google/wiki40b huggingface dataset:
Söödav ubajuur

Söödav ubajuur (Pachyrhizus erosus) on liblikõieliste sugukonda ubajuure perekonda kuuluv taimeliik.
Taim on pärit Mehhikost ja Lõuna-Ameerikast. Selle söödav juur sisaldab rohkelt kaaliumi ja C-vitamiini. Söödavat ubajuurt on kahte sorti – vesise mahlaga (agua) ja piimmahlakas (leche). Maitselt meenutab ta veidi õuna, veidi kartulit.
Saturn (auhind)

Saturn on USA filmiauhind, mida antakse parimatele ulme-, fantaasia- ja õudusfilmidele ja nendega seotud inimestele. Auhinda annab välja aastast 1972 Ulme-, Fantaasia- ja Õudusfilmide Akadeemia (inglise keeles Academy of Science Fiction, Fantasy and Horror Films).
Algselt kandis auhind nime Golden Scroll ('Kuldrull').
Kõige rohkem Saturne (15 tükki) on saanud film "Tähtede sõda: osa IV – Uus lootus".
Dvigateli tööstuspark

Dvigateli tööstuspark on tööstuspark Tallinnas Lasnamäe linnaosas Suur-Sõjamäel. See paikneb Dvigateli tehase territooriumil ning piirneb lõunas Tallinna lennujaama ja põhjas Ülemiste raudteesõlmega.
Tööstuspargi kogupindala on 52 hektarit. Alal asub viis riikliku kaitse all olevat arhitektuurimälestist.
Susan Petrilli

Susan Petrilli (sündinud 1954 Adelaide'is Austraalias) on itaalia semiootik. Ta töötab Bari Ülikoolis.
Nicolaus Bruhns

Nicolaus Bruhns (ka Nikolaus Bruhns; 1665 – 29. märts 1697) oli saksa organist, viiuldaja ja helilooja.

Elu

Nicolaus Bruhns sündis 1665. aastal Schleswig-Holsteinis Schwabstedtis muusikute peres. Tema esimene muusikaõpetaja, isa Paul Bruhns (1640–1689), oli Schwabstedti organist ja viiulimängija. Hiljem õppis Nicolaus Bruhns Dietrich Buxtehude juures, kes pidas Nicolaust oma parimaks õpilaseks. 1689. aastal sai Nicolaus Bruhnsist Husumi linnakiriku organist, kus ta töötas surmani. Nicolaus Bruhns elas vaid 32 aastat.

Looming

Lühikese elu jooksul sai Nicolaus Bruhnsist tuntud organist, helilooja ja viiulimängija. Ta suutis mängida samaaegselt viiulit ja tallata orelipedaale. Bruhns on tuntud oma vaimulike kantaatide poolest, lisaks on tema loomingust säilinud üks koraalifantaasia ja neli prelüüdi orelile. Viimased koosnevad küll tegelikult prelüüdist ja fuugast, kuid autor on neid nimetanud lihtsalt prelüüdideks. Need on tehniliselt rasked, kuni viiehäälsed polüfoonilised teosed, milles sisalduvad ulatuslikud akordid ja passaažid ning pikad pedaalisoolod. Nicolaus Bruhnsi komponeerimisstiil on omane Põhja-Saksa heliloojatele, sarnaselt kirjutasid ka näiteks Dietrich Buxtehude, Vincent Lübeck ja Johann Adam Reincken. Tema kammeransamblile kirjutatud teostest ei ole tänaseks säilinud ükski.
Tauria palee

