google/wiki40b huggingface dataset:
Balti Laevastiku Suveteater

Balti Laevastiku Suveteater oli 1948. aastal Tallinnas Rannamäel ehitatud kerge konstruktsiooniga teatrihoone Tallinnas baseerunud NSV Liidu merejõudude Punalipulise Balti laevastiku kultuurilis-meelelahutusürituste läbiviimiseks.
Teater ehitati 60 päevaga. Teatri avamisel esines džässorkester Eddie Rosneri juhtimisel. Teatri repertuaaris olid algselt ette nähtud ainult külalisetendused. Etenduste vahel näidati suveteatris kino. Koos teatriga avati vabaõhu tantsupõrand ja kõlakoda, kus mängisid puhkpilli- ja džässiorkestrid.
Teater oli kasutusel teatri- ja kinosaalina kuni 1980. aastateni, suveteatri hoone hävis 1997. aastal tulekahjus.
Hoone astmelist vundamenti kasutas suvel 2011 Teater NO99, rajades sellele üheks hooajaks Põhuteatri.
Ludwig Knoop

Johann Ludwig Knoop (15. mai 1821 Bremen – 16. august 1894 (ukj) Bremen) oli saksa tööstur.
19. sajandi esimestel kümnenditel kolis ta Hamburgist Moskvasse, kus oli mitmete äridega seotud. Hiljem arendas ta ärisidemeid Inglismaa puuvillavabrikutega. Äritegevusega sai ta nii jõukaks, et 1850. aastatel oli tema mõjusfääris Venemaa keisririigi 120 puuvillavabrikut. 
1856 sai ta omale Narva jões asuva Kreenholmi saare, kus 1857 hakati ehitama puuvillaketramise ja kudumise vabrikut (hilisem Kreenholmi puuvillamanufaktuur). Knoop juhtis vabrikut kuni oma surmani 1894.
Tema järglaste seas on mitmed kuulsad poliitikud. Näiteks endine Alam-Saksi peaminister Ernst Albrecht, ja tema tütar Ursula von der Leyen, kes valiti 2019. aastal Euroopa Komisjoni presidendiks.
Enesekohane asesõna

Enesekohane asesõna ehk refleksiivpronoomen on asesõna, millega näidatakse, et tegevuse objekt või omaja langeb kokku tegevuse subjektiga, või rõhutatakse asjaolu, et tegevuse subjektiks on just nimetatu, mitte keegi teine. Enesekohased asesõnad esinevad lauses verbi või substantiivi laiendina, toimides esimesel juhul sihitise või määrusena, teisel juhul omajatäiendi või esiletõstva lisandina.
Enese­kohasteks asesõnadeks on ise : enese ~ enda, oma, iseenese ~ iseenda, omaenese ~ omaenda.
Illuka kogudus

EELK Illuka kogudus on luterlik kogudus Illukal.
Kogudus kuulub EELK Viru praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on Avo Kiir, organist Riina Trankmann. Juhatuse esimees on Mäidu Kesler.
Jumalateenistused on kuu esimesel ja kolmandal pühapäeval algusega kell 10.30 Illuka kirikus.
Aune Suve-Kütt

