google/wiki40b huggingface dataset:
Argiasjust pühapäeval

"Argiasjust pühapäeval" oli Eesti Televisiooni päevakajalise sisuga publitsistikasaatesari aastatel 1978–1989.
Saatesarja esimene osa oli eetris 15. oktoobril 1978. Aastatel 1982–1989 oli saatejuht Feliks Undusk.
Metsaühistu

Metsaühistu on piirkondlikke ja ühiste huvidega metsaomanikke koondav organisatsioon, kus pakutakse metsanduslikku nõustamist ja mitmesuguseid metsamajanduslikke teenuseid.
Metsaseadusega on määratud, et metsaühistu on mittetulundusühing või tulundusühistu, mille põhikirjaline tegevus on metsa majandamine ning mille liikmed on füüsilised ja eraõiguslikud juriidilised isikud, kellel on metsamaad.
Eestis on ligi 30 aktiivselt tegutsevat metsaühistut. Metsaühistute kontaktid on koondatud erametsaportaalis.

Liikmed

Metsaühistu liikmeks saavad astuda kõik füüsilised ja eraõiguslikud juriidilised isikud, kellel on metsamaa.
Eestis on umbes 113 000 erametsaomanikku, kelle seas metsaühistutega liitunuid üle 12 tuhande. Seevastu ühistutesse koondunud metsaomanike omandis oleva erametsamaa pindala on üle 500 000 ha ehk pea pool erametsamaa kogupindalast (aastaraamatu Mets 2016 andmetel on erametsamaa pindala üle 1 miljoni hektari).

Metsaühistu juhtimine

Metsaühistud tegutsevad enamasti mittetulundusühingutena või tulundusühistuna, mille kõrgeimaks juhtorganiks on liikmete üldkoosolek, mis otsustab nii põhikirja muutmist, määrab ja kutsub tagasi juhatuse liikmeid ning kinnitab majandusaasta aruande. Üldkoosolekul otsuste tegemisel on igal liikmel üks, teistega võrdne hääl.
Leili Andre

Leili Andre (õieti Leili Jõesaar; kuni aastani 1949 Leili Rimmel; 1. veebruar 1922 Mardi talu, Soosaare vald (Kolga-Jaani kihelkond), Viljandimaa – 4. oktoober 2007 Kolga-Jaani) oli eesti luuletaja ja lastekirjanik.
Ta sündis kingsepa tütrena. Kooliteed käis ta Soosaare ja Kolga-Jaani algkoolis, Põltsamaa progümnaasiumis, Tartu õpetajate seminaris, kaugõppijana Tartu õpetajate instituudis ja Tallinna pedagoogilises instituudis.
Luuletuste avaldamist alustas Andre 1940. aastal ajakirjas Tuleviku Rajad. Ta kuulus Tartu kirjandusrühmitusse Tuulisui koos sõja ajal pagulussse siirdunud Raimond Kolgi, Kalju Lepiku ja Ilmar Talvega.
Lepik vahendas pärast Teist maailmasõda Andre luulet Rootsi ajakirjale Kodukolle, mistõttu sattus Andre looming Eestis põlu alla ja tema loomingut ei avaldatud mõnda aega. Hiljem ilmus tema värsse ajakirjades ning Viljandi, Paide, Rakvere ja teistes rajoonilehtedes. Esimene oma luulekogu «Hõbedakirjaga kruus» ilmus alles 1979. aastal.
1980ndatel ilmusid Leili Andre lasteluulekogud «Kes selle tamme istutas?» ja «Päike õunas» ning tunde- ja looduslüürika kogumik «Lumeliiliad».
Oma hilisluulet avaldas Leili Andre Järvamaa Kultuurifondi toel 1997. aastal kogus «Ma usun kevadet».
Üle 40 aasta on Leili Andre pidanud kooliõpetaja põlve. Esmalt 1943. aastast Järvamaal Päinurmes, millele järgnesid aastad koolitööd Lalsil, Järtsaarel, Kolga-Jaanis, Rakveres. 1963. aastal asus ta uuesti Järvamaale, seekord Väätsale, 1973. aastal kolis ta Järva-Jaani, kus jäi 1985. aastal pensionile.
Viimased eluaastad veetis Leili Andre Kolga-Jaanis, kus suri 4. oktoobril 2007.
Kigoma