Tauria palee (vene keeles Таврический дворец) on klassitsistlik palee Peterburis. Palee taga asub Tauria aed, mis rajati 1783–1800.
Palee lasi rajada Tauria vürst Grigori Potjomkin. Selle tiitli sai Potjomkin 1787 Krimmi ehk Tauria ühendamise eest Venemaaga. Selle tiitli järgi sai oma nime loss, samuti Peterburis olevad Tauria aed, Tauria tänav ja Tauria põik. Lossi ehitamisele ja sisustamisele kulutati umbes 400 000 kuldrubla. Hoone projekteeris vene arhitekt Ivan Starov ja seda ehitati aastail 1783–1789. Tänavast eraldab paleed madal piire, mis ehitati 1792–1793 ja mille arhitekt on Fjodor Volkov. Paleekompleksi kuulub ka 1793–1794 ehitatud aednikumaja (arhitekt Fjodor Volkov, aednik William Gould).
Palee välist lihtsust ja tagasihoidlikkust kompenseerib luksuslik sisemus, sealhulgas talveaed. Osaliselt on sisustus säilinud (mitmevärvilised seinad, kaminad, kaunistustega ahjud).
Potjomkini surma järel 1791. aastal omandas palee keisrinna Katariina II ja lasi Fjodor Volkovil selle oma suveresidentsiks kujundada. 1799. aastal andis keiser Paul I palee kasarmuna ratsaväerügemendi kasutusse ja käskis kogu sisustuse viia Mihhailovski lossi. 1801 võeti Tauria loss taas keisri residentsiks.
Esialgu kaevati Neevast palee juurde laevatatav kanal ja palee juurde kuulus väike sadam. Sadam likvideeriti siis, kui 1858–1863 rajati palee vastu veetorn ja teised linna veejuhtme rajatised.
19. sajandil kujundati palee arhitektide Carlo Rossi ja Vassili Stassovi juhtimisel ümber.
Aastail 1906–1917 tegutses Tauria palees Venemaa keisririigi Riigiduuma. Selleks vajalikud muudatused palee sisustuses tegi arhitekt Pjotr Šestov. Pärast Veebruarirevolutsiooni asusid lossis Riigiduma Ajutine Komitee ja seejärel Ajutine Valitsus. Juulist augustini 1917 asus hoones Petrogradi tööliste ja soldatite saadikute nõukogu, mis seejärel Smolnõisse kolis.
Ajutise Valitsuse välja antud 1000-rublase rahatähe reversil oli kujutatud Tauria aed. See oli 1917. aasta suurima nominaaliga rahatäht.
Nõukogude ajal kasutas hoonet NLKP KK juures asuv Kõrgem Parteikool.
Nüüdisajal asuvad seal SRÜ parlamentidevaheline assamblee ja rahvusvaheline teleraadioettevõte Mir.
Eugen Joseph von Blossfeldt

Eugen Joseph von Blossfeldt (15./27. veebruar 1863 Anna mõis – 11. aprill 1947 Ludwigslust) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik.
Ta õppis Tartu Gümnaasiumis ja aastatel 1883–1887 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Audru Püha Risti koguduses 1887–1888. Blossfeldt ordineeriti õpetajaks 29. mail 1898.
Ta oli aastatel 1888–1889 Viljandis abiõpetaja ning andis ka koolis usuõpetuse tunde.
1889. aastal läks ta Saaremaale ja sellest aastast 1901. aastani oli ta Valjala Martini koguduse õpetaja ning 1901. aastast tegutses ta Kuressaare Laurentiuse koguduses. 1901–1905 oli Blossfeldt Kuressaares diakon ja seejärel koguduse ülemõpetaja. 1915. aastal saadeti ta asumisele Siberisse, kust naasis 1918. aastal taas Kuressaare Laurentiuse koguduse ülemõpetajaks.
1919. aastal lahkus Blossfeldt Saksamaale, kus 1924. aastani tegutses Ludwigslusti diakonisside majas haiglavaimulikuna.

Isiklikku

Blossfeldt abiellus 1891. aastal Karja kirikus praost Reinhold Winkleri tütrega. Abielust sündis kaks poega ja tütar. Ainuke tütar abiellus Arnold Habichtiga.
112 (hädaabinumber)

112 on hädaabinumber, mida saab valida ilma kõnealustustasu ja minutitasuta kõigilt laua- ja mobiiltelefonidelt või taksofonidest, et saada ühendust hädaabiteenistustega (päästeteenistus, politsei või kiirabi).
112-le helistamiseks ei pea ette valima riigi, linna või maakonna koodi.
Euroopa hädaabinumber 112 loodi Euroopa Nõukogu otsusega  29. juulil 1991.
Number on kasutusel Euroopa Liidus ja mitmetes riikides üle kogu maailma. Mõnedes riikides on 112 kasutusel paralleelselt vana hädaabitelefoninumbriga, näiteks Suurbritannias on kasutusel 999 ja 112. USAs on mõned sidefirmad seadnud nii, et numbrile 112 tehtavad kõned ühendatakse numbrile 911.

