google/wiki40b huggingface dataset:
Narva maantee (Tallinn)

Narva maantee on üks Tallinna peamagistraaltänavaid, läbides Tallinna kesklinna ja Lasnamäe linnaosa.

Asukoht ja ümbrus

Narva maantee algab Viru väljakult, kulgeb läbi Kadrioru, kus ristub Pirita teega, seejärel Lauluväljakust lõuna poolt nõlvast üles, kus jõuab Lasnamäele, kulgeb mööda pankrannikut ja jõuab Iru silla taga Tallinna piirini. Edasi kulgeb see Vana-Narva maanteena. Tänapäevane Narva suunduv Tallinna–Narva maantee algab Peterburi teelt.
Algusest lõpu poole minnes ristub Narva maantee Ants Laikmaa tänavaga (paremalt), Hobujaama tänavaga (vasakult), Maneeži tänavaga (paremalt), Villem Reimani tänavaga (paremalt), Parda tänavaga (vasakult), Pronksi tänavaga (paremalt), Jõe tänavaga (vasakult), Aedvilja tänavaga (vasakult), Kreutzwaldi tänavaga (paremalt), Vase tänavaga (paremalt), Jüri Vilmsi tänavaga (paremalt), Vesivärava tänavaga (paremalt), J. Köleri tänavaga (paremalt), Lydia Koidula tänavaga (paremalt), A. Weizenbergi tänavaga (paremalt), Petrooleumi tänavaga (vasakult), Tormi tänavaga (paremalt), Filmi tänavaga (vasakult), Bensiini tänavaga (vasakult), Lahe tänavaga (paremalt), Jaan Poska tänavaga (paremalt), Pirita teega (vasakult), Oru tänavaga (paremalt), Kuristiku tänavaga (paremalt), Võidujooksu tänavaga (paremalt), Turba tänavaga (paremalt), Mäe tänavaga (vasakult), J. Smuuli teega (paremalt), Vana-Kuuli tänavaga (paremalt), Lavamaa tänavaga (paremalt), Meeliku tänavaga (paremalt), Kiviriku tänavaga (paremalt), Puju tänavaga (paremalt), Martsa tänavaga (paremalt), Purde tänavaga (vasakult), Tondiraba tänavaga (paremalt), Mustakivi teega (paremalt), Kihnu tänavaga (paremalt), Saaremaa puiesteega (paremalt), Kose teega (vasakult), Vormsi tänavaga (paremalt), Veeriku teega (vasakult), Aegna puiesteega (paremalt), Kelluka teega (vasakult), Priisle teega (paremalt), Lõosilma teega (vasakult), Vabaõhukooli teega (vasakult), Ussimäe teega (paremalt), Irusilla tänavaga (vasakult), Linnuse teega (paremalt) ja Pärnamäe teega (vasakult). Viimane ristmik asub ühtlasi Tallinna, Viimsi valla ja Jõelähtme valla kolmikpunktis.

Ajalugu

Tänav ja selle osad on varem kandnud nimesid Wierscher Weg (1743), Wesenbergsche Straße (1801), Narvsche Straße, Нарвская улица, St. Peterburgsche Straße, Петербургская дорога, Catharinenthalsche Straße. Saksa okupatsiooni ajal kandis osa tänavast nime Adolf Hitler Straße, eesti keeles Adolf Hitleri tänav.
Ajalooline Narva suunas Tallinnast väljuv tee algas Viru väravate juurest, Vene turult ning suundus idasuunas. 1930. aastail asus Vene turu põhjapoolsel küljel liiniautobusside lõpp-peatus.
Väljaku Narva maantee alguses praeguse Sokos Hotell Viru asukohal (Narva maantee 2) asus Tallinna Kunstimuuseum, hotell Room (Narva mnt 20) jt hooned, mis hävinesid 1944. aasta märtsipommitamises.
Narva maantee 4 tegutses aastatel 1917–1929 Kohvik Linden.
Billingeni katastroof

