google/wiki40b huggingface dataset:
Starlink

Tehiskaaslaste konstellatsioon Starlink on USA ettevõtte SpaceX arendusprojekt suure jõudlusega odava satelliidi platvormi loomiseks, mille ülesandeks on pakkuda tehiskaaslaste vahendusel internetti. Kavas on viia kolmele maalähedasele orbiidile ligi 12 000 tehiskaaslast. 
Projekti hakati ellu viima 2015. aastal. Esimesed kaks prototüüpi viidi orbiidile veebruaris 2018. Konstellatsiooni esimesed 60 tehiskaaslast viidi orbiidile 24. mail 2019. 
Esimesed 1600 tehiskaaslast viiakse 550 kilomeetri kõrgusele. Järgmised 2800 tehiskaaslast on kavas viia 1150 km kõrgusele ning 7500 tehiskaaslast 340 km orbiidile. 
Starlink
peab võtma oma kanda suure osa globaalsest lairiba-kommunikatsioonist.
Tehiskaaslaste elueaks on kavandatud viis kuni seitse aastat. Kasutusest välja viidud tehiskaaslased viiakse madalale orbiidile, kus nad peaksid umbes aasta jooksul sisenema atmosfääri ja ära põlema. 
Konstellatsiooni kommertskasutus algab 2020. aastal.
Pankraation

Pankraation oli võistlusspordiala Vana-Kreekas, milles olid ühendatud rusikavõitlus ja maadlus.
Pankraation võeti 648 eKr olümpiamängude kavva. Varem oli see spordialana ilmselt tundmatu. Võisteldi paljaste rusikatega püsti- ja pikaliasendis. Lubatud olid rusikalöögid, hoobid jala, põlve ja küünarnukiga, klammerdumine, kägistamine ja liigeste väänamine.
Keelatud olid hammustamine ja küünistamine.
Võistlejaid ei liigitatud kaalu järgi (jagati ainult vanuseklassidesse) ega piiratud võistluse aega. Võistlus lõppes, kui üks võistleja muutus võistlusvõimetuks või loobus vabatahtlikult.
Eriliste võistlusmääruste tõttu oli pankraation iseseisev spordiala, mis erines tunduvalt rusikavõitlusest ja maadlusest kui omaette spordialadest.

Tänapäev

Pankraationiga sarnanevad mitmed tänapäeva võitlusalad. On taastatud uute reeglitega kaasajastatud pankraation. Üks levinumaid pankraationiga sarnanevaid võitlusalasid on vabavõitlus ehk MMA.
Rudolf Veimer

Rudolf Veimer (29. detsember 1901 Nehatu vald, Harjumaa – 1925) oli eesti kommunist.
Ta õppis aastail 1920–1924 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Ta osales 1. detsembri riigipöördekatses ja hukati.
Tema vennad olid Arnold Veimer ja Bernhard Veimer. Tema tütre Ruth Tepandi pojad on Jaak Tepandi ja Tõnu Tepandi.
Mihhail Beznin

Mihhail Andrejevitš Beznin-Naštšokin oli Vene riigiteenistuja ja opritšnik 16. sajandil, kes pärines Naštšokinite aadlisuguvõsast.
Esmakordselt mainiti Bezninit dokumentides 1550. aastal. 1558–59 määrati ta teenistusse Okaa kallast Krimmi khaaniriigi kallaletungi eest kaitsva väesalga esimese vojevoodi juurde. 1559–60 osales ta reas retkedes Liivi sõja käigus. 1560. aastal osales ta tormijooksus Alūksnele, seejärel siirdus Viljandi alla.
1563 osales Beznin jessauulina Polotski piiramisel, kus paistis silma sellega, et vojevood Ivan Tšeremisinovi läbirääkimiste ajal Polotski kirjutaja Lukašiga linna alistumistingimuste üle sõitis kannatuse kaotanult nende juurde ja nõudis läbirääkimiste lõpetamist. Väljaastumine oli tõenäoliselt ettekavatsetud ja sel oli Lukašile soovitud mõju. Pärast Polotski vallutamist saadeti Beznin selle uudisega Novgorodi, Pihkvasse ja Tartusse. Sama aasta suvel võttis Beznin osa läbirääkimistest Leedu saadikutega ning sügisel kuulus Leedu saadiku saatjaskonda.

