google/wiki40b huggingface dataset:
Suhtlusmeetod

Kirjalik kommunikatsioon

Kirjaliku kommunikatsiooni puhul kasutatakse pliiatsit ja paberit, sõnum esitatakse näiteks dokumendina. Kirjalik kommunikatsioon hõlmab elektroonilisi väljatrükitud faile, dokumente, tekstsõnumeid, e-kirju ning kõike muud, mis edastatakse keele, kirjalike sümbolite kaudu. Selline suhtlemine on vältimatu ärisuhetes ning õiguslike juhiste andmisel. Peamiselt kirjalikku kommunikatsiooni kasutavad suhtlusvormid on näiteks käsiraamatud, brošüürid, lepingud, memod, pressiteated, ametlikud äriettepanekud jms. Kirjaliku kommunikatsiooni tõhusus sõltub kirjutamisstiilis, grammatikast, sõnavarast ja selgusest.

Suuline kommunikatsioon

Suuline kommunikatsioon toimub näost näkku, telefoni, häälvestluse, videokonverentsi või mis tahes muu kandja kaudu. Suuline suhtlemine leiab aset näiteks arutelu läbiviimisel, tavalisel või informatiivsel suhtlemisel. Suuliste vestluste tõhusus sõltub kõne selgusest, häälmodulatsioonist, helitugevusest, kiirusest ja isegi mitteverbaalsest suhtlusest, nagu kehakeelest ja muudest visuaalsetest väljunditest.

Visuaalsed suhtlusmeetodid

Visuaalne kommunikatsioon toimub visuaalsete vahendite abil, nagu märgid, tüpograafia, joonised, graafiline disain, illustratsioonid, värvid ja elektroonilised vahendid. Visuaalne kommunikatsioon graafiku ja jooniste näol tugevdab tavaliselt kirjalikku suhtlust ja võib paljudel juhtudel asendada kirjaliku teavet. Nagu öeldakse, et "pilt ütleb rohkem kui tuhat sõna". Tehnoloogilised arengud on teinud visuaalse kommunikatsiooni väljendamise palju lihtsamaks kui varem.

Projekti suhtlusmeetodite olulisus

Kommunikatsioon on projektis ja üldiselt eri ettevõtmistes üks tähtsamaid komponente ning on oluline kasutada õigeid meetodeid. Enamiku projektide edukus sõltub oluliselt suhtlusoskustest ja -võtetest. Projekti suhtlusmeetodeid kasutatakse inimeste motiveerimiseks, juhtimiseks, delegeerimiseks ja tagasiside edastamiseks kõigile töötajatele, kes on projekti kaasatud. On kolm sidekanalit, mille juhid peavad pärast projekti algatamist looma: üles suunatud kanal, külgmine kanal ja alla suunatud kanal. Nende kanalite haldamine ja täiustamine võib oluliselt suurendada eduvõimalusi.  Oluline on siinjuures ka projekti keerukusele tähelepanu pöörata. Lihtprojektid vajavad tavaliselt minimaalset suhtlust, sest projektis võib osaleda vaid üks inimene ning üks sihtrühm. Suuremad projektid aga vajavad rohkem kommunikatsiooni planeerimist ja selle teostamist. 
Suhtlemine mõjutab sooritust. Et projektis töötaks suure jõudlusega meeskond, on vaja efektiivset suhtlust, et tagada sellised tulemused. Ilma väljakujunenud kanaliteta on tõenäoline, et projekt ebaõnnestub. Edukatel projektijuhtidel on tavaliselt head suhtlusoskused, nad suudavad tõhusalt probleeme esitada, kuulata, anda tagasisidet ning tagada meeskonnaliikmetevaheline harmoonia. Projekti kommunikatsioon ei ole nii lihtne kui see tunduda võib, oluline on see üles ehitada.
Korsika saar

Korsika saar (korsika keeles Corsica, prantsuse keeles Corse) on saar Euroopa lõunaosas Vahemeres Sardiinia saarest põhja pool. Kuulub Prantsusmaale, moodustab põhiosa Korsika piirkonnast.
Rahvaarv 294 118 inimest (2008).