Billingeni katastroof oli Balti jääpaisjärve ühinemine Atlandi ookeaniga Kesk-Rootsis Billingeni lavamäe juures, mis tõi kaasa suure ja väga kiire veetaseme languse Läänemere nõos. See omakorda tähendas suure osa Lääne- ja Põhja-Eesti vabanemist vee alt.
Billingeni katastroofi tagajärjel kujunenud Läänemere uut järku nimetatakse Joldiamereks.
Veetaseme langus oli umbes 25 meetrit.
Billingeni katastroofi toimumisajaks on varvokronoloogia abil mõõdetud 8213 aastat eKr, mis on pikka aega olnud kasutatav dateering. Selle järgi peab ajaarvamist ka maausuliste sirvikalender.
Hiljem on varvokronoloogilist skaalat täpsustatud ning saadud võimalikuks ajaks 8305 eKr Mõnedel andmetel on varasem saviviirgude (varvide) lugemine arvatud ebatäpseks ning hinnatud, et see sündmus leidis aset juba umbes 9600 eKr. Viga toetasid radiosüsiniku meetodil tehtud mõõtmised: esialgu andsid need Billingeni katastroofi toimumisajaks samuti umbes 8300 eKr, kuid hilisemad parandused on seda 1300 aasta võrra varasemaks nihutanud.
Ülo Habicht

Ülo Habicht (14. jaanuar 1923 – 26. august 1991) oli eesti kujunduskunstnik.
Ülo Habicht sündis 1923. aastal Tallinnas. Kunstihariduse omandas ta esmalt Riigi Kunsttööstuskoolis, kus õppis aastatel 1937–1942 maali ja teatridekoratsiooni , seejärel lõpetas ta 1952. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi Tallinnas. 1951. aastal asus ta tööle Eesti NSV Kunstifondi Kunstitoodete Kombinaadi kujundustööde ateljee kunstnik-dekoraatorina.
Habichti loominguline pärand on mitmekesine, sisaldades raamatukujundusi, maale, plakateid,  akna-, vitriini- ja näitustekujundusi. Ka on ta teinud sisekujundusi, näiteks Tammsaare majamuuseumi sisekujunduse. Ülo Habicht kujundas mitmeid suuri raamatunäitusi, näiteks rahvusvahelise raamatunäituse Moskvas 1975. aastal ja Eesti raamatu 450 . aastapäeva näituse Tallinna Kunstihoones ning mitmete kirjanike (A. H. Tammsaare, Eduard Vilde) mälestusnäitused. 1971. aastal kujundas ta koos Virve Aunrega Nõukogude Liidu väljapaneku Leipzigi rahvusvahelisel raamatunäitusel.
Habicht oli ka mitmete muuseuminäituste kujundaja. 
Ülo Habicht suri Tallinnas ning on maetud Metsakalmistule.

Isiklikku

Ülo Habicht oli abielus moekunstnik Lygia Habichtiga.
Sonkovo rajoon

Sonkovo rajoon (vene keeles Сонковский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tveri oblastis, asudes oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Sonkovo asula.
Rajoon piirneb põhjas Krasnõi Holmi rajooniga, idas Jaroslavli oblastiga, lõunas Kessova Gora rajooniga ja läänes Bežetski rajooniga.
Rajooni pindala on 970 km².
Sonkovo rajoonis on 182 asustatud punkti ning nad kuuluvad ühe alevi ja seitsme valla (külaasunduse) koosseisu.
Apoptoos

Apoptoos ja valk p53

Apoptoosi üks käivitajatest on valk p53, mis kontrollib raku DNA seisukorda. Kui selle valgu funktsioon on kahjustatud, võib tekkida rakkude kontrollimatu paljunemine – hea- ning pahaloomulised neoplasmid (kasvajad). Peale rakusisese surma ahelreaktsiooni saab kahjustunud rakk kasutada ka niinimetatud tappur-T-rakkude välist abi, kes aitavad haiget rakku eutanaasia abil. Nad käivitavad väljast sellesama apoptootilise surma raja.
Peale apoptoosi on rakkudes ka muid programmeeritud surma radasid.

