google/wiki40b huggingface dataset:
Šluota

Šluota ('Luud') oli satiiri- ja huumoriajakiri, mida anti välja Leedus 1934–1936 ja 1940–1941 Kaunases, 1956–1994, 1995–1998 ja 2000–2004 Vilniuses. 
Ajakirjas trükiti satiirilisi ja humoorikaid jutustusi, esseesid ja karikatuure poliitilistel, kultuurilistel ja kodumaistel teemadel.

Toimetus

Toimetuses töötasid Gediminas Astrauskas, Kazys Bagdonavičius, Andrius Cvirkas, Liūnė Janušytė, Vitas Katilius, Stasys Krasauskas, Vytautas Mackevičius, Jonas Martinaitis, Algimantas Pabijūnas, A. Pakalnis, Pranas Raščius, Jonas Sadaunikas, Domicelė Tarabildienė, Vitas Tomkus, Česlovas Valadka , Aleksandr Vitulsky, Leonid Vorobjov ja mitmed teised.
Geir Moen

Geir Moen (sündinud 26. juunil 1969 Mossis) on Norra endine kergejõustiklane (100 m ja 200 m jooksja).

Sisemaailmameistrivõistlustel

1995 maailmameister 200 m jooksus (20,58)

Euroopa meistrivõistlustel

1994 Euroopa meister 200 m jooksus (20,30) ; hõbemedal 100 m jooksus (10,20)
Eesti Vabadussõjas langenute mälestusmärk

Eesti Vabadussõjas langenute mälestusmärk on monument Eesti vabadussõjas langenud sõjameeste mälestuseks.

Ajalugu

Vabadussõja mälestusmärkide rajamise algatas Eesti Vabariigi peaminister Ants Piip, kes kutsus 8. novembril 1920 kokku nõupidamise, kus arutati Vabadussõjas langenud sõjameeste mälestuse jäädvustamist. Jõuti tõdemusele, et mälestusmärke tuleb püstitada üle kogu Eesti.
Alates 1920. aastast hakatigi Eesti Vabadussõjas langenute mälestusmärke püstitama. Mälestuskivid ja -tahvlid ilmusid peaaegu kõigisse kihelkonnakeskustesse ja linnadesse, koolidesse ja seltsimajadesse. Raha selleks koguti peamiselt annetustena, korraldati heategevusüritusi. Kokku püstitati ligi 200 mälestusmärki.
Nõukogude okupatsiooni ajal enamik Vabadussõja mälestusmärke hävitati. Eestis pole mitte kunagi nii palju mälestusmärke ja kalmistuid purustatud kui Nõukogude okupatsiooni aastatel. Ajaloolase Mati Straussi andmetel rajati Vabadussõja järel Eestis kokku 170 Vabadussõjaga seotud mälestusmärki. Neist elas okupatsiooni terviklikuna üle vaid 8 ja rikutuna 13 mälestusmärki. Vabadussõja monumentide taastamine algas rahva oma algatusel pärast Mihhail Gorbatšovi algatatud perestroika reforme.
Mädamürk

Mädamürk on perekonnanimi, mis pärineb Viljandi kihelkonnast Viljandi vallast (originaalkuju Mäddamürk). Põlistalu nimi enne nimedepanekut oli Saardepawle talu.
Nimede eestistamisel anti Mädamürgi-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Arusalu, Mandra, Mürk, Mändla ja Rünk.
Eestis elas rahvastikuregistri andmetel 8. mai 2012 seisuga 15 inimest perekonnanimega Mädamürk. 1. jaanuari 2017 seisuga oli Eestis 14 inimest (6 meest ja 8 naist) perekonnanimega Mädamürk. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Mädamürk Eestis 6 mehel ja 8 naisel.
Christian Ludwig (Mecklenburg-Schwerin)

