google/wiki40b huggingface dataset:
Ajakirjanikkude Kodu

Ajakirjanikkude Kodu oli Harjumaal Kose asulas asunud Eesti Ajakirjanike Liidu puhkekodu.
Liit ostis puhkekodu 1927. Puhkekodu avati 22. juunil 1927. Puhkekodu juurde ehitati nii teisi hooneid kui ka näiteks tenniseväljakuid.
Puhkekodus võõrustati ka välisajakirjanike.
Surguti rajoon

Geograafiline asend

Surguti rajoon asub Obi jõe keskjooksul. Maastik on tasane.

Kliima

Surguti rajoonis on mandriline paraskliima külma talve ja sooja suvega.
Pabiržė

Ajalugu

Asulat on esimest korda mainitud XVI sajandi alguses. Aastal 1515 laskis piiskop Mikołaj Radziwiłł sinna rajada kiriku ja Pabiržėst sai kohaliku kihelkonna keskus. Aastal 1645 rajati sinna karjamõis. Aastal 1647 sai asulast alev, ühtlasi ehitati Pabiržėsse uus kirikuhoone.
Aastal 1707 valmis endisele linnamäele kolmas kirikuhoone, mis erinevalt varasematest oli valmistatud kivist. Aastal 1772 valmis kellatorn. Aastal 1782 mainiti esimest korda Pabiržė kihelkonnakooli. Aastal 1871 hakkas alevis tegutsema üks esimesi Leedu ühistupankasid.
Aastal 1910 valmis praegune kirikuhoone. Esimese maailmasõja ajal asusid alevis saksa vägede staap ja hospidal. Kohalikule kalmistule on maetud nii saksa kui ka vene vägede sõdureid.
Aastal 1946 anti Likėnai külla kuurordi ümbrusse kerkinud asulale alevi staatus. 30. juunil 1970 liideti sellega ka Pabiržė. Aastal 1989 eraldati Pabiržė Likėnaist ja aastal 1992 sai asulast taas alev.
Mari Lill

Mari Lill (sündinud 21. detsembril 1945 Tallinnas) on eesti näitleja.
Aastal 1968 lõpetas lavakunstikateedri III lennu. Seejärel töötas aastail 1968–1977 Noorsooteatris, alates 1977. aastast Eesti Draamateatris. Ta on mänginud teatris üle 60 rolli. Rahvale on ta meelde jäänud eelkõige kui Väike nõid 1975 ETV lastelavastusest "Väike nõid".

Isiklikku

Abielus Tõnu Tammega, tütred lastearst Katariina Tamm ja näitleja Elisabet Tamm. Tema vend on klaasikunstnik Ivo Lill.
Eesti metsad

