google/wiki40b huggingface dataset:
Informatsioonidisain

Informatsioonidisain (ehk teabe kujundamine, ingl information design) on tava esitada informatsiooni viisil, mis soodustab selle tõhusat ja selget mõistmist. See termin on kasutusele võetud spetsiaalselt graafilise disaini valdkonna jaoks ning on mõeldud teabe tõhusaks kuvamiseks, seega tegu ei ole lihtsalt kunstilise väljendiga. Informatsioonidisain on tihedalt seotud andmete visualiseerimise valdkonnaga ning seda õpetatakse sageli osana graafilise disaini kursusest.
Informatsioonidisain on seletav kujundamine. See avab mõistete sisu ning toob kaasa teadmised ja informeeritud tegevuse.

Ajalugu

Mõiste 'informatsioonidisain' kerkis esile 1970. aastatel multidistsiplinaarsetes õppevaldkondades. Sellest ajast alates hakkasid seda terminit kasutama graafilised disainerid. See mõiste konsolideeriti ajakirja Information Desing Journal avaldamisega 1979. aastal ning natuke hiljem selle publikatsiooniga seotud International Institute for Information Design (IIID) asutamisega aastal 1987 ja Information Design Association (IDA) asutamisega aastal 1991. 
Edward Tufte kirjutas 1982. aastal raamatu informatsioonidisainist pealkirjaga "The Visual Display of Quantitative Information". Terminit 'teabegraafika' hakati sellest ajast alates kasutama peamiselt kvantitatiivsete teadmiste visuaalse kujutamise korral.

Rakendused

Informatsioonidisainil on väga palju rakendusvaldkondi. See leiab rakendust nii laiemalt (nt lennujaamas olevate märkide abil) kui ka kitsamalt (nt personaliseeritud telefoniarved). Sellest tuleneva töö eesmärk on parandada tarbija usaldust toote suhtes (nagu näiteks meditsiinipakendite lisad, tööstuslike masinate kasutusjuhendid või hädaolukorra teave).
Valitsused ja teised reguleerivad asutused on võtnud vastu õigusakte, mis käsitlevad mitmesuguseid informatsioonidisaini puudutavaid küsimusi. Näiteks kui väike võib olla kirja suurus finantsdokumendil, samuti ka töödeldud toidu ja ravimite koostisosadede märgistamise kirja suurus. Professor Edward Tufte selgitas, et informatsiooniekraanide kasutajad täidavad teatud analüütilisi ülesandeid, nagu näiteks võrdluste ning põhjalikkuse kindlaks tegemine. Disainiaspekt informatsioonigraafikal peaks toetama analüütilisi ülesandeid, väljendades võrdlust või põhjalikkust.
Nõmme Seikluspark

Nõmme seikluspark on seikluspark Tallinnas Nõmmel. See on üks Eesti seitsmest seikluspargist.

Rajad ja elemendid

Seikluspargis on 7 eri raskusastmega rada: 2 harjutusrada, roheline, sinine, punane, 2 musta ja kiirusrada. Kokku on ? erinevat silda ja elementi .

Asukoht

Seikluspargi aadress on Külmallika 15a.

Kettagolfirada

22. septembril 2012 avati Mustamäe nõlva all hüppetornide ja Raja tänava vahelisel maa-alal esimene kettagolfirada (disc golf) Tallinnas. Kettagolfiraja rajas Nõmme Seikluspark ettevõtte OÜ Matkasport toel. Nõmme kettagolfiraja algataja on Nõmme Seikluspargi instruktor Indrek Sarvin, kes harrastab ka ise kettagolfi. 2012. aastal saavutas ta Balti riikide kettagolfiturniiril amatööride klassis kolmanda koha. Sarvini hinnangul on Nõmme rada algajasõbralik, kuid pakub pinget ka kutselistele kettagolfimängijatele.
Estonian-Revelia Academic Fund