Kasutus

Euroopa Liidus on hädaabinumbri 112 töökorralduse organiseerimine ja finantseerimine liikmesriikide õlgadel. Liikmesriikide otsustada on ka, kuhu kõne ühendatakse. Näiteks Eestis vastavad numbrile 112 tehtud kõnedele vastava väljaõppe saanud Häirekeskuse töötajad. Numbrit kasutavad ka Euroopa Liidu kandidaatriigid ja Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigid.
ITU soovitab oma liikmesriikidel hädaabinumbrit valides võtta peamiseks numbriks 112, 911 või mõlemad. GSM-standardi järgi on 112 hädaabinumber ja see võimaldab valides 112 saada hädaabiga ühendust ka Põhja-Ameerikas, kus sideoperaatorid ühendavad numbrile 112 tehtud kõned automaatselt numbrile 911. Austraalias ühendatakse 112 kõned numbrile 000.
Pavlo Muravskõi muuseum

Pavlo Muravskõi muuseum on Ukrainas Vinnõtsja oblastis Dmõtraškivka külas asuv muuseum, mis avati 21. novembril 2009.
Muuseum on pühendatud Ukraina dirigendile Pavlo Muravskõile, kes selles majas sündis ja lapsepõlve veetis.
Asulas korraldatakse alates 2010. aastast Muravskõi mälestuseks koorimuusika festivali.
Ühisturg

Ühisturg (ingl. Common market). Riikidevahelise majandusliku suhtlemise ühtse turu loomise esimene etapp. Ei pruugi tagada mittetariifsete kaubandustõkete vähendamist. Tavaliselt on üles ehitatud vabakaubanduspiirkonnana, kus puuduvad tollitariifid kaupadele ja teenustele.  Mõiste väljendab riikidevahelise majandusliku koostöö (integratsiooni) arenenumat vormi. Selle baasiks on tolliliit, mille puhul liikmesriikide poolt viljeldavale organisatsioonisisesele vabakaubandusele lisandub tööjõu ja kapitali vaba liikumine liikmesriikide vahel. Ühendusse mittekuuluvate riikide suhtes rakendatakse omavahel kooskõlastatud protektsionistlikku kaubanduspoliitikat koos konsensusliku tollitariifide süsteemiga. 
Ühisturu arenenuim vorm on 1957 Rooma kokkuleppe alusel asutatud Euroopa Majandusühendus (EEC), millest 1992 Maastrichti lepingu alusel kujundati Euroopa Liit (EU). Ühisturu elemente kannavad ka Kariibi Ühendus (CARICOM), Põhja-Ameerika Vabakaubandusleping (NAFTA), Ladina-Ameerika Majandussüsteem (SELA), Aafrika-Malgaši Liit (UAM), Araabia Koperatsiooninõukogu (ACC), Kesk-Aafrika Maade Majandusühendus (CEEAC) jt. Integratsiooni elemente tsentraalse juhtimise tingimustes kandis ka 1949-1991. aastatel eksisteerinud sotsialistlike riikide majanduskoostöö institutsioon Vastastikuse Majandusabi Nõukogu (VMN, ingliskeelse lühendiga CMEA, Council for Mutual Economic Assistance, tuntud ka kui COMECON).
Rein Õunapuu

