google/wiki40b huggingface dataset:
Golden Glove Award

Jašini auhind (inglise The Yashin Award) antakse välja jalgpalli MMidel parimaks tunnistatud väravavahile.
Oma varasema nime on autasu saanud Nõukogude Liidu väravavahi Lev Jašini järgi, keda peetakse siiani üheks maailma parimaks väravavahiks, kuigi ta on juba meie seast lahkunud.
Raivo Kaer

Raivo Kaer (4. aprill 1981 Rae vald – 2. juuli 2016 Pariis ) oli eesti ettevõtja ja ürituste korraldaja.
Kaer korraldas 2000. aastal Rakveres tormiohvrite heaks kontserdi, mille järel ei maksnud esinejatele kokkulepitud tasu. Õhtulehe hinnangul sai ta sellega "kurikuulsaks".
2007. aastal korraldas Raivo Kaer Tallinnas homoparaadi, kus eelnevalt väljareklaamitud muusikud siiski ei esinenud.
Olles sattunud politsei uurimisorbiiti seoses alaealiste teenuseid pakkuva eskortfirma pidamisega, lahkus Kaer Eestist ning jäi pidama Prantsusmaale.
Pariisis enda sõnul seitse kuud kodutuna elanud Kaer avaldas 2014. aastal kirjastuse Hea Tegu raamatu "Varjatud elu", mille Harju maakohus käskis muusik Mart Sanderi hagi alusel müügilt kõrvaldada. Kohus kohustas Kaera lõpetama Mart Sanderit puudutava info levitamise "mistahes kujul ja kanalites", tunnistades raamatus toodud andmed ebaõigeteks. Kaer keeldus maksmast Sanderile põhjustatud mittevaralise kahju eest kohtus välja mõistetud 4000 eurot ning avaldas raamatu muudetud kujul 2015. aastal kirjastuses Kentaur pealkirja all "Suurem kui elu".
Kustav Kuuskvere

Kustav Kuuskvere (kuni 1936. aastani Kustav Kuuskmann; 14. jaanuar 1901 Alavere vald, Harjumaa – 28. aprill 1982 New Brunswick, New Jersey osariik, USA) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis aastail 1923–1927 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Korporatsioon Rotalia vilistlane.
Kustav Kuuskvere osales Vabadussõjas, oli 1920–1921 Kohtupalati kantseleiametnik, 1921–1923 ETK nooremraamatupidaja, 1923–1926 kantseleiametnik kohtu-uurijate juures Tallinnas, 1927–1930 Tallinna-Haapsalu Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1930–1934 ja 1938 Mustvee jaoskonnakohtunik, 1934–1937 Lihula jaoskonnakohtunik, 1937 Tartu 4. jaoskonnakohtunik, hiljem Rakvere Ringkonnakohtu liige.
1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust siirdus 1949. aastal USA-sse.
Lea Leppik

Haridus

Lõpetas 1983. aastal Tallinna 46. Keskkooli ja 1988. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna teeninduse ökonoomika ja juhtimise eriala.

Töö

Töötab AS Prike finantsjuhina.

Sporditulemused

Võitnud Eesti naiste meistritiitli 64-ruudulises kabes aastal 1988 ja kirikabes aastal 1985. Vene kabes on ta meistrikandidaat.
Orienteerumisjooksus on ta veteranide klassides võitnud Eesti meistrivõistlustel kuldmedali öisel tavarajal aastatel 2002 ja 2003 (klassis N35) ning 2011 ja 2015 (klassis N45), 2007. aastal (klassis N40) pikal rajal, 2013. aastal (klassis N45-50) teatejooksus ja 2015. aastal sprindis (klassis N50). Aastal 2002 oli ta orienteerumisjooksus N35 klassis EOL edetabelivõitja.
2014. aasta rogaini EMil võitis naisveteranide klassis koos Airi Alnekiga hõbeda (naiskondade arvestuses 5. koht). 2017. aasta rogaini maailmameistrivõistlustel võitis ta naisveteranide klassis koos Airi Alnekiga pronksi.

Isiklikku

Ta on abielus Lauri Leppikuga.
Arnold Viiding

Hariduskäik

Ta lõpetas 1930. aastal Valga Poeglastegümnaasiumi, 1932. aastal Politseikooli Tallinnas ning õppis aastatel 1933–1940 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas, mille lõpetas 1940. aastal.

