google/wiki40b huggingface dataset:
Vittorio Amedeo I

Vittorio Amedeo I (8. mai 1587 Torino – 7. oktoober 1637 Vercelli) oli Savoia hertsog alates 1630 kuni surmani. Ta kandis ka tiitleid Küprose kuningas ja Jeruusalemma kuningas.
Ta oli Savoia hertsogi Carlo Emanuele I ja tema naise, Hispaania printsessi Catalina Micaela teine poeg. Suure osa oma lapsepõlvest veetis ta Hispaania õukonnas Madridis.
Ta sai troonipärijaks siis, kui tema vanem vend Felipe Emanuele 13. veebruaril 1605 18-aastaselt suri.
Vittorio Amedeo I oli tark ja populaarne valitseja. Teda hüüti Susa lõviks (Susa on Savoiale kuuluv asula Alpides).
Kui tema isa 1630 suri, okupeerisid prantslased Savoiat. Carlo Emanuele poliitika oli tekitanud nii suhetes Hispaania kui Prantsusmaaga ebastabiilsuse ja hertsogkonna kaitsmiseks oli vaja sõjaväge, kuid riigikassa oli tühi ning nii ei saanud hästi palgata palgasõdureid ega välja õpetada omamaiseid sõdureid. Seetõttu sõlmis Vittorio Emanuele rahu Hispaaniaga, astus Prantsusmaaga liitu ja tal õnnestus 1631 sõlmitud Cherasco lepinguga säilitada kolmandik Monferratost: Pinerolo, Alba ja Trino linna ning saada ülejäänu eest rahalist kompensatsiooni. Vastavalt salakokkuleppele tuli Pinerolo seejärel Prantsusmaale tagasi anda.
Vastavalt kardinal Richelieu juhistele pidi Savoia lõpetama rahu Hispaaniaga ja organiseerima Itaalias Hispaania-vastase liidu. Savoia saavutas Hispaania vägede üle kaks võitu: 1636 Tornavento lahingus ja 8. septembril 1637 Mombaldone lahingus.
Samal aastal 25. septembril haigestus Vittorio Emanuele pärast Créqui hertsogi Charles de Créquy de Lesdiguières antud pidusööki. Ta viidi tagasi Savoiasse, kus suri 7. oktoobril.
Pärast Vittorio Emanuele surma sai hertsogiks tema 5-aastane poeg Francesco Giacinto, kes aga aasta hiljem suri. Seejärel sai hertsogiks tema noorim poeg, 4-aastane Carlo Emanuele II. Mõlema eest valitses regendina laste ema Christine kuni oma surmani 1663.
Tünn

Tünn on kumerate külgedega laudnõu kahe põhjaga, millest üks on eemaldatav.
Eesti alal tulid tünnid kasutusele tõenäoliselt 13. sajandil. Tünnides hoiti ja nendega veeti näiteks soolakala, soola, vilja.
Tünni kasutati ka mõõdunõuna (tünder).
Polüseksuaalsus

Mõiste

"Polüseksuaalsus" on kreeka-ladina hübriid. Liitsõna koosneb kreekakeelsest sõnast poly (poly: 'palju', 'mitu') ja ladinakeelsest sõnast sexualis ('sugueluline').

Definitsioon

Polüseksuaalsus erineb mitmikarmastusest ja panseksuaalsusest. Mitmikarmastus on "armastus, mida tuntakse mitme partneri vastu samal ajal." Panseksuaalsus on külgetõmme kõikide sugude vastu. Polüseksuaalsus on aga külgetõmme mitme soo, aga mitte kõikide sugude, poole.
Polüseksuaalsust on raske täpsemalt määratleda, kuna seda mõistet kasutavad enda kirjeldamiseks mitmesugused inimesed. Polüseksuaalne identiteet on seotud sooidentiteediga ning kasutatud inimeste poolt, kes määratlevad end väljaspool binaarset soosüsteemi. Polüseksuaalsed inimesed võivad tunda külgetõmmet näiteks transsooliste inimeste, kolmanda soo, two-spirit inimeste, kväärsooliste ja intersooliste inimeste poole. Samas ei pea polüseksuaalsed inimesed tundma külgetõmmet ainult mittebinaarsete sugude vastu. Polüseksuaalne inimene võib tunda külgetõmmet ühe või mõlema binaarse soo vastu.
Richard Roht

Richard Johannes Roht (12. aprill 1891 Krootuse vald – 22. august 1950 Tallinn) oli eesti kirjanik.