Kigoma on linn Tansaanias, Kigoma piirkonna halduskeskus.
Kigoma asub Tanganjika järve ääres Burundi piiri lähedal. Linna geograafilised koordinaadid on 4° 53′ S, 29° 38′ E.
Kigoma asub merepinnast 775 meetri kõrgusel.
Aastal 2002 elas linnas 130 142 inimest.
Linnast 6 km kaugusel kagus asub ajalooline kaubalinn Ujiji.
Aastal 1915 valmis raudteeliin Kigoma ja Dar es Salaami vahel. Kigoma sadam on üks Tanganjika järve olulisemaid sadamaid. See on ainuke sadam, millel on raudteeühendus. Laevaühendus on Burundi pealinna Bujumburaga, Kalundu-Uviraga Kongo DV-s, Mpulunguga Sambias ja mitme Tansaania asulaga.
Kalmõkid

Ajalugu

Kalmõkid põlvnevad 16. sajandi lõpul Džungaariast välja rännanud oiraadi hõimudest, kes 1607. aastal jõudsid praegusele asualale. Ei ole täpselt teada, miks kalmõkkide esivanemad läände rändasid. Kalmõkid asusid 17. sajandi algul Kaspiast loodes paiknevale stepialale, tõrjudes senised elanikud nogaid kõrvale. Formaalselt luges Venemaa seda territooriumi endale kuuluvaks, kuid faktiliselt Venemaa riigivõim seal kuigivõrd ei kehtinud. Ajapikku püüdis aga Venemaa oma võimu Kalmõkkias tugevdada. 1771. aastal püüdsid paljud kalmõkid Doni ja Volga vaheliselt alalt itta lahkuda. Paljudel see õnnestus, kuid Venemaal õnnestus ka osa põgenejatest tappa või tagasi tuua. Pärast seda Venemaa suhtumine kalmõkkidesse muutus, Kalmõki Khaaniriik likvideeriti ja Kalmõkkiasse hakati ümber asustama venelasi. Kuid venelased ja kalmõkid eriti omavahel ei suhelnud, ning 20. sajandi algul olid kalmõkid veel valdavalt ükskeelsed.
Kalmõki Autonoomne Oblast moodustati 1920. aasta novembris. Nõukogude võimu tõsisemad repressioonid kalmõkkide vastu algasid 1931. aastal, siis hakati ka budiste taga kiusama. Rängalt tabas kalmõkke 1932.-1933. aasta näljahäda. 1935. aastal muudeti autonoomne oblast Kalmõki ANSV-ks.
1942. aasta lõpus oli Kalmõkkia lühikest aega Saksamaa poolt okupeeritud. Nõukogude Liidu juhtkond süüdistas kalmõkke koostöös saksa okupantidega ja küüditas nad 1943. aasta detsembris Siberisse ja Kesk-Aasiasse. Küüditati ka Punaarmees teeninud kalmõkid. Kalmõki ANSV likvideeriti. Ametlikel andmetel hukkus küüditatud kalmõkkidest ligi 10%, mõnede uurijate hinnangul aga kuni 30%. Küüditatud kalmõkkidel oli kalmõki keele avalik kasutamine keelatud.
1956. aastal kalmõkid rehabiliteeriti. 1957. aastal taastati Kalmõki Autonoomne Oblast, 1958. aastal Kalmõki ANSV, kuid mitte endistes piirides. Praktiliselt kõik ellujäänud kalmõkid pöördusid kodupaika tagasi.
18. oktoobril 1990 võttis Kalmõki ANSV Ülemnõukogu vastu "Deklaratsiooni riiklikust suveräänsusest", vastavalt millele muudeti Kalmõki ANSV Kalmõki NSV-ks. 24. mail 1991 kinnitas Vene NFSV Rahvasaadikute Kongress muudatuse, tehes vastava paranduse Vene NFSV konstitutsiooni. Pärast NSV Liidu lagunemist muudeti Kalmõki NSV 21. aprillil 1992 Kalmõkkia Vabariigiks.

