google/wiki40b huggingface dataset:
Merike Susi

Merike Susi (sündinud 7. juunil 1967 Võrus) on eesti klahvpillimängija, laulja ja laululooja.

Lapsepõlv ja haridus

Merike sündis musikaalsete vanemate peres. Lapsepõlv möödus Võru Kandles, kus ta vanaema töötas rahvateatri kostümeerijana. Juba varases lapseeas armastas mängida klaveril kuulmise järgi lugusid, eriti meeldisid Ruja laulud. Õppis Võru Lastemuusikakoolis klaveri eriala ja lõpetas selle kiitusega 1982. aastal. Samal aastal soovis astuda Georg Otsa nimelisse Muusikakooli Tallinnas estraadiklaveri erialale, kuid sel aastal selle eriala vastuvõttu polnud, mistõttu valis ta klassikalise klaveri eriala. 
2006–2007 õppis Tallinna Ülikoolis helidisaini ja filmihelindust.

Muusikaalane tegevus

Pärast õpinguid muusikakoolis töötas ta algul päeviti matuseorganistina ja õhtuti restoranimuusikuna.
1992–1996 töötas ta Tallinna–Helsingi reisilaevadel muusikuna ja kruiisikorraldajana. 1996 asutas duo "Külmast võetud", mis esitas peamiselt tantsumuusikat ja salvestas ka originaalloomingut. Tuntumad laulud olid siis "Ameerika", "Sügis", "Rääkida ma võin". Aastatel 1998–2007 esines ta ansambliga Lament klahvpillimängija, taustalaulja ja lauljana.
2006. aastal osales Eesti Eurolaulu bandi koosseisus klahvpillimängija ja taustalauljana, saates Marilin Kongot; laul oli "Be 1st".
Aastatel 2000–2009 kestis pikk koostöö ansambliga Meie Mees.
2002 aastal abiellus Kalle Susiga ning 2003. aastal sündisid kaksikud Anna ja Paula.

Soolokarjäär

2005. aastal alustas soolokarjääri, ilmus esimene singel "Äärelinna kohvik", singel "Unistuste vikerkaarel" (2006), singel "Leia see jõud" (2007).
2007–2009 oli ansambli Funki Factori eestvedaja, laulja ja klahvpillimängija.

Produtsenditöö

2010. aastal hakkas ise produtsendiks ning ilmusid singlid "Just see on see" (2010) ja "Veider vabrik"(2011).

Tegevuse rahvusvahelistumine

2011–2012 elas Hispaanias, pärast seda hakkas valmistuma oma debüütalbumi salvestuseks, kirjutas muusikat ja tekste.
2014. aastal ilmus debüütalbum "Üksi üksolemises", millel kõlab ta enda loodud muusika ja osaliselt ka tema tekstid. Salvestus toimus Hollandis Arnhemis Sound Vision Studios koos Hollandi tunnustatud stuudiomuusikutega. Produtsent oli George Konings.
Mullaharimine

Minimeeritud harimine

Minimeeritud harimisvõtetega jääb koristusjärgsest põhust 15–30% mulla pinnale ehk 560–1100 kilogrammi põhku hektari kohta. Selliste agrotehniliste võtete kasutamisel võib hiljem vaja minna kultivaatorit või mõnda muud harimisriista.
Maaharimine jaotatakse sageli kaheks: minimeeritud harimiseks ja künnipõhiseks harimiseks. Nende kahe maaharimis viisi vahel kindel piir puudub, kuna masinad on väga erinevad ning töötavad eri sügavustel. Üldiselt on minimeeritud harimine maapinnalähedane, ei minna harimisega sügavale. Künnipõhise harimise puhul haritakse mulda sügavamalt, kogu künnikihi ulatuses. Künnipõhise harimisega käib üldiselt kaasas ka põhjalik külvipinna viimistlemine, et saavutada piisavalt tasane pind ja luua põllumajanduskultuuridele piisavalt hea kasvu keskkond. Mõlemad harimisviisid on väga laialdaselt kasutusel ning mõlemal on oma eelised ja puudused.