Christian Ludwig Ernst August Maximilian Johann Albrecht Adolf Friedrich (29. september 1912 Ludwigslust – 18. juuli 1996 Hemmelmarki mõis) oli Mecklenburgi hertsog ja alates 1945. aastast Mecklenburg-Schwerini suurhertsogliku perekonna pea.
Tema vanemad oli viimane Mecklenburg-Schwerini suurhertsog Friedrich Franz IV (1882–1945) ja Hannoveri Alexandra (1882–1963).
1918. aastal põgenes ta koos oma perekonnaga Taani, naasis 1919. aastal. Osales Teises maailmasõjas kuni 1944. aastani, mil vabastati teenistusest endise valitseva perekonna liikmena. Isa nimetas ta 1943. aastal enda järglaseks, olles tema vanema venna Friedrich Franzi troonipärimisõigusest ilma jätnud, ja 17. novembril 1945 sai ta suurhertsogliku perekonna peaks. 1945–1953 oli ta Nõukogude Liidus sõjavangis. Abiellus 5. ja 11. juulil 1954 Preisi Barbaraga (1920–1994), kaks tütart: Donata (sündinud 1956) ja Edwina (sündinud 1960).
Kaltsiit

Kaltsiit on kaltsiumkarbonaadist koosnev kivimit moodustav mineraal.
Keemiline valem: CaCO₃.
Kaltsiit on värvuselt enamasti valge, hallikas, kollakas või sinakas. Puhas kaltsiit on värvitu. Kaltsiit on Mohsi astmiku etalonmineraal – tema kõvadus on 3. Lõhenevus on täiuslik, lõheneb romboeedrilisteks kristallideks. Kristalliseerub trigonaalse süngoonia kristallidena. Kristallidel on klaasiläige. Puhta kaltsiidi erikaal on 2,7. Kaltsiidil on tugev kaksikmurdumine.
Kaltsiit on tavaline ning väga laialt levinud mineraal. Kaltsiit on lubjakivi ning marmori põhiline koostismineraal. Kaltsiidist koosneb allikalubi, stalaktiidid koobastes, kriit, travertiin jne. Kaltsiiti leidub ka tardkivimites, mõnedes karbonatiitides on ta peamine mineraal. Samuti esineb kaltsiiti koos maakmineraalidega ning liivakivides tsemendina. Paljud merelised organismid ehitavad oma koja kaltsiidist või selle polümorfsest erimist aragoniidist.
Kaltsiidi kristallid sarnanevad kvartsi kristallidega, kuid kaltsiit on eristatav kvartsist tuhmima läike ning väiksema kõvaduse poolest. Samuti on kaltsiit hapete toimel lahustuv, kvarts aga mitte. Samamoodi happetestiga saab eristada kaltsiiti ka teisest levinud karbonaatkivimeid moodustavast mineraalist dolomiidist.
Kaltsiidist koosnevaid kivimeid kasutatakse ehitusmaterjalidena, metallurgias, paberitööstuses ja mujal.
Rita Sild

Rita Sild (aastani 1957 Freiberg; 27. veebruar 1931 Tartu – 15. aprill 2015 Tallinn) oli eesti korvpallur ja treener, TRÜ naiskonna üks liikmeid.
Ta lõpetas 1950 Tartu 3. Keskkooli ja 1954 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Alustas korvpallitreeninguid 1947 Viktor Laatsi ja Edgar Naaritsa juhendamisel.
Mängis 1949–1955 Tartu ÜSK ja TRÜ esindusnaiskonnas ning Eesti koondises.
NSV Liidu meistrivõistlustel 1951 ja 1953–1955 kuues, NSV Liidu sisemeistrivõistlustel 1954 kolmas, 1955 neljas ning 1952 ja 1953 viies koht. NSV Liidu ametiühingute (1955) ja üliõpilaste meister (1951, 1953, 1954), Balti spartakiaadi võitja (1954).
Eesti meistrivõistlustel võitnud 1949–1951 ja 1954 kuld- ning 1952, 1953 ja 1955 hõbemedali. Meistersportlane (1954).
1954–1956 oli ta Jõgeva keskkooli kehalise kasvatuse õpetaja ja spordikooli treener, 1956–1963 Jõgeva LNSK direktor, 1963–1974 Tartu LNSK treener ja aastast 1965 ka õppealajuhataja.
1975–1986 töötas Tallinna Spordiinternaatkoolis, 1971–1975 oli ühtlasi TRÜ esindusnaiskonna ja Eesti koondise teine treener ning 1973–1986 Eesti noortekoondise vanemtreener.
Juhendas 1974 NSV Liidu koolinoorte spartakiaadil ning 1974 ja 1977 noorte meistrivõistlustel pronksmedali võitnud naiskonda.
Ain Agan