Loodus

Korsika saar on Vahemere saarte seas suuruselt neljas, selle pindala on 8681 km².
Saar on mägine (vana graniidimassiiv). Kõrgeim tipp (Cinto) ulatub 2706 m üle merepinna.
British Airwaysi lend 5390

Õnnetus

Lennuk startis Birminghamist kell 7:20 kohaliku aja järgi. Lennuki kapten oli 42-aastane Timothy Lancaster, kelle lennustaaž oli 11 050 lennutundi, ja piloot oli 39-aastane Alastair Atchinson, kelle lennustaaž oli 7500 lennutundi. Lennuki pardal viibis 81 reisijat ja 6 meeskonnaliiget.
Kell 7:33, kui stjuardessid valmistusid hommikusööki serveerima, kostis piloodi kabiinist vali pauk ja lennuki salong täitus uduga. Kapteni poolel olnud tuuleklaas eraldus ja kapten imeti lennukist pooleldi välja. Mehe jalad jäid juhise taha kinni ja ainult seetõttu ei lennanud ta lennukist välja. Kabiini uks paiskus raadio ja navigatsioonikonsoolile, ning blokeeris gaasikontrolli, mis tähendas, et lennuk laskus aina suureneva kiirusega. Stjuaard Nigel Ogden oli parajasti teel kabiini ja kui nägi mis toimub, hoidis ta kapteni vööst kinni, et viimane lennukist välja ei lendaks. Samal ajal hakkas stjuardess Susan Price reisijaid rahustama ja lahtisi esemeid kinnitama.
Piloot Atchinson alustas avariilaskumist ja teavitas lennujuhte hädaolukorrast. Kuna purunenud aknast tuli tuult, ei kuulnud piloot mõnda aega vastust. Ogden, kes oli esimesena kabiini appi saabunud, hakkas külmakahjustuste, sinikate ja väsimuse tõttu haaret kaotama, ning kaks lennusaatjat vahetasid ta välja. Meeskond nägi nüüd ka Lancasteri nägu ja kuna ta silmad olid lahti, aga ta ei pilgutanud, eeldati, et kapten on surnud. Atchinson keelas meeskonnal temast lahti lasta, sest Lancaster oleks siis võinud lennata mootorisse, mis oleks suure tõenäosusega tekitanud tulekahju või mootoririkke ja lisapobleeme niigi suure surve all piloodile.
Atchinson sai lõpuks loa maanduda Southamptonis. Lennusaatjad hoidsid kaptenist kuni maandumiseni kinni ja lennuk maandus Southamptoni lennujaamas kell 7:55. Reisijad evakueeriti kohe ja päästetöötajad võtsid Lancasteri alla. Nii päästetöötajate kui ka meeskonna üllatuseks oli kapten 21 minutit ekstreemsetes tingimustes üle elanud.

Vigastused

Kiirabi viis Lancasteri Southamptoni üldhaiglasse, kus tal tuvastati šokk, sinikad, külmakahjustused ja mitu luumõra. Lennusaatja Ogdenil tuvastati õlanihestus ning külmakahjustused näos ja vasakus silmas. Rohkem keegi vigastada ei saanud.
Mõlemad mehed paranesid kiiresti ja viis kuud hiljem oli Lancaster taas lendamas.

Õnnetuse põhjused

Uurijad avastasid kiiresti, et vigane tuuleklaas oli paigaldatud 27 tundi enne õnnetust. Kui uurijad asusid uurima tuuleklaasi kinnitusi, avastasid nad, et osa polte ei sobinud. Mehaanik tunnistas ülekuulamisel, et hindas poltide sobivust silma järgi selle asemel, et lugeda hooldusjuhendit. Kuna lennuk pidi varsti startima, lasi surve all olev vahetusevanem lennuki kontrollist läbi, ilma et oleks veendunud, et lennukiga on kõik korras.

