google/wiki40b huggingface dataset:
Sinilill

Süstemaatika, klassifikatsioon ja taksonoomia

Umbes 6 liiki, mis kasvavad põhjapoolkeral. Sinilille on jaotatud päris mitme liigi vahel. Küsimus liikide arvust on vaidluse all. Olukorda komplitseerib laialdane hübridiseerimine. Liikide hulka kuuluvad harilik sinilill ja transilvaania sinilill. Nende kahe liigi hübriid on keskmine sinilill. 
Varem on sinililled koos ülaste ja karukelladega paigutatud ülase perekonda. Sinilille perekonna esmakirjeldaja on Philip Miller (1754).
Perekonnanimi on tuletatud sõnast hēpar 'maks' ja tähendab 'maksa-' (sinilille peeti maksarohuks, sest juurmised lehed meenutavad maksasagaraid ning on alt maksa värvi). Sõna pärineb keskaegsest ladina keelest.

Kirjeldus

Sinililled on talihaljastest püsikutest tugeva risoomiga rohttaimed. Juurmised lehed on pika raoga, kolmehõlmalised, pisut maksataolised, pealt rohelised, alt pruunikaslillad.  Kõrvallehed puuduvad. Kolm ovaalset kõrglehte paiknevad tupetaoliselt. Varrel on üksik õis. Õiekate on lihtne, kroonlehetaoline, tavaliselt viie kuni kaheksa tuhmsinise, harvem roosa või valge tupplehega. Tolmukaniidid on arvukad, peaaegu valged. Vili on ovaalne, karvane pähklike lisemega (elaiosoomiga).
Kromosoomide arv: 2n=14.   
Eestis kasvab looduslikult ainult harilik sinilill. Harilikul sinilillel on teisendid teravahõlmine sinilill (Hepatica nobilis var. acuta) ja ümarahõlmine sinilill (Hepatica nobilis var. obtusa), mida varem tunti liikidena Hepatica acutiloba (ka Hepatica acuta, Hepatica triloba acuta)  ja Hepatica americana (ka Anemone hepatica, Hepatica hepatica, Hepatica triloba americana, Anemone americana). Teravate hõlmadega juurmiste lehtedega harilik sinilill on levinud Euraasias, ümarahõlmine teisend Ameerikas. Esimesel teisendil on lehtede pikkus 10 cm, teisel harva üle 7 cm. Teravahõlmisel sinilillel võib olla kuni 7 hõlma, sest ka hõlmadel võivad olla hõlmad.
Teravahõlmine sinilill on inglise keeles sharp-lobed hepatica 'teravahõlmine sinilill'. Ümarahõlmine sinilill on inglise keeles round-lobed hepatica 'ümarahõlmaline sinilill' või round-leaved hepatica 'ümaralehine sinilill'.
Ka Aasia teisendit on peetud omaette liigiks Hepatica asiatica. Sinilille on jaotatud päris mitme liigi vahel. Liikide arv on vaidluse all. Olukorda komplitseerib laialdane hübridiseerumine.
Andres Piirsoo

Andres Piirsoo (sündinud 24. septembril 1948) on eesti bioloog.
Ta on tegelenud histoloogiaga.
Libaoperatsioon

Näited

Vene rahva toetuse saamiseks föderaalvägede uuele Kaukaasia sõjakäigule sooritati kuritegu – detsembris 1999 lasid Vene eriteenistused Moskvas, Buinakskis ja Volgodonskis õhku elumajad, kus hukkus rohkem kui 300 inimest ja seda esitati tšetšeeni võitlejate kätetööna. Kuritegu sai avalikuks, kui Kaasanis jäid tšekistid kohalikule miilitsale vahele 150-kilogrammise lõhkelaengu paigutamisel elumajja. 30. septembril 1999 alanud 90 000 inimesest koosnevate föderaalvägede ohvriterohkeTšetšeenia sõjakäik viidi lõpule 2003. aastal.
Libaoperatsiooni näiteks, kuidas CIA sõda kavandas ja õigustas, on 2003. aastal alanud USA-Iraagi sõja eel toimunu. Suveräänsesse riiki tungiti sisse rahvusvahelise julgeoleku tagamise ettekäändel. Väideti, et Iraagil on massihävitusrelvad, mida kunagi ei leitudki. On võimalus, et keemiarelvad viidi Iraagist Süüriasse aga seda pole tõestatud.
Arussaare Issanda Taevaminemise kogudus

Arussaare Issanda Taevaminemise kogudus on EAÕK Tartu piiskopkonna kogudus Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas. Kogudus kasutab Arussaare külas asuvat Arussaare Issanda Taevaminemise kirikut.