Intensiivne harimine

Intensiivne harimine jätab mulla pinnale maksimaalselt 15% koristusjärgset põhku ehk kuni 560 kg/ha. Sellist harimisviisi nimetatakse ka tavaviljeluseks. Intensiivse harimise juures kasutatakse mitmesuguseid tööagregaate nagu libisti, randaal või ader. Lisaks kasutatakse veel ka äket, põllurulle ja mullafreese külvi ettevalmistamisel. Võimalusi on mitu.
Ferenc Móra

Ferenc Móra (19. juuli 1879 Kiskunfélegyháza – 8. veebruar 1934 Szeged) oli Ungari romaanikirjanik, ajakirjanik ja museoloog.

Elu

Ferenc Móra sündis 1879. aastal Kiskunfélegyházas vaesesse talupojaperre. Ta isa, Márton Móra, oli kasuksepa õpipoiss, hiljem meister. Ta ema, Anna Juhász, oli pagar. Tema õpingud möödusid raskelt perekonna vaesuse tõttu. Ta sai Budapesti Ülikoolis geograaf-loodusajaloolase õppejõu diplomi, kuid oli vaid ühe aasta dotsent Felsőlövős Vasi maakonnas. Ta oli silmapaistev noortekirjanik Ungaris. Samal ajal kui ta oli kirjanik, algas tema karjäär museoloogina 1904. aastal Szegedi muuseum-raamatukogus, mis allus maakonna keskusele Szegedile ning teda ümbritsevale Csongrádi maakonnale. Ta määrati 1917. aastal Szegedi muuseum-raamatukogu direktoriks ja Csongrádi maakonna peaks. Ferenc Móra oli ametis kuni 1934. aastani, mil ta suri 54-aastasena Szegedis. Tänapäeval on tema auks muuseumi nimeks “Ferenc Móra muuseum”.
Wartholzi villa

Wartholzi villa või Wartholzi loss (saksa keeles Villa Wartholz või Schloss Wartholz) on endine keiserlik villa Reichenau an der Raxis Alam-Austrias.

Ajalugu

Historitsistlikus stiilis Wartholzi villa ehitati Heinrich von Fersteli projekti järgi aastail 1870–1872 Austria keisri Franz Joseph I noorema venna ertshertsog Karl Ludwigi jaoks. Kindlust meenutava ehitise tornid ei ole loodud mitte kaitse eesmärkidel, vaid lihtsalt kaunistustena. Villast avaneb vaade orule. Villa ehitati Karl Ludwigi kodu Raxis asuva Karl-Ludwig-Hausi lähedale ning seda kasutati jahilossina.
Reichenau oli tollal aristokraatide seas populaarne puhkusepaik; seal paikneb veel teinegi loss, nimelt Rothshildi loss.
Lossi kasutas ka keiser Karl I koos abikaasa Zitaga. Villas sündis troonipärija, ertshertsog Otto.
17. augustil 1918 anti villas kätte Maria Theresia ordenid kahekümne neljale Esimeses maailmasõjas sõdinud ohvitserile.
12. novembril 1918 sai Austriast vabariik ning 3. aprillil 1919 võeti vastu Habsburgide seadus, millega Habsburgide varandus sai riigi omaks ja nad ise läksid eksiili. Maja müüdi hiljem Alam-Austria liidumaa valitsusele ning 1982 sai villast taas eraomand.
August Weizenbergi tänav

Hoonestus

Aastatel 1911–1914 ehitati Weizenbergi tänava äärde rida juugendstiilis puitüürimaju (Weizenbergi 10, 12, 14). Weizenbergi 8 on Kadriorgu 1930. aastate II poolel ehitatud funktsionalismimõjulisi või ka esindustraditsionalistlikke kivimaju. Eesti Vabariigi ajal asus Vahipataljoni kasarm aadressil Weizenbergi 32a.
Aadressil Weizenbergi tänav 37 asub Kadrioru loss.
Kuningliku Seltsi teadusraamatu auhind

