google/wiki40b huggingface dataset:
Tiina Kapten

Tiina Kapten (sündinud 25. jaanuaril 1974 Pärnus) on eesti sõudja. 178 cm, 75 kg. 
Ta lõpetas aastal 1992 Pärnu 4. Keskkooli spordipedagoogika õppeklassi ja 1998 keskkonnateaduse alal Tallinna Pedagoogikaülikooli. Bioloogiamagister (2002).
Töötanud aastast 2006 Audentese Erakoolis ning Audentese Spordigümnaasiumis geograafia- ja füüsikaõpetajana.
Marja tänav (Tartu)

Marja tänav (Beerenstraße, varem Neustraße) on tänav Tartus Supilinnas.
Marja tänav algab Tähtvere tänaval ja lõpeb Emajõe tänaval. Tänavaga ristuvad Herne ja Oa tänav.
Tänav on umbes 510 meetri pikkune.
Helme vald

Ajalugu

Helme valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991.

Loodus

Helme koopad asuvad Helme ordulossi varemetest põhjas kitsas põhja–lõunasuunalises seljandikus, kahe ürgoru ühinemise kohal.
Rubina soo on tuntud mitmekesise loomastiku ja taimestiku poolest ning kuulub mitme looduskaitseala koosseisu.
Paul Varul

Paul Varul (sündinud 10. detsembril 1952 Valgas) on Eesti jurist ja poliitik. Ta on Tartu Ülikooli tsiviilõiguse professor ja vandeadvokaat advokaadibüroos TGS Baltic (endise nimega VARUL).
Paul Varul oli justiitsminister Tiit Vähi teises ja kolmandas valitsuses 17. aprillist 1995 kuni 17. märtsini 1997 ning Mart Siimanni valitsuses 17. märtsist 1997 kuni 25. märtsini 1999.
Aastatel 1973–1990 kuulus ta NLKP-sse.
Kolmisruse

Nimi

Rahvapäraseid nimetusi: ruskmed, kakshammas, tigane, porilill, oja kold.

Levila ja kasvukoht

Väga laia levilaga liik: kasvab peaaegu kogu Euroopas, Lääne- ja Ida-Siberis, Kaug-Idas, Ida- ja Ees-Aasias, Põhja-Ameerikas ja Austraalias. Eestis tavaline. Kasvab niiskel pinnasel, võib niisketel savipõldudel umbrohuks muutuda.

Kirjeldus

Kolmisruse on kollakasroheline harunev taim, millel on vastakud lehed. Ülemised lehed on lihtsad, alumised kolmest osast koosnevad. Kollased väikesed õied on korvõisikuis, mis on kuni sentimeetrise läbimõõduga. 
Õisikud koosnevad valdavalt putkõitest ja harva võib õisiku servas leida mõnda keelõit. Putkõites on nii emakad kui tolmukad, aga keelõites ainult emakad. Taime seemnised sarnanevad päevalilleseemnetega – värvilt tumepruunid ja läikivad. Seemniste tipul on paar-kolm harjast, mille küljes asuvad väikesed kidakesed aitavad viljadel loomade karva külge haakuda.

Kasutamine

Kolmisruse lehed sisaldavad rohkesti karoteeni ja mitmesuguseid parkaineid ning on osutunud tõhusaks laste diateesi ravimisel. Tugeva põletiku- ja allergiavastase toimega.
Karl Kont

Karl Kont (15. detsember 1923 – 8. mai 2005) oli eesti keeleteadlane.
Aastatel 1954–1992 töötas ta Eesti TA Keele ja Kirjanduse Instituudis ja ühtlasi aastast 1961 sealsamas soome-ugri keelte sektori vanem teaduslik töötaja.
Ta on uurinud muu hulgas läänemeresoome keelte grammatikat ja uurali keelte sõnavara.
Karl Kont suri 8. mail 2005 ja ta maeti 4. augustil 2005 Liiva kalmistule.
Pinumälu

Pinumälu ehk pinu (ka magasin) on andmestruktuur, milles sinna viimasena kantud andmed võetakse esimesena välja. Sellist pöördusviisi nimetatakse LIFO e. last in, first out e. „viimasena sisse, esimesena välja”. Pinus võivad esineda erinevat tüüpi andmed, kuid nendega peamiselt läbi viidavad operatsioonid on: pinusse paigutamine (push) ning pinust välja lükkamine (pop). Mõlema operatsiooniga uuendatakse pinuviita, milleks on pinutipu aadressile osutav muutuja või register.