Opritšnina

Beznin oli üks esimestest opritšninasse astujatest ning figureeris opritšnikute ridades juba 1565. aasta septembris, kui ta läks koos vürst D.I.Vjazemskiga Moskvast Bolhovi alla. Septembris 1567 oli ta Kaluuga all eelväe teine vojevood, 1568–69 aga Tuula all väesalga teine vojevood, seejärel taas Kaluuga all. Koos vürst P.I.Barjatinskiga osales Beznin Moskva kindlustuste taastamises pärast nende süütamist Krimmi vägede sõjaretke käigus.
1571–72 oli Beznin ametis Narva esimese vojevoodina ning 1573 osales Paide piiramises koos Maljuta Skuratoviga. Samal aastal võitis ta lahingu Tallinna linna all. 1582. aasta septembris pälvis Beznin duuma-aadliku tiitli ning temast sai Bojaaride duuma täieõiguslik liige. 1582 osales ta sõjaretkel Rootsi vastu väeosa kolmanda vojevoodina, 1584 retkel Kaasani khaaniriigi vastu ning seejärel Krimmi rünnaku tagasilöömises Okaa jõel. 1586 võttis Beznin osa tsaari retkest Novgorodi ja oli seejärel Poolas "suure saatkonna" koosseisus.

Mungapõli

Pärast Ivan Julma surma 1584. aastal otsustas Beznin hakata mungaks ja siirdus 1586. aastal Jossif-Volokolamski kloostrisse. Seal tõusis ta kiiresti kloostri juhtkonda, kuid kutsus oma reformide ja maksutõstmisega esile talurahvamässu ning kaasmunkade meelepaha ning pidi kloostrist lahkuma. Mungana kirjutas ta ka 1580.–90. aastate kroonika. 1598. aastal oli ta juba munk Troitse-Sergi kloostris, kus ligikaudu 70-aastasena kirjutas Boriss Godunovi tsaariks valimisest. Beznini surmaaeg on teadmata.
Ahtme Püha Joosepi kirik

Ahtme Püha Joosepi kirik (ka Ahtme Püha Joosepi kabel) on katoliku kirik Ida-Viru maakonnas Kohtla-Järvel aadressil Sõpruse tänav 82. Kirikut kasutab Ahtme Püha Joosepi kogudus.
Irisbus

Irisbus on bussitootja, mis tekkis Fiati, Iveco ja Renault' bussitootmisüksuste liitumisel 1999. aastal.
Firma peakorter asub Lyonis. Irisbusi bussidel kasutatakse Fiati mootoreid.

Irisbus Eestis

Tallinna Linnatranspordi AS kasutab linnaliinidel kümmet diiselmootoriga Irisbus Crosswayd, mis osteti Hispaaniale müüdud saastekvoodi eest 2011. aasta sügisel.
Irisbusse kasutavad ka AS Harjumaaliinid (AS Atko), OÜ Lüganuse HVM, AS Sebe (OÜ Eesti Bussid), Põhjaregioon (Jõhvi), AS Samat ja AS MTG (Atko) Viljandi osakond.
Nigul Kaliste

Nigul Kaliste (enne eestistamist Nikolai Kalinin; 8. mai 1884 Mäe vald, Petserimaa – 25. juuni 1942 Ussollag, Permi oblast, Venemaa) oli Eesti poliitik ja vallavanem.
Ta valiti Riigivolikogu liikmeks 28. valimisringkonnast.
Põllutöökojas esindas ta Värska põllumeeste konventi.
Ta oli Mäe vallavanem.
Arreteeriti NKVD poolt 12. mail 1941 Mäe vallas. Surmaotsus.
Peeter Kaldre

Peeter Kaldre (sündinud 27. oktoobril 1954 Barabinskis Novosibirski oblastis) on eesti ajakirjanik.