Sportlasena

Ta saavutas 1936. aasta suveolümpiamängudel Berliinis kuulitõukes kaheksanda koha (15.23).
1933. aasta üliõpilaste maailmameistrivõistlustel võitis ta kuulitõukes ja kettaheites hõbemedali ning 1935. aasta üliõpilaste maailmameistrivõistlustel võitis ta kuulitõukes kuld- ja kettaheites pronksmedali.
1934. aasta Euroopa meistrivõistlustel kergejõustikus Torinos võitis ta kuulitõukes kulla (16.07) ja oli kettaheites viies.

Töökäik

Ta töötas politseinikuna Tallinnas.
Pärast Eesti okupeerimist 1941. aastal Saksa vägede poolt ja saksa okupatsioonivõimude kontrolli all loodud politsei moodustamist Eestis töötas Arnold Viiding Eesti Julgeolekupolitsei politseikooli juhina. 1943-44 oli Eesti Julgeolekupolitsei 3. osakonna juhataja. Oktoobrist 1943 veebruarini 1944 oli Eesti Julgeolekupolitsei juhataja kohusetäitja.
1944. aastal siirdus Viiding Saksamaale. Sealt suundus ta 1949. aastal Austraaliasse, kus asutas koos teiste eestlastega plasttoodete firma Arnold's Plastics.

Liikmesus

1936. aastal liitus ta korporatsiooniga Fraternitas Estica ja hiljem oli selle korporatsiooni Austraalia koondise asutajaid.
Jethro Tull

Jethro Tull oli Suurbritannia progressiivse roki ansambel, mille asutaja ja juhtfiguur oli laulja ja flöödimängija Ian Anderson. Ta asutas ansambli 1967. aastal. Ansambli muusikat on liigitatud ka blues rock'i, folkroki ja hard rock'i alla. Algkoosseisu kuulusid veel kitarrist Mick Abrahams, basskitarrist Glenn Cornick ja trummar Clive Bunker.
Jethro Tulli albumitest 11 on saanud kuld- ja 5 plaatinaplaadi staatuse. Kogu maailmas on nende albumeid müüdud umbes 60 miljonit.
2014. aastal teatas ansambel tegevuse lõpetamisest. Ian Anderson keskendub soolokarjäärile.
Jethro Tull on esinenud Eestis 1991. ja 2001. aastal.
Endel Priidel

Endel Priidel (sündinud 16. juulil 1932 Tarvastu vallas Viljandimaal) on Eesti kirjandusloolane, toimetaja ja tõlkija.

Elulugu

Endel Priidel on talupidaja poeg.
Ta lõpetas 1950. aastal Viljandi 2. Keskkooli, 1956. aastal Tartu Ülikooli eesti filoloogia erialal. Oli 1956–1958 Eesti Riikliku Kirjastuse, 1958–1998 kirjastuse Eesti Raamat toimetaja.

Teadustöö

Priidel on avaldanud töid eesti kirjandus- ja koduloost, koostanud pühendusluuletuste jm kogumikke ("Mu meelen kuldne kotukotus", 1960; "Ikka Liivist mõteldes", 1969; "Mere laulud", 1980; "Loov inimene", 1987 jt), kogumiku eesti kirjanike loomingulistest kirjutistest, Eesti kirjandusloolise ja kultuuriloolise kaardi (Olav Soansi graafiline teostus). (1981).
Gulbene–Alūksne kitsarööpmeline raudtee

