google/wiki40b huggingface dataset:
Piret Noorhani

Elukäik

Noorhani on teenistujate tütar. Lõpetas 1978 Tartu 5. Keskkooli ja 1984 Tartu Ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal. 
1988–1990 oli ta Keele ja Kirjanduse Instituudi aspirant. M.Sc. (2002, TÜ), väitekiri "Postmodernsed mängud: iroonia, paroodia, grotesk" (Tartu, 2002). Oli 1978–1979 Eesti Rahva Muuseumi bibliograaf ja 1984–1987 Viljandi 1. Keskkooli õpetaja. 1991–1996 Eesti Kirjandusmuuseumi teadur ning 1997–2007 Eesti Kultuuriloolise Arhiivi juhataja. 
2007–2009 töötas ta Eesti Rahva Muuseumis projektijuhina ning 2007. aastast Kirjandusmuuseumis teadurina.
Piret Noorhani on mitme väljaande ("Raamatu valgusel", 2001, "Käsi kirjutab", 2003 jt) koostaja ja toimetaja, väliseesti arhiividealase töörühma juht (2005–) ning humanitaar- ja rahvuskollektsioonide ekspertnõukogu kultuurilooliste kogude ekspert (2006–). Olnud stipendiaadina uurimistööl Kanada (1995–1996, 2003, 2007), Soome, Rootsi ja USA arhiivides. 
Tartu Ülikooli Väliseesti Uuringute Keskuse nõukogu ja Oskar Lutsu majamuuseumi nõukogu liige (1997–), Eesti Kirjanduse Seltsi juhatuse ja asemikekogu liige (2004–), Villem Reimani Kolleegiumi juhatuse liige (2002–), Balti Audiovisuaalsete Arhiivide Kolleegiumi president (2005–). ICOMi liige (2007–). MTÜ Baltic Heritage Network president (2008−). 
Umbes 40 teadustrükist.

Uurimisvaldkonnad

Kirjandusteooria, eesti kirjanduse ja kultuuri ajalugu, poeetika, arhiivindus, andmebaasid.
Audru vald (1939)

Audru vald oli vald Pärnumaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Audru valla maa-alast, välja arvatud Audru metskonna Tõstamaa metsandiku kvartaalide nr. 92–95, 98–102 ja 109–112, Peraküla metsavahikoha ning Kurgo ja Koti talude maa-alad; senise Võlla valla maa-alast; senise Koonga valla Kodasma küla ning Ellamaa ja Rintali asunduste maa-aladest.
1945 augustis moodustati Audru vallas Aruvälja külanõukogu keskusega Põhara külas, Audru külanõukogu keskusega Audru külas ja Kihlepa külanõukogu keskusega Kihlepa külas. 1950. aastal Audru vald likvideeriti ja selle alad arvati Pärnu rajooni koosseisu.
Johann Martin Asmuss

Johann Martin Asmuss (29. september 1784 Lübeck – 22. juuni 1844 Tartu) oli Tartus tegutsenud saksa haridustegelane, matemaatik, prosaist ja humoristlik luuletaja.
1801. aastani töötas Asmuss Lübeckis oma venna juures äriteenijana, 1801–1805 Riias kaubanduses. 1810. aastal rajas ta Tartusse Pestalozzi stiilis erakooli. Samuti õpetas ta Tartu tütarlastekoolis (1811–1814) ja Tartu kreiskoolis (1811–1817). 1817–1827 oli ta Tartu maakohtus likvideerimiskomissar (Liquidations-Kommissär), 1823 Tartu elementaarkooli õpetajate seminari juhataja (inspektor), 1827–1828 taas Tartu tütarlastekoolis õpetaja. 1828–1836 töötas ta Tartu Ülikooli renteis ülikooli kassasekretäri abina, 1836–1844 raamatupidajana.
Asmuss kirjastas Tartus kalendreid (1829–1843) ja ajakirja Der Refraktor (1836–1837). Tema laulu "O, ihr Vöglein..." viisistas helilooja Johann Friedrich Bonneval La Trobe (1769–1845).

