google/wiki40b huggingface dataset:
Michael Curtiz

Michael Curtiz (sündinud kui Manó Kertész Kaminer, kasutusel on olnud ka nimekujud Mihály Kertész, Michael Kertész, Michael Kertes, Michael Courtice; 24. detsember 1886 Budapest, Austria-Ungari – 10. aprill 1962 Hollywood, California, USA) oli ungari (juudi) päritolu USA filmirežissöör.
17-aastaselt jooksis ta kodust ära ning liitus tsirkusega. Seejärel õppis ta näitlemist ning temast sai Ungari teatri üks juhtfiguure. Oma filminäitleja- ja lavastajakarjääri alustas ta 1912. aastal filmiga "Az Utolsó Bohém", mis oli üldse esimene Ungari täispikk film. Ungaris jõudis linale 43 tema filmi, nii näiteks 1917. aastal lavastas ta vähemalt 17 filmi. Pärast I maailmasõda 1919. aastal natsionaliseeriti Ungari filmitööstus, mille järel ta pakkis oma asjad ning jätkas lavastamist Viinis ja ka Saksamaal. Viinis valmis muuhulgas ka monumentaalne tummfilm "Sodom und Gomorrha" (1922). 1926. aastal emigreerus Curtiz USAsse. Inglise keelt ta aga korralikult selgeks ei saanudki. See andis põhjust lugematuteks anekdootideks: David Niveni mälestusteraamatu tõttu sai tuntuks ta lause "Bring on the Empty Horses", millega ta nõudis ilma ratsaniketa hobuseid.
Tema Hollywoodi perioodi tuntuimateks filmideks olid "The Adventures of Robin Hood" (1938, eestikeelne pealkiri "Robin Hoodi seiklused"), "Casablanca" (1942) ja "White Christmas" (1954).
"Casablanca" eest pälvis Curtiz ka parima lavastaja Oscari. Lisaks sellele pälvis ta ka veel neli Oscari nominatsiooni, seda filmide "Captain Blood" (1935, mitteametlik nominatsioon), "Four Daughters" (1938), "Angels with Dirty Faces" (1938, eestikeelne pealkiri "Räpased inglid") ja "Yankee Doodle Dandy" (1942).
Curtiz on ilmselt kõige produktiivsemaid filmirežissööre üldse – neljakümne üheksa aasta jooksul valmis tal vähemalt 172 filmi.
Arussaare püha kivi

Arussaare püha kivi on ohvrikivi Viljandimaal Pilistvere kihelkonna Arussaare külas.
Asub Põltsamaa–Võhma maantee ääres 2 kilomeetri kaugusel Võhmast.
Mayerling

Mayerling on 200 elanikuga küla Austrias Alam-Austria liidumaal, kuulub Allandi linna haldusalasse. Küla asub Schwechati jõe ääres, 24 kilomeetri kaugusel Viinist edelas.
1550. aastast alates oli see Heiligenkreuzi kloostri valduses.
Mayerlingis asub loss, mille 1886. aastal omandas Austria-Ungari kroonprints Rudolf, kes tegi sellest jahimaja. 30. jaanuaril 1889 leiti kroonprints lossist surnuna koos oma armukese Maria Vetseraga. Üldtunnustatud seisukoht on, et tegu oli enesetapuga, kuid on ka muid teooriaid. Pärast seda intsidenti muutis kroonprintsi isa keiser Franz Joseph I hoone Paljasjalgsete Karmeliitide Ordu nunnakloostriks. Tänapäeval on hoones muuseum.
Koaala

Levik

Koaalad elavad põhiliselt Ida-Austraalias.

Kirjeldus

Koaala on Austraalia üks tuntumaid loomi. Uus-Lõuna-Walesi suguharude keeles tähendab 'koala' – ei joo. 
Koaala on esmaklassiline ronija ja võib elada mitu aastat puude otsas maapeale laskumata.

Kehakuju

Koaaladel on teravad küünised ja nad suudavad klammerduda ka täiesti sileda puukoore külge ning ronida üles toidu poole. Koaalad võivad kasvada kuni 85 cm pikkuseks.

Eluviis

See vaikne ja rahulik loom magab keskmiselt 18 tundi ööpäevas.
Koaala on suurepärane ujuja. Kui ta veest välja tuleb, siis lakub ta oma kasuka kuivaks ja neelab selles olnud vee alla.