Ajalugu

Eesti kirjaliku ajaloo algusaegadel (12.–13. sajand) puudub info Eesti metsasuse ja metsakasutuse kohta. Intensiivne metsamaade põlluks muutmine algas pärast Liivi sõda seoses rahvastiku ja talude arvu kasvuga. Esimesed saeveskid alustasid Eestis tööd 16. sajandil. Esimesed määrused metsade kaitseks Eestis kehtestas Rootsi valitsus 17. sajandi keskel. Varaseimad hinnangud metsade pindala kohta on 1700. aastast: metsasus Liivimaal 59,2% ning Eestimaal 35,2%, millele lisandus hulgaliselt nn. kõlbmatuid maid, mida on õige samuti lugeda metsamaaks. Kokku oli Eestis 1700. aastal metsamaid hinnanguliselt 81,5% Liivimaal ja 84,1% Eestimaal.
18. sajandil kasutati metsa ehitusmaterjaliks, tõrvaajamiseks, söepõletamiseks, potase ja pigi valmistamiseks, parkkoore kogumiseks, ning põletati, et saada tuhka põldude väetamiseks. Suured küttepuude tarbijad olid klaasivabrikud ja viinavabrikud. 1796. aastaks kahanes metsasus Eestimaa kubermangus 28,5%-ni ja Liivimaa kubermangus 50,5%-ni.
19. sajandil lisandusid senistele puidu tarbijaile paberitööstus, vineeritööstus, tuletikuvabrikud, raudtee.
Tsaariaja lõpus oli Eestis metsamaad katastrimetsade arvestuses umbes 841 000 ha ehk umbes 19% maismaast. Eesti tegelikku metsasust on tagantjärele väga raske hinnata, sest talumetsadest oli Eesti Vabariigi algusajaks katastrisse kantud ainult 12%. Peale selle oli suures koguses heina- ja võsamaad, mis võis olla metsaga kaetud, ent mida metsamaana ei arvestatud.
Kahe maailmasõja vahel vähenes Eesti metsasus veelgi. Üle 100 000 hektari raiuti maha selleks, et luua asundustalusid. Kuna asundustalude rajamiseks vaba maad ei olnud, eraldati maad nende jaoks riigi tagavaramaadest. Kõige lihtsam oli anda metsamaad. Talu rajamiseks tuli mets maha võtta ja kännud üles juurida. 1940. aastaks eraldati Eesti riigimetsadest ja kujundati ümber umbes 110 000 hektarit metsa, mis kadusid metsanimekirjast täielikult ära.
Eesti metsasuse osas saabus lõplik selgus 1939. aastal, kui põllumajandusloenduse käigus võeti esimest korda arvesse ka heina- ja karjamaametsad, milles oli puistu täiust vähemalt 30%. Lisaks võeti arvesse võsamaad. Kokkuvõttes selgus, et Eesti oli metsaga kaetud 33–34% ulatuses, mis on jäänud Eesti metsasuse kõigi aegade madalaimaks näitajaks.
1961. aastaks oli Eesti NSV metsafond kasvanud 1,97 miljoni hektarini – umbes 45%-ni maismaast.
Riigimetsa Majandamise Keskuse andmetel on Eesti metsasus aastail 2000–2010 51%.
Kivisaare liigikaitseala

Kivisaare liigikaitseala on liigikaitseala Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Kaitseala loodi 1992. aastal, et kaitsta sealseid ohustatud loomaliike, nt väike-konnakotkast (I kategooria liik). Kaitseala pindala on 70 ha. Alal asub ka muinsuskaitse all olev muistne asulapaik.
Ottilie-Olga Kõiva

Teadustegevus

Erialaseid kirjutisi on Olli Kõiva avaldanud alates 1957. aastast. Peamiseks uurimisalaks on regivärsilised rahvalaulud, laulikud ja laulutraditsiooni lokaalne omapära. 
Tema koostatud ülevaateid eesti regilaulutraditsioonist, rahvaluule arhiivist ja rahvaluule kogumise ajaloost on ilmunud ka vene, inglise, saksa ja soome keeles. Ta osaleb "Vana Kandle" koostamises.

Isiklikku

Oli abielus ehitusinseneri ja karikaturisti Harri Kõivaga (1932–2003). Tütar Meeli Kõiva on kunstnik, tütar Katre Kõiva on laulja.
Psühhedeelikum

Psühhedeelikum on psühhoaktiivne aine, mille peamine toime on tunnetuse ja taju muutumine. Tuntuimad psühhedeelikumid on LSD, psilotsübiin, meskaliin ja dimetüültrüptamiin. 
Enamik psühhedeelikume on serotoniini retseptorite agonistid ning kuulub keemiliselt lüsergamiidide, trüptamiinide või fenetüülamiinide klassi. Sünteesitud ja inimestel katsetatud on sadu psühhedeelse toimega aineid.