Isiklikku

Tema isa Ernst Martin Asmuss (surnud 1804) oli Saksamaal viinapõletaja (Branntweinbrenner), ema oli Anna Margaretha Koocken.
Asmuss abiellus Christine Luise Luhdega; nende poeg Hermann Martin Asmuss oli Tartu Ülikooli esimene zooloogiaüliõpilane, zooloog ja paleontoloog.
Kalevipoja Koda

Kalevipoja Koda on sihtasutus, mis tegutseb Jõgeva maakonnas Saare vallas Kääpa külas. Sihtasutus edendab ja tutvustab muu hulgas kohalikku kultuurielu ja kultuuripärandit.
Sihtasutus on moodustanud kolme asutuse/atraktsiooni baasil (Kalevipoja muuseum, Saare rahvamaja ja seikluspark) Kalevipoja teemapargi.
Carl von Liphart (1778−1853)

Elulugu

1829. aastal oli ta Liivimaa rüütelkonna maapäeval maakonna saadik ja 1833–1836 Liivimaa rüütelkonna maamarssal.
Kiidjärve raudteepeatus

Kiidjärve raudteepeatus (saksa keeles Kiddijerw) on raudteepeatus Tartu–Koidula raudteeliinil Põlvamaal Põlva vallas Kiidjärvel.
Peatuses asub madal ja lühike perroon (pikkusega 30 m) ning seetõttu saab rongist väljuda ja sinna siseneda vaid esimeae vaguni teisest uksest. Tartu–Orava raudteeliinil sõidab vastavalt nädalapäevale ning aastaajale 1–4 reisirongi päevas. Rong sõidab Tartust Kiidjärvele umbes 45 minutit.

Ajalugu

Jaam avati aastal 1931 seoses Tartu–Petseri raudteeliini rajamisega. Toona jäi peatus Vastse-Kuuste valda.
Jaamast on saanud Edelaraudtee peatuskoht.
2001. aastal ähvardas Kiidjärvet, nagu ka paljusid muid Lõuna-Eesti raudteepeatusi, sulgemisoht, kuid peatus jäi siiski püsima.

Jaamahoone

1931. aastal valminud jaamahoone ehitati tüüpkavandi järgi. Hoone hävis Teises maailmasõjas.
Küla Elu

Küla Elu oli 1987–1994 ilmunud ajaleht, mis vahendas Türi valla uudiseid. Lehte andis välja Türi vallavalitsus.
1987–1990 kandis leht nime Türi Sovhoostehnikumi Teataja. Alates 1995. aastast annab Türi valla aladel toimuva kohta uudised edasi Türi Rahvaleht.
Eugen Mickwitz (vanem)

Eugen Mickwitz (13. juuni 1806 Koeru – 16. aprill 1877 Pilistvere) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1820–1825 Tallinna kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1825–1828 oli Tartu Ülikooli usuteaduskonna üliõpilane. Pärast ülikooli lõpetamist töötas koduõpetajana Eestimaal ja õpetajana Peterburis, Kondratjevi instituudis. Ordineeriti 12. mail 1835 Riias õpetajaks.
Introdutseeriti 2. juunil 1835 Pilistvere Andrease koguduse õpetajaks. Oli 1835–1877 Pilistvere Andrease koguduse õpetaja.

Isiklikku

Tema isa Dietrich Georg Mickwitz oli Koeru koguduse õpetaja. Tema poeg Eugen Mickwitz oli aastatel 1877–1910 Pilistvere Andrease koguduse õpetaja, teine poeg Christoph Friedrich Mickwitz oli pastor Tobolskis (1871–1876), Kaarma (1876–1878) ja Vigala Maarja koguduses (1879–1899), noorem poeg Johannes Ernst Mickwitz oli 1879–1881 Tartu Maarja koguduse adjunktpastor, 1881–1893 oli Risti koguduse õpetaja, 1893–1918 oli Viljandi Jaani koguduse õpetaja. Tema pojapoeg Friedrich Mickwitz oli Alatskivi ja Kodavere Mihkli koguduse (1910–1918), Kolga-Jaani Johannese koguduse (1919) ja Äksi Andrease koguduse (1919–1928) õpetaja. Onu Justus Johannes Mickwitz oli pastor Jõelähtme ja Tarvastu Peetri koguduses.
Sillikrunn

Sillikrunn on Harju maakonnas Aegna saare lähedal asuv saar.
Saare koordinaadid on 59° 36′ N, 24° 44′ E.
Henno-Jüri Tigane

Henno-Jüri Tigane (1. veebruar 1942 – 12. jaanuar 2012) oli eesti restauraator.