Toitumine

Koaala on kukruline ja toitub ainult teatud liiki kummipuu- või eukalüptilehtedest, mida sööb mõnikord kuni 1 kg päevas. Eluks vajaliku vee saab toidust.

Paaritumine

Emastel koaaladel on korraga üks järglane. Emaslooma kukkur avaneb tahapoole ja selle ava on suunatud enamasti maapinna poole. Kuigi see tundub ohtlik, ei kuku noored koaalad sealt välja. Koaalabeebi jääb emaslooma kukrusse kuueks kuuks, ta areneb seal nisast emapiima imedes. Edasi kannab ema teda aasta jooksul suus.

Ohustatud

20. sajandi alguses kütiti koaalasid nende hõbehalli karusnaha pärast. 
Tänapäeval on see loomaliik kaitse all, kuid on siiski väljasuremise ohus
Ivan Poddubnõi

Ivan Poddubnõi (vene Ива́н Макси́мович Подду́бный, ukraina Іван Максимович Піддубний; 8. oktoober 1871 (ukj) – 8. august 1949) oli Ukraina, Venemaa ja NSV Liidu maadleja ja tsirkuseartist.
Aastatel 1905–1909 oli ta Kreeka-Rooma maadluses maailmameister.
Aastast 1962 peetakse temanimelisi mälestusvõistlusi.
Taebla valla lipp

Taebla valla lipp on Lääne maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Taebla valla lipp. 
Lipp oli kasutusel 5. oktoobrist 2004 kuni 20. oktoobrini 2013, mil ühineti Oru ja Risti vallaga ühtseks Lääne-Nigula vallaks.
Lipu autor on Agu Kübarsepp.

Lipu kirjeldus

Taebla valla lipp on täisnurkne roheline kangas, mille keskel on Taebla valla vapi kujutis. Vapi kõrgus moodustab 2/3 lipu kõrgusest. Pidulik lipp võib olla ümbritsetud kuldse narmasäärisega ja olla kaunistatud ilunööridega. Roheline ja kollane värv lipul on sama tooni vapi rohelise ja kuldsega.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7 : 11 ning lipu normaalsuurus ei ületa Eesti riigilipu normaalsuurust ehk 1050 × 1650 mm.

Põhjendus

Roheline värv viitab valla pidevale arengule, kollane on aga küpsuse ja jõukuse värv.

Lipukavandikonkurss

22. jaanuaril 2004 Taebla vallavalitsuse poolt välja kuulutatud valla vapi ja lipu kavandite konkursi tööde esitamise tähtajaks oli 1. aprill 2004. Sama aasta 21. juunil kinnitas vallavalitsus konkursi tulemused, kus konkursikomisjoni ettepanekul tunnistati võitjaks Agu Kübarsepa esitatud kavandid. Võitnud kavandid kinnitas Riigikantselei 5. oktoobril 2004.
Aime Maripuu

Aime Maripuu (1960. aastani Aime Kõrma, kodanikunimi 1974. aastast Aime Prand; sündinud 25. detsembril 1934 Tallinnas) on eesti kirjanik.
Aime Maripuu sündis müüja perekonnas. 1953. aastal lõpetas ta Tallinna 10. Keskkooli ja 1958. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi elektriinsenerina. Töötas 1958–1963 Eesti Tööstusprojektis ja 1963–1986 Energiavõrkude Projekti Eesti osakonnas inseneri ja projekteerijana.
Esimene lastejutt ilmus ajakirjas Täheke 1966. aastal, esimene novell Loomingus 1967. aastal. Aime Maripuu on kirjutanud ka kuuldemänge.
Kadakasakslased

Kadakasakslasteks nimetatakse 19.–20. sajandi enamasti sünnilt eesti päritolu talupoegi või linnaelanikke, kes üritasid käituda ning rääkida kõrgemaid seisusi jäljendades. Kuna siinsete kõrgemate ja haritud seisuste keeleks oli saksa keel, tekkis kadakasakslik keelekasutus. 
Kadakasakslased kuulusid maakäsitööliste ja -haritlaste või mõisateenijate hulka või linnaelanike vaesematesse kihtidesse. Nad püüdsid järgida kultuurinimese eluviisi, hügieeniharjumusi ja kasutada kultuurkeelt (mis Baltimaades oli saksa keel), hoolimata oma vaesusest. (Hammaste pesemist peeti Eestis kadakasaksluseks veel 1940. aastail.) Sellepärast neid naeruvääristati nii eesti talupoegade kui kõrgemate seisuste poolt. Neil ei olnud enda kaitseks muud vahendit kui toetuda oma väljamõeldud saksa päritolule. Tavaliselt kolmandas põlvkonnas sulandusid kadakasakslased kõrgematesse ühiskonnakihtidesse ja nad muutusid baltisakslasteks, nende saksa päritolu muutus enesestmõistetavaks.
Paralleelselt toimus saksa päritolu maaelanike eestistumine.
Berliini Eesti Kool