Estonian-Revelia Academic Fund (lühend ERAF) on USAs Marylandi osariigis tegutsev fond, mis stipendiumite (Harald Raudsepa stipendium) kaudu toetab välismaa ja Eesti ülikoolides õppivaid Eesti üliõpilasi. Fond toetab ka mitmeid heategevaid projekte Eestis.
Eestis on selle USA fondi tegevuse läbiviija Estonian-Revelia Academic Fund'i Sihtasutus Eestis. Sihtasutus asutati 1996.
Esna maastikukaitseala

Esna maastikukaitseala asub Järvamaal Järva ja Paide linna piiril.
Maastikukaitseala loodi 2006. aastal Esna allikate, Esna allikajärve ja Esna pargi kaitseks. Maastikukaitseala kuulub Natura 2000 koosseisu.
Algot Untola

Algot Untola (sünninimi Algoth Tietäväinen; tuntuim kirjanikunimi Maiju Lassila; 28. november 1868 Tohmajärvi – 21. mai 1918 Helsingi) oli soome kirjanik, ajakirjanik ja pedagoog.
Eesti keeles on tema loomingust ilmunud ainult jutustuste kogumik "Tuletikke laenamas" (Eesti Riiklik Kirjastus, 1957). Nimijutustus on teist korda välja antud ka 2002. aastal.

Elulugu

Tulevane kirjanik sündis talunike pojana, õppis koolis hästi ja omandas 1887–1891 kooliõpetaja kutse Sortavala õpetajate seminaris. Õpetajana töötas ta aastani 1900, mil asus tööle puidukaupmehena Peterburis. Osales Peterburis vasakpoolsete riigivastaste rühmituste tegevuses ja põgenes pärast siseminister Vjatšeslav von Plehwele korraldatud atentaati tagasi Soome, kus töötas aastatel 1904–1907 taas kooliõpetajana.
Alates 1905. aastast tegi ta kaastööd Soome Partei ajalehele Kokkola. Ladusalt kirjutatud lood viisid Untola palkamiseni erakonna valimisagitaatoriks. Aastatel 1908–1909 oli ta Poris ajalehe Satakunta toimetaja.
Hiljem astus ta Soome Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse ja tegi alates 1916. aastast kaastööd partei ajalehele Työmies. 1917. aasta lõpus sai temast selle väljaande toimetaja. 
Kodusõjas punaseid toetanud Untola arreteeriti pärast Helsingi vallutamist valgete vägede poolt ja mõisteti surma. Ta hukkus ebaselgetel asjaoludel, kui teda viidi laevaga hukkamispaika Suomenlinnasse.
Untola on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Oskar Kiudsoo

Oskar Kiudsoo (22. jaanuar/3. veebruar 1901 Räpina – 10. jaanuar 1961) oli eesti põllumees ja metsavend.
Ta oli Misso vallavanem, Vastseliina põllumeeste konvendi liige ja Omavalitsuste esinduskogude poolt valitud esindajate kogu liige. Metsavend Suvesõja ajal ja 1944–1953, kuni arreteeriti.
Alexander Kielland