Ordenid

Piloot Atchinson ja stjuardess said ordenid oma tegutsemise eest kriisiolukorras. 1992. aastal sai Atchinson ka Polarise auhinna.
Cervinara

Haldus

Cervinara piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Avella, Montesarchio (BN), Roccarainola (NA), Rotondi, San Martino Valle Caudina.
Cervinara halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Castello, Curielli, Ferrari, Ioffredo, Pantanari, Pirozza, Salomoni, San Marciano, San Potito, Scalamoni, Trescine (keskus), Valle.

Ajalugu

Pärimuse kohaselt on Cervinara saanud nime roomlaste poolt jumalanna Ceresele pühendatud altari järgi. Esimene kirjalik ülestähendus Cervinara kohta pärineb aastast 837.
Game (räppar)

Tunnustused

Game'i läbilöök toimus 2005. aastal. Siis nimetati ta Billboardi muusikaauhinna kandidaadiks kolmes kategoorias: aasta uustulnuk, aasta räppartist ja aasta räpplaul ("How We Do"). MTV videomuusika auhinnale kandideeris ta kahes kategoorias: videoga "Dreams" uustulnuka kategoorias ja videoga "Hate It or Love It" räpplaulu kategoorias. 2006 aastal nimetati ta lauluga "Hate It or Love It" Grammy kandidaadiks parima räpplaulu ja parima räppduo või -rühma kategoorias (koos 50 Centiga). Ühtegi nimetatud auhinda ta ei võitnud.
Arnold Green

Noorus ja töö Eesti NSV-s

Arnold Green lõpetas aastal 1940 Rakvere gümnaasiumi oli 1940–1941 ELKNÜ Virumaa Komitee instruktor, astus 1941. aastal Tallinna Jalaväe Kooli noorempoliittöötajate kursustele, mille lõpetas 1942. aastal ja osales poliittöötajana (komsomoliorganisaatorina) Teises maailmasõjas. 
A. Green teenis 1941–1945 Punaarmees, Eesti Laskurkorpuses, 354. Laskurpolgus politrukina ning kuulus 1944. aasta sügisel Vassili Võrgu juhitud 354. Laskurpolgu eelsalka, mis hõivas Saksa vägede poolt maha jäetud Tallinna.
Pärast sõda oli A. Green kuni 1947. aastani Nõukogude armees väeosades poliittööl.
Arnold Green õppis 1947–1950 Moskvas ÜK(b)P KK Kõrgemas Parteikoolis ajakirjanduse erialal ja selle lõpetamise järel oli ta aastatel 1950–1953 Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee häälekandja Rahva Hääle vastutav toimetaja ning ka ajakirja Eesti Bolševik toimetuse liige.
Aastatel 1953–1958 ja 1960–1984 oli A. Green Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja. Aastatel 1958–1960 oli A. Green Eesti NSV haridusminister, ta oli ka Eesti NSV välisminister, aastast 1962 kohakaaslusega, aastail 1984–1990 oli A. Green ainult Eesti NSV välisminister. A. Green oli ka EKP KK liige.
1962. aastal anti talle, 1942. aastal NSV Liidus Norilskis nõukogude NKVD poolt hukatud kolonel Johannes Reinola maja Tallinnas.
Arnold Green oli ka Nõukogude Liidu olümpiadelegatsiooni üks juhte 1972. aasta Müncheni (purjeregatt Kielis) ja 1976. aasta Montreali (purjeregatt Kingstonis) olümpiamängudel. 
A. Greeni juhtimisel korraldati ja viidi läbi 1980. aasta olümpiamängude purjeregatt Tallinnas.
14. jaanuarist 1989–1997 oli A. Green Eesti Olümpiakomitee president. Samuti on ta olnud Eesti suusaliidu ja Eesti maadlusliidu president. 
2001. aastal andis Rahvusvaheline Olümpiakomitee Arnold Greenile Olümpiaordeni, 2002. aastast oli Arnold Green EOK aupresident.
Arnold Greeni osavõtul on rajatud ka Tartu Ülikooli staadion, Tallinna Kalevi staadion ja Kääriku spordibaas.

