google/wiki40b huggingface dataset:
Ilmar Vooremaa

Ilmar Herbert Georg Vooremaa (enne eestistamist Ilmar Herbert Georg Wöhrmann; 31. august 1906 Karja – 18. september 1976 Arvika, Värmlandi lään) oli eesti arst.
Ta lõpetas aastal 1924 Saaremaa Ühisgümnaasiumi. Samal aastal astus ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1931 arsti astme väärilisena cum laude. Vahepeal õppis ta meditsiini (aastal 1928) Jena ülikoolis ja aastatel 1931–1932 täiendas ennast Jena ülikooli õigusteaduskonnas. Ta töötas juba aastast 1925 Tartu Ülikooli histoloogiainstituudis. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Fraternitas Estica ridadesse.
Aastast 1931 sai temast Tartu Ülikooli II haavakliiniku assistent professorite Konstantin Koniku ja Ulrich Karelli juures. Ta töötas aastani 1943 Tartu Ülikooli haavakliiniku juures. Sel perioodil valmis tal doktoriväitekiri teemal "Luude ja liigeste tiisikus Eestis 1920–1934 ja selle tekitaja tüübid", mille ta kaitses Tartu Ülikooli juures 3. märtsil 1939, omandades dr. med. kraadi. Samal aastal tunnustas Arstide Koja Eriarstide Toimkond ta haavahaiguste eriarstiks. Aastal 1943 taandus ta taas Saaremaale, võttes vastu Saaremaa Haigla juhataja koha.
Aastal 1944 põgenes ta koos abikaasa ja tütrega üle Läänemere Rootsi. Aastatel 1945–1946 töötas ta alamarsti kohusetäitjana mitmetes Rootsi haiglates. Tööloa Rootsis saavutas ta juba aastal 1948. Aastatel 1949–1957 oli ta tööl Arvika haiglas. Aastal 1958 avas ta Arvikas (Värmlandi läänis) ka erapraksise. Aastal 1960 esitati ta esimese eesti arstina Rootsi tervishoiuvalitsuse "Medicinalstyrelsen'i" poolt ülemarsti kohale kinnitamiseks Bäckeforsi haigla (asub Västra Götalandi läänis) kirurgia osakonnas.
Dr. med. Ilmar Vooremaa suri aastal 1976 Arvikas Värmlandi läänis ja ta on maetud Arvika kalmistule.

Isiklikku

Ta abiellus aastal 1931 kolleeg Salme Taleriga ja neil sündis aastal 1943 tütar. Tema isa Karl Wöhrmann oli Karja Katariina koguduse (ja Metsküla abikoguduse) õpetaja, vend Aksel Erich Vooremaa, kes hukkus NKVD massimõrva ohvrina Tartu vanglas, oli pastoriks Tartu Maarja koguduses.
Individuaalne õppekava

Individuaalne õppekava on Individuaalse õppekava järgi õppimise korra kohaselt hariduslike erivajadustega õpilase jaoks koostatud õppekava, mis loob õpilasele tingimused võimetekohaseks õppimiseks ja arenemiseks.
Individuaalne õppekava koostatakse õpilasele, kellel on raskusi oma klassikaaslastega samal ajal samas ruumis või vastavale klassile koostatud töökava alusel töötada. Hariduslikeks erivajadusteks võivad olla õpilase eriline andekus, õpi- ja käitumisraskused, terviserikked, puuded või pikemaaegne õpikeskkonnast eemal viibimine.  
Individuaalse õppekava esitamiseks tehakse taotlus koolidirektorile. Taotluse võib teha õpilane või tema esindaja. Lastele, kes õpivad põhikooli lihtsustatud (abiõppe) riikliku õppekava või toimetuleku riikliku õppekava järgi, on individuaalne õppekava kohustuslik.
Uno Uiga