Elukäik

Henno Tigane sündis kunsti- ja kirjandusinimeste peres. Pärast keskkooli lõpetamist asus tööle Eesti Kunstimuuseumi kassapidajana, hiljem laborandina. Muuseumi restauraatori Eerik Põllu abilisena restaureeris ta algul maale, siis keskendus polükroomsele puidule, mille konserveerimis- ja ennistustöödes oli muuseumi seni abistanud skulptor Paul Horma. Tigase metoodilist põhjalikkust selles töös hindas aastail 1975–1986 muuseumi restaureerimisosakonda juhtinud Endel Valk-Falk.
Polükroomse puidu restaureerimise osakonna juhatajana lahkus Henno Tigane 1986. aastal. muuseumist ning asus neis ülesannetes tööle Endel Valk-Falgu käivitatud ENSV Riiklikus Restaureerimiskeskuses, mis peatselt nimetati ennistuskojaks Kanut. Viimased kümmekond aastat töötas Tigane Kanutis infotehnoloogia spetsialistina.

Isiklikku

Tema ema Valentine Tigane oli kunstiajaloolane ning töötas aastail 1944–1983 Eesti Kunstnike Liidus referendina, tema tädid Aino Tigane ja Leida Tigane olid tuntud kirjanikud.
12. strategeem

Tsitaat Muutuste raamatust

Puudub. Seostatakse selgituse teksti läbi 55. Feng (Küllus) ja 48.Jing (Kaev) kuusjoonega.
Optimist (jahiklass)

Iseloomustus

Optimist on ISAF-i poolt tunnustatud rahvusvaheline svertpaadiklass, mis on mõeldud algajatele õppimiseks ja võistluspurjetamiseks 8–15-aastastele lastele. Võistlemiseks sobiv kaal võiks olla vahemikus 35–50 kg.
Paat on lihtsa ehitusega ja seda on hõlbus käsitseda. Algselt oli svertpaadi kere ja peelte ehitusmaterjaliks vineer ja puit. Tänapäeval kasutatakse peamiselt kunstmaterjale.
Paadi terava kimmiga kere on varustatud veekindlate õhukastidega (õhukottidega), mis suurendavad ujuvust ja ohutust. Optimistil on üks priitpuri ja giljotiinsvert.

Optimist Eestis

Esimesed paadijoonised tõi Eestisse 1963. aastal jahtidega Vanemuine, Ahoi ja Arktika, Rostocki rahunädalal käinud Tallinna purjetajaist koosnenud delegatsioon. Esimene optimist kogu Nõukogude Liidus ehitati samal aastal Tallinna Spordilaevade Eksperimentaaltehases.

1966. aastal ilmus Heino Kuivjõe raamat „Väikemees hakkab purjetama”, mille vahel olid ka vineerist svertpaadi Optimist joonised koos pika juhendiga, mille pealkiri oli „Paadi võime ehitada ise”.
Optimistiga purjetajad osalevad ka Eesti Jahtklubide Liidu Olümpiapurjetamise Eesti Karika võistluspurjetamise sarjas.
Eestis on Optimistiga purjetajad koondunud Eesti Optimist Klassi Liitu. 
Eestis korraldatakse Optimistidel ka täiskasvanute miniregatte, et populariseerida purjetamist. Seejuures on purjetajate kaal olnud koguni kuni 120 kg.

Purjetajad

Maailma tasemel optimisti purjetaja Andrias Sepp
Kristian Jaak Peterson

Kristian Jaak Peterson; õieti Christian Jacob Petersohn (14. märts (vkj 2. märts) 1801 Riia – 4. august (vkj 23. juuli) 1822 Riia) oli eesti kirjanik. Teda peetakse Eesti rahvuskirjanduse loojaks.

Mälestuse jäädvustamine

1983. aastal rajati Kristjan Jaak Petersonile Tartus Toomemäel mälestussammas, mille autorid on Jaak Soans ja Allan Murdmaa.
Kristjan Jaak Petersoni sünniaastapäeval, 14. märtsil, tähistatakse alates 1996. aastast emakeelepäeva, mis sai 1999. aastal riiklikuks tähtpäevaks.
2014. aastal otsustati nimetada Tartus Kommertsgümnaasiumi, Descartes'i lütseumi ja Kivilinna gümnaasiumi liitmisel loodud uus gümnaasium Tartu Kristjan Jaak Petersoni Gümnaasiumiks.