Alexander Lange Kielland (18. veebruar 1849 – 6. aprill 1906) oli üks tuntumaid Norra 19. sajandi kirjanikke. 
Tema kuulsamate tööde hulka kuuluvad romaanid "Garman & Worse" (1880), "Skipper Worse" (1882) ja "Gift" (1883). Tuntud on ka tema lühijutud. Kiellandi nimetatakse üheks neljast Norra kirjanduse suurkujust (koos Henrik Ibseni, Bjørnstjerne Bjørnsoni ja Jonas Liega).
Kielland sündis Norras Stavangeris ning kasvas üles jõukas kaupmeheperekonnas. Kuigi sündinud rikkas perekonnas, tundis ta siirast kiindumust inimeste vastu, kes ei olnud saanud taolist õnne kogeda. Ka tehaseomanikuna kohtles ta töölisi hästi. Kogu oma kirjanikuelu oli ta nõrgemate eestkõneleja ning kriitiline kogu ühiskonna vastu. Näiteks romaanis "Gift" ('Mürk') ründab Kielland Norra haridussüsteemi, eriti õpetajate ladinakeele lembust sel ajaperioodil. Teose esimeses pooles piinleb koolipoiss Marius oma akadeemilise andetuse tõttu ning teose kulminatsiooniks on hetk, kui poiss lamab oma surivoodil ning kordab aina ladina keele grammatikat.
1891 määrati Kielland Stavangeri linnapeaks. 1902 kuni surmani oli ta Møre og Romsdali maavanem.
Selle üle, miks Kielland oma kirjanikukarjääri nii vara lõpetas, on palju vaieldud. Arvatakse, et realistina leidis Kielland, et ta ei suuda tegeleda uusromantismi suundumustega Norra kirjanduses 19. sajandi lõpus. Tõenäolisem põhjus on keskendumine poliitilisele karjäärile. Tor Obrestadi koostatud Kiellandi biograafias tuuakse surma põhjusena välja rasvtõbi. Kielland elas üle mitu südameatakki, võttis kaalus jõudsalt juurde ega suutnud taltsutada liigset toiduisu.
Tehvandi mägi

Tehvandi mägi on kõrgendik Valga maakonnas Otepääl. Mäe absoluutne kõrgus on 189,4 m.
Mäele on ehitatud Tehvandi K-90 suusahüppemägi. See avati 21. jaanuaril 2008. Enne seda kasutati kõrval asuvat madalamat suusahüppemäge. Suusahüppemägi on osa Tehvandi spordikeskusest.
Hildesheimi piiskopkond

Ajalugu

Pärast Vana-Saksimaa vallutamist Frangi riigi poolt asutas keiser Karl Suur aastal 800 misjonipiiskopkonna oma Ostfaali õukonnas Elzes (Aula Caesaris), umbes 19 km Hildesheimist läänes. Tema poeg, kuningas Ludwig Vaga rajas Hildesheimis piiskopkonna aastal 815, pühendades selle neitsi Maarjale.
Vendade Grimmide esitatud legendi järgi pidas kuningas Elze talvistes metsades jahti, kui märkas, et oli kaotanud oma õnnistatud neitsi Maarja reliikviaga ripatsi. Hullununa saatis ta oma saatjaskonna minema, kes lõpuks avastasid õitsva roosipõõsa ja reliikvia selle okstes, mida see lahti ei lasknud. Ludwig ehitas roosi kõrvale kabeli, hilisema Püha Maarja toomkiriku. Rosa canina kasvab siiani toomkiriku apsiidil, seda kutsutakse tuhandeaastaseks roosiks (Tausendjähriger Rosenstock).
Tema poeg, kuningas Ludwig Sakslane nimetas kuulsa endise Reimsi peapiiskopi Ebbo 845. ja 847. aasta vahel piiskopiks. Ebbo järglane Altfrid alustas toomkiriku ehitamist, kiriku põhiplaan pole sellest ajast muutunud. Saksi dünastia valitsemise ajal muutusid Hildesheim ning naabruses asunud Halberstadti ja Magdeburgi piiskopkonnad keskseks kiriklikuks territooriumiks Saksa-Rooma riigis. Piiskop Bernward (993–1022) ja tema järglane Godehard (1022–1038) lisasid palju arhitektoonilisele ja kultuurilisele traditsioonile tänapäeva UNESCO maailmapärandi nimistus.
Riigipäeval Mainzis 15. augustil 1235 jõudis piiskop Konrad II Hildesheimi ametliku tunnustamiseni vürstliku piiskopkonnana (Hochstift) keiser Friedrich II Hohenstaufeni poolt. Selle edu negatiivseks tagajärjeks hakkas Hildesheimi häirima naabruses asunud Welfide Braunschweig-Lüneburgi hertsogkond, mis tipnes Hildesheimi piiskopivaenusega 1519–1523 koos sõjaka hertsog Heinrich Nooremaga, mis viis märkimisväärse territooriumite kaotuseni.
16. sajandil pöördus enamus piiskopkonnast, samuti enamus Hildesheimi riigist protestantismi. Kuid piiskopkonnal õnnestus mitte ainult säilitada oma sõltumatus ümbritsevatest protestantlikest Braunschweig-Lüneburgi riikidest, vaid ka tagasi saada suur osa kaotatud valdustest, enamasti seetõttu, et piiskopid olid aastatel 1573–1761 võimsa Wittelsbachi dünastia liikmed, viimati Clemens August von Bayern aastast 1723, kes oli ka Kölni peapiiskop ja kuurvürst, Münsteri, Osnabrücki ja Paderborni vürstlik piiskop, samuti Saksa ordu kõrgmeister.
Saksamaa mediatisatsiooni ajal, aastal 1803 kaotas Hildesheim oma riikluse ja territoorium anti Preisimaale. Preisimaa kaotas selle varsti Vestfaali kuningriigile. 1815. aasta Viini kongress andis territooriumi Hannoveri kuningriigile.
Jaan Pinding