Elukäik

Õppis Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumis ja Valga Reaalkoolis.

Isiklikku

Tema vend Gustav Roht oli trüki- ja raamatuköiteettevõtte omanik Tartus, õepoeg Valev Uibopuu oli kirjanik. Ta oli aastatel 1919–1929 abielus näitleja Elli Põder-Rohtiga.

Looming

Alustas impressionistlike proosapaladega, tunnustuse võitis suvitusromaaniga "Hümnid Paanile", mis koos mitme novelli ja romaaniga moodustab Kurgsoo-sarja (nimetatud ka Tuulemäe-sarjaks). Kirjutanud veel arvukalt romaane, novelle, mälestusi, jutustusi ja lasteraamatuid.
Niidu maastikukaitseala

Niidu maastikukaitseala asub Pärnu linna territooriumil. Selle suurus on 85 hektarit. Maastikukaitseala kuulub Pärnumaa keskkonnateenistuse egiidi alla.
Niidu maastikukaitseala loodi 2007. aasta veebruaris. Varem oli seal 1958. aastast kaitstud üksikobjektina Niidu metsa (Niidu metsa kaitseala).
Maastikukaitseala olulisimaks objektiks on vanametsade vääriselupaigad, mis hõlmavad maastikukaitsealalast üle 20 hektari. Vaatamata linnahaljasalale elutseb kaitsealal palju linnuliike, näiteks koldvint, õõnetuvi, jäälind, vaenukägu jt. Harrastusornitoloogi Tenno Lauri andmeil on kaitsealal kokku loendatud 65 pesitsevat liiki.
Niidu metsa on varasematel aegadel palju kasutatud puhkepaigana, praegusel ajal vähem.
Maastikukaitseala probleemideks on linnaarendus ja jäätmemajandus.
Andrus Joonas

Andrus Joonas (sündinud 12. mail 1970) on eesti kunstnik.
Enn Kareda

Enn Kareda (25. mai 1939 – 7. august 2016) oli eesti insener ja tehnikateadlane.
Lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi automaatika erialal 1963. aastal. Diplomiprojekti teema oli "Sünkrodetektor kulumõõtjale" (sisuliselt mõõtetehnilise sünkroondetektori elektroonne sõlm elektromagnetilisel induktsioonil põhineva vedelike kulu mõõteseadme – induktsioonkulumõõtja jaoks).
Nõmme Tee Seltsi asutajaliige ja esimene esimees.
Nõmme halduskogu aseesimees (2002).
Ta oli vastu Tallinna Linnavalitsuse ja sealhulgas Nõmme Linnaosa Valitsuse Nõmme looduse suhtes väga vaenulikule plaanile ehitada Mustamäe männimetsaga kaetud kaldapealsele endise kitsarööpmelise raudtee  (praeguse Kitsarööpa tee) kohale Nõmme Keskusest mööda viiv nn. ümbersõidutee. Tee ehitamine liivikule ja intensiivne liiklus sellel oleksid metsa hävitanud, kuid poleks parandanud liikluse olukorda Nõmme keskuses ja Hiiul.
Koos mõttekaaslastega 1999. aastal asutatud Nõmme Tee Seltsist oli tema eesmärk säästa seda metsa ja peatada tee ehitamise plaan. Kasutades ära kohaliku omavalitsuse seadusega antud võimalust, mis andis 1% elanikkonnast (antud juhul Tallinna elanikkonnast) õiguse peatada kohaliku omavalitsuse algatus, kogusid NTS liikmed umbkaudu 4000 kodaniku allkirjad, et tee ehitamise plaan nurjata.
Ta oli üks nendest, kes tegi ettepaneku sedalaadi plaanide peatamiseks algatada Nõmme-Mustamäe maastikukaitseala moodustamine. See oli pikk protsess, mis lõppes võiduga.
Ta oli SEI projekti "Energiamajanduse Riikliku Arengukava aastani 2020 keskkonnamõju strateegiline hindamine" töörühma liige, energiamajanduse väliskulude ekspert (2007-2009).
Enn Kareda suri 7. augustil 2016 ja ta maeti 12. augustil 2016 Rahumäe kalmistule.