Haridus

Tallinna 1. Keskkool 1969–1973, Tartu Ülikool eesti keele ja kirjanduse eriala 1974–1979.
Kuusna mõis

Kuusna mõis (ka Väike-Karinu mõis) (saksa keeles Kusna või Klein-Kardina) oli rüütlimõis Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Järva valda Järva maakonnas.

Ajalugu

Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta võõrandamist oli Moritz von Parrot.
Kuusna mõisas veetis oma suvepuhkusi 1802. aastal taasavatud Tartu ülikooli esimene rektor Georg Friedrich Parrot (1767–1852).

Mõisakompleks

Mõisa pikk ühekorruseline peahoone rajati ilmselt 1840.–1850. aastatel. 1960. aastatel muudeti endine mõisa härrastemaja kolhoosilaudaks. Osa aknaavasid müüriti kinni või tehti väiksemaks.
Säilinud on ka mitu kõrvalhoonet.
Chatyń

Küla häving Teise maailmasõja käigus

Küla lähedal rünnati 22. märtsil 1943 Saksa väesalka, viis sakslast sai surma. Langes ka endistest sõjavangidest moodustatud 118. politseipataljoni (suures osas ukrainlased) ülem Hans Woellke.
Kollektiivse vastutuse printsiipi rakendades hävitati küla samal päeval "võimaliku partisanidele osutatud abi" eest. Reaktsiooni juhtunule võimendas asjaolu, et Woellke oli 1936. aasta Berliini olümpiamängudel kuldmedali võitnud tuntud kergejõustiklane ja Adolf Hitleri isiklik tuttav.
Hävitustöö viis läbi 118. politseipataljon ise, operatsiooni koordineeris 36. SS grenaderidiviis Oskar Dirlewangeri juhtimisel. Kõik külaelanikud koguti kokku puust kuuri küla servas, põgeneda üritanud elanikud lasti kuulipildujatulega maha. Seejärel suleti uks, valati kuur bensiiniga üle ja süüdati põlema. Hukkus 149 elanikku, sealhulgas ka 75 last. Küla ise tehti maatasa.

Hilisem kajastus

Valgevene NSV territooriumil hävitati sel viisil 5295 küla (koos osaliselt hävitatutega 9200), aga pärast memoriaalkompleksi avamist Chatyńis 1969. aastal kujunes see paik kõigi taoliste asulate sümboliks.
Pärast sõda peeti NSV Liidus kohut kahe massimõrvas osalenu üle, kes mõlemad olid ukrainlased: 118. politseipataljoni rühmaülem Vassõl Meleško mõisteti surma ja lasti maha 1975. aastal, pataljoniülem Grõgori Vassjura mõisteti Valgevene sõjaringkonna sõjakohtu poolt surma 1986. aastal. Nendest kohtuprotsessidest ei räägitud NSV Liidu meedias, kuna kardeti valgevenelaste ja ukrainlaste vahelise vihavaenu teket.
Narva raudteesild