Ajalugu

Pilistvere Issanda Taevaminemise kogudus asutati Põhja-Viljandimaa piirkonna õigeusuliste lahutamisel Pilistvere ja Põltsamaa koguduseks 3. märtsil 1848. Pilistvere kogudus nimetati 12. oktoobril 1871 ümber Arussaare koguduseks.
Aastatel 1848–1852 ja 1854–1857 peeti teenistusi Kõo kroonumõisas ja Kangrussaare sõdurite kasarmus, seejärel Loopre mõisa endises viinaköögis aastatel 1852–1854 ning alates 1857. aastast kuni kiriku valmimiseni Arussaare kroonumõisa aidas. Uus kirik valmis ja pühitseti 1873. aastal Riia ja Miitavi ülempiiskopi Veniamin (Karelin) poolt Issanda taevaminemise auks.
1852. aastal avati koguduse juurde neli õigeusu abikooli: Kurlas, Villeveres, Sageveres ja Laeva külas. 1855. aastal avati ka kihelkonnakool.
Kogudusel ei olnud oma kalmistut. Esialgu kasutati lahkunute muldasängitamiseks Pilistvere kalmistut. Esimene kalmistu võeti kasutusele 1855. aastal, uus kalmistu rajati kiriku kõrvale 1920. aastal.
1902. aastal eraldati Kabala kogudus. Kuna kirikuhoonet ega kalmistut ei suudetud endale soetada, siis ühineti 1918. aastal taas oma emakogudusega. Preestritena teenisid Kabala kogudust Nikolai Skromnov, Vassili Polistovski ja Fjodor Troitski.
Oasis of the Seas

Tehnilised andmed

Oasis of the Seas on 360,1 m pikk, 60,5 m lai ja süvisega 9,3 m. Laeva laius on 60,5 m, aga veejoonel 47 m. Laev ulatub veepinnast 72 m kõrgusele. Laeval on reisijatele 16 tekki. Laeva kogumahutavus on 225 282 ja tema veeväljasurve on umbkaudu 100 000 t. Laev suudab arendada kiirust kuni 22,6 sõlme.
Laeval on kolm Wärtsilä 12-silindrilist diiselmootorit, millest igaühe võimsus on 13,86 MW ehk 18 590 hobujõudu, ja kolm Wärtsilä 16-silindrilist mootorit, millest igaühe võimsus on 18,48 MW ehk 24 780 hj. 16-silindrilised mootorid vajavad tööks igas tunnis mootori kohta 1377 gallonit kütust ja 12-silindrilised 1033 gallonit. Mootorite koguvõimsus on 97 MW.
Sõuseadme moodustavad kolm ABB juhitavat 20 MW pöördkäiturit ja neli 5,5 MW Wärtsilä põtkurit CT3500. Pöördkäiturid on 6 m pikkuste labadega. Nad on pööratavad ja sellepärast ei ole laeval tüüri vaja.
Laevaperes oli esmareisil 2165 liiget, aga 2012. aasta jaanuari seisuga 2394 liiget. Laev võib peale võtta 6400 reisijat.
Laeval on 18 päästepaati, millest igaüks mahutab 370 inimest, kokku 6660 inimest. Lisaks on laeval täispumbatavad päästeparved.