Isiklikku

Sporditeadlane Karin Baskin on Arnold Greeni tütar.
Riiklik Taiwani Pedagoogikaülikool

Riiklik Taiwani Pedagoogikaülikool (inglise keeles National Taiwan Normal University (NTNU), hiina keeles 國立臺灣師範大學, pinyinis Guólì Táiwān Shīfàn Dàxué) on Hiina Vabariigi (Taiwani) pealinnas Taipeis tegutsev ülikool.
Taiwani Riiklikule Normaalülikoolile pandi alus 20. sajandi alguses Jaapani võimu ajal Taiwanil. 1946. aastal tegi Guomindangi valitsus sellest õpetajate kolledži, mistõttu vahel nimetatakse kooli rajamisaastana ka 1946.
Tänapäeval on NTNU üks Taiwani juhtivaid ülikoole. Sellel on Taipeis kolm linnakut, igal aastal astub ülikooli umbes 11 000 tudengit, umbes 1500 neist tulevad väljastpoolt Taiwani.
Madisoni maakond (Missouri)

Ajalugu

Maakond moodustati 1818. aastal.
C-tüüpi isiksus

C-tüüpi isiksus on isiksusetüüp, mida iseloomustab koostöövalmidus, rahulikkus, kannatlikkus ning kalduvus nukrameelsusele, lootusetusele ja depressioonile.
1980ndatest on seda isiksusetüüpi hakatud seostama riskiga haigestuda kasvajatesse.
Johannes Bleive

Johannes Bleive (17. september 1909 Tartu – 16. mai 1991 Tartu) oli eesti muusikapedagoog ja -kriitik ning helilooja.

Elulugu

Johannes Bleive õppis aastatel 1928–1931 Tartu Kõrgemas Muusikakoolis viiulit (Robert Peenemaa klassis) ja aastatel 1931–1938 kompositsiooni (Heino Elleri klassis), lõpetas aastal 1939 eksternina Tallinna Konservatooriumi (Artur Kapi klassis)
Ta oli aastatel 1940–1985 Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli muusikateoreetiliste ainete õppejõud; ta on tegutsenud ka dirigendi ja muusikaarvustajana. Ta oli aastast 1949 Eesti Heliloojate Liidu liige, aastast 1957 juhtis ta liidu Tartu osakonna tööd.
Tema õpilasi: Leo Schotter, Aare Allikvee, Johannes Jürisson, Valdeko Viru, Mare Põldmäe.

Looming

Johannes Bleive heliloomingut iseloomustab värvikas harmoonia ja väljenduse ekspressiivsus. Tema kammerteoseid on esitanud paljud interpreedid, sealhulgas Elsa Avesson, Vaike Vahi, Charles Kipper, Ago Russak, Tiiu Usk, Rein Bleive, Ellen Laidre, Avo Kittask, Kaljo Räästas, Evi Vanamölder, Sigrid Orusaar ja Tõnu Reimann. 
Bleive loodud orkestriteoseid on juhatanud Kirill Raudsepp, Roman Matsov, Valdeko Viru, Endel Nõgene ja teised.
Bayezid I

Bayezid I Välk  ( osmanitürgi : بايزيد اول‎ ,bayzid I; türgi : I Beyazıt Yıldırım  (1360 – 8. märts 1403) oli Osmanite riigi sultan aastatel 1389–1402.
Ta oli eelmise sultani Murad I ja Gülçiçek Hatuni poeg.
Tema juhtimise all loodi üks tolleaegse maailma suurimaid armeesid ning ta üritas edutult Konstantinoopolit piirata.
14. sajandi lõpus põrkusid Osmanite laienemisplaanid killustunud Mongolite riigi Tšagatai riigi osas 1369. aastal võimu haaranud Turkestani valitseja Timuriga (1336–1405), kes oli vallutanud Delhi sultanaadi ja pööras seejärel tähelepanu läände. Osmanid olid Il-Khaani nõrkust kasutades 1300. aasta paiku alistanud kogu Väike-Aasia, endised Mongolite riigi alad. 1389. aastal asus troonile Bayezid I , kelle juhitud väed võitsid korduvalt Bütsantsi. Edasi lõi ta liidu Egiptuse sultaniga, et anda hoop Timurile. Timur aga lõi esiteks Egiptuse väe Süürias puruks ja seejärel verises Ankara lahingus 1402. aastal ka Osmanite oma ning suri 1403. aasta märtsis vangistuses. Kogu Lääne-Aasia tunnustas Timuri valitsust ja isegi Egiptus võttis tema ülemvalitsuse vastu.
Petra Majdič