Haridus

1960. aastatel lõpetati kalmõkikeelne kooliõpe ja kogu haridussüsteem muudeti venekeelseks. Vene keel oli ka domineeriv asjaajamiskeel.
1980. aastate lõpus muutusid olud vabamaks, budistlikke traditsioone hakati jälle au sisse tõstma. Esimesed kalmõkikeelsed klassid taastati alles 1993. aastal. Aastakümneid kestnud venestussurve tõttu on paljude kalmõkkide kalmõki keele oskus vilets.
SOAP

Ajalugu

SOAP oli lühend sõnadest Simple Object Access Protocol ehk lihtne objektipöördusprotokoll, kuni versioonini 1.2, mis ütleb et SOAP ei ole enam lühend. Versioon 1.2 on alates 24. juulist 2003 soovitatud World Wide Web Consortium-i (W3C) poolt. Sarnasuse tõttu võib ekslikult lühendit SOA-ga (Service Oriented Architecture) samastada, kuid olemuselt on need väga erinevad.
SOAP arendati Microsofti soovil välja töötada objektipöördusprotokoll, ning sellega tegelesid Dave Winer, Don Box, Bob Atkinson ja Mohsen Al-Ghosein. SOAP spetsifikatsiooni haldab nüüd XML protokolli töörühm W3C-s.

Transpordimeetodid

SOAP kasutab transpordiprotokollina interneti rakenduskihi protokolli. Kriitikute sõnul on see protokolli väärkasutus ja seega ei täida hästi oma otstarvet. SOAP-i pooldajad on toonud analooge protokollide mitmetasandilise kasutamisega, et protokollide vahel tunneleid tekitada.
SOAP kasutab transpordiks SMTP-d ja HTTP-d, mis on mõlemad korrektsed rakenduskihi protokollid. HTTP on nendest levinum, sest ühildub paremini tänapäevase interneti infrastruktuuriga. Täpsemalt, tulemüürid ei takista HTTP töötamist. Samuti on võimalik SOAP-i kasutada läbi HTTPS-i (rakenduskihis sama mis HTTP, kuid transpordiprotokoll on krüpteeritud) kas lihtsa või mõlemapoolse autentimisega; see on soovitatav WS-I veebiteenuste turvameetod, nagu väidab WS-I Basic Profile 1.1. See on suureks eeliseks teiste jaotatud protokollide ees, nagu GIOP/IIOP või DCOM, mida tulemüürid tavaliselt tõrjuvad. SOAP läbi AMQP on veel üks võimalus, mis on vahest toetatud.
XML valiti standardseks sõnumivorminguks, kuna seda kasutavad mitmed suurkorporatsioonid ja avatud lähtekoodi arendusprojektid. Lisaks, lai valik tasuta tööriistu hõlbustab SOAP-i kasutamist. Pikaks kippuval XML-i süntaksil on nii häid, kui ka halbu külgi. Seda on lihtne inimestel lugeda, sisaldab tõrketuvastust ja aitab ära hoida selliseid koostööprobleeme, nagu baidijärjestus. Samas võib see halvata töötluskiirust ja olla kohmakas. Näiteks CORBA, GIOP, ICE ja DCOM kasutavad palju lühemaid, binaarseid sõnumivorminguid. Teisest küljest, olemas on riistvaralisi seadmeid, mis kiirendavad XML sõnumite töötlust. Suurema läbilaske saavutamiseks uuritakse binaarse XML-i kasutusvõimalusi.

Päring

<soapenv:Envelope
 xmlns:soapenv="http://schemas.xmlsoap.org/soap/envelope/"
 xmlns:xsi="http://www.w3.org/2001/XMLSchema-instance"
 xsi:schemaLocation="http://schemas.xmlsoap.org/soap/envelope/                     http://schemas.xmlsoap.org/soap/envelope/">
  <soapenv:Body>
    <req:echo xmlns:req=
              "http://localhost:8080/axis2/services/MyService/">
      <req:category>kuulutused</req:category>
    </req:echo>
  </soapenv:Body></soapenv:Envelope>
Kuhjavere

Loodus

Küla põhjaosa on kaetud valdavalt metsaga. Territooriumi kaguosa võtab enda alla Parika raba. Loodenurka läbib Saiga oja.
Kuhjaveres Parika rabas asuvad Parika Pühajärv, Parika Väikejärv ja osa Parika järvest. Ülejääv osa järvest ning raba lõunaosa jäävad Aimla küla territooriumile. Raba ja sealse elustiku kaitseks on asutatud Parika looduskaitseala.

