google/wiki40b huggingface dataset:
Kalju Leppik

Kalju Leppik (29. november 1931 – 29. juuni 2017) oli Eesti arvutiteadlane ja omavalitsustegelane.  
Ta lõpetas 1954. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna elektrijaamade, -võrkude ja -süsteemide eriala kiitusega.
Töötas aastatel 1960–1992 Eesti NSV TA Küberneetika Instituudis, 1966. aastast operatsionaalanalüüsi sektori juhataja, 1969. aastast programmeerimisbüroo juhataja, 1976. aastast Arvutustehnika Erikonstrueerimisbüroo EKTA direktor.
Aastatel 1992–1995 oli ta Tallinna abilinnapea, kureerides kultuuri, spordi ja tervishoiu valdkondi. Aastatel 1995–1996 oli ta Nõmme linnaosa vanem. 1993. aastal valiti ta valimisliidu "Tallinna Raeklubi" ja 1996. aastal valimisliidu "Tallinn" nimekirjas Tallinna linnavolikogu liikmeks. Ta on kuulunud ka Nõmme Linnaosa Halduskogusse.
Virve Laev

Virve Laev (sündinud 1928; sünninimi Virve Murre; aastatel 1950–1968 Virve Sirel) on eesti filmimonteerija.
1945. aastal asus tööle Kinokroonika Tallinna Stuudio monteerija õpilasena. 1940–1950. aastatel oli mitme filmikroonika ja dokumentaalfilmi režissööri abi. Iseseisva monteerijana alustas 1963. aastal filmiga "Jalgrattataltsutajad". Ta on olnud Tallinnfilmi mitmete mängufilmide monteerija. Aastatel 1979–1982 töötas Moskvas Sojuzmultfilmi dubleerimise osakonna monteerijana.
Merle Jääger

Merle Jääger (sündinud 19. oktoobril 1965 Tallinnas) on eesti näitleja ja luuletaja. Ta on kasutanud pseudonüümi Merca. Tuntuks on saanud eriti tema punkluuletused.
Aastal 1983 lõpetas ta Tallinna Kaugõppekeskkooli ja 1988 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri.
Aastast 1988 on ta (pausidega) olnud Vanemuise näitleja. Alates 2006. aastast on ta mänginud igas Tartu Hansahoovi Teatri humoorikas suvelavastuses.
Aastail 1999–2000 teenis ta Eesti Vabariigi Kaitseväes reamehena. Ta on Tartu Kaitseliidu Akadeemilise Malevkonna liige.
Aastast 2000 kuulub ta Eesti Kirjanike Liitu. 
Ta on osalenud mitmes ansamblis.
On kirjutanud mõned luuletused koos Tõnu Trubetskyga, kaks sellist on näiteks luulekogus "Pogo".
Ta oli Wellesto liige.
Ta on Tartu Linnavolikogu liige. 
2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kandideeris ta Eesti Iseseisvuspartei nimekirjas ja sai 178 häält.
Klippa saar

Klippa saar on Lääne maakonnas Noarootsi vallas Haapsalu Tagalahes asuv endine saar; tänapäeval maakerke tõttu saanud poolsaareks.
Endise saare koordinaadid on 58° 58′ N, 23° 33′ E.
Enics Eesti

