google/wiki40b huggingface dataset:
Danzigi vabalinn (1807–1813)

Ajalugu

Preisimaa omandas Danzigi linna teise Poola jagamise käigus aastal 1793. Pärast Friedrich Wilhelm III lüüasaamist Jena ja Auerstedti lahingus (1806) sai Danzig Tilsiti rahu (1807) järgi vabaks linnaks, mille alad võeti Lääne-Preisimaa provintsilt. Danzigi linnriigi kontrolli alla jäi Danzigi linn (tänapäeva Poola linn Gdańsk) ja seda ümbritsevad alad.
Prantslased andsid linna üle 27. mail 1807, vabariik kuulutati välja 21. juulil. Preisimaa, Friedrich August I-se Saksimaa kuningriik ja Varssavi hertsogiriik pidid garanteerima riigi püsimajäämise. Napoleon määras linna juhtima komandör François Joseph Lefebvre, kes oli juhtinud linna vallutamist; tegelikult sai äsjaloodud riigi juhiks kindral Jean Rapp. Linnakodanikud pidid majutama Prantsuse sõjaväelasi ning maksma makse, kui Napoleon valmistus Venemaa vallutamiseks.
Kui prantslased Venemaalt taganema hakkasid, piiras Vene sõjavägi ka Danzigi linna; linna jäänud u 40 000 Prantsuse sõjaväelast olid sunnitud 2. jaanuaril 1814 lahkuma. Preisimaa võimud tegid Danzigist pärast Viini kongressi oma Lääne-Preisimaa provintsi pealinna, sellega oli vabalinna staatusel lõpp.
Joosua puu

Sisu

Wellman Anthony Santee (Lundgren) on endine võidusõitja, kes mõrva eest vangi mõistetud. Mehel õnnestub aga põgeneda, kui politseinikud, kes Santeed ühest vanglast teise transpordivad, üritavad teda tappa. Santee võtab olude sunnil pantvangiks erariietes naispolitseiniku (Alfonso) ning alustab armutut jahti korrumpeerunud seadusesilmale (Segal), kes tegelik süüdlane kuriteos, mille eest Santee trellide taha pisteti. See ei ole aga kerge ülesanne, sest tema mõjuvõimsal vastasel tundub olevat liitlasi kõikjal ning seega vajab Santee oma süütuse tõestamiseks ja kurikaelte paljastamiseks oma kirju sõpruskonna abi.
Bréhat

Bréhat (prantsuse Bréhat, bretooni Enez Vriad) on saar La Manche'i edelaosas Paimpoli lähedal Bretagne'i poolsaare rannikust umbes 1 km kaugusel.
Saare pindala on 309 ha. Saar on madal, kõrgus kuni 34 m.
Saar kuulub Prantsusmaale.
Kiriku laulu- ja palveraamat

"Kiriku laulu- ja palveraamat" on eestikeelne kiriklik lauluraamat luteri kirikus.
"Kiriku laulu- ja palveraamat" (lühendina KLPR) võeti üheaegselt kasutusele nii kodu- kui ka väliseesti kogudustes 1991. aasta I advendil. See oli Eesti kirikuelus ajalooline sündmus, sest eelmine, "Uus lauluraamat" anti välja aastal 1899.
Kiriku laulu- ja palveraamat laoti (ja seda trükiti 5000 eksemplari) Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku (eksiilkiriku) kulul trükikojas OMA PRESS LIMITED Kanadas Torontos. 50 000 eksemplari trükiti FINNCHURCHAIDi (Soome Evangeelse Luterliku Kiriku allasutus) kulul. Täiendavalt trükiti "Kiriku laulu- ja palveraamatut" 30 000 eksemplari Tallinnas aastal 1992 EELK Konsistooriumi kirjastus- ja infoosakonna väljaandena (Ühiselu) trükikojas.
KLPR-is on laulud esmakordselt trükitud koos nootidega. Endise, "Uue lauluraamatu" puhul kasutati spetsiaalset noodiraamatut – Punscheli noodiraamatut.
Abajtõ Vaso