Ajalugu

Küla esmamainimine jääb 1599. aastasse (Choiver). Enne seda olla küla territooriumil asunud Aimla kabel.
Maarevisjoni protokollis 1601. aastast on Kuhjaverre märgitud kolm talu, millest kaks olid popsikohad. Pärast ühte Poola-Rootsi sõda on 1624. aastal märgitud, et küla oli tühi. Maarevisjoni materjalides kirjutati 1638. aastal, et külas oli 3 kohta.
Vahemikus 1864–1866 koostatud piirkonna kaardile oli märgitud neli talu.
1925 rajati Kuhjavere Masinatarvitajate Ühistu. Külas olid masinakuur ja saekaater.
Elekter toodi külla 1942. aastal. 
1940ndate lõpus rajati piirkonda kolm väikest kolhoosi: Aimla "Tasuja", Kuhjavere "Võit" ja Ülde "Kungla", mis hiljem ühinesid kolhoosiks "Võit". Kolhoosikeskus jäi Ülde külla. Kolhoos likvideeriti 1993. aastal ja selle kohale moodustati osaühing Kungla.
1949–1962 tegutses Kuhjaveres kahe liitklassiga 4-klassiline algkool.

Ühistegevus

Asulas tegutseb Kuhjavere Küla Selts, mis loodi 1999. aastal. Samal aastal valiti ka esimene külavanem – Romeo Mukk. Selts pälvis 2001. aastal oma tegevuse eest maakonna parima mittetulundusühingu nimetuse.
2005. aastast peetakse Kuhjavere külateatrite festivali. Külateatrite päevana alustanud üritus kasvas 2006. aastal kahepäevaseks. Esinejate rohkuse tõttu on mõnel aastal festivali peetud ka kolmel päeval.
2007. aastal sai Kuhjavere aasta küla aunimetuse.
Kuhjavere sõpruskülad on Vaulammi Soomes, Palasi Lääne-Virumaal ja Mustjala Saaremaal.
Emden (laev, 1925)

Emden oli Saksa Mereväe kergeristleja, mille ehitust alustati 7. jaanuaril 1925, relvastusse võeti 25. oktoobril 1925.  Emden (nimi Emdeni linna järgi) oli mereväe relvastuses 26. aprillini 1945. 
Emden asendas relvastuses 1909 aastal Saksa Keisririigi Mereväe relvastusse võetud samanimelise kergeristleja Emden.
Laev võtis Teise maailmasõja ajal osa ka Läänemerel toimunud mereväe operatsioonidest.
9. aprillil 1945 sai laev pommitabamusest Kiel reidil tugevasti kannatada. 3. mail 1945 laskis purustatud laeva lõplikult õhku kaptenleitnant Helmut Kummel.
Oskar Sädek

Oskar Sädek (aastani 1936 Oskar Funk; 12. august 1906 Türi – 1942 Leningradi lähistel) oli eesti maalikunstnik.

Elulugu

Oskar Sädek sündis Türil tisleri perekonnas. 1914. aastal kolis perekond Tallinna, kus ta lõpetas 6-klassilise õhtualgkooli. Kunstihariduse sai ta Laikmaa ateljeekoolis aastatel 1927–1931.
Ta kuulus koos teiste Laikmaa ateljeekooli õpilaste Priidu Aaviku, Erna Brinkmanni, Enn Roosi, Voldemar Elleri ja Aarne  Miikmaaga omaette sõpruskonda. Õpiti ja töötati koos, suviti käidi Taeblas Laikmaa juures maalimas ja abiks majaehitusel.
Oskar Sädek oli aastast 1934 Eesti Kunstnikkude Liidu liige ning aastast 1938 Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingu liige.
Oskar Sädek hukkus Teises maailmasõjas Saksa sõjaväkke mobiliseerituna 1942. aastal Leningradi rindel.