Uno Uiga (21. november 1925 Tammistu – 17. november 2017) oli eesti koorijuht ja muusikapedagoog.
Uiga õppis pärast sõda Richard Ritsingu algatatud muusikakursustel ja hiljem Tartu muusikakoolis laulmist, koorijuhtimist ja klaverit. 1947. aastal asutas ta segakoori Heli ja 1961. aastal Tartu Poistekoori ning oli mõlema peadirigent. 1957. aastal lõpetas ta kaugõppes Moskva Gnessinite-nimelise Muusikapedagoogilise Instituudi koorijuhtimise erialal.
Ta töötas 1953–1980 Tartu Pedagoogilise Kooli ja 1980–1995 Tartu 7. keskkooli (Tartu Karlova Gümnaasiumi) õpetajana.
Uiga oli üldlaulupidude korraldaja ja üldjuht ning algatas poistekooride laulupeo tava. Ta tegutses ka muusika- ja teatrikriitikuna.
Sharkey maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1876. aastal.
1957. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises

1957. aasta  NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises  peeti 1.–9. septembrini Moskvas. Eestist esindajad karantiini tõttu puudusid.
Jörg Haider

Jörg Haider (26. jaanuar 1950 – 11. oktoober 2008) oli Austria poliitik, Austria Vabaduspartei esimees 1986–2000. Tema valimine FPÖ esimeheks 1986. aastal tõi kaasa SPÖ-FPÖ koalitsioonivalitsuse lagunemise. Aastast 1999 kuni surmani oli ta Kärnteni liidumaa kuberner.
Kilingi-Nõmme II algkooli põleng

Kilingi-Nõmme II algkooli põleng toimus 1937. aasta 20. aprillil Kilingi-Nõmme II algkoolis. 
Filmi näitamisel süttis projektoris film, sellest edasi film lahtistes filmikarpides. Tulemöll kestis mõne minuti. Kohapeal sai surma üks ja hiljem suri haiglas kuusteist last. Vigastada sai üle 50 lapse. Viimane, 18. laps suri Tallinnas kolm aastat hiljem, 20. aprillil 1940. 100 ruutmeetri suuruses klassiruumis viibis üle 130 lapse: 1. algkoolist, 2. algkoolist ja Lavi algkoolist.
Lapsed olid kogutud koolimaja teisel korrusel olevasse klassiruumi, kust ei olnud muud väljapääsu kui üksainus, sissepoole avanev uks. Mingeid tulekustutusvahendeid ruumis ei olnud.

Pärast õnnetust

25. aprill oli Kilingi-Nõmme alevis leinapäev – maeti tuleõnnetuse ohvreid, keda oli 13. Teine ühismatusepäev oli 1. mail, nädalaga oli Pärnu haiglas surnud veel 3 last.

Mälestuse jäädvustamine

8. juunil 1941 avati Saarde kalmistul mälestusmärk 1937. aasta tuleõnnetuses hukkunud Kilingi-Nõmme kooli õpilastele (skulptor Paul Horma).
Äksi vald

Äksi vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1950.
Vald kuulus Riigivolikogu 50. valimisringkonda, kust valiti Märt Sõrra.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Kukulinna külanõukogu ja Kärkna külanõukogu.

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)

43. Äksi vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Sootaga valla maa-alast, välja arvatud osa Valgmaa küla piirkonnast, Lepikuvälja talu piirkond ning Kaste küla Kuke, Kure, Muda, Sirusi, Tuule ja Joora talude maa-alad; b) senise Saadjärve valla Kärevere metskonna Raadi-Kõnnu metsandiku osa maa-alast; c) senise Raadi valla Võibla küla Pruuli, Seljamäe, Kullapera, Kaarepera, Väike-Kaarepera, Tülba ja Luu talude maa-aladest; d) senise Elistvere valla Vedu küla Karjamõisa talu maa-alast.
Berliini Riigiraamatukogu

Berliini Riigiraamatukogu (ka Berliini Riiklik Raamatukogu; saksa Staatsbibliothek zu Berlin, lühend SBB) on Saksamaal Berliinis asuv raamatukogu. Raamatukogus on üle 23 miljoni teaviku ja on seetõttu suuruselt Saksamaa teine (esimene on Saksamaa Rahvusraamatukogu). Raamatukogu asutati 1661.
Raamatukogul on kaks peamist hoonet: Unter den Lindenil ja Potsdamer Straßel.
Jaakobuse kiri

Pealkiri

Jaakobuse kiri polnud algselt pealkirjastatud. Traditsiooni järgi nimetati esimeste sajandite jooksul Jaakobuse kirja kreeka keeles Επιστολή Ιακώβου. Vulgatas on kiri pealkirjaga "Epistula Iacobi".

