google/wiki40b huggingface dataset:
Ella Külv

Ella-Emilie Külv (1. november 1921 – 31. juuli 2003) oli eesti nahakunstnik.
Ta lõpetas 1941. aastal Riigi Kunsttööstuskooli. Aastatel 1942–1944 täiendas end Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Kooli kursustel. 
Aastatel 1945–1947 õppis Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis maali erialal, 1948. aastal lõpetas instituudi nahkehistöö erialal. Tema õpetajateks instituudis olid Adamson-Eric ja Adele Reindorff. 1949. aastal asus samas instituudis pedagoogilisele tööle, õpetades nahkehistööd Eesti NSV Riiklikus Kunstiiinstiuudis kuni 1987. aastani. Aastatel 1961–1980 oli ta nahkehistöö kateedri juhataja. 2003. aastast emeriitprofessor.
Rakvere – Väike-Maarja – Vägeva maantee

Rakvere–Väike-Maarja–Vägeva maantee (registrinumbriga 22) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Rakvere linnas. Tee pikkuseks on 52,0 km, kaasa arvatud 2,9 km pikkune lõik Rakvere linnas (Rakvere linna tänavatena Friedrich Reinhold Kreutzwaldi tänav, Vallikraavi tänav, Õie tänav, Tammiku tänav). Tee lõpeb Tartu–Jõgeva–Aravete maantee 67. kilomeetril Koluvere külas.

Asulad Rakvere–Väike-Maarja–Vägeva maanteel

Rakvere linn, Tõrma küla, Eesküla küla, Karitsa küla, Levala küla, Koplitaguse küla, Assamalla küla, Kullenga küla, Aburi küla, Koonu küla, Ärina küla, Müüriku küla, Väike-Maarja alevik, Ebavere küla, Liivaküla küla, Äntu küla, Nõmme küla, Kamariku küla, Räitsvere küla, Lammasküla küla, Suure-Rakke küla, Rakke alevik, Väike-Rakke küla, Edru küla, Koluvere küla.
Hobulaenutuspunkt

Hobulaenutuspunkt on Eesti NSV-s 1940. aastail tegutsenud riiklik põllumajandusettevõte,  mille ülesanne oli laenutada hobuseid, hobuseriistu ja hobujõul käitatavaid masinaid.
Peaaegu igas Eesti NSV vallas oli hobulaenutuspunkt. Tavaliselt oli neis 10–15 hobust. Hobulaenutuspunktide kunded olid peamiselt uusmaasaajad.
Hobulaenutuspunktid ei olnud tõhusad, sest hobuseid oli neis vähe ja nende jaoks polnud sageli piisavalt sööta. Kollektiviseerimise ajal hobulaenutuspunktid kaotati.
Abstraktne mõtlemine

Abstraktne mõtlemine on mõtlemine, mis opereerib abstraktsete mõistetega, abstraktsioonidega.

Ajalugu

Søren Kierkegaard ütleb: "Just sellepärast, et ta on sub specie aeterni, ei võta abstraktne mõtlemine arvesse konkreetset, ajalikkust, eksistentsini päris jõudmist ning viletsust, mida tunnetab eksisteerija tõsiasjast, et ta on igavese ja ajaliku süntees, mis on tõugatud eksistentsisse." (Afsluttende uvidenskabelig Efterskrift til de philosophiske Smuler)
Väike-Kõpu vald

Väike-Kõpu vald (saksa keeles Klein-Köppo) oli vald Viljandimaal Kõpu kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1899 ja siis liideti see vald Puiatu vallaga.
Täringfriis