Looming

Oskar Sädeki loomingus oli tähtsal kohal Eesti ajaloo ja eriti Vabadussõja temaatika. Ta sai 1935. aastal Vabadussõja-aineliste kunstitööde võistlusel maali "Viiking" eest auhinna. Aastatel 1931–1941 esines ta igal aastal näitustel mõne kodumaise motiivi, Vabadussõja- või tööteemalise teosega. Sädek töötas nii pastelli- kui ka õlimaalitehnikas; "Rõuge veski" on tema õlimaalidest parimaid.
PTAT-1

PTAT-1 oli esimene eraõiguslikult rahastatud transatlantiline telekommunikatsioonikaabel, mis veeti Atlandi ookeani põhja 1989. aastaks hinnaga 400 miljonit USA dollarit. Fiiberoptilise kaabli lääneotsad olid New Jersey's ja Bermudal ning idaotsad Iirimaal ja Inglismaal, koguulatuses 4078 meremiili. Kaablit hoiti kasutuses aastatel 1989–2004.
Simon Stevin

Simon Stevin (1548  – 1620), oli Hollandi ja Belgia insener ja aviaator.
Toomakristlus

Toomakristlus Indias

Kui portugallased rohkem kui viissada aastat tagasi piprajahil Indiasse jõudsid, leidsid nad eest tavapäraselt tegutseva kristlaste koguduse.
India toomakristlaste pärimuse kohaselt on nende koguduse Indias rajanud apostel Toomas. See lugu Toomast on tuntud ka läänepoolsete kristlaste seas kirjas pealkirjaga "Tooma teod". Arvatavasti on tekst koostatud 3. sajandi esimesel poolel pKr süüria keeles, kindlasti sisaldab see teos aga ka vanemat pärimust. Pikka aega peeti "Tooma tegudes" kirjapandud lugu väljamõeldiseks. 19. sajandil leiti münte, millel oli India kuninga Gondopharese nimi. Too kuningas oli tõepoolest elanud ajal, mil Toomas oleks pidanud Indias tegutsema. 1. sajandil pKr olid Lähis-Ida ja India vahel üsna tihedad kaubanduslikud sidemed. Need kaudsed ajaloolised tõendid võimaldavad "Tooma tegude" lugu tõepäraseks pidada.
Kirikuloolane Eusebios kirjutab, et Aleksandria katehheetide kooli üks juhte Pantainos külastas 2. sajandi lõpupoole pKr misjonärina Indiat.
India toomakristlaste ühe osa moodustasid väljarändajad Lähis-Idast, eelkõige süürlased ja nende järeltulijad. Teine osa olid põgenikud ristiusuvaenulikust Sassaniidide Iraanist. Indiasse jäi elama ka osa kaupmehi. Teatud osa koguduseliikmeid oli (ja on tänaseni) juudi päritoluga. Indias teatakse lugu, kuidas nestoriaanlik kaupmees Kani (või Kana) Thomas tuli koos vähemalt neljasaja inimesega, nende seas ka vaimulikke ja isegi üks piiskop, Iraani (Pärsia) tagakiusamiste eest Malabari rannikule maapakku. Pärimuse kohaselt juhtus see aastal 345 pKr. Enne teda olid seal juba kristlased, kes uustulnukad sõbralikult vastu võtsid. Aastatel 410–420 pKr allutati otseselt Indiasse suunduvale kaubateele jäänud India kristlikud kogudused Iraani nestoriaanlikule kirikule. 7. sajandi keskel pKr muutus India kirik omaette metropoliitkonnaks, mis allus otse nestoriaanide patriarhile. Toomakristlased kasutasid kirikliku keelena süüria keelt. Süüria keel on tänaseni liturgiliseks keeleks mitmes India toomakristlaste kirikus.
Toomakristlased ehk nasranid elavad Indias tänaseni.
5000 meetri jooks