Publikatsioone

Elektromagnetvälja kiirguskaitse. Metoodiline materjal. Koostanud Enn Kareda. Tallinna Polütehniline Instituut, 1983, lk 55.
Töökaitsealased arvutused: ülesannetekogu. Koostanud E. Kareda jt. Tallinn, Tallinna Polütehniline Instituut, töökaitse kateeder, 1988, lk 114.
Säästva arengu sõnaseletusi. Võrgusõnaraamat koos otsimootoriga (Võrguteavik). Toimetanud ja koostanud Aet Tamm, ..., Enn Kareda jt. Kollektiivautorid ÜRO Arenguprogramm, Eesti Keskkonnaministeerium, Säästva Eesti Instituut. Tallinn, Säästva Eesti Instituut, 2006.
Haapsalu Maria-Magdaleena kogudus

Haapsalu Maria-Magdaleena kogudus on EAÕK kogudus Haapsalus.
Kogudus asutati 1. veebruaril 1836. 
1869. aastal hakkas koguduse juures tegutsema õigeusu kihelkonnakool.
1993. aastal eraldusid kogudusest need liikmed, kes tahtsid alluda Moskva patriarhaadile, ja eraldujad panid aluse MPEÕK Haapsalu Maarja Magdaleena (Neeva Aleksandri) kogudusele.
Kogudus kasutab Haapsalu Maria-Magdaleena kirikut.
Olev Laanjärv

Olev Laanjärv (11. märts 1942 Haapsalu – 28. veebruar 2007 Tallinn) oli Eesti poliitik. 
Olev Laanjärv kuulus Eesti Vabariigi Ülemnõukokku. Ta oli aastatel 1990–1992 siseminister ja 2003–2007 Riigikogu liige. Laanjärv kuulus 1968–1990 NLKP-sse ja hiljem Eesti Keskerakonda.
Siagonodon

Levila

Need maod elavad Lõuna-Ameerikas.
Deanstoni destilleerimiskoda

Deanstoni destilleerimiskoda on Šotimaal Highlandi regioonis aastal 1965 asutatud viski destilleerimiskoda.
Ingemar Teever

Koondisekarjäär

Eesti koondises on Teever pidanud 24 kohtumist ning löönud neli väravat. Debüüdi tegi ta 20-aastasena 29. märtsil 2003 sõprusmängus Kanada vastu. Esimese värava lõi ta 2004. aasta 11. juunil Makedoonia vastu.
Gintaras Graujauskas

Gintaras Grajauskas (sündinud 19. veebruaril 1966 Kapsukases) on leedu kirjanik ja rokkmuusik.
Ta on kirjutanud romaane, lühijutte ja luulet. Lisaks mängib ta basskitarri ja laulab poprock-ansamblis Rokfeleriai.
Aastal 1993 avaldas Grajauskas oma esimese raamatu, luulekogumiku "Tattoo". Ilmunud on ka tema näidendite kogu "Mergaitė, kurios bijojo Dievas" (2007), mille eest ta tunnistati 2007. aasta Leedu parimaks näitekirjanikuks, ning luuleraamat "Eilėraščiai savo kailiu" (2008).
Eesti keeles on tema luule ilmunud kogumikus "Kiirus vaikuse sees : luulet üheteistkümnelt maalt : tekste neljandalt ja viiendalt Põhjamaade luulefestivalilt Tallinnas 2004. ja 2005. aasta kevadel" (Tallinn, 2006).
Kõmsi kivikalmed