Apoptoosi uurimine

2002. aastal said Sydney Brenner, Robert Horvitz, John E. Sulston Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna varbussi (Caenorhabditis elegans) rakkude arenguliinide koostamise eest, mille käigus täpsustati ka programmeeritud rakusurma toimemehhanismi.

Eriarvamused

Mõned autorid jagavad programmeeritud rakusurma mitmeks alaliigiks, kuid see arvamus ei ole teadusmaailmas üldist poolehoidu pälvinud. Selle seisukoha pooldajad nimetavad apoptoosi ka I tüüpi rakusurmaks ja peavad II tüüpi rakusurmaks autofagotsütoosi teel kulgevat rakusurma ehk tsütoplasmilist rakusurma.
Christoph von Mickwitz

Christoph von Mickwitz (ka Christoph Friedrich Carl Mickwitz; 25. mai 1850 Tartu – 25. mai 1924 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Eesti luuletaja, pedagoog, ajakirjanik ja poliitik.
Christoph von Mickwitz õppis aastatel 1869–1877 Tartu Ülikoolis keeleteadust. Oli Tallinna Toomkoolis saksa keele ülemõpetaja. Oli aastatel 1878–1915 ajalehe Revaler Zeitung toimetaja, peatoimetaja ja väljaandja. Oli aastatel 1918–1921 ajalehe Revaler Bote asutaja ja toimetaja. Ta oli aastast 1882 Tallinna linnavolikogu liige. 1905–1914 oli ta Eestimaa Konstitutsioonilise Erakonna esimees.

Isiklikku

Christoph von Mickwitzi isa Carl Ferdinand Mickwitz oli Tartu gümnaasiumide inspektor ja Tartu Ülikooli eesti keele lektor, tema vanaisa Christoph Friedrich Mickwitz oli Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja, teine vanaisa Gustav Hasselblatt oli Viru-Nigula koguduse õpetaja.
Pipar

Ajalugu

Pipraterad on olnud inimkonna ajaloos tähtsad. Neid on kasutatud nii ohvriannina kui ka maksevahendina. Hea musta pipra tera kaal on üsna täpselt 460 mg. Seepärast kasutati neid keskajal etalonina apteekides ja mujal, kus oli vaja täpset kaalu. Rooma impeeriumi languse ajal kasutati pipart barbaritele andami maksmiseks.

Kasutamine

Pipart lisatakse kastmetele, köögiviljadele, lihale, vinegretile, praemunale ja isegi mõnele magustoidule. Pipar kuulub marinaadide ja kuivade vürtsisegude koostisse.
Pipra sissehingamine paneb aevastama. Sel põhjusel valmistatakse pipragaasi, mille peamine koostisosa on jahvatatud pipar. Seda kasutatakse enesekaitseks, pihustades seda ligitikkujatele näkku.

Kasvatamine

Pipart kasvatatakse Lõuna- ja Kagu-Aasias, Kariibi mere saartel ning Lõuna-Ameerikas.
Maailma pipratoodang oli kõige suurem 2003. aastal: 355 tuhat tonni. 2008. aastal oli see üksnes 271 tuhat tonni. Saagikust on vähendanud istanduste halb haldamine, taimehaigused ja halb ilm.
2008. aastal olid maailma suurimad pipratootjad Vietnam (34%), India (19%), Brasiilia (13%), Indoneesia (9%), Malaisia (8%), Sri Lanka (6%), Hiina (6%) ja Tai (4%).
Maailma eksporditurgu domineerib samuti Vietnam, sest seal läheb peaaegu kogu pipratoodang ekspordiks.
Rahalises väärtuses on pipar maailma kõige suurema käibega vürts. Pipra hind on muutlik. Näiteks 1998 moodustas pipar kogu maailma vürtsikaubandusest 39%, aga 2002 ainult 20%.
Etioopia lipp