Tehnikas

Tegemist on protseduuriga, mis tegeleb andmestruktuuride loeteluga, kus järjest kantakse andmeid mälusse, mis uuesti pealt järjest vastavalt vajadusele välja võetakse. Andmete lugemiseks või kirjutamiseks läheb vaja vaid ühte binaarkujul olevat viita arvuti mälupiirkonnale, kust pinu algab.
Piltlikult võib kujutada seda kui protseduuri, kus pabereid lisatakse ühekaupa üksteise otsa ja vastavalt vajadusele võetakse neid sealt ühekaupa.
Kui läheb vaja võtta välja pealt 5. element, tuleb esmalt ära tõsta tema peal olnud 4 elementi, ning alles siis pääseb soovitud elemendile ligi.
Ridala kirikumõis

Ridala kirikumõis (saksa keeles Pastorat Roethel) oli kirikumõis Ridala kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne maakonda Haapsalu linna.
Eesti koolmeistrite kool

Eesti koolmeistrite kool oli aastal 1814 Pärnus asutatud kool, mille eesotsas oli Heinrich Rosenplänter.
Koolis õpetati järgmisi aineid: kirjutamine, rehkendamine, geograafia, usuõpetus, muusika, aiatöö ja pedagoogika. Õppeaeg oli koolis 3 aastat.
Aastal 1920 jätkas kooli sisulist tööd Saugas avatud kirjutuskool, mida juhtis Abram Holter.
Hall (arhitektuur)

Hall ehk kodasaal on arhitektuuri mõiste, inglise laensõna, mis tähistab algselt ühte avarat suletud ruumi elamus või hoonet. Üks eestikeelsetest vastetest hallile on "koda" (nt raekoda, vaekoda, kodakirik, püstkoda).
Eesti keelde juurutati sõna hall hoone nimetuse täiendina 1980. aasta Moskva olümpiamängude Tallinna purjeregatile eelnenud avalike rajatiste ehituspalangu käigus. 1980. aastate alguses said hallidena üldtuntuks Tallinnas V. I. Lenini nimeline kultuuri- ja spordipalee lühem nimetus Linnahall ning Tallinna vanalinna servale Aia (siis Ujula) tänavale ehitatud selvekauplus Kaubahall (praegu Rimi Kaubahall). Hiljem leidis sõna hall laialdast kasutamist monteeritavate kerghoonete liitnimedes, nagu kaarhall, viilhall ja kilehall, kus mõiste kasutus on täpne, kuigi võõrapärane. Hilisemast ajast on tuntuim Tallinnas Haabersti linnaosas asuv Saku Suurhall. Levinud on suurte spordisaalide nimetamine spordihallideks.
Sõjakorrespondent

Sõjakorrespondent on ajakirjanik (korrespondent), kes vahendab ajakirjanduse jaoks otse sõjatsoonis toimuvat. 19. sajandil kutsuti neid ka erikorrespondentideks.