Toime

Psühhedeelikumi toime sõltub lisaks konkreetsele tarvitatud ainele ja selle doosile tugevalt ka tarvitaja eelhäälestusest ja tarvitamise olukorrast. Toime kestus varieerub sõltuvalt ainest, doosist ja manustamisviisist mõnest minutist kuni mitme ööpäevani. Psühhedeelikumi toimel värvide ja helide taju enamasti intensiivistub, esineb sünesteesiat. Ilmneda võivad illusioonid ja nägemused (näiteks geomeetrilised mustrid või fantastilised olendid), välispõhjuseta kehalised tundmused (paresteesiad), muutub aja-, ruumi- ja enesetaju. Tajumuutustega võivad kaasneda tugevad positiivsed või negatiivsed emotsioonid, eufooria ja müstilised kogemused või hirm, paanika ja paranoia. Lühimälu, kehaline koordinatsioon, keskendumisvõime ja enesekontroll psühhedeelikumi toime ajal tavaliselt halvenevad, kuid need nähud mööduvad koos aine toimega. Psühhedeelikumi toimel saadud intensiivsed kogemused võivad omandada tarvitaja jaoks eksistentsiaalse, religioosse või müstilise tähenduse.

Ohutus

Psühhedeelikumide tarvitamine ei põhjusta kehalist sõltuvust, psüühiliste funktsioonide kestvat kahjustust ega võõrutusnähtusid. Ajutiselt muutunud taju ja mõttetegevuse ning halvenenud kehalise koordinatsiooni tõttu võib psühhedeelikumide tarvitamine ebaturvalises keskkonnas õnnetusi põhjustada. Võimalikud on ainele spetsiifilised füüsilised kõrvaltoimed (nt iiveldus ja oksendamine, vererõhu ja pulsisageduse tõus või langus) ja koostoimed teiste ravimitega. Vastava soodumusega inimestel võib psühhedeelikumide tarvitamine mõnikord põhjustada psühhoosi, seega soovitatakse psühhedeelikumide tarvitamisest hoiduda inimestel, kellel on või on olnud psühhootilisi häireid. Populatsiooniuuringutes on leitud, et psühhedeelikumide tarvitamine ei suurenda vaimsete häirete riski.

Kasutus

Mitmeid loodusliku päritoluga psühhedeelikume kasutatakse rahvameditsiinis ravimitena ja usundites sakramentidena. Paljude psühhedeelikumide tarvitamine on tänapäeval enamikus riikides ja ka Eestis keelatud. Psühhedeelikumide tarvitamise mõjude ja nende meditsiinilise kasutuse võimaluste teaduslik uurimine on viimasel aastakümnel oluliselt elavnenud.
Margaret Mahler

Margaret Schönberger Mahler (10. mai 1897 – 2. oktoober 1985) oli Ungari arst, üks laste arengu uurimise pioneeridest.
Tema peamiseks huviks oli lapse normaalne areng lapsepõlves, kuid ta tegeles ka laste psühhiaatriliste probleemidega. Mahler arendas välja lapse arengu eraldumise-individualiseerumise teooria (Separation-Individuation theory of child development), milles ta kirjeldab protsessi, kuidas väikelaps esmalt identifitseerub ja hiljem eraldub oma emast.

Biograafia

Ta sündis juudi perekonnas Ungari väikelinnas Sopronis. Tema lapsepõlv oli õnnetu ja ema kohtles teda halvasti. Margareti isa julgustas teda õppima ja koolis oli ta väga edukas. Gümnaasiumiõpingute ajal Budapestis kohtas ta mõjukat Ungari psühhoanalüütikut Sándor Ferenczit, vaimustus alateadvuse ideest ning tutvus ka Sigmund Freudi töödega. Jaanuaris 1917 alustas meditsiiniõpinguid Budapestis. Ta õppis meditsiini ka Müncheni ülikoolis, kuid oli sunnitud sealt lahkuma juudivastaste meeleolude tõttu.
1920. aastal läks üle Jena ülikooli. Seal hakkas ta aru saama, kui tähtis on mäng ja armastus väikelaste jaoks, et nad kasvaksid üles vaimselt ja füüsiliselt tervetena. Lõpetas 1922. aastal ülikooli cum laude. Seejärel suundus Viini, kus praktiseeris lastearstina ja avas esimese lastepsühhiaatria nõuandla.
1936. aastal abiellus Paul Mahleriga. Natside võimule tulles, kolis paar Suurbritanniasse ja hiljem USA-sse. Margaret Mahler sai New Yorgi meditsiini praktiseerimise litsentsi ja asutas oma erapraksise. 1939. aastal kohtas ta Benjamin Spocki ja 1940. aastal hakkas õpetama laste psühhoanalüüsi. Ta oli ka Inimarengu Instituudi, Haridusinstituudi ja New Yorgi Psühhoanalüütikute Ühingu liige. 1948. aastal tegi ta lapseea psühhooside uuringuid.
Tehisveekogu