Jaan Pinding (1938. aastani Johannes Karl Pinding; 9. juuni 1895 – 1. juuni 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). 
Maetud Rahumäe kalmistule.

Perekond

Ta oli Friedrich August Pindingi ja Margarete Marie Pindingi poeg. Peres kasvasid veel Jüri Pinding ja Gerda Johanna Edith Urberg.
Valentina Pindingiga oli tal neli last: Lia Pinding; Riina Pinding; Mare Viiding ja Ants Pinding.
NSV Liidu teeneline treener

NSV Liidu teeneline treener (vene keeles Заслуженный  тренер СССР) oli aunimetus spordi valdkonnas  Nõukogude Liidus. 
Aunimetus asutati 1956. aastal NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuva Kehakultuuri- ja Spordikomitee määrusega. Aunimetusega kaasnes  rinnamärk. 7. augustili 1956 avaldas Sovetski Sport NSV Liidu teenelise treeneri aunimetuse pälvinud 56 treeneri nime. 
Enne teenelise treeneri aunimetuse kehtestamist anti teenekatele treeneritele  teenelise meistersportlase aunimetus. 
Venemaa Föderatsioonis antakse  välja Venemaa teenelise treeneri aunimetust.
Meriami keel

Keele struktuur

Eesvokaalid: a, e, ì, i
Tagavokaalid: ò, o, ù, u 
Diftongid: ai, ei, òi, ui, au, eu, ìu, iu, ou, ui
Frikatiivid: s, z
Klusiilid: b, d, g, k, p, t
Lateraalid: l
Nasaalid: m, n
Poolvokaalid: w, y
Värihäälikud: r 
Meriami keeles on rõhk konstratiivne ning võib esineda esimeses või teises silbis. Näiteks tábo (madu) and tabó (kael).
Häälikut a saab hääldada kahel viisil – [a] ja [ə]. [a] esineb rõhulistes silpides ja kinnistes rõhuta silpides. [ə] esineb tavaliselt silpides enne rõhku ja vahel lahtites rõhuta silpides.
Meriami keelele on omane verbi asetus lauses pärast alust. Morfoloogiliselt on meriami keel aglutineeriv keel.

Arvsõnad

üks - netat
kaks - neisi
kolm - neisi-netat
neli - neisi-neisi
viis - neisi-neisi-netat
kuus - neisi-neisi-neisi
seitse - neisi-neisi-neisi-netat
kaheksa - neisi-neisi-neisi-neisi
üheksa - neisi-neisi-neisi-neisi-netat
kümme - neisi-neisi-neisi-neisi-neisi

Keelenäited

Nako ma nali? – Kuidas sul läheb?
Debe idim! – Tere hommikust!
Debe gerger! – Tere päevast!
Debe ki! – Tere õhtust!
Aka nade ki ardirare? Ge au? – Kuhu me selle paneme? Sinna?
Mena igardare! – Jätkake selle kandmist!

