google/wiki40b huggingface dataset:
Androy piirkond

Androy piirkond on 1. järgu haldusüksus Madagaskaril Madagaskari saare lõunatipus. See piirneb läänes Atsimo-Andrefana piirkonnaga ja idas Anosy piirkonnaga. Lõunas on India ookean.
Androy on Madagaskari kõige lõunapoolsem piirkond. See asetseb Kaljukitse pöörijoonest lõunas.
Piirkond loodi 2004. aastal Toliara provintsis, 2009. aastal provintsid kaotati ja piirkonnad said 1. järgu haldusüksusteks.
Androy piirkonna pindala on 19 317 km² ja elanike arv 476 600 (2004). 2003. aasta Madagaskari rahvaloenduse (1. august) järgi oli elanikke 396 016. Hinnang 2011. aasta kohta on 636 554.
Piirkonna keskus on Ambovombe.

Nimi

Androy tähendab malagassi keeles 'koht kus leidub mimoos Mimosa delicatula (roy)'. Nime tõlgitakse okaspõõsamaaks ja okaskõrbeks.

Loodus

Piirkond on kuiva kliimaga.
Piirkond asetseb ligikaudu Mandrare jõe ja Menarandra jõe vahel. Piirkonnas on veel Linta jõgi ja Manambovo jõgi.
Piirkonnas on Andohalela rahvuspark ja Sainte-Marie neeme looduskaitseala.

Rahvastik

Elanike arv on 476 600 (2004). 2003. aasta Madagaskari rahvaloenduse (1. august) järgi oli elanikke 396 016. Hinnang 2011. aasta kohta on 636 554. Aastal 2005 hinnati elanike arvuks 600 000, iibeks 2,7% (mis tähendab kahekordistumist 25 aasta jooksul).
Rahvastiku tihedus 2004. aasta hinnangu järgi on 25 in/km².
Seal elavad põhiliselt antandroid, kes tegelevad karjakasvatusega, ja karembolad (edelas). Vähesel määral on antanosisid, mahafalisid, merinasid ja betsileosid.
Mujal Madagaskaril elab umbes 150 000 antandroid, kellest paljud on Androyst põgenenud korduvate näljahädade eest.
Peaaegu pool rahvastikust elab Ambovombe-An droy ringkonnas, kus rahvastiku tihedus on 40 in/km². Bekily ringkonnas on umbes 150 000 elanikku (24 in/km²), Beloha-Androy ringkonnas umbes 110 000 elanikku (16 in/km²) ja Tsihombe ringkonnas umbes 75 000 elanikku (29 in/km²).
Naaberhõimud on läänes mahafalid, idas antanosid ja põhjas barad (alates Isoanalast).

Haldus

Piirkonna ülem on 2007. aastast Andrien Hatrifenjanahary.

Liiklus

Lähim lennujaam on Toliara lennujaam.
Aken

Akende ehitus

Aknad võivad olla ka olulised sooja ülekandmise allikad. See tähendab, et isoleeritud klaasiga tooted koosnevad kahest või rohkemast klaasist, et vähendada kuuma või külma ülekandumist.

Komposiitaknad

Komposiitaknad, tuntud ka kui hübriidaknad, leiutati 1998. aasta alguses, kui kombineeriti materjale nagu alumiinium ja PVC või puit, et säilitada kummagi materjali funktsionaalsed eelised teise ees.
Tüüpiline soojustatud klaasi paigaldamine akendena koos uPVC aknaraamidega.
Spetsiaalne klaas PVC-aknaraamidega, uPVC aknaklaasid raamidega said tuntuks alles 20. sajandi lõpus, eriti Euroopas. Aastaks 1998 tehti teadaolevalt 83,5 taolist paigaldust ning need arvud on siiani kasvanud.

Päikesekalde mõju

Ajalooliselt on aknaid disainitud hoonete vertikaal- või horisontaalpindadele. Antud disain lubab loomulikul valgusel tuppa paista. Katust saab ka pikendada akna kohal, et piirata valguse ligipääsu aknale. Samuti saab ka akna teha kaldes olevale seinale, et just piirata või lubada aknale valgust (nt katuseaknad).
Alternatiivne meetod on kalkuleerida optimaalne päikesekalle ning suund, kust päike teatud aastaaegadel paistab ehk kui palju ja mis ajal päike aknast sisse paistab.
Päikeseenergiat kasutavad aknad on samuti populaarsemaks muutunud, eriti soojadel maadel. Üldjuhul on nad suuremad, seega lubavad rohkem valgust sisse, on nn roheline viis, kuidas elektrit säästlikumalt kasutada, kuid neil on ka eraldi akud, mis püüavad ja säilitavad päikeseenergiat.