Meetodid

Sõjakorrespondentide töö viib neid maailma kõige konfliktsematesse piirkondadesse. Nad üritavad saada kohapeal sündmustele piisavalt lähedale, et saada neist kirjalikke märkmeid, fotosid või filmimaterjali. Seega peetakse sõjakorrespondendiks olemist kõige ohtlikumaks ajakirjanduse vormiks. Teisest küljest on sõdade kajastamine ka üks kõige edukamaid ajakirjandusharusid. Ajalehtede müüginumbrid kasvavad sõdade ajal märkimisväärselt ning televisiooniuudiste reitingud suurenevad. Uudisteorganistasioone on mõnikord süüdistatud militarismis kasumite pärast, mida nad konfliktide pealt teenivad. William Randolph Hearsti kohta öeldakse sageli, et ta innustas Hispaania-Ameerika sõda just nende põhjustel. (Vt Kollane ajakirjandus)
Küll aga leiavad laiemat kajastust ainult mõningad konfliktid. Viimastest sõdadest on saanud suuremat kajastust Kosovo sõda ja Lahesõda. Mitmed kolmanda maailma sõjad jäävad aga tähelepanuta, sest korporatiivne meedia ei ole sellest enamasti nii huvitatud. Ühtlasi muudab vähene infrastruktuur nende kajastamise keerukamaks ja kallimaks, rääkimata sellest, et taolised konfliktid on korrespondentidele palju ohtlikumad.
Kiviteri protsess

Ajalugu

Kiviteri protsess põhineb varasemal utmise tehnoloogial ehk Pintschi retordil. Seda tehnoloogiat arendatakse järjepidevalt.
Leili Bluumer

Leili Bluumer (17. aprill 1928 Tallinn – 24. jaanuar 2004) oli eesti näitleja ja teatripedagoog.
Ta lõpetas aastal 1948 Tallinna 3. Keskkooli ja aastal 1953 GITISe eesti stuudio.
Ta töötas aastatel 1953–1961 näitlejana Eesti Draamateatris, aastatel 1961–1981 oli ta ETV-s režissöör. Aastast 1981 tegutses ta Tallinna 13. Keskkoolis näitekunstiõpetajana ja oli ühtlasi samas Laste Rahvateatri kunstiliseks juhiks.
Leili Bluumer suri 24. jaanuaril 2004 ja ta maeti 25. mail 2004 Metsakalmistule.

Isiklikku

Ta oli aastast 1957 abielus näitleja Johannes Rebasega.
Tre Rosor

Tre Rosor oli Rootsi aadlisuguvõsa.
Suguvõsa meesliin kadus 17. sajandi algul. Nime "Tre Rosor" ('kolm roosi') panid genealoogid suguvõsale pärast 17. sajandit, lähtudes nime panekul vapil olevast kolmest punasest roosist.
Suguvõsast on teateid alates 1299, kui mainitakse Jon Liten von Myrby'd.
Reis Kuule (album)

"Reis Kuule" on ansambli Vennaskond album, mis ilmus 1997.
Feofütiin

Feofütiin (lühend Pheo) on keemiline ühend, mis on esimene vahepealne elektronkandja fotosüsteem II-s (lühend PSII) elektrontransportahelas ja purpurbakterite fotosünteesi reaktsioonitsentriks (RC P870). Nendes reaktsiooniahelates on feofütiini rollid analoogsed – mõlemas eraldub reaktsioonitsentrist valguse toimel elektron, mille feofütiin edastab plastokinoonile (QA).

Struktuur

Biokeemilisest vaatepunktist on feofütiin klorofülli molekul, mille porfüriiniringist puudub keskne Mg²⁺ ioon. Klorofüllist on kuumutamise ja nõrga happega töötlemise teel võimalik feofütiini saada. Nagu ka klorofülli, on feofütiini mitut tüüpi, tuntumad on feofütiinid a ja b.

Feofütiin meditsiinis

Feofütiin on antioksüdantsete omadustega, kuid on nõrgem antioksüdant kui klorofüll.
Hiljutine uurimus annab lootust, et feofütiin võib saada uueks C-hepatiidi kontrolli all hoidmise ravimiks. Kuslapuust (Lonicera hypoglauca Miq.) eraldatud feofütiin a on tugeva C-hepatiiti inhibeeriva toimega.