Tehisveekogu on veekogu, mis on tekkinud inimtegevuse tulemusena. Peamised tehisveekogud on kanalid, kraavid, tiigid ja veehoidlad.
Kanalid ja kraavid sarnanevad jõgedega. Nad kaevatakse maa niisutamiseks (Karakumi kanal) või kuivendamiseks, kahe jõe ühendamiseks (Volga-Doni kanal) jne. Mõned kanalid ühendavad maailmamere osi ja sarnanevad väinadega (Panama kanal, Suessi kanal, Kieli kanal).
Tiigid ja veehoidlad sarnanevad järvedega. Nende rajamisel ehitatakse jõgedele tammid, mille taha kogutakse vesi. Tihti nimetatakse tiikideks endisi karjääre, mis on veega täitunud.
Eha Tillmann

Eha Tillmann (sündinud 12. veebruaril 1937; 1957. aastani Eha Juhkam) on eesti raamatukogundustegelane. 
1955. aastal lõpetas ta Vastseliina Keskkooli. 1969. aastal lõpetas ta Eduard Vilde nimelise Tallinna Pedagoogilise Instituudi raamatukogunduse ja bibliograafia eriala. Tema diplomitöö "Võru rajooni külaraamatukogude kasutajaskond ja selle kujunemist mõjutavad tegurid" pälvis Üliõpilaste Teadusliku Ühingu TPedI konkursil II preemia ja vabariiklikul konkursil III preemia.
Aastatel 1964–1968 töötas ta Võru Rajooniraamatukogus raamatukoguhoidjana. Aastatel 1968–1992 oli ta Juhan Smuuli nimelise Võru Keskraamatukogu direktor, 1992–2002 Võrumaa Keskraamatukogu komplekteerimisosakonna raamatukoguhoidja.
Aastatel 1977–1987 oli ta Võru Rajooni Rahvasaadikute Nõukogu kultuurikomisjoni liige ja aseesimees, aastatel 1987–1991 Võru Linna Rahvasaadikute Nõukogu haridus- ja kultuurikomisjoni esimees, 1980–1990 ühingu Teadus Võru osakonna juhatuse liige, 1981–1991 Eesti Raamatuühingu Võru rajooniorganisatsiooni esimees. Ta oli ka Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu taasasutajaliige (1988) ja juhatuse liige.
Ago Rinken

Ago Rinken (sündinud 13. juunil 1960 Võrus) on Eesti keemik, meditsiinilise ja bioorgaanilise keemia eriteadlane.

Elulugu

Lõpetas 1978 Võru 1. Keskkooli, 1983 TRÜ bioorgaanilise keemia erialal ja 1986 samas aspirantuuri; keemiakandidaat (1987, Eesti NSV TA Keemia Instituut), väitekiri "Мускариновый рецептор: солюбилизация и ее влияние на химическую модификацию и кинетику связывания лиганда", meditsiinidoktor (1996, Uppsala Ülikool), väitekiri "Studies on the solubilization and characterization of muscarinic receptor subtypes.". Täiendas end Tōkyō ja Uppsala Ülikoolis.
Oli 1986–1989 TRÜ bioorgaanilise keemia labori teadur, 1989–2000 TÜ keemilise füüsika instituudi vanemteadur, 2000–2003 TÜ orgaanilise ja bioorgaanilise keemia instituudi dotsent ja bioorgaanilise keemia õppetooli hoidja, 2003– professor ja instituudi juhataja.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: G-valguga seotud retseptorite (muskariini-, dopaminergiliste, serotonergiliste, melanokortiini-, adenosiiniretseptorite) ja nendega seotud regulaatorite uurimine.