Abajtõ Vaso (osseedi Абайты Васо; ametlikult Vassili Abajev; vene Василий Иванович Абаев; 15. detsember 1900 Kobi küla, Gruusia – 18. märts 2001 Moskva) oli osseedi keeleteadlane, iranist.
Abajtõ Vaso on uurinud osseedi ja iraani keelte etümoloogiat, osseedi folkloori. Ta on avaldanud osseedi keele ajaloolis-etümoloogilise sõnaraamatu, osseedi grammatika ja töid üldkeeleteaduse alalt. Koostöös Georges Duméziliga uuris ta sküüdi keelte ja osseedi keele suhteid. Tema varased tööd on mõjutatud Nikolai Marri teooriatest.
Tshinvalis asub Abajtõ Vaso mälestussammas. Ta oli paljude akadeemiate ja teaduslike seltside auliige.
Narva laht

Narva laht on suur laht Eesti kirdeosas, Soome lahe edelaosa. Ümbritseb Ida-Viru maakonna ja Kurgolovo poolsaare rannikut.
Idarannik on lage ja liivane, lõunarannik on järsk ja kõrge. Tavaliselt on laht detsembrist märtsini kaetud jääga. Narva lahte suubub Narva jõgi, mille suudmes asub Narva-Jõesuu linn. Narva lahe ranniku idaosas asub Sillamäe.
Janus Friis

Janus Friis (sündinud 26. juunil 1976 Kopenhaagenis) on taani ettevõtja, kes on eelkõige tuntud failijagamisprogrammi Kazaa ja internetitelefoni Skype kaasasutajana. 
Tema ja ta partner Niklas Zennström müüsid Skype'i 2005. aasta septembris 2,6 miljardi dollari eest eBayle. Nad arendasid välja ka tarkvara (Joost) telesaadete ja muude videote edastamiseks veebis. Selle teenuse varad müüdi Adconion Media Groupile 2009. aasta novembris.

Karjääri algus

Friis kohtus Zennströmiga 1996. aastal, ajal kui Zennström tegutses Taani Tele2-s. Friis palgati juhtima kliendituge. Nad töötasid koos Get2neti (internetipakkuja) ja portaali Everyday.com käikulaskmise kallal.
Jaanuaris 2000 kolis Friis Zennströmi korterisse Amsterdamis. Seal hakkasid nad arendama Kazaad, firmat, mis on vastutav kõige populaarsema FastTrack failijagamisprotokolli kasutava tarkvara eest. Ka FastTracki protokoll on loodud Friisi osalusel.
Kazaa edust ajendatult kaasasutati Joltid, tarkvarafirma, mis arendab ja turustab firmadele partnervõrkude lahendusi ja võrguliikluse optimeerimise tehnoloogiaid.
Friis on ka Altneti (muusikamüügiteenus Kazaa kasutajatele) kaasasutaja.
Laua otsa viimine

Laua otsa viimine oli üks rahakorjamise tavadest Eesti talupojapulmas pruutpaari jaoks.
Laua otsa viimine  oli tuntud rahakogumise viis pulmades (näit. Ambla, Pärnu-Jaagupi, Pärnu jne). Pärast tanutamist või veimede jagamist istus noorpaar laua taha, kõrvatsinaise ja isamehe vahele. Peiupoisid tõid kõik pulmategelased tähtsuse järjekorras noorpaari ette "laua otsa" - kõigepealt äia ja ämma. Toodud pidid noorpaarile mingi kingituse lubama ja lauale asetatud taldrikule või vakasse raha viskama. Raha jääb noorikule (noorpaarile). Kes oli raha visanud, saab pitsi viina (veini).
Ruila–Laitse tee

Ruila–Laitse tee (registrinumbriga 11161) on 5,8 km pikkune kõrvalmaantee Saue vallas. 
Tee saab alguse Ääsmäe–Kernu tee kuuendal kilomeetril Muusika ja Ruila külade piiril. Tee kulgeb läbi Muusika, Ruila ja Laitse külade ning lõpeb Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee kümnendal kilomeetril Laitse külas, olles selle kaheksandal kilomeetril juba korra ületanud. 
Tee ületab ühe silla (Ruila sild üle Vasalemma jõe tee teisel kilomeetril) ja 2 truupi. Teele jääb kolm bussipeatust: Ruila kool, Ruila tee ja Laitse tee.
Teega ristub neljandal kilomeetril Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee, viiendal kilomeetril Munalaskme–Laitse tee.
Tee on mustkattega. Tee klassi kohta andmed puuduvad. Kuni Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maanteeni on liiklussagedus teel kuni 200 autot ööpäevas, edasi andmed puuduvad. Kiiruspiirangud on Ruila südames (50 ja 70 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Sotsiaaldemokraatlik Partei (Albaania)

