de Janeiro.
Tükk aega ei asutanud eurooplased lahte oma tugipunkti, kuigi see oli nii meresõidu kui sõja mõttes selleks suurepärane koht. Alles 1555 jõudis sinna hugenotist admiral Nicolas Durand de Villegaignon, kes asutas seal Prantsusmaa kõigi aegade esimese koloonia Prantsuse Antarktika. 1563 vallutas Portugal selle ja võttis enda valdusse. Portugal tekitas lahest peaaegu vallutamatu merekindluse.
Tänapäeval ületab lahe 13,29 km pikkune Rio-Niteri sild, mille alt võivad läbi sõita kuni 72 m kõrgused laevad. Lahes on tihe paadi- ja laevaliiklus, sealhulgas sõidab seal palju parvlaevu.
Mõnelgi pool on lahte täidetud, et laiendada selle kaldal olevaid asulaid. Sealhulgas on lahe arvel täidetud pinnal koguni lennujaam (Santos Dumont (IATA: SDU, ICAO: SBRJ)).
Minevikus ümbritsesid lahte troopilised metsad, liivarannad ning imeliku kujuga kaljud ja mäed. Kõik see tegi lahe ja selle kaldal asuvad linnad tähtsaks turismisihtkohaks.

Keskkonnakahjustused

Viimastel aastakümnetel on lahe elukeskkond tugevalt kahjustada saanud ja seda loetakse üheks kõige saastatumaks piirkonnas Brasiilia rannikul. Seda on põhjustanud metsatustamine, linnastumine ning kanalisatsioonist, prügist ja naftaleketest tulenev reostus. Suurimad naftareostused olid aastatel 1975, 1997 ja 2000. Eriti halvasti on läinud mangroovimetsadel. 2000 lekkis naftajuhtmest lahte 1300 m³ naftat, mis hävitas kogu mangroovimetsade ökosüsteemi. Puud surid ning tänapäeval on nende asemel paks lehkav must muda, mille seest turritavad välja puuköndid. Kunagine mangroovimetsade ala on tänapäeval elutu ja mangroovide omapära tõttu ei saa seda ala ka muuks otstarbeks kasutusele võtta.
Egidijus Juška

Egidius Juška (sündinud 12. märtsil 1975 Vilniuses) on endine Leedu jalgpallur.
Ta on mänginud ka kaks korda Eesti klubis: 2000 FC TVMK ja 2004-2005 FC TVMK.
Ta mängis Leedu jalgpallikoondises.
Alfonso Arau

Alfonso Arau (sündinud 11. jaanuaril 1932 Méxicos) on Mehhiko näitleja ja režissöör.
Lääne Maakohus

Lääne Maakohus oli Eesti Vabariigi esimese astme kohus aadressidel Haapsalu, Sadama tänav 21 ja Kärdla, Põllu tänav 17.
Lääne Maakohus loodi 24. mail 1990, kui Haapsalu Rajooni Rahvakohus nimetati vastavalt ümber.
1. jaanuaril 2006 liideti Lääne Maakohus Pärnu Maakohtuga.

Kohtu koosseis

1990. aastal töötas kohtus kaks kohtunikku, kaks istungisekretäri, kaks kohtutäiturit, kantselei juhataja, sekretär-masinakirjutaja, tõlk, koristaja.
Kohtu esimeheks oli Maie Kram, kes 1990. aasta lõpus läks tööle Eesti Vabariigi Ülemkohtusse. Tema asemel sai kohtu esimeheks Aita Rajavere. 1991. aastal tuli tööle kohtunik Allar Jõks, 1992–1995 oli ta kohtu esimeheks ja lahkus tööle Tallinna Ringkonnakohtusse. 1993 tuli tagasi kohtunik Maie Kram ja 1995. aasta maikuust kuni 2003. aasta lõpuni töötas ta kohtu esimehena. Alates 9. veebruarist 2004 töötas kohtu esimehena Piia Jaaksoo.
Bergamotiõli