Etioopia lipp on Etioopia ametlik lipp.
Praegune Etioopia lipp kinnitati 6. veebruaril 1996. See on rohe-kolla-punase horisontaalsete laidudega trikoloor, mille keskel on sinine sõõr kollase viisnurkse tähe ja viie kollase kiirega.
Roheline (PMS 347C) sümboliseerib maad ja viljakust, kollane armastust ja õiglust, punane (PMS 032C) usku ja ohvrimeelt ning sinine (PMS 293C) rahu. Kollane täht väljendab rahva ühtsust ja kiired helget teed tulevikku.
Aabel-Keramim

Aabel-Keramim (heebrea keeles אָבֵל כְּרָמִים 'viinamägede tasandik') oli Piiblis mainitud ammonlaste linn või küla Palestiinas, Jordani jõest ida pool.
Ja Jefta andis Issandale tõotuse ning ütles: "Kui sa tõesti annad ammonlased minu kätte, siis see, kes iganes väljub mu koja ustest mulle vastu, kui ma ammonlaste juurest pöördun rahuga tagasi, kuulugu Issandale ja ma ohverdan ta põletusohvriks!" Siis Jefta läks ammonlaste vastu, et nendega sõdida, ja Issand andis nad tema kätte. Ja ta lõi neid väga suures tapluses Aroerist kuni Minniti teelahkmeni, kahtkümmend linna, ja kuni Aabel-Keramimini; nõnda alandati ammonlased Iisraeli laste ees. (Kohtumõistjate raamat 11:30–33)
Linna asukoht ei ole täpselt teada. Eusebiose ja Hieronymuse järgi oli selle koha peal küla, mis asus 6...7 Rooma miili (umbes 10 km) kaugusel ammonlaste linnast Rabbast (praegu ‘Ammān). Eusebiose ja Hieronymuse ajal oli koht veel tuntud oma viinamägede poolest, kust sai rikkalikult head viinamarja. Praegu arvatakse selle koha peal olevat Tall al-`Umayri (Tall al-'Umayri, Tell Al Umayri, Tall Umayri, Tall el-'Umayri, Tell el Umeiri, Tell el-‘Umeiri), küngas Jordaanias, 10 km ‘Ammānist lõuna pool, Kõrbemaantee ääres Mādabā tasandiku põhjaserval. Aabel-Keramimi on seostatud ka Tell Jawaga, Na'uriga (umbes 14 km ‘Ammānist) ja Tell Sahabiga (12 km ‘Ammānist kagus).
Koht oli asustatud 3000 eKr kuni 500 eKr. Ta oli seotud ammonlaste kuninga Baalisega. Piibli-ajal oli Aabel-Keramim ammonlaste halduskeskus lõunapiiril moablastega.
Eesti Spordiajakirjanike Selts

Eesti Spordiajakirjanike Selts (lühend ESAS) on organisatsioon, mis koondab ja esindab Eesti professionaalseid spordiajakirjanikke.
ESAS on avalikes huvides mittetulundusühinguna tegutsev vabatahtlik selts, mille peamine eesmärk on tegevspordiajakirjanike ühistegevuse korraldamine ja info levitamine. ESAS ühendab Eestis kutselisi ja vabakutselisi tegevspordiajakirjanikke ja spordifotograafe. 2019. aasta seisuga on ESAS-il 65 tegev- ja kuus auliiget.
ESAS-i tegevust ohjab kuueliikmeline juhatus, kuhu kuuluvad 2018 detsembris üldkoosolekult saadud kaheaastaste volituste põhjal Maarja Värv (esimees), Ott Järvela, Peep Pahv, Ats Kuldkepp, Karl Mihkel Eller ja Taavi Libe.
Maanus Mikkel