Kirjaviis

Ladina kirjaviis

Huvitavat

Meriami keelel puuduvad hetkel dialektid. Kunagi oli Erubi ja Ugari saartel olemas oma murre, kuid nüüdseks on erinevused kadunud.
Viimaseid muutusi keeles on sõna debelang (hea maitse, kena) lõpu muutus lang>lag.
Hiie puiestee

Hiie puiestee on tänav Viljandi linnas.
Tänava pikkus on 469 m.
August Traksmaa bareljeef

August Traksmaa bareljeef on pühendatud kindralmajor August Traksmaa mälestusele.
August Traksmaa bareljeef avati 23. veebruaril 2004. Bareljeef asub Tartus Barclay hotelli fuajees. Bareljeefi autor on Airike Taniloo.
Paežeriai mõis (Šiauliai rajoon)

Paežeriai mõis (Paežerių dvaras) on endine mõis Leedus Šiauliai rajoonis Raudėnai vallas Paežeriais.
Kuni XIX sajandini oli mõis Nagurskistele kuuluv karjamõis. XIX sajandi lõpus sai sellest iseseisev mõis, mille omanikuks oli Zigmantas Nagurskis. Aastal 1910 valmis järve kaldale mõisa eklektiline peahoone, selle juurde jõuti rajada ka kaks teenijate maja, aga nende asemele on tänapäeval uued elamud ehitatud.
Aastail 1900-1905 rajati mõisa park, mis võtab enda alla 500 meetri pikkuse ja kuni 300 meetri laiuse riba järve kaldal.
Nõukogude ajal asus mõisa peahoones Pavenčiai suhkruvabriku puhkebaas, tänapäeval on see kasutusel noortelaagrina.
Newtoni maakond (Indiana)

Ajalugu

Maakond moodustati 8. detsembril 1859.
Koerakandmine

Koerakandmine oli keskaegne karistus maarahu rikkumise eest, mis seisnes koera kandmises ühest piirkonnast teise.
Mokša jõgi

Mokša (vene Мокша, mokša Ю (Ju)) on jõgi Venemaal. Mokša jõgi saab alguse Penza linna lähedalt, voolab põhja, Mordva Vabariigis läände ja suubub paremalt Oka jõkke.
Pikkus 656 km. Suuremad lisajõed on Tsna, Issa ja Vad.
Jõe ääres asuvad Kovõlkino, Temnikov ja Krasnoslobodsk.
Margus Saar

Haridustee

Margus Saar õppis Tallinna 8. Keskkoolis ja lõpetas 1988. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ökonomistina tööstuse juhtimise ja planeerimise erialal.

Töö

Margus Saar on olnud Tallinna linnavalitsuse osakonnajuhataja ja tegutsenud eraettevõtluses. Eesti Televisioonile alustas kaastööd alates aastast 1990, pärast osalemist telekava diktori konkursil. Ta oli esimest korda ekraanil teadustajana 1990. aasta 7. juuli hommikul kell 9.
Esimene saade telesaatejuhina oli 1991. aastal "Plaani ja turu vahel" ning mälumängusari "Trilemma". Saar on juhtinud ja toimetanud majandus-, sotsiaal- ja meelelahutussaateid, kommenteerinud ja juhtinud ülekandeid laulupidudelt, riiklike tähtpäevade tähistamiselt jt suursündmustelt. Ta on lugenud diktoritekste dokumentaal- ja loodussaadetele. Vikerraadio saatejuhina tegi kaastööd aastail 1998–2008.
Aastast 2003 asus tööle ETV-s (hilisem Eesti Rahvusringhääling) uudistesaate "Aktuaalne kaamera" saatejuht-toimetajana, samal ajal alustas tööd produtsendina. Saar oli 2008–2017 ETV lastesaadete toimetuse juht ning on saatesarjade ja suurülekannete produtsent.