Kuningliku Seltsi teadusraamatu auhind (inglise keeles Royal Society Prizes for Science Books) on iga-aastane teadusauhind, mida  annab välja Londoni Kuninglik Selts alates 1988. aastast (esialgse nimega Teadusraamatu auhind) väljapaistvatele populaarteaduslikele raamatutele. 
Konkursil saavad kandideerida viimase aasta jooksul inglise keeles avaldatud raamatud. Žürii valib võiduraamatu ja nn. lühikesse nimekirja (inglise keeles short list) kantud raamatud. Auhinnatseremoonial, mis peetakse septembris, saab laureaat 25 000-naelase ja lühinimekirja kantud raamat 2500-naelase auhinnaraha.
Eusébio

Isiklikku

Eusebio oli 174 sentimeetrit pikk. Ta oli abielus Floraga, neil on kaks last ja kaks lapselast.
Abaluu

Inimese abaluu

Inimesel kuulub abaluu ülajäseme skeletti ning on lame, peaaegu kolmnurkse kujuga.
Kartetš

Kartetš  (saksa keeles Kartätsche) on väikeste pliist ümarkuulide kogum kuuli läbimõõduga alates 5,5 mm. 
Kartetšilaenguks või kartetšiks nimetatakse ka ümarkuulidega täidetud suurtükimürsku, vahel ka sileraudse püssi padrunit (kartetšipadrun).
Kartetši kasutati suurtükilaskemoonana vastase elavjõu hävitamiseks alates 14. sajandist kuni 19. sajandi alguseni, mil see asendati šrapnelliga.
Kartetš oli efektiivne suurtükkide tõrjerelaskemoon lähivõitluses kuni 300 meetrit.
Kartetšipadrunid on tänapäeval kasutusel sileraudsetes jahirelvades ja pumppüssides.
Jordan Hubbard

Jordan K. Hubbard (sündinud 8. aprillil 1963 Honolulus) on programmeerija. Ta tegeleb juba pikka aega vaba lähtekoodiga tarkvaraga ja on ka kaasautor FreeBSD projektile. Ta alustas FreeBSD projektiga 1993. aastal koos Nate Williamsi ja Rodney W. Grimesiga.
2001 juulis ühines Hubbard Apple Computers korporatsiooniga ja sai BSD tehnoloogiagrupi mänedžeriks. Aastast 2005 on ta Apples olnud UNIX tehnoloogia direktor ja 2007 oktoobris edendati Hubbard UNIX tehnoloogia arendajagrupi direktoriks.
Karl Haushofer

Eluloolist

1887. aastal astus ta Baieri armeesse. Oli kaadrisõjaväelane. Lõpetas sõjaväeakadeemia ning 1903 aastast õpetas sõjakoolis sõjaajalugu.
1908–1910 oli Haushofer vaatlejana Jaapani sõjaväe juures.
I maailmasõjas oli staabis, hiljem diviisiülem ja kindralmajor. Läks erru 1919.

Mentorina

Karl Haushofer Rudolf Heßi õpetaja ja sõber, kuid ei pidanud ennast vaadetelt natsionaalsotsialistiks. Pärast Heßi lendu Suurbritanniasse kaotas Haushofer 1941. aastal oma poliitilise mõju.

Õppejõuna

Erialalt oli geograaf. 1913. aastast filosoofiadoktor. Haushofer oli Müncheni Ülikooli geograafiaõppejõud. Geopoliitika Seltsi esimees. 1921. aastast auprofessor ja 1933 korraline professor ja 1939 emeriitprofessor.
Haushoferi assistent Müncheni Ülikoolis oli hilisem Adolf Hitleri isiklik jurist Hans Frank.
1934 kuni 1937 Saksa Akadeemia senaator.

