google/wiki40b huggingface dataset:
Kõrgislandi keel

Nimi ja sümbolism

Keel on saanud oma nime høgnorski (kõrg-norra keel) järgi, mis on nynorski (uus-norra keel) konservatiivne vorm. Teine element "frónska" on tuletatud sõnast "frón", mis on Islandi luuleline nimi ja seda kasutati Maa ühe nimena "Nooremas Eddas". Braekmans mainis seda nime esmakordselt 23. novembril 2003 uudistegrupis is.islenska. Enne seda viitas ta sellele, kasutades sõnu frónska või Hyper-Icelandic.

Ultrapurism

Kõrg-islandi keeles rõhutatakse peamiselt nähtust málgjörhreinsun (ultrapurism), mis on lingvistilise purismi kõige äärmuslikum vorm. See on jällegi looja isiklik termin, mis märgib seda, et kõike inimkeele abil väljendatut tuleb käsitleda kui puristliku sekkumise objekti, isegi pärisnimesid, geograafilisi nimetusi ja kemikaalide nimetusi. Vastavalt Braekmansile ulatuvad esimesed ultrapurismi märgid tagasi 19. sajandi Fjölnismennide keeleuuenduslike liialdusteni. Oma ajakirjas Skírnir tõlkisid nad isikunimed nagu Robert Peel ja John Russell vastavalt Hróbjartur Píll ja Jón Hrísill. Ka tõlgiti geograafilisi nimetusi: Góðviðra (Buenos Aires), Sigurborg (Kairo), Slettumannaland (Poola). Erinevalt olemasolevast islandi keelepoliitikast peetakse esmatähtsaks latinismide ja germanismide eemaldamist vanast keelest.

Kajastamine massiteabevahendites

Projekt on pälvinud Islandil mõningast meediatähelepanu. Mõnedes Islandi ajalehtedes ilmus keele kohta artikkel, 1999. a. avaldas ajaleht DV üheleheküljelise intervjuu Braekmansiga tema keele teemal. 2005. aasta novembris oli Islandi telekanalis Stöð 2 väike lõik antud projektist. Islandi raadiokanalil Rás 2 on iganädalane saade, mis tutvustab haruldasi islandi sõnu ning mõnikord on sõnade tähendust arvava mängu abil toodud keelde kõrg-islandi keele sõnu.
Aksel Tamm

Elukäik ja töö

Alustanud haridusteed 1939. aastal Inglise kolledžis, jätkas Aksel Tamm seda Teise maailmasõja ajal Nõukogude tagalasse evakueerituna Tatarstanis ja Jaroslavlis ning hiljem Tallinna 21. Keskkoolis. Õppinud aastatel 1950–1956 Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti filoloogiat ning olnud aastatel 1956–1958 TRÜ eesti kirjanduse ja rahvaluule kateedri juures aspirant, asus Tamm 1958. aastal tööle ajakirja Looming toimetusse publitsistikaosakonna juhatajana. Aastatel 1961–1962 oli Tamm Eesti Kirjanike Liidu konsultant, seejärel aastatel 1962–1964 Eesti Riikliku Kirjastuse peatoimetaja asetäitja ja 1964–1966 Eesti Kirjanike Liidu organisatsiooniline sekretär. Aastatel 1966–1982 oli Aksel Tamm kirjastuse Eesti Raamat peatoimetaja ning aastatel 1983–1995 ajakirja Keel ja Kirjandus peatoimetaja.
Aksel Tamm on Eesti Kirjanike Liidu liige aastast 1966, Eesti Ajakirjanike Liidu liige aastast 1969 ning Rahvusvahelise Kirjanduskriitikute Assotsiatsiooni liige aastast 1972. Ta oli NSV Liidu Kirjanike Liidu kriitikakomisjoni liige ja aastatel 1981–1986 Eesti Kirjanike Liidu juhatuses.
Aksel Tamm oli NLKP liige aastatel 1957–1990. Ta on olnud president Lennart Meri nõunik.