Sotsiaaldemokraatlik Partei (albaania keeles Partia Social Demokrate) on väike sotsiaaldemokraatlik poliitiline erakond Albaanias.
2001. aasta Albaania üldvalimistel kogus partei 3,6% häältest, mis tagas 4 parlamendikohta 140-st.
ASDP on Sotsialistliku Internatsionaali liige.
UTair

UTAir on Venemaa lennukompanii. Kompanii kodulennujaam on Tjumeni oblastis asuv Roštšino lennujaam. 
Ettevõtte lennusõidukipargis on 74 lennukit ja 177 helikopterit.
Ettevõte asutati 1934.
Eesti Rahvapank

Eesti Rahvapank oli aastatel 1920–1940 Tallinnas tegutsenud pank. Aastast 1925 oli see ühistegevuslike krediidiasutuste keskpank.
Valgevene Kultuuriühing Jalinka

Valgevene Kultuuriühing Jalinka on Eesti valgevenelaste ühing. Ühingu juhatuse esimees on Jelena Koljagina.
Ühing asutati 2002.
2005-2014 kuulus ühing Eestimaa Valgevenelaste Assotsiatsiooni. Alates 2015 kuulub ühing organisatsiooni Vähemusrahvuste Keskus Radzima.
Ühingu juures tegutseb rahvamuusikaansambel Kupava.
Jaunburtnieki mõis

Jaunburtnieki mõis (saksa keeles Sternhof, läti keeles Jaunburtnieku muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Astijärve kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Kocēni piirkonnas Bērzaine vallas Bērzaines.

Ajalugu

Mõisa kohta on esimesi teateid XVII sajandist, mil see kuulus Astijärve mõisa koosseisu. Viimane läänistati XVII sajandi alguses riigikantsler Axel Oxenstiernale. Reduktsiooni ajal reduktseeriti mõis tema järeltulijatelt ja see oli kuni 1762. aastani riigimõis. Aastail 1703-1748 olid mõisa rendivaldajateks Vietinghoffid, seejärel oli see kaks aastat vabahärra Gustav Reinhold von Mengdeni valduses. Aastail 1750-1752 oli rentnikuks Narva kindluse komandant parun Heinrich Wilhelm von Stein, seejärel Viiburi kubermangu nõunik Abraham Hegge. Seejärel valdasid seda Buddenbrockid. 1762. aastal doneeriti mõis Burchard Christoph von Münnichile ja tema abikaasale. Münnichitele kuulus mõis aastani 1774, mil see läks Rönnede valdusesse. Vahepeal kuulus mõis veel Chreptowiczitele, aadliseisusesse mitte kuulunud Schickide perele ja Smolianidele. Esimese maailmasõja ajal olid mõisa omanikuks Nolckenid.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 16 ja 5/8 adramaad, sellele allus 316 mees- ning 317 naishinge (neist osa olid Matīši kihelkonna hingekirjas).

Mõisaansambel

Mõisakompleksist on säilinud härrastemaja, mõisavalitseja maja, laut-tall, ait, sepikoda, piiritusevabrik ja park.

Karjamõisad

Mõisa koosseisu kuulus aastal 1816 mainitud karjamõis, mis jäi Matīši kihelkonda: Sehmel.
Aare Soome

Aare Soome (21. mai 1937 Paide – 7. juuli 2014 Tallinn) oli eesti raadiomees, sportlane, Eesti Piirivalve ohvitser aastatel 1994–2001.
Aare Soome sündis Türi notari Voldemar Soome peres teise lapsena, õppis Lokuta põhikoolis ja Türi Gümnaasiumis. Ta õppis 1955–1960 Tartu Ülikoolis, lõpetas õigusteaduse cum laude.
Ta oli Eesti noorte meister käimises aastatel 1954 ja 1955. Kuulus TRÜ korvpallimeeskonda. Töötas korvpallitreenerina Raplas.
Aastatel 1960–1963 töötas Rapla rajooni täitevkomitee sekretärina. 1963–1964 pühendus korvpallitreeneri tööle spordiühingus Jõud, viies Rapla Jõu meeskonna kõrgliigasse Eesti 8 parema hulka.
1964–1966 töötas Aare Soome Eesti TV "Aktuaalse kaamera" ja spordisaadete korrespondendina. 1974–1984 töötas korrespondendi ja vanemtoimetajana Eesti Raadios, toimetades populaarseid saateid "Teist ja teile", "Perekond ja kodu", "Keskööprogramm".
1990 astus Rahvarindesse. 1992 läbis ta Tallinna Piirivalve Kooli ning alustas tööd Piirivalveametis infoosakonna spetsialistina. Tallinna Piirivalve Koolis pidas ta loenguid kursantidele Eesti riigi kujunemisest ja poliitikast, töötas kaastoimetajana ajakirjas Politseinik. 1994. aasta veebruaris määrati ta Piirivalve pressiesindajaks, hiljem teabeohvitseriks. Kuulus Eesti Piirivalve Ohvitseride Kogusse. Aastal 2000 määrati talle kapteni auaste, 2001 läks erru.
Rosée