Berliini Eesti Kool (saksa keeles Estnische Schule in Berlin) on Saksamaal Berliinis tegutsev eesti kool.
Gilbert Baker

Gilbert Baker (2. juuni 1951 Chanute Neosho Kansas Ameerika Ühendriigid – 30. märts 2017 New York Ameerika Ühendriigid) oli Ameerika kunstnik ja geiõiguste aktivist.
Baker kasvas üles Ameerika Ühendriikides Kansase osariigis Labette'i maakonnas Parsonsi linnas. Tema vanaemale kuulus samas linnas naisteriiete pood. Tema isa oli kohtunik ja ema oli õpetaja.
Baker teenis Ameerika Ühendriikide armees San Fransiscos aastatel 1970–1972. Pärast hiilgavat teenistust lahkus ta armeest ja oli vabakutseline õmbleja. Ta lõi geiõiguste ja sõjavastaste meeleavalduste jaoks reklaamplakateid. Tol ajal tutvus ta oma hea sõbra ameeriklasest aktivisti ja poliitiku Harvey Milkiga. Baker lõi 1978. aastal San Francisco geivabaduse päeval vikerkaarelipu. Ta keeldus selle autoriõigustest.
Baker suri 2017. aasta 30. märtsi õhtul une pealt oma kodus New Yorgis.
Pierre Bérégovoy

Pierre Eugène Bérégovoy [pjäär öž'enn beregovu'aa] (23. detsember 1925 Déville-lès-Rouen – 1. mai 1993 Pariis) oli ukraina päritolu Prantsusmaa poliitik. Ta oli aastatel 1992–1993 Prantsusmaa peaminister.
Ta sündis Déville-lès-Rouenis Ülem-Normandias ukraina-prantsuse segaperekonnas; tema isa Adrian Beregovoi sündis Harkovi kubermangus Izjumis, ema oli prantslane. Tööle hakkas ta juba 16-aastaselt metallitöölisena. Teise maailmasõja ajal, töötades prantsuse raudtee-ettevõttes SNCF, võttis ta osa Prantsuse vastupanuliikumisest.
Ta võttis osa sotsialistlikust liikumisest. Aastast 1969 oli ta Sotsialistliku Partei liige. Aastatel 1982–1984 oli ta sotsiaalminister Pierre Mauroy teises ja kolmandas valitsuses. Aastatel 1984–1986 oli ta rahandusminister Laurent Fabiuse valitsuses. Aastatel 1988–1992 oli ta rahandus-, majandus- ja erastamisminister (Michel Rocardi ja Édith Cressoni valitsuses). 2. aprillist 1992 kuni 29. märtsini 1993 oli ta Prantsusmaa peaminister.
Pierre Bérégovoy lõpetas 1. mail 1993 oma elu enesetapuga.
Ringtee tänav (Tartu)

Ringtee tänav on tänav Tartu lääneservas, peamiselt asuvad selle ääres kontori- ja tööstushooned.
Tänav asub Tartu läänepiiril Emajõest edelas ja on umbes 7 km pikk. Põhjast lõuna poole minnes on tal ühine ristmik Ilmatsalu tänava, Viljandi maantee, Raja tänava, Riia tänava ja Aardla tänavaga. Seejärel ületab tänav viadukti, mille alt kulgeb Tartu–Valga raudtee ning raudtee loodeservas Raudtee tänav ja kaguservas Roopa tänav. Ristmikud Ilmatsalu tänava, Viljandi maantee, Riia ja Aardla tänavaga on ringristmikud. Kuni 2013. aastani jagas Võru tänav Ringtee kaheks, Idaringtee projekti käigus on need pooled praeguseks ühendatud.
Ringteed mööda sõidavad need sõidukid, kes põhja poolt, Tallinna maanteelt tahavad sõita Viljandi, Valga või Võru suunas või vastupidi, aga kellel ei ole Tartusse asja. Niimoodi vähendab Ringtee liikluskoormust Tartu kesklinnas.
14. septembril 2007 avati Ringtee ja Aardla tänava ristmikul jalakäijatele ja jalgratturitele mõeldud Ringtee-Aardla ristmiku tunnel.
Viru-Nigula raamatukogu