Täringfriis või täringliist (saksa keeles Würfelfries, Klötzchenfries, ka Schachbrettfries 'malelaudfriis', prantsuse keeles billettes 'rullikesed', inglise keeles billets, billet moulding) on ehisliist, mille ornamendi moodustavad maleruutjalt paiknevad ruumilised klotsid.
Klotside esikülg võib olla ühtlaselt ümardatud, nii et need meenutavad silindreid. Saksa keeles on sellele tüübile eraldi nimetus Rollenfries, Röllchenfries 'rullikfriis'.
Täringfriis on iseloomulik ornamendimotiiv romaani kunstis, väga levinud üle terve Lääne-Euroopa. Ta võib kaunistada ehitiste katuse- või vahekarniise, kapiteelide talumeid, aknaraamistusi, portaalide palendeid ja arhivolte. Täringornament võib olla ka pinnatäitena konsoolidel, kapiteelidel või seinapindadel.
Tõnu Mellik

Tõnu Mellik (12. mai 1934 Tartu – 3. märts 1993 Tallinn) oli eesti arhitekt.

Elukäik

Lõpetas 1952.aastal Tallinna 2. Keskkooli ja jätkas õpinguid Moskvas Üleliidulises Riiklikus Kinematograafia Instituudis režii erialal. Aastast 1953 õppis ERKI-s, mille lõpetas aastal 1959. Töötas 1959–1962 Tallinnas ning 1964–1968 Ehituse ja Ehitusmaterjalide Instituudi vaneminseneri ja nooremteadurina. 1968–1975 töötas ta Eesti Maaehitusprojektis arhitektina. 1975–1987 oli ta ERKI vanemõpetaja ning 1981. aastast osaühingu Esmar peaarhitekt. 
Aastast 1960 oli ta Arhitektide Liidu liige.

Isiklikku

Tõnu Melliku vanemad olid skulptor Voldemar Mellik ja Linda Mellik. Vend oli arhitekt Ants Mellik.

Looming

Tõnu Mellik projekteeris tööstus- ja avalikke hooneid ning elamuid. Koostas külade ja alevike planeerimis- ning hoonestuskavu: Kiili, Kohila, Kuusalu, Loksa, Taebla ja Viru-Jaagupi. Tervikliku ansambliga paistavad silma koos Rein Veberiga Haabneeme ja koos Peep Jänesega Padise.
Ta osales 1968. Tallinna generaalplaani ja kesklinna rekonstrueerimise projekti koostamisel. Kõige tuntum on tema ja Peep Jänese Otepää treeningbaas (1974–1978), mille arhitektid kavandasid kuppelmaastiku looduskaitsealale sõõrja ehitisena, mille muruga kaetud kaldu olev välissein lasknuks majal mõjuda veel ühe kuplina. Kahjuks ei suutnud ehitajad kaldseina vett pidama saada ja ehitis näeb vastupidi oma märkamatult loodusesse sulandumise taotlusele välja nagu betoonist punker.
Nõukogudejärgsest ühiskonnast olid arhitektid ühes Tõnu Mellikuga lihtsalt praktikud ning teoreetilisemate probleemidega enam üldse ei tegeletud. Nõukogudeaegsed tellimused ei lasknud arhitektidel vabalt oma loomingut teha.
Rosetta (kosmoseaparaat)

Ettevalmistused

Komeedi detailse uurimise plaane hakati kavandama pärast Halley komeedi külaskäiku 1986. aastal. Esmane plaan tuua mõnelt komeedilt proov osutus liialt kalliks. 1993. aastal jäädi plaani juurde uurida lähedalt komeeti ning luua robot, mis suudaks laskuda komeedi pinnale. Kavas oli lennutada Rosetta 12. jaanuaril 2003 komeedi 46P/Wirtanen juurde, aga start lükkus edasi detsembris 2002 ebaõnnestunud raketi Ariane 5 stardi tõttu. Rosetta startis 2. märtsil 2004 7:17 GMT Guajaana kosmodroomilt.