Tarvitamine soolegaaside vastu

Bergamotiõli kasutatakse soolegaaside vastu. Tarvitamisviisid on üldmassaaž õliga, kõhu masseerimine või määrimine õliga, kuum mähis ja jalavann. Ägedate soolegaaside korral soovitatakse kuuma mähist või kõhu massaaži kaks korda päevas. 
Jalavanni puhul tuleb võtta 3 või 4 tilka bergamotiõli ning segada piima, koore või veega ja saadud segu lisada vanniveele. 
Kõhumassaaži puhul tuleb võtta 5 ml külmpressi oliiviõli, millesse tuleb tilgutada 3 tilka bergamotiõli. Masseerimine toimub päripäeva. Masseeritav peab lõdvestuma ja laskma õlil rahulikult imenduda. 
Alternatiivid bergamotiõlile soolegaaside puhul on piparmündiõli, apelsiniõli ja bensoeõli.

Hoiatused

Koos alkoholiga võivat bergamotiõli tekitada kurvameelsust.
Bergamotiõliga ei tehta päikesevanne, sest ta sisaldab 5-metoksüpsoraleeni, mis teeb naha päikesevalguse suhtes tundlikuks.
Earl Grey tee joomine väga suurtes kogustes võib blokeerida kaaliumi imendumise sooltes.

Kasutamine peavalu vastu

Aroomterapeut Valerie Ann Worwood soovitab hirmuga segatud ängistuse (kaasnevad muretsemine, juurdlemine, rahutus, halb eelaimus või paranoia) puhul segu, milles on 15 tilka bergamotiõli, 5 tilka lavendliõli ja 10 tilka geraaniumiõli. Allasurutud ärevuse (kaasneb närvilisus, keskendumisvõimetus, ärrituvus, unetus või krooniline kurnatus) korral soovitab ta segu, milles on 10 tilka neroliõli, 10 tilka Otto roosiõli ja 10 tilka bergamotiõli. Nende segudega võib masseerida, neid võib lisada vanniveele, koos auruga sisse hingata või soe või külm mähis pea peale asetada.

Kasutamine nohu puhul

Nohu vastu kasutatakse bergamotiõli nina ümber määrituna või auruinhalatsiooni teel.
Jõgeva lipp

Jõgeva lipp on Jõgeva maakonnas asuva Jõgeva linna lipp.
Lipp on kinnitatud novembris 1994.

Lipu kirjeldus

Jõgeva linna lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis koosneb neljast võrdse laiusega horisontaalsest värvilaiust: kollane, roheline, kollane, roheline.
Lipu laiuse ja pikkuse vahekord on 7:11 ning normaalsuurus 105 × 165 cm.
Sõrmuste isand: Kuninga tagasitulek

Sisu

Peale Helmi süviku lahingut, saab Gandalf ootamatult teada Sauroni plaanist rünnata Minas Tirith´it, Gondori pealinna, et Aragornist ei saaks Gondori kuningat ja elimineerida võimalik oht Gondori armee poolt. Koos Pippiniga linna jõudes leiab ta eest hullumeelse kojaülema Denethori, kes keeldub Rohanilt abi palumiseks märgutulesid süütamast ja linna kaitset lahinguvalmidusse seadmast. Kui Sauroni väed linna piiramisrõngasse võtavad, peab Gandalf ise asuma juhtima linna kaitsjaid ja lootma, et Rohanist jõuab abi kohale enne, kui linn langeb. Peale raskeid kaitselahinguid ja Rohani abi saabumist jääb linn vallutamata ja Rohani ja Gondori ühendvägi marsib Mordori juurde, Musta Värava ette, et anda viimane lahing Sauroni vastu ja loota samal ajal, et see laseb Frodol oma ülesande täita ja hävitada Ühe Sõrmuse.
Bahama

Asend

Riik asub Kariibi meres paiknevatel Bahama saartel, kuhu kuulub umbes 700 korallsaart ja ligi 2000 korallrahu. Saarestik asub Põhja-Ameerika mandri lähedal, Florida poolsaarest kagu pool ja Kuuba saarest põhja pool.

Ajalugu

Arvatavasti maabus Kolumbus 1492. aastal Ameerikat avastades Bahamale kuuluval San Salvadori saarel. Tollal elasid saartel taino indiaanlased.
1718. aastal sai Bahamast Suurbritannia valdus. 1964. aastal sai omavalitsuse ja 1973. aastal kuulutati iseseisvaks riigiks.