Kõmsi kivikalmed (ka Kõmsi tarandkalmed) asuvad Pärnu maakonnas Lääneranna vallas mõlemal pool Risti–Virtsu maanteed Kõmsi õigeusu kiriku lähedal.
Kivikalmetest 5 pärinevad vanemast rauaajast. Nendest pool kilomeetrit põhja pool asub nooremast rauaajast pärinev põletusmatustega kivikalme.
Kalmeid on uuritud Adolf Friedenthali (1914), Vello Lõuka (1969–1972) ja Mati Mandli (1979–1981) juhtimisel. Kaks paremini säilinud tarandkalmet kaevati läbi ning pärast seda taastati ja jäeti paigale. Neist väiksemas oli 8 m × 6,7 m suurune tarand, suuremas ligi 20 eri suurusega tarandit.
Kalmete lähedal on nelisada muistset põllukivihunnikut. Neistki on 77 läbi kaevatud.
Labette'i maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1867. aastal.
Vepslased

Vepslased (endanimetused vepslaine, bepslaane, lüdinik ja lüdilaine; vananenud kirjanduses ka: tšuharid, kaivanid) on vepsa keelt kõnelev läänemeresoome rahvas Venemaal Äänisjärve edelarannikul ja Vepsa kõrgustikul. 2002. aasta Venemaa rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 8240 vepslast. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 5936 vepslast.
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 54 vepslast.

Levik

Muistne vepslaste asuala oli tänasest palju laiem. See hõlmas Laadoga, Äänise ja Valgjärve vahelise ala. Vepslaste haja-asustus ulatus idas Dvina jõe ja Valge mereni. Tänapäeval elavad vepslased väikeste rühmadena kahes eraldi piirkonnas: Äänise edelarannikul ja Vepsa kõrgustikul, valdavalt kõrvedes ehk kõrvalistes metsapiirkondades.

Ajalugu

Varaseimaks vepslaste mainimiseks kirjalikes allikates on mõnikord peetud idagooti ajaloolase Jordanise 551. aasta kirjutises "Getica" esinevat nime Vas (või Vasina, Vasinabroncas). Mitmed uurijad on selle nime vepslastega ühendamise siiski kahtluse alla seadnud nagu ka samamoodi välja pakutud Bremeni Adama Witzi (Wiltzi) vepslastega seostamise. Vanimas Vene leetopissis, Nestori  kroonikas, esineb korduvalt (esimest korda 9. sajandi sündmuste kontekstis) etnonüüm Весь (ves'), mida peetakse juba kindlamalt vepslaste tähistajaks. Selle hõimu keskusena nimetatakse Beloozerot ja nad osalesid Vana-Vene riigi loomisel. Leetopissides mainitud rahvas чудь (tšuudid) on tõenäoliselt vähemalt osaliselt samuti vepslasi tähistanud. Laadoga kagurannikul, mida peetakse vepsa keele kujunemiskohaks, tekkis alates 9.–10. sajandist kääbaskalmete kultuur, mida ongi omistatud vepslastele. Pekka Sammallahti on dateerinud vepsa keele kujunemise viikingiaega (800–1050 pKr). On arvatud, et 10.-11. sajandil vedasid vepslased mööda Viikingite idateed Volga Bulgaariasse karusnahku.
Laadoga-äärse kääbaskalmete kultuuri leiuainest analüüsides ja piirkonna mitteläänemeresoome substraati arvestades on arheoloog Valter Lang jõudnud seisukohale, et algselt ei kasutanud neid siiski mitte läänemeresoomlased, vaid rahvastik, kes kõneles lääneuurali keele seda vormi, millest tänapäevani on säilinud vaid saami keeled. Tema hinnangul hakkas vepsa keel kujunema alles siis, kui 13.–14. sajandil levis sinna Karjala kultuurimõju (ja ilmselt ka karjalasi) ning kohalikud inimesed läksid üle läänemeresoome keelele.
Vepsa asustus hakkas laienema põhja poole senistele saami aladele, kus karjalastega segunedes tekkisid karjala keele aunuse ja lüüdi murre. Lõunas võis vepslaste asuala ulatuda Vesjegonskini tänase Tveri oblasti kirdenurgas.
Vepslased sattusid varakult Vene vürstiriikide (Novgorodi, Rostov-Suzdalimaa) võimu alla ja muutusid õigeusklikeks. Pärast 13. sajandit vepslasi ajalooallikais enam pikka aega ei mainita. Neist said riigitalupojad, lõuna pool mõisatalupojad, kes tegid alet, harisid põldu, püüdsid kala ja tegid käsitööd. 18. sajandi alguses töötas neid Lodeinoje Polje laevaehitustöökodade ja Äänisjärve läänekaldale rajatud metallurgiatehaste juures.
Aastal 1897 oli vepslasi 25 600, kellest 7 300 elas Äänise rannikul.
Laimiroheline