Kosmoseaparaat

Rosetta mõõtmed olid 2,8 m × 2,1 m × 2,0 m, päikesepaneelide kogupindala 64 m², sideantenni diameeter 2,2 m, kaal 2900 kg, sellest aparatuur 165 kg. Laskumismooduli Philae mõõtmed olid umbes 1 m × 1 m × 1 m, kaal 100 kg. Rosetta orbiidi kõrgus oli umbes 30 km, Philae laskus komeedile umbes seitse tundi.

Instrumendid

Rosetta orbitaaljaamal oli 11 aparaati/seadet komeedi vaatlemiseks ja sondeerimiseks ultravioletis, nähtavas valguses, soojuskiirguse piirkonnas, raadiolainete abil, tolmuanalüsaatorid.

Philae komeedi pinnal

Philae käppadel on harpuunid komeedi pinnast kinni hoidmiseks, aga nende väljutamine ei õnnestunud. Esimesel puutel komeediga põrkus Philae tagasi kilomeetri kõrgusele ning kukkus kaks tundi hiljem esmasest maandumiskohast kilomeeter eemal. Teisel puutel põrkus Philae veel seitsmeks minutiks üles ning kukkus lõpuks kraatri servale, kus jäi tugevasti kaldu. Kraatri serv varjab päikese, Philae päikesepatareid on valgustatud ainult 1,5 tundi komeedi 20-tunnise "ööpäeva" kestel. Sellest ei piisa Philae akude laadimiseks ning Philae uinus pärast akude tühjenemist. Enamus plaanitud eksperimente suudeti ära teha ning andmed Maale saata.
14. juunil 2015 teatas ESA, et 13. juunil 2015 kell 22:28 CEST saadi Philaega uuesti kontakt. Side Philaega lakkas uuesti 9. juulil 2015. Põhjuseks arvatakse Philae asendi muutust komeedist gaasi väljavoolu tõttu.
5. septembril 2016 teatas ESA, et Philae leiti 2. septembril 2016 kaameraga OSIRIS komeedi pinnast 2,7 km kõrgusel tehtud 5 cm lahutusega pildil. Philae on külili asendis väga kivisel pinnal suurema kaljunuki varjus.
Szeto Wah

Szeto Wah (司徒華, 司徒华, Sītú Huà); 28. veebruar 1931 Hongkong – 2. jaanuar 2011) oli Hongkongi pandemokraatlik poliitik. Rahvas hüüdis teda Onu Wah (華叔). 
Aastatel 1985–2004 oli ta Hongkongi Seadusandliku Nõukogu liige. 
Ta oli 21. maist 1989 kuni surmani organisatsiooni Hong Kong Alliance in Support of Patriotic Democratic Movements in China esimees. 
Ta oli tuntud ka hiina kalligraafia meistrina.
Olev Piirsalu

Olev Piirsalu (sündinud 18. märtsil 1935 Haapsalus) on Eesti vehkleja ja vehklemistreener.
Olev Piirsalu lõpetas 1955. aastal Haapsalu 1. Keskkooli ja 1959. aastal Moskva KKKI. Aastail 1962–1966 õppis ta Tallinna Kunstiinstituudis.
Vehklemisega hakkas tegelema 1950. aastal Endel Nelise juhendamisel, õpingute ajal Moskvas treenis Nõukogude Liidu koondise juures.
Piirsalu võitis 1963. aasta Eesti meistrivõistlustel espadronis individuaalse kuldmedali, meeskonna koosseisus tuli ta Eesti meistriks espadronis 1960. aasta ja 1970. aasta Eesti meistrivõistlustel.
Aastail 1960–1970 töötas vehklemistreenerina Kalevis ja Tallinna LNSK-s. Tema käe all on teiste seas treeninud Tõnis Kaasik, Malle Krunks ja Albert Tiido.
Sulev Vare

Sulev Vare (sündinud 25. mail 1962 Kuressaares) on Eesti majandustegelane, poliitik ja riigiametnik.
Ta on Eesti Reformierakonna liige alates 1998. aastast.

