google/wiki40b huggingface dataset:
Arne Randlepp

Arne Randlepp (sündinud 11. detsembril 1941 Rapla vallas Harjumaal) on Eesti geodeet.

Elulugu

Arne Randlepp on talupidaja poeg.
Lõpetas 1960 Tallinna Ehitustehnikumi, 1965 Tallinna Polütehnilise Instituudi teedeinsenerina ja 1971 Moskva Geodeesia, Aerofoto ja Kartograafia Instituudi aspirantuuri; tehnikakandidaat (1971, Moskva Geodeesia, Aerofoto ja Kartograafia Instituut), väitekirjas käsitles ehitusmudelite deformatsioone stereofotogramm-meetrilisel meetodil. Oli 1966–1969 TTÜ autoteede kateedri vanemlaborant, 1971–1973 Tartu Linna Teede Remondi- ja Ehitusvalitsuse töödejuhataja, 1973–1978 TTÜ autoteede kateedri vanemõpetaja, 1978–1979 ja 1983–1992 dotsent, 1992–2003 teedeinstituudi dotsent, aastast 2003 teedeinstituudi professor, aastast 1992 ühtlasi geodeesia õppetooli juhataja. 1979–1983 töötas Guineas (Conacry Polütehnilise Instituudi professor).

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: Eesti uue kaardisüsteemi koostamine, digitaalse fotogramm-meetrika süsteemide võrdlus ja kasutamisvõimalused; ehitiste vajumite mõõtmise analüüs. Koostanud õppevahendeid.
Edzard Schaper

Edzard Schaper (30. september 1908 – 29. jaanuar 1984 Bern) oli saksa kirjanik ja tõlkija.
1932-1940 töötas ta Tallinnas kirjaniku ja ajakirjanikuna USA uudisteagentuuris United Press.
Eestit ja eesti ajalugu on nimetatud Schaperi olulisimaks inspiratsiooniallikaks.
Move Along

"Move Along" on ansambli The All-American Rejects teine stuudioalbum, mis ilmus 12. juunil 2005.
Album püsis Billboard 200 edetabelis üle saja nädala.
Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasium

Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasium on täiskasvanute gümnaasium Kuressaares.
Koolis saab omandada haridust põhikooli tasemel (8.–9. klass), gümnaasiumitasemel õhtuses osakonnas ning kaugõppeosakonnas.
Kool asub aadressil Garnisoni 16. Direktor on Ly Kallas.

Ajalugu

Kool loodi 1949. aastal ning kandis siis nime Kingissepa Töölisnoorte Keskkool. Õpilased olid valdavalt vene rahvusest, peamiselt sõjas käinud ohvitserid. 1971–1989 kandis kool nime Kingissepa Õhtukeskkool ja alates 1989. aastast Kuressaare Õhtukeskkool. Praegust nime kannab kool alates 2004. aastast.
Dynami:t

Dynami:t on A. Le Coqi energiajook.
See sisaldab muu hulgas kofeiini ja vitamiine.
Klara Kotter

Klara Kotter (ka Klaara Kotter; 7. august 1937 – 21. detsember 1998) oli eesti laulja.
Tarmo Kikerpill

Tarmo Kikerpill (sündinud 13. juunil 1977 Elvas) on endine eesti korvpallur.
Ta on mänginud muuhulgas TÜ/Rockis ja Valga/CKE Inkassos.
Augustis 2010 teatas ta, et lõpetab karjääri.
Tarmo Kikerpilli poeg Kermo on sündinud 29. jaanuaril 2001 Tartus.
Vladimir Laptev

Vladimir Laptev (vene keeles Владимир Георгиевич Лаптев; sündinud 13. juulil 1946) on vene teatri- ja filminäitleja ning lavastaja.
Aastatel 1971–1975 oli ta V. Majakovski nimelise Moskva Akadeemilise Teatri näitleja. Aastatel 1982–1984 oli ta Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri peanäitejuht. 
Ta on Venemaa Teatrikunsti Instituudi (GITIS) dotsent. Aastatel 2002–2006 lavastas ta mitmeid etendusi Tallinnas Vene Noorsooteatris.
Aastatel 1988–1993 tegi ta kaasa mitmes Eesti mängufilmis, sealhulgas Varastatud kohtumine, Need vanad armastuskirjad ja Armastuse lahinguväljad.
Kajaani linnus

