google/wiki40b huggingface dataset:
Kaarina Rein

Kaarina Rein (kuni 1999 Kaarina Krull, sündinud 17. märtsil 1973 Tartus) on eesti klassikaline filoloog ja tõlkija.
Ta lõpetas 1991 Tartu 2. Keskkooli ja 1995 Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia erialal. 2000. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis magistrikraadi (M.A.) klassikalises filoloogias tööga "Dramatic Effects in Herodotus' Historical Narrative: Hdt. VII 44–57". 2011. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis doktorikraadi religiooniantropoloogia alal tööga "Arstiteadus rootsiaegses Tartu gümnaasiumis ja ülikoolis aastatel 1630–1656. Meditsiinilised disputatsioonid ja oratsioonid ning nende autorid". 
Ta on end täiendanud Rootsis Uppsala Ülikoolis, Kreekas Ateena Ülikoolis ja Thessaloniki Ülikoolis, Saksamaal Göttingeni Ülikoolis ja Konstanzi Ülikoolis.  
1995–1996 oli ta Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia õppetooli õppeülesande täitja, 1997–1998 Tartu meditsiinikooli ladina keele õpetaja, 1998–1999  TÜ keelekeskuses õppeülesande täitja, 1999–2003 TÜ keelekeskuse ladina ja uuskreeka keele õpetaja, 2003–2014  TÜ keelekeskuse lektor, 2015–2016 TÜ maailma keelte ja kultuuride kolledži klassikalise filoloogia osakonna lektor, 2017. aastast TÜ raamatukogu teaduskeskuse teadur.
Tartu Ülikoolis on ta lugenud ladina keele kursusi arstiteaduskonna, usuteaduskonna ja filosoofiateaduskonna üliõpilastele, samuti vanakreeka ja uuskreeka keele, antiikkirjanduse ja meditsiiniajaloo kursusi.
Kaarina Rein on EYS Veljesto vilistlane.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: meditsiiniajalugu, meditsiiniline ladina keel, varauusaegsed disputatsioonid, dissertatsioonid ja oratsioonid, uuskreeka keele ja kirjanduse retseptsioon Eestis, Herodotose ajalooteos Historia. Koostanud kõrgkooliõpikuid, avaldanud kommenteeritud tõlkeid vanakreeka, uuskreeka ning ladina keelest.

Isiklikku

Kaarina Rein on Edgar Krulli tütar.
Lewis Howard Latimer

Lewis Howard Latimer (4. september 1848 Chelsea, Massachusetts – 11. detsember 1928 Flushing, Queens) oli üks tuntumaid mustanahalisi leiutajaid. Tema panus elektrivalgustuse ja telefonside kasutuselevõttu maailmas on tugevalt mõjutanud meid kõiki.
Latimer sündis kasvandusest põgenenud vanemate lapsena 1848. aastal. Ta elas ja kasvas vaesuses. Nooruse veetis Latimer töötades koos isaga ning tehes juhutöid, millest maksis kinni ka oma vähese koolihariduse. 
16-aastaselt liitus ta USA mereväega ning pärast kodusõja lõppu lahkus sealt kiitusega. Tal õnnestus leida töö patendiametis, kus sai alguse tema kokkupuude leiutajatega. Seal omandas Latimer ka oskused, et viia ellu omaenda uudsed ideed. 
1873 leiutas ta uudse veega töötava WC-poti kasutamiseks rongides.
1876 tegi ta joonised ja valmistas ette dokumendid Alexander Graham Belli leiutatud telefoni patenteerimiseks.
1880 asus Latimer tööle USAa leiutaja Hiram S. Maximi firmas US Lighting Company, kus ta kaks aastat hiljem leiutas Thomas Alva Edisoni kavanditele toetudes uue lambipirni. Edisoni leiutatud pirnid kestsid vaid 30 tundi. Latimeri tehtud uuenduste järel aga sündis meile tuntud moodne kauapõlev lambipirn, mille modifitseeritud versiooni kasutatakse tänapäevani.
Latimer alustas karjääri Edisoni konkurendi juures töötades. Hiljem, pärast uue elektripirni leiutamist, kutsus Edison Latimeri tööle oma firmasse. Latimer võttis pakkumise vastu ning koos Edisoniga parendasid nad mitmeid olemasolevaid leiutisi. Latimer oli samuti Edisoni raamatukogu juhataja ning tõlkis dokumente prantsuse ja saksa keelest. Aastal 1890 andis Latimer välja esimese raamatu elektripirnide kohta. Selle pealkiri oli "Incandescent Electric Lighting: A Practical Description of the Edison System".
Lisaks edukale leiutustegevusele oli Latimer ka kunstnik ja luuletaja.
OSB

OSB (inglise keeles oriented strand board) ehk suunatud laastuga plaat on tööstuslikult toodetud puitplaat, mis saadakse samasihiliseks suunatud laastude ja liimaine kokkupressimisel suure surve all.
Selle tehnoloogia töötas välja Armin Elmendorf 1963. aastal Ameerika Ühendriikide California osariigis. Juhuslikult paigutunud umbes 2,5 × 15 cm ribad tekitavad OSB-plaadi pinnale reljeefse ja kirju mustri ning neid plaate on saada eri mõõdus ja paksuses (valdavalt vahemikus 6–24 mm). Tihti klassifitseeritakse OSB-plaat puitlaastplaadiks, kuid seda ei saa lugeda õigeks just OSB suuremate tugevusnäitajate tõttu. Erinevalt puitlaastplaadist paigutuvad OSB-plaadil pikemad laastud puidu pindmistesse ja n-ö normaallaastud sisemistesse kihtidesse.