Rahvastik

85% elanikest on mustanahalised neegerorjade järeltulijad, 12% on valgenahalisi. 
Kaks kolmandikku rahvastikust elab New Providence'i saarel, ülejäänud kolmandikust pool Grand Bahama saarel.
Saared olid hõredalt asustatud kuni 18. sajandi lõpuni, mil Ameerika iseseisvussõja järel anti tuhandetele Briti krooni toetanutele hüvitisena maad. Paljud uusasukad olid pärit USA lõunaosariikidest ja tõid endaga kaasa mustanahalised orjad. 19. sajandi keskel oli rahvaarv 27 000 ja 20. sajandi alguses 53 000. Sajandi keskel hakkas rahvaarv märkimisväärselt suurenema ning oli 1990. aastaks juba 255 000 ja 2010. aastaks 351 000.
Bahamalased on väga religioossed inimesed. Peamine usund on kristlus (suuremad rühmad on baptistid, anglikaanid ja katoliiklased).
Moržovets

Moržovets (vene keeles Моржовец) on saar Valges meres Mezeni lahe suudmeosas.
Ovaalse saare pindala on 110 km², mis mere mõjul väheneb. Saare loodetipus on tuletorn. Saarest ida ja kagu poole on madalad. Taimestik on iseloomulik tundrale.
Moržovetsi saar kuulub Venemaale. Saarel on kalurite küla.
Sompa kaevandus

Sompa kaevandus oli põlevkivikaevandus Ida-Virumaal Sompa linnaosa juures. Kaevandus oli kasutusel 1948–1999.
Tegemist oli allmaakaevandusega. Pärast kaevanduse sulgemist on kaevanduskäigud täitunud veega.
Kaevanduse peahoone on võetud arvele kultuurimälestisena. See on ainuke Eestis olev kaevanduse peahoone, mis on kaitse alla võetud.
August Gailit

August Georg Gailit (9. jaanuar 1891 Sangaste lähistel – 5. november 1960 Örebro, Rootsi) oli eesti kirjanik. Ta kirjutas fantaasiaküllaseid romaane, novelle ja följetone.

Elukäik

Gailit sündis Valgamaal Sangaste mõisa läheduses Kuiksillal. Üles kasvas ta Laatre mõisas. Alates 1899. aastast õppis ta Valgas läti kihelkonna- ja linnakoolis, aastatel 1905–1907 Tartu linnakoolis.
Aastatel 1911–1914 töötas ta ajakirjanikuna Lätis, aastast 1916 Tallinna Teataja toimetuses, 1917–1918 Postimehe toimetuses. Ta võttis osa Vabadussõjast sõjaväeametnikuna ja sõjakirjasaatjana. Aastatel 1922–1924 elas ta Saksamaal, Prantsusmaal ja Itaalias ning seejärel kutselise kirjanikuna Tartus, hiljem Tallinnas. Aastatel 1932–1934 oli ta Vanemuise direktor.
Aastal 1944 põgenes Gailit koos perekonnaga Rootsi, kus ta elukohaks sai Örebro lähistel olev Ormesta mõis. Suri 5. novembril 1960 ja tuhastatud põrm on maetud Örebro põhjakalmistule. Matusetalitus toimus 13. novembril Örebro Olaus Petri kirikus. Hauakivi (kus leegitseva Tallinna silueti alla on kirjutatud "Üks leegitsev süda / üle rahutu vee") kujustas E. Raudsepp.
Gailit kuulus kirjanike rühmitusse Siuru. Tallinna Kirjanike Ühingu juhatuse liige. Alates 1945 Välismaise Eesti Kirjanike Liidu liige.

Isiklikku

Gailit oli aastast 1932 abielus operetinäitlejanna Elvi Vaher-Nanderiga (1898–1981). Ainsa lapsena sündis 1933 tütar Aili. Tema õe Anna abikaasa oli õigusteadlane ja poliitik Rein Eliaser, õepoeg Rein Eliaser oli jurist ja ajakirjanik, õetütar Rutt Eliaser oli jurist ja kirjanik.