Aknakatted

Aknakatted on väga populaarsed ning mitmeti funktsionaalsed. Osad eesriided võivad olla lihtsalt moepärast ehk silmale ilusad, kuid samuti pakuvad nad privaatsust ning on ka funktsionaalsed ehk nende abil on võimalik piirata valgust tuppa. Nendele alternatiivina kasutatakse ka nn tarkasid klaase ehk toonitud tumedaid klaase, mis samuti piiravad valgust, neid kasutatakse üldiselt mitmekorrulistel hoonetel, nt büroohooned vms.
Padise rahvamaja

Padise rahvamaja on rahvamaja Harju maakonnas Padise vallas Padise külas.
Diego Milito

Diego Alberto Milito (sündinud 12. juunil 1979 Bernalis Argentinas) on Argentina jalgpallur.
Ta on Argentina jalgpallikoondise ja Itaalia Serie A klubi Milano Internazionale ründaja.

Isiklikku

Diego Milito on 183 cm pikk ja kaalub 78 kg.
2015. aasta Thbilisi üleujutus

2015. aasta Thbilisi üleujutuseks nimetatakse 13. juuni ööl vastu 14. juunit 2015 toimunud Vere jõe üleujutust, mille tulvaveed tabasid Thbilisi linna ja purustasid Thbilisi loomaaia.
Piirkonda tabanud äikesetorm, tunde kestnud tugevad vihmasajud ja rahe muutsid pinnase püdelaks, mudavool tõkestas Vere jõevee loomuliku voolamise Akhaldaba küla lähistel (umbes 20 km Thbilisist edelas).
Üleujutustes hukkus vähemalt 19 inimest, nende hulgas kolm loomaaiatöötajat, kes olevat püüdnud loomi päästa neid puuridest vabastades.
Kesklinnas oli häiritud liiklus, kuna peateed olid purunenud, ühistranspordist töötas üksnes metroo, kuid selleni oli jala raske jõuda.
Sven-Erik Soosaar

Sven-Erik Soosaar (sündinud 12. novembril 1973) on eesti keeleteadlane ja vikipedist.
Ta on leksikograaf, leksikoloog, etümoloog ning eesti, neenetsi ja mari keele uurija. Ta töötab 2016. aastast Eesti Keele Instituudis vanemleksikograafina.

Haridus ja töökäik

Aastatel 1980–1991 õppis Soosaar Tallinna Pelgulinna Keskkoolis. 1995. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia erialal. 1995–1996 õppis ta Gröönimaa ülikoolis grööni keelt ja kirjandust. 1997–1998 õppis ta Helsingi ülikoolis fennougristikat ja assürioloogiat. 1998. aastal sai ta Tartu Ülikoolist magistrikraadi eesti ja soome-ugri filoloogias tööga "Samojeedi ja eskaleuudi ühisjooned". 2001–2002 õppis ta Konstanzi ülikoolis üldkeeleteadust.
Aastatel 2001–2002 töötas ta Eesti Keele Instituudis assistendina, 2002–2003 erakorralise teadurina. Aastatel 2003–2013 oli ta samas teadur.
Aastatel 2008–2011 oli ta Eesti Keele Instituudi osakonnajuhataja ning teadusnõukogu liige.
2011. aastal astus Soosaar Tartu Ülikooli eesti ja soome-ugri filoloogia doktorantuuri.
Jaanuarist 2013 kuni jaanuarini 2015 töötas ta Soome suurima fondi Koneen Säätiö stipendiaadina keeletehnoloog Jack Rueteri töörühmas Helsingi Ülikooli juures.
2017. aasta detsembris kaitses Sven-Erik Soosaar Tartu Ülikoolis doktorikraadi keeleteaduses (filoloogias ja lingvistikas) väitekirjaga "Eesti keele kultuursõnavara arengujooni – eesti keel kui piirikeel" (juhendajad  Kristiina Ross ja Urmas Sutrop, oponent Turu Ülikooli emeriitprofessor Kaisa Häkkinen).
Aastatel 2020–2022 on ta ÜRO põlisrahvaste püsifoorumil Eesti poolne ekspert.