Loominguline tegevus

Aksel Tamm on avaldanud publitsistikat ajakirjanduses, eeskätt aga esinenud publitsistlike sõnavõttudega raadios 1945. aastast. Kirjanduskriitikuna debüteeris ta aastal 1952, esinedes eeskätt raadios ja hiljem ka televisioonis. Ulatuslik osa tema esinemistest on olnud pühendatud vene nõukogude kirjandusele.
Casino Royale

Sisututvustus

MI6 juht M määrab James Bondi, agent 007 ülesandeks likvideerida SMERŠi käsilane Le Chiffre. Pingelised sündmused toimuvad kasiino Royale-Les-Eaux pokkerilaua taga.

Eestikeelsed väljaanded

Eesti keeles ilmus teos 2008. aastal Eesti Päevalehe kirjastuselt Matti Piirimaa tõlkes.
Saved by the Girl

"Saved by the Girl" on 2015. aastal välja antud duubel-CD naislauljate esitustega 1990. aastatest. Kogumiku andis välja Sony Music Entertainment UK Ltd. Albumil olevatest lauludest 21 on olnud Briti singlimüügitabeli esiviisikus, neist 6 on olnud esikohal.
Laevkalme

Laevkalme on kivikalme tüüp, kus kalme äärekivid on laotud laevakujuliselt (kivilaev). Surnud on maetud laevkalmesse tehtud kivikirstudesse kas põletatult või laibana. Laeva illusiooni on suurendatud sellega, et kõrgemad kivid on paigutatud otstesse.
Oletatud on, et laevkalmeid valmistati soovist varustada surnud teises ilmas kõige vajalikuga. Samuti on arvatud, et laev oli vajalik surnuteilmas Helis.
Kivikalmed levisid Põhja-Euroopas alates neoliitikumist, kõige arvukamalt rajati neid nooremal pronksiajal ja viikingiajal. Eriti levinud olid need Ojamaal.
Kõige suurem laevkalme oli vähemalt 170 m pikkune Jellingi kivilaev Taanis, mis ei ole tervena säilinud. Rootsi pikim laevkalme oli 67-meetrine. Kõige väiksemad laevkalmed on kõigest mõne meetri pikkused.

Eesti laevkalmed

Eesti alalt on leitud kolm laevkalmet, kaks Sõrves (Sõrve laevkalmed) ja üks Tallinna lähedal Väos (Väo laevkalme), mille rajamisaeg on dateeritud umbes aastasse 900 eKr. Eesti laevkalmete päritolumaaks peetakse Ojamaad.
Eric Linklater

Eluloolist

Olgugi et kirjanik sündis Walesis, veetis ta suurema osa oma lapsepõlvest Šotimaal Orkney saartel. Tema mõlemad vanemad olid meremeeste suguvõsast. Perekonnanimi Linklater on sealkandis põline nimi ning pärineb vanapõhja keelest. Linklater õppis Aberdeeni ülikoolis esialgu arstiteadust ja kõrvalerialana inglise kirjandust, hiljem, pärast sõda, loobus arstiteaduse õppimisest ja valis inglise kirjanduse oma peaerialaks. Kirjutama hakkas, esialgu enese ja kaasüliõpilaste ajaviiteks, juba 1920-ndate alguses. Õpingud katkesid I maailmasõja ajal, mil teenis snaiperina. Aastad 1925–1927 veetis ajakirjanikuna Indias. 
1930-ndatel juhtisid Linklateri Orkney- ja Šotimaa-sümpaatiad ta poliitikaga tegelema nn Šotimaa renessansi liikumises. Ta kandideeris edutult Šotimaa Rahvuspartei nimekirjas 1933. aastal. Samal aastal asus ta koos abikaasaga elama Orkneyle. II maailmasõja ajal teenis ta Suurbritannia armee koosseisus esialgu Orkneyl, aastail 1944–1945 Itaalias. 
Eric Linklater oli aastail 1945–1948 Aberdeeni ülikooli rektor. 1954. aastal sai ta Briti impeeriumi ordu komandöri (Commander of the Order of the British Empire, CBE) tiitli, ja 1971. aastal valiti Edinburghi Kuningliku Seltsi (Royal Society of Edinburgh) liikmeks. 
Kirjaniku põrm on sängitatud Harray kalmistule Mainlandil (Orkney saartel).