Enics Eesti AS on Eesti elektroonikafirma, mis asub Elvas. Tehas toodab tööstuselektroonikat.
2013. aastal oli Enics Eesti käive 88 miljonit eurot. 2012. aasta majandustulemuste põhjal Postimehes koostatud Eesti saja suurima ettevõtte edetabelis oli Enics 87. kohal. 2013. aastal töötas tehases keskmiselt 740 töötajat, sellega oli firma üks Lõuna-Eesti suurimaid tööandjaid. 94% toodangust viidi välismaale.
Enics Eesti emaettevõte Enics Grupp on registreeritud Šveitsis 2004. aastal, kui juhtkond ostis osa Elcoteqist. Peakontor asub Zürichis. Umbes 10% Enicsist kuulub juhtkonnale, ülejäänu omanik on erakapitalifirma. Enicsi kontsern on Euroopas suuruselt teine tööstuselektroonikaettevõte, sellel on maailmas kaheksa tehast. 2013. aasta kogukäive oli 417 miljonit eurot, sellest andis Eesti tütarettevõte umbes viiendiku. 
Enicsi Elva tehas sai alguse 1992. aastal asutatud satelliidiseadmetetootjast Finesatist. 2001. võttis tehase üle Ahltronix, 2004 ühendati see Enicsiga. 
2019. aastal oli Enics Eesti juhatuse ajutine esimees Jan Olovsson. 
Enics Eesti kuulub Eesti Elektroonikatööstuse Liitu. Firma osales kampaanias "Talendid koju!". Enics Eesti on asutanud omanimelised stipendiumid Tartu Kultuurkapitalis, et toetada tehniliste erialade õppimist Eesti kõrgkoolides ja kutsehariduskeskustes.

Tunnustus

2010. aastal pälvis Enics Eesti AS Eesti Kvaliteediühingult juhtimiskvaliteedi aastaauhinna suurettevõtete kategoorias.
"Kui ülejäänud Eesti maapiirkondades oleks sellised ettevõtted, siis meie edu oleks riigina täiesti garanteeritud ja kõik, mida me vajame, on neid ettevõtlike inimesi, kes on valmis asju tegema," iseloomustas firmat 2013. aastal külastanud president Toomas Hendrik Ilves.
2014. aastal tunnustas Eesti Haridus- ja Teadusministeerium Enics Eesti AS-i aasta koolitussõbralikuma ettevõtte tiitliga.
A. Le Coq Arena

Ajalugu

Staadion avati 2. juunil 2001 kohtumisega Eesti jalgpallikoondise ja Hollandi vahel. Eesti kaotas 2:4.
FC Flora ja Eesti suuremaid õlletootjaid A. Le Coq sõlmisid 2002. aasta jaanuaris 15-aastase sponsorlepingu koguväärtusega 15 miljonit krooni, millega spordirajatis hakkas kandma A. Le Coq Arena nime. Ettevõtte juhataja Tarmo Noobi sõnul polnud staadioni ümbernimetamine vastukaaluks konkureeriva Saku Õlletehase spondeeritud Saku Suurhallile.
Peale jalgpallivõistluste on staadionil peetud ka kontserte ja ERGO maailmamänge.
Eesti valitsus soetas 2004. aastal 70,5 miljoni krooniga 35 protsenti staadionist, kuid 2006. aastal ostis FC Flora riigi osaluse uuesti välja. Praegu kuulub staadion Eesti Jalgpalli Liidule.
2019. aastal mängib staadionil oma kodumängud ka FCI Levadia, sest nende tavapärasel kodustaadionil Kadrioru staadionil puudub tehisvalgustus.
Tammistu raamatukogu

Tammistu raamatukogu on raamatukogu Tartu maakonnas Tartu vallas Tammistu külas. Raamatukogu juhataja on Heli Jürgenson.
Browni Ülikool

Tuntud vilistlasi

Browni ülikoolis on õppinud mitmeid USA tuntud poliitikuid, ajakirjanikke, ärimehi, näitlejaid. Nende seas on olnud näiteks USA justiitsminister Charles Evans Hughes (1881), IBM-i president Thomas J. Watson, meediamogul Ted Turner, Nobeli laureaat Craig C. Mello (1982), John F. Kennedy, Jr. (1983) näitleja John Krasinski (2002).
Nikolai Nekrassov (poliitik)