Teadus

Soosaar on avaldanud "Eesti-tundraneenetsi sõnastiku" (2000) ning "Ungari-eesti sõnastiku" (2007), koos Szilárd Tóthiga ka "Eesti-ungari sõnastiku" (2000). Ta oli üks "Ladina-eesti sõnaraamatu" teise väljaande (2002) toimetajatest ja täiendajatest ning üks "Eesti etümoloogiasõnaraamatu" (2012) koostajatest ja toimetajatest.
Soosaar on vanakreeka keelest tõlkinud Platoni dialoogi "Euthyphron" ning sumeri keelest kuningas Gudea templihümni silindri A.

Ühiskondlik tegevus

Alates 1998. aastast on Soosaar Soome Soome-Ugri Seltsi liige, alates 2001. aastast Emakeele Seltsi liige. Aastatel 2008–2009 oli ta XII rahvusvahelise vähemuskeelte konverentsi organiseerimiskomitee liige.
Ta on kahe mittetulundusühingu – Fenno-Ugria Asutuse ja Eesti Ungari Seltsi – juhatuse liige. Aastatel 2014–2018 kuulus ta ka MTÜ Wikimedia Eesti juhatusse (olnud ka juhatuse esimees).
Soosaar on alates 2005. aastast aktiivselt panustanud eestikeelse Vikipeedia arendamisse.
Ahnsbeck

Ajalugu

Ahnsbecki küla on esmakordselt mainitud 13. sajandil nime all "Alrebekesa", mis tähendab Alleri jõe lammi, mis kajastub ka vapil.
31. detsembrini 2004 kuulus Ahnsbeck Lüneburgi ringkonda (Regierungsbezirk).
Helgiheitja

Helgiheitja ehk prožektor on valgusti, mille tugev valgus on peeglite või läätsede abil suunatud kitsasse ruuminurka.
Prožektor teisisõnu helgiheitja  (ing. stage lighting instrument/fixture) on valgusti, mida kasutatakse lava nähtavaks tegemisel.
Komponendid:
1.      Kest – liidab kõik üheks valgustiks, koosneb enamjaolt metallist
2.      Lääts – koondab valguse kitsamaks, et see ei valguks laiali ja valgustit saaks paremini kasutada.
3.      Reflektor – peegeldab valguse läätsele, mis valgusallika ümber tekib.???
4.      „Yoke“ – kinnitusvahend kesta külge kinnitatuna, et lihtsustada prožektori kinnitamist.
Tüübid:
Punk- ja „wash“ valgus on põhilised alused valgustite liigitamisel.
 (Punktvalgus ja laialdane valgus on põhilised, mille järgi pannakse valgustid paika.)
Punktvalgustid annavad täpsemini kontrollitavaid valguskiiri, neid tuntakse ka profiilidena.
Wash tüüpi on kindlat fookusega, ehk võimalik muuta ainuld punkti suurust, punkti fookus vastavalt eesolevale klaasile, mida tuntakse kui lääts.
Jaotatakse ka omakorda laiali:
Laiali valguv (tulvar):
PAR
Kõige tuntum ja laialdasemalt kasutust leidev valgusti. Ehituselt samuti lihtne – koosneb metallist tehtud kestast, mille sees on lamp.
Triipvalgus
Näevad välja ristkülikulised ja tekitavad vastava valguspunkti, ruuduline punkt või ristkülikuline, kasutatakse suurte pindade valgustamiseks.
Punktvalgus:
On üldine nimetus teatrites kasutatavate valgustitele, tekitavad punkti lavale.
Jaguneb kolmeks.
 