Roll kokanduses

Toiduvalmistamisel peetakse oluliseks roheliste köögiviljade värvi säilitamist. Happelise keskkonna ja kuumutamise toimel võib toiduaines sisalduv klorofüll feofütiiniks laguneda, mistõttu köögivili muutub hallikaks või oliivpruuniks. Selle vältimiseks tuleks toiduvalmistamisel kuumutamisaeg hoida võimalikult lühikesena, lisada toidu sisse suhkrut ja esimesed minutid kuumutada toitu ilma kaaneta, et saaksid eemalduda lenduvad orgaanilised happed.
Henry Stuart

Henry Stuart, esimene Albany hertsog ja Rossi krahv (oma lapsepõlvetiitli järgi ka Lord Darnley; 7. detsember 1545 Temple Newsam, Leeds – 10. veebruar 1567 Kirk o' Field, Edinburgh) oli Šotimaa konsortkuningas 1565–1567, Šotimaa kuninganna Mary I abikaasa.
Henry Stuart sündis Inglismaal neljanda Lennoxi krahvi Matthew Stewarti ja Margaret Douglase pojana. Tema isa oli Inglismaal pagenduses ning naasis Šotimaale alles 1564. aastal.
Henry Stuart abiellus 29. juulil 1565. aastal Holyroodhouse'i palees oma sugulase Mary I-ga. 30. juulil sai ta Šotimaa kuninga tiitli, kuid sellega ei kaasnenud mingit kuninglikku võimu.
Henry ja Mary abielu oli õnnetu. Henry oli kuningannast kolm aastat noorem ning võrdlemisi ebaküpse käitumisega. Henry olevat olnud õela iseloomuga, lisaks liialdas ta alkoholiga. Kõige selle tõttu oli ta Šotimaa kõrgaadli hulgas ebapopulaarne.
Peatselt peale abiellumist jäi Mary rasedaks. Henry, kes oli kade Mary erasekretäri David Rizzio peale, süüdistas teda kuninganna rasestamises ning lasi ta mõrvata. Peale poeg Jamesi sündi paari omavahelised suhted paranesid. Henry oli endiselt aadli hulgas ebapopulaarne ning ka tema suhted Maryga halvensid taas peale seda kui ta nõudis endale abikaasaga võrdseid õigusi.
10. veebruaril 1567 leiti Henry ja tema teenri surnukehad Hamiltonide maja aiast Edinburghis Kirk o' Fieldis, kus nad olid peatunud. Henry kandis vaid öösärki, mis lubab oletada, et ta põgenes kiiruga oma magamistoast. Samal ööl oli majas toimunud plahvatus, millest Henry oli eluga pääsenud ning õue põgenenud, kus ta mõrvati. On oletatud ka, et Henry ja tema teener kägistati majas ning plahvatus korraldati mõrvade varjamiseks. Peamisteks kahtlusalusteks mõrvas olid James Hepburn, neljas Bothwelli krahv (kellest sai Mary järgmine abikaasa) ja tema toetajad, eelkõige Archibald Douglas, kelle kingad leiti mõrvapaigalt. Mõrvas kahtlustati ka kuninganna Maryt.
Henry mõrv oli üheks võtmesündmuseks Šotimaa allakäigul ning liitmisel Inglismaaga.
Rocky (filmisari)

"Rocky" on Ameerika Ühendriikide spordifilmide sari.
Linateosed räägivad poksija Rocky Balboast, keda kehastab näitleja Sylvester Stallone.Creedi filmid räägivad Adonis Creedist kes on kuulsa poksija Apollo Creedi poeg. Adonis Creedi kehastab Michael.B Jordan

Seni on filmisarjas linastunud: "Rocky" (1976), "Rocky II" (1979), "Rocky III" (1982), "Rocky IV" (1985), "Rocky V" (1990), "Rocky Balboa" (2006)  "Creed" (2015) ja "Creed 2" (2018)
Väike pisitigu