Ajalugu

Laev telliti 4. veebruaril 2006. Kiil pandi laevale 19. juunil 2007. 2008. aasta mais korraldati laevale nime saamiseks konkurss. Vettelaskmistseremoonia toimus 21. novembril 2008. 28. oktoobril 2009 sai laev valmis ja anti omanikele üle. 30. oktoobril lahkus ta Soomest USA-sse, kuhu ta saabus 13. novembril. Laev ristiti 30. novembril 2009 ning ristipere liikmeks said Gloria Estefan (ka laeva Empress of the Seas ristiema), Michelle Kwan, Jane Seymour, Dara Torres, Keshia Knight Pulliam, Shawn Johnson ja Daisy Fuentes. Laev asus esmareisile 5. detsembril 2009.
1. novembril 2009 sõitis laev Suur-Beldi silla alt läbi. Sild ulatub veepinnast 65 m kõrgusele, laev seevastu 72 m kõrgusele. Laeva korstnad on teleskooptorudega, et neid vajadusel lühemaks teha saaks. Lisaks kasutas laev niinimetatud kükitamisefekti: suure kiirusega madalas kanalis sõitva laeva süvis on pisut suurem. Selle arvel võitis laev veel 3 dm, milleta poleks silla alt läbisõit ohutu olnud.
Oasis of the Seas sooritab peamiselt Kariibi mere kruiise.

Laeva sisustus

Oasis of the Seas pakub reisijatele isegi läbi kahe korruse ulatuvaid 150 m² luksussviite, mille rõdudelt avaneb vaade merele või promenaadidele.
Laeval on hulgaliselt müügikohti, kasiino, karaokeklubi, viis ujulat, minigolfirada, võrkpalli- ja korvpalliväljak, köistee ja lastesõim, samuti kaks surfisimulaatorit, kaks mägironimisseina ja 750-kohaline amfiteater. Laeval olevad meelelahutus- ja spordikeskused on jagatud seitsmesse naabruskonda, millest igaühel oli oma ristiema.
Laeval on park 56 puu ja enam kui 12 000 taimega. Pargis on hulgaliselt müügikohti, sealhulgas niinimetatud tõusu ja mõõna baar, mida saab tõsta ja langetada kolme teki võrra.
Küllike Realo

Küllike Realo (aastani 1962 Kliimand, 14. juuni 1942, Tartu – 10. november 2006, Tartu) oli Eesti keemik.

Elulugu

Küllike Realo oli õpetajate tütar ja Enn Realo abikaasa.
Lõpetas 1960 Tartu 5. Keskkooli, 1965 TÜ keemia osakonna ja 1982 TÜ aspirantuuri; keemiakandidaat (1983, TÜ), väitekiri "Выращивание монокристаллов СаS и SrS и изучение их оптических свойств". Täiendusõpe rahvusvahelistel keskkonna radioaktiivsuse ja kiirguskaitse kursustel Saksamaal ja Austrias (1993, 2002), Rootsis (1998), Jaapanis (2001), Taanis (2001), Soomes (2003). Oli 1966–71 ja 1984–87 TÜ Elektroluminestsentsi ja pooljuhtide laboris vanemlaborant, insener ja vanemteadur, 1971–84 ja 1987–97 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudis (FI) insener, vaneminsener ja teadur, 1998–2006 TÜ FI tuumaspektroskoopia labori teadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: objektide süntees ja omaduste uurimine elektroluminestsentsi, selektiivse dosimeetria ja kõrgtemperatuursete ülijuhtide valdkonnas, kõrge sulamistemperatuuriga monokristallide kasvatamine, radionukliidide gammaspektroskoopia ja radioökoloogia. Tulemused: leelismuldmetallide sulfiidide monokristallide esmakordne kasvatamine; Pb-210 radioökoloogia selgitamine. Põhjamaade Kiirguskaitse Ühingu NSFS/IRPA liige. Üle 70 teadustrükise.
32nd Street

32nd Street on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänavajoonestikus rõhtsirge tee.
Kourtney Kardashian

Kourtney Mary Kardashian (sündinud 18. aprillil 1979 Los Angeleses) on Ameerika Ühendriikide ettevõtja, modell ja tõsielustaar.
Ta sai tuntuks tõsieluseriaalis "Keeping Up with the Kardashians".

Perekond

Tema isa on Robert Kardashian, ema Kristen Jenner (tuntud kui Kris Jenner), õed Kim Kardashian ja Khloé Kardashian, vend Robert Kardashian ning pooleõed Kendall Jenner ja Kylie Jenner.