5000 meetri jooks on kergejõustiku ala. 
Praegu kehtiva meeste 5000 m jooksu maailmarekordi 12.37,35 püstitas Kenenisa Bekele (Etioopia) Hengelos (Holland) 31. mail 2004.
Osvald Tärk

Osvald Tärk (1. oktoober 1904 Lassi – 25. mai 1984 Tallinn) oli eesti baptistivaimulik ja teoloog.
Ta on õppinud Leisu algkoolis, Kuriste kihelkonnakoolis, Kärdla haridusseltsi koolis ja Läänemaa Õpetajate Seminaris. Aastatel 1922–1925 õppis ta Eesti Baptisti Jutlustajate Seminaris Keilas. Aastal 1928 lõpetas Andover Newtoni Teoloogilise Kooli (en:Andover Newton Theological School), aastal 1929 sai ta usuteaduse magistri kraadi Union Theological Seminary's (en:Union Theological Seminary (Manhattan)) Columbia ülikooli juures.
Ta oli kauaaegne Allika ja Oleviste koguduse pastor ning Baptisti Usuteadusliku Seminari õppejõud ja teoloogiamagister.
Osvald Tärk suri 25. mai 1984 ja ta maeti 1. juunil 1984 Rahumäe kalmistule.

Pere

Tema lapselaps on Tarmo Toom.
Euroopa Sulgpalli Liit

Euroopa Sulgpalli Liit (inglise Badminton Europe (BE), enne 2006 European Badminton Union (EBU)) on Euroopa sulgpalli katusorganisatsioon. Liit on Rahvusvahelise Sulgpalliföderatsiooni liige. 
Liit asutati 27. septembril 1967 Frankfurdis. 
Seisuga 2017 oli liidul 52 liiget, sh Eesti Sulgpalli Liit.
United States Customs Service

United States Customs Service oli Ameerika Ühendriikide riigiasutus, mis tegeles tollimaksude kogumise ja tollikorraldusega.
2003. aasta märtsis läks see vastloodud Sisejulgeolekuministeeriumi koosseisu.
Ruth Ling

Ruth Ling (sünninimi Ruth Heidemaa; sündinud 12. juulil 1926 Varnjal) on eesti ornitoloog.

Elulugu

Ta kasvas arsti perekonnas. Õppinud Leisi algkoolis 1933–1938, Saaremaa Ühisgümnaasiumis 1938–1941, Viljandi 1. Keskkoolis 1942–1945 ja Tartu Riiklikus Ülikoolis 1945–1950, mille lõpetas zooloog-bioloogiaõpetajana. Töötas õpetajana Pärnus ja Tartus 1950–1954. Oli 1954–1957 Teaduste Akadeemia Zooloogia ja botaanika instituudis aspirantuuris, bioloogiakandidaadi teaduskraadi sai 1959. Oli nimetatud instituudi nooremteadur 1957–1966. 1966–1968 töötas Zooloogia muuseumi vanemteadurina, 1968–1973 Tartu Ülikooli zooloogia kateedris vanemõpetajana, samas 1973–1993 dotsendina. Lugenud selgroogsete zooloogiat, etoloogiat, bioloogia õpetamise metoodikat, juhendanud üliõpilaste pedagoogilist praktikat ja zooloogia välipraktikaid. Siirdus 31. augustil 1993 pensionile, kuid pensionärina töötas 2001. ja 2002. aastal TÜ zooloogia ja hüdrobioloogia instituudis välipraktikate juhendajana lepingulisel alusel.
On Eesti Loodusuurijate Seltsi tegevliige alates 1947. aastast, Eesti Ornitoloogiaühingu liige, 1998. aastast auliige.

Teosed

Ligi 30 teadustrükist ornitoloogia alal. Tõlkinud saksa, inglise ja vene keelest õppe- ja aimekirjandust, sealhulgas Konrad Lorenzi "Inimene leiab sõbra" (1975), Niko Tinbergeni "Loomade käitumine" (1978), L. Jonssoni "Euroopa linnud" (2000), Karl. P. N. Shukeri "Loomade varjatud võimed" (2005) jt.

