google/wiki40b huggingface dataset:
Tori vald (1991)

Alevik

Tori

Külad

Tori vallas on 20 küla: Aesoo, Elbi, Jõesuu, Kildemaa, Kuiaru, Kõrsa, Levi, Mannare, Muraka, Muti, Oore, Piistaoja, Randivälja, Riisa, Rätsepa, Selja, Taali, Tohera, Urumarja ja Võlli.

Ajalugu

Esmakordselt mainitakse vanades kirjades Tori kihelkonna nime 1544. aastal. 19. detsember 1991 muudeti Tori külanõukogu Tori vallaks. 2017. aastal ühines Tori vald uue Tori vallaga.
Venni diagramm

Venni diagramm (briti loogiku John Venni järgi) on vahend hulgateoreetiliste operatsioonide ning lausearvutuse valemite illustreerimiseks. Venni diagrammidel kujutatakse hulkasid ning nende omavahelisi suhteid tasandile joonistatud piirkondadena.
Venni diagramme saab kasutada muuhulgas hulkadevaheliste võrduste mittekehtivuse demonstreerimiseks.
Hulkade puhul kehtivate universaalsete võrduste tõestamiseks neid aga kasutada ei saa, sest suvalise hulga esitamine punktihulgana tasandil ei ole õigustatud.

Päritolu

Venni diagrammid võttis 19. sajandi teisel poolel kasutusele Briti loogik John Venn, võimalik et varasematele eeskujudele tuginedes.
De Nederlandse Opera

De Nederlandse Opera (DNO) on Hollandi ooperiteater, mis tegutseb Amsterdamis. Praegu on selle koduks Het Muziektheater, arhitekt Cees Dami projekteeritud moodne hoone, mis avati 1986. aastal.
DNO loodi peatselt pärast Teist maailmasõda repertuaarikeskse püsitrupiga teatrina. Sõjajärgsel ajal korraldas see ulatuslikke ringreise Hollandis oma kodust Stadsschouwburg Amsterdamis, eelmisel sajandivahetusel ehitatud teatrihoonest Amsterdamis Leidsepleinil. 1964 sai see uue nime De Nederlandse Operastichting ("Hollandi Ooperi Sihtasutus") ning võttis omaks lavakeskse (stagione) lähenemise, kutsudes igasse uude lavastusse eri sooloesinejaid ja truppe. 1986. aastal kolis teater vastvalminud Muziektheaterisse, Stoperasse Amsteli jõe ääres, kus tegutseb kõrvuti Hollandi Rahvusballetiga. Sestsaati kannab teater nime De Nederlandse Opera.
DNO-l on oma 60-liikmeline koor ning 260 tehnilist töötajat. Teatril pole oma alalist orkestrit ning lavastusi saadavad paljud Hollandi orkestrid, sealhulgas Hollandi Filharmooniaorkester, Hollandi Kammerorkester, Kuninglik Concertgebouwi Orkester, Rotterdami Filharmooniaorkester, Hollandi Raadio Filharmooniaorkester, ASKO Ensemble ning Schoenberg Ensemble.
Aastas toob DNO lavale keskmiselt 11 lavastust, pea kõik etendused on välja müüdud. Ehkki enamik etendusi toimub Muziektheateris, on teater esinenud ka Stadsschouwburgis, Koninklijk Theater Carrés ning Westergasfabriekis Amsterdamis. Juba palju aastaid on juunis välja toodav lavastus osa Hollandi Festivalist ning seda saadab Kuninglik Concertgebouwi Orkester. DNO on esitanud oma lavastusi ka välismaal, näiteks Metropolitan Operas, Brooklyni Muusikaakadeemias ning Lincoln Center Festivalil New Yorgis, samuti Adelaide Festivalil Austraalias.
1988. aastast, on DNO kunstiline juht Prantsuse-Liibanoni päritolu teatrijuht Pierre Audi. 1986-1999 oli peadirigent Hartmut Haenchen, olles ka Hollandi Filharmooniaorkestri peadirigent. Nüüdseks on ta NDO peamine külalisdirigent. Hiljem on peadirigendiks olnud Edo de Waart (1999-2004) ja Ingo Metzmacher (2005-2008). Märtsis 2009 teatas DNO, et 2011.-2012. aasta hooajal on uus peadirigent Marc Albrecht, kellega on sõlmitud esialgne nelja-aastane leping. Naasmine Hollandi Filharmooniaorkestri ja DNO ühise peadirigendi traditsiooni juurde teeb Hollandi Filharmooniaorkestrist taas DNO põhiorkestri.
Jaan Tobias