Rein Õunapuu (sündinud 19. juulil 1957 Tallinnas) on eesti katoliku vaimulik. Foto 18.02.1992, A. Truuväärt (EFA.204.0-170604).
Ta lõpetas aastal 1972 põhikooli (8 klassi) Tallinna 24. Keskkoolis ja aastal 1976 Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi arhitektuuri erialal. Tutvudes noorukina Saarde kiriku õpetaja Elmar Salumaaga, sai ta sellest sügavalt mõjutatud ja astus omal soovil luteri kirikusse. Seejärel õppis ta lühiaegselt EELK Usuteaduse Instituudis ja teenis Nõukogude Armees. Pärast ajateenistust tutvus ta isa Stanislausega (lt:Tėvas Stanislovas) Leedus. Vajadus kandva vaimuliku distsipliini järele viis ta liitumisele katoliku kirikuga ja ta asus õppima Riia vaimulikku seminari.
6. oktoobril 1985 pühitseti ta Riias preestriks. Kaks aastat töötas ta abivaimulikuna Riias, Tallinnas ja Venemaal. Pärast isa Miikael Krumpansi ootamatut surma 13. juulil 1987 sai temast 19. juulil ainus avaliku töötamisõigusega katoliku preester Eestis, ta oli kogudusepreester Tallinnas (1995. aastani) ja Tartus (1989. aastani). 
Rein Õunapuu avas ja taastas taasiseseisvunud Eestis mitmeid katoliku kogudusi. Ta alustas eestikeelsete jumalateenistuste pidamist, tõlkis ja avaldas trükis eestikeelse missateksti (1990), palveraamatu (1994), taasasutas ja toimetas katoliku ajalehte "Kiriku Elu" (1989-1995). Samuti töötas ta õppejõuna, nõustajana ning tegi kaastööd raadios ja televisioonis. Praegu annab ta välja eesti- ja saksakeelset e-nädalakirja Elektrikarjane. 
Rein Õunapuu on Eesti Kristliku Liidu (1988), Eesti Kirikute Nõukogu (1989) asutajaliige ja Eesti Piibliseltsi taasasutajaliige (1991).
1995. aastal suundus Rein Õunapuu õppima Saksamaale. Pärast litsentsiaadikraadi kaitsmist Frankfurdis Maini ääres St. Georgeni jesuiitide ülikoolis (de:Philosophisch-Theologische Hochschule Sankt Georgen) jäi ta Põhja-Saksamaale Hildesheimi piiskopkonda (de:Bistum Hildesheim), kus elab ja töötab tänaseni. Aastast 2010 on ta Saksamaal Peines (asub Alam-Saksi liidumaal Peine kreisis) preester.
Geoloogilised ohud

Geoloogilised ohud (inglise geologic hazards) on looduslikud või inimtekkelised geoloogilised nähtused või olukorrad, mis võivad põhjustada ohtu inimestele ning tekitada materiaalset kahju.
Geoloogilisteks ohtudeks on maavärinad, vulkaanipursked, maalihked, üleujutused, langatused, laviinid jne.
Ohtude iseloom konkreetses piirkonnas sõltub peamiselt vastava ala tektoonilisest režiimist. Paljudel juhtudel tekivad geoloogilised ohud inimese tegevuse tulemusel. Kõige tüüpilisemaks on vale elukohavalik.
Paljude geoloogide tööks on teatud ohtude, näiteks vulkaanipursete, uurimine, et oleks võimalik inimesi õigeaegselt ohupiirkonnast evakueerida.
Venezuela laht

Venezuela laht (ka Maracaibo laht) asub Lõuna-Ameerika põhjaosas, Kariibi mere osa.
Laht paikneb Paraguana ja Guajira poolsaare vahel. Lõunast on lahel 55 km pikkuse õgvendatud Maracaibo väina kaudu ühendus Maracaibo järvega.
Venezuela lahe tähtsus seisneb selles, et tema kaudu veetakse Maracaibo järve nõos lasuvat toornaftat maailmaturule.
Weserbergland

Kultuur

Weseri kõrgustik arendas kord oma arhitektuuristiili. Aastatel 1520 kuni 1640 ehitati suur hulk hooneid niinimetatud Weseri renessanssstiilis.
Rahvusvaheliselt tuntud tegelaskujud piirkonnast on legendaarne Hamelni rotipüüdja, parun Münchhausen, kelle tegeliku elu inspiratsioon tuli Bodenwerderist, ja doktor Eisenbarth, kes suri Hann. Mündenis.
Lisaks on paljud vendade Grimmide muinasjutud seatud piirkonnale, näiteks Lumivalgeke, mis arvatavasti toimus Alfeldis, Rapuntsel, kes laskis oma pikad juuksed printsile alla Trendelburgi lossi tornist, või Uinuv kaunitar, kelle loss põhines nüüd varemetes Sababurgil Hofgeismari lähedal.

Kunstiline vastuvõtt

Weseri kõrgustiku maaliline maastik on inspireerinud mitmeid maastikumaalijaid ja teisi kunstnikke: Jacob Pins (1917–2005), Robert Batty, Christian Andreas Besemann, Carl Ferdinand Fabritius, Robert Geißler, Wolfgang Heinrich, Karl Arthur Held, Alfred Hesse, Rudolf Jahns, Herbert Mager, Anton Wilhelm Strack (1758–1829), Pascha Johann Friedrich Weitsch ja August Wenderoth.

