Tamili keel

Levik

Ametliku keele staatus on tamili keelel India Tamil Nadu osariigis ja Puducherry liiduterritooriumil, samuti on see ametlik keel Sri Lankal ja Singapuris.  Tamili keelt kõnelevad vähemusrühmad Kanadas, Malaisias, Mauritiusel ja Réunionil. Malaisias antakse tamilikeelset üldharidust 543 riigikoolis.
2001. aasta andmeil kõneles tamili keelt Indias kokku 60 893 731 inimest. Enam kui pool miljonit kõnelejat elas Tamil Nadu (55 877 441), Karnataka (1 886 765), Puducherry (862 198), Andhra Pradeshi (769 721), Kerala (598 618) ja Mahārāshtra (532 832) osariigis.

Liigitus

Tamili keel kuulub draviidi keelte lõunaharru, milles on 26 keelt. Seda on klassifitseeritud ka tamili keeleperekonda, millesse kuulub ligikaudu 25 etnolingvistilist rühma. Tamili keele lähim sugulaskeel on malajalami keel, mis oli 9. sajandini tamili keele murre ning iseseisvus lõplikult alles 13. või 14. sajandil.

Ajalugu

Tamili keele arengus eristatakse kolme perioodi: vana-tamili keel (300 eKr – 700), kesk-tamili keel (700–1600) ja kaasaegne tamili keel (alates 1600).
Vanim säilinud kirjalik mälestis on ühes brahmi kirja variandis raidkirjad aastast 254 eKr. Vanim kirjanduslik tekst on grammatika-alane traktaat Tolkappiyam, mida tavaliselt dateeritakse umbes aastasse 100 või 200 eKr.

Stiilid

Lisaks murretele on tamili keelel ka mitu vormi: klassikaline kirjanduslik stiil, mis toetub muistsele tamili keelele (sankattamiḻ), kaasaegne kirjanduslik ja ametlik stiil (centamiḻ) ning tänapäevane kõnekeel (koṭuntamiḻ). Stiilid segunevad omavahel, minnes sujuvalt üksteiseks üle. Nii saab kirjutada centamiḻ'it caṅkattamiḻ'ist laenatud sõnavaraga või kasutada nende kahega seonduvaid sõnavorme koṭuntamiḻ'is kõneldes.
Tänapäeval kasutatakse kõnekeelt üldiselt ka ametlikes olukordades ja kirjas. Selles on kirjutatud õpikud, hulk tamili kirjandust ning enamik avalikku kirjavara. Koṭuntamiḻ levib üha enam ka valdkondadesse, milles varem kasutati centamiḻ'it. Nii on kujunenud välja koṭuntamiḻ'i mitteametlik kirjakeel. Indias põhineb standardne koṭuntamiḻ mitte konkreetsel murdel, vaid haritud mittebrahminite keelepruugil, Sri Lankal on selle aluseks Jaffna murre.

Häälikud

Tamili keelele on iseloomulikud retroflekssed kaashäälikud, näiteks retrofleksne aproksimant ழ் (ḻ). Konsonantfoneeme on 16 või 18.

Grammatika

Tamili keel on aglutineeriv keel, kus kasutatakse sufikseid nimisõnaklasside, arvu ja käände, tegusõnade aja ja teiste grammatiliste kategooriate märkimiseks. Tamili keele standardne metalingvistiline terminoloogia on tamilikeelne, erinevalt sanskritipärasest terminoloogiast, mis on kasutusel enamikus teistes draviidi keeltes.  
Suur osa tamili grammatikast on kirjeldatud vanimas teadaolevas Tamili grammatikas, Tolkāppiyam. Tänapäeva tamili kirjakeel tugineb suures osas 13. sajandi grammatikale Naṉṉūl, mis kordas ja selgitas Tolkāppiyami reegleid mõnede muudatustega. Traditsiooniline tamili grammatika koosneb viiest osast: eḻuttu, col, poruḷ, yāppu, aṇi. 
Tamili sõnad koosnevad tüvest ja sellele liituvast ühest või mitmest afiksist. Enamik afikseid on sufiksid. Tamili sufiksid võivad olla tuletusliited, mis kas muudavad sõnaliiki või sõna tähendust, või muutesufiksid, mis märgivad kategooriaid, nagu isik, arv, teguviis, aeg jne. Sufiksite arvul ei ole kindlat piiri, mistõttu võib tekkida paljude sufiksitega pikki sõnu. Derivatsioonivõimalused on piiratud. Tegusõnast saab sufiksiga moodustada nimisõna (nt சிரி ciri „naerma“, சிரிப்பு cirippu „naer“). Vastupidine tuletus pole aga võimalik. Nii tegu- kui nimisõnadest saab moodustada liitsõnu.

Sõnavara

Tamili keele sõnavara on peamiselt draviidi päritolu.