Looming

Eric Linklateri kirjanduslik karjäär sai alguse 1929. aastal. Ehkki ta suurim populaarsus jääb karjääri algusaastatesse, on Linklater elu jooksul kirjutanud 23 romaani, kolm köidet jutustusi ja novelle, kaks luuleraamatut, kümme näidendit, kolm autobiograafilist teost ning veel 23 raamatut esseesid ja mälestusi. 
Kirjaniku loomingus peegeldub tuntavalt ta armastus kodumaa Šotimaa vastu. Sageli osutab ta oma teostes inimlikele nõrkustele, kuid teravat hukkamõistu üles näitamata. Paljudes teostes kõlab autori meelsus sõja suhtes ja läbi elatud sõjamälestused. 
Eesti keelde pole Eric Linklateri teoseid peaaegu üldse tõlgitud, ainsad erandid on 1979. aastal Eesti Raadio jaoks tõlgitud katkend 1931. aastal ilmunud romaanist "Juan Ameerikas" ("Juan in America", tõlkija teadmata) ning lasteraamatust "Tuul kuu pealt" ("The Wind on the Moon") Ugala Teatri jaoks valminud dramatiseering (2018, Liis Aedmaa).
Energiamärgis

Energiamärgis on Euroopa Liidu direktiivide alusel kindlaks määratud dokument, mis tõendab toodete ja ehitiste vastavust energiatõhususe miinimumnõuetele. Energiatõhusust hinnatakse energiaklassidega. Seadme energiatõhususe klassi määramisel võetakse arvesse selle aastast elektritarbimist (kWh/a) standardprogrammi järgi töötamise korral. Energiamärgise andmed esitatakse tootele vastaval etiketil.

Seadmete liigitamine klassidesse

Eri energiaklassidesse kuuluvate seadmete energiakulu on võimalik väljendada aluseks võetud võrdlusväärtuse (100%) suhtes. Võrdlusväärtuse määramisel lähtutakse seadme suurusklassist, näiteks külmikutel mahust.

Ehitiste energiaklassid

Ehitise energiamärgis tõendab projekteeritava või olemasoleva hoone või selle osa (nt korteri) vastavust energiatõhususe miinimumnõuetele. Energiaklass kajastab kütmisele või jahutamisele ning vee soojendamisele, õhuvahetusele ja valgustusele aastas kuluva energia hulka. Energia piirmäärad energiaklassides määratakse sõltuvalt hoone liigist (väikeelamud, korterelamud, ühiskondlikud hooned jms).
Ring (algebra)

Sõna "ring" kasutamine kitsamas tähenduses

Matemaatilises kirjanduses ei ole algebraterminil "ring" ühtset tähendust. Käesolevas artiklis kasutatakse seda sõna selle kõige üldisemas tähenduses. Kirjanduses esineb ringi definitsioone, milles esitatakse assotsiatiivse ringi või assotsiatiivse ühikelemendiga ringi mõiste. 
Matemaatilises kirjanduses kasutatakse sõna "ring" sageli ka kokkuleppelise lühendina väljendite "assotsiatiivne ring", "assotsiatiivne ühikelemendiga ring" või "assotsiatiivne kommutatiivne ühikelemendiga ring" asemel.
Pöördtranskriptaas

Ajalugu

Pöördtranskriptaasi avastas Howard Temin Wisconsini ülikoolis respiratoor-süntsütiaalse viiruse (RSV) virionidest  ning David Baltimore isoleeris selle 1970. aastal kahest RNA kasvajaviirusest: R-MLV ja samuti RSV. Nende saavutuste eest anti neile 1975. aastal ühine Nobeli auhind füsioloogia või meditsiini kategoorias (koos Renato Dulbeccoga). Alguses oli idee pöördtranskriptsioonist väga ebapopulaarne, kuna see oli vastuolus molekulaarbioloogia keskse dogmaga, mis väidab, et DNA-d transkribeeritakse RNA-ks ning seda omakorda valguks. Alles pärast pöördtranskriptaasi avastamist hakati aktsepteerima ideed, et geneetilist informatsiooni on võimalik üle kanda ka RNA-lt DNA-le.