Fresnel spot
Lääts on sakiline ja tänu sellel on valguskiir udune, millega on lihtne „pesta“ lava, ehk teha lava ühtlaselt valgusega kaetuks. Valguspunkti saab suurendada ja vähendada.
Profiil
Fookuse ja punktisuuruse muutmise võimalus. Laialdaselt kasutatav, väga tihti ka näitleja valguse nime all tuntud.
PC (Pebble Convex)
Läheldane fresnel spotile, aga lääts on sileda pinnaga ja kumer, valguse punkt konkreetsem kui fresnelil.
Ajalugu
„Prožektor“ kui valgusti tuli kasutusele alates 1580. aastatest.  Siis tutvustati küünlaid kindla eesmärgiga teatri rollis, mis täitsid valgusti rolli millega tehti ruum ühtlaselt valgeks, ennist tehti teatrid päevavalgusega, ehk päikese abil.
Küünlaid hakati asendama õlilampidega kui need kasutusele hakti laialdaselt võtma – nimelt aastal 1780, kui Šveitsi keemik Aimé Argand oma leiutist tutvustas.
Juba 1816. aastal võeti lisaks õlilampidele kasutusele ka gaasilambid.
Alles 62 aastat hiljem, 1878. aastal tulid kasutusele elektrilised lambid. Need patenteeris Joseph Wilson Swan.
Elektrilised lambid on püsinud kuni tänapäevani, kuid nende töömeetoid ja tüübid on erinenud läbi aastate.
Tiiu Sakkos

Elulugu

Tiiu Sakkos on õpetaja tütar ja Heinar Sakkose abikaasa.
Lõpetas 1960 Tallinna 21. Keskkooli, 1965 Tallinna Polütehnilise Instituudi elektriajamite ja tööstusseadmete automatiseerimise erialal, 1971 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudis (TEFI) aspirantuuri, tehnikakandidaat (1973, Ukraina Teaduste Akadeemia Elektrodünaamika Instituut), väitekiri "Исследование регулируемых магнитных удвоителей частоты с самопод­магни­чиванием". Oli 1966–74 TEFI (aastast 1993 Eesti NSV TA Energeetika Instituudi) nooremteadur, 1974–86 vanemteadur, 1986–91 juhtivteadur, 1991–99 vanemteadur, 1999– TTÜ elektrotehnika aluste ja elektrimasinate instituudi elektrotehnika aluste õppetooli vanemteadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: elektriliste võimsusmuundurite ja elektriahelate teooria, jõuelektroonika. Korraldanud erialaseid konverentse, olnud teaduskogumike, erialasõnastike ja standardite toimetaja, tõlkinud standardeid. Ligi 100 teadustrükist, sh 2 monograafiat, 21 autoritunnistust.
Paleoklimatoloogia

Paleoklimatoloogia on paleokliimat ja selle muutumist uuriv teadusharu. 
Andmeid paleokliima kohta saadakse peamiselt geoloogilisest materjalist, milleks on liustikujää, setted, kivistised, kivimid, õietolm jms.
Smeegma

Mehe smeegma

Mehel tekib eesnaha alla eesnäärme talitluse tõttu smeegma ehk eesvõie, mida toodavad eesnäärme rasunäärmed ja mille ülesandeks on eesnnaha ja peenisepea lubrikatsioon. Igapäevaselt hügieeni mittejärgivate ning nõrgenenud immuunsusega meestel võib smeegma muutuda roiskuvaks võideks, mille halba lehka on tunda kahe päeva möödumisel. Mittepesemisel nädala jooksul võib tekkida eesnaha ja sugutiga ühendatud nn ümberpööratavas taskus põletik. Diagnoosimisel tasub ettevaatlik olla, sest ka mitmed seennakkused ja bakternakkused jms ning suguhaiguste tekitajad võivad mõjutada nimetatud piirkonna elu selliselt, et võib erituda tavalisest rohkem ning erineva lõhna ja füüsikaliste parameetritega nõret. Smeegma on normaalne kehaeritis ning võib sisaldada kehajääke, baktereid ja muid mikroobe. Mõne teoreetiku kohaselt võib see sisaldada ka kantserogeenseid aineid.
Üksküürkaamel

Klassifikatsioon

Üksküürkaameleid kirjeldas Aristoteles, binaarse nimetuse autoriks on Carl Linnaeus (1758).