Isiklikku

Margus Saarel ja ajakirjanik Grete Lõbul on tütred Sofia Margaret ja Anna Magdaleena.
Haruki Murakami

Haruki Murakami (jaapani 村上春樹 Murakami Haruki, sündinud 12. jaanuaril 1949) on Jaapani kirjanik.
Tema mõlemad vanemad olid kirjandusõpetajad. Murakami kasvas üles tihedas kontaktis Lääne kirjanduse, muusika ja popkultuuriga; need on tugevasti mõjutanud tema loomingut, mis erineb oma argise ja kõnekeelele lähedase stiili poolest traditsioonilisest Jaapani ilukirjandusest. Ta töötas plaadipoes ja pidas Tōkyōs 1974–1981 koos oma naisega džässibaari, hiljem on ta elanud Ameerika Ühendriikides ja töötanud õppejõuna.
Murakami on kirglik maratonijooksja ja triatleet, ehkki jooksmisega hakkas ta tegelema alles 33-aastaselt. 23. juunil 1996 lõpetas ta oma esimese ülipikamaajooksu, 100-kilomeetrise jooksu ümber Saroma järve Hokkaidol.
Murakami esikromaan "Kuula tuule laulu" ilmus 1979. aastal. Tuntuks sai ta 1987. aastal ilmunud romaaniga "Norra mets". Kokku on temalt ilmunud kolmteist romaani, arvukalt lühijutte ja tõlkeid. 2009. aastal ilmus romaan "1Q84".
Murakami kirjanduslike mõjutajatena on nimetatud Jerome David Salingeri, Franz Kafkat, Truman Capote'i jt.
Logudoro

Logudoro (sardi keeles Logudòro) on ajaloolis-geograafiline piirkond Itaalias Sardiinia saare kesk- ja loodeosas. Logudoro piirid langevad kokku keskaegse Logudoro kuningriigi (regno di Torres, regno del Logudoro; giudicato di Torres, giudicato del Logudoro) piiridega.
Logudoro pealinn oli alul Ardara ja hiljem Sassari. Keskaegse Logudoro (giudicato) territoorium vastab ligikaudu kaasaegse Sassari provintsi territooriumile, millele lisanduvad lõunapoolsemad Nuoro, Bosa ja Macomer.
Wilhelm von Friemersheim

Wilhelm von Friemersheim (ka Vrimersheim; surnud märtsis 1385) oli Liivi ordu maameister aastatel 1364–1385.
Wilhelmi isa võis olla Sweder von Friemersheim, ta pärines Moersi krahvkonnast Vestfaalist. Ka mitmed teised tema suguvõsa liikmed kuulusid ordusse.
Friemersheimi ordukarjäärist on teada vaid selle tipp, 21-aastane ametiaeg ordumeistrina. Selle ajal oli ordul palju konflikte Riia peapiiskopi ja Vene vürstidega.
Hans Alveri preemia

Hans Alveri preemia on Haapsalu linnavalitsuse välja antav preemia Haapsalu kodanikule või organisatsioonile, kellel on tähelepanuväärseid teeneid Haapsalu kaunimaks muutmisel.
Preemia asutas 1989 Haapsalu Muinsuskaitseklubi.
Preemia pole rahaline, vaid enamasti kunstiteos.
Kerttu Tänav

Kerttu Tänav (sündinud 5. mail 1986 Tartus) on eesti võistlustantsija. Ta võitis 2007. aasta saate "Tantsud tähtedega", kus ta tantsis koos Koit Toomega.
Jaan Kärner

Jaan Kärner (27. mai 1891 Kirepi vald – 3. aprill 1958 Tartu) oli eesti kirjanik. Noorpõlv möödus praeguse Elva lähistel, Käo külas Käo-Kingsepa talus. Õppis 1901–1906 Uderna ministeeriumikoolis. Töötas 1910. aastast peamiselt Tallinnas ajalehetoimetustes ning vahepeal (1911/1912, 1914) õppis Moskvas Šanjavski-nimelises rahvaülikoolis. 1917–1920 oli Eesti pahempoolsete esseeride liidreid, toimetas selle partei ajalehti ning 1919 ka Eestimaa Ametiühisuste Kesknõukogu ajalehte Töö Hääl.
Elas 1921. aastast Elvas ja tegutses 1936. aastast Tartus kutselise kirjanikuna; toimetas 1927–1929 Loomingut ja 1936–1938 ajakirja Tänapäev. Töötas 1940–1941 kirjastuses Ilukirjandus ja Kunst. Saksa okupatsiooni ajal oli NSV Liidus, aastast 1944 kuni haigestumiseni 1946 töötas Tallinnas samas kirjastuses ja Loomingu toimetajana.