Jaan Tobias (7. juuni 1875 – 9. aprill 1936) oli eesti põllumees, Kavilda vallavanem.
Alates 1905. aastast oli ta Vassi talu peremees ja alates 1921. aastast Kavilda vallavolikogu liige. Ta oli Kavilda vallavanem neli ametiaega järjest, kuni surmani.
Ta oli Kaitseliidu liige.
Cercle

Cercle on haldusüksus Malis. Mali jaguneb kaheksaks piirkonnaks, mis omakorda jagatakse 49 cercle'iks ning need omakorda 703 vallaks.
Prantsuse kolonisatsiooni ajal olid cercle'id väikseimad haldusüksused, neid juhtisid tavaliselt Prantsuse ohvitserid.
Esimene cercle oli 1887. aastal rajatud Bafoulabé.
Holokausti mälestuspäev

Holokausti mälestuspäev, ka holokausti ohvrite rahvusvaheline mälestuspäev on alates 27. jaanuarist 2006 üleilmselt tähistatav tähtpäev Teises maailmasõjas massiliselt mõrvatud juutide mälestuseks. Peale leina on tähtpäev mõeldud ka vastava haridus- ja uurimistöö ergutamiseks.
Holokausti ohvrite rahvusvaheline mälestuspäev on sätestatud ÜRO peaassambleel 2005. aasta 1. novembril vastu võetud resolutsiooniga nr 60/7.
Eestis toimuvad holokausti mälestuspäeva üritused mainitud kuupäeval alates 2003. aastast. Päeva tähistatakse mälestusüritustega kas 27. jaanuaril või lähimal argipäeval, kui 27. jaanuar juhtub kalendris kattuma puhkepäevaga.

Holokausti mälestuspäeva ajaloost

Esimest korda tähistati holokaustipäeva Saksamaal 1996. aasta 27. jaanuaril natsionaalsotsialismi ohvrite mälestuspäevana (saksa keeles: Gedenktag für die Opfer des Nationalsozialismus). Daatum valiti kuupäeva järgi, mil Punaarmee vallutas 1945. aastal Auschwitzi koonduslaagri Poolas.
Holokausti mälestuse globaliseerimise algatas 1998. aastal Rootsi tollane peaminister Göran Persson. Kaks aastat hiljem, 27. jaanuaril 2000 kogunesid Stockholmi 44 riigi valitsuse esindajad, et arutada holokausti hariduse, mälestamise ja uurimise küsimusi. Foorum lõppes üksmeelse deklaratsiooni allakirjutamisega, mis tunnustas holokausti mälestuspäeva. Seejärel loodi valitsuste ja vabaühenduste holokaustialane koostööfoorum ehk rahvusvaheline rakendusrühm, kuhu kuuluvad Ameerika Ühendriigid, Argentina, Austria, Belgia, Holland, Horvaatia, Iisrael, Itaalia, Kreeka, Leedu, Luksemburg, Läti, Norra, Poola, Prantsusmaa, Rootsi, Rumeenia, Saksamaa, Slovakkia, Suurbritannia, Šveits, Taani, Tšehhimaa, Ungari ja Eesti. Rakendusrühma eesistuja on Tšehhimaa. Eesti ühines rakendusrühmaga 2007. aasta lõpul.
Suurbritannias tähistatakse holokausti mälestuspäeva ametlikult aastast 2001.
Eesti Vabariigis sai mälestuspäev valitsuse heakskiidu 23. jaanuaril 2003 ja esimest korda tähistati seda juba 4 päeva hiljem, 27. jaanuaril 2003.

