Elektriohutus

Kaitsmise viisid

Kaitsmise meetodid on tegevuste kogum, mis vähendab elektritraumade ja avariiliste olukordade esinemise tõenäosust elektrivarustuse kustumisel.

Projekteerimine

Projekteerimisega tohib tegeleda ainult vastava pädevusega isik või kvalifitseeritud isik pädeva isiku järelevalve all. Projekteerija peab kaaluma kõiki riske 100% tõenäosusega (oletama kõige mustemat stsenaariumi) ning sellest tulenevalt rakendama ohtude vältimise meetmed.

Juhtmestik puithoonedes

Puithoones on suur tulekahju risk ja seega on juhtmestiku paigaldamine lubatud ainult metallkanalites ning kõik harukarbid ja teised osad peavad olema tehtud metallist ning täielikult isoleeritud ümbritsevast keskkonnast, et takistada tulekahju korral hapniku ning teiste leeki toetava gaaside sissepääsu. Puitmajas on lubatud paigaldada ainult isekustuva isolatsiooniga kaableid ja juhtmeid. Lisaks isekustuvale isolatsioonile peab isolatsioon olema ka ülekuumenemise korral suitsuvaba. Juhtmestiku paigaldamine pinnale, mis võib põleda, on puitmajas rangelt keelatud – selleks peab olema tehtud mittesüttiv sälk kipsist või muust mittesüttivast materjalist ning kihi paksus peab olema vähemalt 3 millimeetrit. Kuna see on kallis, siis on üks odavam variant kaabliteede rajamine tulekindlatest kipsplaadidest, kuid selline variant võtab palju ruumi ja vähendab tuntavalt elamu ruumala.

Väikepinge

Väikepinge on pinge alla 48 V, mida kasutatakse, et vähendada elektrilöögi ohtu. Suurim turvalisus saavutatakse pingega 12 V. Ettevõtete võrkudes kasutatakse pingeid 12 V ja 36 V, milleks rakendatakse trafosid. Kõik seadmed pingega alla 48 V viiakse III ohutusklassi (kõige madala riskiastmega oht).

Niisketes ruumides

Niiskeruumides kõik elektriahelad pingega >48 V peavad olema kaitstud rikkevoolukaitselülitiga. Erandiks võiks pidada õhuliinid kättesaamatu kõrgusel, arvestades sellega, et atmosfääri sademed ei kujuta ennast tugevat veejuga. Aga kõik välisreklaamisildid, välisküttekaablid ja elektriseadmed vannitoas ja n.e. (kus on võimalik >50 V (110 V, 230 V ja enam) pingealuse osa otsene kontakt inimese kehaga) peavad kindlasti olema kaitstud rikkevoolu eest.

Kuivades ruumides

Paljudes riikides seadusandlus nõuab rikkevoolukaitselüliti olemasolu kuivades ruumides ainult pistikupesade ahelates, kuhu on võimalik ühendada rikutud isolatsiooniga kaasaskantavat elektrilist seadet. Nõuded rikkevoolukaitselüliti olemasolule võivad erineda regiooniti: rikkevoolukaitselüliti on kohustuslik kuni 20 A pistikuga või muul viisil lahutatava maandusega ahelatele, kuid Suurbritannias rikkevoolukaitselüliti on kohustuslik kõikidele <5 cm seina süvistatud ahelatele.

Väärrakendumised

Tavaliselt rikkevoolukaitse rakendub kui kaitstavas ahelas:
a*N (sinine) ja PE (kollane & roheline) juhid on ahelas kokku ühendatud (kaitse faasijuhti läbinud voolust jaguneb ühenduspunktis osa neutraaljuhile osa maandusele, faasivool ei ole vastavuses neutraali voolule
b*on isolatsioonirike, mille kaudu on tekkinud (reeglina maaühendus, erijuhul faasidevaheline), mille voolud on liigvoolust palju väiksemad. 
c*on ühendatud kondensaatoreid, mille laadimise vool faasijuhi kaudu ja erineb neutraalijuhi voolust, (on neutraalivoolust väiksem).aja 
C toodud olud tekivad enamus toiteplokke sisaldavate elektriseadmete ahelates ja väärrakendumiste probleemi korral tuleb otsida sobivat tüüpi rikkevoolukaitse mille rakendumisel on piiratud elektritoites alaliskomponendi võimalike mõjudega.

Operatiivse pingeeemaldamis võimalus

Ohtlikes olukordades alati peab olema võimalus kiiresti eemaldada pinge ning vabastama sattunud elektrilöögi alla inimesi. Sellel eesmärgil toitekaabel kilbis varustatakse koormuselülitiga, mis ohu korral lülitab kõik seotud elektriahelad välja – nii inimeste päästmine elektrilöögist toimub kiirem, kui ahela kaitsme otsimine, suurendades märgatavalt kannatanute pääsemisvõimalusi. Selleks, et vältida sulamist, pealüliti peab sobima läbiva voolule: pealüliti nimivool peab olema vähemalt 1,6-kordse varuga liini alguse kaitsme nimivooluga. Mõnedel juhtudel, kilbi sissendis võiks kohtuda automaatkaitselülitit pealüliti asemel: kuna automaatkaitselüliti on lühisvooluga või ülekoormusvooluga juhitav kilbiseade, siis ta ei pea alluma füüsilise manipuleerimisele inimese poolest. Kuna manipuleerimisorgani ja vabasti vahel automaatkaitselülitis on liiga palju mehhanisme (mis kaitsevad juhusliku sisselülitamise eest, kui avarii pole veel kõrvaldatud), siis ohu korral automaatkaitselüliti võib jätta ohtliku pinget. Veel üks põhjus on moodulautomaatide väike töökindlus (Lääne-Euroopas kasutatakse neid harva, isegi uuetes kilpides eelistatakse sulavkaitsmeid) – kuna kontaktid võivad keevitada kokku, siis juhthoob läheb alla isegi siis, kui kontaktid ei ole avatud.

Elektrivõrkude eraldamine

Pikk hargnenud elektrivõrk omistab suure mahutavusega ja madala faas-maandus takistusega. Sel juhul on isegi ühe faasi puudutamine väga ohtlik. Kui võrk jaguneb hulga väikeste võrkude sama pinge, vigastuste oht väheneb märgatavalt. Tavaliselt eraldamine võrguga ühendamise tehakse läbi eraldustrafod. Võrkude kaitseeraldamine on lubatud võrkudes kuni 1000 V. Võrkude eraldamine laieli kasutatakse haiglates.

Kaitsmine juhusliku kontaktist pingestatud osadega

Kokkupuude pingestatud osadega ohu vähendamiseks elektriseadmete vaja tagada ligipääsmatust. Seda saavutatakse pingestatud osi asukohamine kättesaamatutes kõrguses või ligipääsmatus kohas. Kaitsmiseks kohaldatakse tahke või 25 mm võrgusilma. Kaitsed ja katted kasutatakse elektriseadmetes kuni 1000 V.