Kajaani linnus (soome Kajaanin linna, rootsi Kajaneborg) on varauusaegne linnus Kesk-Soomes Kainuu maakonnas, Kajaani linnas, Kajaani jõe jõesaarel. Saart ja linnust poolitab üle jõe viiv Ahontie sild.

Ajalugu

1595. aasta Täyssinä rahuga sai Rootsi riik uue idapiiriga seoses uusi alasid Karjalas, Kesk-Soomes ja Lapimaal. Moodustati Kainuu maakond. 
Aastal 1604 andis Rootsi kuningas Karl IX käsu rajada Kajaani jõe äärde Venemaa vastu Rootsi riigi äärealade kaitseks kivilinnus. Samal aastal alustati ettevalmistustöödega, ehitus algas aastal 1605. Tööd sujusid aeglaselt.
Aastal 1650 sai linnuse omanikuks Rootsi suuraadlik Peter Brahe. Järgmisel aastal asutas ta linnuse kõrvale linna. Linnust kasutati edaspidi rohkem vanglana.
Põhjasõja ajal venelased vallutasid linnuse.

Ehitus

Linnusekavatis on saare järgi ida-lääne suunaline ja ristkülikukujuline ning laotud osaliselt tahutud graniitkividest. Ringmüüri pikema külje pikkus on 39 meetrit, kõrgus oli 9,6 m ja paksus on 3,6 m. Linnuse kummalgi otsal oli 2 suurtükitorni ja neljakandiline torn põhjaväraval.  Linnusel oli 2 tõstesildadega varustatud väravat: põhja- ja lõunaküljel ning kummagi ees sild üle jõe - põhja pool 50 m ja lõuna pool 91 m pikkune.

Praegune seisukord

Linnus on säilinud 1. korruse kõrguselt. Üle varemete läheb saart poolitav maanteesild.
Nullpäeva turvaauk

Ründevektor

Ründetarkvara arendajad saavad nullpäeva turvaauku ära kasutada mitme erineva ründevektori abil. Kui kasutajad külastavad võltsi veebilehte, saab sealne pahatahtlik kood ära kasutada veebibrauserite nõrkuseid. Veebibrauserid on põhiline sihtmärk kurjategijatele, kuna need on nii laialt levinud.

Kaitse

Nullpäeva kaitse võimaldab pakkuda varjet nullpäeva rünnakute eest. Kuna need rünnakud pole laiemale üldsusele teada, on raske nende eest pidevalt kaitstud olla. Nullpäeva rünnakud on tihtipeale edukad kui sihtmärgiks on just "turvalised" võrgud. Rünnakud võivad jääda varjatuks isegi pärast nende algust. Seega peavad selliste turvaliste süsteemide kasutajad olema siiski ettevaatlikud ja praktiseerima ohutustehnikaid.

Viirused

Nullpäeva viirus (nullpäeva pahavara) on eelnevalt tundmatu arvutiviirus või muu pahavara, millele pole veel loodud spetsiaalset antiviiruse signatuuri. Tavaliselt loodab antiviiruse tarkvara signatuuri peale, et tuvastada pahavara, kuid seetõttu ei saa ennast kaitsta antiviirusega pahavara eest, mis on tundmatu. Seega pole signatuuripõhine antiviirus nullpäeva viiruste avastamise suhtes tõhus meetod.
Tänapäevased antiviirused on signatuuripõhised, kuid viivad läbi ka teisi analüüse.