"Laulja"

Nii kui vahuse jõe

mürisevad lained,

mis kalju pealta

langevad oru sisse;

nii kui taeva pikne

musta pilvede alla

hirmsasti kärgatab:

nõnda on jooksmas laulu

ilus tuline oja.
Nii kui valguse allikas

seisab austud laulja

oma vendade keske'ella.

Kärgatab pikne --

ja metsad on vait:

laulja on tõstamas

oma hääle, valamas

suusta laulukaste.

Ja tema ümber,

vait kui merekaljud,

rahvad on kuulemaies.
Maastikuhooldus

Maastikuhooldus (inglise landscape management) on laiemas tähenduses kompleksne looduskaitsevaldkond, mille eesmärk on ökoloogiliselt ja esteetiliselt väärtuslike ja mitmekesiste maistute kujundamine ja kaitse sihipärase planeerimise ja tegevusega; teisalt ka intensiivse maakasutuse soovimatute kaasnähtude vähendamine.
Muqdisho lahing

Peale lahingut

Hukkunud sõdurite laipu, keda kaaslased minema ei suutnud viia langesid somaalaste kätte, kes vedasid neid mööda tänavaid ja rüvetasid neid jõhkralt. Lõpuks suutsid diplomaadid laibad kätte saada ja need tagastati kohutavas seisukorras. 1994. aastal tõmbasid USA ja ÜRO oma väed Somaaliast välja.
Nilüfer Hatun

Nilüfer Hatun (? – 1383; osmanitürgi keeles نیلوفر خاتون ) oli Valide Hatuni ja sultan Orhani naine. Ta oli järgmise sultani Murad I ema. Tema teine poeg oli Şehzade Kasım, kes suri 1346. aastal. Mõned vanemad allikad väidavad ka, et ta oli Orhani esimese poja Süleiman Paşa ema, kuid seda on vaidlustatud.
Keelekonverentsid

Keelekonverentsid olid aastatel 1908–1911 toimunud neli eesti kirjakeele ühtlustamise nõupidamist. Konverentsid toimusid Tapal (Tapa keelekonverents), Tartus ja Tallinnas. Konverentsidel osalesid Tartu esindajad Eesti Kirjanduse Seltsist ja Tallinna esindajad (eesotsas Johannes Voldemar Veskiga) Eestimaa Rahvahariduse Seltsist.
Konverentsidel ühtlustati eesti kirjakeele õigekirja ja vormiõpetust. Paljud konverentsidel kokku lepitud otsused on kirjakeelde jäänud tänaseni.
Üllar Rannik

Üllar Rannik (sündinud 5. oktoobril 1968 Valgas) on Eesti füüsik ja atmosfäärifüüsik.

Elulugu

Üllar Rannik on agronoomi ja mehhanisaatori poeg.
Lõpetas 1987 Otepää Keskkooli ja 1992 TÜ füüsikaosakonna; magister (1994, TÜ), väitekiri "Pilvkatte mõjust lühilainelisele kiirgusväljale ja selle ajalisest muutlikkusest", Ph.D. (1998, Helsingi Ülikool), väitekiri "Turbulent atmosphere: Vertical fluxes above a forest and particle growth". Oli 1994–2004 Helsingi Ülikooli füüsika osakonna aerosooli ja keskkonnafüüsika labori teadur, dotsent aastast 2000.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: maalähedase atmosfääri füüsika, mikrometereoloogia, turbulentsed vood maa ja atmosfääri vahel, voogude mõõtmise tehnika. Soome Aerosooliassotsiatsiooni aukiri teoreetilise töö eest aerosooliteaduses (1998). Soome Teaduste Akadeemia uurimisrühma "Atmosfääri koostise ja kliimamuutuse füüsika, keemia ja bioloogia" ning Põhjamaade uurimisrühma "Biosfääri-aerosooli-pilvede-kliima vastasmõjutused" liige 2002.–2004. a. Üle 60 teadustrükise.
Kamla Persad-Bissessar