Nikolai Vissarionovitš Nekrassov (Николай Виссарионович Некрасов; 20. oktoober/1. november 1879 Peterburi – 7. mai 1940 Moskva) oli Vene insener ja poliitik.
1902. aastal lõpetas Peterburi teedeinseneride instituudi, 1903–1905 stažeeris Saksamaal. 1906. aastast alates oli Tomski tehnoloogiainstituudi professor.
1905. aastast alates osales aktiivselt Venemaa poliitikaelus. 1909–1915 oli Konstitutsioonilis-Demokraatliku Partei Keskkomitee liige, hiljem üks Venemaa Radikaaldemokraatliku Partei juhte.
1907. aastal sai Riigiduuma liikmeks.
1917. aasta veebruarirevolutsiooni ajal valiti Riigiduuma Ajutise Komitee liikmeks, seejärel oli Ajutises Valitsuses kõigepealt teedeminister, siis rahandusminister. 1917. aasta septembris määrati Soome kindralkuberneriks.
Oktoobrirevolutsiooni järel naasis Venemaale. 1918. aasta alguses muutis nime ja sõitis Ufasse, 1919. aastal edasi Kaasani. 1921. aastal tuvastati, et ta on endine Ajutise Valitsuse minister, vahistati ja saadeti Moskvasse, kus ta pärast Kremlis Leniniga kohtumist vabaks lasti.
1930. aastal mõisteti kontrrevolutsioonilises tegevuses süüdistatuna kümneks aastaks vangi. Kinnipidamisel viibides töötas Valge mere – Läänemere kanali projekteerimisel ja osales selle ehitamises. Kanali valmimisel lasti 1933. aastal ennetähtaegselt vabaks. Seejärel töötas Moskva–Volga kanali ehitamisel, saades selle eest 1937. aastal Tööpunalipu ordeni.
1939. aastal võeti taas vahi alla. 1940. aasta 14. aprillil mõistis NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegium ta surma süüdistatuna sabotaažis Moskva–Volga kanali ehitamisel ning kontrrevolutsioonilise terroristliku grupeeringu organiseerimises eesmärgiga tappa ÜK(b)P ja Nõukogude valitsuse juhid. Ta lasti maha 7. mail 1940. NSV Liidu Prokuratuur rehabiliteeris ta 12. märtsil 1991.
Ökoloogiline nišš

Niši parameetrid

Nišši kirjeldatakse kui liigiomast piirkonda graafikul, mille telgedeks on erinevate biootiliste ja abiootiliste keskkonnategurite muutuvad väärtused. Vastavalt konkurentsi välistamise reeglile (ehk Gause reeglile) ei saa kaks liiki hõivata täpselt sama nišši samas keskkonnas pikka aega. 
Mõistet "ökoloogiline nišš" kasutas esmakordselt loodusteadlane Joseph Grinnell oma 1917. aasta teadustöös "The niche relationships of the California Thrasher". 
Niši mõistet populariseeris eriti tuliselt 1958. aastast G. Evelyn Hutchinson. 
Eristatakse fundamentaalset ja realiseerunud nišši. Esimesel puhul on tegu kogu keskkonnatingimuste kompleksiga (bioloogilised ja füüsilised), milles organism on võimeline eksisteerima. Realiseerunud nišš tähendab aga eelmisest kitsamaid keskkonnatingimusi, kus organism on tugevalt kohastunud.
Eri liikidel võivad eri kohtades olla sarnased nišid ning samad liigid võivad eri kohtades hõivata erinevaid nišše. 
Mõnikord, kui taimi ja loomi introdutseeritakse uutesse niššidesse, võivad nad hõivata uusi nišše või ka pärismaiste liikide nišše, tõrjudes viimaseid välja, ja saada (kahjulikeks) võõrliikideks.
Roio pae

Roio pae on liivakivipaljand Ahja jõe paremkaldal Kiidjärve sillast umbes 400 meetrit allavoolu. Roio pae paikneb Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal.
Roio pae on kuni 5 meetrit kõrge ja 30 meetrit pikk Burtnieki lademe Härma kihistiku põimkihiline liivakivi paljand.
Aloja kihelkond

Aloja kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Allendorf, läti keeles Alojas draudzes novads) oli haldusüksus Liivimaal Pärnu vojevoodkonnas ja Volmari kreisis.