Viru-Nigula raamatukogu on Viru-Nigula vallas Viru-Nigula alevis asuv raamatukogu; ühtlasi valla ainuke raamatukogu. Raamatukogu asub aadressil Kirikaia 2.
Raamatukogu on asutatud 1908. aastal.
Võrdlusmõõtkava

Võrdlusmõõtkava on mõõtkava esitamisviis, mis näitab 1 sentimeetrile kaardil vastavat kaugust looduses. Näiteks võrdlusmõõtkava 1 cm - 100 m tähendab, et 1 sentimeetrile kaardil vastab 100 meetrit looduses.
Võrdlusmõõtkava aitab kaardi abil vahemaid arvestada. Näiteks kaardil võrdlusmõõtkavaga 1 cm - 100 m mõõdeti kaugust 5,8 cm. Arvestame: 5,8*100=580 meetrit.
Asundus

Asundus ehk uusasula on uus (maa-)asula; Eestis olnud ka asula liike.
Asundusteks on nimetatud ka siirdlaste (st lähtemaalt väljarännanute) asulat: näiteks ajalooliselt talurahva ümberasumisega Eesti alalt väljapoole (Siberisse, Kaukaasiasse) loodud asulaid.
Mõnikord on ka kolooniat või asumaad nimetatud asunduseks.

Asunduste ajalugu Eestis

Eestis tekkisid asundused (asundustalude kogumid) 1920ndatel maareformi tulemusena, kui Vabadussõjast osavõtnutele, mõisamoonakatele ja teistele maatameestele antud mõisamaadele või uudismaakohtadele.
1930ndatel moodustati planeerimiskavade alusel terviklikke ja tiheasustusega asundusi riigi varumaale. Sinna rajati asundus- ehk uudismaatalusid.
Asunduse kui asula liik kaotati Eesti NSV ajal pärast 1975–1976 toimunud maa-asulate arvestuse korrastamist.
Taylor Davis

Taylor Davis (sündinud 20. märtsil 1987 Western Springsis, Illinois' osariigis USAs) on Ameerika Ühendriikide viiuldaja, arranžeerija ja helilooja, keda tuntakse eelkõige arvutimängude taustamuusika esituste järgi tema YouTube'i lehel ViolinTay. Ta on esitanud ka endatehtud seadeid filmimuusikast ja muusikalidest ning on hakanud esitama omaloomingut.
2012. aastal avaldas Davis kaks plaati ja terve rea singleid. Tema esimene plaat "Gaming Fantasy" koosneb arvutimängude muusikast, mille Davis on seadnud viiulile. Kuus kuud hiljem ilmus ta teine plaat "Enchanted Christmas" ja 2013. aasta jaanuaris "Game On: 2 Player mode" koostöös pianist Lara de Witiga (lara6683 YouTube'is). Nende plaatide orkestritaustad lõi Davis ise midiklaveri ja arvutitarkvara abiga. 2013. aasta juulis ilmus "Legendary Movie Music" ning novembris "Melodies of Hyrule". Nende plaatide seaded ja orkestreeringud valmisid koostöös helilooja Adam Gubmaniga.