Aune Suve-Kütt (sündinud 30. juulil 1977)  on Eesti skaudiliikumise liige ja muuseumijuht, Vargamäel asuva A. H. Tammsaare muuseumi juhataja alates 2006. aastast.
Muuseumijuhatajana esindab ta Tammsaare muuseumi ka MTÜ Eesti Kirjanike Muuseumite Ühingu juhatuses. 2012.-13. aastal juhtis ta projekti A. H. Tammsaare teose "Tõde ja õigus" I osa audioraamatu loomiseks, mille raames Meelis Kompus luges 20 plaadile 1300 minutit ehk 550 lehekülge teksti.
Alates 1990. aastast on Suve-Kütt olnud skautlikusliikumises aktiivne, 1995. aastal Eesti Skautide Ühingu  asutajaliige ja üle-eestiliste ürituste organisaator, 1992-1998 Tamsalu lipkonna juhatuses ning Kõrvemaa lipkonna juht alates 1999 aastast. Ta on ka EELK Järva-Madise koguduse aktiivne liige. Suve-Kütt tegutseb giidina Tammsaare muuseumis, Albu mõisas ja rabamatkadel. Samuti on ta Albu vallas tegutseva koori Sink Sale Proo koorivanem. 
2002 kuni 2005 tantsinud Rae kultuurikeskuse segarahvatantsurühmas "Sukad&tagi", 2006 aastast Albu rahvamaja segarahvatantsurühmas "Kakerdaja". 
Juhatuseliige 2012 aastal loodud MTÜ Kultuuri- ja Haridusseltsis Üksmüts
Suve-Kütt on osalenud TV3 telesarjas "Õhtusöök viiele".
Aune Suve abiellus 13.07.2013 Jaanus Kütiga ja edaspidi kannab nime Aune Suve-Kütt

Tunnustused

7. detsembril 2008 tunnustas Eesti president Toomas Hendrik Ilves teiste aasta vabatahtlike seas ka Aune Suve-Kütti.
2010. aastal pälvis muuseumiauhinna Väike Muuseumirott parima terviklahenduse eest Suve-Kütt kureeritud näitus "Vargamäelt igavikku ja tagasi", mis tutvustas A. H. Tammsaare elu ja loomingut.
Spinn (propaganda)

Ajalugu

Nagu Larry Tye kirjeldas oma raamatus The Father of Spin: Edward L. Bernays and The Birth of Public Relations, suutis Edward Bernays, keda on kutsutud suhtekorralduse isaks, aidata 20. sajandi Ameerika tubaka ja alkoholi ettevõtetel kasutada taktikaid, mis muutsid teatud käitumist sotsiaalselt vastuvõetavamateks. Tye väidab, et Bernays oli enda tehtud propagandatöö üle väga uhke.
Informatsioonitehnoloogia arenedes on spetsialistid nagu Joe Trippi edendanud teooriat, et kaasaegne aktiivsus internetis toob kaasa poliitilise spinni lõpu. Selle teooria kohaselt suudetakse interneti laia leviku tõttu esitada vastulause igale seisukohale, mille spinndoktor välja mõtleb ning see viib paratamatult spinni efektiivsuse vähenemiseni.
Konstantin Kütt

Konstantin Kütt (30. juuli 1906 Kõpu – 22. september 1944 Läänemeri) oli eesti vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1926 Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1926–1927 ja 1931–1936 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas ning aastatel 1927–1930 õigusteaduskonnas. Ta oli Fraternitas Liviensise vilistlane.
Ordineeriti 20. oktoobril 1937 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1938–1939 Haapsalu Püha Johannese koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1939–1944 oli ta sama koguduse õpetaja (3. märtsil 1940 valiti ta ainsa kandidaadina Haapsalu koguduse õpetajaks 578 poolt- ja 16 vastuhäälega), hooldades aastatel 1941–1944 ka Noarootsi Püha Katariina kogudust; välja arvatud 14. juunist 2. oktoobrini 1942, mil ta oli Tallinna Peeteli koguduse õpetaja.
Ta hukkus Eestist põgenemisel laeval "Moero".
Samuil Faingold

Samuil Faingold (1918 – 2003) oli Eesti põlevkivikeemik.