Ajalugu

Kihelkond moodustati aastal 1555. Aastani 1644 oli see Umurga kihelkonna filiaaliks. Patronaadiõigus kuulus Ungurpilsi mõisa omanikule, kaaspatroonideks olid kihelkonna rüütlimõisate omanikud.
Internetiturundus

Internetiturundus ehk veebiturundus ehk online-turundus ehk e-turundus on ideede, väärtushinnangute, kaupade või teenuste turundus interneti kaudu. 
Selleks võidakse kasutada nii oma kodulehte kui ka muid kanaleid. Levinuimad turundusmeetodid on otsingumootoritele optimeerimine, klikipõhise hinnaga tekstireklaamid (nt Google AdWords) ja sotsiaalmeedia kampaaniad.
Üks uusi internetiturunduse nii harusid kui meetodeid on videoturundus.
Rahvusvaheline Jäähokiföderatsioon

Rahvusvaheline Jäähokiföderatsioon (inglise keeles International Ice Hockey Federation; lühend IIHF) on rahvusvaheline spordialaliit, mis korraldab jäähokiga seotut kogu maailmas.
Föderatsioon asutati 15. mail 1908 Pariisis nimega Ligue International de Hockey sur Glace (LIHG).
Egon Roolaid

Egon Roolaid (aastani 1935 Rosenberg; 26. september 1918 Tallinn – 1943 Tšeljabinski oblast) oli eesti ujuja.
Ta osales 1936. aastal Berliini OM-il, kus sai 100 m vabaujumises 21.-21. koha.
Suri vanglas, rehabiliteeriti 1989.
Ka tema vend Boris Roolaid oli ujuja.
Spiiker

Spiiker (inglise sõnast speaker 'kõneleja') on parlamendi, volikogu või muu parlamentaarse organisatsiooni eesistuja.
Traditsiooniliselt kasutatakse seda sõna eesti keeles eelkõige anglosaksi maade ametiisikute, nt Suurbritannia parlamendi kodade ja USA Esindajatekoja eesistuja kohta. Sarnasuse alusel nimetatakse vahel spiikriks ka Eesti Riigikogu esimeest. Harvem kutsutakse nii muid analoogseid Eesti ametikohti, näiteks on spiiker Tallinna Ülikooli Üliõpilaskonna volikogul.
Sib Hashian

Isiklikku

Hashiani esivanemad olid pärit Armeeniast ja Itaaliast.
Ta elas Ameerika Ühendriikides Massachusettsi osariigis Essexi maakonnas Lynnfieldi linnas.
Tal sündis poeg Adam ning tütred Aja ja Lauren.
Katrin Pauts

Katrin Pauts (sündinud 25. augustil 1977) on eesti ajakirjanik ja kirjanik. 
Ta lõpetas 1995. aastal Orissaare Gümnaasiumi.
Ta on Õhtulehe ajakirjanik.
Ta oli saatesarja "Eesti tippmodell" peatoimetaja.
Aluliina komtuur

Aluliina ehk Alūksne komtuur (saksa keeles Komtur von Marienburg) oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Aluliina komtuurkonda.
Esimene komtuur astus ametisse 1342. aastal, mil ehitati Aluliina ordulinnus ja moodustati ka komtuurkond. Viimane komtuur Eberhard von Syburg zu Wischlingen kaotas linnuse 1560. aastal venelastele ja suri Gotthard Kettleri poolt vangistatuna sama aasta augustis.
Aluliina komtuur oli üks olulisemaid ordukäsknikke, sest tema hallata oli ordu olulisim idapoolne tugipunkt. Seetõttu said mitmetest komtuuridest hiljem nii ordumeistrid kui ka maamarssalid.
Laibast pruut

Süžee

Filmi tegevus toimub 19. sajandil Euroopas. Film jutustab loo Victorist (Johnny Depp), kes pärast luhtunud pulmaproovi läheb metsa oma vannet harjutama, kuid õnnetuseks palub ta metsas salapärase koolnud mõrsja (Helena Bonham Carter) kätt, kes oli oodanud seda hetke juba kaua. Victori tõeline pruut Victoria (Emily Watson) ootab teda õnnetuna maapealses riigis. Kuigi elu surnuteriigis on särtsakas ja lõbus, mõistab Victor peagi, et mitte miski ei suuda teda tõelisest armastusest eemal hoida. See on klassikalises Burtoni stiilis lugu lootusest, romantikast ja vägagi värvikast surmajärgsest elust.
Tallinna Ülikooli Ajakiri