Haridus

Sulev Vare on lõpetanud Haapsalu 1. Keskkooli 1980 ning Tallinna Tehnikaülikooli tööstuse planeerimise erialal 1985.
Louis Jourdan

Louis Jourdan (õieti Louis Gendre; 19. juunil 1921 Marseille – 14. veebruar 2015 Beverly Hills) oli prantsuse näitleja.
Ta sai hariduse Prantsusmaal, Türgis ja Inglismaal, näitlejahariduse École Dramatique'is.
Ta debüteeris filminäitlejana aastal 1939. Saksa okupatsiooni ajal jätkas ta filmides näitlemist, kuid pärast propagandafilmides osalemise keeldumisest ühines ta vastupanuliikumisega.
Tema ainus poeg suri 1981 narkootikumide üledoosi tagajärjel.
Linda Vaher

Isiklikku

Tema isa on tsirkusejuht Vello Vaher, ema Aita Vaher on vabakutseline näitleja, draama- ja kõnetehnika õpetaja, laulja ja tsirkusekloun. Ta vanem õde Lembi ja noorem õde Endla on tegelenud akrobaatika ja teivashüppega. Kõige noorem õde, viielapselisest perekonnast, Lemme, tegeles trampoliini hüpetega. Vend Vootele kandideeris aastal 2019 Riigikogusse Erakonna Eestimaa Rohelised nimekirjas, kuid ei osutunud valituks.
Jahiselts

Jahiselts (ka: kütiselts) on selts, mis on loodud eesmärgiga võimaldada selle liikmetele jahipidamist ja arendada jahindust.
Füllood

Fülloodiks nimetatakse lehe muudendit, mille puhul tõelist lehelaba leherootsu küljes ei arene, kuid leherootsud ise lamenduvad, muutudes lehekujulisteks.
Levinud peamiselt liblikõieliste sugukonnas.
John Tripp

John Tripp (sündinud 4. mail 1977 Kingstonis, Ontarios) on Saksa-kanada jäähokimängija.
Ta mängis karjääri jooksul ka NHL-s, kuuludes kahel hooajal vastavalt New York Rangersi ja Los Angeles Kingsi ridadesse. Ta oli aastaidka Saksamaa jäähokikoondise liige. Mängis ääreründaja positsioonil.
Ta on 191 cm pikk.
Tallinna bussijaam

Ajalugu

Bussijaama ajalugu ulatub aastasse 1922, mil arhitektile ja ettevõtjale F. Kangrole anti linnavalitsuse luba viie bussiliini töös hoidmiseks. 
Aastatel 1922–1939 saadeti linna- ja kaugliinibusse teele Vene turult, mida kutsuti rahva seas ka Täituruks ning perioodil 1939–1940 Viru väljakuks. Bussid seisid rivis praeguse Viru hotelli kohal otse Uue turu kõrval. Väikeses kontoris Pärnu maantee ja Vene turu nurgal töötas liikluskorraldaja, kes ühtlasi müüs pileteid.
Perioodil 1940–1959 jätkus busside väljumine uue nimega Stalini väljakult. Maaliinide väljumine viidi 1949. aastal veidi eemale Estonia teatri kõrvale platsile, mis tekkis pärast turuhoone lammutamist ja turu üleviimist Tartu maantee piirkonda. Aasta hiljem leiti maaliinide bussijaamale sobiv koht hiiglasliku Stalini väljaku servas, Tartu maantee alguses, umbkaudu praeguse Radissoni hotelli kohal.
1959. aasta alguses koliti bussijaam tänapäevasesse asukohta Lastekodu ja Odra tänava nurgal, kus senini tegutses täika (vanakraamiturg). Ühekorruseline puust bussijaama ootepaviljon Stalini väljakul võeti tükkideks ja pandi uue bussijaama platsil praeguse 17. bussiliini algpeatuse kohal taas püsti.
Aastatel 1961–1965 toimus bussijaama uue kahekorruselise jaamahoone ehitus. Plaanijärgselt pidi uus bussijaama kompleks valmis saama Eesti NSV 25. aastapäevaks, 21. juuliks 1965. Plaan enam-vähem ka täideti, kuigi ekspluatatsioonisaktis viidati mitmele puudusele.