Pöördtranskriptaas viirustes

Pöördtranskriptaasi kasutavad viirused replikatsioonil. Pöördtranskribeerivad RNA-viirused (näiteks HI-viirus) kasutavad ensüümi, et pöördtranskribeerida oma RNA genoom DNA-ks. Saadud DNA on võimalik seejärel integreerida peremeesorganismi genoomi ning läbi selle saab viirus enda genoomi replitseerida. Pöördtranskribeerides DNA-viiruseid, näiteks hepadnaviirust, on võimalik kasutada saadud RNA-d matriitsahelana uute DNA ahelate kokkupanemisel. Pöördtranskriptaasi puudumisel ei oleks viirused võimelised enda genoomi replitseerima.

Pöördtranskriptsiooni protsess

Pöördtranskriptaas kasutab RNA matriitsahelat, et sünteesida kaheahelaline DNA. Viirustes, kus pöördtranskriptaasil on puudu DNA-sõltuv DNA polümeraasne aktiivsus, on võimalus, et kaheahelalist DNA-d sünteesitakse peremeesorganismi kodeeritud DNA polümeraas δ abil. Polümeraas tuvastab ekslikult viraalse DNA-RNA kui praimeri ning sünteesib kaheahelalise DNA samal mehhanismil nagu praimeri eemaldamiselgi, kus uus sünteesitud ahel vahetab välja algse RNA matriitsahela. Pöördtranskriptsiooni puhul on vigade ehk mutatsioonide tekkimise tõenäosus suur. Need mutatsoonid võivad põhjustada ravimiresistentsust.
Aasristik

Kasv

Aasristikust on aretatud põllukultuur – punane ristik, mis kasvab puisniitudel, niitudel, karjamaadel ja teeservadel. 
Aasristik on mitmeaastane rohttaim, mille õied õitsevad maist kuni septembrini.

Botaaniline kirjeldus

Aasristiku kõrgus varieerub vahemikus 20–40 cm, punasel ristikul võib kõrgus ulatuda kuni 80 cm.

Juur

Aasristikul on tugevad maa-alused juured koos külgharudega.

Vars

Maa peal on aasristikul 2–5 tõusvat vart, mis on sõlmkohtadega omavahel ühendatud. Taime noores eas on varred sõlmkohtade alt karvased, hiljem hõredakarvalised.

Leht

Aasristiku lehed asetsevad kolme kaupa ehk lehed on kolmetised. Lehtede värvus on heleroheline ja lehe keskel esineb punakaspruun laik.Varre ülemised lehed on lühirootsulised ning alumised lehed on pikarootsulised ja moodustavad tavaliselt lehekodariku. Taimel esinevad ka abilehed, mis on ellipsoidse kujuga.  Noorel taimel võib hoopis lehe keskel esineda hele laik .

Õis

Taimel on 1 või 2 õisikut. Õietupp on karvane ja punakat värvi. Vahel võib õisikul esineda lillakas, kuid väga harva valge värvus. Valge värvusega õied moodustavad tiheda nuti.

Keemiline sisaldus

Taime ürt sisaldab süsivesikuid, steroide, saponiine, karoteeni, fenoolkarboksüülhappeid, rasvhappeid, parkaineid, flavonoide, kinoone, eeterlikku õli, C-, B-, E- ja K-vitamiini ning mikroelemente.