Tallinna Ülikooli Ajakiri on Tallinna Ülikooli häälekandja. Väljaanne ilmub kaks korda aastas.
Väljaande ajalugu ulatub aastasse 1992, kui hakkas ilmuma Pedagoogikaülikool. 2005 nimetati väljaanne ümber Tallinna Ülikooli Ajaleheks. Praegust nime kannab väljaanne aastast 2009.
Lütje Hörn

Ajalugu

Lütje Hörni on esmakordselt mainitud 1576. aastal seilamisjuhendis kui Hooghe Hörn. 1859. aastast on saart näidatud padumere (Watt) topograafilistel kaartidel Borkumist kagus.

Geograafia

Erinevalt kõigist teistest Ida-Friisi saartest on Lütje Horn joondunud põhja-lõuna suunas. See on nii saare asukoha tõttu Emsi idakanalis. Alates esimesest dokumenteerimisest on saare asukoht liikunud umbes 2 km kagusse. Vaid umbes 40 aastaga, aastatel 1961 kuni 1999, nihkus saar umbes 600 m itta ja 150 m lõunasse. See vastab kiirusele 15 m aastas itta ja 4 m aastas lõunasse. Aastatel 1999 kuni 2005 liikus saar veel 100 m itta.
Erosiooni tõttu kaotab Lütje Horn pidevalt oma pindalas. Saare suurus oli möödunud sajandi esimeses pooles suhteliselt stabiilne: 1891. aastal oli selle pindala 61 ha ja 1937. aastal 54 ha. 1957. aastal oli kõrgveevaba ala 58 ha, sealhulgas umbes pool ha suuri düüne. Tormilainetus 1962. aasta veebruaris põhjustas märkimisväärset maa kadu ja düüni erosiooni ning täiendavaid kadusid tekitasid 1989./1990. aasta talvised tormilainetused. 1987. aastal oli keskmisest kõrgveemärgist kõrgem ala vaid 23 ha, mõni aasta hiljem oli see vaid 11 ha. Alam-Saksi vee-, ranniku- ja looduskaitseameti järgi oli Lütje Horni üleujutusevaba ala 2006. aasta suvel ligikaudu 6,5 ha.

Ligipääs

Saart võib külastada vaid rahvuspargi administratsiooni nõusolekul, kuna see kuulub Wattenmeeri rahvusparkide esimesse tsooni ja on linnukaitse saar. Saarel ei ole ehitisi.
Uisuklubi Gliss

Uisuklubi Gliss on 2011. aastal asutatud spordiklubi, mis tegeleb iluuisutamise õpetamisega ning iluuisutamise võistluste ja laagrite korraldamisega. 
Klubi treeningutes osaleb üle 100 uisutaja kõikides vanuskategooriates. Klubi korraldab iga aasta jaanuaris rahvusvahelisi võistlusi Gliss Open ning suviti uisulaagreid. Klubi on ka erahuvikooli Tiiu Valgemäe Uisukooli pidaja.
Klubi peatreener on Tiiu Valgemäe, kes on ise paljukordne Eesti meister ja ka Valgevene meister. Tiiu Valgemäe on Vaike Paduri õpilane ning seega saab öelda, et klubi kannab edasi vanimaid Eesti iluuisutamise traditsioone. Klubi teised treenerid on Jelena Muhhina, Kristel Ojasaar, Merike Tali, Karmen Kull ja Svea Miller. Klubi teeb koostööd paljude välistreeneritega: Nick Perna, Marina Kudrjavtseva, Olga Voložinskaja jpt).
Klubi tegevuskoht on peamiselt Škoda Jäähall Tallinnas.
38. Kaitsepataljon

38. Kaitsepataljon

1941. aasta novembris nimetati pataljon 38. Kaitsepataljoniks. Pataljoni kasutati tagala julgestuseks Venemaal Luuga, Pihkva ja Oudova ümbruses lennuväljade ja teiste sõjaliste objektide valveks ning pataljoni kasutati ka rindetegevuses Pljussa – Krasnaja Strugi joonel.