Kamla Persad-Bissessar (sündinud 22. aprillil 1952 Siparias) on Trinidadi ja Tobago poliitik, kes oli 26. maist 2010 kuni 9. septembrini 2015 Trinidadi ja Tobago peaminister.
Ta on hariduselt jurist ning on töötanud ka õpetajana.
Alates 1995. aastast on ta olnud parlamendi liige. Ta on olnud muu hulgas justiitsminister, haridusminister, peaprokurör ning opositsiooniliider. 
Alates 24. jaanuarist 2010 on ta Ühinenud Rahvuskongressi esimees. 
Pärast tema erakonna juhitud valimisliidu võitu 24. mail 2010 peetud valimistel sai temast Trinidadi ja Tobago esimene naispeaminister.
Peeter Kurvits

Peeter Kurvits (7. november 1891 Polli vald, Pärnumaa – 10. veebruar 1962 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten) ja poliitik ning majandustegelane.
Peeter Kurvits sündis 1891. aastal Pärnumaal Polli vallas Lilli saeveskis ning omandas kaubandushariduse. Eesti Vabadussõjas ta mobiliseeriti ning määrati Eesti sõjaministri käsundusohvitseriks, kuid viidi varsti üle Sõjavägede Ülemjuhataja Staapi.
1919. aasta jaanuaris määrati P. Kurvits kitsarööpmeliste soomusrongide adjutandiks ehk staabiülemaks, kellena teenis kuni Vabadussõja lõpuni. Pärast Vabadussõda teenis P. Kurvits Kitsarööpmelise soomusrongi nr. 1 ja nr. 2 dessantroodu ülemana, kuni lahkus sõjaväest 1920. aastal.
Pärast sõjaväeteenistust töötas Peeter Kurvits panganduses. 1932. aastal valiti ta Krediit-Panga direktoriks ning oli 1933. aasta 18. maist kuni 21. oktoobrini majandusminister Jaan Tõnissoni neljandas valitsuses.
Peeter Kurvits vahistati 14. juunil 1941 ning saadeti NSV Liitu Sevurallagi. Ta vabanes Vostokurallagist 1944. aastal ja saadeti asumisele Kirovi oblastisse, kust vabanes 1956. aastal.
Peeter Kurvits suri 10. veebruaril 1962 Tallinnas ning on maetud Rahumäe kalmistule.
Talle on antud Vabadusristi I liigi 3. järk.
Sitoonid

Sitoonid (Sitones, Sithoni) oli germaani hõim, kes elas tänapäeva Rootsi alal. 
Tacituse sõnul asusid nad Lõuna-Rootsis elanud svioonidest põhjas. Tema sõnul erinesid sitoonid svioonidest ainult selle poolest, et neid valitses naine.
On arvatud, et Sigtuna, mida tunti hiljem ladina keeles Situne nime all, sai nime sitoonide hõimu järgi.
Lümfijuha

Lümfijuhadeks nimetatakse paljude selgroogsete loomade lümfisüsteemi (lümfoid(-immuun)süsteemi) kuuluvaid teatud jämedaimaid lümfisooni, mis moodustuvad väiksemate lümfisoonte liitumisel, milles liigub lümf ja mis suubuvad venoossesse vereringesse. 
Lümfijuhade areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Muutumatu voolamine

Muutumatu voolamine ehk muutumatu vool ehk statsionaarne voolamine ehk statsionaarne vool on veevool, mille kiiruse suurus ega suund ajas ei muutu.
Kuigi rangelt võttes muutumatut voolamist üldiselt kusagil ei eksisteeri, siis sel juhul, kui muutumine on aeglane, ei toimu märgatavaid kiirendusi.
Muutumatu voolamine on nt veevool torustikes, kanalites, jõgedes jne.
Muutumatule voolamisele vastandub muutuv voolamine.
Kärstna Kool