Koodi analüüsimine

Koodi analüüsimises vaadatakse läbi faili masinkood, et näha, kas seal on midagi kahtlast. Pahavaral on oma käitumisjäljed, mis tulevad koodis nähtavale, kui seda analüüsida.
Samas on koodi analüüsimise meetodil palju piiranguid, sest pole alati võimalik öelda, mida mingi koodi osa tegema peaks. Samuti võidakse kirjutada kood niimoodi, et koodi analüüsimisel ei oleks võimalik täheldada, et kood on pahavara. Lisaks kasutab see meetod liialt palju aega ja muid ressursse, mis pole antiviiruste tootjate konkurentsis hea omadus.

Emuleerimine

Teine moodus on jooksutada kahtlast tarkvara turvalises „aedikus“ ning jälgida selle koodi käitumist. See on kiirem, kui koodi analüüsimine, kuid peab hoolitsema selle eest, et kahtlane kood „aedikut“ ei märkaks.

Üldistatud signatuurid

Üldistatud signatuurid on signatuurid, mis on spetsiifilised käitumuslikule eripärale, mitte ühele pahavara tükile. Paljud pahavarad on üksteisele sarnased või teineteisest välja töötatud, seega on neis palju sarnast, mida saab üldistatud signatuuridega kindlaks teha.
Merja linnamägi

Merja linnamägi asub Järva maakonnas Järva vallas Merja külas Linnamäe talu maal.
Linnamägi on lamedanõlvaline 7–8 m kõrgune küngas, mille 30 m pikkune ja 10 m laiune keskosa tõuseb 1–1,5 m kõrguse astanguna ülejäänud künkast kõrgemale. Selgemad jäljed kaitseehitiste olemasolust puuduvad. Kuna linnamägi on maastikuliselt eristatav ning sealt on avastatud arheoloogiline kultuurikiht, on Merja linnamägi tunnistatud arheoloogiamälestiseks.
Rahvapärimus linnamäe kohta on puudulik. 1929. aastal kogutud pärimuse järgi olevat sealt liivakaevamistel leitud terve inimese luukere lamavas olekus, kuid ilma igasuguste eheteta. Samuti olevat kaevamisel leitud kimp suuri vanu võtmeid. Ühtede informantide ütluse järgi olnud seal vanasti kirik, teiste arvamiste kohaselt olnud aga mäe otsas vanasti linn, mis suurte sõdade ajal ära lõhutud.
16. oktoobril 2010 avati Merja linnamäel 12 m kõrgune vaatetorn, mis oli samas paigas omataoline. Esimene, triangulatsioonitorn, püstitati linnamäele iseseisvuse ajal esimese ja teise maailmasõja vahel. Teise, 18 m kõrguse torni püstitasid 1950. aastatel nõukogude sõjaväelased.
Leim

Leim (inglise keelest tuletatud sõna;to fan the flame: kirgi õhutama) on solvava, mõnitava või vihkamist levitava sisuga kommentaar, veebipäevik, sõnum, foorumipostitus, e-kiri või muu sarnane internetikasutajate loodud postitus Internetis.
Egiptuse pasta

Ajalugu

Varaseimad kvartskeraamikast esemete leiud pärinevad Tell Arpachiyahist 6. at eKr. Kuid need on erandlikud leiud. Palju enam kvartskeraamikast esemeid on leitud 5. aastatuhande teisest poolest kuni 4. aastatuhande keskpaigani eKr mitmetest kohtadest nii Põhja- kui ka Lõuna-Mesopotaamiast. Hilisemast ajast on kvartskeraamika leiud Mesopotaamias juba tavapärased.
Vana-Egiptuses hakati kvartskeraamikat valmistama 3. aastatuhandel eKr. Abydosest on leitud Vana Riigi ajast pärinev töökoda ning selle alalt kvartskeraamikast helmeid ja amulette. 
Oletatavalt püüti jäljendada tol ajal eriti oluliseks peetud vääriskive türkiisi ja lasuriiti. Kivide värvusest lähtuvalt varieerusid ka kvartsmassist valmistatud esemete toonid rohelisest siniseni.
Kvartskeraamilised esemed olid levinud nii alam- kui ka ülemklassi kuuluva rahva hulgas. Seda kasutati palju väikeste esemete nagu helmeste, amulettide jm ehete ning kujukeste valmistamiseks. Enim erikujulisi (eriti skarabeusekujulisi) amulette ja ušebti figuure (hauapanuseks kaasa pandud teenijate kujukesed) on samuti kvartskeraamikast. Karikaid, kausse ja seinaplaate valmistati pigem templite tarvis.
Kvartskeraamika oli Vana-Egiptuses oluline ekspordiartikkel, aga seda valmistati ka paljudes paikades kohapeal (Mesopotaamiast kuni Rooma-aegse Šotimaani).