Autorlus

Kiri on omistatud Jeesuse vennale Jaakobusele ning kirja sihtgrupiks on Palestiinast mujale siirdunud juudikristlased.   Osa teolooge on veendunud, et kirja võis koostada mõni Jaakobuse õpilastest. Athanasios lisas Jaakobuse kirja 367 Uue Testamendi kaanonisse, kuid Theodorus Mopsuestiast ja Gaius Marius Victorinus kahtlesid Jaakobuse kirja kanoonilisuses. Mõni teoloog on väitnud, et kirja võis kirjutada juudist autor, mistõttu see võib olla ka kristluse-eelset päritolu kiri. 
Piiblis on mainitud nime Jaakobus kuue erineva mehe kohta, Jeesusel oli aga kaks apostlit, kelle nimi oli Jaakobus - Jaakobus, Sebedeuse poeg ja Jaakobus Alfeuse poeg, kuid on ebatõenäoline, et kumbki neist meestest antud kirja kirjutas. Apostlite tegude raamatu kohaselt suri Jaakobus, Sebedeuse poeg aastal 44, mis tähendab, et tema ei saanud antud kirja kirjutaja olla. Jaakobus, Alfeuse poeg, on vähetuntud tegelane, ning selle tõttu võib eeldada, et ka tema ei kirjutanud Jaakobuse kirja, mis kaanonis kajastatud on.
Tõendid näitavad aga, et Jaakobus, Jeesuse vend, kellele Jeesus ennast peale ülestõusmist ilmutas, võis olla Jaakobuse kirja kirjutaja. Jaakobuse kirja kirjutaja kirjeldab end kui "Jumala ja Issanda Jeesuse teenija", mis sarnaneb Juuda kirja algusega, milles kirja kirjutaja kirjeldab end kui "Jumala ja Issanda Jeesuse Kristuse sulane, Jaakobuse vend". Samas Jaakobuse kirja autor tutvustab ennast vaid kui "Jumala ja Issanda Jeesuse Kristuse sulane", märkimata sugulust Jeesusega. Lisaks ei saanud arenenud kreekakeelne tekst olla kirjutatud Jeruusalemma juudi poolt. Küll aga arvavad mõned teoloogid, et kiri võib olla valmis kirjutatud ning hiljem mõne kirjutaja poolt viimistletud.
Jean Calvin omistas kirja autorsuse Alfeuse pojale Jaakobusele. Martin Luther oletas esmalt, et kiri polegi apostlitega seotud, ja keeldus esialgu seda Uue Testamendi kaanonis tunnustamast, kuid hiljem tunnustas kirja siiski kaanoni osana. Melanchton omakorda leidis, et Jaakobuse kirja sõnum pole Pauluse sõnumiga vastuolus ja kiri kuulub Uue Testamendi kaanonisse.

Ülesehitus

Jaakobuse kiri koosneb 5 peatükist, mis jaguneb 108 salmiks. Teksti jagas peatükkideks 13. sajandil kardinal Stephen Langton ja salmideks Robert Estienne 1551.

Kiri eesti keeles

Georg Mülleri jutlustest 17. sajandi algusest on pärit esimesed eestikeelsed teadaolevad kirjakohad Jaakobuse kirjast.
Tekst ilmus esmakordselt tervikuna eesti keeles 1686 "Wastses Testamendis" kui "Jakkabi se Apostli Rahmat kigille kirjotetu". 1694 Müncheni käsikirjas on kiri pealkirjastatud "Jakobusse se Apostli Ramat keigile kirjotud" ja 1739 Piiblis "Apostli Jakobusse Ramat Keige usklikkude heaks kirjotud."
Disainiprotsess

Avastamise faas

Kõige esimeses ehk avastamise faasis toimub disaini lähteülesande püstitamine ning konteksti uurimine. Disainer või disainimeeskond vaatab ülesannet värske pilguga, et avastada uut informatsiooni.  Taustauuringutega selgitatakse välja projekti parameetrid ja piirid.

Kirjeldamise faas

Teises ehk kirjeldamise faasis tegeletakse info ja võimaluste analüüsimisega. Analüüsimine aitab määrata ala, millele keskenduda ning mida edasi arendada. Selles faasis defineeritakse täpne probleem, mis võib lähteülesande probleemist erineda.