Maanus Mikkel (sündinud 29. augustil 1956 Tartus) eesti keraamik.
Õppis Tartus Miina Härma koolis. Aastatel 1972–1976 õppis ta Tartu Kunstikoolis puidu kunstilist kujundamist ja 1978–1988 ERKIs keraamikat. 1988–1996 töötas Tartu Kunstitoodete Kombinaadis Ars ja 1996 "Ceramicumis" keraamikuna. 2001. aastast alates on ta vabakutseline keraamik.
1993. aastal võeti ta Eesti Kunstnike Liidu liikmeks.
Oma keraamikaga on näitustel esinenud alates 1987. aastast.
Nitrorühm

Nitrorühm on orgaanilise ühendi molekuli osa, selles esinev funktsionaalrühm –NO₂. Seejuures orgaanilise molekuli süsiniku aatom on ühendatud lämmastiku aatomi kaudu kahe hapniku aatomiga.
Nitrorühma sisaldavaid ühendeid nimetatakse nitroühenditeks. Formaalselt esineb nitrorühm ka lämmastikhappeestrites (nitraatides): R-O-NO₂.
Nitrorühma molekuli sisseviimise reaktsiooni nimetatakse nitreerimiseks.
Anu Reidak

Anu Reidak (sündinud 2. septembril 1958 Järva-Jaanis) on eesti endine näitleja.
1976. aastal lõpetas ta Vändra Keskkooli. 1976–1977 õppis ta Viljandi Kultuurikoolis, 1977–1979 Endla õppestuudios ja 1979–1981 Ugala õppestuudios.
Aastatel 1980–1994 töötas ta Ugala teatris. Lisaks näitlejaametile oli ka ringreisikassapidaja (1980–1981) ning vanemadministraator, riietur, masinakirjutaja.
Hallivere mõis

Hallivere mõis (saksa keeles Hallifer) oli mõis Vigala kihelkonnas Läänemaal.
Mõis eksisteeris 15.–17. sajandil. Mõisa omanikud olid Üxküllid.
Estonia mägi

Estonia mägi on mitmest moreenkünnisest koosnev pinnavorm Rapla maakonnas Kehtna vallas. Moreenkünnised on: Eesmägi, Keskmägi, Tagamägi ehk Kaerepere Eessoomägi, Kesksoomägi ja Tagasoomägi.
Künniste kaitseks moodustati 1981. aastal Estonia mäe kaitseala, mille pindala on 27 ha.
Kõpu poolsaar

Kõpu poolsaar (vanadel merekaartidel Dagerort) on poolsaar Hiiumaa lääneosas.
Poolsaar on umbes 21 kilomeetrit pikk ja kuni 7,3 kilomeetrit lai. Poolsaar lõpeb läänes Ristna neemega.
Kõpu poolsaarel (Hirmuste, Jõesuu, Kalana, Kaleste, Kiduspe, Kõpu, Luidja ja Mägipe külas) elab umbes 200 inimest.

Loodus

Lõunaranda liigestavad Kaleste, Kiduspe ja Mardihansu laht, põhjas on suurim Luidja laht. Kõpu poolsaare keskosas kerkib lavajas Kõpu kõrgustik, kus on Lääne-Eesti saarestiku kõrgeim koht – 68-meetrine Tornimägi. On ka kõrgeid luiteid (Rebastemäed), rannaastanguid ja rändrahne. Suurt osa poolsaarest katab okasmets, kasvab ka jugapuud, luuderohtu ja teisi atlantilisi taimeliike.
Kaitsealadest asuvad poolsaarel Kõpu looduskaitseala ning Kõpu-Vaessoo hoiuala ja Suureranna hoiuala.
Poolsaarel asuvad Kõpu ja Ristna tuletorn.