Holokausti mälestuspäev Eestis

Lihtsustamaks üldsuse, koolide ja mitmesuguste ametiasutuste osalemist mälestusüritustel ja ühtlasi ka mälestuspäeva peamiste toetajate tahet arvestades on holokausti mälestuspäev Eestis kujunenud sisuliselt liikuvaks tähtpäevaks. Jeruusalemma Rahvusvahelise Kristliku Suursaatkonna (JRKS) ja Eesti Juudi Kogukonna eestvõttel tähistatakse seda jaanuari viimasel reedel või esmaspäeval, kui 27. jaanuar langeb puhkepäevale. Näiteks 2008. ja 2013. aastal nihutasid nimetatud organisatsioonid holokausti traditsioonilised, Klooga koonduslaagri asupaigas ja Tallinna sünagoogis toimuvad mälestusüritused esmaspäevale, 28. jaanuarile. Kloogal peetav mälestustseremoonia on muutnud iga-aastaseks kombetalituseks, mida on JRKS koostöös kohaliku juudi kogukonnaga läbi viinud alates 2003. aastast.
Gertrud Nivelles'ist

Püha Gertrud Nivelles'ist (ca 626, Landen, Austraasia – 17. märts 659) oli frangi nunn Austraasiast, praeguse Belgia aladelt, katoliku kiriku pühak.
Tema isa Pippin Vanem oli Frangi kuninga Dagobert I majordoomus. Gertrud ja tema ema Itta asutasid Nivelles'i kloostri. Paavst Clemens XII tunnistas Nivelles'i Gertrudi pühakuks 1677. aastal, kanoniseerides samal ajal ka tänapäeval mõnevõrra tuntuma Gertrudi Helftast ehk Gertrud Suure. Gertrud on Nivelles'i, reisijate, aednike ja kasside kaitsepühak, kes kaitseb ka hiirte ja vaimuhaiguste eest, tema mälestuspäev on 17. märts.
Nivelles'i Gertrudit on austatud ka Eestis: Tallinnas Suure Rannavärava läheduses asus kuni reformatsioonini meremeeste Püha Gertrudi kabel, Lõuna-Eestis ja Lätis tähistati aga 17. märtsil käädripäeva.
Väidetavalt tõi Riia piiskop Michael Hildebrand püha Gertrudi säilmed Madalmaadest oma sünnilinna Tallinna.
Kilpkobra

Levila

Neid võib kohata Lõuna-Aafrikas.

Toksilisus

Kilpkobrade perekonda liigitatud maod on inimeste suhtes mürkmadudeks liigitatavad, kuna nende hammustus võib kerge, kohati raske (surmaga lõppev), astmega mürgistusseisundeid esile kutsuda.
Suitsik (mesindus)

Suitsik on töövahend, mida mesinduses kasutatakse suitsu tekitamiseks mesilaste rahustamisel.
Suits võimaldab mesinikul taru avada ja töötada, ilma et mesilased teda ründaksid, sest suits teeb mesilased rahulikumaks. 
Suitsu saamiseks tarvitatakse küttematerjalina takku, männiokkaid, lainepappi, pehkinud puitu jms.