Rosée (varem Roos ja Rose) oli baltisaksa kaupmehe- ja aadlisuguvõsa.

Ajalugu

Rosée suguvõsa täpne päritolu on ebaselge. 1757. aastal on Haapsalus teateid Carl Johann Roosi (Rose) (u 1740−1827) kohta, kellest sai 1763. aastal kodanik ja 1776. aastal raehärra. Ta oli Käblaküla rentnik ja Orjaku riigimõisa allrentnik. Tema poeg porutšik Magnus Wilhelm Rosée (1771−?) oli mitme mõisa pandivaldaja. Viimase pojast Friedrich Konstantin von Rosée´st (1798−1868) sai sõjaväelane ja mõisaomanik.
Sarra tänav

Sarra tänav on tänav Tallinnas Pikaliiva asumis.
Sarra tänav sai nime 23. veebruaril 2000. Tänav on saanud nime heinateo mõiste sarra järgi (sard – 'toestik heina või vilja kuivatamiseks').
Eesti leedulased

Leedulased on Eesti üks vähemusrahvusi.
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 1727 leedulast.

Ajalugu

Esimesed leedulased asusid Eesti aladele tõenäoliselt perioodil, mil Eesti alade lõunaosa oli Rzeczpospolita koosseisus. Olulisem sisserände periood saabus aga pärast aastat 1832, mil suleti Vilniuse Ülikool ja leedu tudengid asusid õppima Tartu ülikoolis. Osa novembriülestõusus osalenud leedulasi küüditati ka Eestisse, kus neid rakendati Tallinna sõjasadama ehitusel.
Aastal 1922 elas Eesti aladel 436 leedulast. Paljud neist naasid järgnevatel aastatel kodumaale ning aastaks 1940 oli leedulasi Eestissse jäänud vaid 213. Olukord muutus nõukogude perioodil, mil Eestisse asusid elama küüditatud leedulased, kes ei saanud luba kodumaale naasmiseks. Ka suunati Eestisse vähesel määral Leedu spetsialiste.
São Vicente neeme lahing (1833)

São Vicente neeme lahing toimus 5. juulil 1833 Portugali rannikul asuva São Vicente neeme lähistel.
São Vicente neeme lahingus kohtusid miguelistide sõdade raames Portugali sürjutatud kuninganna Maria II ja trooni haaranud kuningas Miguel I toetajate laevastikud. See oli miguelistide sõdade suurim ja tähtsaim merelahing. Lahingu võitis kuninganna Maria II pooldajate laevastik, mida juhtis šoti admiral Charles John Napier. Miguelistide laevastiku juht admiral Manuel António Marreiros hukkus, 6 miguelistide laeva langes Napieri kätte.
Lahingu tulemusel murti lõplikult miguelistide vastupanu merel. Portugali pealinn Lissabon jäi merelt ja Tejo jõelt kaitseta, mis võimaldas sama aasta 24. juulil António José Severim de Noronha maavägedel pealinna vallutada.
Armeenia ajalugu

Armeenia ajalugu käsitleb Armeenia ajalooliste alade ja armeenlaste ajalugu.

Armeenia emiraat

Pärast Sassaniidide aega (428–636) sai Armeeniast Umaijaadide kalifaadi Armeenia emiraat, autonoomne vürstkond Araabia suurriigi koosseisus, mis ühendas ka varem Bütsantsi alla jäänud Armeenia alad. Emiraati valitses Armeenia vürst, keda tunnustasid nii kaliif kui ka Bütsantsi keiser.
See oli osa Arminiyya administratiivsest üksusest või emiraadist, mille lõid araablased ning mis hõlmas ka osa Gruusiast ja Kaukaasia Albaaniast, keskusega Armeenias Dvini linnas. Armeenia vürstkond kestis 884. aastani, mil see saavutas taas sõltumatuse nõrgenenud kalifaadist.