Arendamise faas

Kolmandas ehk arendamise faasis toimub ajurünnak ja ideedevälja avardamine. Ideid kombineeritakse, katsetatakse, mängitakse läbi ja luuakse uusi kontseptsioone. Kolmanda faasi lõpuks ahendatakse ideedevälja, valitakse välja üksikud lahendused ning täiustatakse neid.

Valmistamise faas

Neljandas ehk valmistamise faasis toimub projekti viimistlemine, prototüüpimine, dokumenteerimine ja elluviimine.  Selles faasis töötatakse välja detailid, produtseeritakse joonised ja 3D-mudelid, mis on juhisteks tootmise alustamisel.
Helsingi Kodanike Komitee

Helsingi Kodanike Assamblee (inglise k. Helsinki Citizens Assembly, HCA) on rahvusvaheline valitsusväline pluralistlik kodanike sõltumatu liikumine.
Innustatuna Berliini müüri avamisest ning kahe Saksamaa ühinemisprotsessi algamisest kogunes 19.–21. oktoobril 1991 Prahas rahuaktivistide foorum. Seda juhatas tšehhi president Václav Havel. Juhindudes Euroopa Julgeoleku- ja Koostöönõupidamise (CSCE) 1975. aasta Helsingi lõppakti sätetes fikseeritud inimõiguste austamise ja avaliku arvamuse ning seisukohtade väljaütlemise õiguse printsiipidest ning Praha 1989. aasta sametrevolutsiooni apellatsioonidest formuleeriti Praha Üleskutse. Selles seati eesmärgiks asutada Helsingi lõppaktile alla kirjutanud riikide ja Helsingi järelevalvegruppidega seotud kodanike ning sotsiaalsete ja poliitiliste rühmituste vabatahtlik foorum, kus on võimalik välja öelda oma seisukohti ja nägemusi Euroopa ühiskonna arengu ning julgeoleku kohta, vahetada mõtteid Euroopa integratsiooni, riikidevaheliste suhete, keskkonna- ning majandusprobleemide ja mistahes aktuaalsete sotsiaal-majanduslike ja poliitiliste küsimuste üle.
Külma sõja lõppemine ning sotsialistliku maailmasüsteemi lagunemine on temaatikat muutnud. Inimõiguste problemaatika pole täielikult päevakorrast kadunud, kuid enam mitte peateema. Aktuaalseks on muutunud keskkonnaküsimused, inimeste vaba liikumise küsimused rahvusvahelisel tööturul samuti massiimmigratsioon Euroopa välistest riikidest.
Assamblee seadis eesmärgiks koguneda foorumitele kord kahe aasta tagant, mida pole alati suudetud järgida. Foorumitel analüüsitakse Helsingi protsessi üldist kulgemist ja kavandatakse tegevussuunad. Jooksvat tööd korraldab Koordineerimiskomitee (peab istungeid vähemalt 2 korda aastas), kuhu kuulub igast liikmesorganisatsioonist 2 esindajat. Koordineerimiskomitee valib 12-liikmelise Presiidiumi, mis peab koosolekuid 4 korda aastas ning moodustub Euroopa erinevate regioonide ja Põhja-Ameerika esindajatest põhimõttel, et oleks esindatud 6 naist ja 6 meest. Sellel arutatakse Euroopa, eriti Kesk- ja Ida-Euroopa sotsiaal-majanduslikke ja poliitilisi küsimusi, korraldatakse seminare ja kõnekoosolekuid, koostatakse üksikute probleemide kohta raporteid ning antakse välja uudislehti.

Liikmed

Albaania, Armeenia, Aserbaidžaani, Austria, Belgia, Bosnia ja Hertsegoviina, Bulgaaria, Eesti, Gruusia, Hispaania, Hollandi, Horvaatia, Iirimaa, Itaalia, Kanada, Kreeka, Leedu, Läti, Makedoonia, Moldova, Norra, Poola, Prantsusmaa, Rootsi, Rumeenia, Saksamaa, Serbia ja Montenegro (Jugoslaavia), Slovakkia, Sloveenia, Soome, Suurbritannia, Šveitsi, Taani, Tšehhi, Türgi, Ukraina, USA, Valgevene ning Venemaa ühiskondlikud ja inimõigusi kaitsvad organisatsioonid ning üksikisikud. Assamblee tööst võtavad hääleõigusega osa ka Austraalia, Iisraeli, India, Iraagi, Islandi, Jordaania, Küprose, Malta, Pakistani, Portugali, Tuneesia ja Ungari üksikisikud. Peakorter asub Haagis (Holland).
Anne (Taani printsess)

Anne, Taani printsess (Anne Ferelith Fenella; sünninimi Anne Bowes-Lyon) (4. detsember 1917 – 26. september 1980) oli Elizabeth II nõbu ja fotograaf Patrick Ansoni (Lichfieldi hertsogi) ema.