Mõju ja kasutusala

Asjaolu, et suits muudab mesilased rahulikumaks, on olnud teada juba iidsetest aegadest. Teadusliku seletuse sai nähtus kahekümnendal sajandil, kuid täielikult ei mõisteta seda siiani. Suits maskeerib häireferomoonid, mille komponentide seas on näiteks isopentüülatsetaat. Häireferomoone eritavad valvurmesilased ja mesilased, kes on läbivaatusel viga saanud. Suits annab mesinikule võimaluse taru avada ja töötada, kuni mesilaspere kaitsereaktsioon on katkestatud. Lisaks sellele käivitab suits toitumiskäitumise, seda reaktsioonina võimalikule vajadusele taru tulekahju tõttu maha jätta. Mee söömisel mesilase alakeha paisub, mis muudab nõelamiseks vajalikud painutused keeruliseks. (Viimane on alati olnud suitsiku mõju esmane seletus, sest mesilaste selline käitumine on kergesti jälgitav.)
Suitsust on vähe kasu sülemlemise puhul, osalt seetõttu, et sülemil ei ole meevarusid, millest toituda. Tavaliselt ei olegi suitsu tarvis, sest sülem kaldub olema vähem kaitsealdis ja sülemil ei ole kodu, mida kaitsta. Samuti on sülem korralikult toitunud tarus, millest lahkus.

Traditsioonilise suitsiku ehitus ja tööpõhimõte

Suitsikuid on mesinduses kasutatud aastatuhandeid, alguses oli see ehk lihtne suitsev tokk või põletamiseks sobilik pann. Mesinikud kasutasid ka erinevaid lõõtsasid, mida algupäraselt rakendasid sepad või muud käsitöölised. 
Moses Quinby, esimene elukutseline mesinik Ühendriikides, leiutas metallist põleti külge kinnitatud lõõtsaga kaasaegse suitsiku, mida hoitakse ühes käes (1875). Encyclopædia Britannica mainib Ameerikas ja Ühendkuningriigis enim kasutatud suitsiku leiutajana T. F. Binghami USAst Michigani osariigist. Tema kavand põhineb Quinby loodul.
Suitsikus võib kasutada erinevaid kütuseid, kui need on looduslikud ega ole kahjulike ainetega saastunud. Sellised on takk, männiokkad, lainepapp, paberist munarestid ja pehkinud puit. Mõned mesinduspoed müüvad ka valmiskütuseid nagu paberimöss ja kokkusurutud puuvill. 
Põlevmaterjal miilab suitsikus aeglaselt, kuna selle sisemuses on vaid piiratud kogus hapnikku. Alles lõõtsavajutus annab uue koguse värsket õhku. Sellisel moel kasutatakse kütust säästlikumalt kui avatud pannil ning ühest suitsikutäiest võib jätkuda mitmeks tunniks või koguni päevaks (kui põletatav materjal vahepeal kustutada ja hiljem uuesti läita). Mesilaste rahustamiseks ei tohi suits olla kuum. 
Suitsiku põhikujust on mitmeid teisendeid. Kuna põleti võib muutuda väga kuumaks, paigutatakse see põletuste vältimiseks sageli korpuse sisse, mis muudab suitsiku topeltseinaliseks. Samamoodi võib suitsik olla ümbritsetud kaitsva traatvõrega.
Kuressaare Laurentiuse kirik

Vaatamisväärsused

Kirikus asub Anseküla kirikust (põlenud 1944) pärinev 14. sajandi ristimiskivi, mis on väga lähedane Gotlandi nn Frölje grupi ristimiskividele. Selle kümnetahulise kupa külgi katab kaks rida fantastilisi loomi ja olendeid, kes kehastavad kurje vaime, vaid ühel tahul on kahele käpale tõusnud kolmeks hargneva sabaga loom.
16. sajandist pärineb seinabraa, millel on kujutatud lippu hoidvat meest, ja 17. sajandist kaks kroonlühtrit: 16-haruline kotka kujutisega lühter 1635. aastast ja ratsaniku kujutisega kaheteistkümneharuline lühter 1634. aastast.
Välisministeerium