Maailma karikavõistlustel

Petra Majdič osales karjääri jooksul 222 maailma karikavõistluste etapil ja jõudis esikolmikusse 47 korda, neist 24 korda võitis.
Maailma karika üldarvestuses oli ta 2006 9., 2007 4., 2008 5., 2009 2. ja 2010 3. kohal. Sprindi arvestuses ta 2008 ja 2009 võitis, 2007 oli 2. ning 2010 3.
Robert Brandom

Robert Brandom (sündinud 1950) on filosoof ja loogik.
Ta töötab Pittsburghi Ülikoolis.
Neogeen (ansambel)

Neogeen on eesti ansambel.
Akadeemiline Grafoloogia Selts

Akadeemiline Grafoloogia Selts (Akademische Graphologische Gesellschaft) oli Tartu Ülikooli juures tegutsev grafoloogiaga tegelev selts.
Selts asutati 1923. aastal.
Sellel seltsil oli sõsarselts ka Tallinnas.
Jalgpalli maailmameistrivõistlused

Ajalugu

Aastal 1905 Londonis toimunud FIFA II kongressil arutati esimest korda jalgpalli maailmameistrivõistluste korraldamist. Plaani kohaselt pidi esimene MM toimuma 1906. aastal Šveitsis. Kui jõudis kätte võistlusteks registreerimise viimane päev 13. august 1905, selgus, et ei ilmunud ühtegi sooviavaldust.
1924. aasta olümpiamängudel jalgpallis võidu saanud Uruguay esindus tegi avalduse, milles soovis korraldada MM-võistlused juba 1925. aastal. Kuigi FIFA ütles neile ära, ei laitnud maailmaorganisatsiooni esindajad mõtet ja asusid MM-finaalturniiri korraldamisega seonduvaid probleeme lahendama.
15.–26. mail 1928. aastal Amsterdamis toimunud FIFA kongressil võeti häältega 27:5 vastu otsus korraldada jalgpalli maailmameistrivõistlused esimest korda 1930. aastal ning seejärel iga nelja aasta tagant. Veel jäi lahtiseks korraldajamaa, kuid 17.– 18. mail 1929. aastal Barcelonas toimunud 18. kongressil anti see õigus Uruguayle.
Roided

Kaladel

Kaladel ja paljudel kahepaiksetel on ribid arenenud pea kogu selgroo ulatuses.

Madudel

Madudel on roided skeleti osa ja igale selgroolülile (välja arvatud sabalülid) on kinnitunud üks paar roideid. Roided on väga liikuvad – et rinnaluu puudub, võivad need külje suunas laiali venida, lubades mao seedekulglal mahutada ka väga suurt saaki.

Inimesel

Inimesel on roided arenenud rindkere ulatuses moodustades rinnakorvi külgosa ja kujutavad endast erineva pikkuse ja kaarega kõverdunud luid.  
Roidel eristatakse sise- ja välispinda ning ülemist ja alumist serva, lisaks pind-, serv- ja keermikkõverust. Roide eesmine osa on roidekõhr ning tagumine pikem osa on roideluu. 
Roideid on 24 (12 paari). Nende  eesmised otsad on ühendatud 1. - 7. roidel rinnakuga ja tagumised otsad rinnalülidega.