Ain Agan (sündinud 27. oktoobril 1959) on eesti kitarrimängija ja helilooja.
Ta on Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia kitarriõppejõud ning Viljandi Kitarrifestivali asutaja ja kunstiline juht.
Agan on esinenud Rootsis, Soomes, Prantsusmaal, Kanadas, USAs, Venemaal, Hiinas, Austrias, Inglismaal, Iirimaal, Norras, Taanis ja Fääri saartel. Ta on mänginud umbes sajaviiekümnel Eestis ilmunud heliplaadil.
Ain Agan on MTÜ Estonian Dream Big Band asutajaliige, ansambli Eesti Keeled asutaja, rahvusvahelise kvarteti Agan-Viinikainen-Mälgand-Kallio ja omanimelise uue bändi AgAin Group eestvedaja ning kuulub paljude ansamblite koosseisu: Agan-Saarsalu duo, Agan-Maaker duo, S.A.M Trio, Basic Concept, MaiTrio, Rõõmus Re (Robert Jürjendali ja Riho Sibulaga) jpt.
Lõuna-nõgipääsuke

Kirjeldus

Täiskasvanud lõuna-nõgipääsuke on enamjaolt 13 cm pikk ja kaalub 12 g. Alamliikide pikkus ja kaal erineb.

Seisund

Rahvusvahelise Looduskaitseliidu punase nimistu järgi on liik soodsas seisundis.
Uurdejärv

Uurdejärv on järv, mis asub uurdeorus. Põhikujult on ta harilikult piklik. Paljud uurdejärved on suhteliselt sügavad ning nendes leidub sageli sulglohu- või rennitaolisi süvikuid (haudmikke). Piki uurdeorgu võib olla tekkinud järvede ahel.
Selline järvestik on nt Kooraste järvekee, mis on Eesti kõige suurejoonelisem aheljärvestik. Seal lebab ürgorus järjestikku 10 järve: Vidrike järv, Vokijärv, Lambahanna järv, Nahajärv, Sinikajärv, Lubjaahju järv, Liinujärv, Pikkjärv, Vaabajärv ja Hatsike järv.
Tsükloheksanool

Tsükloheksanool ehk heksahüdrofenool on tsükliline alkohol, mille keemiline valem on C₆H₁₁OH.
Tsükloheksanool saadakse tsükloheksaani oksüdeerimisel või fenooli hüdrogeenimisel.
Tsükloheksanooli kasutatakse peamiselt lähteainena polümeeride, sealhulgas nailoni ja mitmesuguste plastifikaatorite tootmisel. Seda kasutatakse ka lahustina.
Tsükloheksanool on toatemperatuuril värvitu kristalliline aine või viskoosne vedelik.
Plastsus

Plastsus ehk plastilisus (kreeka plastos 'voolitud') on keha võime muuta (purunemata) talle rakendatud välisjõu (nt väliskoormuse) mõjul oma kuju ja mõõtmeid ning säilitada jäävat deformatsiooni (plastset deformatsiooni) pärast välisjõu mõju lakkamist.
Kehasid, millel plastsus puudub või see on väga väike, nimetatakse haprateks (haprus).
Kehad, millel on samuti võime välisjõu mõjul purunemata muuta oma kuju, aga mis pärast mõju lakkamist taastavad oma endise kuju, on elastsed.
Õppekirjandus