Looming

Gailiti varane, rohke erootilise ainega proosa on fantaasiaküllane, selle situatsiooni- ja karakterikujunduses liituvad drastiline ja naljakas; valdab uusromantiline laad (romaanid "Muinasmaa" (1918) ja "Purpurne surm" (1924) ning novellikogud "Saatana karussell" (1917) ja "Rändavad rüütlid" (1919)). Samast ajast pärinevad vaimukad kultuurikajalised följetonid (kogu "Klounid ja faunid" (1919)).
1920. aastatest pärinevad novellikogud "Vastu hommikut" (1926) ja "Ristisõitjad" (1927). Romantilistes novellides "Toomas Nipernaadi" (1928; film "Nipernaadi" (1983)) on tegelaskujud senisest realistlikumad ja lüürilisemad, Gailiti loomingule tunnuslik grotesksus on neis mahenenud. Romaan "Isade maa" (1935) kujutab Vabadussõda.
Romantilise ja realistliku kujutusviisi ühendamise süvenevat isikupärastumist tunnistavad romaanid "Karge meri" (1938; film 1981), "Ekke Moor" (1941) ja "Leegitsev süda" (Vadstena 1945). Romaanis "Üle rahutu vee" (Göteborg 1951) ja mitut proosažanri ühendavas teoses "Kas mäletad, mu arm?" (3 köidet; Lund 1951–1959) kajastub kodumaa kaotamise traagika.
August Galit joonistas ka karikatuure. Tema karikatuure avaldati 1913. aastal ajakirjas Sarjaja.
Folktroonika

Folktroonika (inglise keeles folktronica) on elektroonilise muusika (eriti electronica) ja pärimusmuusika elemente ühendav muusikažanr.
Ida-Virumaa Tatari Kultuuriselts

Ida-Virumaa Tatari Kultuuriselts on Eesti tatarlaste organisatsioon. Organisatsiooni kontor asub Jõhvis aadressil Hariduse tänav 6. Organisatsiooni juhatuse esimees on Rinat Garifullin.
Organisatsioon asutati 14. juunil 1995.
Gerard Deulofeu

Gerard Deulofeu Lázaro (sündinud 13. märtsil 1994 Riudareneses) on Hispaania jalgpallur. Ta mängib Premier League'i klubis Watford. Tema mängupositsioon on ründaja, kuid ta võib mängida ka äärepoolkaitsjana mõlemal äärel.
Ta alustas klubikarjääri kodumaal Barcelonas, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2003. aastal. Debüüdi klubi esindusmeeskonnas tegi ta 2012. aastal.
2013. aasta juulis läks ta laenule Inglismaa kõrgliiga klubisse Everton. Hooajal 2013–14lõi ta Inglismaa kõrgliigas kolm väravat. Hooaja 2014–15veetis ta laenul Hispaania kõrgliigas Sevilla, misjärel mängis järgmise poolteist aastat taas Evertoni ridades. Hooaja 2016–17 mängis ta laenul Itaalia kõrgliigas Milan. Hooaja 2017–18 esimesel poolel mängis ta taas Barcelonas ning lõi 21. oktoobril mängus Málaga vastu oma esimese värava Barcelona ridades.
2018. aasta jaanuaris läks ta laenule Watfordi. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas 5. veebruaril, kui Chelsea alistati koguni 4:1. 2018. aasta juunis sõlmis ta Watfordiga püsiva lepingu.
2012. aastal tuli Deulofeu Hispaania kuni 19-aastaste koondisega omavanuseliste Euroopa meistriks. Ta lõi turniiril kolm väravat ja valiti turniiri parimaks mängijaks. Debüüdi Hispaania jalgpallikoondises tegi ta 30. mail 2014 sõprusmängus Boliivia jalgpallikoondise vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 28. märtsil 2017 sõprusmängus Prantsusmaa vastu.
Lubbert von Varssem