Ajalugu

1918. aastal moodustatud Eesti Vabariigi välisministeerium asus algselt Raekoja platsi äärses majas. 1918.aasa lõpus kolis Välisministeerium väikesesse puumajja Väike-Pärnu maanteel. 1921. aastal koliti ministeerium Toompeal asunud endisesse Eestimaa rüütelkonna hoonesse (Kiriku plats 1), kus ministeerium tegutses kuni 1940. aastani. Välisministri residents asus Toomkooli tänav nr 17.
1919. aasta lõpuks töötas välisministeeriumis 29 ametnikku, kellest 14 kuulusid "Esturi" koosseisu.  Välissuhtluse laienedes jagati senine poliitiline osakond 1920. aastal Ida ja Lääne poliitiliseks osakonnaks. Lääne poliitiline osakond tegeles Lääne-Euroopa ja Ameerikaga, Ida poliitiline osakond Soome, Läti, Leedu, Poola, Kaug-Ida ja Väike-Aasiaga. 1920. aasta lõpus moodustati eraldi veel Vene osakond. Välisministeeriumi koosseisust eraldati "Estur" ja selle asemel loodi informatsiooni osakond.
Vana-Kastre piiskopilinnus

Vana-Kastre piiskopilinnus (Oldentorne, Oldenturn) asub Tartu maakonnas Kastre vallas Vana-Kastre külas.

Linnus

Linnust hakati ehitama Emajõe ja Luutsina jõe ristumiskohale 1242. aastal, kuid ürikuliselt on linnust esmamainitud alles 1343. aastal. Linnus toimis eelkõige kui teetõkkelinnuse ja tollipunktina. Võimalik, et pealinnuse kohal võis 13. ja 14. sajandi vahetusel algselt asuda torn-linnus. Piiskopilinnus koosnes pealinnusest, parhammüürist ja eeslinnusest, mida kaitses veega täidetud vallikraav. Piiskopilinnus oli neljakandiline. 
Tänapäeval on linnusest järel vaid napid maakivi- ja tellismüüride fragmendid.

Linnuse hävimine

Piiskopilinnus sai esimesi purustusi juba Liivi sõja alguses. Linnus taastati, kuid hävines lõplikult Vene-Rootsi sõjas 1656. aastal.
Marion Melnik

Isiklikku

Marioni ema on pianist Ariel Klas ja isa oli laulja Oleg Melnik. Marioni õde on ooperilaulja Angelika Klas-Fagerlund.
Läbi öö

Ajalugu

4. mail 2011 avaldati uue EP pealkiri – "Läbi öö". Samal päeval lasti välja esimene ja ühtlasi ka viimane singel "Läbi öö".
9. mail 2011 toimus uue singli esitlus Facebooki kaudu.
Valka linnateater

Valka linnateater (läti keeles Valkas pilsētas teātris) on Lätis Valkas tegutsev teater.
Teatri alguseks võib lugeda 10. maid 1871, kui Valkas kanti esimest korda ette lätikeelne teatrietendus. Teatrit edendasid tugevasti Cimze seminari õpilased.
Teater on Valkas aastast 1996 toimuva rahvusvahelise teatrifestivali Tālvils üks eestvedajaid.
Enno Oidermaa

Enno Oidermaa (sündinud 1. detsembril 1941 Veriora vallas Võrumaal) on Eesti õigusteadlane.

Elulugu

Enno Oidermaa on talupidaja poeg.
Lõpetas 1960 Räpina Keskkooli, 1968 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, õigusteaduse magister (1995, Akadeemia Nord), väitekiri "Kapitaalehituse õiguslik regulatsioon", aastast 2002 Akadeemia Nord doktorant, õigusteaduse doktor (2006, samas), väitekiri "Nõuded ja vastutus ehitusõiguses: õiguslik regulatsioon ja praktika" (Tallinn, 2006). Täiendanud end Eesti Juristide Liidu seminaridel. Olnud 1969–93 Tallinna linnavalitsuse, Ehitusmaterjalide Tööstuse Ministeeriumi, Harju KEK-i, 1991 OÜ Eesti Börs jurist, 1993 OÜ Erdler õigusbüroo juhataja. Ühtlasi oli aastast 1987 TTÜ majandusteaduskonna lektor, hiljem dotsent, aastast 1995 ka Akadeemia Nord eraõiguse õppetooli lektor.