Levik

Dromedarid on levinud Aafrikas, Araabias, Väike-Aasias, Indias, Kesk-Aasias (peamiselt Türkmenistanis).
Pretoriaanid

Pretoriaanid (ladina keeles Praetoriani) olid Rooma keisri ihukaitseväelased. Keiser Augustus moodustas 2. aastal eKr 9 pretoriaanide kohorti, mida käsutasid kaks pretoriaanide prefekti (praefecti praetorio). 3 kohorti paiknes Roomas ja 6 mujal Itaalia linnades. 23. aastal koondas prefekt Seianus kõik pretoriaanid Rooma ja majutas nad kasarmuisse (Castra Praetoria). Pretoriaanid sekkusid tihti võimuvõitlusse ja aitasid võimule keisreid. 312. aastal saatis keiser Constantinus Suur need väeosad laiali.
Sõrve militaarmuuseum

Sõrve militaarmuuseum on Saaremaal, Sõrve poolsaarel, Saaremaa vallas Sääre külas,  vanas piirivalvekordoni hoones asuv Sõrve militaarajaloo teemaline muuseum.
Muuseum avati 2010. aastal Sääre ajalootoa eksponaatide baasil,.
Heyden

Heyden (ka Heiden; vene: Гейден) on Põhja-Rein-Vestfaalist pärit Saksamaa, Hollandi, Eestimaa ja Venemaa Keisririigi aadlisuguvõsa.
1836. aastal immatrikuleeriti Tallinna sõjakuberner krahv Lodewijk van Heydeni suguvõsa Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Rebala kihelkond (Virumaa)

Rebala (Taani hindamisraamatus Repel, Henriku Liivimaa kroonikas Revelensis provincia) oli muinaskihelkond Virumaal 13. sajandi alguses.
Rebala paiknes Virumaa loodeosas, Revala idapoolseima kihelkonna, mida samuti Rebalaks kutsuti, kõrval. On oletatud, et kahe Rebala näol oli kunagi tegu ühtse hõimualaga, mille lääne- ja idaosa omavahelise loodusliku eraldatuse tõttu lähenesid maakondade tekkimise ajal vastavalt Revala ja Virumaa teistele kihelkondadele. Jagunemist soodustas asjaolu, et läänepoolse Rebala keskus nihkus kihelkonna lääneossa Pirita jõe alamjooksule ja Virumaa Rebala asustus koondus omakorda selle kihelkonna idaossa, hilisema Rakvere ümbrusse. Virumaa Rebalast idas ja kagus asusid sama maakonna Mahu ja Lemmu kihelkonnad, edelas Järvamaa Loppegunde kihelkond.
Rebala, võib-olla aga kogu Virumaa keskne linnus oli Rakvere Vallimäel asunud Tarvanpää linnus. See paiknes Revalast Vadjamaale ja Toolse sadamakohast lõunasse viiva tee ristumiskohas ning linnuse juures oli tõenäoliselt ka kaubitsemiskoht. Seda kinnitavad Rakvere lähedusest saadud suured aardeleiud. Rakvere piirkonna kõrval olid tihedamalt asustatud ka Kadrina-Neeruti ja Varangu-Haljala ümbrus. Rebala lääne ja loodeosa asustus oli hõre.
Kirjalikest allikatest mainivad Rebalat Taani hindamisraamat, mis annab ülevaate 13. sajandi alguse Virumaa kihelkondadest ja küladest ning mille andmetel oli Rebala põllumajandusliku maa suuruseks 1262 adramaad, ning Henriku Liivimaa kroonika, mis kirjeldab Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu juhtimisel toimunud 1219. aasta sõjakäiku Virumaale, kus Rebala kihelkond anti sakalastele rüüstata.
1220. aastatel, kui Rebala läks Taani võimu alla, loodi selle territooriumil ilmselt erinevatest asustuskeskustest lähtudes kaks kirikukihelkonda – Kadrina ja Haljala, millele hiljem lisandus Rakvere kirikukihelkond, mis samuti osaliselt endise Rebala maid hõlmas.
Domenico Alberti

Klaviirimuusika

40 sonaati (sh op.1 kaheksa sonaati cembalole)
Lääne-Eesti saarestik

Lääne-Eesti saarestik (Muhu väina järgi nimetatud ka Moonsundi saarestikuks) on saarterühm Läänemere idaosas. Selle pindala on 3933 km², elanikke 46 000 (2003). Saarestikku eraldab Mandri-Eestist Väinameri ja Läti Kuramaast Kura kurk.
Saarestiku suurimad saared on Saaremaa, Hiiumaa, Muhu ja Vormsi.