Lubbert von Varssem (ka Lübbert von Forssem; surnud 1471) oli Liivi ordu maamarssal.
Lubberti vanemaid pole teada, kuid ta kuulus Varssemi suguvõsa Kaldenhofi liini ja pärines seega Marki krahvkonnast Hammi linna lähedalt Kaldenhofist. Tema suguvõsa kuulus krahvkonna keskaadli hulka. Veel üks tema sugulane, Frank von Varssem, oli 15. sajandi esimesel poolel olnud Miitavi komtuur.
Varssemit on 1451. aastal mainitud orduvennana Viljandis, 1453 oli ta samas kumpan. 1456. aastal tõusis ta viimaseks Võnnu foogtiks, viis aastat hiljem oli ta Aizkraukle komtuur. 1462. aastal sai temast Kuldīga komtuur, tõustes seega ordu juhtkonda, ordumeistri lähemasse nõukokku ehk siseringi. Ta oli üks olulisemaid ordusisese reformi toetajaid ning kui uuendusmeelsest Johann Wolthus von Hersest sai ordumeister, tõusis ta maamarssaliks. Paraku oli enamik teisi käsknikest ordureformi vastu ja Herse plaanid kukkusid peagi läbi, ta tagandati, vangistati ja lõpuks tapeti. Varssem seda siiski ei näinud, sest ta suri juba enne Herse kukutamist, kas juuni lõpus või juuli alguses 1471.
ESTDCU

ESTDCU (lühend sõnadest: Estonian Digital Camo Uniform 'eesti digitaalse maskeeringuga vorm') on Eesti kaitseväes ja Kaitseliidus alates 2010ndate algusest kasutatav välivormiriietus.
Digitaalse maskeerimismustri väljatöötamist alustati 2005. a. Esialgne versioon oli pisut heledama tooniga ja seda valmistati piiratud kogus. Heledama tooniga mustriga vormikomplektide partii anti 2008. a paiku peamiselt kaitseliidu kasutusse. Kaitseväes mindi täielikult üle uuele välivormiriietusele 2011–2012. a. Lisaks mustrile uuendati ka vormi lõiget.
Maskeerimismustrist on olemas metsamaastiku- ja kõrbe versioonid.
Irwin Shaw

Irwin Shaw (27. veebruar 1913 New York – 16. mai 1984 Davos) oli USA kirjanik.
Eesti keeles on 1969. aastal ilmunud Irwin Shaw romaan "Noored lõvid" ("The Young Lions" (1948).
Dala hobune

Dala hobune (rootsi keeles Dalahäst) on üldjuhul puidust meisterdatud hobusekuju. Traditsiooniliselt on see punast värvi ning kaunistatud erksavärviliste detailidega. Kuigi kaunistatud puidust hobuseid on varemgi tehtud, toodeti esimesed Dala hobused Rootsis Dalarna läänis Nusnäsi külas, mille järgi kuju ka nime on saanud. Tänapäevalgi võib seal näha, kuidas hobusekujusid nikerdatakse ning värvitakse .

Ajalugu

Esimene vabrik Grannas A. Olssons Hemslöjd AB loodi 1922. aastal . Selle asutaja oli Nusnäsi külas elanud Grannas Anders Olsson, kes pere vanima lapsena puuhobuste nikerdamise traditsiooni üle võttis. 
Teine kauaaegne tootja on vabrik Nils Olsson Dalahäst . Vabriku alguseks võib pidada aastat 1928, kui Grannas'i nooremad vennad Nils ja Jannes Olsson laenasid 400 riigitaalrit ning ostsid lintsae iseseisva töö alustamiseks, kuna vanem vend abiellus ning kolis välja . 
Mõlemad vabrikud töötavad ka tänapäeval.
Hannes Astok

Hannes Astok (sündinud 25. septembril 1964 Tallinnas) on poliitik, ajakirjanik ja omavalitsustegelane.

Haridus

Hannes Astok on lõpetanud Tallinna 2. Keskkooli 1982, Tallinna 2. Tehnikakooli sideoperaatori erialal 1983 ning Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal 1990.

Töökäik ja tegevus ühingutes

Hannes Astok on E-Riigi Akadeemia arendusdirektor ja ekspert ning arendusjuht Tartu Smart City Labis. 
Astok on töötanud Postimehe uudistetoimetajana 1989–1991, Tartu Linnavalitsuse pressisekretärina 1990–1991, Reklaamibüroo Age-Tartu direktorina 1991–1993, Q-Raadio direktorina 1993–1995, Getz Eesti arendusjuhina 1995–1996, Marketron Konsultatsioonide juhtivkonsultandina 1996–1997, Tartu abilinnapeana 1997–2005 ning E-riigi Akadeemia kohaliku e-valitsemise programmi direktorina 2005–2007. Astok tegutseb e-riigi alastes koolitus-, arendus- ja koostööprojektides nii Eestis kui ka paljudes siirderiikides.
Ta on SA Teaduskeskus AHHAA nõukogu liige ja MTÜ Tartu Rotary Klubi liige.
Astok on Kuku raadio arvamussaate "Keskpäevatund" pikaajaline saatejuht ja saates osaleja.