Tallinna bussijaama piirkond

Tallinna bussijaama piirkond hõlmab Lastekodu, Odra ja Juhkentali tänava vahelist ala. Bussijaama peasissepääsu vastas asuvad tasuta kiirparkla (parkimiskella alusel kuni 30 minutit) ning tasuline Europark parkla. Busside väljumisala vastas, aadressil Lastekodu 48, asub tasuline parkla, mida haldab AS Roomet. Lõunasse jäävad Liviko ajaloolised tootmishooned.

Teenused

Tallinna bussijaamas asuvad pakiveoteenust osutava Cargobusi ja ekspressliine haldava Lux Expressi esindused, samuti T-Kohvik, R-kiosk, sularahaautomaadid ja lillepood.

Ühissõidukiühendus

Tallinna bussijaamas toimub ümberistumine linnaliinibussidele peatusest Bussijaam. Juhkentali tänava peatusest väljuvad liinid 17 (J. Sütiste tee – Bussijaam) (peatub ka Filtri teel), 23 (Kadaka–Bussijaam), 47 (Väike-Õismäe – Bussijaam) ja 54 (Kurina–Estonia) (peatub ka Odra tänaval). Tartu maantee peatusest väljuvad liinid 2 (Mõigu – Reisisadam (A-terminal)), 15 (Sõjamäe – Viru keskus) ja 39 (Veerenni – Liikuri).
Ümberistumisvõimalus trammidele toimub Tartu maanteelt trammipeatusest Bussijaam. Bussijaama sõidavad trammiliinid 2 (Kopli – Suur-Paala) ja 4 (Tondi – Lennujaam).

Rekonstrueerimine

25. juunist kuni 19. detsembrini 2012 toimus Tallinna bussijaama rekonstrueerimine. Ehitustööde käigus uuendati nii bussijaama interjööri kui ka välisilmet ning suurendati reisijate kasutuses olevat ootesaali ja kohvikut. Ühtlasi paigaldati hoonesse infolett ja iseteenindusautomaadid.
Philip Glass

Philip Glass (sündinud 31. jaanuaril 1937 Baltimore'is Ameerika Ühendriikides) on ameerika helilooja. 
Tema muusikat on sageli nimetatud minimalistlikuks, kuigi ta ise eelistab terminit "teatrimuusika". 
Glass on üliviljakas helilooja; ta on kirjutanud muusikat ansamblitele, oopereid, sümfooniaid, kontserte, filmimuusikat ja klaveripalu.
Teda peetakse üheks tähtsamaks 20. sajandi heliloojaks.

Isiklikku

Glassil on palju sõpru kirjanike, muusikute ja filmirežissööride seas. Tema tutvusringkonda kuuluvad näiteks Richard Serra ja Doris Lessing, Allen Ginsberg, dirigent Dennis Russell Davie ja muusik Aphex Twin. 
Ta on ka budist ja on tugev Tiibeti iseseisvuse pooldaja. 
Tal on abielust Joanne Akalaitisega (abiellusid 1965, lahutasid 1980) poeg Zachary (sündinud 1969) ja tütar Juliet (sündinud 1971). Abielust Holly Critchlow'ga, kellega ta abiellus 2001. aastal (see oli Glassi neljas abielu, nüüdseks lahutatud), on tal poeg Cameron.
Glass elab New Yorgis ja Nova Scotias.
Düünapoisid