Narva raudteesild on üle Narva jõe kulgev raudteesild Narvas Tallinna-Peterburi raudteeliinil.
Sild valmis 1947. aastal ja selle pikkus on 147 m.
Samas kohas on varem olnud kolm erinevat silda.
Esimene Narva raudteesild ehitati 1869. aastal. 1902. aastal ehitati selle kõrvale allavoolu teine sild, mis oli esimesest tugevam. Mõlemad sillad lasti sõjategevuse käigus õhku:28. novembril 1918 taganevate Saksa okupatsioonivägede poolt ja 19. jaanuaril 1919 taganevate Punaarmee sõdurite poolt. 1920. aasta aprillis sild taastati ja seda kasutati seni, kui ehitati uut silda. Sild demonteeriti 1924. aastal.
Uue silla ehitamist alustati 1921. aastal professor Andrzej Pszenicki projekti järgi. See ehitati samasse kohta, kus oli 1902. aastal ehitatud vana sild.
12. detsembril 1923 avas riigivanem Konstantin Päts Narvas vana raudteesilla kõrvale kärestiku kohale ehitatud uue raudteesilla pikkusega 107 meetrit(teistel andmetel 110 m) ja üldpikkusega 150 m. Raudkonstruktsiooni ehitas Inglise-Balti tehas. Ehitustööde juhataja oli professor Ottomar Maddison. Silla maksumus oli 40 miljonit marka.
See oli viimane terasest tehtud sild Eestis, edaspidi ehitati sillad raudbetoonist. Samuti oli see esimene suurehitis Eesti Vabariigis, mida tehti kohalike jõududega. Sild purustati Teise maailmasõja ajal, selle laskis enne taandumist õhku 16. augustil 1941 Punaarmee.
Narva raudteesilla järgi on nime saanud Raudsilla tänav.
25. oktoobril 2012 andis Eesti Post välja margiploki (postmargid nr 524–526) teemal "Raudteesillad". See oli Eesti, Läti ja Leedu ühisväljaanne, kus peale Narva silla on kujutatud veel Carnikava silda Lätis ja Lyduvėnai silda Leedus. Samasugused margid ilmusid ka Lätis ja Leedus.
Gibraltar

Majandus

Gibraltari majandus tugineb turismile, finantsvahendusele ja laevandusele.
Rahaühik on Gibraltari nael (GIP).

Poliitika

Seadusandlik organ on 17-kohaline parlament, mis valitakse üldvalimistel.
Riigipea on Suurbritannia kuninganna, keda esindab kuberner. 2013. aastast on kuberner Sir James Dutton. 
Valitsusjuht on 2011. aastast Fabian Picardo.
2002. aasta rahvahääletusel lükkasid Gibraltari elanikud ülekaalukalt (99%) tagasi Suurbritannia ja Hispaania ühisvalitsuse moodustamise ettepaneku. 2016. aasta Brexiti referendumil hääletas 96% Euroopa Liitu jäämise poolt.

Ajalugu

Briti-Hollandi väed vallutasid Gibraltari Hispaanialt Hispaania pärilussõjas 1704. aastal. Utrechti rahulepinguga läks Gibraltar 1713. aastal Suurbritannia valdusse. 1967. ja 2002. aastal toimunud referendumitel lükkasid Gibraltari elanikud tagasi ettepaneku liituda Hispaaniaga. Pärast 1967. aasta referendumit sulges Hispaania piiri Gibraltariga kuni aastani 1985.
Berliini Setsessioon

Berliini Setsessioon (saksa keeles Berliner Secession, ka Berliner Sezession) on 2. mail 1898 loodud saksa kunstnike rühmitus, mille eesmärk oli tekitada vastukaal senisele akadeemilisele kunstile. Berliini Setsessiooni on hakatud selles domineeriva stiili järgi nimetama ka Berliini impressionismiks (Berliner Impressionismus).

Ajalugu

Berliini Setsessiooni ettevalmistused algasid juba 1891. aastal seoses Berliini suure rahvusvahelise kunstinäitusega (Große Internationale Kunstausstellung). Vastuolud algasid seoses norra kunstnikega, tipnedes järgmisel aastal sellega, et Berliini kunstnike ühingu (Verein Berliner Künstler) komisjon lükkas tagasi Edvard Munchi pildid, pidades neid "vastumeelseteks, koledateks ja keskpärasteks" (abstoßend, hässlich und gemein). Veebruaris 1892 koondusid mõned kunstnikud Walter Leistikowi, Franz Skarbina ja Max Liebermann juhtimisel "vabaks kunstinäituste korraldamise ühenduseks (freie Vereinigung zur Veranstaltung von künstlerischen Ausstellungen) ja organiseerisid 1892. aasta kevadel kunstinäituse nimega "Ühendus XI" (Vereinigung der XI), vältides sellega Berliini kunstnike ühingu (Verein Berliner Künstler) poolt korraldatavat salongi "Berliini suur kunstinäitus" (Große Berliner Kunstausstellung). Münchenis loodi Vaba ühendus XXIV (Freie Vereinigung der XXIV), astudes selle nime all üles ka Berliinis.
Georgian Airways