Poliitiline tegevus

Astok on Eesti Reformierakonna liige alates 1996. aastast. Ta on olnud Tartu Linnavolikogu liige 1996–1997 ja 2011–2013 ning aseesimees 2005–2007 ning Tartu abilinnapea 1997–2005. Ta oli XI Riigikogu liige 2007–2011.

Isiklikku

Tema isa oli mereuurija Villu Astok.
Siegfried Aaslava

Siegfried Johannes Aaslava (1. märts 1899 Tartu – 22. aprill 1957 Tartu) oli eesti usuteadlane.

Haridus

Aaslava õppis Tartu ülikoolis aastatel 1918 ja 1920–1927 usuteadust. 1928. aastal sai ta teoloogiamagistriks. Aaslava oli üliõpilasseltsi Raimla vilistlane.

Teenistuskäik

Osales Vabadussõjas. 1922–1928 oli usuteaduskonna, seminari raamatukogu ja kristliku arheoloogia kabineti asjaajaja, 1928–1929 Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlastegümnaasiumi ja Hugo Treffneri Gümnaasiumi klassikaliste keelte õpetaja. 1929–1931 teaduslik stipendiaat Greifswaldis, Heidelbergis ja Pariisis. 1931–1937 õppeülesande täitja, 1937 dotsent, 1938 adjunktprofessor. 22. jaanuaril 1940 valiti usuteaduskonna dekaaniks. Eesti Entsüklopeedia usuteaduse osakonna abitoimetaja.
NKVD arreteeris ta 1945. aastal, viibis vangilaagris Krasnojarski krais. Eestisse tagasi tuli pärast vabanemist 1955. aastal.
ÖselStuff

ÖselStuff OÜ on pereettevõte, mis on asutatud 2016. aastal. Ettevõte toodab kasemahlajooke, mis sisaldavad vähem suhkruid kui tavapärased karastusjoogid.
Ettevõte turustab oma tooteid nii Eestis kui ka välismaal nimega ÖselBirch. 1. juulist 2016 kuni 6. jaanuarini 2017 viidi läbi tootearenduse projekt koostöös Toidu- ja Fermentatsioonitehnoloogia Arenduskeskusega Tallinnas Euroopa Regionaalarengu Fondi toel. Tootearenduse projekti raames otsiti võimalusi säilitada kasemahla ilma säilitusaineteta ning koostati põhjamaiseid kasemahlajoogi retsepte. 
Öselstuff OÜ alustas tootmist 2017. aasta juulikuus. Tootmise jaoks kogus ettevõte finantsvahendeid ühisrahastusplatvormil Kickstarter, millega koguti toetust 141 toetajalt Eestist, Soomest, Leedust, Rootsist, Saksamaalt, Šveitsist, Suurbritanniast, Lõuna-Aafrika Vabariigist, Ameerika Ühendriikidest, Kanadast ning Singapurist.
Sophia (Gloucesteri printsess)

Sophia, Gloucesteri printsess (Sophia Matilda; 29. mai 1773 Mayfair, Middlesex – 29. november 1844 Blackheath, Kent) oli Briti kuningliku perekonna liige ning kuulus Hannoveri dünastiasse.

Vanemad ja vanavanemad

Printsess Sophia sündis Grosvenor Streetil Mayfairis prints William Henry ja hertsoginna Maria lapsena. Kuna Sophia oli isaliini pidi George II lapselapselaps, sai ta sünnijärgselt tiitli Tema Kõrgus Gloucesteri printsess.