Isiklikku

Ago Rinkeni abikaasa on Toonika Rinken.
Kõštõmi plahvatus

Kõštõmi plahvatusena tuntakse 29. septembril 1957 Tšeljabinski oblasti keemiakombinaadi Majak radioaktiivsete jäätmete hoidla plahvatust.
Tehas asus kinnises linnas Tšeljabinsk-40 (aastail 1966–1994 Tšeljabinsk-65), mida polnud tollastel kaartidel. Kõštõm oli plahvatuskohale lähim kaartidele kantud nimi, muud seost Kõštõmil plahvatusega pole. Tšeljabinsk-40(65) kannab praegu nime Ozjorsk ja kanti kaartidele 1990.
Jäätmehoidla plahvatus oli rahvusvahelise tuumaintsidentide skaala järgi 6. taseme õnnetus.
Vedelaid radioaktiivseid jäätmeid hoiti tehasest 2 km kaugusel maa-aluses betoonkanjonis roostevabast terasest 300-kuupmeetristes konteinerites. Konteineri nr 14 jahutussüsteem riknes ja lülitati 1956. aastal välja. Arvati, et konteineri edasine jahutamine pole vajalik. Üle 300 °C kuumenenud jäätmed kuivasid ning konteineris tekkinud aur soodustas nitraatide ja atsetaatide teket jäätmete pindmises kihis ja õhus. Konteineri jälgimisseadme sädemest tekkis umbes 70–100 tonni TNT ekvivalendine plahvatus, mis paiskas hoidlast välja 70–80 tonni radioaktiivseid jäätmeid koguaktiivsusega 740 PBq (20 MCi). Sellest kogusest umbes 10% kanti tuulega minema. Laialikantud radioaktiivse aine kogus oli umbes 20 korda väiksem kui Tšornobõli katastroofis 1986.
Radioaktiivselt saastati 300–350 km pikkune ja kümmekonna kilomeetri laiune ala kogupindalaga üle 800 km². Rahvusvaheliselt on see ala tuntud kui Ida-Uurali radioaktiivne jälg. Ala on saastatud peamiselt tseesium-137 ja strontsium-90-ga. Umbes 600 elanikku evakueeriti saastatud alalt nädal-kaks pärast plahvatust. Poolteist aastat hiljem evakueeriti veel 10 180 elanikku, ehitised, vara, vili ja kari hävitati. Elamis- ja põllumajanduskõlbmatuks muutus 590 km² Tšeljabinski oblastis ja 470 km² Sverdlovski oblastis.
Lääne avalikkus sai Ida-Uurali "tsoonist" teada vene dissidendilt Žoress Medvedevilt 1979. aastal. Vene võimud tunnistasid Ida-Uurali "tsooni" olemasolu 1989. aastal.
1968 moodustati saastatud alal Ida-Uurali looduskaitseala, mille pindala oli 1978. aastal veel 220 km². Looduskaitseala külastamine on kõrge radioaktiivsuse tõttu keelatud.
Mälestusmedal "10 aastat taastatud piirivalvet"

Mälestusmedal "10 aastat taastatud piirivalvet" on teenetemärk, mida anti välja 2000. aastal Eesti piirivalve taasloomise 10. aastapäeva auks. 
Mälestusmedalite andmise kinnitas siseminister 19. oktoobril 2000 oma käskkirjaga nr 492. 
Mälestusmedal on üheklassiline ja jaotub kahte liiki. I liigiga peetakse meeles Eesti kodanikke, kes on tegevteenistuses olles otseselt osalenud piirivalve taastamisel. II liigiga peetakse meeles Eesti ja välisriikide kodanikke, kes on kaasa aidanud piirivalve taastamisele ning autasustatakse eriõigusel kõiki taastamisperioodi siseministreid.
VEF