Düünapoisid (ka: düünipoisid) olid 1910–1914 Tallinnas Tondi juures liivaluidetel ehk düünidel sporti teinud noorterühm, kelle seast sirgus hiljem mitmeid profisportlasi. Düünapoisid olid nt Jüri Lossmann, Aleksander Klumberg, Anton Ohaka.
Düünapoisid võistlesid enamikus kergejõustikualades. Eriliselt väärtustati 800 m jooksu võitjat, keda premeeriti kullassepaõpilase Jüri Lossmanni tehtud plekkpeekriga (nn Tondi pokaal).
Lāčupe raudteejaam

Lāčupe raudteejaam on raudteejaam Riia–Bolderāja raudteeliinil Riia linnas Iļģuciemsi ja Imanta asumi piiril. Jaam allub tänapäeval administratiivselt Bolderāja raudteejaamale. Jaam asub Riia keskraudteejaamast 10 km kaugusel. Jaamas on neli teed. Tegemist on kaubajaamaga, kus võib toimuda kaupade rongidele ja neilt maha laadimine.
Jaama territooriumile jääb kaks raudteeülesõitu – raudteega ristuvad Slokas iela ja Buļļu iela. Jaamast hargneb tee Iļģuciemsi raudteejaama, sealt on lähtunud ajalooliselt mitmed haruteed, millest tänapäeval on säilinud kaks. Esimene neist teenindab Kleistu iela piirkonna ettevõtteid, millest olulisim on firma ABAVA, teine valmis aastal 2013 ja viib jaamast Nordeka autobaasi.
Jaam sai alguse aastal 1951, mil Riia–Bolderāja raudteel avati 4. kilomeetri teepost. Teepost reguleeris liiklust paigas, kus raudteelt lähtus Iļģuciemsi raudteejaama viiv harutee. XX sajandi seitsmekümnendatel aastatel muudeti teepost ümbersõiduks, raudteejaam sai sellest sama sajandi kaheksakümnendatel aastatel.
Põhjakhoisani keeled

Põhjakhoisani keeled on murdekontiinum Botswanas, Namiibias ja Angolas. Neid keeli kõnelevad kungid.
Nende hulka kuuluvad teiste seas maligo keel ja kung-ekoka keel.
Trabzonspor

Hooaeg 2011–2012

Hooajal 2011–2012 osaleb klubi UEFA Meistrite Liiga 2011–2012 grupifaasis. Esimeses voorus võideti Milano Internazionale 1:0. Teises mängus tuli viik 1:1 Prantsusmaa klubiga Lille OSC.
Metsküla raamatukogu

Metsküla raamatukogu on rahvaraamatukogu Saare maakonnas Saaremaa vallas Metsküla külas.
Bad Emstali vald

Bad Emstal on vald Saksamaal Hesseni liidumaal Kasseli kreisis umbes 20 km Kasselist loodes Habichtswaldi looduspargi lõunaosas Emsi jõe orus.
Valla pindala on 38,7 km², elanike arv 6160 (31.12.2011).
Vald on kuurort. Seal on raviveeallikad.
Valla keskus on Sand. Teised asulad on Balhorn, Merxhausen ja Riede.
Ruslan Jamadajev