Ajalugu

Lennufirma Airzena loodi 1993. aasta septembris. Esialgu tegi Airzena tšarterlende Araabia Ühendemiraatidesse, Itaaliasse, Hiinasse, Egiptusesse, Indiasse, Süüriasse ja regulaarseid lende Austriasse Viini. 1999. aastal sai Airzenast Gruusia riiklik lennufirma. 2004. aasta augustis muutis Airzena oma nime Georgian Airwaysiks. 20. sajandi esimeses pooles võttis firma juhtkond vastu otsuse moderniseerida firma lennukiparki ning nad rentisid Saksa ettevõttest Hapag-Lloyd kaks lennukit Boeing 737-500. Sellest ajast alates on Georgian Airways jätkanud oma lennukipargi arendamist ning moderniseerimist.

Sihtkohad

Georgian Airways korraldab lende algusega Gruusiast järgmistesse maailma linnadesse: London, Tel Aviv, Kiiev, Moskva, Jerevan, Bathumi, Peterburi, Ateena, Thessaloníki, Köln, Barcelona, Bologna, Praha, Brüssel, Berliin, Bratislava, Kaasan, Pariis, Amsterdam, Viin.

Piloodid

Kõiki Georgian Airwaysi lennukeid juhivad mitmekülgse lennukogemusega kõrgelt kvalifitseeritud piloodid. Kõik meeskonnad läbivad nii esialgse teoreetilise ja praktilise kui ka kuue kuu pikkuse korduva simulaatori treeningu Boeingu ja CRJ lennukitega järgnevates koolituskeskustes: 
           * Pan American Flight Academy (Miami, Florida)
           * ICARE Training Centre (Prantsusmaa)
           * UAB Cam&Cons (Vilnius, Leedu)
Georgian Airwaysi piloodid on sertifitseeritud II ja III kategoorias, mis lubab neil opereerida ebasoodsates ilmastikutingimustes. 2018. aasta seisuga töötab firmas 36 kõrgelt kvalifitseeritud pilooti, kelle keskmine vanus on 30–45 aastat.

Salongipersonal

Georgian Airwaysi lennusaatjad läbivad samuti esialgse ja korduva treeningu Gruusia Lennundusülikoolis (Georgian Aviation University) ning koolituskeskustes Saksamaal, Tšehhis ja Ukrainas. Salongipersonali koolitus kestab kuni kuus kuud ning hõlmab teoreetilisi loenguid ja praktikume sellistes valdkondades, nagu lennuohutus ja lennuintsidentide vältimine, turvalisus, hädaolukorra protseduurid ja evakueerimine, esmaabi ja reisijate teenindus. Lennusaatjaskonda valitakse inimesi erinevate testide tulemuste alusel, mis viiakse läbi vastavalt rahvusvahelistele standarditele.
Jakov Šketan

Jakov Šketan (Яков Павлович Шкетан, kodanikunimi Jakov Maiorov, Яков Павлович Майоров; 29. oktoober (vkj. 17. oktoober) 1898 Staroje Kreštšeno küla, Jernuri vald, Jaranski maakond, Vjatka kubermang – 16. mai 1937 Oršanka, Mari ANSV) oli mari kirjanik, ajakirjanik ja ühiskonnategelane.
Jakov Šketan oli pärit talupoja perekonnast. 1917. aastal ta mobiliseeriti, osales Esimeses maailmasõjas. Alates 1918. aastast töötas Nõukogude asutustes, oli Nõukogude võimu pooldaja. 1920. aastal oli ta Jaranski maakonna rahvuste osakonna juhataja. Alates 1921. aastast oli ta Krasnokokšaiskis maaosakonna töötaja, ajalehe Joškar Ketše kirjanduslik kaastööline ja toimetaja. Ta oli ka satiiriajakirja Arslan den Kesten üks asutajaid. Samuti oli ta Mari Riikliku Teatri näitleja, dramaturg ja lavastaja. 1929. aastal pöördus tagasi Oršanski rajooni, kes oli üks kolhoosi organisaatoreid. Hiljem töötas kolhoosis revisjonikomisjoni esimehena.
Kirjanduslikku tegevust alustas Šketan 1919. aastal. Ta on mari näitekirjanduse rajajaid. Tema olulisemad näidendid on "Üleliigne" (1920), "Sardai" (1922), "Oh neid vanemaid" (1923) ja "Lõikus" (1932).
1933. aastal ilmunud romaanis "Erenger" kujutas ta 1920. aastate mari külaelu ja sotsialistlikke ümberkorraldusi.
Eesti keeles on 2012. aastal ilmunud kogumikus "Vana maja monoloog : valik mari proosat : 26 lugu 23-lt autorilt aastatest 1927-2010" avaldatud Šketani jutustus "Koman melna".
Krisztina Morvai