Trauma ja patoloogia

Levinuimaks vigastuseks on rindekere kergemad vigastused (traumad)- kas kukkumise või vägivallaakti tulemusel tekkinud roidemurrud.
Patoloogilise roidemurru korral võib olla tegemist kas osteoporoosi või ka pahaloomulise kasvajaga.

Kardiokirurgia

Mitmed kaasaegsed operatiivse ravi meetodid võimaldavad näiteks südant opereerida rinnakut avamata.
Sudu

Sudu on teatud tüüpi õhusaaste.
Termin "sudu" on kokku pandud sõnadest 'suits' ja 'udu'. Sõna loomisel oli eeskujuks ingliskeelne termin "smog" (smoke + fog). Esineb vähemalt kahte tüüpi sudu, millest esimest – nn Londoni-tüüpi sudu – võib tõesti käsitleda kui niiskuse ja väävlirikka suitsu reaktsiooni saadust, kuid teise, fotokeemilise sudu, tekkeks ei ole vaja ei suitsu ega ka udu.
Termini "smog" mõtles välja Harold Antoine des Voeux Suurbritannias aastal 1905. Sellega tähistas ta kivisöe põlemisel atmosfääri paiskuvate väävliühendite poolt tekitatud tumedat ja mürgist suurlinnade kohal hõljuvat pilve, mis tappis tuhandeid inimesi Londonis, Manchesteris, Glasgow's ja mujal. 
Londoni-tüüpi sudu korral on tegemist peamiselt kivisöe põletamise tagajärgedega. Põletamisel satuvad atmosfääri tahmaosakesed ja väävli oksiidid, sest kivisüsi sisaldab väheses koguses väävlit. Kui õhk on veeaurust küllastunud, siis saavad tahm, väävli oksiidid ja vesi kombineeruda ning moodustada nähtavust halvendava ja inimeste tervist ohustava happelise reaktsiooniga pilve ehk sudu. Tänapäeval esineb seda tüüpi sudu harvem, sest kivisütt enam nii laialt kütteks ei kasutata. 
Fotokeemiline sudu ei teki mitte vihmase või niiske ilmaga, vaid pigem vastupidi, sest selle tekkeks on vaja päikesevalgust. Tegemist pole seega mitte udu, vaid nähtavust halvendava vinega. Fotokeemiline sudu tekib lämmastiku oksiidide ja lenduvate orgaaniliste ühendite vahelise reaktsiooni läbi. Saadusteks on aerosoolid ja osoon. Seda tüüpi sudu tekib peamiselt suurlinnades, kus on palju mootorsõidukite heitgaase ja tööstuslikku atmosfäärisaastet.
Sudu võib tekkida ka biomassi põle(ta)mise tagajärjel. Näiteks tekitavad suured metsapõlengud laialdastel aladel nähtavust halvendavat vinet. Biomassi põlemise tagajärjel tekkinud sudu on oma omadustelt tihti kahe peamise sudutüübi segu.
Sudu võimendavaks asjaoluks on temperatuuriinversiooni esinemine atmosfääri alaosas. See tähendab seda, et vahetult maapinna lähedal olevas õhukihis on temperatuur madalam kui selle kohal olevas õhukihis. Seetõttu ei saa õhk kõrgele tõusta ja sudu hajumine on takistatud. Samuti on oluline, et ei esineks tugevat tuult, sest see puhuks sudu linnade kohalt minema.
Tervisele on kõige ohtlikum nn Londoni-tüüpi sudu, mis on tapnud tuhandeid inimesi, kuid ka fotokeemilise suduga kokkupuutumine tekitab inimestel hingamisraskusi (sealhulgas astma puhul), ärritab silmi ja võib mõnikord põhjustada surma.
Fääri keel

Fääri keel (føroyskt) on lääneskandinaavia keelte hulka kuuluv germaani keel. 
Seda kõneleb umbes 80 000 inimest, neist  umbes 48 000 Fääri saartel,   umbes 25 000 Taanis ja umbes 5000  Islandil.
Gabriele Veneziano