Turism

Kõige olulisemad turismisihtkohad piirkonnas, lisaks ülalmainitud ajaloolistele linnadele, on Weseri kõrgustiku-Schaumburg-Hamelni looduspark, Solling-Vogleri looduspark, umbes 500 km pikk rattatee piki Weseri jõge. Botaaniliselt on haruldased kääbuspöögipuud (Süntelbuchen).
Kasvava tähtsusega on mootorrattaturism. Weseri kõrgustik, nagu Harzki, on populaarne mootorratturite sihtkoht Põhja-Saksamaal. Eriti Köterberg kui kõrgeim koht Põhjamere pinnast on populaarne mootorratturite kohtumispaik koos suurepärase panoraamvaatega kuni 80 km.
Muud olulised vaatamisväärsused on Schillati koobas, Tonenburg Höxter-Albaxenis, Neuhausi metsiku looduse park, Weserstein Hann. Mündenis ja mitu muuseumi, nagu põllumajandustehnika muuseum Börrys, vasaraveski Dasselis, Saksa hugenottide muuseum Bad Karlshafenis ja mootorrattamuuseum Wickensenis.

Majandus

Piirkonna elanike käekäik sõltub suuresti turismist. Suured alad on kasutusel ka põllumajanduses ja metsanduses ning nende majandusharude tooteid töötlevates ettevõtetes, nagu saeveskid. Fürstenbergi portselanivabrik töötab aastast 1747.
Lõunaeesti murded

Keele nimetamisest

Terminit "lõunaeesti keel" kasutatakse eelkõige keele- ja kirjandusteaduses, kultuuriloos ning ametlikumas kontekstis (nt keele riiklikes arendusprogrammides) lõunaeesti keelte koondnimetusena või lõunaeesti kirjakeeltest rääkides. Traditsioonilises murdeteaduses räägitakse lõunaeesti murretest. Keele kõnelejad ise kasutavad enamasti konkreetseid keelenimetusi: võru, setu, tartu ja mulgi keel. Samasugune kasutus on levinud ka eesti üldkeeles (nt meedias).
Kuna setu keelt peetakse lingvistiliselt enamasti võru keele variandiks, siis on nende jaoks vahel kasutatud ka liitnimetust võru-setu keel.
Lõunaeesti keelt on (peamiselt 1990. aastate algul) nimetatud ka ugandi (lõunaeesti keeles uandi), ugala või võru-setu (võro-seto) keeleks. Nimetus ugandi põhineb Ugandi muinasmaakonna nimel ja sellega on tähistatud eelkõige selle muinasmaakonna alal asuvaid tartu ja võru keelt või nende kirjakeeli. Nimetus ugala on saadud muinasmaakondade Ugandi ja Sakala nimetuste ühendamisel, et hõlmata ka mulgi keelt. Liitnimetus võru-setu rõhutab võru ja setu keelelist ühtsust. Muinasmaakondade nimedel põhinevad keelenimetused ega ka liitnimi võru-setu pole laiemat kasutust leidnud.

Ajalugu

Lõunaeesti keelt peetakse üheks vanemaks läänemeresoome hõimukeeleks, mis on eraldunud läänemeresoome algkeelest ühena esimestest või (soome keeleteadlase Pekka Sammallahti järgi) koguni esimesena. Hiljem on lõunaeesti keel kontaktide tihenedes tunduvalt lähenenud põhjaeesti keelele, kuid põhilised iidsed erinevused grammatikas ja sõnavaras on tänaseni säilinud.
Kuni 19. sajandini olid kirjakeelena kasutusel peaaegu võrdselt põhjaeesti (tallinna) keel ning lõunaeesti (tartu) keel. Lõunaeesti keeles ilmus esimesena 1686. aastal "Wastne Testament" (Uus testament), kuid kogu Piibel ilmus hiljem tervikuna siiski põhjaeesti keeles. Ühtse eesti kirjakeelena jäi lõpuks kasutusele põhjaeesti keel, mistõttu lõunaeesti kirjakeel jäi tagaplaanile.
Aastast 2000 on lõunaeesti keele kaitse ja arendamise projekte toetanud Kultuuriministeeriumi haldusalasse loodud riiklik programm "Lõunaeesti keel ja kultuur".
Epifütootia

Epifütootia (inglise epiphytotics või epiphytotic disease) on taimehaiguse massiline puhang mingis piirkonnas.
Eestis on epifütootiana tihti kartuli-lehemädanikku, kõrreliste jahukastet, teraviljade roosteid ja õunapuu kärntõbe.
Aristide Briand