Koostis ja valmistamine

Egiptuse pasta pole ei klaas ega keraamika. Selle koostis sarnaneb küll klaasi omaga, aga vormimismeetodid pärinevad pigem keraamikast.  
Traditsioonilises Egiptuse pastas oli umbes 70 osa jahvatatud kvartsliiva või ränikivi, 12 osa vaskoksiidi, 15 osa kaltsiumoksiidi ja 10 osa sulandajat.
Ilma värvaineteta valmistatud esemed ongi valkjad ja läikivad, aga massi koostisainete looduslik ebapuhtus annab neile pruunika või hallika varjundi. Et saavutada säravat sinirohelist läikivat pinda, lisati massile vaske.
P-aminobensoehape

Üldandmed

Molekulvalem: C₇H₇NO₂;
Valem: H₂NC₆H₄CO₂H (vees raskesti lahustuv kristalliline aine);

Bakterid

PABA on paljude bakterite jaoks hädavajalik kasvufaktor: Acetobacter suboxydans, Clostridium acetobutylicum, Clostridium sporogenes, Clostridium thermosaccharolyticum, Escherichia coli mutandid, Lactobacillus arabinosus, Leuconostoc meseteroides P-60, Neurospora crassa mutant jpt.

Saamine

Olulised eksogeensed toiduained PABA allikatena on : õllepärm, nisu, täistera riis, seened, spinat, söödavad munad, looma maks ja neerud, piim.
Imendumist häirivad alkohol ja kohv.

Manustamine preparaatidena

Tema suukaudne manustamine tableti vormis ravi ühe komponendina on kasutusel ja võib olla efektiivne vitiliigo, pemfiguse, dermatomüosiidi, Peyronie tõve, viljatuse (naiste), artriidi, süsteemse erütematoosse luupuse,    
aneemia, peavalude, juuste väljalangemise jne korral. 
PABA põhjal valmistatud preparaate soovitatakse ka osade Rickettsia perekonna bakterite poolt põhjustatud haiguslike seisundite korral sh kaljumägede tüüfus (inglise keeles Rocky Mountain spotted fever) 
ja tähniline tüüfus (inglise keeles scrub typhus).
Teda soovitatakse manustada koos foolhappe, C-vitamiini, püridoksiini, niatsiini ja tiamiiniga.
Suuremaid annuseid kui 25–30 mg/päevas pole soovitatav sisse võtta, sest võivad ilmneda toksilised nähud: iiveldus, oksendamine. Lisaks eeltoodule võib PABA põhjustada ka, manustatud kogusest mitte oluliselt sõltuvaid, allergilisi reaktsioone nagu kooma, allergiline lööve, kõhulahtisus, peapööritus, silmade ärritus (aine kokkupuutel silmaga), palavik, maksakahjustus, õhupuudus, hingamise auglustumine.
Johannes Kiirend

Johannes Kiirend (18. august 1907 Undva – 8. märts 1979) oli eesti metsavend.

Elulugu

Ta hoidus Vene ja Saksa sõjaväest. Teda kutsuti kolhoosi tööle. Nõukogude Liidus määrati talle kolhoosis Stalinile surma soovimise eest 25+5 aastat vangistust.
Ta arreteeriti 3. aprillil 1951, talle mõisteti 26. juunil 1951 25+5 aastat vangistust (§17–58–8), ta oli vangistuses Karaganda oblastis Kamõšlag-is. Vangistusest vabanes ta 20. juunil 1956. Pärast vanglast vabanemist astus ta kolhoosi.