Töid

И. Вииль, М. Корв, И. Кудрявцев, А. Мянник, Г. Степанова, Т. Томсон, И. Тянав, С. Файнгольд, А. Ханнус. Получение опытных партий моющих веществ на сланце-химическом комбинате "Кивиыли". Научно-технический отчет. Autoriseeritud masinakiri 1961
Jakov Smuškevitš

Jakov Vladimirovitš (õieti Volfovitš) Smuškevitš (vene keeles Яков Владимирович (Вольфович) Смушкевич; 14. aprill (vkj 1. aprill) 1902 Rokiškis, Novoaleksandrovski maakond, Kaunase kubermang – 28. oktoober 1941 Kuibõsevi oblast) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane, lennuväe kindralleitnant; kahekordne Nõukogude Liidu kangelane, rahvuselt juut.
Smuškevitš osales pärast 1917. aasta Oktoobrirevolutsiooni läänerindel kodusõjas kütipolgu komissarina.
1931 lõpetas ta Krimmis asuva Katša kõrgema lendurite sõjalennukooli. Ta määrati Vitebskis asuva lennubrigaadi komissariks ja ta muutis selle kiiresti Punaarmee lennuväe eesrindlikuks üksuseks.
1936. aastal määrati ta kõrgeimaks lennuväe nõunikuks vabariikliku armee juurde Hispaania kodusõjas. Seal sõdis ta 17. juunini 1937. Hispaanias kasutas ta varjunime "Kindral Douglas". Ta juhatas Madridi kaitsmist õhurünnakute eest. Sõjas ülesnäidatu eest sai ta 21. juunil 1937 Nõukogude Liidu kangelase aunimetuse.
1937. aasta juunikuus saabus ta tagasi NSV Liitu. 20. juunil 1937 ülendati ta korpuseülemaks, lõpetas seejärel Frunze-nimelise sõjaakadeemia täienduskursused juhtidele ja määrati veel samal aastal Punaarmee õhujõudude ülema asetäitjaks. 1939. aasta novembrikuus määrati ta Punaarmee õhujõudude ülemaks.
1938 autasustati teda ordeniga "Kakskümmend aastat Tööliste-Talupoegade Punaarmeed".
1939. aasta maist augustini juhatas ta Nõukogude–Jaapani relvakokkupõrke ajal Halhin-Goli jõel Mongoolias lennuväe 1. armeegruppi. Lahingutes ülesnäidatu eest autasustas NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidium teda 17. novembril 1939 teda teist korda Nõukogude Liidu kangelase aunimetuse ja selle juurde käiva samal aastal asutatud Kuldtähe medaliga. Mongoolia valitsus autasustas teda Mongoolia Rahvavabariigi Lahingulise Punatähe ordeniga.
Smuškevitš oli NSV Liidu Ülemnõukogu I koosseisu liige. 1939 nimetati ta NLKP Keskkomitee liikmekandidaadiks. 
4. aprillil 1940 ülendati Smuškevitš 2. järgu armeekomandöriks. See auaste anti NSV Liidus 34 inimesele (kellest 23 lasti maha) ja Smuškevitš oli neist viimane: 7. mail see auaste kaotati ja Smuškevitši auaste muudeti kindralleitnandiks.
8. juunil 1941 Smuškevitš vahistati ja 28. oktoobril 1941 lasti kohtuotsuseta maha. Sellise käsu andis NKVD juht Lavrenti Beria, lähtudes Stalini juhistest, 18. oktoobril 1941. Süüdistuse kohaselt olevat Smuškevitš juhtinud salajast organisatsiooni, mille eesmärk olevat olnud Hispaania Vabariigi kukutamine, Punaarmee sõjalise valmisoleku nõrgendamine ja õnnetuste sagendamine Nõukogude õhujõududes. 
21. märtsil 1947 võeti Smuškevitšilt tagantjärele ära Nõukogude Liidu kangelase aunimetus ja kõik riiklikud autasud. Ta rehabiliteeriti 1954. aastal.
Rakvere foogtikohus

Rakvere foogtikohus oli Rakvere omavalitsus- ja kohtuasutus kuni 1889. aastani.
Foogtikohtu koosseisu kuulusid kohtufoogt ja kaks linnavanemat. Kohtu liikmed valiti kohaliku kodanikkonna poolt kolmeks aastaks.
Linna kantseleid juhatas notar, kes valiti kodanikkonna poolt. Foogtikohtu juures oli kohtuteener.
Suure slämmi turniirid

Suure slämmi turniirideks (ingliskeelne lühinimetus Grand Slam) nimetatakse mitmel spordialal kõige mainekamaid võistlusi, kuhu koguneb maailma paremik. Kui kellelgi õnnestub siiski ühel aastal kõik need võita, peetakse seda sama haruldaseks kui bridžis suure slämmi väljamängimist.