Kliima ja loodus

Lääne-Eesti saarestiku kliima on Läänemere vahetu läheduse tõttu Mandri-Eestist merelisem. Selle loodus on isepärane ja seal leidub mitmeid taimeliike, mida Mandri-Eesti territooriumil ei kasva (näiteks harilik jugapuu).

Ajalugu

Ajalooliselt ja teistes keeltes on saarestikku nimetatud Moonsundi arhipelaagiks (vene keeles Моонзундский архипелаг). See oli ka 18.–20. sajandil Vene Keisririigi ja Nõukogude Liidu sõjanduses kasutatav termin Lääne-Eesti saarestiku kohta.
Saarestikul oli suur tähtsus Peeter Suure Merekindluse koosseisus Peterburi kaitses. Tähtsus oli võrreldav Edela-Soome rannikul asuva Hanko saarega ning Soome lahes asuvate Aegna saare ning Porkkala saarestikuga.
Juhuluule

Juhuluule (ka: tarbeluule, salongiluule, tähtpäevaluule) on mingiks kindlaks sündmuseks kirjutatud luule.
Hendrik Adamsoni murdeluulepreemia

Hendrik Adamsoni murdeluulepreemia on Hendrik Adamsoni auks alates 1994. aastast igal teisel aastal väljaantav auhind.
Ettepaneku preemia asutamiseks tegi kirjanik Nikolai Baturin. 1994-2016 andis seda välja Tarvastu vald. 2018. aastast korraldab võistlust Mulgi Kultuuri Instituut.
Preemia ja tunnistus täiskasvanud luuletajale ning tunnistus parimale õpilasele antakse üle Hendrik Adamsoni sünniaastapäeval 6. oktoobril. Parimate väljakuulutamine toimub traditsiooniliselt Helme kihelkonnas Kärstnas.
Kandehobusesild

Kandehobusesild (inglise keeles packhorse bridge) on sild, mis oli algselt mõeldud kandehobusega üle jõe või oja pääsemiseks. Tüüpiline kandehobusesild on ühe- või mitmesildeline kitsas (ühehobuselaiune) kivikaarsild, mis omab külgedel madalaid rinnatisi, et mitte takistada sadulakorvide ületoomist
Roundup

Keemiline koostis

Selle aktiivaine on glüfosaat.

Toime

Glüfosaat pärsib aminohapete türosiini, trüptofaani ja fenüülalaniini sünteesimiseks vajaliku ensüümi tootmist. Taimed omastavad selle lehtede kaudu, sealt transporditakse see taime kasvupiirkondadesse, aga ka juurte kaudu (nt glüfosaadiga väestatud taime kõrval kasvav väestamata taime juured). Glüfosaat akumuleerub taimede algkudedes (meristeem), lehtedes, juurtes, seemnetes jm.  
Seetõttu toimib glüfosaat ainult kasvavate taimede puhul ning selle kasutamine ennetava herbitsiidina ei ole eriti efektiivne.
Kuid seda siiski kasutatakse sibulate, küüs- ja porrulaukude herbitsiidina.

Mõju keskkonnale

Mullaga kokkupuutel ühineb glüfosaat suhteliselt lühikese aja jooksul mullaosakestega ning deaktiveerub. Glüfosaadi lagundamisele aitavad kaasa mullas elavad bakterid. Glüfosaadi poolestusaeg sõltub suuresti mullast – Texase osariigi muldades on täheldatud 3-päevast, Iowas 141-päevast ja Rootsi metsamuldades isegi 1–3-aastast poolestusaega. Glüfosaati sisaldavad madalas kontsentratsioonis mitmed jõed ja ojad nii Ameerika Ühendriikides kui ka Euroopas. USEPA järgi on glüfosaat "suhteliselt püsiv" ühend. 
Euroopa Liidus on Roundup liigitatud keskkonnaohtlike ainete klassi N.
Glüfosaati sisaldavate herbitsiidide kasutamisest tingitud toidupuuduse ja pesitsemispaikade vähesuse tõttu on kahanenud kasulike lindude, putukate ja väikeimetajate arvukus. Laboris läbi viidud uuringute käigus vähendas glüfosaat taimede vastupanuvõimet haigustele ja pärssis lämmastikku siduvate bakterite kasvu.

