Stadthagen

Ajalugu

Holsteini krahv Adolf III rajas Bückebergi jalamile 1224. aasta paiku uue asula. Selle koha lähedus Hellwegi marsruudile näitab tema strateegilist ja kaubanduslikku tarkust. Pärast edukat läbipääsu rajamist Dülwaldi metsa registreeriti 1244. aastal esimene uus asustus nimega indago comitis, kui seda kirjeldati linna ja linnusena. 1287. aastal sai linna nimeks Grevenalveshagen (krahv Adolfi tarandik) ja 1378. aastal sai see lõpuks oma praeguse nime Stadthagen. Edasised linna varajase ajaloo esiletõstud on linnapitseri omandamine 1320. aastal ja linnaõiguse annetamine 1344. aastal.
1400. aasta paiku püstitati kivist kindlustused. Säilinud on torn karjaturul, väike torn lossis ja lõiguti linnamüüri.
1501. aastal alustati läheduses kivisöe kaevandamist, see kestis 1961. aastani.
1559. aastal tutvustas kohalik krahv Otto IV luteriusku. Tema eelkäija krahv Adolf XI oli tellinud praeguse lossi Tübingeni arhitektilt Jörg Unkairilt. See ehitati aastatel 1534–1538 eelmise lossi asukohta ja on üks kõige olulisemaid näiteid varajase renessansi lossidest Alam-Saksimaal. Ametlik sissepääs ehitati 1553. aastal toonasesse ülemisse väravasse. 1607. aastal viis vürst Ernst von Schaumburg oma residentsi Stadthagenist Bückeburgi. 1609. aastal püstitati St Martini kiriku tagaosas krahvi mausoleum, kupliga heptagoon, Adriaen de Vriesi kuulsa ülestõusmisrühmaga. 1610. aasta gümnaasium ülendati 1620. aastal ülikooliks, kuigi see viidi varsti Rintelnisse.
1700. aasta paiku, hertsogi, leskhertsoginna, vürstide, vaimulike ja kõigi linna silmapaistvate isikute juuresolekul, vaidles ülemrabi Joseph Stadthagen (sündinud Metzis 1645. aasta paiku, surnud Stadthagenis 1715. aastal) Hannoveri hertsogikohtus Eliezer Edzardi, kes olnud vaidluse algataja, ümberpööramise eesmärkide vastu. Rabi lükkas tagasi kõik Edzardi argumendid Tanahist ja Midrašist ning kohtu täielikul heakskiidul keeldus vande all vastamast küsimusele, milline religioon on parim: "Me ei mõista hukka ühtegi usutunnistust, mis põhineb taeva ja maa loojal. Me usume, mida me oleme õppinud; laske kristlastel kinni pidada sellest, mida nad on õppinud".
Esimesed kanalisatsioonitorud paigaldati ülemisel ja alumisel tänaval 1825. aastal. 1847. aastal alustati Hannoveri–Mindeni raudteeliini hoonega ja ehitati praegune jaam.
1864. aastal paigaldati esimene tänavavalgustus, tänavale suunatud laternate kujul. 1899. aastal järgnes gaasivalgustus ja 1955. aastal elektrivalgustus.
19. sajandi lõpul algas töö kaitsevallide muutmiseks pargiks.
Schaumburg-Lippe Vaba Riik loodi pärast monarhia lõppu 1918. aastal.
Nagu paljudes Saksa linnades, põletasid natsid 9. novembril 1938 "Kristalliööl" alumisel tänaval maha juudi kogukonna sünagoogi, mis oli ehitatud 1857. aastal. Kohe pärast seda jäeti juudi kodanikud avalikust elust ja ühiskonnast välja. Seega "arianiseeriti" Elias Lioni pood pärast arvukaid boikotte ja Thomas võttis selle üle (täna Hagemeyeri pood). Teise maailmasõja ajal pommitas RAF linna kaks korda öösel. Kaks pommi langes raekoja taha ja kuus pommi paralleelselt Windmuehlenstrassega. 9. aprillil 1945 hõivati linn Ameerika vägede poolt vastupanuta ja vältis seega sõjakahjusid.
1948. aastal sai Stadthagenist äsjaloodud Schaumburg-Lippe kreisi ja 1977. aastal uue Schaumburgi kreisi halduskeskus. Stadthageni rahvaarv kasvas 1973. aastal tänu ümberkaudsete kogukondade liidendamisele kohalike omavalitsuste reformi käigus. Seejärel, 1982. aastal, ehitati linna uus halduskeskus linna endise pruulikoja asukohta. Aastatel 1980–1990 muudeti kesklinna tänavad jalakäijate tsooniks.
Viimastel aastatel on Stadthagen muutunud üha kosmopoliitsemaks, on suhteliselt suur türklaste ja teiste rahvuste kogukond.