Ajalugu

VEF loodi aastal 1919 posti- ja telegraafiosakonna töökojana. Selle nimi oli (läti keeles Pasta un telegrāfa virsvaldes galvenā darbnīca) (PTVGD). Aastal 1924 koliti tehast esimest korda ja aastal 1928 koliti tehast jälle, selle praegusesse paiknemiskohta. Kvartalisuurune tehasekompleks ehitati 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses. Enne Esimest maailmasõda kuulusid hooned 1887. aastal loodud tehasele UNION. Ettevõte sai nimeks VEF aastal 1932.
Nõukogude ajal spetsialiseerus VEF elektroonikale. VEF oli osa Läti elektroonikatööstusest, mis tootis Nõukogude liidu sõjaväe sideseadmeid ja elektroonikat. Tipphetkel, aastal 1991, töötas VEFis 20 000 inimest. Kõige tuntumad tooted olid telefonid, telefoni keskjaamad ja raadiod.
Aastal 1999 tehas erastati ja organiseeriti ümber.

Tootevalik

Ettevõttes on toodetud muu hulgas telefone, raadioid, raadiovastuvõtjaid, arvuteid, fotoaparaate.
N.W.A

Bändi ajalugu

Los Angelese eeslinna Comptoni narkodiiler Eazy-E alustas koos Jerry Hilleriga oma kogutud rahaga plaadifirma Ruthless asutamist. Pärast firma asutamist kutsus Eazy bändi kohalikud mehed Ice Cube'i, Dr. Dre'i, DJ Yella ja Arabian Prince'i. 1987. aastal lasi N.W.A Ruthlessi all välja oma esimese albumi "N.W.A. and the Posse". 1988. aastal tuli bändi MC Ren, kes vahetas välja Arabian Prince'i, kes küll ilmus N.W.A järgmisel albumi kaanel.

Edasine tegevus

1988. aastal andis N.W.A välja oma kõige tuntuma ja edukama hiti "Straight Outta Compton". Paljud arvasid, et see lugu äratab üles küsimuse Los Angelese probleemide suhtes. N.W.A lugudes on väga palju laimatud politseid nagu näiteks laulus "Fuck Tha Police" ja kasutatud rassistlike sõnumeid. Lugude produtseerimise töö võtsid enda peale DJ Yella ja Dr. Dre, sõnad kirjutasid valmis enamasti Ice Cube ja MC Ren. Lugu "Fuck Tha Police" tõi aga mõlemale kaasa suured probleemid seadustega. Milt Ahlerich FBI-st saatis plaadifirmale Ruthless kirja, et lugudes lõpetatakse vägivalla propageerimine. Kirjas oli kirjutatud: "Advocating violence and assault is wrong and we in the law enforcement community take exception to such action". See kiri on siiamaani nähtaval Clevelandis Rock'n'rolli Kuulsuste Hallis. See FBI poolt saadetud kiri aga ainult kasvatas N.W.A edu muusikaturul. Politseinikud keeldusid turvamast N.W.A kontserte. Album "Straight Outta Compton" oli esimene, mis kasutas märki "Parental Advisory" ehk ainult vanemate nõusolekul. 
Kuu aega pärast "Straght Outta Comptoni" turule viimist, lasi ka Eazy-E välja oma esimese sooloalbumi "Eazy Duz It", kus tegi kaasa ka MC Ren, kes oli avalikkuse ees ühtlasi ka ainus külalisesineja. Tegelikult tegid muusika ikka DJ Yella ja Dr. Dre. Enamus riime olid kirjutatud MC Reni, Ice Cube ja The D.O.Ci poolt. See album ilmus plaatina kujul ja muutus samuti üheks läbilöögiks Ruthless plaadifirmal. 1989. aastal lasti välja uus "Straight Outta Compton", nüüd juba tavalise CD plaadi näol.