Väike pisitigu (Vertigo genesii) on teoliik. 
Ta koja pikkus on kuni 2 mm. 
Seni on väikest pisitigu leitud Eestis vaid Saaremaalt ja Puhtust.
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Caminemos Pisando la Senda de Nuestra Inmensa Felicidad

Caminemos Pisando la Senda de Nuestra Inmensa Felicidad on Ekvatoriaal-Guinea riigihümn.
Teksti kirjutas hümnile Atanasio Ndongo Miyone. Muusika komponeeris Hispaania leitnant Ramiro Sánchez Lopes, kes sai selle komponeerimise eest preemiaks 25 000 peseetat.
Hümni kasutatakse alates riigi iseseisvumisest 12. oktoobril 1968.
Gustav Emmanuel Stockenberg

Gustav Emmanuel Stockenberg (25. aprill/6. mai 1771 Tõlliste – 10. juuni/22. juuni 1845 Kambja) oli Eesti vaimulik.
Stockenberg sündis Tõllistes postikomissari pojana. Ta õppis Riia toomkoolis. Usuteadust õppis ta aastatel 1790–1793 (immatrikuleeriti 23. septembril 1790) Halle Ülikoolis. Ordineeriti 20. septembril/2. oktoobril 1803 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1803–1806 (introdutseeriti 18. oktoobril/30. oktoobril 1803) Kambja koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1807–1808 oli ta Rannu Püha Martini koguduse õpetaja. Aastatel 1808–1845 oli ta Kambja koguduse õpetaja.

Isiklikku

Tema vana-vanaisa Johann Gustav Stockenberg oli kujur ja kiviraidur. 
Tema tütretütre poeg Wilhelm Anderson oli astrofüüsik. 
Tema tütretütre poeg Walter Anderson oli folklorist.
Zemitāni raudteejaam

Zemitāni raudteejaam on raudteejaam Valga–Riia raudteeliinil ja Riia–Skulte raudteeliinil Riia linna Purvciemsi asumis. 
Jaamas on viisteist teed ja kolm ooteplatvormi. Jaamas võib toimuda ka kaupade rongidele ning neilt maha laadimine. Jaam asub Riia keskraudteejaamast 4,2 km kaugusel. Jaama läbiv raudtee on elektriraudtee. Piletihinnalt kuulub jaam A-tsooni.
Jaam rajati aastal 1877 ja algul kandis see nime Aleksandra Vārti (vene Александровские ворота; Aleksandrovskije vorota /Aleksandri värav/). Aleksandri värav (või ka Aleksandri triumfikaar) on seal lähedal asunud 1812. aasta Vene-Prantsuse sõja võidu tähistamiseks ja Vene tsaari Aleksander I auks 1815. aastal püstitatud triumfikaar. 1918 sai jaam praeguse nime Läti vabadusvõtleja, Karutapja ordeni ja Eesti Vabadusristi kavaleri Jorģis Zemitānsi järgi. Teise maailmasõja ajal kandis jaam nime Rīga-Gaisa tilts või Riga-Hohe Brücke. Aastal 1948 hakkas jaam Otomārs Oškalnsi järgi kandma nime Oškalni raudteejaam. Tänapäevase nime sai jaam tagasi aastal 1995.
Perestroika

Perestroika (vene keeles перестройка 'ümberehitus', 'rekonstruktsioon', 'ümberhäälestamine', 'ümberrivistumine'; eesti kirjakeelne vaste on uutmine) oli NLKP KK peasekretäri Mihhail Gorbatšovi poolt juunis 1987 välja kuulutatud majandusreformide programm Nõukogude Liidus. 
Laiemas tähenduses mõeldakse perestroika all Gorbatšovi võimuletulekuga 1985. aastal alanud perioodi Nõukogude Liidu ajaloos.