Teadustöö

Uurinud tsiviilõiguse küsimusi, sh kapitaalehituse õiguslikku reguleerimist ja lepinguõigust. Umbes 30 teadustrükist, sh õpikud ja õppevahendid.
Optika (Newton)

"Optika" (inglise keeles täisnimega "Opticks: or, a treatise of the reflexions, refractions, inflexions and colours of light") on inglise füüsiku Isaac Newtoni 1704. aastal ilmunud teos, milles ta rajas uusaegse optika põhialused. Newton arendas välja värviteooria, mis põhineb tähelepanekul, et prisma lahutab valge valguse spektri nähtavateks värvideks.
Jean Beausejour

Koondiskarjäär

Debüüdi Tšiili rahvuskoondises tegi Beausejour 2004. aasta juulis MM-i valikmängus Boliivia vastu. Esimese värava rahvuskoondises lõi ta sama vastase vastu 10. juunil 2009 MM-i valikmängus.
2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus 16. juunil lõi ta värava mängus Hondurase vastu.
2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus 13. juunil lõi ta värava mängus Austraalia vastu. Ta sai sellega esimeseks Tšiili mängijaks, kes on löönud värava kahtedel maailmameistrivõistlustel.
2015. aasta Copa Américal tuli ta Tšiili koondisega Lõuna-Ameerika meistriks. Ta mängis finaalis Argentina vastu kogu kohtumise. Tšiili koondisega võitis ka aasta hiljem toimunud Copa América Centenario ning Beausejour valiti turniiri sümboolsesse koosseisu.
Tema viimaseks suurturniiriks jäi 2019. aasta Copa América.
Monroe maakond (Mississippi)

Ajalugu

Maakond moodustati 1821. aastal.
Vesikerss

Kirjeldus

Taime lehed on allosas hõlmised või jagused, ülemised lehed terved. Vili on kõdrake. Taime vars võib olla nii tõusev kui ka lamav, suhteliselt jäme ja tavaliselt harunev. Varre kõrgus on 35–100 cm, õitseaeg juunist juulini. 
Taime võib segi ajada suhteliselt väiksema kasvuga sookersiga (Rorippa palustris).
Roobaka

Külanimi

Roobaka külanime päritolu on selgusetu. Häälikuliselt sobiks lähtevormiks sõna "roobakas" 'vilets', mis tuleneb sõnast "roop".
Aga küla asub endisel eestirootslaste asualal, mistõttu saab lähtuda ka rootsi keelest. Võrrelda saab eestirootsi kohanimega Röback ja Soomes Pohjanmaal, millega Saaremaa kohanimedel on ühisjooni, olevat kohanime Råbacka. Rå tähendab rootsi keeles metskitse ja bäck oja ning Rootsis leidubki kohanime Råbäck. Nime tagaosa võib tulla ka eestirootsi sõnast bakk 'küngas', mis esineb Saare- ja Hiiumaal muudeski kohanimedes.
Pole välistatud, et külanimi on siirik Soomest või Rootsist.

Ajalugu

Roobaka mõisa esmamainiti 1519 kujul Ropecke. Hiljem kujunes mõisa saksakeelseks nimeks Ropaka. Mõisa ümber tekkis küla, mida mainiti 1645 kujul Roboka ja 1798 kujul Ropaka.
Roobaka piirneb põhjas Mujastega. Külade piiril asub endine kõrtsikoht Võlupe või Võlube, mida on esimest korda mainitud umbes 1900 kujul Волопе. Kõrts kuulus samuti Roobaka küla alla.
1920-ndatel moodustati Roobaka asundus, seejärel jagati küla kaheks. 1977 ühendati Roobaka I ja II ning asundus taas Roobaka külaks.
Mattias Agabus