NSDAP ja maailmavaated

Haushoferi järgi on geopoliitika riigi geograafiline teadvus.
Haushofer propageeris Berliini–Moskva–Tōkyō telge ja pidas valeks Venemaa ründamist.
Mitu autorit on rõhutanud Haushoferi ja NSDAP liidrite vahelisi sidemeid. Samuti on Haushoferi sidemeid Hitleriga nimetatud lähedaseks koostööks ajal, kui Hitler kirjutas raamatut "Mein Kampf". Haushofer eitas Hitleri abistamist raamatu kirjutamisel: ta saanud raamatu olemasolust teada alles siis, kui see trükki läinud oli. Kuid selles raamatus esineb hulgaliselt Haushoferi ideid, mis puudusid Hitleri varasemates kõnedes: eluruum, apelleerimine rahvuse eluala loomulikele piiridele, maa- ja merejõu tasakaalustamine ning sõjalise strateegia geograafiline analüüs.
Haushofer oli Hitlerile lojaalne ja tegi aeg-ajalt juudivastaseid märkusi, kuid tema juudivastasus polnud kuigi tugev: tema enese abikaasa oli pooleldi juut. Rassilisest ettemääratusest rohkem uskus ta sotsiaaldarvinismi. Haushofer ei astunud kunagi NSDAP liikmeks ja ütles välja oma lahkarvamusi parteiliiniga.
1941. aastast viibis ta korduvalt Gestapos ülekuulamisel. 1944 oli lühikest aega vangistatud.
Haushofer oli lühikest aega Georgi Gurdžijevi õpilane, kelle juures ta õppis zen-budismi.
Haushoferi poeg Albrecht Haushofer (7. jaanuar 1903 München - 2. aprill 1945 Berliin/mõrvati/) oli segatud 20. juuli mässukatsesse ja hukati selle eest. Haushofer saadeti Dachau koonduslaagrisse, kus ta viibis 8 kuud, kuni kõik koonduslaagri vangid vabastati. Tema teine poeg Heinz Haushofer ja pojapoeg vangistati kaheks ja pooleks kuuks.
Kui 1946. aastal ilmusid välisajakirjanduses süüdistused, mille kohaselt oli Haushofer vastutav natsionaalsotsialistide ekspansioonipoliitika eest, sooritas 76-aastane teadlane koos oma naisega enesetapu.
Heateo Sihtasutus

Heateo Sihtasutus on eesti mittetulundusühing, mille eesmärk on edendada sotsiaalset ettevõtlust.
Sihtasutuse juht on alates 2013. aastast Maris Ojamuru.
Üks sihtasutuse asutajaid on Artur Taevere.
Anioon

Anioon on negatiivse elektrilaenguga ioon.
Aatomi või ühendi negatiivne elektrilaeng tuleneb normaalsest suuremast arvust elektronidest ehk elektronide koguarv ületab positiivse laenguga prootonite koguarvu.
Silikageel

Silikageel on suure poorsusega amorfne hüdratiseerunud ränidioksiid (SiO₂•xH₂O), nn tahke geel, tavaliselt saadaval pulbrilisel või granuleeritud kujul. See on keemiliselt inertne, kuid väga hügroskoopne aine.
Silikageeli pooride suur pindala (100–800 m²/g) soodustab märkimisväärselt vee absorbeerimist ja seetõttu on see laialt kasutatav kuivatava agendina: kasutatakse lahustite, gaaside jm kuivatamiseks ja puhastamiseks, enamasti spetsiaalsetes absorptsioonikolonnides. Veega küllastunud silikageeli saab kergesti regenereerida kuumutamisel paar tundi 120 °C juures. Silikageel on tuntud ka katalüsaatorite tahke kandjana ja liikumatu faasina kromatograafias (kolonn- ja õhukese kihi kromatograafias).
Silikageeli valmistamiseks töödeldakse tavaliselt naatriumsilikaati vesinikkloriidhappega; seejuures tekib ränihappe geel, mille pesemise, kuivatamise ja kuumutamise tulemusel saadakse ränidioksiidi kuiv geel.
Uus Aeg