Mõju inimtervisele

Uuringud glüfosaadi mõju kohta inimtervisele on andnud vastukäivaid tulemusi: on uuringuid, mis välistavad glüfosaadi toksilisuse, ja uuringuid, mille käigus on tõestatud glüfosaadi ja/või selle komplekteerimisel kasutatavate abiainete toksilisus katseloomade organismile, aga ka inimestele.
Glüfosaati sisaldavad tooted on väga mürgised kõikidele loomadele, sealhulgas inimestele. Sümptomite hulka kuuluvad nahaärritus, peavalu, iiveldamine, tuimus, kõrgenenud vererõhk ja südamepekslemine. Kemikaal, mida lisatakse Roundupi pindpinevuse vähendamiseks, on tugevam mürk kui glüfosaat ise, kuid nende kahe koosmõju on veelgi mürgisem.
Inimestel, kes glüfosaati sisaldavate herbitsiididega kokku puutuvad (peamiselt põllumehed ja inimesed, kes töö tõttu glüfosaati sisaldavate herbitsiididega kokku puutuvad jpt), on suurem risk nurisünnitusele, enneaegse sünnitusele ja keskkonnateguritest põhjustatud mitte-Hodgkini lümfoomi tekkimisele (ligi 3x ).
Rahvusvaheline Vähiuurimise Keskus (IARC) avaldas 20. märtsil 2015 teadaande selle kohta, et taimekaitsevahendi toimeaine glüfosaat avaldab inimestel vähktõbe tekitavat toimet ja klassifitseeris aine "tõenäoliselt inimesele kantserogeenseks".

Vastumõju

Harilikku naati võib püüda samuti hävitada Roundupiga, kuid osade allikate sõnul pole see alati võimalik, kas tegu võib olla arenenud immuunsusega või mitte, pole teada.
Lydia Bock

Lydia Bock (aastani 1926 Lydia Malmsten; 9. aprill 1904 Narva – 17. jaanuar 1980 Jõhvi) oli eesti näitleja ja lavastaja.
Ta õppis Narva tütarlasteseminaris ja eraviisil laulmist.
Ta alustas lavategevust aastal 1924 Narva "Võitleja" seltsis, töötas aastatel 1936–1947 Narva Teatris (aastast 1944 Paides), olles aastatel 1944–1945 teatri kunstiliseks juhiks.

Isiklikku

Ta oli abielus tšellist Voldemar Bockiga; tema vennad olid näitlejad Franz ja Hugo Malmsten.
Viktor Jacobi

Elukäik

Õppis 1903–1905 Budapesti muusikaakadeemias (Zeneakadémia) Hans Kössleri juures. Imre Kálmán oli kaasüliõpilane ja lähedane sõber. Õppimise ajal esitati tema esimene viiestseeniline muinasjutuks nimetatud lavateos "A rátartós királykisasszony" ("Uhke printsess") edukalt Budapesti Rahvateatris (Népszínház). See innustas teda jätkama operetihelilooja ja näidendimuusika kirjutajana ning ta soovitas samaga tegeleda ka Kálmánil. 
Kuni Esimese maailmasõja alguseni kirjutas peamiselt Ferenc Martosi tekstile ja Király Színházi (Kuninglik teater) teatri tellimusel veel seitse operetti, millest edukaimad olid Kesk-Euroopas "Leányvásár" ("Pulmaturg") ja "Szibill". Emigreerus Esimese maailmasõja ajal (1915) esmalt Inglismaale ja sealt edasi reisilaeva Lusitania pardal New Yorki. See laev lasti hiljem sakslaste poolt põhja. 
Tegutses Ameerikas pianisti ja dirigendina. Sai USA kodakondsuse. 
Haigestus New Yorgis raskelt ja suri 38-aastaselt. 
Ta jõudis komponeerida 13 tugevate Kálmáni-mõjutustega operetti, laulumängu (Singspiel) ja muusikalist komöödiat. USA publiku maitset arvestades tegi ringi oma Euroopa menuopereti "Szibill", mida New Yorgis esitati 1916. aastal pealkirjaga "Sybil" 423 korda. Selle opereti esitamine New Yorgis katkestati poole pealt, kui tuli teade Esimese maailmasõja algamisest. 
See teos on tänaseni Ungaris populaarne ja aeg-ajalt esitatud ka Saksamaal. 
Eestis pole Jacobi operette esitatud.