Õppekirjandus on raamatud ja muud väljaanded, mida kasutatakse õpetamiseks ja õppimiseks. Õppekirjanduse hulka kuuluvad nt õpikud, töövihikud, juhendmaterjalid, näitlikud vahendid jmt.
Kernu vald (Hageri kihelkond)

Kernu vald (aastani 1920 Kirna-Kohatu vald) oli vald Hageri kihelkonnas.
Vald moodustati 1866. aastal.
1921. aastal viidi Kernu valla Adila, Maidla ja Kelba kogukonnad vastmoodustatud Hageri valla koosseisu.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Kernu valla koosseisu.
Tondisaar

Tondisaar (ka Võnnsaar, Vanasaar, Vennasaar, Mullikasaar, Aanisaar, Järvesaar, Järküla saar, Roosisaar) on saar Võrtsjärve lõunapoolses kolmandikus Valguta ja Soe vahelisel joonel, umbes 3 kilomeetrit kummastki kaldast, järve põhja-lõuna suunas läbival Tartu ja Viljandi maakonna piiril. Kuulub Viljandi valla Maltsa küla koosseisu, kuid maa-ameti andmebaasis jääb täpne kuuluvus ebaselgeks. Saare lõunakülg on kuni 100 meetrit pikk ja pindala pool hektarit.
Tondisaar on tõenäoliselt viimase jääaja moodustis – aluspõhjaline jäänukvorm, mis on aja jooksul erosiooni mõjul väiksemaks kulunud. Saarel ja saare ümber leidub palju kive, mis ohustavad paadisõitjaid, parim randumispaik asub kirdes.
Saare pindala on alla poole hektari ning see ulatub vaid mõne meetri üle järvepinna. Saarel kasvab üks kuusk, üks seedermänd, kaski, pärnasid, lepavõsa ja kibuvitsapõõsaid, laugeid kaldaid katab ja ümbritseb roostik. Saarele on rajatud linnuvaatlustorn, lõkkeplats ja mõned varjualused külastajatele.

Linnustik

Tondisaarel pesitsevad jõgitiirud, naeru-, kala- ja hõbekajakas ning tuttvart. Pesitsemas on nähtud ka sinikael- ja luitsnokk-parti, jääkosklat, rägaparti ja tuttpütti. Tondisaar on ainuke sisemaal asuv koht, kus alates 1990. aastate keskpaigast pesitsevad kormoranid. 2004. aasta aprillis loendati puude otsas 25 kormoranipesa, millest osa võis olla maha jäetud.

Ajalugu

Arheoloogide arvates võis muinasajal Tondisaarel asuda püha hiiesalu. Tondisaarega on seotud muistendid raiutud puude hingedest. Rahvasuu pajatab, et sinna olevat saadetud ohvrikohtadest välja aetud vaimud, tondid ja vanapaganad. Ühele keset saart teeraja ääres paiknevale kivile omistavad rahvajutud erilist väge. Rannikul asuvat kivihunnikut on peetud maausuliste kabeliks; ilmselt on kivid siiski kokku kandnud lagunev järvejää.
20. sajandi algul oli Tondisaar populaarne puhke- ja peokoht. Tänapäeval on Võrtsjärve sihtasutus saarele rajanud puhkekoha lõkkeplatsi ja grillimisvõimalusega, kuid puhkajad peaksid arvestama, et tegu on kaitsealuse piirkonnaga, kus tuleb hoiduda häirimast pesitsevaid linde.
20. sajandi keskpaigas töötas Tondisaarel mõnda aega kohalik majakas, selle raudsõrestiktorn on säilinud (2009).
Pille Saluvere