Suure slämmi võitjad tennises

Suure slämmi ehk kõik neli suure slämmi turniiri ühe aasta sees on võitnud vähesed. Esimesena sai sellega hakkama Donald Budge 1938. aastal. Aastatel 1962 ja 1969 võitis Rod Laver. Kuldse slämmi võitja on ka Andre Agassi – ta on võitnud karjääri jooksul kõik neli suure slämmi turniiri pluss kuldse olümpiamedali.
Naistest on suure slämmi võitnud Maureen Connolly (1953), Margaret Smith Court (1970) ja Steffi Graf (1988). Steffi Graf võitis samal aastal ka olümpiamängudel. Sellega on ta ainus n-ö kuldse suure slämmi võitja.  
Enim suure slämmi turniire on meestest võitnud Rafael Nadal (18), Roger Federer (17), Pete Samprasel on 14 võitu. Naistest on enim võite Margaret Smith Courtil (24 võitu), Steffi Grafil on 22 võitu.
Sõpruse sild (Narva)

Narva Sõpruse sild (ka Narva linnasild) on Narva jõe maanteesild Kirde-Eestis Narva linna ja Jaanilinna vahel. 
Sild ehitati 1960. aastal monoliitsest raudbetoonist. Silla pikkus on 162 meetrit ja laius 17,2 meetrit, millest sõidutee moodustab 12 meetrit. Sild on viie avaga.
Silla läänepoolne osa asub Eesti riigile ja Narva linnale kuuluvatel kinnistutel.
Suvorovi orden

1. järk

Suvorovi ordeni 1. järku anti armeekomandöridele väljapaistva juhtimise eest lahinguolukordades. Esimesena sai Suvorovi ordeni 1. järgu Georgi Žukov 28. jaanuaril 1943.
1. järgu orden valmistati 55 mm läbimõõduga plaatinatähest ja 30 mm diameetriga plaatinamedaljonist, millele oli lisatud kullast Aleksandr Suvorovi büst, tammepärg ja kiri Александр Суворов. Plaatinatähe ülemisel otsal on väike rubiintäht.
Suvorovi ordeni 1. järku anti välja 391.

2. järk

Suvorovi ordeni 2. järku anti korpuse-, diviisi- ja brigaadikomandöridele otsustava võidu eest arvuliselt ülekaaluka vaenlase vastu.
2. järgu orden valmistati 50 mm läbimõõduga kuldtähest ja 25 mm diameetriga hõbemedaljonist. Kiri Александр Суворов tehti punase emailiga. Samuti puudus ordenilt rubiintäht.
Suvorovi ordeni 2. järguga autasustati muuhulgas ka Eesti Laskurkorpuse komandöri Lembit Pärna.
Suvorovi ordeni 2. järku anti välja 2863.

3. järk

Suvorovi ordeni 3. klassi anti polgukomandöridele, nende staabiülematele ning pataljoni- ja kompaniikomandöridele väljapaistva juhtimise eest, mis tõi kaasa lahingu võidu.
3. järgu orden oli kujunduselt samasugune kui 2. järgu orden, ainult valmistatud üleni hõbedast.
Suvorovi ordeni 3. järku anti välja 4012.
Margaret (Norra kuninganna)