Iseloomustus

Nõukogude Liidu riigipea Mihhail Gorbatšov tegi algatust riigi reformimiseks 1980. aastate teisel poolel, mis viisid lõpuks NSV Liidu lagunemisele.
1980ndate keskpaigaks ei suutnud NSV Liit enam olla maailma supervõim. Hädavajalikud olid reformid välis- ja sisepoliitikas, majanduses jm. Neid asus ellu viima 1985. aastal NSV Liidu juhiks saanud Mihhail Gorbatšov. Tema uuenduspoliitika põhines kahel algatusel: perestroikal ja glasnostil.
Perestroika tähendas poliitilise ja majandussüsteemi reformimist. Teoks said mitme kandidaadiga valimised, mõnevõrra vähenes riigiaparaadi tsentraliseeritus ja rohkem otsustusõigust anti alumistele tasanditele (sh liiduvabariikidele). Ka majanduses vähendati tsentraliseeritud juhtimist, lubades mh kooperatiivide (väikeettevõtete) ja välisinvestoritega ühisettevõtete asutamist.
Giovanni Pierluigi da Palestrina

Giovanni Pierluigi da Palestrina (3. veebruar 1525 või 2. veebruar 1526 – 2. veebruar 1594) oli itaalia renessansihelilooja, Rooma koolkonna kõige silmapaistvam esindaja. Tema loomingut peetakse renessansi polüfoonilise muusika kulminatsiooniks.

Elukäik

Palestrina sündis 1525. (mõnedel andmetel 1526.) aastal väikeses Itaalia asulas Palestrinas, mis asub Rooma lähedal. 
Kirjalikud tõendid näitavad, et alates 1537. aastast laulis ta Roomas Santa Maria Maggiore basiilika kooris. Ta õppis koos Robin Mallaperti ja Firmin Lebeliga. 19-aastaselt sai ta samas kirikus organistiks ja koorijuhiks. Tema muusikukarjääri mõjutas Põhja-Euroopa polüfooniline stiil, mille olid Itaaliasse toonud esmajoones kaks franko-flaami koolkonna heliloojat, Guillaume Dufay ja Josquin des Prez.
1544–1551 töötas ta organistina St. Agapito kirikus, seejärel sai temast Rooma Peetri kiriku koori kapellmeister. Tema esimesed avaldatud teosed (missade kogu) avaldasid paavst Julius III-le muljet ning Palestrina nimetati koori muusikadirektoriks. See oli esimene itaallasest autori missade kogu, selle ajani olid Itaalias kasutatava sakraalmuusika autorid pärit Madalmaadest, Prantsusmaalt, Portugalist ja Hispaaniast.
Järgnenud kümnendil töötas ta Rooma kirikutes, näiteks Püha Johannese kirikus (1555–1560) ja Santa Maria Maggiore basiilikas (1561–1566). 1571. aastal naasis ta Peetri kiriku juurde ja töötas seal kogu ülejäänud elu.
1570. aastad olid tema jaoks rasked. Pärast oma venna, naise ja laste surma kolmes katkupuhangus (1572, 1575, 1580) oli ta valmis astuma vaimulikuseisusse, kuid siiski abiellus uuesti. Ta tegutses ka ärimehena, millega ta finantseeris oma loomingu väljaandmist. Ta oli pidevalt väikestes konfliktides kirikuga, mis tegelikult oli tema loomingu tellijaks.
Ta suri Roomas 1594. aastal rinnakelmepõletikku. Vastavalt selle aja kombele maeti ta surmapäeval ja lihtsas kirstus. Matustel laulsid kolm koori viiehäälset psalmi.