Mattias Agabus (sündinud 14. septembril 1977) on eesti arhitekt.
Keskhariduse omandas Mattias Agabus Tallinna Pelgulinna Keskkoolis aastatel 1983–1995 ning arhitektuurialase kõrghariduse Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri- ja linnaplaneerimise osakonnas aastatel 1996–2001.
Alates 2001. aastast töötab Mattias Agabus koos Eero Endjärve ja Illimar Truverkiga loodud arhitektuuribüroos Agabus, Endjärv & Truverk OÜ. Aastatel 2000–2001 töötas ta arhitektuuribüroos Arhitektuuriagentuur OÜ. Aastast 2009 on Mattias Agabus tegev ka arhitektuuribüroos Allianss Arhitektid OÜ.
Mattias Agabuse tuntumad tööd on Viimsi kool, Tallinna Ülikooli uus õppehoone, villa Otepääl ning Tallinna Tehnikaülikooli Raamatukogu. 
Mattias Agabus on Eesti Arhitektide Liidu liige.
Mattias Agabuse ema oli sisearhitekt Malle Agabuš ja isa riigikontrolli kontrolör Raivo Agabuš.
Karl Kivi

Karl Kivi (10. jaanuar 1877 Kaagjärve vald – 1941) oli eesti raamatukaupmees ja seltskonnategelane.
Ta oli põllupidajate poeg.
Ta osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, oli vallakirjutaja. Alates 1907. aastast oli ta raamatukaupluse omanik Antslas.
Ta hukati nõukogude võimu poolt.
Sikatiiv

Sikatiiv (prantsuse sõnast siccatif 'kuivatav' , mis ladina sõnast siccare 'kuivatama') on aine, mis lahustub hästi taimeõlides ja kiirendab nende kuivamist. 
Sikatiive lisatakse näiteks värnitsatele, õlilakkidele ja õlivärvidele.
Arvo Kivikas

Arvo Kivikas (sündinud 11. augustil 1950 Suure-Jaanis) on eesti orienteeruja ja ettevõtja.

Haridus

Lõpetas 1968. aastal Carl Robert Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli. 1973. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli rakendusmatemaatika eriala, kaitses diplomitöö "Valguskiire nõrgenemine Maa atmosfääris" (juhendaja dotsent Ene-Margit Tiit).

Töö

Töötas aastatel 1973–1984 Eesti Teaduste Akadeemia Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudis, 1984–1989 Küberneetika Instituudis.

Ettevõtlus

Tegeleb ettevõtlusega 1989. aastast, oli samal aastal asutatud Eesti-Rootsi ühisettevõtte Ilves&Sport&Motion direktor. 1992. aastal asutas Tartus spordi- ja vabaajarõivaid tootva AS Ilves-Extra. 2002. aastal töötas õmblusettevõttes enam kui 450 inimest. 2009. aastal koondas Ilves-Extra korraga 86 inimest. 2010. aastal asutas Arvo Kivikas koos OÜ Pakpoord tegevjuhi sakslase Gerhard Eberle'ga OÜ Quality Label Manufacturing ja viis osa õmblustootmisest üle Vietnami. 2014. aasta seisuga töötas ettevõttes 80 inimest ja Arvo Kivikas oli ettevõtte juhatuse esimees. 2016 lõpetas Ilves-Extra tegevuse pankrot.

Sporditegevus

Aastatel 1968–1985 võitis orienteerumise Eesti meistrivõistlustel kokku 52 medalit – orienteerumisjooksus 15 kulda, 15 hõbedat ja 9 pronksi ning suusaorienteerumises 4 kulda, 5 hõbedat ja 4 pronksi. NSV Liidu meistrivõistlustel orienteerumisjooksus võitis Eesti teatemeeskonna koosseisus kulla 1981. aastal (meeskonnas Arvo Kivikas, Nikolai Järveoja ja Johannes Tasa) ja 1982. aastal (meeskonnas Kalle Luuk, Arvo Kivikas, Nikolai Järveoja ja Johannes Tasa).
Arvo Kivikas oli 1978. aastal Eesti esimese orienteerumisklubi ja NSV Liidu esimese spetsialiseerunud spordiklubi Ilves asutajaliige. Ta on mitmepäevajooksu Ilvesteade algataja ja paljukordne korraldaja. 
Rogainis võitnud meessuperveteranide klassis koos Johannes Tasaga MMil kulla (2008), 3 hõbedat (2010, 2012, 2014) ja pronksi (2013) ning meesultraveteranide klassis koos Tõnu Nurmega hõbeda (2015), EMil koos Johannes Tasaga 2 kulda (2010, 2012), 2 hõbedat (2007, 2011) ja pronksi (2013).