Uus Aeg oli aastatel 1899–1900 Tartus ja 1900–1905 Tallinnas ilmunud liberaaldemokraatlik nädalaleht.
Uus Aeg oli nädalehe Virmaline järglane. Algul toimetas ja andis lehte välja Mihkel Neumann, aastast 1900 hakkas ajalehte välja andma Andres Pert.
Aastatel 1901–1905 ilmus lehel ka meelelahutusliku ja populaarteadusliku (aime-) sisuline lisa. Uus Aeg oli 20. sajandi alguses üks Eesti loetavamatest ajalehtedest. Selle trükiarv oli 8000–10 000.
Noriūnai mõis

Noriūnai mõis (leedu Noriūnų dvaras) on endine mõis Leedus Kupiškise rajoonis Noriūnais. Mõisakompleks on riikliku tähtsusega arhitektuurimälestis, kuhu kuuluvad teenijatemaja, peahoone, tootmishooned ja park.

Ajalugu

Mõisa mainiti esimest korda kirjalikult XVI sajandil. See on kuulunud Naruševičiustele, Radziminskitele, Abramavičiustele. Esimene täpsem kirjalik dateering pärineb aastast 1665, mil selle omanikuks said Boločinskid. Seejärel olid omanikeks Stachovksid, kes müüsid mõisa aastal 1723 Bucholcidele. Läbi aegade on see kuulunud veel Tyszkiewiczitele, Tiesenhausenitele, Ogińskitele ja Komaritele. XVII-XVIII sajandil kasvatati seal Žemaitukase tõugu hobuseid. Arvatakse, et peahoone lasi rajada H. Venclovavičiaus ja XIX sajandi lõpus ehitasid kohalikud meistrid sealse peahoone ümber. Aastal 1921 peeti mõisas selle viimase omaniku J. Adomonise õe ja luuletaja Kazys Binkise pulmad. Pärast Teist maailmasõda mõis võõrandati ja seal asus masina-traktorijaam, seejärel aga maaparandustöötajate baas. Aastal 1960 rajati peahoonesse seitsmeklassiline kool.

Arhitektuur

Mõisa peahoone puhul on tegemist Leedu aladele ebatüüpilise T-kujulise põhiplaaniga klassitsistliku ja maneristliku hoonega. Kõige silmapaistvam detail on peasissekäigu kohal asuv mitmekorruseline korpus. Esindusruumid on kujundatud anfilaadina, eluruumides on kasutusel tavalised koridorid. Mõisakompleksi ehitiste juures on kaks dolomiidist torni – üks neist oli kasutusel rehehoonena, teine oli aga jääkelder. Dolomiidist on laotud ka endise teenijatemaja sein, mida ehib väiksematest kivikildudest mosaiik.
Tähelepanuväärsed on ka teenijatemaja nelinurkne sisehoov, mida ehib sinistest kividest mosaiik, kahekorruseline maakividest ristikujulise põhiplaaniga aidahoone ja kaks tornisarnast ehitist – rehi ja jääkelder. Kokku on mõisakompleksist säilinud üheksa hoonet, varem oli seal hooneid 18.

Park

Peahoonet ümbritseb kaarekujuliselt vabakujundusega park, mille pindala on 10 hektarit. park on ebatasase moega, seda liigendavad Lėvuo ja Krioklysi orud. Enamik teid on seal looklevad, aga peamised alleed on sirged. Puudest omineerivad seal kohalikud liigid – gruppidena ja üksikult kasvavad okaspuud. Seal kasvab ka võõrliike – euroopa lehis, palsamnulg, hall pähklipuu.
Võõpsu

Ajalugu

Võõpsut on esimest korda mainitud 1428.
Võõpsu asulaks kujunemisel on määrav olnud Räpina mõisa eestvõttel 19. sajandi keskel Võõpsu kohale ehitatud kõrts, mis ühtlasi oli Tartu ja Pihkva vahel sõitvate laevade peatuskoht. Hiljem rajati Võõpsule potitehas ja nahaparkimise töökoda.
Oli Tsaari-Vene aja lõpus suur asula. kus aastal 1913 elas 750 inimest ja seal oli 104 maja. 
1920–1938 oli Võõpsu alev. 12. mail 1939 oli Võõpsus suur tulekahju, kus pool asulast hävis. Toona elas Võõpsus 500 inimest.
Võõpsu aleviku suurus on praegu on 1,17 km2. Seal elab Räpina valla registri andmetel 193 inimest (01.01.2017 seisuga). Aastaringselt on kasutuses umbes 100 majapidamist.
Rein Loik