Isiklikku

Kardashian alustas suhet Scott Disickiga 2006. aastal. 14. detsembril 2009 sündis neil poeg Mason Dash Disick. 8. juulil 2012 sündis tütar Penelope Scotland Disick. 14. detsembril 2014 sündis poeg Reign Aston Disick. 6. juulil 2015 teatas E! News, et paar otsustas lahku minna.
Sauga vald

Alevik

Sauga

Külad

Sauga vallas on 10 küla: Eametsa, Kiisa, Kilksama, Nurme, Pulli, Räägu, Rütavere, Tammiste, Urge ja Vainu küla.

Ajalugu

24. oktoobril 1991 muudeti Sauga külanõukogu Sauga vallaks. 2017. aastal ühines Sauga vald Tori vallaga.

Vaatamisväärsused

Pärnu jõe paremal kaldal, Sindi sillast 2 km ülesvoolu asub Pulli, mis on Eesti vanim muinasasula (8500–9000 eKr).
Kendrick Lamar

Auhinnad

Lamar on oma karjääri jooksul saanud 12 Grammy auhinda. 2013. aasta alguses nimetas MTV ta aasta parimaks räppariks. 2016. aastal valiti ta ajakirja Time top 100 kõige mõjukama inimese sekka.
Tsinkõhkelement

Tsinkõhkelement on leeliselemendi eriliik, mille positiivseks elektroodiks on mangaandioksiidi asemel aktiivsüsi ja elektrokeemilises protsessis osaleb õhuhapnik. Tsinkõhkelementide energiatihedus (erienergia) on oluliselt suurem kui teistel galvaanielementidel, kuid suure sisetakistuse tõttu saab neid koormata vaid võrdlemisi nõrga vooluga.
Tsinkõhkelemente kasutatakse nööpelementidena kuuldeaparaatides. Nende kasutusele võtmisel eemaldatakse värviline kleeps kesta põhjas olevalt õhuavalt; seejärel on element töövõimeline paari kuu vältel. Suletuna säilib laeng 2 ‒ 3 aastat.
Essel

Ajalugu

Esselit on esmakordselt mainitud 1251. aastal kui Esele. Alleri ülemineku järelevalvet Esselis ja Alleri laevanduse kontrolli viisid läbi kolm Hademstorfi isandat. 14. sajandil oli nende asukohaks Uhlenburg. Loss asus Alleri orus Esseli ja Buchholzi vahel ning purustati 1394. aastal Braunschweig-Lüneburgi hertsogite poolt.
Veel üks loss ehitati 13. sajandil Engehausenisse — Blankenburgi loss — praegu asub selles kohas mõisahoone.
Guido Arro

Guido Arro (11. juuli 1926 Tallinn – 2. september 2010) oli eesti arst.
Ta oli lennuohvitseri Aleksander Arro poeg.
Ta lõpetas Tallinna 7. Keskkooli 1945. aastal ja Tartu Riikliku Ülikooli  arstiteaduskonna 1951. aastal. 1950. aastal asus ta tööle Tartu tuberkuloosidispanserisse. 
Alates 1951. aastast teenis ta viis aastat arstina Nõukogude armees. 
1957. aastast töötas Arro Tartu linna laste luu-liigesetuberkuloosi sanatooriumi peaarstina ning 1963. aastast 19 aastat Tartu tuberkuloosidispanseri peaarstina. 
Aastatel 1966–1970 oli ta Tartu linna tervishoiuosakonna juhataja. Arro jäi pensionile 1996. aastal. 
Oli abielus Maret Kalvega (lastearst Maret Arro), pojad Andrus Arro ja Tõnis Arro.
Kirjutanud või koostanud: rahvahariduslik trükis "Tuberkuloos on nakkushaigus",  mälestusteraamat "Teater, tiisikus ja tervishoid" ja Tartu Sanatoorse Kooli ajalugu käsitlev meenutusteraamat (koos Luule Alariga) "Maja täis mälestusi".
Julie Steinmann