Šoti Margaret, Norra kuninganna (vanas norra keeles: Margrét Alexandersdóttir; uuemas norra keeles: Margrete Alexandersdotter) (28. veebruar 1261 – 9. aprill 1283) oli Norra kuninga Eirik III abikaasa.
Margaret sündis Windsori lossis Alexander III ja Inglise Margareti tütrena.
Margaret ja Eirik III abiellusid 1281. aastal Bergenis.
Margaret suri Tønsbergis tütar Margareti sünni ajal või kohe pärast seda. Surmadaatum 9. aprill 1283 on esitatud Gesta Annalias, kuid Lanercosti kroonikas on surmaajaks hoopis 27./28. veebruar 1283. Margaret maeti Bergeni katedraali, mis 1531. aastal lammutati.
Jacob Johann von Sievers

Krahv Jacob Johann von Sievers (30. august (vkj 19. august) 1731 Rakvere – 23. juuli (vkj 11. juuli) 1808 Bauņi mõis, Volmari lähedal Liivimaal) oli baltisaksa päritolu Venemaa sõjaväelane (kindralleitnant), riigitegelane ja reformaator.
Talle kuulusid Eestimaal Haimre (Heimar), Raasiku (Rasik) ja Kambi (Kampen); Liivimaal, Volmari kreisis Bauņi (Bauenhof), Mīlīte (Neuhall) ja Vīķi (Zarnau); Ingerimaal Gadebusch (Гадебуш), Lopatino (Лопатино), Seltso (Сельцо), Muratovo (Муратово); Minski kubermangus Starostei Kasian; Polotski kubermangus Rudnja ning Soomes Sackala mõis.

Elulugu

Jacob Johann von Sievers sündis Satsu mõisniku Joachim Johann von Sieversi (1699–1770) ja Anna Magdalena von Sieversi (1710–1762) pojana. Tema isa oli Eestimaa rüütelkonna peamehele Jakob Johann von Tiesenhausenile kuulunud Rakvere, Kohala, Andja ja Aseri mõisa inspektor.
Ta võeti 12-aastaselt elama Peterburi, onu Karl von Siversi perre, kelle tütrega ka hiljem abiellus.

Autasud

1798. aastal kuulutati ta koos vendade, Vecate, Võnnu mõisa ja Kārļamuiža mõisniku, major Karl Eberhard von Siversi (1745–1821; läti Karls Eberhards fon Zīvers) ja Vilzēni ja Vara mõisniku, major Peter Christian von Siversiga (1754–1827) riigikrahviks.
Tema auks nimetas Venemaa keiser Aleksander I Msta jõge Volhovi jõega ühendava 10 kilomeetri pikkuse kanali Sieversi kanaliks.
Jägala vald

Jägala vald (saksa keeles Jaggowall) oli vald Harjumaal Jõelähtme kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Jõelähtme vallaga.
Hans Leberecht

Hans Leberecht (1. detsember 1910 Peterburi – 10. november 1960 Tallinn) oli Eesti kirjanik.
Leberecht veetis lapsepõlvesuved Järvamaal Koordi külas emapoolse vanaema juures. Õppis 1935–1937 Leningradis Gorki-nimelises Kirjanduse Õhtuülikoolis. Osales Teises maailmasõjas Punaarmees. Hans Leberecht sai Eesti NSV Kirjanike Liidu liikmeks 1949. aastal. 
Aastatel 1945–1951 oli ta ajalehe Sovetskaja Estonia erikorrespondent. Ta oli aastast 1944 kuni surmani NLKP liige ja 1951–1955 Eesti NSV Ülemnõukogu III koosseisu saadik.

Looming

Kirjutamist alustas Leningradis ning tema teoste esmatrükid on enamasti venekeelsed, eestindused aga autoriseeritud. Sai tuntuks jutustusega "Valgus Koordis". Käsitlenud ka tööliste elu ja sõjasündmusi.

Mälestuse jäädvustamine

Aastatel 1960–1990 kandis Hans Leberechti nime praegune Ugala tänav.
Benjamin Raich

Benjamin Raich (sündinud 28. veebruaril 1978 Arzl im Pitzalis, Tiroolis) on Austria mäesuusataja, kes on tulnud kolm korda maailmameistriks ja kaks korda olümpiavõitjaks. Suurvõistlustelt on ta kokku võitnud 14 medalit. Maailma karikavõistluste etappe on ta võitnud kokku 36 (seisuga 15. jaanuar 2015). Benjamin Raichi õde Carina Raich on endine tipptasemel mäesuusataja.
Benjamin Raichi elukaaslane on mäesuusataja Marlies Schild.