Ajalugu

Valga–Mõniste–Ape–Alūksne–Gulbene raudtee oli üks esimesi kitsarööpmelisi raudteeliine Venemaa keisririigi Liivimaa kubermangus. Esimesed plaanid tehti aastal 1890. Valga–Pļaviņase raudtee ise avati aastal 1903.
Aastal 1916. ehitati Pļaviņase–Gulbene lõik sõjalisel otstarbel laiarööpmeliseks. Kitsarööpmelise raudtee lõppjaamaks jäi seejärel Gulbene. Allesjäänud Gulbene–Valga liinil oli kaubavedude maht väga väike ja 1918. aastal Liivimaa Juurdeveoraudtee Selts pankrotistus.
Raudtee võeti kasutusele taas Vabadussõja ajal, mil seda kasutasid Eesti soomusrongid ja sõjaväeešelonid. Reisiliiklus taastati Alūksne ja Gulbene vahel 1920. Teise maailmasõja ajal rajati Gulbenesse depoo. Aastaks 1945 oli raudtee muutunud kasutuskõlbmatuks, kuna Gulbene raudteesõlm oli pommituslennukitele tähtsaks sihtmärgiks ja taanduvad saksa väed lasid õhku sealse depoo; liiklus sellel raudteel taastati taas aasta 1945 viimastel kuudel.
Gulbene–Alūksne kitsarööpmeline raudtee tekkis 1. jaanuaril 1973, mil suleti liiklus Lätis Eesti piiri lähedal paikneva Ape ja Alūksne raudteejaama vahelisel teel, mis peatselt demonteeriti (Alūksnes paiknenud Nõukogude sõjaväeosa jaoks polnud senist kivisöe ümberlaadimispunkti enam vaja). 1984. aastal võeti säilinud Alūksne–Gulbene raudteelõik tehnikamälestisena kaitse alla.
1987. aasta alguses suleti raudtee tehnilisel põhjusel. Aasta lõpuks liiklus taastati. 1988. aastal võeti kasutusele kaks uut TU7A tüüpi vedurit numbritega 2994 ja 3018.
Aastal 2002 loodi raudtee paremaks haldamiseks Läti Raudteele alluv sihtasutus "Gulbenes-Alūksnes bānītis". Sellele kuuluvad üks auruvedur, kaks diiselvedurit TU7A, kaks vanemat diiselvedurit TU2, mis pärinevad Riia lasteraudteelt, seitse reisivagunit, viis kaubavagunit ja üks lumesahk.
2005. aastal toodi liinile Lavassaare raudteemuuseumis restaureeritud auruvedur Kc4-332. See sai omale Škoda poolt Plzeňis valmistatud vagunid ja aastal 2006 alustas liinil diiselrongide kõrval tegutsemist ka aururong nimega „Marisa“.
Aastast 2010 on mitmed peatused sellel raudteel nõudepeatused. Ka vähendati rongiliiklust, nii Gulbenest kui ka Alūksnest väljub päevas kaks rongi.
Heihe Shi

Heihe Shi (黑河市, Hēihé Shì) on ringkonna õigustega linn Hiinas Heilongjiangi provintsi loodeosas. Ta asub Kirde-Hiina põhjaosas Mandžuurias Amuuri jõe paremkaldal Venemaa piiril (piirist läänes). Heihe Shi piirneb Yichun Shi ja Suihua Shi'ga kagus, Qiqiha'er Shi'ga edelas, Sise-Mongooliaga läänes (piirijõgi on Nen Jiang), Venemaa Amuuri oblastiga kirdes (piirijõgi on Amuur) ja põhjas ning Da Hinggan Lingi ringkonnaga põhjas. Ta asetseb põhjalaiustel 47°42' kuni 51°03' ja idapikkustel 124°45' kuni 129°18'.
Haldusüksuse pindala on 66 802,7 km² või 68 726 km².
Rahvaarv on umbes 1,73 miljonit (2003).
Heihe Shi keskus on Aihui linnarajoon.

Pinnamood

Heihe Shi paikneb Väike-Hingani põhjaosas ja Suur-Hingani põhjaosas. Maastik on peamiselt mägine. Mäed on lainjad, jõeorud looklevad. Amuuri ja Nen Jiangi vahel on tasandike. Kõrgus merepinnast langeb loodest kagusse.

Kliima

Siberi külmade tuuliste rohtlate naabruse tõttu on Heishe's külm parasvöötme mussoonkliima pikkade külmade talvede ning lühikeste jahedate suvedega. Aasta keskmine õhutemperatuur on umbes –1,3...0,4 °C.

Haldusajalugu

Praegune ringkonna õigustega linn Heihe Shi moodustati 1993 Heihe ringkonna baasil (黑河地区).
15. novembril 1980 moodustati Heihe Shi maakonna õigustega linnana. 6. juunil 1983 liideti sellega Aihui maakond. Aastal 1993 moodustati Heihe Shi kui maakonna õigustega linna baasil Aihui linnarajoon.