Elulugu

Taylor Davis alustas viiulimänguga algkoolis, kui nägi kooli kogunemisel noort tüdrukut esitamas "Püha ööd". Keskkoolis hakkas ta esitama arvutimängude taustamuusikat, õpetades keskkooli ja kolledži kvartetile muusikat mängusarjast "Final Fantasy". Ansambel esitas seda pulmades jms.
Pärast kolledžit, kus Davis õppis põhierialana suhtekorraldust ning kõrvalerialana viiulit, tahtis ta hakata tegema taustamuusikat filmidele ja mängudele. Algul see ei õnnestunud, nii et ta jätkas viiuldajana, kasutades enda muusika levitamiseks peamiselt YouTube'i.
Davis tegi YouTube'i omaenda kanali pseudonüümi all ViolinTay 29. aprillil 2010. 2014. aasta veebruari alguseks oli ta avaldanud 99 videot, mida oli vaadatud üle 41 miljoni korra, tema kanalil oli 339 000 jälgijat. Suurima vaatamiste arvuga (4,9 miljonit) oli "Morrowind/Skyrim Theme Piano Violin Medley" (arvutimängusarja "Elder Scrolls" taustamuusika popurrii), mis valmis koostöös pianist Lara de Witiga. Enda sõnul armastab Davis privaatsust, nii et on kummaline tunne olla YouTube'is.
YouTube'is saavutatud populaarsus on andnud Davisele teisi võimalusi oma annet näidata. 2012. aasta algul kutsuti ta koos veel kahe YouTube'i muusiku, Lara de Witi ja Kyle Landryga esinema E3 Expol. 2012. aasta septembris esines Davis koos Püha Risti kolledži (College of the Holy Cross) orkestriga Goodtime Marching Band. Ta esitas pala "Theme for Rohan" ("Rohani teema") arvutimängu "Lord of the Rings" võrguversiooni ametlikus promovideos. 2013. aasta veebruari lõpul mängis ta koos Glenn Shorrocki, austraalia-iiri ansambli McGuinness & Co ning kitarrist Sungha Jungiga kavandatava Titanic II projekti ülemaailmsel avamisüritusel. 2013. aastal töötas Davis koos arranžeerija Adam Gubmaniga. 2013. aasta juulis ilmus temalt filmimuusikaplaat ning aasta lõpuks oodati plaati Davise algupäranditega.
Davise esimene kontserditurnee USAs algas 2014. aasta aprillis, hõlmates nii San Franciscot kui ka New Yorki.
Leo Komarov

Leonid "Leo" Komarov (sündinud 23. jaanuaril 1987 Narvas) on vene päritolu Soome jäähokimängija. Ta mängib NHL-i klubis Toronto Maple Leafs. Komarov on esimene NHL-i mängija, kes on sündinud Eestis.
Ta tuli Soome koondises mängides 2011. aastal maailmameistriks.
Kuressaare Püha Nikolai kirik

Ajaloost

Teadaolevad andmed õigeusklike olemasolust Saaremaal pärinevad 1710. aastast. Pärast 1721. aastal sõlmitud Uusikaupunki rahulepingut jäid Eesti- ja Liivimaa Venemaa keisririigi koosseisu. Selle tulemusel oli Arensburgi vene elanikkond 25 aasta jooksul kasvanud märkamatult nii suureks, et tekkis vajadus asutada õigeusklik kogudus 1747. aastal.

Kuressaare Püha Nikolai polgukirik ja puukirik

Venemaa keisririigi Pühim Valitsev Sinod andis 11. augustil 1747 välja määruse Saaremaale väikese puukiriku ehitamise kohta Arensburgi (Kuressaare) linna. Riia kubermanguvalitsus sai korralduse rahastada kiriku ehitamist kubermangu tuludest. Sinodi määrus sisaldas ka korraldust ehitada kirikut teenindavale vaimulikkonnale vajalikud eluasemed. Venemaa keisrinna Katariina II annetas õigeusu jumalateenistuse läbiviimiseks vajalikud kirikutarbed. Pühima Valitseva Sinodi liige piiskop Simon ja koguduse esimene preester Simeon Zaklinski pühitsesid kiriku 9. mail 1750 piiskopi ja imetegija, meresõitjate kaitsja püha Nikolai auks. See kirik lammutati pärast uue kiriku valmimist 1790. aastal.