Pille Saluvere (sündinud 3. mail 1969) on eesti alpinist ja arst.
Ta on esimene eestlanna, kes alpinistina on tõusnud Lõuna-Ameerika kõrgema mäe tippu.
Erialalt arstina on ta oma teadmisi rakendanud mägironijate abistamiseks meditsiinilist abi vajavates juhtudes. Kui 2012. aastal Pamiiris Tartu ülikool 350 tipult eesti alpinistide grupi laskumisel üks rühma liikmetest murdis laskumisel jalaluu, oli dr Pille Saluvere üks neist, kes gruppi selles kiiresti lahendust vajavas juhtumis telefonitsi nõu oskas anda.
Lisaks alpinismile harrastab ta maratonijooksu ja on võistelnud sellel alal paljudes Euroopa riikides.

Haridus ja töökäik

Ta lõpetas 1993. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal.
Ta töötab Põhja-Eesti Regionaalhaigla endoskoopiaosakonnas gastroenteroloogina, kus ta teostab 
gastrointestinaalset endoskoopiat.

Alpinism

2007. aasta detsembris  võttis ta ette eesti mägironijate seas väga populaarseks saanud Lõuna-Ameerika kõrgeima mäetipu Aconcagua (6960 m)  vallutamise. 18. detsembril tõusis ta tippu kolme kaaslasega (kelle seas oli teinegi Tallinna arstist alpinist Priit Melnik).  
2012. aastal tõusis ta koos Priit Melnikuga esimeste eesti alpinistidena Peruus Andide mäestikus viietuhandelise Pequeño Alpamayo tippu.
Tartu Herbert Masingu Kool

Tartu Herbert Masingu Kool on üldhariduskool Tartus.

Ajalugu

Tartu Herbert Masingu Kool asutati 1992. aastal terviseprobleemidega laste õpetamiseks.
Kooli peahoone asus 2005. aasta augustini Kalevi tn. 13 villas, mis kuni 1939. aastani kuulus Saksamaale emigreerunud Herbert Masingu perekonnale. Alates 1993. aastast olid koolil Herbert Masinguga tihedad kontaktid. Saksamaal asuva Karl Kübeli Fondi kaudu toetas ta kooli materiaalselt kuni oma surmani 1996. aastal. Lugupidamisest ja soovist säilitada tema mälestust kannab kool alates 1997. aasta kevadest Herbert Masingu nime.
Yucatáni lipp

Yucatáni lipp on kunagise Yucatáni Vabariigi lipp.
Yucatáni osariigi elanikud kasutavad seda oma kohaliku identiteedi väljendamiseks. On tehtud ettepanek kuulutada see osariigi ametlikuks lipuks.
Tartu Alumiiniumivabrik

Tartu Alumiiniumivabrik oli metallitööstusettevõte Tartus. Vabrikus toodeti alumiiniumitooteid.
Vabrik asutati 1931. Vabriku omanikud olid Herbert Blumenthal ja Abram Steinbrecher.
1940 vabrik natsionaliseeriti.
Stauropegia

Stauropegia (kreeka keeles σταυροπηγία < σταυρός stauros 'rist' ja πήγνυμι pegnumi 'püstitama') on õigeusu kirikus ja kreekakatoliku kirikus kirikuõiguslik staatus, mis tähistab kirikut või kloostrit, mis ei allu kohalikule piiskopile, vaid otse patriarhile või sinodile.
Laste tänav

Laste tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Hiiu asumis.
Tänav sai nime 25. septembril 1959.
Taagepera sovhoos

Taagepera sovhoos oli sovhoos Eesti NSV-s Valga rajoonis Helme külanõukogus. Sovhoosi keskus asus Alal.
Taagepera sovhoos moodustati 1959. aastal varasemate väiksemate majandite liitmise teel.
1983. aasta seisuga oli sovhoosi üldpindala 8168 hektarit, sellest põllumajanduslikku maad 4508 hektarit. 1978. aasta seisuga oli haritavat maad ca 3400 hektarit. Sovhoosi töötajate arv 1976. aasta seisuga oli 261.
Sovhoos tegeles peamiselt taime- ja loomakasvatusega.
Sovhoosi direktor oli aastatel 1974–1978 Helmo Hainsoo, 1980. aastatel Guido Laube.
Sovhoos likvideeriti 1993. aastal.
Salmanassar V