Gabriele Veneziano (sündinud 7. septembril 1942 Firenzes Itaalias) on itaalia füüsik, esimesi stringiteoreetikuid.
Ta lõpetas 1965. aastal Firenze Ülikooli füüsika erialal ja sai 1967. aastal Iisraelis asuvast Weizmanni Teadusinstituudist doktorikraadi. Aastatel 1968–1972 töötas ta Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis ja Genfis asuvas CERN-is, 1972–1976 oli Weizmanni Teadusinstituudi füüsikaprofessor. Seejärel töötas ta rohkem kui 30 aastat CERN-is, aastatel 1994–1997 juhtis ta seal teoreetikaosakonda. Aastatel 2004–2013 oli ta Collège de France'i elementaarosakeste, gravitatsiooni ja kosmoloogia professor.
Gabriele Veneziano sõnastas 1968. aastal stringiteooria alused kui leidis, et stringide abil on võimalik kirjeldada tugevalt interakteeruvaid osakesi. 1991. aastal avaldas ta artikli, milles näitas kuidas inflatsioonilise kosmoloogiamudeli võib saada stringiteooriast.
127. luurelennugrupp

127. luurelennugrupp (saksa keeles Aufklärungsfliegergruppe 127, lühemalt AGr 127) oli Saksamaa õhujõudude Luftwaffe koosseisu kuulunud eestlaste poolt mehitatud üksus, mis loodi Sonderstaffel Buschmanni baasil.

Ajalugu

127. luurelennugrupp formeeriti 1. aprillil 1943 senise eestlastega mehitatud Sonderstaffel Buschmanni asemel. Gerhard Buschmann viidi üle teise luurelennuväe üksusesse ning tema asemel sai grupi ülemaks senine sakslasest sideohvitser kapten (Hauptmann) Paul Lehmann
127. luurelennugrupp koosnes kolmest lennusalgast. Üksuse loomisel oli esimene neist mereluure (1. (See)/AGr 127), teine maalennu- (2. (Land)/AGr 127) ja kolmas täiendussalk (3. (Ergänzungs)/AGr 127).
Esimene salk sai 1943. aasta märtsis uued lennukid – 15 mereluurelennukit Arado Ar 95. Arado luurelennukid
võisid kanda kuni nelja süvaveepommi ning see võimaldas minna allveelaevade luurelt üle nende jahile. Salga ülemaks sai William Laanekõrb, see jäi edasi tegutsema Ülemiste lennusadamasse.
Teine salk sai 1943. aasta mais-juunis Heinkel He 50 kerged luure- ja pommituslennukid. Pärast neile ümberõppimist saadeti salk Valter Reili juhtimisel Venemaale, Staraja Russa lähedal asunud Tulebja lennuväljale, kust asus sooritama öiseid pommituslende vastase lähitagalasse.
Kolmandas salgas algasid 1943. aasta märtsis kursused lendurvaatlejate ettevalmistamiseks. Umbes kahekümne osalisega grupis õppisid vaatlejaiks nii üksuses seni üle koosseisu olnud lendurid kui ka mõned Eesti
Vabariigi Sõjakooli lõpetanud maa- ja mereväe nooremohvitserid. Aprillis algasid ka pardalaskurite kursused. Lendurite väljaõppeni aga ei jõutud, kuna enne jõuti otsuseni avada Liepajas selleks lennukool. 1943. aasta sügisel sai kolmas salk omale Fokker C.VE kerged pommituslennukid ning saadeti samuti Venemaale, kus Pihkva lähistel asunud lennuväljal ühines 2. salgaga ning hakkas samuti öiseid pommituslende sooritama.
1. novembril 1943 kolisid mõlemad salgad Idritsa lennuväljale, kus neist moodustati 28. novembril uus üksus – 11. öölahingulennugrupp (saksa keeles Nachtschlachtgruppe 11), mille ülemaks sai senine 127. luurelennugrupi ülem hauptman Paul Lehmann. Tallinnas asunud salk jäi nüüdsest tegutsema üksiku mereluurelennusalgana (1./SAGr 127), mille ülemaks jäi ülemleitnant William Laanekõrb.
Eesti mahajätmine 1944. aasta septembris viis lennuväelaste võitlustahte alla. Merelennusalgast lendas Tallinnast lahkumisel Rootsi kolm
Arado Ar 95 lennukit. Mereluurelennusalga tegevus lõpetati Ida-Preisimaal Pillaus 12. oktoobril 1944.
Järva-Madise Püha Matteuse kogudus

