Klaipėda

Ajalugu

Balti hõimud elasid Klaipeda piirkonnas juba 7. sajandil.

Preisimaa hertsogkonna aeg

Pärast Preisimaa hertsogkonna loomist Poola vasallina võttis selle valitseja Albrecht von Hohenzollern vastu luterluse, kuigi Memeli kuberner ja sõjaväeüksuse juht Erich von Brunswick-Wolfenbüttel oli sellele vastu.
1618. aastat, kui Preisimaa hertsogiteks said Brandenburgi kuurvürstid, olid Brandenburgi mark ja Preisi hertsogiriik järgnevalt personaalunioonis Brandenburg-Preisimaa‎na.
Kolmekümneaastase sõja ajal 1625–1629 oli linn mitut puhku Rootsi okupatsiooni all. Rootsi-Poola sõja (1626–1629) lõpetanud Altmargi vaherahuga sai Rootsi riik õiguse maksustada Läänemerel veetavaid Poola kaupu (3,5% kauba väärtusest). Lisaks jäid Rootsi kontrolli alla mitmed Preisimaa linnad, muuhulgas Piława (Pillau), Elbląg (Elbing) ja Klaipeda (Memel). 1635. aasta Stuhmsdorfi rahuga, Kolmekümneaastases sõjas saadud kaotustest nõrgestatud Rootsi, loobus mõnedest sadamalinnadest ning 3,5% tollimaksust. 1656 sõlmiti Königsbergi rahu, millega sadam avati rootslastele ja Memel pidi sadama tulusid Rootsiga jagama, kuid 1660 sõlmitud Oliwa rahu kinnitas Memeli sõltumatuse Poolast ja Rootsist. 1678 ründas väike Rootsi sõjavägi taas Memelit, kuid ei suutnud seda vallutada.

Preisimaa kuningriigi aeg

1701. aastal nimetas Brandenburgi markkrahv Friedrich III end Friedrich I nime all Preisimaa kuningaks, valitsedes personaaluniooniga nii Brandenburgi kui Preisimaad. 
Seitsmeaastase sõja ajal vallutas Venemaa keisririik 1757 Memeli ning kontrollis seda kuni sõja lõpuni 1762 nagu kogu Ida-Preisimaad. Pärast sõja lõppu anti linn Preisi kuningriigile tagasi, aga tema kindlustusi enam ei taastatud. Linn kasvas sellest hoolimata edasi. Alates 1773 kuulus Memel Ida-Preisi provintsi.
18. sajandi lõpupoole oli Memeli peamine väliskaubanduspartner Suurbritannia kuningriik. Inglased asutasid linnas esimesed saeveskid. 1784 külastas Memeli sadamat 996 laeva, millest pooled, 500 olid Inglismaalt. Veel aastal 1900 tegutsesid Memelis anglikaani kirik ja inglise hotell. Kõige tähtsamaks väljaveoartikliks kujunes puit, mida Suurbritannias nappis.
Preisi Kuningriigis oli Ida-Preisimaa üks kuningriigi idaprovintsidest: Lääne-Preisi provints (Danzig), (endine Kuninglik Preisimaa) ja Ida-Preisi provints (Königsberg), (endine Preisi hertsogiriik ja Ermland). 1829. aastal moodustati Lääne- ja Ida-Preisi provintside ühendamisega Preisi provints. Preisi-Prantsuse sõja tulemusel kuulutati välja 1871. aasta algul Saksa Keisririik. Saksamaa keisriks sai Hohenzollernite dünastiast Wilhelm I, kes oli ka keisririiki kuulunud Preisimaa kuningriigi kuningas. Memelit mainitakse Saksamaa hümnis "Das Lied der Deutschen" saksakeelsete alade piiride kirjeldamisel kõige idapoolsema saksa linnana, ühtlasi oli ta ka Saksa keisririigi põhjapoolseim saksa linn. 1878. aastal lahutati taas Preisimaa kuningriigi Preisimaa Lääne- ja Ida-Preisi provintsideks. Memel kuulus Preisi kuningriigile ja oli Napoleoni sõdade ajal lühikest aega Preisimaa ajutine pealinn. 
Pärast Poola kolmandat jagamist aastal 1795 oli enamik kaasaegse Leedu territooriumist annekteeritud Vene impeeriumi poolt ning jagatud selle provintsideks, mis moodustasid Leedu kindralkubermangu. Vene tsaarivalitsus takistada leedulaste poolastumist, neutraliseerida Poola kultuurilist ja poliitilist mõju ning hõlbustada venestumist. 1865. aastal keelustati kõigi leedukeelsete ladina tähestikus teoste trükkimine ja import Venemaale. Aastal 1872 laiendati seda keeldu ka Leedu ajakirjanduses kasutatud gooti kirjale. Rahvuse kadumise oht põhjustas ulatusliku leedukeelsete raamatute salakaubaveo ehk knygnešystė Vene impeeriumi leedulastega asustatud piirkondadesse, peamiseks tarnijaks kujunes Ida-Preisimaa (Väike-Leedu). Põhiline osa leedu keeles välja antud raamatutest trükiti Ida-Preisimaal (Väike-Leedus) ja Ameerika Ühendriikides. Trükitööstuse keskusteks Ida-Preisimaal olid Tilsit, Ragnit, Priekulė, Bitėnai, Memel.

Esimene maailmasõda

Esimese maailmasõja ajal vallutasid linna Venemaa keisririigi väed. Pärast esimest maailmasõda ja Saksa Keisririigi langust taastati Preisi Kuningriik vabariikliku valitsusega kui Preisimaa Vaba Riik. See pidi loovutama peaaegu kõik Poseni ja Lääne-Preisimaa provintsidele kuulunud territooriumid äsja loodud Poola riigile ja Rahvasteliidu mandaadiga Danzigi vabalinnale ning Rahvasteliidu mandaadile Memeli piirkonnas (varem Ida-Preisimaa).

Klaipėda Leedu NSV-s

Punaarmee vallutas linna 28. jaanuaril 1945. Pärast Suur-Saksamaa lüüasaamist Teises maailmasõjas anti Klaipėda taas Leedule tagasi ja sellest ajast kannab ta Klaipėda nime. Vähesed allesjäänud etnilised sakslased saadeti siis sunniviisiliselt välja, enamus põgenes Lääne-Saksamaale. Autohtoonne rahvas, kes jäid endisele Memeli territooriumile, vallandati töölt. Tähtsate kohalike leedulaste perekonnad, kes vastustasid Saksa parteisid enne sõda, küüditati Siberisse. Aastal 1951 saatis Leedu NSV endisest Memeli piirkonnast 3500 inimest välja Ida-Saksamaale. Aastal 1958, kui võimaldati väljaränne, emigreerus enamus säilinud rahvast, nii sakslased kui ka Preisimaa leedulased, Lääne-Saksamaale; seda sündmust kutsuti Leedu NSV-s sakslaste repatrieerumiseks.
Aastal 1947 hakkas Klaipėda halduspiirkonda kuuluma Giruliai linn, mis likvideeriti aastal 1975. Pärast Leedu taasiseseisvumist sai linnast Klaipėda maakonna halduskeskus. Aastal 2010 maakond likvideeriti ja Klaipėda linnast kujunes iseseisev omavalitsus.
2003. aastal olid linnaelanikest 63% leedulased, 28,2% venelased ja 4,8% poolakad.
Linn oli aastal 2017 Leedu kultuuripealinnaks.