Krisztina Morvai (sündinud 22. juunil 1963 Budapestis) on Ungari poliitik ja advokaat. Ta on aastast 2009 Euroopa Parlamendi liige.
Ta lõpetas aastal 1986 Loránd Eötvösi Ülikooli õigusteaduse erialal ja töötas 1987. aastast samas kriminaalõiguse õppetoolis. 1989–1990 õppis Londoni Kings College'is, kus omandas magistrikraadi. 2003. aastal kaitses ta Loránd Eötvösi Ülikoolis doktorikraadi.
Morvai töötas 2002–2006 ÜROs naiste diskrimineerimise kaotamise ekspertkomisjoni liikena. Ta kirjutas uurimuse koduvägivallast Ungaris ning avaldas selle raamatuna "Terror a családban" (Terror perekonnas).
Morvai on aastast 2009 Euroopa Parlamendi liige. Ta kandideeris Euroopa Parlamenti Jobbiku nimekirja esinumbrina nii 2009. kui 2014. aastal, kuid Jobbiku liikmeks ta ei astunud. 2019. aastal on ta sõltumatu saadik ning toetab Fideszt.
2014. aastal külastas ta Ukraina okupeeritud alasid ning avaldas toetust mässulistele. Ukraina kehtestas seejärel Morvaile riiki sissepääsukeelu.
Teda on süüdistatud populismis ja antisemitismis.
Ivan Iljitšov

Ivan Iljitšov (1905–1983) oli nõukogude sõjaväelane (kindralleitnant 1943), NSV Liidu Relvajõudude Kindralstaabi Luure Peavalitsuse ülem ning NSV Liidu Välisministeeriumi riigiametnik.
Ivan Iljitšov oli 1938. aastast NSV Liidu Tööliste ja Talupoegade Punaarmee Luurevalitsuse Poliitosakonna ülem, 1941. aasta juunist TTPA Kindralstaabi Luurevalitsuse ülema asetäitja poliitalal, 1942. aasta augustist TTPA Kindralstaabi Luurevalitsuse (lahinguluure ning luuretegevus sõjategevuspiirkonnas Teise maailmasõja ajal) ülemaa kohusetäitja, aastatel 1944–1945 TTPA Kindralstaabi Luurevalitsuse ülem.
Aastatel 1949–1975 töötas Ivan Iljitšov NSV Liidu Välisministeeriumis diplomaatilisel tööl.
Riina Randla

Riina Randla (sündinud 27. septembril 1957 Tallinnas) on Eesti majandusteadlane.