Julie Steinmann (neiuna Vares; 29. september 1883 Põlgaste vald, Võrumaa – 8. detsember 1957 Stockholm) oli eesti ajakirjanik ja naisliikumise tegelane ning poliitik, V Riigikogu liige.
Steinmann töötas õpetajana Eestis ja Peterburis ning lõpetas 1917. aastal Peterburi Kõrgema Kommertsteaduste Instituudi. Ta kirjutas mitmetes ajalehtedes, sealhulgas ka pseudonüümi Käo Orviku all. Samuti osales Steinmann paljudes naisorganisatsioonides.
1932. aastast oli Julie Steinmann V Riigikogu liige; Riigikogu koosseisu tegevus lõppes 1934. aastal, volitused peatati 1937.
1936. aastal avaldas Koduse Kasvatuse Instituut Steinmanni brošüüri "Seltskonna suhtumine lapsesse meil ja mujal".
Teise maailmasõja ajal emigreerus Julie Steinmann koos perega Rootsi, kus osales Eesti Komitee, Eesti Rahvusnõukogu jpt organisatsioonide tegevuses ning korraldas eesti sõjainvaliidide abistamis põgenikelaagrites Saksamaal.
's-Hertogenbosch

Kultuur

Linn on tuntud Sint Jani (Püha Johannese) katedraali, delikatessi Bossche Bol ja laulukese "Zoete lieve Gerritje" järgi. Seal toimub iga-aastane džässifestival Jazz in Duketown ja iga-aastane teatrifestival Boulevard.

Ajalugu

Linna ametlik nimi tuleb väljendist des hertogen bosch 'hertsogi mets'. Nimetus tuleb Brabandi hertsogi Hendrik I järgi, kes andis 1185 's-Hertogenboschile linnaõigused ja vastavad kaubandusprivileegid. Ta tegi seda selleks, et kaitsta omaenese huvisid Gelre ja Hollandi krahvkonna vastu. Linna asutamise harta on kaduma läinud. Esimest korda mainiti linna kirjalikes allikates 1196.
's-Hertogenbosch asutati algusest peale kindlusena. 1203 ühendasid Gelre ja Holland oma jõud ja hävitasid kindluse, aga see taastati peatselt. Algupärase linnamüüri jäänuseid on veel mõnel pool näha. 15. sajandi lõpus püstitati märksa suurem müür, et kaitsta märgatavalt laienenud asustatud ala. Linna jõesadama vajaduste rahuldamiseks kaevati palju kanaleid.
Aastani 1520 linn õitses, olles elanike arvult teine linn tänapäeva Hollandi maa-alal Utrechti järel, pärast seda läks ta 50 aastaks Hispaania võimu alla. Mitu korda piiras teda Oranje vürst Maurits, kes tahtis 's-Hertogenboschi allutada Ühendprovintside võimule. Linna vallutas lõpuks 1629 Oranje vürst Frederik Hendrik, lõigates linna ülejäänud hertsogkonnast ära.  
1794 vallutasid linna Prantsuse väed Charles Pichegru juhatusel. Linna vabastasid Preisi väed 1814. 1815, kui rajati Madalmaade Ühendkuningriik, sai 's-Hertogenboschist Põhja-Brabandi keskus.
's-Hertogenboschi kuulsaim kodanik on olnud maalikunstnik Hieronymus Bosch (umbes 1450–1516), kes linnas sündis, elas ja selle järgi nime sai.
1. juuli 2006 seisuga oli linnas 134 961 elanikku ja 1. jaanuari 2008 seisuga 137 800 elanikku.
Jason Donovan

Jason Sean Donovan (sündinud 1. juunil 1968 Malvernis) Austraalia laulja ja näitleja. Ta mängis teleseriaalis "Neighbours".
August Velner

August Velner (ka August Wellner; 29. märts 1884 Arula vald – 3. detsember 1952 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane, Eesti hüdroloogia rajaja.
Ta oli 1944–1950 Tallinna polütehnilise instituudi kateedrijuhataja, alates 1946. aastast professor. Osales Venemaal Angara jõe energeetilise kasutamise ja Obi-Jenissei, Volga-Doni veeteede uurimis- ja projekteerimistöödel.
Ta oli Eesti sisevete uurimise büroo juhataja ja Eesti inseneride ühingu esimees 1935–1940.

Isiklikku

Tema poeg Harald-Adam Velner (1923–2012) oli aastatel 1969–1996 Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna professor.
Keelrelee

Keelrelee (varasem nimetus: herkonrelee) on vooluahelate lülitamise seadis, mille kontaktipaari vetruvad magnetmaterjalist keeled paiknevad hermeetiliselt suletud kestas (harilikult klaastorus); see kest on kontaktide sädelemise vähendamiseks täidetud inertgaasiga. Keelte kontakteeruvad pinnad on kullatud või hõbetatud ja asetsevad teineteisest 30–150 μm kaugusel. Releel võib olla ka mitu kontaktipaari.