Poolsaare militaarajalugu

Esimese maailmasõja ajal asus Hiiumaal Kõpu poolsaarel Peeter Suure Merekindluse Väinamere positsiooni Rannapatarei nr 47 (IV-152 mm Canet' suurtükki) Hirmuste lähedal.
Teise maailmasõja alguses asus Kõpu poolsaarel NSV Liidu mereväe Punalipulise Balti laevastiku Teise maailmasõja aegne Läänemere rajooni rannakaitse eelpositsiooni kaitsesektori Rannapatarei nr 42,, , , , Ristnal, laskemoonavarjendid, punkrid ja reservuaarid,,, elektrijaam pumbajaama ja veereservuaariga ja komandokeskus-elektrijaam ning tulejuhtimistorn komandokeskusega, Kalanal. Rannapatareide kaitseks võimalike dessantide vastu ehitati kaitseehitisi: dotte ja laskemoonavarjendeid. Rannakaitsepatarei nr 149, III-180, Poama piirkonnas.
Pärast Teist maailmasõda ehitati poolsaarele tänapäeval vaadeldavad neli suurtükipositsiooni ja tulejuhtimistorn (58° 55′ 29″ N, 22° 2′ 53″ E). Samal territooriumil tegutses pärast rannapatarei likvideerimist õhukaitse üksik-raadiolokatsioonirood. Alale ehitati suured betoonangaarid randa, radarimäed, helikopteriplats ja muud.
Monica del Norte

Monica del Norte (kodanikunimega Deivi Org; sündis 21. august 1970 Tartus) on eesti abstraktsionistlik maalikunstnik.
Tartu Kõrgemas Kunstikoolis puidu ja tekstiili eriala ning kunstikolledžis disaini õppinud Monica del Norte alustas maalimist mõned aastad tagasi Hispaanias Costa del Solis ehk Päikeserannikul.
Valgamaal elades kudus ta kampsuneid, mida võis näha tema isikunäitustel. 
Tema esimene maalinäitus toimus 1991. aastal Tallinnas. Kuigi enamasti abstraktsionist, teeb ka natüürmorte ja portreid. Eelistab akrüül- ja õlivärve. 
Ta üritab õpetada Hispaanias oma õpilasi nii, nagu teda juhendas lastekunstikooli pedagoog Laine Pukk.
Monica del Norte maalide koloriit on väga lähedane sellele, mida kasutas William Turner, kuid ta täiendab seda endale omaste tehnikatega: kollaaž, skulpturaalsed pinnad, erinevad meediumid. Maalide pind pole kunagi tasane ja annab tegevust nii silmale kui soovi korral ka kompimismeelele. Monica del Norte töötab intensiivse koloriidi ja abstraktset laadi reljeefsete pindadega; tema maalide põhirõhk on värvidemängul ja laseeringutel.

Isiklikku

Ta on lahutatud, tütre ja poja ema. Deivi Org on maalikunstnik Louis Paveli (1915–1977) tütretütar.
Piibu vulkaan

Piibu vulkaan (vene keeles вулкан Пийпа) on veealune tegevvulkaan Beringi meres Komandorisaarte piirkonnas.
Vulkaan asub 335 kilomeetrit Kamtšatka poolsaare rannikust idas ja 75 kilomeetrit Beringi saarest.
Aeg-ajalt väljuvad kraatrist mürgised gaasid.
Vulkaani tipu kõrgus merepinnani on 300 meetrit. Piibu vulkaan purskas viimati oletatavalt 5050 aastat eKr.
Vulkaanil on tegelikult kaks tippu, mis asuvad teineteisest kilomeetri kaugusel.
Vulkaan sai oma nime vulkanoloog Boriss Piibu järgi.
Kellukakõver