Salmanassar V (akadi: Šulmanu-ašarid; heebrea: שַׁלְמַנְאֶסֶר; kreeka: Σαλαμανασσαρ; ladina: Salmanasar) oli Assüüria kuningas aastatel 726 kuni 722 eKr.
Nii Salmanassarist endast kui tema valitsusajast on allikate puudumisel teada võrdlemisi vähe. Babüloonia kuningate loend A annab Tiglat-pileser III (ehk Pulu) järglaseks Ululai, kes 25. Tebet'il 726 eKr Assüüria  troonile tõustes Salmanassar V omale trooninimeks võttis.
Salmanassar V suurim saavutus oli Samaaria (Iisrael) vallutamine. Teine Kuningate Raamat kirjeldab kuidas Salmanassar V Iisraeli kuninga Hoosea vangistas, kolm aastat Samaariat piiras ja selle elanikud küüditas, “pannes nad elama Halahhi, Haabori jõe äärde Goosanisse, ja meedlaste linnadesse”. Samaaria linnadesse asustati seevastu ümber inimesed “Paabelist, Kuutast, Avvast, Hamatist ja Sefarvaimist.” Samaaria langemisega muutus Iisraeli kuningriik Assüüria provintsiks.
Otsese Assüüria võimu all jätkas ka Babüloonia – Salmanassar V istus korraga nii Assüüria kui Babüloonia troonil. Vaatamata laialt levinud arvamusele, et Salmanassari ametlik nimi Babüloonia kuningana oli varem mainitud Ululai, ei ole selle väite õigsus kinnitust leidnud.
722 eKr kaotas Salamanassar revolutsiooni käigus trooni Sargon II-le. Sargoni väitel põhjustas ülestõusu Salmanassari otsus kehtestada maksud seni vabale linnadele Assurile ja Harranile. Lisaks on tõenäoline, et Assüüria-vastased meeleolud jätkusid Babüloonias, mille lõunaosas (Bit-Adini) Salmanassar oli seetõttu sunnitud läbi viima küüditamisi.
Lisaks Samaaria vallutamisele omistab Josephus Salmanassarile viis aastat kestnud Tüürose piiramise.
Kristina

Kristina on naisenimi. 
Nime Kristina nimepäev on 24. juulil.
Vahur

Vahur on eestipärane mehenimi.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Vahur 1161 mehel. Vahur on Eestis populaarsuselt 150. mehenimi.
Kõige populaarsem oli eesnimi Vahur vanuserühmas 45–49, kus neid on 10 000 elaniku kohta 18,78, ning Hiiu maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 16,7. Vahur oli keskmiselt 47 aasta vanune (mediaanvanus oli 47).
Oklahoma maakond

Oklahoma maakond (Oklahoma County) on maakond USA-s Oklahoma osariigis. Geograafilised koordinaadid on 35° 28′ N, 97° 31′ W
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Oklahoma City.
Maakonna pindala on 1860 km², millest 23 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 718 633. Aastal 2000 oli elanike arv 660 448.