Vanemad

Anne'i isa oli John Herbert Bowes-Lyon (Elizabeth Bowes-Lyoni vend) ja ema Fenella (Clintoni paruni tütar).

Abielu Taani printsiga

16. septembril 1950 abiellus Anne Clamise lossis Taani prints George Valdemariga (Christian IX ja Oskar II pojapoeg). Anne sai tiitliks Taani printsess.

Surm

Anne suri 1980. aastal Londonis infarkti, olles 62-aastane.
Castellana Grotte vald

Haldusjaotus

Castellana Grotte piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Alberobello, Conversano, Monopoli, Noci, Polignano a Mare, Putignano.
Castellana Grotte halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Castellana Grotte (keskus), Genna, Regio, Fanelli, Cucumo, Pozzo Stramazzo, Rosatella, Torre di Mastro, Torre Due Pani, Oronzo Persio, Monte Cipolla, La Pergola.
Transameerika

"Transameerika" on USA 2005. aasta film.
Film räägib loo transseksuaalsest naisest Breest (Felicity Huffman), kes läheb reisile oma ammukadunud poja Tobyga (Kevin Zegers).
Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimees

Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimees oli Eesti NSV Ministrite Nõukogu (lühend ENSV MN) juhtiv isik. Eesti NSV Ministrite Nõukogu eelkäija oli Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu (lühend ENSV RKN) ja seda juhtis Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu esimees.
Gäbälä FK

Ajalugu

Klubi asutati 3. juulil 1995 nime all Goy Gol, mis tegutses Goygolis. 2006. aasta suvel liikus klubi Goygolist Qäbälässe, ja 31. augustil 2007 muudeti ka klubi nimi Gäbäläks.
Jõgeva mõis

Jõgeva mõis (saksa keeles Laisholm) oli rüütlimõis Tartumaal Laiuse kihelkonnas. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Jõgeva valda Jõgeva maakonnas.

Ajalugu

Jõgeva mõis on oma nime saanud loodusliku asukoha järgi Pedja jõe saarel (saksa keelest tõlgituna Laiuse jõesaareke). Mõis on rajatud 16. sajandi lõpus. Esimest korda on mõisa mainitud 1601. aasta Poola revisjonikirjas (Hoff Jagiwa), olles alles hiljuti ehitatud Jõgeva küla maadele. 1624. aastal elas Jõgeva mõisa (Hoff Jegkowa) külades kokku ainult seitse talupoega ja suurem osa mõisa maast oli söötis. Mõisamaade reduktsiooni ajal 17. sajandi lõpus Jõgeva mõis riigistati. 
1752. aastal kinkis keisrinna Jelizaveta Petrovna mõisa koos Pakaste karjamõisaga ühele oma kammerhärradest, Carl von Sieversile. Peagi läks mõis ostu teel maanõunik krahv Gotthard Johann von Manteuffeli (1690–1763) kätte, kes 1756. aastal majoraadi asutas. Viimasesse kuulusid peale Jõgeva veel Pakaste, Puurmani ja Härjanurme mõisad. Krahv Manteuffelitele kuulus mõis kuni 1919. aasta võõrandamiseni.
1866. aasta vallaseadusega eraldati mõisast Jõgeva vald, mille halduslikud piirid kattusid Jõgeva mõisapiirkonna omadega.
1876. aastal rajati mõisasüdamest paar kilomeetrit lõunasse Tapa-Tartu raudtee äärde Jõgeva raudteejaam, millest hiljem kasvas välja Jõgeva linn. 
19.-20. sajandi vahetusel oli mõisnik Puurmani jne 5. majoraadihärra krahv Ernst von Manteuffel (1844–1922).
1921. aastal anti endise Pakaste karjamõisa maad asunikele. Jõgeva mõis anti kasutusele sordiaretusseltsile, millest välja kasvanud Jõgeva Sordiaretuse Instituut kasutab mõisahooneid praeguseni. 
Jõgeva mõisa alla kuulusid järgmised külad: Jõgeva, Ellakvere, Eristvere, Kõssima, Mõisamaa, Painküla, Pakaste, Võduvere.