Infrastruktuur

Tähtsaim maantee on Hiina riigitee 202, mis saab alguse Heihest ning Harbini, Jilini ja Shenyangi kaudu Daliani.
Samuti saab Heihest alguse Heihe-Bei'ani raudtee, mis viib läbi Harbini, Qiqihari ja Daqingi.
Lennuühendus käib Heihe lennujaama kaudu.

Majandus

Heihe Shi on erimajandustsoon vabakaubanduseks Venemaaga Blagoveštšenski kaudu. Heihe Shi ja Blagoveštšenski vaheline liikumine on viisavaba. See on toonud kaasa ulatusliku mitteametliku kauplemise. Mõned Venemaa inimesed on ostnud korteri Hiina poolel, sest seal on elamiskulud palju väiksemad.

Ajalugu

Heihe Shi oli asustatud juba paleoliitikumis.

Vaatamisväärsused

31 km kaugusel Heihest Aihui suurvallas on (爱辉镇) "Aiguni uuslinna paik".
250 km kaugusel Heihest on looduskaunis Wudalianchi järveala, mis on kuurordipiirkond.

Sõpruslinn

Heihe Shi sõpruslinn on Blagoveštšensk.
Carl Hermann von Brevern

Carl Hermann von Brevern (22. oktoober 1704 Riia – 21. oktoober 1744 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Venemaa riigitegelane, Välisasjade kolleegiumi asepresident, diplomaat (salanõunik) ja Venemaa Teaduste Akadeemia president, Vene keisrinna Jelizaveta Petrovna konverentsminister.

Elulugu

Carl Hermann von Brevern oli pärit Liivimaalt Riiast Brevernite suguvõsast. Brevernid tõsteti 1694. aastal Rootsi kuninga poolt aadliseisusse ning olid kantud Eestimaa rüütelkonna Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse (1745. aastal), Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse (1747. aastal) ja Kuramaa rüütelkonna aadlimatriklisse (1833. aastal).
Carl Hermann von Brevern alustas teenistust Venemaa keisririigi välisteenistuses 1726. aastal Venemaa keisririigi saatkonnas Rootsis, misjärel töötas Venemaa Välisasjade kolleegiumis.
Aastatel 1731–1734 töötas Carl Hermann von Brevern Venemaa Välisasjade kolleegiumi sekretärina ning reisis töölähetustena Viini, Dresdenisse ja Berliini.
1735. aastal nimetati ta ametisse valitsuskabinetti, kus töötas koos Heinrich Johann Friedrich Ostermanni ja Ernst Johann Bironiga.
24. aprillil 1740 nimetati Carl Hermann von Brevern Peterburi Teaduste Akadeemia presidendiks, kellena ta tegutses kuni 15. aprillini 1741. 
Carl Hermann von Brevern toetas Ernst Johann Bironi katses saada Venemaa valitsejaks regendina, pärast keisrinna Anna Ivanovna surma, kuid pärast viimase aresti Burchard Christoph von Münnichi poolt ja pagendamist kaotas von Brevern oma mõju õukonnas. 
Pärast uue keisrinna Jelizaveta Petrovna troonilesaamist, saavutas uuesti mõjuvõimu ning määrati keisrinna konverentsministriks.
1742. aastast teostas von Brevern asepresidendina koos kantsleri ja Välisasjade kolleegiumi presidendi krahv Aleksei Bestužev-Rjuminiga Venemaa keisririigi Välisasjade kolleegiumi juhtimist. Carl Hermann von Brevern allkirjastas 1741. aastal Austria pärilussõja ajal lepingud Inglismaaga ja 1743. aastal Preisimaaga Venemaa keisririigi nimelt.
Keisririigi välisasjade kolleegiumi asepresidendina osales ta 18. sajandi keskpaiga õukonnaintriigides, erinevate välisriikidega koostööd eelistatavate poliitiliste huvigruppide vahel, von Brevern kuulus koos A. Bestužev-Rjuminiga "Austria-Inglise parteisse" keisririigi õukonnas. von Breverni osalusel saavutati keisrinna Jelizaveta Petrovna õukonnas asunud Prantsusmaa saadiku Jacques-Joachim Trotti de La Chétardie, kes esindas "Prantsuse-Preisi parteid" väljasaatmine Venemaalt, mis nõrgendas nende lobitööd Prantsusmaa ja Preisimaa kuningriigi kasuks Venemaa õukonnas.
Carl Hermann von Brevern suri 1744. aastal 40-aastaselt.
Likud