Variatsioonid

Veebivärv Lime hex-koodiga #00FF00 on üks 16 esimesena defineeritud veebivärvist, täpselt sama toon on aditiivse värvisünteesi (RGB-värvimudeli) primaarroheline (Green). See on terav ja ere tehislikuna mõjuv roheline, tumedam ja kromaatilisem laimi viljaliha värvusest. Lähedasem päris laimi värvusele on samuti ere, ent suurema kollase sisaldusega veebivärv Lemon lime, mõnikord ka nimega  Bitter lime või Lime.
ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvisõnaraamatu järgi kannab laimirohelise nimetust lai valik toone, alates säravast rohekaskollasest üle murtud, keskmise või tumeda rohekaskollase ja helerohelise kuni särava kollakasroheliseni

Kasutamine

Rahustava rohelise ja ergutava kollase omadusi ühendav, kerge ja õhulisena mõjuv laimiroheline on armastatud värvitoon sisekujunduses seinavärvina või kodutekstiilide puhul (rulood, mööblikangad jne), seda soovitatakse kasutada siiski vaid aktsentide andmiseks. Mõjub paremini loomulikus valguses, kunstvalguses võib näida fluorestseeruvana ja ärritavana.
Laimiroheline on olnud mitmel aastal moevärviks, nii et tänapäeval toodetakse ka laimirohelise korpusega kodutehnikat, majapidamis- ja kontoritarbeid, tekstiile, lemmikloomavarustust jne.
Andrei Zaliznjak

Andrei Anatoljevitš Zaliznjak (vene Андрей Анатольевич Зализняк; 29. aprill 1935 Moskva – 24. detsember 2017 Tarussa, Kaluga oblast) oli vene keeleteadlane.
Zaliznjak oli tuntud tohtkirjade uurijana ja keeleteaduse populariseerijana.
Ta oli Venemaa Teaduste Akadeemia täisliige 1997. aastast alates.
Tema abikaasa Jelena Padutševa ja tütar Anna Zaliznjak on samuti keeleteadlased.
Joonkiirus

Joonkiirus on füüsikaline suurus, mis näitab läbitud kaarepikkust ajaühiku kohta.
Tähis: ν
Ühik: m/s (meetrit sekundis)
Põhivalem: ν = ω * r, kus ω (oomega) on nurkkiirus ja r on trajektoori raadius
Vinton Cerf

Vinton Gray Cerf (sündinud 23. juunil 1943) on Ameerika Ühendriikide arvutiteadlane, keda peetakse üheks "interneti isaks". Koos Robert Kahniga töötas ta välja internetiprotokollistiku.
1992. aastal asutas ta koos Robert Kahni ja Lyman Chapiniga Internet Society.
Londoni metroo

Londoni metroo (inglise London Underground, ka the Tube ja the Underground) on metroo Londonis.
See on maailma vanim metroo. See avati 10. jaanuaril 1863. Londoni metrool on 11 liini ja 273 jaama. Metroo on jagatud 6 tsooniks.
1. jaanuaril 1948 Londoni metroo riigistati.
Christopher Tyerman

Christopher Tyerman (sündinud 22. mail 1953) on Suurbritannia ajaloolane, kelle peamiseks uurimisvaldkonnaks on ristisõdade ajalugu.
Tyermani põhiteoseks loetakse 2006. aastal ilmunud raamatut "God's War: A New History of the Crusades", mis on kõige põhjalikum ristisõdade käsitlus pärast Steven Runcimani aastatel 1951–1954 ilmunud kolmeosalist ristisõdade ajalugu.
Eestis ilmus Tyermani raamat 2010. aastal Marek Laane tõlkes pealkirja all "Jumala sõda: ristisõdade uus ajalugu".