Iseseisvuse taastamine

23. augustil 1990 kuulutas Armeenia välja iseseisvuse, saades esimeseks NSV Liidust iseseisvunud liiduvabariigiks väljaspool Baltimaid. Kui NSV Liit 1991. aasta laiali saadeti, pälvis Armeenia iseseisvus ka ametliku rahvusvahelise tunnustuse. Esimesi nõukogudejärgseid aastaid saatsid siiski majandusraskused, samuti Mägi-Karabahhi sõda Karabahhi armeenlaste ja Aserbaidžaani vahel. Majanduslike probleemide juured olid Karabahhi konflikti algusajas, mil Aserbaidžaani rahvarinne survestas Aserbaidžaani NSV-d kehtestama Armeenia vastu raudtee- ja lennublokaadi. See sisuliselt sandistas Armeenia majanduse, kuna 85% Armeenia väliskaubandusest käis raudtee kaudu. 1993. aastal liitus Armeenia-vastase blokaadiga Türgi, toetades Aserbaidžaani.
Karabahhi sõda lõppes, kui 1994. aastal jõustus Venemaa vahendatud vaherahu. Sõjas saavutasid edu Karabahhi Armeenia väed, kes vallutasid 16% Aserbaidžaani rahvusvaheliselt tunnustatud territooriumist, sealhulgas Mägi-Karabahhi enda. Sestsaati peavad Armeenia ja Aserbaidžaan rahuläbirääkimisi, mida vahendab Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsioon (OSCE). Mägi-Karabahhi staatus on tänini lahtine. Lõpliku lahenduse puudumine on kahjustanud mõlema riigi majandust ning Armeenia piirid Türgi ja Aserbaidžaaniga on jäänud suletuks. Enne Aserbaidžaani ja Armeenia vaherahu 1994. aastal tapeti umbes 30 000 inimest ning üle miljoni põgenes kodust.
21. sajandi algul seisab Armeenia silmitsi raskustega. Riik on läinud täielikult üle turumajandusele ning 2009. aastal oli see majandusvabaduse seisukohalt maailmas 31. riik. Suhtes Euroopa, Lähis-Ida ja SRÜ-ga on lubanud Armeenial suurendada väliskaubandust. Gaas, nafta ja muud tarvilikud toorained saabuvad kahel elutähtsal teel: Iraani ja Gruusia kaudu. Mõlema riigiga hoiab Armeenia sooje suhteid.
World Spider Catalog

World Spider Catalog (lüh WSC) on teaduslik veebiandmebaas, kuhu kogutakse taksonoomilist informatsiooni tänapäeval elavate ja ka väljasurnud ämblike kohta.
WSC-le on ligipääs internetiühenduste kaudu ja tasuta.
Veebipõhise andmebaasi eesmärgiks on kõikide ämblike
sugukondade, perekondade ja liikide taksonoomia ja nendega seotud taksnooomiline kirjandus.
Andmebaasi tekkelugu on pikk, kuid ära võiks mainida 
Pierre Bonnet' "Bibliographia araneorum" (University of Toulouse, Prantsusmaa) ja Carl Friedrich Roeweri (Bremen, Saksamaa). ("Roewer's Katalog der Araneae").
Oma panuse andis ka Paolo M. Brignoli (University of Aquila, Itaalia) "A catalogue of the Araneae described between 1940 and 1981" (1983). Peale Brignoli surma võttis tema väljaannetele lisade koostamise üle Norman I. Platnick.
WSC sai alguse erinevatest veebilehtedest 2000. aastal ja selle loojaks peetakse Norman I. Platnickut (American Museum of Natural History). 2014. aastal, kui Platnick pensionile läks, võttis veebiandmebaasi üle Natural History Museum of Bern (Šveits) ja teisendas selle relatsioonandmebaasiks.
2017. aasta veebruarikuu seisuga oli digitaalses andmebaasis 46 464 liiki ja käsil 18. versioon.
Kaarel Krimm

Kaarel Krimm (Karl Krimm; 28. juuli 1863 Alatskivi vald – 29. mai 1894 Undla vald) oli eesti kirjanik.
Töötanud koolmeistri ja vallakirjutajana ning Sakala toimetuses.