Tema Kuninglik Kõrgus

Kui Sophia vend prints William Frederick 22. juulil 1816 abiellus oma nõo printsess Maryga, andis printsregent talle tiitli Tema Kuninglik Kõrgus. Järgmisel päeval anti sama tiitel ka Sophiale, et tagada talle vennaga võrdne positsioon.
Sophia ei abiellunud kunagi ega saanud lapsi. Ta elas New Lodge'is Winkfieldis Windsori lähistel Berkshire'is, kus ta 29. novembril 1844 suri. Sophia maeti St. George'i kabelisse Windsori lossis.
Illar Pata

Illar Pata (sündinud 4. juulil 1967 Tallinnas) on Eesti molekulaarbioloog.
Lõpetas 1985 Tallinna 44. Keskkooli, 1991 TÜ bioloogiaosakonna, Ph.D. (molekulaarbioloogia, 1996, TÜ), väitekiri "Cloning and characterization of human and mouse ribosomal protein S6-encoding genes". Täiendas end 1997 European Molecular Biology Organization (EMBO) stipendiaadina Rotterdamis Erasmuse Ülikooli rakubioloogia osakonnas, 1997–99 külalisteadurina (järeldoktor) Helsingi Ülikooli biotehnoloogia instituudis, 2003–04 teadurina Columbia Ülikoolis (New York) Rando Allikmetsa laboris. Oli 1991–99 Tartu Ülikooli molekulaar- ja rakubioloogia instituudi (MRI) teadur, 2000–03 TÜ zooloogia ja hüdrobioloogia instituudi vanemteadur, 2004–05 Eesti TA Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi teadur, 2005– TTÜ geenitehnoloogia instituudi molekulaardiagnostika õppetooli erakorraline vanemteadur.
Uurimisvaldkonnad: vähktõve molekulaarsed mehhanismid; kuse-suguelundkonna areng; konditsionaalne ja indutseeritud mutagenees hiires; lentiviirusvektorite arendamine. Uurinud ka ribosoomivalkude ja snoRNA geenide ehitust ning geeniteraapia rakendusi pärilikes silmahaigustes. Ta on avaldanud üle 15 teadustrükise.
Harri Lumi

Harri Lumi (sündinud 7. veebruaril 1933 Tallinnas) on Eesti ettevõtja ja endine Tallinna Linna RSN Täitevkomitee esimees aastatel (1984–1990).

Elulugu

Harri Lumi sündis 1933 Tallinnas, lõpetas 1952. aastal Tallinna 17. Keskkooli ja 1957. aastal TPI ehitusteaduskonnas tööstus- ja tsiviilehituse erialal insenerina.
Harri Lumi töötas aastatel 1955–1960 Tallinna Elamutevalitsuse Restaureerimise Valitsuses insenerina, 1960. aastast Eesti NSV Ehitusministeeriumi allasutustes, olles seejuures 1965–1977 Tallinna Ehitustrusti Ehitusvalitsuses, kus töötas alguses peainsenerina ja seejärel juhatajana.
Aastatel 1977–1979 oli H. Lumi Vabariikliku Ehituse Organiseerimise Trusti juhataja.
1979. aastal määrati H. Luni Tallinna Linna RSN Täitevkomitee esimehe esimeseks asetäitjaks, kellena ta töötas kuni 1983. aastani.
Aastatel 1983–1984 oli H. Lumi Eesti NSV ehitusminister.
1984. aastast kuni 1990. aastani oli ta Tallinna Linna RSN Täitevkomitee esimees.
Pärast Eesti taasiseisvumist oli ta 1990–1992 ühisettevõtte Estkompexim ehitusdirektor ning aastatel 1992–1995 riikliku aktsiaseltsi Tööstusehituse Trust juhataja asetäitja. 1994. aastal oli ta üks aktsiaseltsi Parmeron asutajaid ning kuulub siiani omanikeringi.
Jean Gerson

Jean Charlier de Gerson (13. detsember 1363 Champagne – 12. juuli 1429 Lyon) oli prantsuse teoloog.
Ta sündis Gersoni külas Champagne'is talupoeg Arnulphe Charlieri peres. Tal oli üksteist õde-venda. Jean saadeti 14-aastaselt Pariisi Navarra kolledžisse. Viie aasta pärast sai temast kunstide litsentsiaat, misjärel alustas teoloogiaõpinguid. Üks tema õpetajatest oli Pierre d'Ailly, kes oli ka Gersoni hilisem kauaaegne hea sõber.