Elulugu

Riina Randla on töölise tütar.
Lõpetas 1981 Tallinna Polütehnilise Instituudi; tehnikamagister (1993, TTÜ), väitekiri "Tööriistavajaduse plaanimine paindtootmises". Olnud 1981–92 TTÜ-s tööstusökonoomika kateedri insener, assistent, nooremteadur, 1989–93 AE "Tipnet" projektijuht, 1993– Eesti Telefoni andmetöötlustalituse infosüsteemide osakonna insener.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: tootmise korralduse teoreetilised ja praktilised küsimused, infosüsteemide väljatöötamine. 17 teadustrükist.
Tallinna Saksa Reaalkool

Tallinna Saksa Reaalkool oli Tallinnas aastatel 1919–1939 tegutsenud õppeasutus, mis oli Tallinna Peetri Reaalkooli õigusjärglane kõrvuti eestikeelse reaalkooliga.
Kool tegutses kuni 1929. aastani Tallinna Reaalkooli hoones allüürnikuna, seejärel aadressil Luise 1 Erich Jacoby projekteeritud uues koolihoones, mis oli Saksa Reaalkooli käsutuses kuni 1939. aastani.
Kooli direktor oli aastatel 1919–1932 Arthur Spreckelsen ja seejärel kuni 1939. aastani Jakob Hansen.
Noarootsi vald (1939)

Noarootsi vald oli vald Läänemaal aastail 1939–1950.
Esimene vallavanem oli Aleksander Laving.
Vald kuulus Riigivolikogu 27. valimisringkonda, kust valiti Aleksander Saar, ja Noarootsi põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)

11. Noarootsi vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Passlepa valla maa-alast; b) senise Sutlepa valla maa-alast, välja arvatud Metsküla piirkond; c) senise Võnnu valla Võnnussaare maa-alast.

Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine

1945 septembris moodustati Noarootsi vallas Pürksi külanõukogu keskusega Pürksi asunduses ja Sutlepa külanõukogu keskusega Sutlepa asunduses. 1950. aastal Noarootsi vald likvideeriti ja selle alad arvati Haapsalu rajooni koosseisu.
Valentin Klõšeiko

Valentin Klõšeiko (poolapäraselt Walenty Kłyszejko; 19. detsember 1909 Peterburi – 20. august 1987 Varssavi) oli Eesti päritolu Poola korvpallur ja spordipedagoog. 
Ta tuli 1928 meeskonnas Vitjas ja 1929, 1932 ja 1933 meeskonnas Russ Eesti meistriks. 
Hiljem on ta muu hulgas olnud Poola korvpallimeeskonna treener.
Clarki maakond (Missouri)

Ajalugu

Maakond moodustati 1836. aastal.
Munder

Munder on sõjaväelise või paramilitaarse organisatsiooni liikme auastmetunnustega vormiriietus.
Alternatiivmeditsiin

Alternatiivmeditsiini valdkond

Paljud alternatiivmeditsiini meetodid on välja kasvanud pärimuslikust rahvameditsiinist. Alternatiivmeditsiini kasutatakse tänapäeval paljudes maades üheaegselt teadusliku meditsiiniga, viimase puudumisel ka selle asemel. Mõnel juhul kasutavad ka arstid alternatiivmeditsiini vahendeid või teevad selle praktiseerijatega koostööd.
Alternatiivmeditsiini võrgustikku püütakse klassifitseerida olemasolevaid teadusliku meditsiini meetodeid kasutades. Nii on näiteks Eesti Vabariigi tervishoiusüsteemis kasutusel anatoomilis-terapeutiline keemiliste koodide võrgustik, milles on klassifitseeritud ja registreeritud taimsed ja ravimisarnased preparaadid (rühm T – taimsed ja ravimisarnased preparaadid).

Alternatiivmeditsiini harud

Lihtsustatult võib alternatiivmeditsiini valdkonda kuuluvaiks lugeda ka ajurveeda, Hiina meditsiini, homöopaatia, taimravi, Tiibeti meditsiini ja rahvameditsiini.

Alternatiivmeditsiini spetsialistid

Alternatiivravi teostavad vastava väljaõppe saanud spetsialistid (mitte segi ajada teadusliku meditsiini spetsialistide klassifikatsiooniga): kiropraktik, massöör, toitumisnõustaja jpt.