Sportlaskarjäär

Võitnud kolm juunioride maailmameistritiitlit slaalomis ja suurslaalomis, siirdus Benjamin Raich 1998. aastal maailma karikavõistluste karuselli. Juba järgmisel aastal sai ta Schladmingis toimunud maailma karikavõistluste etapil slaalomis esikoha ja seda pärast 23. kohta esimese laskumise järel. 2001. aasta kevadel tõusis Raich kindlalt maailma mäesuusatajate tippu, saades maailmameistrivõistlustel slaalomis hõbemedali ja olles hooaja lõpus slaalomi maailma karikavõistluste arvestuses poodiumi kõrgeimal astmel. 2002. aasta olümpiamängudel Salt Lake Citys võitis ta nii slaalomis kui ka Alpi kahevõistluses pronksmedali.
Paari mitte just eduka hooaja järel õnnestus "Bennil" suurepäraselt 2005. aasta. Bormio MM-il sai ta kaks kuldmedalit, olles parim Alpi kahevõistluses ja slaalomis, ning lisaks sai ta hõbeda suurslaalomis ja pronksi ülisuurslaalomis. Uue alana maailmameistrivõistluste kavva võetud meeskonnavõistluses sai ta Austria meeskonna koosseisus hõbemedali. Hooaja lõpus võitis ta kaks maailma karikat: slaalomis ja suurslaalomis.
Veebruaris 2006. aasta OM-il Torinos võitis Raich slaalomis ja suurslaalomis kuldmedali. Märtsis 2006 võitis ta esimest korda maailma karikavõistlustel üldkarika ja lisaks veel teist korda järjest suurslaalomi arvestuses karika.
2007. aasta MM-il Åres tuli ta meeskonnavõistluses maailmameistriks ning võitis hõbemedali Alpi kahevõistluses. 2009. aasta MM-il Val-d'Isère'is võitis ta suurslaalomis hõbemedali. 2011. aasta MM-il Garmisch-Partenkirchenis võitis ta hõbemedali võistkonnavõistluses.
Reeper (matemaatika)

Reeper on hulk {O,e₁,e₂,...,eₙ}, kus O on koordinaatide alguspunkt ning {e₁,e₂,...,eₙ} on mingisugune baas.
Vigala valla lipp

Vigala valla lipp on Rapla maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Vigala valla lipp.
Riigisekretär kinnitas lipu 16. aprillil 2002.
Lipu autor on Tõnu Kukk.

Lipu kirjeldus

Vigala valla lipp on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud kaheks horisontaalseks laiuks, millest ülemine on valge ja alumine punane. Laiud moodustavad vastavalt 5/7 ja 2/7 lipu laiusest. Valge laiu keskel on must tagajalgadele tõusnud punaste manustega koer.
Lipu normaalsuurus on 105×165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11.

Põhjendus

Vigalas sündinud Matthias Johann Eisen on kohaliku rahva suust üles kirjutanud muistendid, milles kajastuvad Vigala valla inimeste uskumused ja õnneigatsus. Nende hulgas on ka legend mille järgi on kujundatud valla lipp ja vapp. Legendi järgi kulgeb Vigala kiriku juurest maa-alune tee Vigala mõisa. Teel aga peab vahti suur, must koer, kelle valvata on raudukse taga olev varandus. Varanduse asukoht on jäänud tänini saladuseks. Lipu punane värv on valitud Vigala pulmavaipade koloriidi järgi.
Perekopi maakitsus