Isiklikku

Abikaasa Harry Ling oli bioloog-zooloog. 2 poega – füüsik ja bioloog, 8 lapselast.
Oskar Seliaru

Oskar Seliaru (18. juuni 1906 Rakvere – 14. juuni 1978 New York) oli eesti näitleja, lavastaja ja nukutehnik.
Ta õppis Rakvere gümnaasiumis, osales koolipoisina Vabadussõjas.
Ta alustas lavategevust aastal 1926 Rakvere Näitlejate Ringis, oli aastatel 1936–1944 Draamateatri näitleja, nukutrupi lavastaja ja nukutehnik.
Aastal 1944 põgenes ta Saksamaale, asutas seal nukutrupi "Seli marionetid" ning esines aastatel 1945–1950 omaloominguliste nukumängudega ("See oli unenägu" ja "Seitse ühe hoobiga"). Elas aastast 1950 New Yorgis ning lavastas ja mängis New Yorgi Eesti Teatris. Nooruses oli tuntud ka ajakirjaniku ja sportlasena (laskmine ja ratsutamine).

Isiklikku

Ta oli aastatel 1937–1944 abielus näitleja, lavastaja ja kostüümikunstniku Lo Tuiga.
Jaanus Uudmäe

Saavutused

Aastal 2006 tuli ta USA üliõpilaste meistriks (NCAA) kolmikhüppes tulemusega 16.57.

Euroopa sisemeistrivõistlustel

2009 sisemeistrivõistlustel 7. koht kolmikhüppes 16.73 (eevõistlustel 17.06)

Euroopa meistrivõistlustel

2010 Barcelona Euroopa meistrivõistlustel 15. koht kolmikhüppes 16.72

Eesti meistrivõistlustel

2005 Eesti meister kaugushüppes 7.50 ja kolmikhüppes 16.18 
2006 Eesti meister kaugushüppes  7.60 
2007 Eesti meister kolmikhüppes 16.20 
2008 Eesti meister kolmikhüppes 16.60

Eesti sisemeistrivõistlustel

2008 Eesti sisemeister kolmikhüppes 16.24 ja kaugushüppes 7.56
2009 Eesti sisemeister kaugushüppes 7.75
2011 Eesti sisemeister kaugushüppes 7.43 ja kolmikhüppes 15.89
2015 Eesti sisemeister kolmikhüppes 15.53
2016 Eesti sisemeister kolmikhüppes 15.75
2019 Eesti sisemeister kolmikhüppes 14.87

Isiklikku

Tema isa on Jaak ja ema kergejõustikutreener Maie Uudmäe.
Tal on poeg Jakob ja tütar Lisete.
Siim Sepp

Siim Sepp (sündinud 26. veebruaril 1982) on Tartu Ülikooli geoloogia doktorant.
Ta on loonud ingliskeelse geoloogiateemalise blogi "Sandatlas" ning jõudnud kivimite ja liivade kollektsionäärina Eestis sellel alal tippu.
Ta tegeleb loodus- ja teadusfotograafiaga. Eelkõige köidavad teda geoloogilised objektid, sealhulgas kivimid ja liivad.
Aastatel 2004–2010 oli vabatahtlik eestikeelse Vikipeedia kaastööline.

Haridustee

2007. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna bakalaureuseõppe ja 2012. aastal magistriõppe loodusteaduse magistri kraadiga geoloogias (cum laude). Magistritöö "Origin of the Conglomerates from the Southern Coast of Osmussaar" ("Osmussaare lõunaranniku konglomeraatide päritolu") juhendajad olid Kalle Kirsimäe ja Juho Kirs.
Pärast magistritöö kaitsmist asus ta õppima Tartu Ülikooli doktoriõppes geoloogia erialal.