Likud (heebrea ליכוד) on Iisraeli paremtsentristlik partei.
Likud asutati 1973. aastal erinevate parempoolsete ja liberaalsete parteide liiduna. 1977. aastal võttis Likud vasakpoolsetelt esmakordselt valimisvõidu. 2005. aastal läks partei lõhki ning esimees Ariel Sharoni toetajad asutasid uue erakonna – Kadima.
Kinabalu

Mägironimine

Kinabalu tippu ronimiseks on kaks peamist rada. Esimene algab Kinabalu rahvuspargi keskusest 5,5 km kauguselt Timpohon Gate'ist 1866 m kõrguselt. Teine algab Mesilau looduspargist pisut kõrgemalt kui eelmine, aga läheb üle mäeseljaku, mille ületamisel tuleb tükk maad allapoole ronida, nii et kokkuvõttes on esimest rada mööda minnes tarvis vähem tõuse võtta. Need kaks rada ühinevad umbes 2 km enne Laban Rata puhkemaja. Puhkemaja asub 3270 m kõrgusel merepinnast ja enamik matkajaid jõuab raja algusest sinna 3–6 tunniga. Laban Rata puhkemajas on saadaval kuumad söögid ja joogid, kuum dušš ja küttega toad. Sõidukitega läbitavaid teid sinna ei vii, nii et inimesed peavad sinna kõik oma seljas viima. Kandjad, keda saab ka palgata, tassivad korraga kohale kuni 30 kg. Laban Ratast Kinabalu kõrgeima tipuni läheb 2 km pikkune rada, mille läbimine nõuab 2–4 tundi. Tõusu viimase osa moodustab paljas graniit.
Piisavalt heas füüsilises vormis inimesele ei ole Kinabalu tippu ronimine väga keeruline. Kõige kõrgemale tipule Low's Peakile jõudmiseks ei ole vaja kasutada alpinismivarustust, erinevalt Kinabalu paljudest madalamatest tippudest, kuhu erivarustuseta ei pääse. Seevastu halvas füüsilises vormis inimestele võib tippu jõudmine osutuda ületamatult raskeks.
Vastavalt rahvuspargi reeglitele peab inimesi, kes soovivad Kinabalu otsa ronida, kogu aeg saatma akrediteeritud giid.
Kuigi mägi ei ole väga kõrge, võib selle otsa ronijaid tabada mäehaigus (vt altitude sickness; vuoristotauti). Sel juhul tuleb viivitamatult laskuda madalamale, sest muidu hingamis- ja ülesliikumisraskused järjest süvenevad.
Hietaniemi kalmistu

Hietaniemi kalmistu on kalmistu Helsingi kesklinna lääneosas Lapinlahti asumis. 1829. aastal kasutusele võetud luterlik kalmistu on kultuuriajalooliselt Soome kõige tähtsam kalmistu, millest on kujunenud ka populaarne turismiobjekt.
Soome ajaloo suurkujude kõrval puhkavad Hietaniemis ka paljud eestlased ja Eesti ajalooga seotud soomlased, näiteks mitmed Tartu Ülikooli õppejõud, samuti Eesti hümni helilooja, saksa päritolu Fredrik Pacius. Kalmistule on maetud vähemalt 120 Eesti Vabadusristi kavaleri ning kangelaskalmistul puhkab ka kaheksa Soome Jätkusõja soomepoissi. Hietaniemi kalmistu osatähtsust Eesti–Soome suhete ajaloos kinnitab ka Soome Tallinna Suursaatkonna poolt avaldatud veebigalerii Estofilia, milles tutvustatud sajast estofiilist puhkab siin kolmandik, enamus surnutest.