Ühiskondlik tegevus

1997. aastast Eesti Reservohvitseride Kogu liige.
Eesti Rõiva- ja Tekstiililiidu volikogu liige.

Isiklikku

Arvo Kivika vanaonu oli kirjanik Albert Kivikas.
Arnold Mitt

Arnold Mitt (sündinud 2. juunil 1998 Võrus) on Eesti korvpallur.
Antisotsiaalne isiksushäire

Ärrituvus

Antisotsiaalse isiksushäirega inimeste impulsikontrolli võime on madal, mistõttu ta tegutseb sageli tagajärgedele mõtlemata. Seetõttu rikub selle isiksushäirega inimene seadust ja arreteeritakse, ta kaotab töö või saab trahve. Ta võib juba väikese ärritumise korral väga kergesti agressiivselt reageerida.

Suhted

Teistega suhteid luua suudab antisotsiaalse isiksusega inimene lihtsalt ja võib olla esmapilgul äärmiselt meeldiv ja osav suhtleja. Ta võib kasutada manipuleerimisvõtteid, valesid ja survestamist. Tegelikult on ta teiste tunnete suhtes hoolimatu ja kalk. Püsisuhteid hoida niisuguse isiksushäirega inimene ei suuda, kuid selles on, tema arvates, süüdi teine pool.

Riskitegurid

Suureks riskiteguriks selle isiksushäire kujunemisel on sama isiksushäire lapse vanematel. Sageli esineb koos antisotsiaalse käitumisega teisi impulsikontrolliga seotud häireid nagu uimasti- ja alkoholisõltuvust, hasartmängusõltuvust jms.

Teraapia

Antisotsiaalse isiksushäire korral pöördub inimene haruharva ise ravile, kuid survestajaks võivad olla tema lähedased, või määratakse ravi kohtu poolt. Kõige tõhusamad on individuaalse psühhoteraapia eri vormid, mis keskenduvad inimese negatiivsete mõtlemis- ja käitumismustrite kohandamisele, impulsikontrollile, motivatsioonile.
Olev-Andres Tinn

Olev-Andres Tinn (sündinud 14. jaanuaril 1973) on eesti roheliste vaadetega poliitik.
Ta on erakonna Eestimaa Rohelised juhatuse liige.
Ta oli 2013. aastal Tallinna linnapeakandidaat roheliste poolt.
Estonia bussipeatus

Estonia bussipeatus on bussipeatus Estonia puiesteel Tallinnas Kesklinna linnaosas.
Estonia bussipeatuses Estonia puiesteel peatuvad bussid 9, 11, 14, 18, 20, 20A, 23, 40, 46, 48 ja 221.
Juhan Kunderi mälestussammas

Juhan Kunderi mälestussammas on Juhan Kunderi 50. surma-aastapäevaga seoses püstitatud mälestusmärk Rakveres Tammiku tänav 1.
Monumendi autoriks on skulptor Roman Haavamägi ja see avati pidulikult 24. aprillil 1938.
Monument on kantud Eesti kultuurimälestiste registrisse kui 1930. aastate monumentaalskulptuuri hea näide.
Jevgeni Tsõpanov

Haridus ja teadustöö

Pärast keskkooli lõpetamist astus Tsõpanov Sõktõvkari Riikliku Ülikooli filoloogia teaduskonda, mille lõpetas 1982. 1987 kaitses ta Tartu Ülikoolis kandidaadiväitekirja teemal "Морфология причастий в коми языке" (juhendaja Paul Ariste) ning 2002 aastal Mari Riiklikus Ülikoolis doktoritöö teemal "Грамматические категории глагола в коми языке". Aastast 1986 töötab ta Komi Keele ja Kirjanduse Instituudis.