Isiklikku

Tema abikaasa on loomaökoloog Tuul Sepp.
Sagittarius A*

Sagittarius A* on raadiolaine allikas, mis asub Linnutee keskosas, Amburi ja Skorpioni tähtkuju piiril. 
Sagittarius A* on tõenäoliselt ülimassiivne must auk, mis sarnaneb neile, mida arvatakse olevat enamike kui mitte kõigi spiraal- ja elliptiliste galaktikate keskosades. Sagittarius A* asub Maast umbes 26 000 valgusaasta kaugusel.  
Allikat ei saa vaadelda nähtavas valguses, sest selle vaatlemist Maalt, takistab kosmiline tolm. Sagittarius A* on uuritud raadioastronoomia abil ning 2018. aastal sooritatud mõõtmiste kohaselt on antud raadiolainete allika diameeter 60 miljonit km. Sagittarius A* läheduses tiirlevate tähtede, eriti S2 vaatlemisel on tuvastatud, et need tiirlevad tunduvalt kiiremini kui teised Linnutee tähed.
Tallinna Tehnikaülikooli IT Kolledž

Tallinna Tehnikaülikooli IT Kolledž (varasema nimega Eesti Infotehnoloogia Kolledž) on endine rakenduskõrgkool, nüüdne Tallinna Tehnikaülikooli struktuuriüksus. 
IT Kolledži omanik oli algselt Hariduse Infotehnoloogia Sihtasutus (HITSA). 2016. aastal sõlmiti IT Kolledži ja Tallinna Tehnikaülikooli ühinemisleping, mille alusel sai IT Kolledžist Tallinna Tehnikaülikooli struktuuriüksus, mis tegutseb TTÜ infotehnoloogia teaduskonna koosseisus. Leping jõustus 1. augustil 2017.
IT Kolledž annab infotehnoloogia-alast rakenduslikku kõrgharidusõpet, teeb rakenduslikke uuringuid ning korraldab täiendõpet infotehnoloogia valdkonnas.
IT Kolledž asutati 2000. aastal. Asutajad olid Eesti Vabariik (Haridus- ja Teadusministeerium), Tartu Ülikool, Tallinna Tehnikaülikool, Eesti Telekom, Eesti Infotehnoloogia ja Telekommunikatsiooni Liit (ITL). 
Enne Mustamäele Raja tänavale Tehnopoli kolimist toimus õppetöö kesklinnas Rävala puiesteel asuvas õppehoones.
Andrei Belõi preemia

Andrei Belõi preemia on sõltumatu kirjandusauhind Venemaal. 
Auhind asutati aastal 1978. Auhind on nimetatud vene kirjaniku Andrei Belõi auks.
Auhinnaks on aineliselt õun, 1 rubla ja pudel viina. 
Auhinna on saanud teiste seas Mihhail Epstein (1991), Mihhail Gasparov (1999), Aleksandr Pjatigorski (2000), Vladimir Toporov (2004), Mihhail Jampolski (2004), Aleksandr Goldstein (2006), Irina Prohhorova (2006), Sergei Zavjalov (2015), Jaan Kaplinski (2018).
Elton John

Isiklik elu

1960. aastate lõpus kihlus Elton John oma esimese armastatu Linda Woodrow'ga, keda on mainitud laulus "Someone Saved My Life Tonight". 14. veebruaril 1984 abiellus John Sydneys Renate Blaueliga. 1976. aastal teatas Elton John intervjuus muusikaajakirjale Rolling Stone, et ta on biseksuaalne. Pärast Blauelist lahkuminemist 1988. aastal ütles ta samale ajakirjale, et talle ei valmista muret geiks olemine.
1993. aastal algas tema suhe filmimehe David Furnishiga. 21. detsembril 2005 (päev, kui Suurbritannias jõustus tsiviilpartnerluse seadus) olid John ja Furnish esimeste paaride seas, kes sõlmisid tsiviilpartnerluse. John ja Furnish abiellusid oma tsiviilpartnerluse üheksandal aastapäeval, 21. detsembril 2014. Sama aasta märtsis oli Inglismaal legaliseeritud samasooliste abielu. Paaril on kaks last ning Johnil on kümme ristilast.
Lecanora andrewii

Lecanora andrewii on Eestis haruldane samblikuliik liudsambliku perekonnast.

Levik Eestis

Kasvab 11 kaitsealusel laiul ja rahul ning rannaäärsetel graniitkividel.
Inga Jüriado ja Ave Suija leidsid selle sambliku esmakordselt Eestis 2001. aastal 11 Hiiumaa laiult ja Muhu rannikult.