Perekopi maakitsus (ukraina Перекопський перешийок, krimmitatari Or boynu, vene Перекопский перешеек) on maakitsus, mis ühendab Krimmi poolsaart Euroopa mandriosaga ning eraldab Aasovi mere Sõvaši lahte Musta mere Perekopi lahest.
Perekopi maakitsus on Krimmi poolsaare põhjapoolseim osa. Maakitsus on 30 km pikk, laius kitsaimas kohas on 7 km, lõunaosas 9,2 km.
Ajalooliselt on Perekopi maakitsust tuntud mitmete nimede all. Strabon nimetas seda Isthmoseks ('maakitsus'), genovlased kutsusid seda Zuhhaloks ning krimmitatari keeles on koha nimi Or. Perekopi maakitsusel paikneb võimas kaitseehitis – Perekopi vall.
Perekopi maakitsusel asuvad Armjanski linn ja Perekopi alev. Viimane asub samanimelise ajaloolise linna kohal, mis hävines Vene kodusõja ajal.
Üle maakitsuse on rajatud maantee, raudtee ja kõrgepingeliinid ning Põhja-Krimmi kanal.
IV liiga 1996/97

IV liiga 1996/97 oli Eesti jalgpalli madalaima,IV liiga, teine hooaeg, mis jagunes kahte tsooni – põhi ja lõuna.
A&A

A&A (variantpealkiri A ja A) oli 1998–2011 ilmunud Eesti infotehnoloogia ajakiri. Ajakirja andis välja Tallinna Tehnikaülikool. Ajakirja peatoimetaja oli Paul Leis.
Ajakiri ilmus 1998–2009 kuus korda aastas ja 2010–2011 neli korda aastas.
Karikatuurid ajakirja joonistas Hugo Hiibus. 
Ajakirja eelkäija oli 1987–1997 ilmunud ajakiri Arvutustehnika ja Andmetöötlus.
Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet

Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet on majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi haldusalas tegutsev valitsusasutus, mis moodustati 2019. aastal Tarbijakaitseameti ja Tehnilise Järelevalve Ameti töö ümberkorraldamisel.
Tarvastu kalmistu

Tarvastu kalmistu on kalmistu Viljandi maakonnas Viljandi vallas Tinnikuru külas. Kalmistu on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Kalmistu kogupindala on 6,24 ha. Kalmistul on kivikabel.
Kalmistu rajati 18. sajandil ja seda kasutatakse ka tänapäeval.
Østlandet

Østlandet (uusnorra Austlandet) on regioon Kagu-Norras. See hõlmab Telemargi, Vestfoldi, Østfoldi, Akershusi, Buskerudi, Opplandi ja Hedmargi maakonda ning Oslo linna.
Nimi "Østlandet" tähendab norra keeles idamaad.

Geograafia

94 578 km² suurune Østlandet piirneb läänes Vestlandetiga, põhjas Trøndelagiga, idas Rootsiga ning lõunas Sørlandeti ja merega.
Østlandetisse jäävad mitmed mäeahelikud: Jotunheimen, Dovrefjell ning Rondane. Opplandis asub Skandinaavia kõrgeim mägi Galdhøpiggen. Regioonis asub ka Hardangervidda kõrglava.
Mägede vahel asuvad sügavad orud. Suuremad neist on Østerdal, Gudbrandsdal, Valdres, Hallingdal ja Numedal ning mitu Telemargis asuvat orgu.
Østlandeti lõunaosa mis jääb Oslo fjordi äärde, on suhteliselt lauge ning seal on levinud põllumajandus. Tolles piirkonnas on Norra suurim rahvastikutihedus. Oslost 200 km raadiuses elab 40% Norra rahvastikust.
2007. aasta 1. oktoobril elas Østlandetis 2 343 107 inimest.