N.W.A laialiminek

1991. aasta album "Niggaz4Life" jäi N.W.A viimaseks kogumikuks. Dr. Dre ja Ice Cube süüdistasid Eazy-E'd bändi tagant raha varastamises. Dr. Dre asutas plaadifirma Death Row Records ja alustas ka ise soolokarjääriga. Esimeseks suuremaks singliks sai "Fuck Wit Dre Day (And Everybody's Celebratin')". Eazy-E aga vastas omakorda lugudega "Real Muthaphuckkin G's" ja "It's On".
Pärast Eazy-E surma 26. märtsil 1995 kadus N.W.A bänd muusikamaailmast. Küll aga räppisid Dr. Dre ja Ice Cube oma vana sõbra meenutuseks lugusid nagu näiteks "What's The Difference", "Hello" ja "Growin Up".
Haute Matsiatra piirkond

Haute Matsiatra piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Madagaskari kesk-lõunaosas.
Piirkond loodi 2004. aastal Fianarantsoa provintsis, 2009. aastal provintsid kaotati ja piirkonnad said 1. järgu haldusüksusteks.
Piirkonna pindala on 21 080 km² ja elanike arv 1 128 900 (2004).
Piirkonna keskus on Fianarantsoa.
Valter Palm

Elukutselisena

Palm poksis maist 1930 kuni jaanuarini 1932 elukutselisena ning pidas kokku 23 kohtumist. Ta võitis neist 19 (neist 9 nokaudiga) ja kaotas 2 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 2 kohtumist jäi viiki.
Karen Aabye

Karen Lydia Aabye (19. september 1904 Kopenhaagen – 15. september 1982 Bagsværdi kihelkond) oli taani ajakirjanik ja kirjanik.

Elulugu

Kareni vanemad olid hulgikaupmees Rudolph Christian Frederik Aabye (1859–1927) ja Franciska Maren Christine Petersen (1874–1961).
Karen Aabye kasvas üles Kopenhaagenis ja käis Karen Kjæri koolis (Karen Kjærs Skole).
Aastal 1929 asus ta elama Prantsusmaale ning hakkas nädalalehe Skandinaver i Paris kaastööliseks. Aastal 1932 naasis ta Taani ning hakkas tööle väljaande Politikens Lytterblad toimetussekretärina. Aastatel 1936–1937 oli ta ajalehe Politiken korrespondent algul Londonis, hiljem Pariisis. Oma tihedat elamusterikast elu sõjaeelsel perioodil on ta kirjeldanud paljudes esseedes ja ajaleheartiklites.
Aastal 1937 asus ta tööle konkureerivas ajalehekontsernis: kuni 1958. aastani oli ta ajalehe B.T. kaastööline ning hiljem kirjutas ajalehele Berlingske Tidende. Samal ajal hakkas ta kirjutama raamatuid.
Aastatel 1946–1950 oli Karen Aabye Taani Kirjanike Liidu (Dansk Forfatterforening) juhatuse liige.

Looming

Aabye esikromaan "Der er langt til Paris" (1939) jutustab taanlanna Elleni ja prantslase Pierre'i suhtest, mis ebaõnnestub suurte kultuurierinevuste tõttu. 
Laia lugejaskonna võitis ta muuhulgas perekonnasaagaga "Det skete ved Kisum Bakke" (1942), "Fruen til Kejsergaarden" (1943) ja "Vi, der elsker Livet" (1944). Nende raamatute tegevus toimub 19. sajandi keskpaigas.
Romaan "Vi skal snart hjem" (1946) räägib Saksa okupatsiooni aegsetest taani pagulastest Rootsis ja nende koduigatsusest.  
Aastatel 1950–1954 ilmus romaanipentaloogia "Martine", "Min søn Janus", "Brænd dine skibe", "Det gyldne land" ja "Den røde dalom". See jutustab Martinest ja tema pojast Janusest, kes pärast oma ema surma otsib õnne Kanadas. Sündmustik leiab aset 19. sajandi keskel. Teost iseloomustab tundlik sisseelamine tegelaste siseellu.
Karen Aabye on kirjutanud ka biograafilisi romaane, näiteks "Grevinden af Bagsværd" (1958 ja "Min bedstemor er jomfru" (1965). Need kaks romaani on olnud eeskujuks Jane Aamundile.
Aabye ilukirjanduslikud teosed on kirjutatud peamiselt naise vaatepunktist. Tema naiskujud on tugevad, väga elujanulised ja tahtejõulised. 
Karen Aabye on kirjutanud haaravaid, seikluslikke ja humoorikaid reisikirju. Tuntumad neist on "Dejligt at Amerika ikke ligger langt herfra" (1949; pealkiri ühe Hans Christian Anderseni luuletuse järgi) ja "Irland – min tossede ø" (1963). 
Esseekogus "Fra mit skovhus" (1968) on kirjeldatud Taani loodust Frank Jægeri 1950. aastate Langelandi-kirjeldustele sarnases maneeris.
Ringaudai