Looming

Palestrina valdavalt vaimulikku loomingusse kuulub umbes 100 missat, 300 motetti, 35 Magnificat'i, vaimulikke hümne, offertooriume, litaaniad, lamentatsioone ja vaimulikke madrigale. 
Enamik Palestrina missasid on kirjutatud paroodiatehnikas, sest nende muusikalise materjalina on kasutatud varasemat polüfoonlist teost.
Palestrina tuntuim heliteos on paavst Marcellus II-le pühendatud "Missa Papae Marcelli".
Elmar Karu

Elmar Johannes Karu (5. märts 1903 Helme vald – 25. juuni 1996 Tartu) oli eesti psühhiaater, Tartu Ülikooli professor.
Ta sündis Helme mõisa aedniku pojana. Ta lõpetas aastal 1924 Tallinna Kolledži. Aastatel 1925–1932 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas cum laude. Aastal 1938 täiendas ta end Rootsis Lundi Ülikoolis professor Erik Widmarki laboris vere alkoholisisalduse määramise alal; ta kaitses aastal 1939 väitekirjaga "Widmarki alkoholi määramise mikromeetodi rakendamise alustest Eestis ja kroonilise alkoholismi diagnoosimise võimalustest selle abil" meditsiinidoktori kraadi.
Ta oli aastatel 1925–1929 Tartus sõjaväevelsker. Aastatel 1931–1934 ja 1938–1944 oli ta Tartu Ülikooli vaimu- ja närvihaiguste kliiniku assistent, aastatel 1934–1936 oli ta Tartu Ülikooli kohtuarstiteaduse instituudi assistent, aastatel 1936–1938 oli ta Tartus kohtuarst. Aastatel 1941 ja 1944–1975 oli ta Tartu Ülikooli psühhiaatriakateedri juhataja ja aastast 1944 professor, aastast 1993 emeriitprofessor. Lisaks oli ta aastatel 1944–1949 arstiteaduskonna prodekaan ja aastatel 1949–1950 arstiteaduskonna dekaan; aastatel 1945–1964 oli ta ühtlasi Vabariikliku Tartu Psühhoneuroloogiahaigla peaarst ja aastatel 1945–1968 Eesti NSV peapsühhiaater.
Tema uurimused käsitlevad organismis toimuvat alkoholi oksüdatsiooni, alkoholijoobe määramist ja alkoholismi ravi, skisofreenia patogeneesi ja ravi, depressiivseid seisundeid ja nendega kaasnevate haiguslike muutuste diagnoosimist ning kohtupsühhiaatria ajalugu. Ta on juhendanud 9 aspiranti, tal oli üle 120 teadustrükise.

Isiklikku

Tema vanem poeg on arstiteadlane ja spordiarst Toomas Karu, keskmine poeg oli arstiteadlane, teadusorganisaator ja poliitik Laur Karu (1942–1996), noorem poeg on majandusteadlane Jaak Karu ning tütar endine suusataja ja taastusravi arst Ann Tamm.
Magnetiline deklinatsioon

Deklinatsioon ehk magnetiline deklinatsioon on horisontaalne nurk geograafilise ja magnetilise põhjasuuna vahel. Magnetiline deklinatsioon ei ole konstant, vaid on erinev maailma eri paigus ning muutub aja jooksul isegi samas kohas. Magnetiline põhjapoolus muudab aja jooksul oma asukohta, sellest ka muutused deklinatsioonis. Deklinatsioon loetakse positiivseks, kui magnetpoolus on idapoolsem, kui geogr. poolus ning negatiivseks vastasel korral.
Pavel Londak

Koondisekarjäär

Ta on esindanud Eestit koondise 27 mängus. Oma koondisedebüüdi tegi Londak 4. juulil 2001 Balti turniiril Leedu jalgpallikoondise vastu. Mäng kaotati 5:2. Mängu päeval oli Londak 21-aastane. Lisaks temale tegi samas mängu debüüdi ründaja Jarmo Ahjupera. 15. novembril 2011 esindas ta Eestit koondise EM 2012 valikturniiri play-off-mängus võõrsil Iirimaa vastu.
Pudikass

Välimus

Pudikass on üsna väike kaslane, teda loetakse kõige väiksemaks kassiks maailmas. Tema karvkate on valdavalt liivakarva, musta värvi täppidega keha peal ning triipudega jalgadel ja sabal. Üksnes tallamõhnad on üleni musta värvi. Kehapikkus on tavaliselt 35–40 cm ja sabapikkus 15–20 cm. Turjakõrgus on 25 cm ja kehakaal 1,5–2,5 kilogrammi.