38. Eesti Politseipataljon

1943. aasta detsembris muudeti pataljoni nimi 38. Eesti Politseipataljoniks (Estnische Polizei Bataillon 38) ja pataljonis kehtinud Wehrmachti auastmed asendati Saksa Korrapolitsei auastmetega.
28. veebruaril 1944 oli pataljoni nimekirjas 236 meest.
Pataljon toodi 1944. aasta juuli alguses Võrumaale rindepuhkusele, misjärel liideti 2. Eesti Politseirügemendiga, mille koosseisus võttis osa Düneburgi operatsioonist.
Pärast taandumist Lätisse 1944. aastal toodi pataljon tagasi Eestisse, Tartu lähistele rindele.
1944. aasta augusti lõpus likvideeriti 37. ja 38. Eesti Politseipataljoni osavõtul koos Wehrmachti 87. Jalaväediviisi ja soomepoistest moodustatud 46. Relva-SS Grenaderirügemendi III pataljoniga Punaarmee Kärevere sillapea (Operatsioon Steinhägel ('kivirahe')).

Likvideerimine

Septembris taandus pataljon Saksamaale, kus sinna jõudnud eesti üksused liideti 20. Eesti SS-diviisiga. Oktoobris 1944 pataljon likvideeriti.
Ameerika Ühendriikide Tervishoiu- ja Teenindusministeerium

Ameerika Ühendriikide Tervishoiu- ja Teenindusministeerium (inglise keeles  Department of Health and Human Services) on USA ministeerium, mis tegeleb tervishoiu ja sotsiaalteenuste alase seadusandluse reguleerimise ja väljatöötamisega ning nende teenuste osutamisega riigiteenistujatele.
Ministeeriumi juhib tervishoiu- ja teenindusminister. Praegune minister on Kathleen Sebelius.
DesktopBSD

Ajalugu ja arendus

DesktopBSD on kohandatud paigaldusversioon FreeBSDst, mitte eraldi haru. See on alati põhinenud FreeBSD viimasel stabiilsel väljalaskel, kuid sisaldanud teatud kohandatud tarkvara, näiteks KDE, DesktopBSD tarvikud ja konfiguratsiooni failid.
DesktopBSD sihtkrupiks on tavakasutatajd. Soovitakse pakkuda FreeBSD jõudlust ja stabiilsust, kuid üritatud osa asju, näiteks paigaldamine, lihtsamaks teha, seda eriti algajaid kasutajaid silmas pidades.
DesktopBSD arendamine lõpetati 2009. aastal. Viimane väljalase 1.7 ilmus 7. septembril 2009. Peamiseks põhjuseks, miks arendamine lõppes oli, et peamine arendaja Peter Hofer ei leidnud enam piisavalt aega projektiga jätkamiseks ja talle ei leitud asendajat. 2010. aasta mai lõpus anti aga teada, et leitud on uued arendajad, kes Daniel Hilberti juhtimisel DesktopBSD arendamist jätkavad.

Litsentsid

DesktopBSD kasutab tarkvara puhul valdavalt BSD litsentsi FreeBSD eeskujul, KDE jaoks kasutatakse GNU GPL litsentsi.
DesktopBSD logod ja muu kunst on litsentseeritud Austria Creative Commons Attribution-NonCommercial 2.0 License'iga.
Jaime Alguersuari