Isiklikku

Tema poeg Olev Kiirend on eesti maadleja.
Õlikivide uurimise laboratoorium

Õlikivide uurimise laboratoorium oli aastal 1925 Paul Kogermani ja Michael Wittlichi eestvedamisel TÜ keemiainstituudi juurde loodud laboratoorium, kus uuriti põlevkivi. See oli Eesti esimene põlevkivi uurimise keskus.
Labori juhataja oli Paul Kogerman.
Laboris tehtavaid uuringuid rahastas põlevkivitööstus.
Aastatel 1936–1941 tegutses labor TTÜ alluvuses.
Päinurme-Vaali vald

Päinurme-Vaali vald (saksa keeles Assik mit Wahlhof) oli vald Järvamaal Peetri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1875 ja siis moodustati eraldi Päinurme ja Vaali vald.
Uno Varik

Hobid

Uno Variku hobideks olid filateelia, muusika, luuletamine, vanavara kogumine, mälumäng, humoorikate estraadikavade kirjutamine, ürituste korraldamine.

Isiklikku

Uno Varik oli Maidu Variku isa ja Madli Variku vanaisa.
Milčo Mančevski

Milčo Mančevski (sündinud 18. oktoobril 1969 Skopjes) on Makedoonia filmilavastaja ja -stsenarist.
Mančevski õppis Skopje ülikoolis ja Lõuna-Illinoisi Carbondale’i ülikoolis. 
Režissöörina on Mančevski loonud üle 50 lühi- ja dokumentaalfilmi. 
Aastal 1994 lavastas mängufilmi "Enne vihma" ("Пред дождот"), mis kandideeris parima võõrkeelse filmi Oscarile. Mančevski võitis filmi eest David di Donatello auhinna ja mitmeid Veneetsia filmifestivali auhindu, muuhulgas peaauhinna Kuldlõvi.
Dzintar Klavan

Koondisekarjäär

Eesti koondises on Klavan pidanud 19 kohtumist. Debüüdi tegi ta 21. veebruaril 1993 Balti turniiril Läti vastu 32-aastasena.

Isiklikku

Tema poeg on jalgpallur Ragnar Klavan.
Aivar Õun

Aivar Õun (sündinud 15. märtsil 1959 Rakveres) on Eesti poliitik.
Ta lõpetas aastal 1982 Eesti Põllumajanduse Akadeemia.
Aivar Õun oli Külvar Mandi asendusliikmena X Riigikogu liige. Ta kuulub Isamaa ja Res Publica Liitu.
2009–2017 oli ta Konguta vallavanem.
Tônlé Sab

Hooajaline veetaseme muutumine

Tônlé Sab omab olulist rolli Mekongi jõe üleujutuste reguleerimisel.
Mussoonvihmade tõttu suureneb Mekongi jõe vooluhulk Phnom Penhi kohal 39 995 m³-ni sekundis, mis põhjustab seitse kuud kestva üleujutuse. Mekongi jõe veetaseme tõustes hakkab aga Tônlé Sabi järve Mekongiga ühendav 120 km pikkune Tônlé Sabi jõgi tagurpidi voolama. Jõgi, mis muidu järvest vett välja viib, tõstab tagurpidi voolates järve pindala neli kuni viis korda. 
Pärast mussoonvihmade lõppemist taastub Tônlé Sabi jõe voolusuund.
Selline järve hooajaline veetaseme muutumine avaldab suurt mõju kogu Mekongi jõe deltaalale, kus kuival aastaajal (kui Tônlé Sab toidab Mekongi alamjooksu) väheneb soolase vee sissetung Mekongi jõe deltasse.
Varro Vooglaid