Ravimtaimena

Raviotstarbeks kasutatakse aasristiku õisi koos ülemiste lehtedega. Õite kogumine toimub taime õitsemise algul ning õied kuivatatakse 60–70 °C juures. Oluline on see, et välditakse üle kuivatamist, sest muidu droog kaotab oma ravitoime. Mõningatel juhtudel valmistatakse droog ka taime juurest. Droog säilib kuni aasta kinnises nõus. 
Taimel on röga lahtistav, kuse- ja sapieritust ergutav, põletiku-, asteroskleroosi- ja kasvajavastane, verejooksu peatav, valu vaigistav ja haavu parandav toime. Taime eri osadest tehtud preparaate võib kasutada kehvveresuse, valuliku menstruatsiooni, kusepõie põletiku, emakaverejooksu, bronhiidi ja ateroskleroosi ärahoidmiseks. Lisaks tehakse taime preparaadist vanne rahhiiti põdevatele lastele. Aasristikust tehtud värske mahl on mõjus ravivahend sõrme mädapõletiku, nahatuberkuloosi, kõrva- ja silmapõletiku korral. 
Taime juurtest tehtud tõmmist kasutatakse munasarjapõletiku ja kasvajate raviks. Värskeid puruks tehtud lehti saab kasutada haavade peal: välispidise verejooksu peatamiseks, mädakollete ja põletikukohtade peal. Lisaks aitavad lehed ka reumaatiliste valude puhul. 
Oluline on taime eri osadest tehtud preparaate kasutada mõistlikult, sest suurtes annustes tarvitamine võib põhjustada naistel menstruatsiooni ärajäämist ja meestel impotentsust.

Muu

Taime saab veel kasutada loomasöödana, meetaimena ja aasristikuga maitsestatakse likööre.

Rahvapärased nimetused

Taime on rahvapäraselt nimetatud mesinupuks, punaseks härjapeaks ja ristikuks, ristikheinaks, härjapeaks, ristikhainelilleks, ärjapäänutiks. 
Rahvatarkuse järgi on aasristik aidanud kasvajate vastu.  Eesti rahvameditsiinis kasutati aasristiku lehti koos keedetud sibulaga nahapõletike ehk nn roosi raviks.
Aleksander Igonin

Aleksander Igonin (22. oktoober 1939 Leningrad – 3. november 2013 Tallinn) oli Eesti kunstnik
Ta elas 1945. aastast alates Tallinnas. Elu teises pooles elas ta Kohtla-Järvel. 
Ta lõpetas 1957. aastal Tallinna 19. Keskkooli. Aastatel 1957–1958 teenis Nõukogude relvajõududes Severomorskis. Aastatel 1961–1967 õppis ta Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis ühel kursusel Jüri Arraku ja Peeter Mudistiga; tema juhendaja oli Johannes Võerahansu. 
Pärast instituudi lõpetamist 1967. aastal läks ta vabal tahtel tööle Kohtla-Järve Internaatkooli joonistusõpetajaks. 1970. aastal töötas ta Jõhvi laste kunstikoolis. Aastatel 1985–1995 oli ta Kohtla-Järve linna peakunstnik. Alates 1997. aastast töötas ta Jõhvi ja Kohtla-Järve laste kunstikoolis.
2009. aastal diagnoositi kunstnikul glaukoom ning tehti neli operatsiooni. Elu lõpus ei näinud ta enam nii hästi, kuid suutis siiski joonistada.

Looming

Põhiliselt maalis ta loodust, inimeste portreid, lilli, natüürmorte ning akte õlis ja pastellis.

Isiklikku

Tema isa oli kunstnik Ivan Igonin.
Latvijas Neatkarīgā Televīzija

Latvijas Neatkarīgā Televīzija (lühendatult LNT) on Läti telekompanii, mis hoiab töös samanimelist telekanalit (LNT). Kompanii omanik on Modern Times Group. LNT-nimeline telekanal on Läti üks populaarsemaid telekanaleid.
LNT-nimeline telekanal moodustati 1996, kui ühinesid telekanalid NTV-5 ja Picca TV.
Lüsterkeraamika