Mõisahooned ja park

Jõgeva mõisa peahoone, poolkelpkatusega kiviehitis, pärineb 19. sajandi algusest. Sajandi lõpus on hoonele juurde ehitatud tiibhooned ning veranda. Peahoone juures on säilinud arvukalt kõrvalhooneid.
Valitsejamaja, ühekorruseline täiskeldri, murdkelpkatuse ja väljaehitatud mansardkorrusega kitsas hoone, pärineb 19. sajandi lõpust.
Vesiveski, suur maakivist, krohvitud välisseintega mitmekorruseline ehitis, pärineb 18. sajandi lõpust. 1913. aastal asendati vesiratas turbiiniga ning 1925. aastal lisati veel teine turbiin, millega hakati ümbruskonnale elektrivoolu andma. Veski jäi seisma pärast riigimajandi kaotamist 1997. aastal.
Mõisa juurde kuulub 1880. aastatel rajatud segastiilis park. Parki läbib loode-kagusuunaline peatee, mille lõpus on saun ja ujumiskoht. Keskosas asuvat palliplatsi ääristab ühest küljest pärnarida. Pargis kasvab 44 puu- ja põõsaliiki. Enamuspuuliigiks on harilik pärn ja lääneosas harilik kuusk. Parki viiv tee on osaliselt ääristatud lodjapuulehelise põisenala hekiga.
Mõisakompleks kogu ajaloolise hoonestuse ja pargiga kuulub muinsuskaitse alla.
Brian Aldiss

Brian Wilson Aldiss (18. august 1925 East Dereham Norfolk – 19. august 2017 Oxford) oli inglise kirjanik. Ta oli üks 1960. aastate uue laine ulme (New Wave) juhtfiguure.
Aarne Pruks

Elulugu

Aarne Pruks on tööliste poeg.
Lõpetas 1967 Tartu 7. Keskkooli, 1972 TÜ keemia osakonna, keemiamagister (1996, TÜ), väitekiri "CO, CO2, NH3 ja C12 elektroodreaktsioonid ja amperomeetriline määramine". Oli 1974–89 TÜ elektrokeemia labori vanem- ja 1989–92 juhtivinsener, 1993–94 füüsikalise keemia instituudi teadur, 1994–97 keemik, 1997–98 TÜ tehnoloogiakeskuse keskkonnatehnoloogia osakonna tehnoloogiaspetsialist ja erakorraline teadur, 1998– füüsikalise keemia instituudi kolloid- ja keskkonnakeemia õppetooli assistent.

Teadustöö

Uurimusi elektrokeemiast ja keskkonnakeemiast. 35 teadustrükist.
Riigirüütel

Riigirüütel (saksa keeles Reichsritter) oli Saksa-Rooma riigis väikeaadlik, kes olid vasallidena otsealluvad Saksa-Rooma keisrile.
Termin tuli laiemalt käibele 1450. aastatel, eristamaks neid rüütlitest, kes olid suurfeodaalide vasallid.
Koigu vald

Koigu vald (saksa keeles Koik) oli vald Võrumaal Urvaste kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Urvaste vallaga.
Vetluga jõgi

Vetluga (vene Ветлуга, mari Вÿтлä) on Volga vasak lisajõgi.
Vetluga saab alguse Kirovi oblastist, korduvalt suunda muutes voolab läbi Kostroma ja Nižni Novgorodi oblasti ning suubub Marimaal Jurino alevi lähedal Volga jõel asuvasse Tšeboksarõ veehoidlasse.
Jõe pikkus on 889 km, valgala 39 400 km².
Vetluga ääres asub Vetluga linn.
Tsütoplasma