Alternatiivmeditsiin ja meditsiin

Alternatiivmeditsiini ja selle võrgustiku toimimisel puudub paljudes riikides üldtunnustatud verifikatsioon (sh põhjendus). Näiteks taimravi puhul peetakse suurimaks takistuseks taimravipreparaatide ehk nn looduslike ühendite klassifitseerimise ja patenteerimisega seotud küsimusi.
Riiklikust süsteemist rahastatakse alternatiivmeditsiini meetoditest nõelravi Saksamaal.

Eesti Vabariigi meditsiini- ja tervishoiusüsteem ning alternatiivmeditsiin

Eesti Vabariigi tervishoiusüsteem ja sellega seonduv põhineb solidaarsel kindlustusel. Tervishoiusüsteemi majandab Sotsiaalministeerium koos Haigekassaga, juhindudes riigieelarve seaduses ettenähtud kuludest ning tuludest. Eesti Vabariik püüab Euroopa Liidu liikmena juhinduda meditsiinisüsteemide haldamisel Euroopa Liidu seadustega kooskõlastatud teadusliku verifikatsiooni ning vastavate institutsioonide määrustikest.
Kapillaarvesi

Kapillaarvesi on pinnase tühemikke, kivimite poore jt lõhesid osaliselt või täielikult täitev vesi, mis püsib seal pindpinevusjõu toimel.
Sõltuvalt põhjaveepinna ülemisi kihi geoloogilisest ehitusest võib kapillaarvesi ulatuda mitme meetri kõrguseni, näiteks savika tekstuuriga pinnases.
Kapillaarvett leidub kapillaarvöös.
Liis Klaar

Liis Klaar (neiuna Liis Kõll; sündinud 25. jaanuaril 1938 Tallinnas) on eesti poliitik ja sotsioloog.
Klaar sündis Tallinnas, kuid aastal 1944 põgenes tema perekond Saksamaale, kus elas pärast sõda Augsburgi põgenikelaagris. 1950. aastal liikus pere edasi Rootsi. 1964. aastal lõpetas Klaar sotsioloogina Stockholmi ülikooli.
Ta on elanud Rootsis (töötas Stockholmi teedevalitsuses), aastatel 1973–1980 Zürichis (kuna abikaasa Matti Klaar sai tööd Šveitsi kindlustusfirmas) Šveitsis, seejärel 2 aastat Jönköpingis (töötas Jönköpingi linnavalitsuses), siis aasta Baselis ja 1984–1992 Vancouveris kindlustusmaakleri abi.
Aastal 1992 naasis Liis Klaar Eestisse, kus oli algul SA Transfer juht Baltikumis, seejärel Tallinna Lastehaigla Toetusfondi tegevdirektor.
1999–2003 oli ta IX Riigikogu liige (kandideeris Mõõdukate nimekirjas, 2. valimisringkonnas, sai 1844 häälega ringkonnamandaadi). Ta osales Riigikogus väliskomisjoni ja keskkonnakomisjoni töös, oli Riigikogu NATO toetusrühma esimees. Klaar kandideeris ka 2003. aastal X Riigikogusse (Mõõdukate nimekirjas, 2. valimisringkonnas), ta sai 412 häält ning ei osutunud valituks; samuti 2007. aastal XI Riigikogusse (Isamaa ja Res Publica Liidu nimekirjas, 2. valimisringkonnas), ta sai 99 häält ning ei osutunud valituks. Ta on kandideerinud ka aastatel 1996, 1999 ja 2002 Tallinna linnavolikogusse, kuid pole osutunud valituks.
Liis Klaar kuulub Eesti Ettevõtlike Naiste Assotsiatsiooni, Tallinna Vanalinna Lions-klubisse ja Viipekeele Tõlkide Ühingusse; ta on kuulunud ka Lastehaigla toetusfondi ja rahvusooperi Estonia nõukokku. Samuti on ta korporatsiooni Filiae Patriae liige.

Isiklikku

Liis Klaari abikaasa Matti Klaar (1939–2015) oli kindlustusametnik, poeg Toivo Klaar töötab Välisministeeriumis. Tema isa Georg Jakob Konstantin Kõll (1897–1980) oli pangaametnik.