Suhtlemine

Pudikassid elavad üksikult ja on valdavalt öise eluviisiga. Päevasel ajal varjuvad nad urgudesse. Suhtlemine arvatakse toimuvat neil valdavalt piirkonna märgistamise teel (uriini-märgised). Emakassid suhtlevad poegadega ka häälitsuste teel.

Toitumine

Nad püüavad toiduks peamiselt väikseid loomi ja linde ja vahel ka väikseid kahepaikseid, roomajaid ja selgrootuid.

Paaritumine

Arvatakse, et tõenäoliselt on nende seksuaalse käitumise vormiks polügüünia. Ema- ja isakassid käivad läbi üksnes paaritumise ajal ja suhtlus võib kesta 5–10 tundi.

Sigimine

Tiinus kestab 59–68 ööpäeva. Pesakond, mille emakass võib ilmale tuua mitu korda aastas, koosneb 1–3 kassipojast, kes kaaluvad 60–88 grammi.

Eluiga

Pole teada, kui vanaks pudikassid vabas looduses elavad, kuid vangistuses võivad nad elada 13,5 kuni 15-aasta vanuseks.

Levila

Nad elutsevad Edela-Aafrikas, Namiibias, Botswanas ja Zimbabwes.
Allika tänav (Rakvere)

Allika tänav on tänav Rakveres Õpetaja Heinamaa linnaosas .
Põhja-lõunasuunaline Allika tänav on 127 m pikkune. See paikneb Vee ja Karja tänava vahel. Kaugus Rakvere keskväljakust – Turu platsist on linnulennult 0,9–1,0 km.   
Tänava lääneküljel paikneb kaks ühepereelamut – Allika tn 3 ja 5, mis on ehitatud 20. sajandi keskel. Tänava idaküljel asub Allika park koos tiigiga. Tiiki suunduvate allikate järgi ongi tänav nime saanud.
Jõõdre kivikalme

Kivikalme dateering

Muistis on dateeritud I aastatuhande I poolde.

Kivikalme asukoht

Kivikalme asub Jõõdre küla territooriumil, Haapsalu–Laiküla maanteest 185 m idas, korterelamust lääne pool.

Muistise kirjeldus

Kõrgel rohumaal asetseva ovaalse põhiplaaniga muistise pikkus on 32 m, laius 14 m ja kõrgus 1,5 m. Lõuna suunas sopistub välja madalam, 0,5 m kõrgune osa. Nõukogude režiimi ajal rikuti kivikalmet siloaugu rajamise käigus, mis on tänaseks ajaks täielikult täis aetud. Muistise avastas Vello Lõugas 1972. aastal. Kivikalmest on leitud savinõukilde ja põlenud luid.
Kolme mehe laulud

"Kolme mehe laulud" on 1968. aastal ilmunud omakirjastuslik almanahh, mille autorid olid Juhan Tomingas, Peeter Ilus ja Johnny B. Isotamm.
Almanahhi koostaja oli Jaan Unt ja saatesõna kirjutas Ain Kaalep. Kogumiku illustreeris Kaljo Põllu.
Kersti Unt on "Kolme mehe laule" nimetanud muidu neutraalseks ja pigem kunstilisi eesmärke seadvaks väljaandeks, ent nendib, et sealt leiab ka Peeter Ilusa luuletuse okupeeritud kodumaast.
"Kolme mehe laulud" on paigutatud omakirjastusliku almanahhiliikumise esimesse perioodi aastatel 1968–1972/1973, mida on nimetatud ""masenduse mässu" ja vastuhakule õhutamise" perioodiks. Samasse perioodi kuuluvad teiste seas ka almanahhid "Marm" ja "Hees".