Araabia lüster e savipasta lüster

Eelnevalt glasuuritud ja põletatud eseme pinnale kantakse õhuke kiht savipastat, mille hulka on segatud vase- ja/või hõbeda- ja/või vismutiühendeid. Ese põletatakse ning põletuse lõpus tehakse reduktsioon (tekitatakse hapnikuvaene keskkond), mille käigus hõbeda-, vase-  ja vismutiosakesed ühinevad all oleva glasuuri osakestega. Pärast ahju ja eseme jahtumist hõõrutakse savipasta kiht esemelt maha ning selle alt jääb esemele lüsterpind. 
Tehnikat kasutati palju islamimaade keraamikas ja see võimaldab graafilisi, teravate kontuuridega pindu. Vanimad reduktsioon-lüsterkeraamika näidised on pärit 9. sajandist, Bagdadist. Väga palju kasutati lüstrit keskajal Pärsias, Egiptuses, Hispaanias ja Itaalias. 
Savipasta lüstri tehnikat kasutas palju 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses Suurbritannias Arts and Crafts liikumise oluline meister William De Morgan.

Glasuurisisene lüster

Glasuurisiseselt teostatud lüstrid on pehmete värvide ja hele-tumeduste üleminekutega ning maaliliste pindadega. Lüstreid tekitavad komponendid (samad mis savipasta lüstri puhul) segatakse kohe glasuuride hulka ning sulatatakse ühekordse põletuse käigus glasuuride sisse. Põletuse lõppfaasis tekitatakse ahjus tugevalt hapnikuvaene keskkond. Samuti võib lüstreid tekitavaid metalliühendeid lisada glasuuritud, kuid veel põletamata eseme pinnale. 
Glasuurisisene lüster muutus eriti populaarseks 19. sajandi teisel poolel, juugendstiili ajal. Palju lüsterglasuuridega keraamikat valmistati Ungaris Zsolnay Portselanimanufaktuuris.

Glasuuripealne lüster

Lüster kantakse glasuuritud ja põletatud eseme peale ja põletatakse umbes 800° C hapnikurikkas keskkonnas, tänapäeval enamasti elektriahjus. Lüstrina kasutatakse ka nn vedelat kulda (12% kuld annab parema tulemuse kui lahjem). Vanimad säilinud näidised pärinevad Pärsiast, kuid levinuks muutus tehnika 18. sajandil. Enamasti kasutati kuldamistehnikat näiteks Sèvres ja Meisseni portselani puhul.
Pestalozzi pedagoogika

Pestalozzi pedagoogika on pedagoogika meetod, mis on nimetuse saanud selle rajaja Šveitsi pedagoogi Johann Heinrich Pestalozzi (1746–1827) järgi. 
Pestalozzi pedagoogika lähtub protestantismi ideedest ja on kristlik. Pestalozzi sai oma meetodi väljaarendamisel palju mõjutusi Jean-Jacques Rousseau'lt. Õpetamisel lähtutakse sellistest põhimõtetest nagu kaastunne, vastutus, mõistmine, usaldus, sallivus ja solidaarsus. Suurt rõhku pannakse töökasvatusele ja laste iseseisvusele. Pestalozzi on rõhutanud, et pedagoogiline tegevus peab algama juba perekonnast. Kool saab olla vaid selle tegevuse jätkaja.
Pestalozzi meetod oli kasutusel ka Aarau kantonikoolis, kus õppis Albert Einstein, ning usutavasti soodustas see temal probleemide kujustamise protsessi ja "mõtteeksperimentide" kasutamist. Einstein on öelnud oma õpingute kohta Aaraus: "See pani mind aru saama, kuipalju kõrgem on iseseisval tegutsemisel ja isiklikul vastutusel põhinev õpetamine võrreldes sellega, mis toetub välisele autoriteedile."