Aristide Briand (28. märts 1862 Nantes – 7. märts 1932 Pariis) oli Prantsuse poliitik.
Ta oli kuuel korral Prantsusmaa peaminister (24. juuli 1909 – 2. märts 1911, 21. jaanuar 1913 – 22. märts 1913, 29. oktoober 1915 – 20. märts 1917, 16. oktoober 1921 – 15. jaanuar 1922, 28. november 1925 – 19. juuli 1926, 29. juuli 1929 – 3. november 1929).
Püha Kanuti gild

Püha Kanuti gild ehk Kanuti gild (saksa keeles Kanutigilde) oli katoliku pühaku Knud Lavardi (1096–1131, kanoniseeritud 1169) järgi nimetatud gild.
Kanuti gild tegutses Tallinnas Kanuti gildi majas Pikk tänav 20.
Keskajal oli Kanuti gild mitmes Põhja-Euroopa linnas.
Tallinna Kanuti gild asutati arvatavasti 13. sajandil, aga esimest korda on seda mainitud kirjalikes allikates aastal 1326.
Esialgu kuulusid Kanuti gildi käsitöölised ja kaupmehed. Kui tekkis Suurgild, läksid kaupmehed sinna üle ja Kanuti gildi jäid nii-öelda peenemad käsitöölised. Kui aastal 1698 suleti Oleviste gild, hõlmas Kanuti gild sealtpeale kõiki käsitöölisi. Eestis likvideeriti gildid 1920. aastal.
Tallinna Kanuti gildi kuulusid järgmised tsunftid: kingseppade (esmamainimine 1335), pagarite (1335), sadul- ja rihmaseppade (1335), rätsepate (1337), kalevišäärijate (1337), seppade (1374), vaskseppade (1374), raud- ja relvaseppade (1374), kullasseppade (1393), vööseppade (1459), kirurgide (1466), maalijate (1513), klaasseppade (1513), tislerite (1513), ratas- ja tõllasseppade (1632), pottseppade (1643), lukkseppade (1644), treialite (1650), nööbi- ja poorditegijate (1650), kordiaaniparkalite (1657), tinavalajate (1660), kübarseppade (1663), seemis- ja valgeparkalite (1668), möldrite (1687), kinnas- ja kukkurseppade (1688), saksa müürseppade (1690), frisööride (1733), parukategijate ja pärlitikkijate (1755), koogipagarite (1764), raamatuköitjate (18. sajand), toolitegijate (1804) ning mehaanik-tehnikute (1896) tsunft.
Tallinna Kanuti gildi liikmed olid peamiselt sakslased. Eestlaste liikmeksvõtmist tõkestati eriti aastail 1508–1698.
Intervjuu vampiiriga (romaan)

"Intervjuu vampiiriga" on USA kirjaniku Anne Rice'i 1976. aastal ilmunud debüütromaan. Gootilikul õudusel põhineva vampiiriromaani aluseks on Rice'i 1968. aastal kirjutatud lühijutt.
Romaani peategelane, vampiir Louis de Pointe du Lac, jutustab oma eluloo reporterile. Rice kirjutas teose peatselt pärast oma viieaastase tütre Michelle'i surma, tütrest sai lapsvampiir Claudia prototüüp. Ehkki algselt jäi kriitikute vastuvõtt leigeks, kujunes raamatust kultusteos ning esimene osa sarjas "Vampiirikroonikad".
1994. aastal valmis romaani põhjal samanimeline film, milles mängisid Brad Pitt ja Tom Cruise.
.bq