Elulugu

Tyerman omandas kõrghariduse Oxfordi Ülikoolis, mille lõpetas 1974. aastal bakalaureusekraadiga ajaloos. 1981. aastal kaitses ta samas filosoofiadoktori kraadi.
Akadeemilist karjääri alustas ta aastatel 1976–1977 lektorina Yorki Ülikoolis. Alates 1979. aastast on ta olnud keskaja ajaloo õppejõud Oxfordi Ülikooli Hertfordi kolledžis.
Tema laiem uurimisvaldkond on olnud Lääne-Euroopa ajalugu 11.–16. sajandini. Kitsamalt on ta tegelenud ristisõdade, nende põhjuste ja historiograafia uurimisega. Geograafiliselt on ta keskendunud peamiselt hiliskeskaegsele Inglismaale ja Prantsusmaale, uurides sealsete ristisõdijate päritolu, motivatsiooni ja sotsiaalset dünaamikat.
Jõeküla tee

Jõeküla tee on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe ja Vismeistri asumis.
Tänav algab Kakumäe teelt ja lõppeb Jõeoti ja Vähi tänava ristumiskohas.
Jõeküla tänav sai nime 25. veebruaril 1994.
Enn Säde

Enn Säde (sündinud 18. oktoobril 1938 Pärnus) on eesti helioperaator.
Ta lõpetas 1961. aastal heliinsenerina Leningradi Kinoinseneride Instituudi. Aastail 1961–1994 töötas Säde Tallinnfilmis heliinseneri ja -operaatorina, aastast 1978 ka dokumentaalfilmide režissöörina. 1994. aastast on vabakutseline.
Enn Säde on teinud autorina üle kahekümne dokumentaalfilmi, olnud umbes kahekümne viie mängufilmi ja kaheksakümne dokumentaalfilmi helimees, dokumentaalfilmide puhul tihti ka montöör, ning toimetanud kolleegide filme.
Säde on ka tunnustatud filmiajakirjanik. Aastatel 1991–2000 andis ta koos Ago Ruusiga välja filmiajalehte Pääsuke. 2009. aastal tunnistas Eesti Filmiajakirjanike Ühing Enn Säde Eesti parimaks filmiajakirjanikuks tööde eest raadios ja kultuurilehes Sirp. Ta on kirjutanud kaks raamatut.
Ruusmäe koduloomuuseum

Ruusmäe koduloomuuseum on Rõuge vallas Ruusmäe külas Ruusmäe mõisa endises kellatornis asuv muuseum, mis tutvustab kohalikku kultuuripärandit.
Citizen OS

Kasutatavus

2018. aasta aprilli seisuga oli Citizen OS-i platvormil 29 439 registreeritud kasutajat. Kokku oli antud 52 150 digitaalset häält. Jooksvaid näitajaid näeb Citizen OS-i kodulehel.

Auhinnad

Loovusfestivalil Kuldmuna 2016 sai Citizen OS Hõbemuna digitaalse reklaami ja on-line rakenduse kategoorias. Disain disainistuudiolt DUX.
Tammiku (Rakvere)

Tammiku on Rakvere linnaosa, mis asub Lõuna-Rakveres.

Nimest

Tammiku linnaosa on oma nime saanud seal asuva tammiku põhjal, mis on üks väheseid tammemetsi Põhja-Eestis.

Tammemets

Tammik võeti looduskaitse alla 1939. aastal. Alates 1999. aastast asub seal maastikukaitseala, mille suuruseks on 23 hektarit. 2002. aasta seisuga on Tammikus pesitsemas 39 linnuliiki. Lisaks nendele on seal ka ajutiselt peatuvaid või ülelendavaid linde. Tammemetsa põhjapoolset osa nimetatakse Uueks Tammikuks. Tammiku lõunatippu kutsutakse rahvasuus Musumäeks.