Tsütoplasma on raku kogu elussisu (protoplast), välja arvatud rakutuum. Väljastpoolt piirab tsütoplasmat rakumembraan.
Taimerakus, mille sees on tohutu tsentraalvakuool, piirab tsütoplasmat väljastpoolt plasmalemm ning seestpoolt tonoplast, mis on samuti biomembraan.
Tsütoplasma ise koosneb umbes 80% vett sisaldavast rakuvedelikust (tsütosoolist), valkudest, mikrotuubulitest ning (eukarüootidel) rakuorganellidest.
Prokarüootidel (bakterirakkudel) paikneb pärilikkusaine DNA kujul vabalt tsütoplasmas, eukarüootidel paikneb see rakutuumas.
Wladislaw von Szeliga-Mierzeyewski

Wladislaw Laurentius von Szeliga-Mierzeyewski (vene Владислав-Лаврентий Осипович [Лаврентий] Шелига-Мержеевский; 22. august 1841 (ukj) – 26. märts 1918 (ukj)) oli Venemaa ja Eesti päritolu arst.
Tal oli kaks poega: zooloog Wladislaus von Szeliga-Mierzeyewski ja arst Gonzago von Szeliga-Mierzejewski.
Abū Hāmid al-Ghazālī

Abū Hāmid al-Ghazālī (1058 – 1111; araabia ابو  حامد  الغزالي) oli pärsia päritolu teoloog, filosoof, jurist ja müstik. Ta on üks tähelepanuväärsemaid õpetlasi islami filosoofia ajaloos. 
Ta sündis Tusi linnas Khorāsāni provintsis. Õppis Gorgānis ja Neyshābūris. 1091 kutsus vesiir Nizam al-Mulk ta Bagdadi, kus ta juhatas ülikooli. Mõne aasta pärast suundus ta pikale rännakule, käies Damaskuses, Jeruusalemmas, Hebronis, Mediinas ja Mekas. Elu lõpul naasis ta kodulinna Tusi.
Al-Ghazālī kirjutas üle 70 raamatu.
Folkunga suguvõsa

Folkunga suguvõsa ehk Folkungid, teise nimega Bjälbo suguvõsa, on hilisem nimetus Rootsi keskaegsele kuningasuguvõsale. Folkunga suguvõsasse loetakse isa liini pidi Bengt Snivili järeltulijad. Tal oli kolm tuntud poega, Birger, Magnus ja Karl. Folkunga suguvõsa liikmeid ei tohiks segi ajada Folkungidega, mis oli kuningavõimu vastu korduvalt mässu tõstnud poliitiline rühmitus.
Suguvõsa tavatsetakse jaotada mitmeks haruks. Folkunga suguvõsaks loetakse üldiselt seda haru, mis sai alguse Birger jarlist ja tema järeltulijatest. 
Folkunga suguvõsa suri välja 14. sajandi lõpus pärast Erik Valdemarsson (nooremat).

Nimi

Folkunga suguvõsa olevat oma nime saanud Folke Filbyteri järgi. Ajaloolased pole aga suutnud tõestada tema olemasolu. Nime Folkunga andis neile aastal 1616 Johannes Messenius, kes tugines 15. sajandist pärit kirjalikele allikatele. Tema allikate kohaselt põlvnesid nii Birger jarl kui ka tema poliitilised vastased folkungarid esiisast, kelle nimi oli Folke.
Tihti väidetakse, nagu oleks Folkungari näol tegemist "parteiga". Seda kinnitas esimesena Rolf Pipping, hiljem on väidet toetanud Erik Lönnroth. See arusaam rajaneb võrdlusel Norra oludega ning seal esinevate nimetustega "kuvlungar" ja "ribbungar".
Nimi Bjälbo suguvõsa kujunes Ida-Götamaal asuva Bjälbo maavalduse järgi. See nimi on mõneti adekvaatsem, kuna Bjälbo mõis on kõige varasem teadaolev mõis suguvõsa valduses. Samas on nimetus Folkunga suguvõsa enam kinnistunud ajalooteaduslikku, eriti keskaegsete sugupuude uuringuid käsitlevasse kirjandusse. Seega on mõlemad nimed põhimõtteliselt õiged.  Suguvõsa ise ei kasutanud enda kohta aga kumbagi nime.

Sugupuu

Järgnev skeem kujutab vaid Folkungide sugupuu kuninglikku haru. Kõrvalharud on märgitud katkendliku joonega. Kuningad ja valitsenud kuningannad on märgitud rõhutatult. Isikud, kelle ajalooline olemasolu on kaheldav, on märgitud küsimärgiga.