Looming

Väärtuslikum osa on luule. Kirjutanud ka romaane, näidendeid, mälestusi, ajaloo- ja teatriuurimusi. Tõlkinud saksa ja vene kirjandust. Kirjanduskriitikuna väärtustas realistlikke, kaaluka sotsiaalse probleemistikuga teoseid.
Üks tuntumaid proosateoseid on omaaegset Elva elu kritiseeriv satiiriline romaan "Soodoma kroonika". 1934. aastal ilmunud raamatu järgi lavastati Elvas näidend juba 1937. aastal.

Isiklikku

Jaan Kärneri isa oli Kaarel Kärner ja ema Liis Kärner. Jaan Kärneri vend Johannes Kärner (26.05.1896-?) oli Tartu kiviraidur, kes muuhulgas teostas ka ehitustööd Tartu Pauluse kalmistul 1934. aastal avatud Vabadussõja monumendi ja Reola Vabadussõja mälestussamba tarbeks. Tal oli viis õde - Anna Marie Kärner (21.03.1883-?), Emilie Soonpalu (03.08.1884-?), Ida Pauline Kärner (23.12.1888-?), Alma Leppik (03.06.1893-?) ja Minna Kärner (13.03.1898-?) - ning kaks poolvenda - Aleksander Kärner (05.08.1886-?) ja August Kärner (21.02.1869-?). Jaan Kärner oli 1914-17 abielus Ida Kärneriga (neiupõlvenimi Kull, 19.08.1889-15.05.1917; poeg Ülo Kärner, 23.10.1915-41) ning 1919. aastast Hilda Anna Luise Kärneriga (neiupõlvenimi Luberg, 16.12.1898-01.12.1973; tütred Eha Tammemägi, ca 1919-1976, ja Elo Sillamaa, 06.05.1925-21.11.1991)
Minerva

Minerva oli rooma jumalanna, käsitööliste ja kunstnike kaitsja. Teda austasid eelkõige sabiinid, etruskid ja latiinid. Etruskid nimetasid teda Menrvaks.
Minerva kuulus koos Jupiteri ja Junoga Kapitooliumi triaadi.
Peep Sooman