Ajalugu

Uues Tammikus asub Johannes Lepiksaare mälestustamm, mis istutati 1992. aastal. Selle taga kõrgub mälestusmärk "Okaskroon", mis avati 14. juuni 1991. See mälestusmärk on püstitatud nõukogude võimu ajal alusetult represseeritute mälestuseks. Mälestusmärgist lõuna pool asub 1944. aastast pärit Saksa sõjaväekalmistu.
Tammiku tänava ääres asub vana mõisakõrts Villa Tammik, mis oli 19. sajandi teisel poolel linnarahva poolt armastatud suvepidude paik.
musumäel asuvat kahte tammi kutsuti vanasti kas Jüriks ja Mariks või Tõnniks ja Manniks. Linnalegendi põhjal käisid seal nii linna kui ka ümbruskonna noored musutamas.
Õie ja Orase tänava nurgal asub kunstniku Concordia Klar-Ulase lapsepõlvekodu. Samuti on see ka tema tütre, Maria-Kristiina Ulase (graafik) sünnikodu.

Tänapäev

Tammiku tänaval asub majutus-, konverentsi- ja söögikoht Villa Theresa, mis ehitati 1893. aastal kunagiseks Rakvere vallamajaks.
Šolem Alejchem

Šolem Alejchem (õieti Šolem Rabinovitš; 2. märts 1859 Perejaslav-Hmelnõtski, Ukraina – 13. mai 1916 New York) oli jidišikeelne juudi kirjanik.
Heite piirväärtus

Heite piirnorm (inglise emission limit value) on heidet iseloomustava näitaja tase, mida kindlaksmääratud ajavahemikus või ajavahemikes ei tohi ületada või mille piiresse tuleb jääda.
Jossif Varvinski

Jossif Vassiljevitš Varvinski (28. oktoober 1811 Horol, Poltaava kubermang Venemaal – 27. september 1878 Moskva) oli arstiteadlane.
Õppis Harkovi ja Tartu Ülikoolis. Tartu Ülikooli teraapia professor 1844–1846, töötas ka Moskva Ülikoolis.
Ephialtes

Ephialtes oli kreeka sõdur, kes Kreeka-Pärsia sõja ajal läks Xerxes I juurde ja juhatas teda sõjaväe mägirajani. Nii sai Pärsia Kreeka sõjaväe ümber piirata.
Nõnda reetis Ephialtes kogu Kreeka. Kreekas on "Ephialtes" "reeturi" sünonüüm.
Heino Susi

Heino Susi (pseudonüüm Erik Virbsoo; 27. juuli 1925 Tallinn – 3. oktoober 1987 Ambler, Pennsylvania) oli eesti kirjanik ja biokeemik.
Susi kuulus vabatahtlikuna Soome armee jalaväerügementi JR 200.
Tema isa oli Otto Tiefi valitsuse haridusminister Arnold Susi.
Reality Killed The Video Star

"Reality Killed the Video Star" on laulja Robbie Williamsi kaheksas stuudioalbum, mis ilmus 9. novembril 2009.

Singlid

Singel "Bodies" on kinnitatud albumi esimeseks ametlikuks singliks. Esmaesitus toimus BBC Radio 1-s 4. septembril 2009. Singlit "Bodies" saab kuulata YouTube'ist, kus on ametlikult terve singel kuulatav Bodies singel.
Hermann Guido Samson von Himmelstiern

Hermann Guido Samson von Himmelstiern (18. jaanuar 1809, Kooraste mõis, Võrumaa – 18. jaanuar 1868, Tartu) oli Eesti arstiteadlane.