Ajalugu

Ringaudai on vana kohanimi. Seda on seostatud Mindaugase võimaliku isa või esivanema vürst Ringaudasega. XIX sajandil asus seal Ringvaldiškise karjamõis, mille juures elas 118 inimest. Aastal 1922 jagati Marvelė mõisa maad rahvale.
Asula hakkas kasvama 1964. aastal, kui Noreikiškėsesse toodi Leedu Põllumajanduse Akadeemia, nüüdne Aleksandras Stulginskise Ülikool. Ringaudai kujunes seejärel ülikoolile alluva 5000 hektari suuruse õppemajandi keskasulaks. Samuti rajati sel ajal sinna lähedusse Kaunase Kazliškiai linnaosa. Aastaks 1987 oli külas juba 1294 elanikku.
Will Sasso

William Sasso (sündinud 24. mail, 1975 Ladneris, Briti Columbias) on Kanada näitleja.
Striptiis

Striptiis (inglise keeles tähendavad sõnad strip paljaks koorimist ja tease kiusatusse viimist) on erootilise või eksootilise esitusega tants, mille käigus esineja paljastab järk-järgult kehavõlud. Lahtiriietumine toimub osaliselt või täielikult, võrgutavalt või seksuaalsete vihjetena. Isikut, kes esitab striptiisi, kutsutakse üldjuhul striptiisitegijaks (kõnekeeles strippar) või eksootiliseks tantsijaks.
Sąjūdis

Sąjūdis, algselt Leedu Reformiliikumine (Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdis), on poliitiline organisatsioon, mis juhtis 1980. aastate lõpul ja 1990. aastate algul Leedu taasiseseisvumist.
Sąjūdise initsiatiivgrupp loodi 1988. aasta 3. juunil Leedu Teaduste Akadeemia ruumides peetud koosolekul. Initsiatiivgrupi 35 liikmest 17 olid kommunistliku partei liikmed. Juunis ja augustis korraldati esimesed massikogunemised. Oktoobris valiti liikumise 35-liikmeline nõukogu, mille esimeheks sai musikoloogiaprofessor Vytautas Landsbergis.
Sąjūdis luges Leedu inkorporeerimist Nõukogude Liitu illegaalseks ja taotles riigi iseseisvuse taastamist. Nõuti Molotovi-Ribbentropi pakti salaprotokollide avalikustamist, leedu keele kuulutamist ametlikuks keeleks, Ignalina tuumaelektrijaama kolmanda reaktori ehitamise peatamist jne.
1989. aasta märtsis toimusid Nõukogude Liidu Rahvasaadikute Kongressi valimised. Sąjūdise kandidaadid võitsid 36 kohta Leedule eraldatud 42-st.
Sąjūdis oli 1989. aasta augustis Balti keti Leedu-poolne korraldaja.
1990. aasta veebruaris toimunud Leedu NSV Ülemnõukogu valimistel võitis Sąjūdis 101 kohta 141-st. Landsbergisest sai Ülemnõukogu esimees. 11. märtsil kuulutas Leedu iseseisvuse taastatuks.