Piirkonna teised kalmistud

Vahetult luterliku kalmistu lõunapoolel asuvad Lapinlahti õigeusu kalmistu, Soome Kaardiväe kalmistu, vana juudi kalmistu ja Helsingi Islami kalmistu tatarlastele. Põhjapoolel asuvad Moskva patriarhaadile alluva Püha Nikolause õigeusu koguduse kalmistu ja Helsingi Juudi kalmistu. Varem piirkonnas asunud Vene sõjaväehaigla kalmistu ehk Taivallahti kalmistu on ümber ehitatud pargiks ja tennisekeskuseks. Vähesed säilinud hauakivid on kogutud kahte gruppi, kust on leida ka mõned Vene mereväes teeninud eestlaste nimed, nt Hiiumaalt Emmastest Priidu Lige ja Kihnu saarest Mihkel Widrik.
Vahetult põhjapoolel asub ka Hietaniemi urnisurnuaed, Uurnalehto, mis loetakse koos Kaardiväe kalmistuga luterliku kalmistu osaks.
Alsėdžiai

Ajalugu

Alsėdžiai linnamäge on esimest korda mainitud aastal 1253. Toona asus see kuralaste Ceklise muinasmaakonnas. Kroonikates kannab asula nime Aliseiden või Alizeyde.
Aastal 1421 andis Vytautas asula Medininkai piiskoppidele (Medininkai piiskopkond oli praeguse Telšiai piiskopkonna eelkäija). Piiskoppide valdusse jäi asula XIX sajandi keskpaigani, mil tsaarivõimud valduse konfiskeerisid. Piiskop Baltramiejus Svirenkavičius püstitas sinna aastail 1475–1476 esimese kiriku. Kas XV sajandi lõpus või XVI sajandi alguses sai Alsėdžiaist alev.
Aastal 1702 hakati alevis pidama laatasid. Kuni XX sajandi keskpaigani elas seal suur juudi kogukond. Nõukogude ajal oli Alsėdžiai kohaliku kolhoosi keskasula.
Emily Carr

Emily Carr (13. detsember 1871 Victoria (Briti Columbia) – 2. märts 1945 Victoria (Briti Columbia)) oli Kanada kunstnik ja kirjanik, keda inspireerisid pärismaalased Vaikse ookeani loodekaldal.
Napalm Death

Napalm Death on Inglismaal Birminghami lähedal 1981. aastal asutatud grindcore-ansambel. Ta on üks grindcore'i rajajaid.
Kuigi ansambli asutajaliikmetest ei kuulu tänaseni keegi ansamblisse, on suurema osa ansambli ajaloost olnud liikmeteks laulja Mark "Barney" Greenway, basskitarrist Shane Embury, kitarrist Mitch Harris ja trummar Danny Herrera.
Napalm Death on esinenud Eestis neli korda: 1994 Tallinna Lauluväljakul Rock Summeril, 2007 Tartus Klubis Illusion Hard Rock Clubi 10. sünnipäeval, 2011 Vana-Vigalas Hard Rock Laagris ning 2017 Tallinnas klubis Tapper.
Robert Mitchum

Tunnustus

Aastal 1945. kandideeris Robert Mitchum parima meeskõrvalosatäitja Oscarile filmis "Story of G.I. Joe".
Alates 1984. aastast omab Mitchum Hollywoodi kuulsuste alleel (Hollywood Walk of Fame) aadressil 6240 Hollywood Boulevard ka omanimelist tähte.
1999. aastal avaldatud edetabeli "AFI's 100 Years...100 Stars" (Ameerika Filmiinstituut) tulemuste põhjal asub näitleja meesstaaride tabelis 23. kohal.
B-300

Iseloomustus

B-300 on valmistatud Iisraelis IMI poolt 1970. aastate lõpus. 
B-300 on kergekaaluline ja lihtsa käsitsemisega efektiivne tankitõrjerelv. Kergeks teeb relva klaaskiust materjal. Optiline sihik on võrgustiku poolest lihtne kasutada. Sihikul on ka suvine ja talvine seade. Päästmine toimub elektriimpulsi abil, mis kogutakse eelnevalt käepideme küljes käsihooba vajutades. Komplekti kuulub tester, millega saab kontrollida elektrisüsteemi korrasolekut. 
Relva on võimalik teenindada 1 inimesega, kuigi tavaliselt teenindab B-300-t lahingupaar.

B-300 Eesti kaitsejõududes

Eestisse osteti paarsada B-300-t Iisraeli relvatehinguga 1990. aastate keskpaigas ja võeti kaitseväe relvastusse. Igas jalaväerühmas oli 2 sellist granaadiheitjat. 2002-2003 anti granaadiheitjad pärast Rootsi relvaabi saabumist ja Carl-Gustaf M2-de kasutuselevõttu üle Kaitseliidule.