Looming

Avaldas 1884. aastast ajakirjanduses külajutte ("Uba-Kaarli poeg"; 1892) ja luulet. Raamatuna on ilmunud lugulaul "Saatuste ja vale vangis" (1887). Proosaloomingus ja artiklis "Eesti algupäralisest kirjandusest" (1886) ilmneb lähenemine realismile.
Michael O'Hare

Michael O'Hare (6. mai 1952 Chicago – 28. september 2012) oli USA näitleja, tuntud eeskätt Jeffrey Sinclairi rolli täitjana ulmetelesarjas "Babylon 5".
O'Hare esines mitmes teatrilavastuses New Yorgi piirkonnas. 1992. aastal valiti ta ühte peaosatäitja rolli kui Commander Jeffrey Sinclair ulmesarjas "Babylon 5". O'Hare jäi aga sellesse telesarja vaid esimeseks hooajaks.
Tema lahkumise põhjuste kohta liikus erinevaid kuulujutte, kuid lahkuminek oli sõbralik ning toimus O'Hare vastastikusel kokkuleppel seriaali produtsentidega, sealhulgas J. Michael Straczynskiga. Hiljem pöördus O'Hare korraks veel sarja tagasi.
Mari Aakre

Mari Aakre (sündinud 22. septembril 1940 Narvas) on eesti tekstiili- ja moekunstnik.

Elukäik

Aastatel 1959–1962 õppis Mari Aakre Tallinna Kergetööstuse Tehnikumis rõivaste konstrueerimist ja modelleerimist. Aastal 1969 lõpetas ta Eesti Riikliku Kunstiinstituudi moekunsti erialal. 
Ta on õpetanud Eesti Kunstiakadeemias vormiõpetust. 
Ta kujundas koos Peeter Kuutmaga rühmituse Vaba Tahe näituse, mida eksponeeriti Valgas septembris 2002.

Liikmesus

Ta on Eesti Kunstnike Liidu liige aastast 1986. Aastast 1993 kuulub ta ka Eesti Tekstiilikunstnike Liitu ja Eesti Moekunstnike Ühendusse.
Issaku mõis

Issaku mõis (saksa keeles Issako) oli Kurista mõisa kõrvalmõis Võnnu kihelkonnas Tartumaal.
Mõisa peahoone ehitati 19. sajandi II poolel. Peahoone on erandlikult esinduslik; enamasti kõrvalmõisate peahooned olid märksa tagasihoidlikumad kui peamõisate peahooned. Issaku mõisa peahoone on tellistest ehitatud ja põhiosas ühekorruseline. Hoone fassaad on keskosas eenduv ja kahekorruseline. Hoonesse pääseb sisse veranda kaudu.
Mõis on tänapäeval eraomanduses.
Oudenaarde ringkond

Vallad ja osavallad

Ringkonna halduspiirides on 11 valda ja 58 osavalda.
Märt Rannamäe

Märt Rannamäe (sündinud 15. juulil 1964) on eesti diskor ja saatejuht.
Aastatel 1993–2004 töötas ta Raadio 2-s.
Aastast 2010 tegutses Rannamäe Tre Raadios.
Aastast 2014 raadios Hit FM
Plagioklassporfüriit

Plagioklassporfüriit on aluseline vulkaaniline kivim.
Plagioklassporfüriidid on porfüürilise struktuuriga vulkaanilised kivimid, mille peeneteralises põhimassis sisalduvad prismalised plagioklassi fenokristallid.
Tegemist on ajaloolise kiviminimega, mida tänapäeval kasutatakse harvem.
Enamasti on tegemist gabro ja basaldi vahepealse kivimi diabaasiga.
Plagioklassporfüriidid paljanduvad näiteks Suursaare põhjaosas.
Leila mõis

Leila mõis (saksa keeles Leilis) oli Kalju mõisa kõrvalmõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne maakonda Lääne-Nigula valda.
FIFA 100