"Kellukakõver" (inglise keeles "The Bell Curve") on Richard J. Herrnsteini ja Charles Murray 1994. aastal ilmunud populaarteaduslik psühholoogiaraamat.
Raamatu nimi tuleneb statistilisest normaaljaotusest, mille kõver meenutab kellukest ("bell curve"). Raamat tekitas suurt poleemikat väitega, et inimeste edukus paljudes eluvaldkondades sõltub eelkõige intelligentsusest, milles esinevast variatiivsusest üle poole on pärilik. Kuna edukuse uuringud näitavad, et IQ skoorid on seotud inimese edukusega, siis kokkuvõttes saab järeldada, et inimesed on edukad või edutud suuresti tänu oma geenidele. Just niisugusele järeldusele jõudsid Herrnstein ja Murray (1994) oma raamatus.
Kõige suuremat ärritust tekitas raamatu 13. peatükk, mis refereeris varasemaid uuringuid selle kohta, et musta nahavärviga inimeste IQ on keskeltläbi ühe standardhälbe võrra madalam kui valgetel. Ainuüksi selle raamatu kõvakaanelist versiooni müüdi üle poole miljoni eksemplari.
Andrea Nahles

Isiklikku

Ta oli aastatel 2010–2016 abielus kunstiajaloolase Marcus Fringsiga, neil sündis aastal 2011 tütar; aastal 2016 abielu lahutati. Usutunnistuse poolest on ta katoliiklane.
Märt Põldvere

Elulugu

Lõpetas 1986 Tartu 2. Keskkooli, 1994 Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonna, matemaatikamagister (1994, TÜ), väitekiri "Hahn-Banachi jätku ühesusest", Ph.D. (matemaatika, 1999, TÜ), väitekiri "Subspaces of Banach spaces having Phelps' uniqueness property". Täiendas end 1996, 2001 Põhjamaade Ministrite Nõukogu stipendiaadina Norras Agderi Ülikoolis ja 1996 Prantsuse Vabariigi Välisministeeriumi stipendiaadina Pau Ülikoolis. Oli 1996–98 TÜ puhta matemaatika instituudi funktsionaalanalüüsi õppetooli assistent, 1998–2006 matemaatilise analüüsi õppetooli lektor, 2006– dotsent. Õpetanud funktsiooniteooriat, matemaatilist analüüsi, funktsionaalanalüüsi.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: Banachi ruumi kaasruumi geomeetriline struktuur; funktsionaalide jätkamise ühesusega seotud probleemid, vektormõõdud. Oli 1997–2007 kolme grandi põhitäitjaid. Eesti Matemaatika Seltsi liige (juhatuse liige 2000–03). Eesti Matemaatika Seltsi Arnold Humala preemia (1996), Eesti Teadusfondi preemia (1998). Üle 10 teadustrükise.

Pere

Märt Põldvere on zooloogi ja arstiteadlase Kalju Põldvere poeg.
Albert Norak

Albert Norak (8. november 1928 – 28. märts 2015) oli eesti ujuja ja finantsist ning Eesti NSV riigitegelane. Ta oli Eesti NSV rahandusminister ja Tallinna Linna RSN Täitevkomitee esimees.

Hariduskäik

Ta lõpetas aastal 1943 Tallinna 22. algkooli, aastal 1947 Tallinna Rahandustehnikumi ja aastal 1952 cum laude Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna.

Sportlaskarjäär

Ta tegeles ujumisega aastast 1945 (Friedel Raudsepa, hiljem Kristjan Arusoo juhendamisel). Ta oli aastatel 1948–1953 selili- ja teateujumises 15-kordne Eesti meister (kuuludes samas ajavahemikus Eesti koondisse) ning oli aastal 1950 Nõukogude Liidu üliõpilaste meister 200 m seliliujumises. Tema nimel on 15 Eesti rekordiparandust (neist 8 teateujumises).

Töökäik

Ta töötas aastatel 1952–1959 Eesti NSV Rahandusministeeriumis ökonomistina, aastatel 1960–1961 ja 1963–1966 ministri asetäitjana. Aastatel 1967–1979 oli ta Eesti NSV rahandusminister. Aastatel 1979–1985 oli ta Tallinna Linna RSN Täitevkomitee esimees. Aastatel 1985–1991 oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu Asjadevalitsuses looduskaitse osakonna juhataja ja ökonoomika osakonna juhataja.