.bq on Interneti tippdomeen, mis 2010. aasta detsembris eraldati Kariibi Madalmaadele (Bonaire, Sint Eustatius ja Saba saar), kuid mida pole kasutusele võetud.
Riikide tippdomeenid
Aktiivsed:.ac  .ad  .ae  .af  .ag  .ai  .al  .am  .ao  .aq  .ar  .as  .at  .au  .aw  .az  .ax  .ba  .bb  .bd  .be  .bf  .bg  .bh  .bi  .bj  .bm  .bn  .bo  .br  .bs  .bt  .bv  .bw  .by  .bz  .ca  .cc  .cd  .cf  .cg  .ch  .ci  .ck  .cl  .cm  .cn  .co  .cr  .cu  .cv  .cw  .cx  .cy  .cz  .de  .dj  .dk  .dm  .do  .dz  .ec  .ee  .eg  .er  .es  .et  .eu  .fi  .fj  .fk  .fm  .fo  .fr  .ga  .gd  .ge  .gf  .gg  .gh  .gi  .gl  .gm  .gn  .gp  .gq  .gr  .gs  .gt  .gu  .gw  .gy  .hk  .hm  .hn  .hr  .ht  .hu  .id  .ie  .il  .im  .in  .io  .iq  .ir  .is  .it  .je  .jm  .jo  .jp  .ke  .kg  .kh  .ki  .km  .kn  .kp  .kr  .kw  .ky  .kz  .la  .lb  .lc  .li  .lk  .lr  .ls  .lt  .lu  .lv  .ly  .ma  .mc  .md  .me  .mg  .mh  .mk  .ml  .mm  .mn  .mo  .mp  .mq  .mr  .ms  .mt  .mu  .mv  .mw  .mx  .my  .mz  .na  .nc  .ne  .nf  .ng  .ni  .nl  .no  .np  .nr  .nu  .nz  .om  .pa  .pe  .pf  .pg  .ph  .pk  .pl  .pm  .pn  .pr  .ps  .pt  .pw  .py  .qa  .re  .ro  .rs  .ru  .rw  .sa  .sb  .sc  .sd  .se  .sg  .sh  .si  .sj  .sk  .sl  .sm  .sn  .so  .sr  .ss  .st  .su  .sv  .sx  .sy  .sz  .tc  .td  .tf  .tg  .th  .tj  .tk  .tl  .tm  .tn  .to  .tr  .tt  .tv  .tw  .tz  .ua  .ug  .uk  .us  .uy  .uz  .va  .vc  .ve  .vg  .vi  .vn  .vu  .wf  .ws  .ye  .yt  .za  .zm  .zw
Määratud/kasutamata:   .bv   .gb   .sj       Reserveeritud/määramata: .bl  .bq  .eh  .mf     Kustutatud/kasutamine lõpetatud: .an  .bu  .cs  .dd  .zr  .tp  .um  .yu       IDN domeenid:  .бг  .мкд  .рф   ‏.срб  ‏.укр
Nõmme mõis (Väike-Maarja)

Nõmme mõis (saksa keeles Nömme) oli poolmõis (varem rüütlimõis) Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal.
Mõis rajati 1793 Tammiku mõisast eraldatud alast.
Pedasi

Pedasi küla oli küla Laiuse kihelkonnas Laius-Tähkvere mõisapiirkonnas. 1977. aastal liideti küla Reastvere külaga.
Pedasi küla on esmamainitud 1408. aastal (Pettes).
Muistne külaase on tänapäeval arheoloogiamälestis. Pedasi külas on sündinud eesti keeleteadlane Valdek Pall.
18. sajandi L. A. Mellini kaardil on Reastverest kirde suunas asulad Pedasi (Pedasilt) ja Kadasi (Kadas). Kadasist lõunas paikneb Tuimõisa (Tuimoisa).
Minangkabaud

Minangkabaud ehk minangid on austroneesia rahvas Indoneesias, Lääne-Sumatra põlisrahvas. Suuremad linnad on Padang, Payakumbuh ja Bukittinggi. Minangkabaude pealinn on Padang. Minangkabaud on ka Negeri Sembilani suurim rahvas. Nad kõnelevad minangkabau keelt, mis kuulub austroneesia keelte hulka. Enamik minangkabausid on islami usku, kuid nende kultuur on minevikus olnud väga suurel määral mõjutatud hinduismist ja budismist. Ühtekokku on minangkabausid 8 miljonit Minangkabaude ühiskond on traditsiooniliselt matriarhaalne.
Folkmani graaf

Folkmani graaf on väikseim semi-sümmeetriline graaf. See sai oma nime ameerika matemaatiku Jon Folkmani (1938–1969) järgi, kes selle graafi baasil täpsustas probleemi graafi tipusümmeetria ja servasümmeetria vahekorrast .
Folkmani graaf on kahealuseline, servadest sümmeetriline kuid tippudest mittesümmeetriline graaf, mis tähendabki semi-sümmeetrilisust.

Parameetreid

Folkmani graafil on 20 tippu ja 40 serva. See on 4-valentsregulaarne ja 4-vööregulaarne Hamiltoni graaf, selle kromaatiline arv on 2, kromaatiline klass 4 ning diameeter 4.
Folkmani graafi karakteristlik polünoom on .