Elulugu

Hermann Guido Samson Von Himmelstiern oli baltisakslane ja mõisniku poeg.
Lõpetas 1825 Tartu Gümnaasiumi, õppis 1826–1829 TÜ õigus- ja 1829–1833 arstiteaduskonnas, meditsiinidoktor (1834, TÜ), väitekiri "De extracto aethereo oleoso – recinoco seminum Cinae". Täiendas end seejärel Berliinis, Viinis ja Würzburgis. Naasis 1836 Eestisse (Rõugesse). Oli 1837–1845 mereväearst (töötas hospitalis ja laevadel, sealhulgas 1842–1845 Brest-Litovski kadettide korpuse ülemarst), 1845–1868 TÜ kohtumeditsiini ja riikliku arstiteaduse professor, riikliku meditsiini kateedri juhataja, ühtlasi 1855–1859 arstiteaduskonna dekaan, 1865–1868 ka TÜ rektor. Viis aastast 1846 esmakordselt kohtumeditsiinis sisse praktikumid, nõudes kohtumeditsiiniliste ekspertiiside tegemisel ka ümbritseva keskkonna uurimist.

Teadustöö

Esimesi Eestis sotsiaalse tervishoiu (sotsiaalhügieeni) alal tegutsejaid, püüdes panna alust vaimuhaigete ja pimedate hoolekandele. 1856–1859 organiseeris Liivimaa maaelanike silmade läbivaatuse, mis oli esimeseks katseks Vene impeeriumis koguda statistilisi andmeid silmahaiguste põdejate ja pimedate kohta. TÜ-s psühhiaatria kateedri rajamise idee algatajaid, samuti püüdis korraldada arstiabi vaestele. Avaldas toimetuse tänu pälvinud artikleid ajakirjas Arhiv Sudebnoi Meditsinõ i Obštšestvennoi Gigienõ (vene keeles Архив судебной медицины и общественной гигиены), andis välja (1847, 1852 ja 1862) kolm kogumikku Mitteilungen aus dem praktischen Wirkungskreise des Professors der Staatsarzneikunde an der Kaiserlichen Universität Dorpat, milles peale kohtumeditsiini käsitleti ka haiglahügieeni ja epidemioloogia küsimusi. Looduseuurijate Seltsi president (1862–1868).
Issidor Barahhov

Issidor Nikiforovitš Barahhov (vene keeles Исидор Никифорович Барахов; 12. veebruar (vkj 31. jaanuar) 1898 Verhneviljuiski uluss, Jakuudi oblast – 15. september 1938 Moskva oblast) oli jakuudi rahvusest Jakuudi ANSV partei- ja riigitegelane.
Ta oli bolševik alates 1917. aasta septembrist. Koos Platon Oiunski ja Maksim Ammossoviga andis ta olulise panuse Jakuudi ANSV moodustamisel. Ta oli aastatel 1922–1924 Jakuudi ANSV Rahvakomissaride Nõukogu esimees ja 1926–1928 ÜK(b)P Jakuudi Oblastikomitee juht (vastutav sekretär).
Barahhov lõpetas 1933. aastal Punase professuuri instituudi. Pärast seda töötas ta ÜK(b)P Keskkomitee aparaadis Ida-Siberi ja Kaug-Ida põllumajandussektori juhatajana.
1938. aastal Barahhov ebaseaduslikult represseeriti. Hukati samal aastal. Rehabiliteeriti 1956. aastal
Benny Joy

Benny Joy (pärisnimega Benjamin Joy; 5. november 1935 Atlanta, Georgia osariik, Ameerika Ühendriigid – 24. oktoober 1988) oli rockabilly-artist ja laulukirjutaja.
Benny Joy sündis 1935. aastal Georgia osariigis, kui 1941. aastal kolis perega Tampasse Florida osariigis. 1951. aastal pani ta kokku oma esimese bändi. Keskkoolis hakkas ta koostööd tegema Big John Tayloriga, kuid nende hitid suutsid vallutada vaid koduosariiki.
1960. aastatel lõpetas Benny Joy esinemised, kuid jätkas laulude kirjutamist. 1988. aastal Benny Joy suri.
Vandu mõis

Vandu mõis (saksa keeles Wando) oli eramõis Kadrina kihelkonnas Virumaal.
Mõis rajati 1781 Tatruse mõisast eraldatud alast.