Kuressaare Püha Nikolai kivikirik

1784. aasta veebruaris teatas Saaremaa asehaldur (1783–1797) Balthasar von Campenhausen (1745–1800) keisrinna Katariina II otsusest rajada uus kivikirik 1205 elanikuga Arensburgi linna Saaremaal. 1785. aastal eraldati kiriku ehitamiseks 11 600 rubla. Vajalikud joonised koostas Liivimaa kubermanguarhitekt Mattias Schons. Arensburgi Püha Nikolai uue kivikiriku pühitses 22. septembril 1790 (vana kalendri järgi) Pihkva ja Riia peapiiskop Innokenti. Hilisklassitsistlikus stiilis kolmelööviline paekivist kirik jääb krundi asendi tõttu peasissekäiguga hoovi poole. Altaripoolne otsasein on vastu linna peatänavat.
21. sajandi esimesel kümnendil alanud restaureerimistööd pühakoja säilimiseks olid ulatuslikud, kiriku ehitamise ajast saadik ei oldud korraga sellises mahus töid tehtud. Aastatel 2007–2008 restaureeriti kellatorni kiiver, 2008–2009 tervikuna tambuuritorn , mille telliseosa laoti osaliselt uuesti. 2012. aastal restaureeriti kogudusesaali ja altariruumi katused, paigaldati uus vasest katusekate, uued vihmaveesüsteemid ja piksekaitse. 2013. aastal restaureeriti kellatorni fassaad ja luugid, 2014. aastal restaureeriti kõik aknad, 2015. aastal siseuksed, 2016. aastal kogudusesaali toolid. Kuressaare Püha Nikolai kiriku katuseristid kullati ning eemaldati arhitektuurimälestise säilimist ohustanud puud.
Aurichi kreis

Ajalugu

Kreisi ajalugu on seotud Ida-Friisimaa piirkonna ajalooga.
Kreis loodi 1977. aastal, kui ühendati endised Aurichi ja Nordeni kreisid.

Geograafia

Kreis paikneb Ida-Friisimaa (Ostfriesland) lääneosas. Läänes on Emsi jõe suu ja estuaariks väljaulatuv Krummhörni poolsaar.
Kreisis on kolm asustatud saart, mis kuuluvad Ida-Friisi saarte hulka. Nendeks on Juist (16 km², 1800 elanikku), Norderney (26 km², 6100 elanikku) ja Baltrum (6,5 km², 500 elanikku). Väike Memmerti saar pindalaga 5,2 km² on asustamata. See asub Juistist lõunas ja on looduskaitseala, kus elab haruldasi linde.
Osa kreisist kuulub Alam-Saksi padumere rahvusparki.
Hiina

Territoorium

Hiina Rahvavabariigi konstitutsioon vihjab preambulis, et riik ei kontrolli kogu Hiinat; jutt on peamiselt Taiwani poliitilisest staatusest. Ka Hiina Vabariik (Taiwani ametlik nimetus) väidab, et ta on seaduslik kogu Hiina valitsus, ja praegu tunnustavad teda 23 maailma riiki. Väljendiga "Mandri-Hiina" tähistatakse mõnikord Hiina Rahvavabariigi kontrolli all olevat Hiina osa, jättes tavaliselt välja erihalduspiirkonnad Hongkongi ja Macau.

Rahvastik

2000. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid Hiina rahvastikust hiinlased 91,59%, tšuangid 1,28%, mandžud 0,84%, hueid 0,78%, miaod 0,71%, uiguurid 0,66%, tuijad 0,63% ja teistest rahvustest inimesed 3,51%.
Robert Walser

Robert Walser (15. aprill 1878 – 25. detsember 1956) oli šveitsi kirjanik, keda peetakse kirjandusliku modernismi tippautoriks.

Elulugu

Robert Walser sündis Bieli linnas Berni kantonis Šveitsis. Isa oli edutu väikekaupmees, ülitundlik ema suri meelehaigena, pere seitsmest lapsest sooritas üks vend enesetapu, teine suri Bernis Waldau vaimuhaiglas, kus hiljem oli neli aastat ka Robert. 14- aastaselt pidi ta kooli pooleli jätma ja pangaametnikuna tööle hakkama. Püüdis edutult näitlejaks saada, töötas muuhulgas teenri, ametniku, assistendi ja raamatukoguhoidjana. Avastanud endas kirjanikuande, üritas hakkama saada vabakutselise kirjanikuna ja oli selle nimel nõus väga spartalike elutingimustega. 1905–1913 elas Berliinis, kus teda toetas maalikunstnikust vend Karl. 1905. aastal õppis teenrite koolis ja töötas mõned kuud teenrina Ülem-Sileesias krahv Konrad von Hochbergi Dambrau lossis. Berliinis leidis Christian Morgensterni toetusel metseeni, kirjastaja Bruno Cassieri ja kirjutas kolm romaani: "Õeksed-vennaksed Tannerid", "Abiline" ja "Jakob von Gunten". Berliinist naasnuna elas pikemat aega kodulinnas Bielis, seejärel Bernis. Oli loominguliselt aktiivne, kuid ei saavutanud laialdasemat tunnustust ning materiaalne häda muutis ta inimpelglikuks, ta üritas enesetappu ja hakkas kuulma hääli, mistõttu paigutati neljaks aastaks Waldau ja hiljem kahekümne kolmeks aastaks Herisau vaimuhaiglasse, kus ta lõpetas ka kirjutamise. Väidetavalt lubati tal sealt lahkuda, kuid ta eelistas jääda. Käis ümbruskonnal pikkadel jalutuskäikudel, saatjaks eestkostja Carl Seelig, kes pani kirja neil rännakuil toimunud vestluste sisu.
Lasterong