Pestalozzi ja Eesti

Eestis Pestalozzi koole praegu ei ole. Eesti haritlaste – koolmeistrite, heliloojate, kirjameeste – õpetamisel ja kasvatamisel rahvusliku ärkamise ajal 19. sajandil tähtsat osa etendanud Jānis Cimze (1814–1881) järgis enda juhitud kihelkonnakooliõpetajate seminaris Pestalozzi pedagoogika põhimõtteid. Ka Johannes Käis (1885–1950) ja Peeter Põld (1878–1930) on Pestalozzi ideedest mõjutusi saanud. Euroopa Nõukogu rahastamisel korraldatakse igal aastal õpetajatele ja haridusega seotud inimestele Pestalozzi koolitusi, millest viimasel ajal on hakanud osa võtma ka Eesti õpetajad. Seminare on aasta jooksul arvukalt ja need on osavõtjatele tasuta. Osalemiseks tuleb leida vaid endale sobiv ja huvipakkuv koolitus ning kandideerida.
Vahukreem

Vahukreem ehk mousse (prantsuse mousse 'vaht') on vahukoorel või vahustatud munavalgel põhinev pehme toit, millele vahustamisel tekkinud õhumullid annavad pehme, õrna ja maheda tekstuuri. Valdavalt valmistatakse magusaid vahukreeme magustoiduks, kuid vahukreem võib olla ka soolane. 
Sageli maitsestatakse vahukreemi šokolaadi, kohvi, karamelli, puuviljapüree, maitsetaimede või vürtsidega nagu piparmünt ja vanilje. Magusaid vahukreeme kasutatakse ka kookides. Soolast vahukreemi võidakse maitsestada näiteks liha, kala, vähiliha, hanemaksapasteedi, juustu või aedviljadega.
Vahukreem pärineb Prantsuse köögist, kus seda on kirjeldatud juba 1768. aastal.
Kreeka-Pärsia sõjad

Sissejuhatus

Sõdadel oli Antiik-Kreekas suur osatähtsus. Sealsed alad vahetasid võimu väga tihedalt, sõditi maade ja kaubandusteede pärast, lisaks oldi suhteliselt avatud võõrastele mõjudele (eriti Väike-Aasia poolt). Müütidestki on tuntud Trooja sõda ning väiksemad taplused. Pärast seda kuulsat kümneaastast piiramist Ilioni all hajusid peagi nii Minose kui ka Mükeene kultuur. Algas pime ajastu. Seda ajastut on nimetatud pimedaks, kuna nendest aastasadadest pole suuremaid kirjalikke märke. Toidupuuduse tõttu hakati rajama kolooniaid. Siis lõppes aga ka pime ajastu, järgnes arhailine ajajärk. 776 eKr toimusid esimesed olümpiamängud, tekkisid polised – Kreeka linnriigid. Kolooniate rajamine kiirenes, tekkisid tihedamad sidemed lähisümbrusega. Hakati vermima hõbemünte. Tõusid esile kaks linnriiki, Ateena ja Sparta. Ateenas pöörati tähelepanu haridusele ning sõjaliselt oli nende trump merevägi. Sparta oli seevastu militaristlikult väga tugev. Seal kasvatati ideaalseid sõdureid, ebanormaalsed lapsed visati juba pärast sündi kaljult alla. Poisslapsed olid riigi omand, ainsana kreeka polistest pidas Sparta alalist sõjaväge. Nende sõjaline tugevus peitus maaväes. Aastal 500 eKr kehtestas viimane Ateena türann Kleisthenes esimese demokraatia maailmas. Kogu arhailist ajastut on nimetatud ka klassikaliseks Kreeka tsivilisatsiooniks.

Sõdadevaheline periood (490–480 eKr)