Enne Vormel 1

Alguersuari alustas vormelisõitjana 2005. aastal. Ta sõitis Itaalia Vormel Junior 1600 sarjas 12 etappi, võitis 2 kvalifikatsiooni ja 2 etappi ning oli kokkuvõttes 3. Ta sõitis ka Vormel Renault' sarjas 2 etappi, kuid parimaks kohaks jäi 12. Vormel Renault' sarja võitis Kamui Kobayashi.
2006. aastal võitis Alguersuari Vormel Renault' Itaalia talvesarjas kõik 4 etappi. Suvesarja 15 etapilt jäi seevastu parimaks 3. koht ja suvesarja kokkuvõttes oli tema koht 10. Vormel Renault' eurosarjas sõitis ta seekord kõigil etappidel ja tuli korra teisekski, kuid polnud oma meeskonnakaaslastest parem ja sai 12. koha otse Sébastien Buemi järel. (Sten Pentuse parim etapikoht oli 11.).
2007. aastal võitis Algersuari Vormel Renault' Itaalia suvesarjas 14 etapist 3 kvalifikatsiooni ja 3 etappi, saavutas 2 teist ja 2 kolmandat kohta ning oli soomlase Mika Mäki järel teine. Vormel Renault' eurosarjas sõitis ta taas kõik etapid ja tuli kahel viimasel teiseks ja jagas kokku 5.–6. kohta (Mäki oli 9.).
2008. aastal sõitis Algersuari Suurbritannia Vormel 3 sarjas. 22 etapist saavutas ta 5 etapivõitu, 2 teist ja 5 kolmandat kohta, võitis 6 kvalifikatsiooni, sõitis 5 kiireimat ringi ja võitis sarja. Sealjuures võitis ta 3 viimast etappi. Ta oli siis 18 aastat ja 203 päeva vana ja sai läbi aegade noorimaks sõitjaks, kes tulnud Suurbritannia Vormel 3 meistriks.
Samal aastal sõitis ta Hispaania Vormel 3 sarja 17 etapist kaasa 8, võitis neist 3, võitis ka 2 kvalifikatsiooni, tuli korra kolmandaks ja sõitis korra kiireima ringi, kuid kokku andis see kõigest 7. koha. Näiteks teine ja kolmas koht läksid sportlastele, kes ei võitnud ühtki etappi.
2009. aastal sõitis ta Vormel Renault' 3.5 sarjas. 17 etapist võitis ta 1 ja oli 2 korda kolmas, sõitis korra kiireima ringi ja oli kokku 6. (Sten Pentus oli 16.).

2009–2011: Toro Rosso

Jaime Alguersuari alustas Vormel 1 sarjas 2008. aastal Red Bulli testisõitjana.
Aastal 2009 sai ta Toro Rosso testsõitjaks. Põhisõitjad olid Sébastien Bourdais ja Sébastien Buemi. Teised testsõitjad olid David Coulthard ja austraallane Brendon Hartley. Alates Ungari GP etapist oli Alguersuari Bourdais' asemel võistluspiloot. Temast sai 19 aasta ja 125 päeva vanusena kõigi aegade noorim Vormel 1 piloot ja kõigi aegade noorim etapi lõpetanud Vormel 1 piloot. Ta on seni ainus 1990-ndail sündinud F1 piloot. Siiski olid tema tulemused märgatavalt nõrgemad kui Bourdais'l: Alguersuari katkestas enam kui pooled sõidud ja tema parim tulemus oli 14., seevastu Bourdais lõpetas ainult korra halvema tulemusega ja sai 2 punkti. Ometi sai Alguersuari Toro Rossoga lepingu ka 2010. aastaks. Ta jätkas samas meeskonnas ka 2011. aastal.
AS O-I Production Estonia

AS O-I Production Estonia (varasema nimega: AS Järvakandi Klaas) on aastal 1991 asutatud klaasitootmisettevõte.
Ettevõte ajalugu ulatub aastasse 1936. Aastal 1991 asutatud ettevõtte eelkäija oli kombinaadi Järvakandi Tehased tsehh.
Aastast 2003 on ettevõte omanik USA kontserni Owens-Illinoisi Soomes asuv tütarettevõte OI Finnish Holdings Oy.
Grodna kubermang