Lasterong (ka pargiraudtee) on lühike tavaliselt primitiivne ringne rööbastee mõne vaguni ja veduriga, mis on mõeldud väikelastele lõbustusatraktsiooniks.

Kirjeldus

Lasteronge paigaldatakse tavaliselt lõbustusparkidesse (tivolitesse), parkidesse või mujale vabasse õhku soojaks aastaajaks, kuid lasterong võib olla ka statsionaarse raudteetaristuga. Enamiku lasterongiteede rööpmelaius on 600 mm ja trassi pikkus tavaliselt 50...1000 m. Rongi jõuallikas on tavaliselt elektrimootor ja veduri välimus imiteerib tavaliselt auruvedurit. Siiski on Euroopas tegutsemas ka diisel- ja auruveduritega lasteronge.
Lasterongi teenindavad (erinevalt lasteraudteest) täisasvanud töötajad.
Lasterong on ka teedel ja tänavatel lõbusõitudeks valmistatud autorong, mis jäljendab kujult raudteeveeremit.
Para jõgi

Para (vene Пара) on jõgi Venemaal Rjazani ja Tambovi oblastis.
Para voolab Oka-Doni madalikul peamiselt põhja, keskjooksul loodesse. Suubub Šilovo lähedal paremalt Okasse.
Jõe pikkus on 192 km ja valgala pindala 3590 km².
Novembrist aprillini on jõgi jääs.
Hasse Jeppson

Hans Olof Jeppsson; tuntud kui Hasse Jeppson (10. mai 1925 Kungsbacka – 22. veebruar 2013 Rooma) oli Rootsi jalgpallur.
Jeppson kuulus Rootsi jalgpallikoondisesse 1950. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel ja võitis pronksmedali.
Hasse Jeppson mängis rahvuskoondises 12 mängus ja lõi 9 väravat.
Aastail 1952–1956 kuulus Itaalia jalgpalliklubi SSC Napoli koosseisu ja lõi 112 mängus 52 väravat.
Helen Frankenthaler

Helen Frankenthaler (12. detsember 1928 – 27. detsember 2011) oli juudi päritolu USA maalikunstnik, abstraktne ekspressionist.
Helen Frankenthaler sündis New Yorgis jõukas ja haritud perekonnas. Ta õppis maalikunsti Daltoni koolis Mehhiko maalikunstniku Rufino Tamayo juures ning Vermontis Benningtoni kolledžis Paul Feeley käe all. Ta lõpetas kolledži 1949. aastal.
Ta õpetas kunsti muu hulgas New Yorgi Hunteri kolledžis.
Helen Frankenthaler lõi eelkõige suuremõõtmelisi õlimaale. Oma töödega hakkas ta näitustel esinema 1950. aastatel. Üks tema tuntumaid maale on "Mäed ja meri" (1952). Tema maalid meenutavad tihti akvarelle, sest ta lahjendas õlivärvi nii vedelaks, et see imbus lõuendisse.
Teda tunnustati 2001. aastal USA riikliku autasuga National Medal of Arts.
NUTIKAS programm

NUTIKAS programm ehk pikema nimega „Rakendusuuringute toetamine nutika spetsialiseerumise kasvuvaldkondades“ on Eesti riigi ja Euroopa Regionaalarengu Fondi kaasrahastatav teadusprogramm, mis kinnitati haridus- ja teadusministri määrusega 21. augustil 2015. Programmi viib ellu Archimedes ning programmi eelarve on 26,6 miljonit eurot, mida kaasrahastatakse Euroopa Regionaalarengu Fondist. Programm kestab kuni 31. augustini 2022.