Rein Loik (sündinud 30. juulil 1950 Kehras) on eesti firmajuht ning riigi- ja omavalitsustegelane.
Ta lõpetas aastal 1968 Kehra Keskkooli ja aastal 1973 Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna majandusküberneetika erialal.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta arvutuskeskustes, sealhulgas Eesti NSV Riikliku Varustuskomitee arvutuskeskuses. Aastatel 1980–1985 oli ta Tallinna RSN Täitevkomitees plaaniosakonna aseesimees, aastatel 1986–1988 Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riiklikus Plaanikomitees haridus-, tervishoiu- ja kultuuriosakonna juhataja. 
Maist 1988 detsembrini 1989 oli ta Eesti NSV Riikliku Hariduskomitee esimehe asetäitja. Detsembris 1989, mil Hariduskomitee muudeti uuesti haridusministeeriumiks, sai tast haridusminister Indrek Toome valitsuses. Veebruaris 1990 sai ta Eesti Koolispordi Liidu presidendiks. Ta jätkas haridusministrina ka Edgar Savisaare valitsuses (aprillist 1990 jaanuarini 1992) ja Tiit Vähi esimeses valitsuses (jaanuarist oktoobrini 1992). Aastatel 1992–1995 oli ta Estonian Airi arendusdirektor, aastatel 1995–1996 Tallinna abilinnapea. Detsembrist 1996 märtsini 1997 oli ta haridusminister Tiit Vähi kolmandas valitsuses. Aastatel 1997–1998 oli ta AS-i Leks Elukindlustus juhatuse esimees. Aastast 1998 oli ta aktsiaseltsi Tallinna Lennujaam juhatuse esimees; veebruaris 2016 lahkumisavalduse, mis  1. märtsil 2016 rahuldati. Seejärel tegutses ta peamiselt juhtimiskonsultandi ja mentorina. 
17. jaanuaril 2017 valiti ta Viimsi vallavanemaks.
Keelusüsteem

Keelusüsteem (ka välistamissüsteem, sundussüsteem) koosneb lubatust ja lubamatust. Selle järgi vastandid (nt õigeusk ja ebausk) pole eraldi tähendusega, vaid on ühe süsteemi osad. Michel Foucault (Valvata ja karistada, 1975) järgi on keeldudel erinevad vormid, nt kirjanduse ja meditsiini lausungites (diskursustes). Keelud nihkuvad ajaloos.
Kumbli

Kumbli on saar Soome lahes Viimsi poolsaare tipust (Rohuneemest) 270 meetrit põhjas ja Kräsuli saarest 150 meetrit idas. Administratiivselt asub saar Viimsi valla Rohuneeme küla territooriumil.
1689. aasta Viimsi poolsaare kaardil on saare nimeks märgitud Komblesahr, mis võib viidata nime eestikeelsele päritolule.
Saar on eraldatud Rohuneemest Väikesalmega ja 1 kilomeetri kaugusel loodes asuvast Aegna saarest Suursalmega.
Saare pindala on 2 ha, rannajoone pikkus 0,8 km. Saar on rohtunud, kruusane, kõrgeim koht umbes 3 m üle merepinna.
2012. aastal kasvas saarel üks madal harilik mänd ja leidus vähest põõsastikku.
On oletatud, et saarele võidi matta 1032. aastal Raudvärava lahingus langenud Ulf Ragvaldsson.
Odessa oblast

Rahvastik

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Odessa oblasti elanikest ukrainlasi 62,81%, venelasi 20,71%, bulgaarlasi 6,14%, moldaavlasi 5,04%, gagauuse 1,12%, juute 0,55% ja valgevenelasi 0,52%.
Kollatähn-pajuliblikas