FIFA 100 on nimekiri legendaarse Brasiilia jalgpalluri Pelé valitud parimatest elavatest jalgpalluritest. Nimekiri avaldati 4. märtsil 2004 Londonis FIFA 100 aasta juubeli tähistamise tseremoonial. 
Arv 100 tähendab 100. tegevusaastat, nimekirjas on aga 125 jalgpallurit. Alguses paluti Pelél valida 100 inimest: 50 tegutsevat ja 50 endist jalgpallurit, kuid tema jaoks oli liiga raske nimetada vaid 50 endist mängijat. Seega valis ta 50 nimekirja koostamise ajal mängivat ja 75 karjääri lõpetanud jalgpallurit: 123 mees- ja 2 naissportlast.
Golf

Ajalugu

Golfi ajalugu ulatub väga kaugesse aega. Vanim viide golfisarnasele mängule on seotud Rooma riigi aegse mängu paganica'ga, milles mängijad kasutasid kõveraks painutatud keppe nahast pallide löömiseks. Üks golfi arengu teooriatest ongi, et Rooma riigi vallutuste pärast üle Euroopa hakati 1. sajandiks eKr paganica't mängima paljudes Euroopa osades ja lõpuks arenes sellest välja tänapäevane golf. Teised allikad viitavad golfi eellasena Hiina päritolu mängule chuiwan. 1368. aastast pärineval Mingi dünastia kirjarullil on kujutatud Hiina keiserliku õukonna liiget golfikepisarnase kepiga löömas palli auku. Hollandis mängitud golfist on teateid aastatest 1200. Siis löödi pall kepiga väravasse, mitte auku.

Tänapäevane golf sai alguse Šotimaalt. Aastal 1457 keelas kuningas James II golfi mängimise, sest selle harrastamine segavat militaarset ettevalmistust. Kardeti, et golfi harrastamine ei võimalda harjutada vibulaskmist, mis oli julgeoleku seisukohast vajalikum. Aastast 1502 golfi mängukeeld Šotimaal tühistati, sest Inglismaaga oli sõlmitud rahu ja kuningas James IV oli suur golfiaustaja. Šotimaal Saint Andrewsis asuvat Old Course'i väljakut, mille ajalugu ulatub juba rohkem kui 600 aasta taha, kutsutakse golfi koduks. 1764. aastal muudeti sealne 22 auguga väljak ka nüüdisajal standardseks 18 auguga väljakuks. Esimesed säilinud golfireeglid pärinevad aastast 1744 samuti Šotimaalt ning vanim siiani toimuv golfiturniir (The Open Championship) sai alguse 1860. aasta 17. oktoobril  Ayshire'is Šotimaal. Kui tänapäeval on ülekaalukalt kõige rohkem golfiväljakuid (üle 17 000) USA-s, siis esimese golfiklubi (Saint Andrew's Golf Club Yonkersis New Yorgis) lõi USA-s alles 1888. aastal šotlane John Raid.

Eesti

Eestisse jõudis golf alles pärast taasiseseisvumist ning Baltikumi esimene täismõõtmeline golfiväljak avati Niitväljal 1993. aastal. Eestis harrastab golfi ligikaudu 4000 inimest, kellest aktiivseid klubiliikmeid on umbes 2000. Eestis on seitse täismõõtmelist golfiväljakut ja kolm väiksemamõõdulist väljakut.
Sope maa-alune kalmistu

Sope maa-alune kalmistu on venekirveste kultuuri kalmistu endises Sope külas Lüganuse kihelkonnas Tallinna–Narva maantee ja mere vahel, Purtsest ida pool, (praegu Jabara küla) Sope oja kaldal.
Kalmistu sai alguse umbes 2000 eKr.

Leiud

Leiud on tulnud päevavalgele kõigepealt mitmekümne aasta jooksul põllutööde käigus. 
Nende hulgas on 7 luustikku, luuesemeid ja kivikirveid. Ühe neist andis Karl Normak 1924 üle Otto Liivile Tartu Ülikooli arheoloogiakabinetti toimetamiseks.
Aastatel 1926 ja 1933 korraldati arheoloogilised väljakaevamised. Leiti veel kaks tervet luustikku, savinõu ning luust naaskleid.
Leiud olid vaevalt 35 cm sügavusel.
Luustikud on olnud istuvas asendis.
Ühe luustiku järgi rekonstrueeris Mihhail Gerassimov 1950 Sope naise skulptuurportree.
Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi kuningas

Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi kuningas on Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi valitseja (praegu valitseb kuninganna). Tänapäeval tähendab tiitel peamiselt esindusfunktsiooni.