Terminitest

Termini herkonrelee asemel on praegusajal rohkem kasutusel keelrelee (herkon pärineb vene keelest: герко́н on moodustatud sõnadest герметичный контакт). Ingliskeelses kirjanduses on selle seadme nimetuseks lülitina reed switch või releena reed relay.

Keelkontaktide lülitamine

Keelkontakte lülitatakse (suletakse või lahutatakse) magnetväljaga, mida tekitatakse kas elektrivooluga või püsimagnetiga.
Elektrivoolu abil tekitatakse magnetväli samamoodi nagu tavalises, lahtiste kontaktidega elektromehaanilises relees elektromagneti abil, mille induktiivpool ümbritseb kontakte. Kui pooli mähisesse vool sisse lülitada, siis kujunevas magnetväljas kontaktipaari pooled magneetuvad, nii et nende kontakteeruvatel otstel moodustuvad erinimelised magnetpoolused (mis teatavasti omavahel tõmbuvad teineteise poole) ja piisava väljatugevuse korral kontaktid sulgevad vooluahela. Tüürvoolu väljalülitamisel eemalduvad vetruvate kontaktipoolte otsad teineteisest, katkestades kontaktidega ühendatud vooluringi.
Samalaadselt saab keelkontakte tüürida (sulgeda ja lahutada) püsimagneti lähendamise ja eemaldamisega. Niisuguseid lülitusseadiseid ‒ magnetkontakte ‒ kasutatakse näiteks valvesignalisatsioonis. Keelkontakt monteeritakse ukse (või akna) piidasse ja püsimagnet sellega kohakuti ukse välisserva. Kui ukse avamisel püsimagnet keelkontaktist eemaldub (näiteks 10 mm võrra), siis magnetvälja mõju nõrgeneb sedavõrd, et kontaktkeeled eemalduvad teineteisest, katkestades relee juhtvoolu ahela, ning relee annab signaali häireseadise töölerakendamiseks.
Keelreleesid valmistatakse ka pindmontaažiks, samuti mikroteostuses integraallülituste tarvis. Need on võimelised lülitama ülinõrku signaale, mille pinget mõõdetakse nanovoltides, voolu femtoamprites ja lülitamissagedust megahertsides. Tööiga võib ulatuda miljardite lülitamistsükliteni.

Kasutamine

Igapäevaselt võib keelreleed leida jalgratta spidomeetri komplektidest või turvasüsteemidesse kuuluvatest ukseanduritest. Vajadus keelrelee järele tekib olukordades, kus elektrilisi lülitusi on vaja sooritada nii perioodiliselt kui erisugusetihedusega, seetõttu leidub neid ka automatiseeritud tootmisseadmetes.
Avidius Cassius

Avidius Cassius (Imperator Caesar Caius Avidius Cassius Augustus; sünninimi Caius Avidius Heliodorus; u 130 - 175) oli Vana-Rooma kaaskeiser 175. aasta aprillist juulini.
Harilik haab

Levila ja kasvukoht

Harilik haab kasvab kõikjal Euroopas ja peaaegu kogu Aasias, ka Põhja-Aafrikas. Eestis sage. Kasvab peamiselt salu- ja lodumetsades, aga ka teiste metsakoosluste servadel. Kliima suhtes on vähenõudlik, täiesti külmakindel. Valgusnõudlik, mistõttu laasub kergesti. Mullastiku suhtes nõudlik, eelistab viljakaid huumusrikkaid muldi.
Eesti kõrgeim haab (40,8 m, diameeter 53 cm) kasvab Järvseljal.