Varro Vooglaid (sündinud 13. septembril 1980) on eesti jurist ja ühiskonnategelane.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduskonna 2003. aastal ja omandanud 2004. aastal magistrikraadi Helsingi Ülikooli õigusteaduskonnast, kus tal on pooleli doktoriõpingud.
Ta on üks Sihtasutuse Perekonna ja Traditsiooni Kaitseks rajajatest ja selle juhatuse esimees ning kooseluseaduse vastase kampaania üks eestvedajaid. Ta on seisukohal, et homoseksuaalsed suhted on "objektiivselt loomuvastased" ning väidab, et homoseksuaalsuse moraalsena aktsepteerimise korral peaks "loogilise paratamatusena tunnistama moraalseks ka inimeste vaba tahte alusel aset leidva kannibalismi, nekrofiilia, organikaubitsemise".
Ta on Sihtasutuse Perekonna ja Traditsiooni Kaitseks uudiste- ja arvamusportaali Objektiiv üks asutajatest, tegevtoimetaja ja kolumnist.
Vooglaid on avaldanud arvamust, et demokraatia on rajatud vildakatele alustele ja Eestis võiks olla parimate valitsus ehk aristokraatia.
Samuti on ta üks portaali Abort.ee rajajatest ning on väljendanud arvamust, et sündimata laste massiline riiklikult rahastatud tapmine abordi teel on kaasaegse ühiskonna kõige tõsisem moraalne probleem.
Vooglaid on tuntud ka rahvaalgatuse õiguse taastamise eestkõnelejana.
Vooglaidu on kutsutud liituma erakonnaga Eesti Konservatiivne Rahvaerakond.

Isiklikku

Ta on Ülo Vooglaiu ja Kersti Nigeseni poeg. Ta on katoliiklane, abielus ning tal on seitse last.
The Top 100 Crime Novels of All Time

The Top 100 Crime Novels of All Time on 1990. aastal avaldatud koondtabel sajast parimast põnevus-, spiooni- ja kriminaalromaanist, mille koostas  Suurbritannia krimikirjanikke ühendav organisatsioon Crime Writers' Association. Viis aastat hiljem koostas Mystery Writers of America oma edetabeli "The Top 100 Mystery Novels of All Time Selected".
Leo Rohlin

Elulugu

Leo Rohlin õppis Tallinna 7. keskkoolis. Pärast keskkooli lõpetamist 1957. aastal läks ta kaheks aastaks Tartu Kunstikooli. Järgnevalt asus ta õppima keraamika erialale ERKI-s (lõpetas 1965).
Aastatel 1964–68 töötas Rohlin TEKT-i keraamikatsehhis keraamik-tehnoloogi ja tsehhikunstnikuna. 1968–72 oli Rohlin tööl ERKI keraamika ja klaasikunsti kateedris, kuid jätkas ka poole kohaga keraamikatsehhis töötamist.
1974–84 oli Rohlin keraamika ja klaasikunsti kateedri juhataja. 1989–95 oli ta prorektori ametikohal ERKI-s ning aastatel 2000–2005 oli ta Eesti Kunstiakadeemia keraamikaosakonna juhataja.
Alates 1986. aastast oli Rohlin korraline professor ning alates 2005. aastast emeriitprofessor.

Näitused

Leo Rohlinil on olnud kaks isikunäitust (1983 ja 2003–04), millest mõlemad toimusid Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis.
Messier 71

Messier 71 (ka M71 ja NGC 6838) on kerasparv, mis asub Noole tähtkujus.
Parve avastas 1745. aastal Philippe Loys de Chéseaux ja 1780. aastal lisas Charles Messier selle oma kataloogi. See on üks väiksemaid teadaolevaid kerasparvi.
Messier 71 asub Maast umbes 12000 valgusaasta kaugusel ja on umbes 27 valgusaastat lai.
Inga Neissaar

Inga Neissaar (aastani 1979 Inga Sahhatševskaja; sündinud 20. aprillil 1959 Tartus) on Eesti spordipedagoog, Tartu Ülikooli kehakultuuri õppejõud.