Ajalugu

Oklahoma maakond moodustati 1890. aastal.
Howard Shore

Howard Leslie Shore (sündinud 18. oktoobril 1946 Torontos) on Kanada helilooja.
Howard Shore on kirjutanud filmimuusikat ja oopereid. Ta on kirjutanud muusika sellistele filmidele nagu "Kärbes", "Voonakeste vaikimine", "Aviaator – valguses ja varjus", "New Yorgi jõugud", "Kahe tule vahel" ja "Sõrmuste isanda" filmitriloogiale.
Sean M. Carroll

Sean Michael Carroll, ka Sean M. Carroll,  (sündinud  5. oktoobril 1966 Philadelphias Pennsylvanias) on Ameerika Ühendriikide füüsikateoreetik ja teaduskirjanik. 
Ta on California Tehnoloogiainstituudi füüsika uurimisprofessor. Tema peamised uurimisvaldkonnad on kvantmehaanika, gravitatsioon, kosmoloogia ja statistiline mehaanika.
Teadusteemalisi kirjutisi avaldab ta ajalehes New York Times ning teadusajakirjades Nature, Sky & Telescope ja New Scientist. Ta on kolme populaarse teadusraamatu autor: üks neist käsitleb aja noolt (ilmus 2010), teine Higgsi bosonit (2013) ja kolmas raamat (ilmus 2016) räägib teadusavastustest, mis muutsid meie maailma, muuhulgas vastab ta küsimustele, mis on elu ja surm ning milline on meie koht selles Universumis. Ta toob ära võrdluse, et Universumiga võrreldes on inimene veel väiksem kui aatom võrreldes Maaga.

Haridus ja töökäik

Ta lõpetas 1988. aastal Villanova Ülikooli bakalaureusekraadiga astronoomias ja astrofüüsikas ning kaitses 1993. aastal Harvardi Ülikoolis doktorikraadi astronoomias.
Pärast järeldoktorina töötamist  Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis ja California Ülikoolis Santa Barbaras töötas ta aastatel 1999–2006 Chicago Ülikoolis abiprofessorina. Alates 2006. aastast töötab ta California Tehnoloogiainstituudis: 2006–2014 Teoreetilise füüsika Walter Burke instituudis vanemteadurina ja alates aastast 2014 uurimisprofessorina.

Isiklikku

Tema abikaasa on teaduskirjanik Jennifer Ouellette.
Romainiai mõis

Romainiai mõis (leedu Romainių dvaras) on endine mõis Leedus Kaunases Šilainiai vallas Romainiai linnaosas ja Kaunase rajooni Užliedžiai valla Romainiai külas.. Mõisa peahoone asub Kaunases aadressil Romainių g. 67.
Mõis rajati XVI sajandil, toona valmis ka selle peahoone. Mõisa õitsenguaeg saabus aga XVII sajandil, mil selle omanikuks sai Vitebski kastellaan Simonas Sirutis. Tema lasi vana hoone restaureerida. Hoonele lisati marmortrepid, valmisid hoone põhjaserva ehtivad sambad, luksuslikud vannitoad, uhkete freskodega saal. Toona sai hoone ka keskkütte. Arvatakse, et hoone keldris asusid ruumid vangistatud pärisorjadele.
XVIII sajandi keskpaigas sai mõisa omanikuks Kosciuszko ülestõusus osalenud Karolis Prozoras. Tema poeg osales Novembriülestõusus, kui ülestõusnud lüüa said, suundus ta Prantsusmaale.
Järgmiseks omanikuks oli Adomas Medekša, seejärel läks mõis Tyszkiewiczite valdusesse. Seejärel ostis mõisa tsaariarmee polkovnik Alexandre von Waxeliga. Too oli abielus Aleksei Lvovi tütrega. Lvov ise veetis selles mõisas oma üheksa viimast eluaastat. Esimese maailmasõja ajal asusid mõisas saksa väeosad, von Waxel ise suundus aga elama Veliuonasse.
Sõja järel müüs Leedu riik mõisa kindral Jonas Galvydis-Bykauskasele, mõisa hooned läksid aga Kaunase tuberkuloosivastase võitluse ühingule. Aastal 1936 rajati peahoonesse tuberkuloosidispanser. Nõukogude ajal oli hoone kasutusel kohaliku kolhoosi kultuurimaja, algkooli ja Veterinaarakadeemia õppehoonena.
Peahoone on tänapäeval ainus hoone, mis mõisakompleksist säilinud on. See on muudetud korterelamuks. Lisaks on mõisakompleksist säilinud veel tiik.
Cempi raudteepeatus