Versioon SMAW

USA-s on alates 1984. aastast kasutusel merejalaväes B-300 koopiaversioon Mk153 SMAW (Shoulder-launched Multipurpose Assault Weapon). Selle tehnilised näitajad on praktiliselt samad.
Limaskestaga seotud lümfikude

Limaskestaga seotud lümfikude ehk limaskestadega seotud lümfoidne kude  (ka MALT-süsteem; lüh MALT, ladina textus lymphoideus adjunctus mucosae) on paljude selgroogsete loomade lümfoid(-immuun)süsteemi lümfoidkoe liik.
Limaskestaga seotud lümfikoed on limaskestaga liitunud lümfipiirkonnad, mis paiknevad paljude elundite (nagu mao-sooletrakt, kilpnääre, harknääre, kopsud, süljenäärmed, neelumandel, hingamisteed, silmasidekest ja nahk limaskestas.
Limaskestaga seotud lümfikoed võivad koosneda koondlümfifolliikulitest või ka väiksematest üksikutest lümfisõlmedest.
MALT struktuurides liiguvad lümfirakud- T- ja B-rakud, dendriitrakud ja makrofaagid. Seedekulgla koondlümfifolliikulites ka M-rakud.
Limaskestaga seotud lümfoidkoed moodustavad limaskestaimmuunsuse, millele omistatakse lümfoid(-immuun)süsteemist suuresti sõltumatu funktsioneerimine.
Limaskestaga seotud lümfikudede olemasolu, areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia, mutatsioonid, rakud ja molekulid ning apoptoos ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.
Limaskestaga seotud lümfikude sisaldab arterioole, kapillaare ja veenuleid.
MALT on sünnijärgselt väga madala lümfirakkude populatsiooniga.
Limaskestaga seotud lümfikudesid mõjutavad ksenobiootikumid.

Patoloogia

Inimestel seostatakse MALT-süsteemiga mitmeid kroonilise põletikuga seostavaid haiguslikke seisundeid nagu ärritatud soole sündroom (intestinum irritabile) (Crohni tõbi ja haavandiline jämesoolepõletik).
MALT lümfoomide  (ICD-10- C88.4) tekkega seostatakse ka mitmeid autoimmuunhaigusi, näiteks Hashimoto türeoidiiti ja Sjögreni sündroomi.
Samuti seostatakse MALT lümfoome Chlamydophila psittaci, Borrelia burgdorferi, Campylobacter jejuni, HI-viiruse ja helikobakter-infektsiooniga.
Gaslighting

Gaslighting (eesti keele otsetõlkes kui gaasikeeramine) on psühholoogilise manipuleerimise vorm, mille käigus kuritarvitaja või kurjategija püüab sihtrühmas või sihtinimeses külvata kahtlusi, pannes nad umbusaldama omaenda mälu, taju ja mõistust. Püsiva eituse, valede suunitlemise, vastuolude ja valetamise kasutamine hõlmab katseid kannatajat või ohvrit destabiliseerida ning veendumust delegitiseerida.
Termin pärineb 19. sajandist, kui gaasilampides ja -laternates oli tuleleeki vastavalt vajadusele võimalik reguleerida. Tihti kasutatakse ameerika terminit koos sotsiopaatia kirjeldusega.
Karja vald

Karja vald (saksa keeles Karrishof) oli vald Saaremaal Karja kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Pärsama vallaga.
Õpilane

Eelkooliõpilane

Eelkooliõpilane on tavaliselt viie- kuni seitsmeaastane laps, kes käib eelkoolis ehk läheb järgmisel aasta esimesse klassi

Algkooliõpilane

Algkooliõpilane on laps, kes käib 1.-4. klassis.

Põhikooliõpilane

Põhikooliõpilane on laps, kes käib 5.-9. klassis. Selle all võib käsitada ka last, kes käib 1.-9. klassis.

Keskkooliõpilane

Keskkooliõpilane on isik, kes käib keskkoolis ehk gümnaasiumis ehk 10.-12. klassis. Keskkooli lõpetajat nimetatakse abituriendiks.

Ülikooliõpilane

Üliõpilane ehk tudeng on isik, kes käib ülikoolis.

Kutsekooliõpilane

Kutsekooliõpilane on isik, kes käib kutsekoolis.