Inimesed ja kultuur

Østlandeti mägistel aladel (Hedmargis, Opplandis ning osalt ka Buskerudis ja Telemargis) kõneldavad murded erinevad Norra kirjakeelest mõnevõrra ning on teiste murrete kõnelejatele kohati raskesti arusaadavad. Rannikualadel (Telemargis, Vestfoldis, Akershusis, Buskerudis, Oslos ja Østfoldis) kõneldavad murded sarnanevad kirjakeelega rohkem.
Finsskogeni metsades elasid 17. sajandil Soomest välja rännanud soomlased (nn metsasoomlased). Nende keel ja kultuur püsis kuni 20. sajandi keskpaigani.
Østlandeti kirdenurgas elab ka saame.
Mägedevahelistes orgudes on säilinud rohkelt vana rahvakultuuri.
Rannikul paikneb Norra pealinn Oslo ning ka Norra vanim linn Tønsberg.
Vissarion Aleksejev

Vissarion Grigorjevitš Aleksejev (18. juuni 1866 Novotšerkassk – 1943 Poola) oli vene matemaatik.
Ta oli Tartu ülikooli professor 1895–1918 ja eradotsent 1921–1940 puhta matemaatika alal ning prorektor 1908–1909 ja rektor ajavahemikus 1909–1914 ja 1917–1918.
Tema kasupoeg Viktor Aleksejev (30.04.1902 - 15.06.1945) oli kunstnik.
Soome Jõutõsteliit

Soome Jõutõsteliit (soome keeles Suomen Voimanostoliitto ry; inglise keeles Finnish Powerlifting Federation) on Soome jõutõstmise alaliit. 
Liit koordineerib jõutõstmisega seonduvat tegevust Soomes. Liidu liikmeteks on üle 120 spordiklubi üle Soome. Peakorter asub Espoos. Liidu president on Tero Hyttinen.
Liit kuulub nii Euroopa Jõutõstmise Föderatsiooni (EPF) kui ka Rahvusvaheline Jõutõstmise Föderatsiooni (IPF).
Soomes tegutseb ka Finland Powerlifting Organisation.
Primaarne pulmonaalhüpertensioon

Primaarne pulmonaalhüpertensioon ehk esmane kopsuvereringe hüpertensioon ehk primaarne kopsu hüpertensioon on pulmonaalhüpertensiooni haigusjuhtum millel puudub ja/või millel ei suudeta tuvastada kindlat põhjust peale kopsuarteri  püsiva kõrgenenud rõhu seisundi ja hüpertoonilise südame- ja kopsuhaiguse (patoloogilised muutused, postmortaalselt, minimaalsed,).
Tänapäeval on primaarne pulmonaalhüpetensioon vananenud termin ja kasutusel on termin idiopaatiline pulmonaalhüpertensioon (IPAH).
Kehtna valla lipp

Kehtna valla lipp on Rapla maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Kehtna valla lipp.

Lipp 1995–2017

Lipp on kinnitati 27. juunil 1995. 
Valla lipuks on ruudukujuline vapilipp, mille normaalmõõtmed on 105x105 cm. Valgel kangal must seisev vares, kelle keel ja silmatera on sinised. Varest ümbritsevad hajutatult seitse kaldasendis sinist pügalristi. 
Kehtna mail väga levinud vares on nii kodu-, põllu- kui ka tarkuselind. Sellena viitab ta Kehtna tuntusele nii põllutöö- kui ka hariduskeskusena, kus erilises aus kodumajanduslik õpe. Pügalristide arv lipul tähistab seitset valda, mille maalõigetest koosneb tänane Kehtna vald.
Taimõr (aatomijäämurdja, 1989)

Taimõr (vene Таймыр) on Venemaale kuuluv aatomijäämurdja, esimene kahest samasugusest jäämurdjast.
Laev valmis 1989. aastal Soomes Wärtsilä Marine laevatehases. Tuumareaktorid paigaldati Balti laevatehases Peteburis. Laeva kodusadam on Murmansk.
Priit Raudkivi (ajaloolane)

Isiklikku

Tema isa Priit Raudkivi oli näitleja ja ema Hilda Raudkivi oli raadioajakirjanik.
Nursi külanõukogu

Nursi külanõukogu oli külanõukogu Võru rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1960 ja seejärel liideti see Rõuge külanõukoguga.