Kirjeldus

Eesti kõrgeim lehtpuu. Ta võib kasvada kuni 40 meetri kõrguseks. 
Noorelt on tüvi rohekas või hallikas, vanemalt tumehall. Tüvi sirge, silinderjas, läbimõõt kuni 1 m, oksi vähe, kuid need on tugevad ja palju harunenud. Tihedalt kasvades laasub kõrgelt. Koor kaua sile, pikkade pragudega korp tekib alles kõrges eas. Noored võrsed läikivpruunid, pungad vaigused, läikivad, terava tipuga.
Lehed on peaaegu ümmargused või veidi rombjad. 10 cm pikad ja peaaegu niisama laiad, tömbilt saagja või laineliselt täkilise servaga lihtlehed. Noortel võrsetel ja vesivõsudel on lehed suuremad, munajad, teravneva tipuga ja sirge või nõrgalt südaja alusega. Noored lehed on iseloomulikult kollakaspunased või pruunikad, suvel tuhmrohelised, sügisel sageli punased.
Haavapuu lehed värisevad ka vaikse ilmaga; see on tingitud pikast ja lapikust leherootsust. Lehe liikumine aitab puul paremini valgust püüda ning soodustab transpiratsiooni ehk taimauramist. 
Õied on ühesugulised, koondunud ruljateks urbadeks. Vili on kaheks poolmeks lagunev kupar

Paljunemine

Paljuneb seemnetega, kuid enamasti vegetatiivselt. Haab on kahekojaline puu, see tähendab, et ühel puul on ainult emasõied ja teisel ainult isasõied. Haab kasvab üksikult või väikeste saludena. Ühe salu puud on tavaliselt ühest soost, kuna on hakanud kasvama ühe ja sama algpuu juurevõsudest.
Haab on kiire kasvuga ja väga laia levilaga. Eriti kiiresti kasvavad roheka tüvega haavad, kuna nende tüvi osaleb koos lehtedega fotosünteesis.

Kasutamine

Kiirest kasvust hoolimata ei ole haaba eriti hinnatud, sest enamik haabu hakkab juba keskeas südamikust mädanema. Haava südamemädaniku põhjustaja on haavataelik, seen, kelle viljakehasid võib näha vanade haabade tüvel.
Haavapuit on pehme, kerge ja valge, sellest saetakse laudu, tehakse tuletikke, katuselaaste ja puunõusid. Haab on perspektiivne paberipuu.
Jämedast haavast raiutakse välja ühepuulootsik ehk haabjas, mis meenutab indiaanlaste kanuud. Haabjas on olnud tähtis liiklusvahend Eestimaa jõgedel ja neid võib tänapäevalgi Soomaal näha.

Ökoloogia

Haava konsortsiumisse kuulub Eestis umbes kaks tuhat erinevat elusolendiliiki.
Sedamööda, nagu on hakatud väärtustama looduslikku mitmekesisust, on senisest rohkem hakatud hindama ka haaba. Haavapuu õõnes pesitsevad mitmed linnud ja pisemad imetajad, haavakoorest toituvad põder ja kits, jänes ja kobras.
Haruldase ja kaitsealuse lendorava, samuti valgeselg-kirjurähni elu on seotud haavaga. Isegi ammu surnud haabade tüükad ja sammaldunud tüved peidavad endas rikkalikku ja mitmekesist elu.
Ravila vald (1866)

Ravila vald (saksa keeles Me(e)ks) oli vald Harjumaal Kose kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891, mil see liideti Palvere vallaga.
Valla alal asus Ravila mõis.
Simnas

Ajalugu

Asulat on esimest korda mainitud 1382. aastal, kuigi tänapäevane asula kujunes ilmselt siiski alles XV sajandil pärast Grünwaldi lahingut. Aastal 1494 mainitakse esimest korda sealset mõisa. XVI sajandi alguses sai Simnasest alev. Aastal 1520 ehitati sinna kirik, mis on tänapäevani säilinud ja on kogu Sūduva vanim säilinud hoone.
Linnaõigused sai 1626. aastal. XVIII sajandil hakkas kiriku juures tegutsema kihelkonnakool. Aastal 1870 kaotas Simnas linnaõigused. Asula kandis tsaariajal venekeelset nimekuju Симно. Aastal 1900 olid pooled sealsetest elanikest juudid. Aastal 1899 valmis alevit läbiv raudtee.
Aastal 1941 hukati 541 Simnase juuti, neist 414 12. septembril. Simnas sai linnaõigused taas 1956. aastal. Nõukogude ajal oli linn kohaliku sovhoosi keskasulaks, Krosnasse viiva tee äärde rajati ka maaparandustöötajate linnak.