Tegevus nõukogude organites ja kommunistlikus parteis

Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu VII koosseisu ja VIII koosseisu saadik.
Aastal 1956 astus ta NLKP-sse. Aastatel 1964–1971 oli ta EKP revisjonikomisjoni liige, 1971-1986 EKP Keskkomitee liige. Aastal 1963 lõpetas ta NLKP Kõrgema Parteikooli.

Ühiskondlik tegevus

Ta kuulus aastatel 1959–1963 Ujumisföderatsiooni presiidiumi ja aastatel 1949–1952 Kalevi ujumissektsiooni juhatusse. Ta oli ka Eesti Looduskaitse Seltsis nii juhatuse kui ka revisjonikomisjoni liige. Aastast 1991 oli ta Eesti Suurperede Abistamise Seltsi esimees. Aastatel 1965–1996 oli ta Eesti-Poola Ühingu esimees.

Isiklikku

Ta oli kaks korda abielus. Esimesest abielust Ella Norakuga (1931–1982) oli tal 3 tütart ja poeg. Poeg Andrus (1958–2011) oli vaimulik.
Elu viimastel aastatel põdes ta Parkinsoni tõbe.
Eppan an der Weinstraße vald

Geograafia

Valla pindala on 59,7 km².
Eppan külgneb järgmiste valdadega: Andrian, Bolzano, Kaltern, Nals, Terlan, Unsere Liebe Frau im Walde-St. Felix, Vadena, Cavareno, Fondo, Malosco, Sarnonico ja Ronzone.

Frazioni

Eppani vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Frangart (Frangarto), Girlan (Cornaiano), Missian (Missiano), Montiggl (Monticolo), Perdonig (Predonico), St. Michael (San Michele), St. Pauls (San Paolo) ja Unterrain (Riva di Sotto).

Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 86,23% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 13,29% itaalia keelt ja 0,48% ladiini keelt.
Eesti entsüklopeedia

Peatoimetajad

Entsüklopeedia peatoimetajad olid Gustav Naan (kuni 2. veebruarini 1989), Ülo Kaevats (kuni novembrini 1992), Toomas Varrak (aprillini 1995), Ülo Kaevats (teist korda) ja Hardo Aasmäe (alates 2002).

Digiteerimine

Valitsusliidu programmi aastateks 2007–2011 oli kirjutatud plaan toetada "Eesti entsüklopeedia" veebientsüklopeedia arendamist, "kus oleksid nii entsüklopeedilised artiklid kui ka süstematiseeritud info teemade kaupa".
Septembris 2010 rahuldati MTÜ Entsüklopeedia taotlus 6,7 miljonile kroonile Euroopa Liidu struktuurifondist entsüklopeedia digiteerimiseks ja internetis avaldamiseks. Digiteerimiseks eraldatud 400 000 eurot maksti otse töö tegijale monIT Solutions OÜ-le, mis võitis MTÜ Entsüklopeedia korraldatud riigihanke.
28. augustil 2012 jõudis "Eesti entsüklopeedia" veebileht avalikkuse ette. Märksõnu on üle 90 000. Hardo Aasmäe sõnul on see esimene etapp viiest. Veebiversiooni aluseks on EE ja "Väikese entsüklopeedia" materjalid, millele lisatakse rida muid leksikone: koostöös spordikoolituse ja -teabe sihtasutusega valminud "Eesti spordi biograafiline leksikon", koos Mereakadeemiaga valmiv "Mereleksikon" ja koos Teatriliiduga valmiv "Eesti teatri biograafiline leksikon". Faksiimilena on kättesaadavaks tehtud nii ENE kui ka ENEKE. Lisaks saab paljude märksõnade juures ajaloolise võrdluse huvides internetis avada ENE vastava lehekülje koopia.
Entsüklopeedia elektrooniline versioon on kõigile veebis vabalt kättesaadav.