EELK Järva-Madise Püha Matteuse kogudus on luterlik kogudus Järva-Madisel.
Kogudus kuulub Järva praostkonda. 
Koguduse hooldajaõpetaja on Teet Hanschmidt, diakon Tiit Lastik, organist Eve Sisask. Juhatuse esimees on Hirvo Rannu.
Jumalateenistused on kuu teisel ja neljandal pühapäeval algusega kell 11.00 Järva-Madise kirikus.
Emil Moritz Metzler

Emil Moritz Metzler (19. september 1820 Saarde – 30. juuni 1902 Pärnu) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastani 1835 Pärnu kreiskoolis; pärast seda õppis erakoolis, mis asus Lazdona kirikumõisas. Õppis aastatel 1840–1844 Tartu Ülikoolis filoloogiat ja usuteadust. Töötas aastatel 1846–1847 koduõpetajana. Oli prooviaastal Põlva Püha Neitsi Maarja koguduses Johann Georg Schwartzi juures. Ordineeriti 19. veebruaril 1850 Riias õpetajaks.
Oli aastatel 1850–1895 Pärnu-Jakobi koguduse õpetaja. Oli aastal 1892 neljaks kuuks pastoriametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele (õigeusus pettunutele).

Isiklikku

Tema isa Friedrich August Samuel Metzler oli Saarde Katariina koguduse õpetaja. Tema abikaasa vend Georg Julius Theodor Meyer oli Puhja Püha Dionysiuse koguduse õpetaja.
Mees, kes jäi ellu

"Mees, kes jäi ellu" (inglise keeles The Revenant: A Novel of Revenge) on ameerika kirjaniku Michael Punke' 2002. aastal ilmunud romaan, mis räägib loo 19. sajandi karusnahaküti Hugh Glassi ellujäämisest pärast seda, kui ta saab raskelt vigastada grisli rünnakus ja tema kaaslased ta hülgavad.
Eesti keeles ilmus romaan 2016. aasta alguses Peeter Villmanni tõlkes. Raamatu avaldas kirjastus Varrak.
Romaan "Mees, kes jäi ellu" on osaliselt aluseks mehhiko režissööri Alejandro González Iñárritu samanimelisele auhinnatud filmile.
Candace Cameron Bure

Candace Cameron Bure (sünninimega Candace Helaine Cameron; sündinud 6. aprillil 1976 Californias Panorama Citys) on ameerika näitleja.
Cameron sündis Robert ja Barbara Cameroni tütrena. Tal on 5 aastat vanem vend Kirk Cameron, kes on samuti näitleja.
Tema tuntuim roll on Donna Jo Tanner seriaalis "Lastega kodus" ("Full House", 1987–1995, kokku 191 osa). Ta mängis seal peategelaseks oleva pere kolmest lapsest (kõik tütred) vanimat.
Pärast seda mängis ta 3 aastat seriaalis "Make It or Break It" USA naiste riistvõimlemise koondise abitreenerit Summer Van Horne'i (2009–2012, 48 episoodi). Seriaal kujutas tippsportlaste elu.
22. juunil 1996 abiellus Cameron Venemaa jäähokikoondise mängija Valeri Burega, kes sel ajal mängis NHL-is ja sai hiljem kahekordseks olümpiamedalistiks. Neil on kolm last: tütar Natasha (sündinud 1998) ning pojad Lev (2000) ja Maksim (2002).
Pärast spordist loobumist tegeleb Valeri Bure veinitootmisega.
Candace Cameron, nagu ka tema abikaasa ja vend, on evangeelne kristlane.