Kollatähn-pajuliblikas (Nymphalis polychloros) on liik päevaliblikaid.
Varem Eestis haruldane, ent vahel sisserändav, võib talvituda (valmikuna).
Sarnaneb koerliblikaga, kuid on veidi suurem.
Põlva Ühisgümnaasium

Põlva Ühisgümnaasium oli keskkool Põlvas aastatel 1950–2016. 
Kui Põlva põhikoolist sai 1950. aastal keskkool, nimetati see ümber Põlva Keskkooliks. Aastatel 1967–1988 oli kooli direktor Paul Lehestik. Aastatel 1988–1997 oli kooli ametlik nimetus Johannes Käisi nimeline Põlva Keskkool. 
Põlva Ühisgümnaasiumi nime all tegutses kool sügisest 1997 kuni 30. juunini 2016. 
1. juulist 2016 Põlva Ühisgümnaasiumi tegevus lõpetati.
Avispea

Ajalugu

Avispea küla on esmakordselt mainitud Henriku Liivimaa kroonikas.
18. sajandi Ludwig August Mellini kaardil asub praeguse Avispea (Awispä) külast põhjas Võnnustvere (Wonnustfer), edalas Triigi (Ottenküll) mõis ja kirdes Uniküla mõis.
Samuti on kaardil Võnnustvere (Wonnustfer) kõrval asuvad Lebavere ja Eipri külad ning nendest põhjas asunud Raeküla mõis.
Avispea külast põhjas asub endine Lebavere küla, mille lähedal oli Nõukogude ajal Rohu raketibaas.
Mait Patrail

Mait Patrail (sündinud 11. aprillil 1988 Põlvas) on eesti käsipallur. 
Aastast 2005 on ta Eesti käsipallikoondise liige.
2006–2012 valiti ta Eesti parimaks käsipalluriks.

Välismaa klubides

2008–2011 mängis ta Šveitsi klubis Schaffhausen Kadetten, 2011–2012 Saksamaa klubis Lemgo TBV.
Aastast 2012 mängib ta Saksamaa klubis TSV Hannover-Burgdorf.
Kristina Kriit

Kristina Kriit (sündinud 1. jaanuaril 1977 Tallinnas) on eesti viiuldaja.
Ta lõpetas 2004. aastal cum laude Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia magistrantuuri professor Mari Tampere-Bezrodny klassis ning on täiendanud ennast professor Igor Bezrodny, Hermann Krebbersi ja Keiko Wataya meistriklassides.
Aastatel 2001–2002 õppis ta Salzburgi Ülikoolis Mozarteum professor Hermann Kienzli klassis.
Ta on osalenud mitmel rahvusvahelisel konkursil, millest olulisemad on Heino Elleri nimeline viiuldajate konkurss 1996. aastal (eripreemia), Henryk Wieniawski nimeline viiuldajate konkurss 1997. ning koos pianist Diana Liiviga kammermuusika konkurss "Music without Limits" 2010. aastal (4. preemia).
Kristina Kriit on hinnatud nüüdismuusikaesitaja.
Solisti ja kammermuusikuna on ta esinenud peaaegu kõikides Euroopa maades.
Ta on olnud kahel korral maineka Holland Music Sessionsi stipendiaat. Aastal 2005 asutas ta Tallinna Keelpillitrio.
Aprillis 2014 on ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia õppejõud ja doktorant (professor Mari Tampere-Bezrodny) ning Rahvusooper Estonia sümfooniaorkestri 2. kontsertmeister.
Tähtvere valla vapp

Tähtvere valla vapp on Tartu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Tähtvere valla vapp.
Vapp kinnitati 11. juunil 1998.

Vapi kirjeldus

Kaldjaotusega vasakult poolitatud hõbe-rohelisel kilbil vaheldumisi kaks lainelist sinist tala ja hõbedast varrast. Ülemisel, hõbedasel väljal must-hõbedane rohunepp ja alumisel rohelisel väljal kaks püstist kuldset viljapead, mis ulatuvad osaliselt laineliste talade-varraste peale.