Tekkelugu

Arhiivimaterjalide andmeil on Kärstnas kooliharidust antud juba 1767. aastast alates.
Lembit Andreseni raamatu "Eesti rahvakooli ja pedagoogika ajalugu I: Eellugu ja algus kuni Põhjasõjani" (1997) andmetel  sai Kärstna koolilugu alguse juba 1687. aastal. Kahjuks ei ole täpseid andmeid, kas koolitöö toimus pidevalt või vaheaegadega ja kus seda tehti. 
Koolimaja täpsem asukoht on teada alates 1819. aastast, kui Kärstna mõisa omaniku kindralleitnant Reinhold von Anrepi lesk Caroline kinkis koolile pool vakamaad (910 m²), põllumaad ning lasi sellele ehitada koolihoone. 
28. septembril 1819. aastal andis kohalik luteriusu õpetaja uuele koolimajale oma õnnistuse. 
Aastal 1890 hävis koolimaja tulekahjus ning samale kohale seda enam uuesti ei ehitatud.
Uueks asupaigaks ostis vald mõisalt 41 vakamaa suuruse maatüki. Ehitati uus koolihoone, mis sai valmis 28. novembril 1891. aastal ning milles õppetöö toimus aastani 1924. Seejärel koliti Kärstna mõisahoonesse, kus kool asub tänaseni.

Asukoht

Üks Sakala kõrgustiku kõrgemaid tippe on kaguosas paiknev Kärstna kabelimägi (136 meetrit üle merepinna), mille jalamile on rajatud Kärstna mõis, kus tegutseb Kärstna Põhikool.
Haabjas

Haabjas ehk vene on ühepuupaat.
See tahutakse välja ühest puutüvest, kasutades tavaliselt jämedat haava- või pärnapuud (pärnapuust paati nimetatakse pärnjaks). Paadile sobiva kuju andmiseks kuumutatakse haabja pardad lõkete ja kuuma vee abil pehmeks ning painutatakse laiali.
Tegu on ühe vanema paaditüübiga, mis on levinud peamiselt soome-ugri rahvaste juures. Eestis on haabjaehituse kultuur tänapäevani säilinud laialdaste üleujutuste poolest tuntud Soomaal. 2016. aastal kanti haabja ehitamine Soomaal Eesti vaimse kultuuripärandi nimistusse.
Aakre raamatukogu

Aakre raamatukogu on rahvaraamatukogu Aakre külas Elva vallas Tartu maakonnas. Aastast 2018 on Tartu maakonna raamatukogu.

Ajalugu

Aakre raamatukogu asutati 1926. aastal.  Raamatukogu tegutses Aakre vallamajas ja kandis nime Aakre Valla Raamatukogu. 1933. aastal asus 500 eksemplariga raamatukogu veel vallamajas, aga mingil ajal koliti Aakre rahvamajja. 1940. aastal laenutas rahvamajas raamatuid õpetaja Jaan Tober.
1941. aastal oli kogu suurus 830 eksemplari. Teise maailmasõja ajal kogu osaliselt hävis. 23. septembrist 1944 tegutses Aakre Valla Keskraamatukogu. 1. juunil 1948 loodi Aakre Valla Raamatukogu. Raamatukogu kasutuses oli kaks ruumi Rebaste rahvamajas. Esimene sissekanne fondide raamatusse on tehtud 16. juunil 1948 aastal. 1948. aasta lõpus oli raamatuid 2070 eksemplari, lugejaid 119 ning laenutusi 4658.
1950. aastal asus raamatukogu Aakre vallamajas. 1956. aastal tehti raamatukogu ruumides remont. Raamatud mahtusid neljale riiulile ja kahte riidekappi. 1957. aastal ühendati mõned Elva rajooni (eksisteeris aastatel 1950–1962) rahvamajad raamatukogudega. Ka Aakres (kuulus Elva rajooni) ühendati raamatukogu ja sellest 200 meetrit teisel pool teed asunud rahvamaja – päeval käis rahvas raamatukogus, õhtul aga rahvamajas.
1964. aastal koliti raamatukogu Aakre Algkooli alumisele korrusele. 1967. aastal kolis raamatukogu sama maja teisele korrusele.
1972. aastal oli ruume vaja Aakre Eriinternaatkoolile ja raamatukogu viidi Rõngu külanõukogu piiriäärsesse Eduard Lambile kuulunud suurde kivimajja, kus see mahutati ühte väikesesse tuppa. Talvel puudus majale juurdepääs ning lugejate vähesuse tõttu ähvardas raamatukogu sulgemine. Varsti leiti avaramate ruumide ja parema ligipääsuga koht kolhoosi kontori vastas majas.
1983. aastal tehti raamatukogus remont ja lastefond sai eraldi ruumi. 1985. aasta veebruarist kuni 1986. aasta aprillini käis Aakre raamatukoguhoidja lapsepuhkuse tõttu raamatuid laenutamas Puka raamatukoguhoidja. Lugejaid teenindas ka Valga Keskraamatukogu raamatubuss.
1993. aastal otsustati, et raamatukogu saab kolm ruumi endise Aakre kolhoosi kontori esimesel korrusel. Remont ja kolimine toimusid 1994. aastal. Samas majas asub ka rahvamaja.
2000. aastal kolis raamatukogu maja teisele korrusele. Raamatukogu sai endale neli ruumi (85 m²).
2007. aastal lõpetati teavikute kirjete sisestamine elektronkataloogi ja toimus üleminek elektroonilisele laenutusele.