Ruslan Jamadajev (Руслан (Халид) Бекмирзаевич Ямадаев; 10. detsember 1961 – 24. detsember 2008) oli Venemaa ja Itškeeria sõjaväelane ja poliitik. Tapeti Moskvas.
1990. aastatel osales koos vendadega Esimeses Tšetšeenia sõjas iseseisvuslaste poolel. Teise Tšetšeenia sõja päevil võitlesid Jamadajevid Venemaa föderaalvägede poolel.
Aastatel 2003–2007 oli Jamadajev Venemaa Riigiduuma liige. Jamadajev kuulus Ühtse Venemaa fraktsiooni.
Ruslan Jamadajev tapeti Moskva kesklinnas Smolenskaja naberežnajal. Mõrtsukas astus Jamadajevi juhitud auto juurde, kui see peatus foori taga. Jamadajev suri koha peal. Samas autos olnud endine Tšetšeenia sõjakomandant kindralpolkovnik Sergei Kizjun sai raskeid vigastusi. Hiljem identifitseeris Kizjun mõrtsukana Aslanbek Dadajevi.
Kohus mõistis mõrva täideviimises süüdi Dadajevi, kaasosalistena Elim-paša Hatsujevi ja Timur Issajevi. Uurijate sõnul maksti Dadajevile mõrva toimepanemise eest 3,5 miljonit rubla. Kohtualused end süüdi ei tunnistanud. http://www.kavkaz-uzel.ru/articles/177541
Jamadajevi sugulased eesotsas Ruslani venna Issa Jamadajeviga pidasid mõrva tellijaiks Tšetšeenia võime. 2010. aasta augustis Ramzan Kadõroviga kohtunud ja leppinud Issa keeldus neid süüdistusi kohtuotsuse väljakuulutamise järel kommenteerimast.
Ruslan Jamadajev oli Sulim (tapeti 2009. aastal) ja Džabrail Jamadajevi (tapeti 2003. aastal) vend. Sulimi mõrva tellimises kahtlustab Dubai politsei Ramzan Kadõrovi lähedast kaastöölist Adam Delimhanovit. 2010. aasta novembris oli elus kolm Ruslan Jamadajevi venda: Issa, Mussa ja Badruddi.
Ruslan Jamadajev oli abielus, temast jäi maha kolm poega ja kaks tütart.
Aare Kruusimäe

Aare Kruusimäe (sündinud 27. juunil 1972) on eesti helilooja.
Kruusimäe on lõpetanud Kuressaare Gümnaasiumi, õppinud 1991–1993 Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis Alo Põldmäe juhendamisel klassikalist laulu, muusikateooriat ning loomingut. 1997. aastal lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia kompositsiooni erialal Raimo Kangro õpilasena.
Ta on Eesti Heliloojate Liidu liige alates 1999. aastast.
Kruusimäe töötab aastast 2000 Eesti Rahvusmeeskoori kutselise lauljana (bass) ning tegeleb vokaalimprovisatisooniga ansamblis Improloo.
Kruusimäe teosed on kõlanud festivalil "Eesti muusika päevad", Suure-Jaani Muusikapäevadel, Paide Raemuusika Festivalil ja Eesti Noorte Heliloojate Festivalil. XXV üldlaulupeol esitasid ühendkoorid Jaan Krossi "Maailma avastamine", mille Kruusimäe on viisistanud.
Dorchesteri maakond