Põhjendus

Sinised lainelised laiud sümboliseerivad Tähtvere valla paiknemist Suur-Emajõe ääres. Kollased viljapead viitavad hästi arenenud põllumajandusele Tähtvere vallas. Rohunepp sai koha vapil tänu Tähtvere valla territooriumil Emajõe luhal asuvale rohuneppide mänguplatsile (rohunepp on eriti ohustatud liigina kantud Eesti punasesse raamatusse). Vapil sümboliseerib rohunepp arukat põllumajandust ja loodushoidu.
Rapanui keel

Morfoloogia

Silbid saavad olla ainult kas konsonant vokaal või lihtsalt vokaal. Sõnalõpulisi konsonante ei esine.

Süntaks

Lauseliikmete järjekord on öeldis-alus-sihitis (VSO).
Rapanui keeles kasutatakse laialdaselt reduplikatsiooni, näiteks värvuste tähistamiseks ‘ehu  – udu > ‘ehu ‘ehu - tumehall.
Jah/ei-küsimustele vastatakse intonatsiooni abil. Vorm jääb samasuguseks nagu väide.

Näide

He hakahu koe i te rama – pane tõrvik põlema
Põhjamaade rahvatervise auhind

Põhjamaade rahvatervise auhind (rootsi keeles Nordiska folkhälsopriset) on Põhjamaade Ministrite Nõukogu algatatud tunnustus, mida annab Põhjamaade Rahvaterviseteaduse Kõrgkool.
Auhind antakse inimesele või organisatsioonile märkimisväärse panuse eest rahvatervise edendamisel Põhjamaades.
Auhinnaks on alates 2001. aastast 50 000 Rootsi krooni ja diplom.
Auhinda antakse alates 1989. aastast.
Tabivere rahvamaja

Tabivere rahvamaja on rahvamaja Tartu maakonnas Tartu vallas Tabivere alevikus. Rahvamaja juhataja on Kalev Pärtelpoeg.
Steven Spielberg

Steven Allan Spielberg (sündinud 18. detsembril 1946 Cincinnatis Ohios) on kahel korral filmiauhinnaga Oscar pärjatud juudi päritolu USA filmirežissöör ja produtsent.
Madli Murel

Madli Murel (sündinud 1991) on Eesti kolmevõistleja. 2012. aastal osales ta noorte Euroopa meistrivõistlustel Malmös.
Mõniste valla vapp

Mõniste valla vapp on Võru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Mõniste valla vapp.
Vapp kinnitati 3. novembril 1997.

Vapi kirjeldus

Mõniste valla vapp on roheline heraldiline kilp, millel on tagajalgadel seisev, otsevaatav ning löögivalmis mõõgaga hõbedane hunt. Hundi keel ja küünised on punased.
Säärissirmik

Sääriksirmik (Chamaemyces fracidus) on seeneliik. 
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis võib teda leida arumetsadest.
Haapsalu Raudtee

OÜ Haapsalu Raudtee oli aastatel 1998–2004 tegutsenud Eesti raudtee-ettevõte.
Ettevõtte juht ja omanik oli Aarne Taal.
Sandy Hook

Sandy Hook on New Jersey osariigis Monmouthi maakonnas asuv maasäär, mille pikkus on 9,7 km ja laius vastavalt 0,16–1,61 km. Maasäär moodustab Jersey rannaala põhjatipu.

Etümoloogia

Uus-Madalmaade kolonistid nimetasid 17. sajandil piirkonda kui "Sant Hoek", mis inglispärastatult tähendab liivast maasäärt.

Ajalugu

Sealne ajalooline Sandy Hooki majakas täitis New Yorgi sadamasse navigeerinud laevade juhatamisel ülitähtsat rolli.

Omandus

Enamik Sandy Hookist kuulub Gateway National Recreation Area allüksusele ning seda haldab National Park Service.