Maratoni lahing näitas kreeklastele, et võimsat Pärsiat on võimalik lüüa, Pärsia aga kaotas esimese lahingu kahe põlvkonna jooksul. See ei tulnud nende mainele sugugi kasuks, sest väike Ateena linn suutis alistada võimsad pärslased. Sestap hakkas Pärsia suurkuningas   Dareios I pärast sõjakäigu lõppu peagi uuesti mõtlema kogu Kreeka alistamisele. Samal ajal taastus Ateena Maratoni lahingust ning tuues ettekäändeks Aigina polise pidevad röövretked laevastikuga, hakkas Themistokles (üks kahest Ateena valitud juhist) ette valmistama laevastikku tulevaste Pärsia rünnakute vastu. 481. eKr toimus kongress Korintose maakitsusel, kuhu kutsuti kõikide vabade linnriikide esindajad. Seal lepitati Ateena ja Aigina ning räägiti valitsevast Pärsia ohust, pärslased olevat ehitanud sillad üle Dardanellide väina. Sõlmiti liidulepingud peamiselt Peloponnesose poolsaare, Atika ja Euboia saare linnriikide vahel.
Pärast pärslaste esmast väljatõrjumist läks spartalaste ülemjuhataja Pausanias Väike-Aasia kreeklastega tülli, nii et viimased palusid ateenlasi laevastiku juhtimine üle võtta.

Kalliase rahu

Ateena eestvõttel jätkus sõda  478 eKr asutatud Ateena mereliidu jõududega. 468 eKr võitis Kimon pärslasi Eurymedoni lahingus Väike-Aasia lõunarannikul ja 449 eKr Salamise juures Küprosel, millele järgnes Ateena ja Pärsia kuninga Artaxerxes I-e vahel Susas sõlmitud Kalliase rahu. Kreeka-Pärsia sõdade tagajärjel vabanes Egeuse mere piirkond Pärsia ülemvõimust ja Kalliase rahulepinguga Pärsia tunnustas Väike-Aasia lääneranniku, Hellespontose ja Propontise-äärsete kreeka linnade iseseisvust.
Kesk-Euroopa tasandik

Kesk-Euroopa tasandik (saksa keeles Mitteleuropäische Tiefebene; poola keeles Nizina Środkowoeuropejska; taani keeles Nordeuropæiske Lavland; hollandi keeles Noord-Europese Laagvlakte) on geomorfoloogiline piirkond Kesk-Euroopas, peamiselt: Poolas, Saksamaal, Taanis, Hollandis ja Belgias, väikeste osadena Põhja-Prantsusmaalt ja Ida-Tšehhias.
Lääne-Pikklaug

Pikklaug (ka Lääne-Pikklaug, Kaksiklaugas) on järv Rapla  maakonnas Kohila vallas Rabivere külas. Veekogu pindala on 0,6 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 494 m.
Jüri Keskpaik

Jüri Keskpaik (sündinud 7. detsembril 1936 Narvas) on eesti ornitoloog, tegelenud lindude ökofüsioloogia, etoloogia ja rändeuuringutega.
Aastatel 1965–1993 töötas ta Eesti TA Zooloogia ja Botaanika Instituudis, tehes oma töörühmaga välitöid ja laboratoorseid mõõtmisi peamiselt Puhtu bioloogiajaamas, kus tema algatusel püstitati selleks laborihoone.
1993–1996 oli Tartu ülikooli zooloogia ja hüdrobioloogia instituudi õppejõud.
Ta on uurinud peamiselt lindude termoregulatsiooni ökofüsioloogiat, lennufüsioloogiat, tardund, rännet jt. Ta kasutas Eestis esimesena lindude uurimisel biotelemeetrilist meetodit.

Pere

Tema abikaasa on bioloog Tiiu Keskpaik.
Oscar Montelius

Oscar Montelius oli rootsi arheoloog (1843–1921), kes tegeles Euroopa esiaja uurimisega. Koos rootsi kultuuriajaloolase ja arheoloogi Hans Hildebrandiga töötas välja arheoloogias üldtunnustatud tüpoloogilise uurimismeetodi ja pani aluse Euroopa pronksi- ja rauaaja kronoloogilisele jaotusele.
Kiilsirbik

Kiilsirbik (Dichelyma) on perekond samblaid, mis kuulub vesisamblaliste sugukonda.
Perekonda kuulub 6 liiki.
Suhhumi Eesti Selts Linda

Suhhumi Eesti Selts Linda on Gruusias Abhaasias Suhhumi linnas tegutsev eesti selts.
Seltsi on juhtinud Svetlana Holitš-Jakobson.