Juhatajad/laenutajad

Jaan Tober
Endla Valder 1945–1947
Liidia Mõttus 1947–1950
Erna Salumets (Tuvi) 1950–1954
Maimo Kurg (Zirk, Kallas) 1954–1955
Aino Kruusamäe (Pikker) 1955–1972
Ly Värk (Haaviste) 1974
Aino Pikker 1981–1984
Kaja Vindi 1984–1995
Riina Siik alates 1995
Liisi Eesmaa

Liisi Eesmaa (sündinud 16. mail 1984) on eesti moekunstnik ja stilist.

Elulugu

Liisi Eesmaa on pärit Tartust. Ta lõpetas 2003. aastal Tartu Kunstigümnaasiumi ning õppis moedisaini Euroülikoolis (2003-2004) ja Eesti Kunstiakadeemias (2004–2007). Eesmaa tegutseb aktiivselt moekunstniku ja stilistina ning alates 2015. aastast Eesti Kunstiakadeemias õppejõuna.
Elukaaslase filmirežissöör Madis Ligemaga on tal poeg Kuu.
Herik Tölpt

Herik Tölpt (sündinud 17. detsembril 1966 Tallinnas) on eesti karateka ja Eesti karatekoondise treener. 
Koos vend Avo Tölptiga asutas ta 1989. aastal karateklubi Nüke, praeguse Nüke Karatekooli.

Nüke Karatekool

Herik Tölpt on Nüke Karatekooli peainstruktor (vanemtreener VI tase), mitmekordne Eesti meister karates ja paljude rahvusvaheliste karateturniiride auhinnavõitja. Herik Tölpt on Eesti Karate Föderatsiooni (EKF) treenerite nõukogu liige, Eesti karatekoondise treener ja Eesti Shotokan Karate Föderatsiooni peatreener.
Herik Tölpt hakkas karatet harrastama 1980. aastal treener Mart-Rein Rosmanni juhendamisel.

Õpilasi

Tanel Pärss, Ivo Kolk, Ave Karp, Matthias Jaaksoo, Kati Lilium, Erko Tölpt.
Kadrina (Maarja-Magdaleena kihelkond)

Kadrina oli küla Tartumaal, ajalooliselt Kaiavere mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Otslava küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Maarja-Magdaleena kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Otslava külaga.
Kadrina on küla 1930. aastatest. Varem oli sama piirkond Kadrina karjamõisa all.
Harilik kuldvits

Kirjeldus

Lehed munajad, elliptilised või  süstjad, ahenevad tiivuliseks  rootsuks,  saagja servaga, peaaegu paljad. Juurmised lehed õitsemisajaks kuivanud. Kollased korvõisikud on läbimõõduga 0,9–1,5 cm. Äärisõisi on 5–8, need on  putkõitest pikemad.  
Harilik kuldvits võib hübridiseeruda sissetoodud liigi kanada kuldvitsaga, moodustades hübriidi, Niederederi kuldvitsa. Eestist pole hübriidi seni leitud.

Levila ja kasvukoht

Eestis pärismaine. Sage taim puisniitudel, kuivadel niitudel, nõlvadel, võsastikes, metsades ja raiesmikel, raudteetammidel; levinud kõikjal Eestis.

Kasutamine

Kasutatakse ilutaimena. Eelistab kehvemat, vett hästi läbilaskvat pinnast. Õitest on saadud riide värvimiseks kollast värvainet.