Ajalugu

Dorchesteri maakond moodustati 1669. aastal.
Valev Mere

Elu- ja teenistuskäik

Vassili Martson sündis Pärnumaa Seli vallas Aleksander (Aleksei) ja Irina Martsoni (neiupõlves Riho) õigeusklikust perre, kus oli viis last.
Martson õppis Kuressaare ja Paldiski merekoolides. Ta sai 29. märtsil 1914 kaugsõidutüürimehe diplomi pärast eksamite sooritamist Riia eksamikomisjoni ees.
Vassili Martson alustas oma laevastiku teenistuskäiku Vene Balti laevastikus, mille ekipaaži ta mobiliseeriti 1. november 1914. Ta määrati lahingulaevale „Pavel I“ roolimeheks 23. veebruaril 1915. Mereväelipniku kursuse ta lõpetas Kroonilinnas 28. detsembril 1915 ja ülendati lipnikuks 10. jaanuaril 1916 (praporštšik) ning pärast seda teenima Balti mere miinitraaleritele vahiülemana. Algselt ta teenis miinitraaleril nr 17 ja siis aastal 1917 traaleril nr 14. Sõja ajal tema laev traalis Riia faarvaatreil miine vahel ka suurtükitule all. Vene laevastikus Martson pälvis Stanislause 3 järgu aumärgi.
Eesti rahvaväkke ta liitus vabatahtlikuna 26. novembril 1918 ning auastme muutus mitšmanist leitnandiks. Martson määrati suurtükilaevale „Lembit“ vanemmiiniohvitseriks. „Lembitul“ ta osales Eesti Mereväe esimesse dessantti 23. detsembril 1918. VR I/3 (autasustamine). Pärast Vabadussõda autasustati teda Vabadusristiga (VR I/3).
Esimesena rahuaja määramisena ta määrati 16. jaanuaril 1923  miiniristleja „Vambola“ komandöriks, millena ta tegutses kuni 3. märtsini 1927. Tollal ta suunati teenima merekindluste staapi ja alates juunist temast sai merekindluste ülema ajutine kohusetäitja. Ta oli alustamas Eesti-Soome merekindluste vahelist koostööd, mis jätkus kuni 1940. aasta okupatsioonini. Martson ülendati kaptenleitnandiks 24. veebruaril 1928. Eestistas oma perekonnanime 22.02.1936 ja eesnime 3.03.1936.
Alates 29. septembrist 1936 oli ta merejõudude staabiülema ajutine kohusetäitja ning alates 10. detsembrist ka merekindluste ülema ametikohuseid. 16. jaanuarist kuni 21. maini 1937 viibis ta komandeeringus Inglismaal, kus oli lõpule jõudmas allveelaevade ehitus. Ta võttis vastu vastuvõtukomisjoni esimehena allveelaeva Kalevi 12. märtsil- Inglismaal olemise ajal kinnitati Mere merejõudude juhataja ajutiseks kohusetäitjaks ning alaliseks 1. novembril 1938. 
Poola allveelaev „Orzel“ põgenes Tallinna 14. septembril 1939. Eesti neutraliteediseaduse alusel allveelaev interneeriti 14. septembril, aga nelja päeva hiljem hommikul 18. september allveelaev põgenes Tallinnast. „Orzelit“ ei enam tabatud ning Valev Mere lasti jalamaid lahti Merejõudude juhataja ametist ja tegevteenistusest  presidenti Pätsu otsusega ülemjuhataja Laidoneri esitlusest.
Pärast 1940. Eesti okupeerimist Nõukogude Liidu poolt 1940. aastal Mere tegutses kaubalaevastiku kirjas meremehena. ENSV Meretranspordi Keskuse juhataja A. Han nimetas ta mootorpujeka „Õrne“ kapteniks. Saksa okupatsiooni ajal ta töötas kaubalaevakaptenina nt Kriegsmarine puksiiril „Steinort“. Mere läks Saksamaale 22. septembril 1944 Suure põgenemise ajal. Viimased eluaastad Mere põdes aneemiat ja ta suri Göttingeni ülikooli kliinikus.
Laupa mõis

Ajalugu

Laupa mõisa asutajaks peetakse Rootsi ratsaväeohvitseri Claus Trällot, kes ostis Laupa küla 1614. aastal kuningas Gustav II Adolfi käest. 1630. aastal kingiti mõis Reinhold von Fersenile, kelle järeltulijatele kuulus Laupa mõis aastani 1849.

Mõisahooned

Viimasteks omanikeks oli perekond Taube, kes lasi ka ehitada 1905. aastal mahapõletatud hoone asemele praeguse esindusliku uusbarokse mõisahoone. 1913. aastal valminud hoone arhitekt oli Jacques Rosenbaum. Hoonet iseloomustavad mansardkatused, nii esi- kui ka tagaküljel asuvad suurejoonelised terrassid ja ülikülluslik stukkdekoor.
Mõis asub Pärnu jõe kaldal, ümbritsetuna ilusast pargist. Mõisa juurde kuulub viinavabrik, valitsejamaja, kuivati, tall ja kelder. Peahoone ja eelnimetatud on kultuurimälestised. Lisaks on park looduskaitse all.
Aastast 1922 tegutseb mõisahoones Laupa Põhikool.
Nüüdisajal jääb Laupa mõis Järva maakonda Türi valla territooriumile.