Elulugu

Inga Neissaar on teenistujate tütar. Neissaar sündis küll Tartus, kuid on elanud ka Sindis.
1977 lõpetas ta Tartu 10. Keskkooli, 1982 Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 1991 kaitses ta samas sporditeaduste magistri kraadi väitekirjaga "Rütmivõimlemise kasutamine kehalise tubliduse (fitness) tõhustamiseks naistel".
1978–83 oli Neissaar TÜ võimlemiskateedri õppeülesande täitja, 1983–92 õpetaja, 1993–95 spordipedagoogika ja treeninguõpetuse instituudi assistent, 1996–99 lektor, 2000. aastast treeninguõpetuse õppetooli lektor. Ta täiendas end Kanadas, ühtlasi töötas Torontos võimlemisklubi Ritmica treenerina. Ta on lugenud aeroobvõimlemise metoodika kursust, koostanud võimlemisalaseid metoodilisi väljaandeid ja korraldanud võimlemistreenerite täiendusõpet
Ta on Eestis tuntud aeroobikatreenerina, kuid on töötanud ka iluvõimlemistreenerina.
Koostöös Rein Jalakuga on ta välja andnud raamatu "Jõu- ja venitusharjutusi igaühele" 2004. aastal, kordustrükid on ilmunud 2006. ja 2008. aastal.

Teadustöö

Inga Neissaare uurimisvaldkond on olnud aeroobvõimlemise mõju töövõimele ja kehalistele võimele, vere lipoproteiidide koostisele ning selle toime ärevusseisundite korral. Ta on uurinud aeroobika mõju naiste enesehinnangule ja isiksuseomadustele. Ta on Eesti Võimlemisliidu juhatuse liige. Neissaar on avaldanud üle 20 teadustrükise.

Isiklikku

20-aastaselt abiellus ta korvpallitreeneri Jüri Neissaarega. Aasta hiljem sündis neil poeg Ronni, kes on ka ainus laps peres. Inga Neissaarel on kaksikõde Ester.
Halifaxi plahvatus

Halifaxi plahvatus leidis aset 6. detsembril 1917 kell 9.04, kui Kanada Halifaxi sadamas plahvatas lõhkeaineid vedav aurulaev Mont-Blanc. Plahvatuseni viis tulekahju, mis oli puhkenud pärast Mont-Blanci kokkupõrget aurulaevaga Imo. 
See oli suurim ja laastavaim inimtekkeline plahvatus enne Teise maailmasõja käigus Hiroshimale heidetud tuumapommi – selle käigus vallandus TNT ekvivalendis 2,9 kilotonni (12 000 GJ) energiat.

Katastroof

Täislastis lõhkeainetega (trinitrotolueen ja pikriinhape) ning kergesti süttivate põletusainetega (bensool ja nitrotselluloos) koormatud Mont-Blanc oli teel New Yorgist vahepeatusega Bordeaux'sse. Tühi söe laadimist ootav Norra alus Imo oli teel Hollandist New Yorki, et naasta esmaabitarvetega Belgiasse. Kuigi enne maailmasõda lahingumoonaga laevu sadamasse ei lastud, lõdvendati seda reeglit seoses Saksa allveelaevadelt lähtuda võiva ohuga.

Kannatanud ja hukkunud

Linna tööstuskeskus koos laevaremonditehasega hävis pea täielikult. Richmondi linnajaos, selle ümbruskonnas ja ka Dartmouthi asulas sai 1950 inimest surma, üle 2000 jäi kadunuks, 9000 sai vigastada. 6000 inimest jäi keset algavat talve koduta, kokku 25 000 peavarjuta. Surnuid tuvastati Titanicu laevahuku järel rakendatud süsteemiga. Nende seas oli nii põlisameeriklasi mikmakke kui ka mustanahalisi. Viimane surnu avastati alles kaks aastat pärast plahvatust.

