Lembit Sarv

Lembit Sarv (31. detsember 1927 – 28. aprill 2012) oli eesti geoloog, geoloogiakandidaat (1955), vanemteadur (1959).

Elulugu

Lembit Sarv sündis Vana-Antsla vallas Võrumaal väiketalupidaja perekonnas. Olles vanimaks viielapselises peres tuli tal juba kuueaastaselt alustada karjaskäimisega. 11-aastaselt aga asuda vanematele abiks majapidamis- ja põllutöödel. Alghariduse sai kodule lähimas Valgamaa Karula valla Madsa 6-klassilises koolis aastatel 1936–1942. Järgnes õppimine Valga Gümnaasiumis (1944. aastast Valga 1. Keskkool), mille lõpetamise järel 1947. aastal astus Tartu Ülikooli matemaatika- loodusteaduskonna geoloogiaosakonda. Ülikooli lõpetas 1952. aastal geoloogi kvalifikatsiooniga. Ees ootas tööleasumine Kasahstani, kuid tänu akadeemikute Artur Luha ja Karl Orviku taotlustele ja soovitustele sai astuda aspirantuuri regionaalgeoloogia erialal. Kolmeaastase aspirantuuri Eesti NSV Teaduste Akadeemia Geoloogia Instituudi juures lõpetas kandidaadidissertatsiooni esitamisega, mida kaitses Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika- matemaatika ja Tehnikateaduste Osakonna Nõukogu ees 17. detsembril 1955, saades geoloogia kandidaadi teadusliku kraadi.
Pärast aspirantuuri jäeti Lembit Sarv tööle samasse TA Geoloogia Instituuti, kus ta töötas alates 1955. aastast kuni 1992. aastani. Sellesse ajavahemikku jäi töötamine nooremteadurina (1955–1957), vanemteadurina (1957–1959; 1963–1976; 1991–1992), teadussekretärina (1959–1962), sektorijuhatajana (1976–1986), juhtivteadurina (1986–1988; 1990–1991) ja teadusdirektori kohusetäitjana (1988–1990).
Lembit Sarv oli Eesti Looduseuurijate Seltsi liige alates 1952. aastast. Ta osales geoloogiasektsiooni teadustegevuses, on olnud sektsiooni liige ja esimees. Aastatel 1956–1991 oli ta ka Üleliidulise Palentoloogia Seltsi liige.

Teadustöö

Lembit Sarve enam kui 40 aastat kestnud teadustöös olid põhilised uurimisobjektid Eesti ja naaberalade paleosoilise ladekonna ordoviitsiumi ja siluri ladestu karpvähilistest ehk ostrakoodidest, eeskätt nende morfoloogia, taksonoomia, stratigraafiline tähtsus ja leviku seaduspärasused. Sellelaadse uurimistööga alustas ta juba üliõpilasena 1950. aastal. Tema diplomitöö käsitles alamordoviitsiumi ostrakoode Volhovi ja Kunda lademe avamusalalt. Aspirantuuris olles laienes teema kogu ordoviitsiumi ostrakoodidele. Viimaste kohta antakse kokkuvõtlik ülevaade 1959. aastal ilmunud monograafias. 1960-ndate aastate algul alustas ta siluri ostrakoodide uurimist. Tulemused on avaldatud mitmes trükises, kaasa arvatud 1968. aastal ilmunud monograafia. Samuti võttis ta osa raamatu "Silur Estonii" (1970) koostamisest, mille eest sai 1972. aastal Nõukogude Eesti preemia. Hiljem jätkus ordoviitsiumi ja siluri ostrakoodide uurimine puursüdamike materjalil, mida on kogutud lisaks Eestile ka Lätist ja Leedust ning Vene Föderatsiooni Kaliningradi, Leningradi ja Pihkva oblastist. 1980-ndatel aastatel keskendus uurimistegevus kesk- ja ülemordoviitsiumi stratotüüpsetele piirkondadele, kus lisaks ostrakoodide leviku väljaselgitamisele tuli tegelda ka üldstratigraafiliste probleemidega. Aastatel 1991–1993 koostas ta peatüki paleosoikumi kavelliniidide kohta USA-s koostatava palentoloogia käsiraamatu jaoks.

Isiklikku

Lembit Sarve abikaasa oli Aino Sarv (16.11.1928 – 02.09.2012), kes oli samuti geoloog. Tütar Tiia Lepik (28.07.1955) on matemaatika õpetaja.