Cempi raudteepeatus oli raudteepeatus Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Beverīna piirkonna Brenguļi vallas. Peatus asus Heinaste raudteejaamast 93 kilomeetri kaugusel ja jäi raudtee valmimisajal Valga kreisi Trikāta kihelkonda Cempi mõisa maadele.
Peatus avati aastal 1911. XX sajandi kahekümnendatel aastatel  seal rongid ei peatunud, peatus avati taas aastal 1935. Ainsaks rajatiseks oli ooteplatvorm. Peatus suleti reisirongiliikluse lõpetamisel aastal 1970.
Pikapäevataimed

Pikapäevataimed on taimed, mis vajavad õitsemiseks üle 12 tunni päikesevalgust. Pikapäevataimed õitsevad enamasti (hilis)kevadel või (vara)suvel, mil päevapikkus on võrreldes ööga kõige suurem.
Päevapikkuse teevad need taimed kindlaks pigment fütokroomiga.
Eristatakse obligatoorseid ja fakultatiivseid pikapäevataimi: obligatoorsed on näiteks kaer (Avena sp), ristikhein; fakultatiivne aga hernes.
Juhan Vildenau

Juhan Vildenau (7./19. august 1856 Puru mõisavald, Jõhvi kihelkond, Virumaa – 5. veebruar 1937 Jõhvi) oli Eesti seltsi (eelkõige tuletõrje-) ja omavalitsustegelane.

Varasem elukäik

Ta õppis Jõhvi kihelkonnakoolis. Pärast kooli läks ta Peterburi, kus elas kümmekond aastat ning töötas sadulsepana. Ta tuli 1880. aastate algupoole Eestisse tagasi ning jäi elama Jõhvi. Ta asutas seal sadulsepaettevõtte ning ehitas Jõhvi alevikku maja.

Seltsitegevus

Ta oli aktiivne seltsitegelane juba Peterburi Eesti Seltsis ning laulis sealse Eesti Heategeva Seltsi laulukooris, mida juhtis Johannes Kappel. Ta tegi ka kaastööd eesti ajalehtedele. 
Hiljem Jõhvis lõi ta kaasa Jõhvi tuletõrjeühingus ja põllumeesteseltsis ning oli ka tarvitajateühingu asutajaliige. 
Ta oli ka Jõhvi alevivolinik, kirikupäeva liige ning Kaitseliidu toetajaliige.

Isiklikku

Tema isa oli Puru küla koolmeister Priidik Vildenau.
Tema poeg oli sõjaväelane, diplomaat, advokaat ja ajakirjanik Nikolai Viralu.
Messier 101

Messier 101 (ka M101 ja NGC 5457) on spiraalgalaktika, mis asub Suure Vankri tähtkujus.
Galaktika avastas 27. märtsil 1781 Prantsuse astronoom Pierre Méchain ning see on üks viimaseid Messier' kataloogi lisatud objekte. 1851. aastal avastas William Parsons galaktikal spiraalse struktuuri ja see on üks esimesi galaktikaid, millel on tuvastatud spiraalne struktuur.
Messier 101 asub Maast 20,9 miljoni valgusaasta kaugusel ja selle diameeter on 170 000 valgusaastat. Galaktika tähesuurus on 7,86 ja see sisaldab üle triljoni tähe.
Rapla Vabadussõja mälestussammas

Rapla Vabadussõja mälestussammas on Raplas asuv mälestusmärk Eesti Vabadussõjas langenutele. Mälestussammas asub Rapla kiriku aias ja selle autoriks on kujur Jaan Koort.
Samba taastasid skulptorid Tõnu Maarand ja Ants Viitmaa.
Colombia peeso

Colombia peeso (ISO kood: COP) on Colombia rahaühik. Colombia peeso jaguneb 100 sentaavoks.