Algne hinnang

Kuna Euroopat laastas samal ajal Esimene maailmasõda, olid paljud esiti veendunud, et toimunud oli Saksa rünnak Kanada vastu. Kuna toimunu kohta õige teave puudus, siis kõik Saksa päritolu ellujäänud vangistati.
Samuel Onno

Samuel Onno (19. jaanuar vkj /1. veebruar 1911 ukj, Navi küla, Võrumaa – 11. juuni 1992 Võru) oli eesti muusikapedagoog ja orkestridirigent.
Lapsepõlves õppis eraviisiliselt viiulit, hiljem ka puhkpille. Õppis aastatel 1925–1931 Võru Õpetajate Seminaris ja Läänemaa Õpetajate Seminaris. 
Pärast õpinguid töötas õpetajana, sealhulgas muusikaõpetajana. 1944. aastast oli Samuel Onno Võru puhkpilliorkestri dirigent. 1949. aastal küüditati perega Siberisse Irkutski oblastisse. Rehabiliteeriti 1957. aastal.
Peale Siberist naasmist töötas ta 1957. aastast Võru lastemuusikakoolis viiuli- ja puhkpilliõpetajana ning jätkas tööd Võru puhkpilliorkestri dirigendina kuni 1973. aastani. 
1961. aastal asutas ta Võru sümfooniaorkestri ja oli selle peadirigent 1966. aastani.
Tema õpilasi on Kait Tamra ja Indrek Kalda.
Samuel Onno on maetud Võru linnakalmistule.
2014. aasta juunis avati Navi küla seltsimaja juures Samuel Onno mälestuseks nimeline pink. 2015. aasta aprillis avati Navi seltsimaja teisel korrusel Samuel Onno nimeline teematuba.
Jumalasünnitaja

Jumalasünnitaja (kreeka keeles Θεοτόκος Theotókos, ladina keeles Dei Genitrix) ehk jumalaema (ladina keeles Mater Dei) on Jeesuse Kristuse ema Maarja autiitel, mis sisaldab kristlikku usuveendumust, et Jumala pojana austatav Jeesus Naatsaretist oli ühtaegu tõeline Jumal ja tõeline inimene.
Pühima neitsi Maarja, jumalaema suurpüha peetakse katoliku kirikus 1. jaanuaril, kuni 1969. aasta kalendrireformini peeti 11. oktoobril õndsaima neitsi Maarja emaduse püha.

Jumalasünnitaja ja jumalaema mõiste

Nimetust Theotókos kasutati esimest korda Ephesose kirikukogul 431. aastal Nestoriose vastu, kes õpetas, et Maarja sünnitas Kristuse (Nikaia I kirikukogu ja Konstantinoopoli I kirikukogu trinitaristliku õpetuse järgi Jeesuse Kristuse), kes oli ühtaegu tõeline inimene ja tõeline Jumal, mitte ainult Jumala poeg. Dogma sõnastamisel ei olnud esmane mitte väide Maarja kohta, vaid väide Jeesuse Kristuse kohta.
Suhteliselt neutraalse kreeka sõna tõlkimine "jumalaemaks" katoliku kirikus on mõnedele evangeelsetele kristlikele konfessioonidele (kuid mitte luterlikele kirikutele) vastuvõetamatu, sest see sarnastavat Maarjat paganliku jumalannaga, mida väljendiga "jumalasünnitaja" olevat tahetud vältida.
Katoliiklik dogmaatika näeb nimetust "jumalaema" "jumalasünnitaja" lihtsama sünonüümina. Teesi "Maarja sünnitas Jumala, aga ei ole tema ema", mis ülalmainitud hoiakust ilmneb, peab katoliku kirik just selle asja uuemaks sõnastuseks, mida kirikukogu tahtis hukka mõista. Siiski ei ole Dei genetrix ladina tekstides sugugi haruldane, mater Dei aga on kasutusel peamiselt "Ave Marias"; nii et sageli on tegu tõlkeküsimusega. Tiitli piibelliku kinnitusena tuuakse sageli ära Lk 1:43, kus Eliisabet nimetab Maarjat "mu Issanda ema".
Antroposoofia peab Jeesuse ema nimetamist jumalaemaks valeks, sest Rudolf Steineri vaate järgi sai Jeesus Kristuseks alles Jeesuse ristimisel Jordanis (Jh 1:28–34).
Makaak

Makaak (Macaca) on perekond kitsaninalisi ahve (ehk Vana Maailma ahve) esikloomaliste seltsist. Kõik nad on sabaga pärdiklased v.a. magot.