Grodna kubermang (ka Grodno kubermang, Hrodna kubermang) oli Venemaa keisririigi haldusüksus (kubermang). Kubermangu administratiivne keskus oli Grodna. Kubermang eksisteeris 1796–1915. Kubermangu territoorium on praegu Valgevene ja Poola koosseisus.
Kubermangu pindala oli 33 979 km².
Tallinna Läti Selts

Tallinna Läti Selts oli Tallinnas elavaid Eesti lätlasi ühendav organisatsioon. Selts loodi 1902.
1932 tähistas selts oma 30. aastapäeva.
Seltsi tegevuse kohta on vähe teateid.
Meade'i maakond (Kansas)

Ajalugu

Maakond moodustati 1885. aastal.
Mart Noorma

Mart Noorma (sündinud 28. märtsil 1973) on eesti füüsik ja tehnikateadlane, Tartu Ülikooli kosmose- ja kaitsetehnoloogia professor ning ettevõtte Milrem Robotics teadus- ja arendusdirektor.
Mart Noorma on tuntud Eesti tudengisatelliidi programmi algataja ja juhendajana ning teadust populariseeriva telesaate "Rakett 69" kohtunikuna. Alates 2008. aastast oli ta Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna õppeprodekaan ning aastatel 2015–2017 Tartu Ülikooli õppeprorektor. Ta on pälvinud projekti "Miljon+" ühe algatajana auhinna Vikipeedia sõber 2017.

Elulugu

Aastatel 1979–1991 õppis Noorma Tartu 3. Keskkoolis ja 1991–2000 Tartu Ülikoolis. 1994–2000 töötas ta ühtlasi aktsiaseltsis Metrosert. Aprillis 1997 asutas Noorma sõpradega Tartu Mootorratturite Ühingu, mis on rohkem tuntud nime MC Põletajad all. 2000–2005 õppis Noorma Helsingi Tehnikaülikoolis, kus omandas tehnikateaduste magistri- ja doktorikraadi. 2000–2002 oli ta Helsingi Tehnikaülikoolis assistent, 2002–2004 samas teadur ja 2004–2005 projektijuht. Pärast ülikooli lõpetamist siirdus Noorma pooleteiseks aastaks USA-sse, kus oli külalisteadur Riiklikus Standardite ja Tehnoloogia Instituudis (National Institute of Standards and Technology, NIST).
Aastatel 2006–2007 töötas Noorma Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna eksperimentaalfüüsika ja tehnoloogia instituudis elektroonika erakorralise lektori ja teadurina. 2007–2008 oli ta samas instituudis rakendusfüüsika õppetooli erakorraline teadur. Alates 2008. aastast on ta Tartu Observatooriumi erakorraline vanemteadur, Tartu Ülikooli õppimise ja õpetamise arenduskeskuse juhataja ning loodus- ja tehnoloogiateaduskonna füüsika instituudis optilise metroloogia dotsent. Samuti on ta loodus- ja tehnoloogiateaduskonna õppeprodekaan ning kosmose- ja militaartehnoloogia töörühma juht, kes nõustab Eesti tudengisatelliidi programmi raames ESTCube-1 ehitamist.
Mart Noorma on aktiivne teaduse populariseerija ning kirjutanud mitmeid populaarteaduslikke artikleid. Ta oli Haridus- ja Teadusministeeriumi poolt 2011/2012. õppeaastal välja kuulutatud Teadusaasta kõneisik ning alates 2012. aasta kevadhooajast Eesti Rahvusringhäälingu teadust populariseeriva noortesaate "Rakett 69" kohtunik. Mart Noorma on olnud Eesti tudengisatelliidi programmi ja Erahuvikooli HuviTERA koostöös 2008. aastal asutatud koolinoorte kosmoseklubi Estronaudid juhendaja  ning koolilaste teaduspõhise suvemaleva Teadusmalev eestvedaja.
Alates 8. märtsist 2012 on Mart Noorma Eesti teaduspoliitika komisjoni liige.

Isiklikku

Mart Noormal on kolm last: Timo (1995), Kris (1999) ja Karolina (2001).