Peep Sooman (sündinud 29. mail 1978 Tallinnas) on eesti ajakirjanik, fotograaf ja kinnisvaraekspert, kauaaegne Eesti Kinnisvarafirmade Liidu juhatuse esimees (2007-2015).
1985–1996 õppis Sooman Tallinna Ühisgümnaasiumis ja 1996–2000 Õigusinstituudis.
1997–1998 oli Sooman ülikooli kõrvalt kinnisvaramaakler AS-is Linn ja Maa. 1998-2002 töötas ta ajalehes Äripäev reporterina, pälvides auhindu uuriva ajakirjanduse viljelemise eest: Sooman korraldas äriregistris ajakirjandusliku eksperimendi, milles osales altkäemaksu andjana. 2002. aastal siirdus ta tööle AS-i Pindi Kinnisvara, kuhu on jäänud tänini.
Pindi Kinnisvaras alustas Sooman meediasuhete nõunikuna, juhtides avalikke suhteid. Sellele järgnes 2003-2004 töö turundusosakonna juhatajana. 2004. aasta mais sai Soomanist Pindi Kinnisvara juhataja ning hiljem juhatuse esimees. Alates 2011. aastast juhib Sooman Pindi Kinnisvara suurkliendiosakonda, mis tegeleb elukondlike uusarenduste müügiga. 
Sooman on kirjutanud arvukalt artikleid Eesti kinnisvaraturust, osalenud ärikonverentsidel ja kinnisvarakoolitustel. 2010. aasta aprillis ilmus tema sulest lasteraamat "Tapeedipoiss Tambet".
Fotograafina on tema töid korduvalt pressis kajastatud. Lisaks aktiivsele pildistamisele on ta loonud mitmeid sotsiaalmeediapõhiseid gruppe, mille eesmärgiks on propageerida ja edendada fotograafia arengut Eestis. Kokku on temaga seotud fotogruppides ca 70 000 liiget. Lisaks on Sooman Eesti ühe suurema fotokonkursi "Fotojaht" korraldaja ja žürii liige.  
Koos Jan Lepamaa, Janek Laanemäe ja Priit Tammjärvega asutas Sooman Eestis ainulaadse fotomüügikeskkonna https://signatuur.ee/, kus autorid müüvad haruldasi käsitsi signeeritud, kuni 5 tiraažilisi kvaliteetfotosid. 2019. aastal asutasid nad neljakesi Eesti esimese fotograafide teemaveebi https://fotojutud.ee/, mille eesmärgiks on tuua fotograafia kui kunsti- ja massikultuur inimestele lähemale.

Tunnustus

1999. aastal pälvis Peep Sooman Äripäeva ajakirjanikuna Bonnieri preemia uuriva ajakirjanduse eest.
2000. aastal anti Soomanile Eesti Muusikaauhindade jagamisel eriauhinnana Aasta Muusikatoetaja auhind piraatluseteemaliste artiklite eest.

Isiklikku

Peep Sooman mängib malet ja sulgpalli. Ta on vabaabielus ja tal on kaks tütart.
Metsaküla (Simuna)

Metsaküla on endine küla Simuna-Käru teel. Tänapäeval jääb endine küla Käru küla alale.
Küla lähedal suubuvad Pedja jõkke Karaski oja ja Padu peakraav. 18. sajandi Ludwig August Mellini kaardi järgi oli Simuna–Käru tee ääres Karaski kõrts. Karaski kõrtsi ja Simuna vahele jäi 2 vesiveskit (vt. Mällu veskijärv). Metsakülast Käru poole jäid veel kaks vesiveskit koos Pallasvere ja Tuulivere abimõisatega (Tuulivere ja endise Käru küla vahel paikneb tänapäeval Käruveski kalakasvandus).
Metsakülast Karaski bussipeatuse juurest läheb tee Laekvere vallas paiknevasse Sootaguse külasse, samuti Kõrve Pärtlivälja suunas. Kõrves oli luuletaja ja maalikunstniku Aleksander Suumani kodu, kus Suumanni pere elas alates 1936. aastast, kurvil künka juures olnud sünnikodu ei ole säilinud.
Koordinaadid: 59° 0′ 38″ N, 26° 27′ 12″ E
Faasiverb

Faasiverb on verb, mis väljendab tegevuse algust või lõppu.

Eesti keel

Faasiverb moodustab lauses koos ma-tegevusnimega ahelverbi.

Algust väljendavad faasiverbid

Algust väljendavad nt verbid hakkama, asuma, minema, tulema, jääma, kukkuma, lööma, puhkema, kargama, süttima koos supiini illatiiviga:
Mihkel hakkas jooksma.
Postiljon asus kirju laiali kandma.
Vanaema läks rohima.
Koer tuli sööma.
Nad jäid hotelli ööbima.
Boss kukkus karjuma.
Jalgpallur lõi palli minema.
Laps puhkes nutma.
Maali kargas tantsima.
Maja süttis põlema.

Lõppu väljendavad faasiverbid

Lõppu väljendab verb lakkama koos supiini elatiiviga:
Auto lakkas sõitmast.
Lammas lakkas muru närimast.
Tööline lakkas töötamast.
Vihm lakkas sadamast.
Lõvi lakkas jahtimast.