Kasutusalad

OSB on heade mehaaniliste näitajatega materjal, mis võimaldab seda kasutada kandvate konstruktsioonide ehitamisel. Levinumad kasutuskohad on seinte, põrandate ja aluskatuse ehitamisel. Saadaval on ka ühelt küljelt isoleeriva kihiga kaetud OSB-plaadid välispindadel kasutamiseks, mis hõlbustavad paigaldust ning tagavad kõrgema energiatõhususe hoone välispiiretes. OSB-plaate kasutatakse ka mööbli tootmises.

Tootmine

OSB-d toodetakse laiade plaatidena, mis koosnevad ristsuunalistest kokku pressitud ristkülikukujulistest õhukestest puitlaastude kihtidest. Sideainena kasutatakse vaha ja sünteetilist vaiguliimi (95% puitu, 5% vaha ja vaiku). Kasutatavad tüüpvaigud sisaldavad fenoolformaldehüüdi, melamiiniga rikastatud uureaformaldehüüde või isotsüanaadi, mis on kõik niiskuskindlad sideained. Euroopas on levinud sideainete kombineerimine, sisekihtides kasutatakse fenoolformaldehüüdvaiku ja pindmistes kihtides melamiiniga rikastatud uureaformaldehüüdvaiku. Sellise meetodi eelisteks on kokkupressimise tsüklite arvu vähendamine ning siledam ja esteetilisem pind.
Plaadikihtide tarbeks purustatakse puit ribastatud massiks, mille järel kiud tootmisliinil ühesuunaliseks raputakse ning hakkab moodustuma veel kokku pressimata plaadimass. Puitlaastude pindmised kihid paigutuvad plaadil jõu telgedega samasuunaliselt, samas sisemised kihid on ristsirgelised. Üksteise peale laotud kihtide arv sõltub valdavalt plaadi plaanitavast paksusest ning tootmisaparaatide võimalustest. Puitlaastkihtide mass liigub kuumpressi alla, kus laastud surutakse kokku ja seotakse omavahel kuumaktiveerimise ja laastudele kantud vaigu kõvendamise teel. Seejärel lõigatakse plaadimassist välja lõpliku suurusega plaadid. Valdav osa OSB-plaate toodetakse USA ja Kanada suurtehastes, millest suurimates toodetakse üle 93 000 ruutmeetri OSB-d päevas.
Friedrich Georg Jünger

Friedrich Georg Jünger (1. september 1898 Hannover – 20. juuli 1977 Überlingen) oli saksa luuletaja ja prosaist. Tema vend Ernst Jünger (1895–1998) oli saksa kirjanik.

Looming

F. G. Jünger on tuntud eelkõige luuletaja, esseisti ja aforistina. Samas ilmus tema sulest eriti 1920. aastatel ka arvukalt publitsistikat, mis on eelkõige seotud konservatiivse revolutsiooniga, mille üks keskseid ideolooge ta koos oma venna Ernst Jüngeri, Carl Schmitti ja Ernst von Salomoniga oli. Tolle perioodi teostest kõige olulisem ja suurimat vastukaja leidnud on "Rahvusluse esileastumine" (Aufmarsch des Nationalismus, 1926), milles Jünger propageerib konservatiivse revolutsiooni rahvusrevolutsioonilist suunda, kirjeldades rahvust eelkõige võitleva liikumisena, millel on oma tahe ning soov valitseda.
Juba samal ajal, kuid eriti Teise maailmasõja järel paelusid Jüngerit teemadena peamiselt ökoloogia ja loodushoid. Heideggeri kõrval loetaksegi saksakeelses kultuuriruumis just F. G. Jüngeri kirjutatud esseed "Tehnika täiuslikkus" (Die Perfektion der Technik, kirjutatud 1939, ilmunud 1949) kõige põhimõttelisemat laadi käsitluseks tehnika ja vaimu vahekorrast. Maailma ja inimliigi tuleviku suhtes väljendus ta suurt pessimismi.
Félix Tshisekedi

Isiklikku

Tema isa Étienne Tshisekedi (1932–2017) oli aastatel 1991, 1992–1993 ja 1997 Zaire'i peaminister.
1998. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused

1998. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 33. maailmameistrivõistlused laskesuusatamises, mis toimusid 8. märtsil Pokljukas Sloveenias ja 15. märtsil Hochfilzenis Austrias. Pokljukas selgusid meeste ja naiste maailmameister jälitussõidus, ning Hochfilzenis selgitati vastavalt meeskonna ja naiskonna maailmameister. Teised laskesuusatamise distantsid kuulusid 1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos olümpiamängude kavva ja nendel aladel maailmameistrit ei selgitatud.
Aberdeen (Hongkong)

Aberdeen (hiina keeles 香港仔 (Xiānggǎngzǎi)) on asula Hiinas Hongkongis Hongkongi saarel lõunarannikul Lõunaringkonnas. Elanike arv on umbes 60 000. Aberdeeni ja Ap Lei Chau vahel on Aberdeeni sadam. Laiemas mõttes hõlmab Aberdeen ka Wong Chuk Hangi ja Ap Lei Chau.
Asula nimi oli algselt Hong Kong. Kui välismaalased 19. sajandi alguses küla lähedal randusid, pidasid nad seda kogu saare nimeks. Aastal 1845 sai Aberdeen nime Suurbritannia sõja ja kolooniate riigisekretäri George Hamilton-Gordoni, neljanda Aberdeeni krahvi järgi.
Noore Tantsu festival

Noore Tantsu festival (lühendatult NoTaFe; aastani 1995 Laste Tantsu festival) on aastast 1993 Viljandis toimuv rahvusvaheline noorte nüüdistantsu festival.
Festivali on korraldanud MTÜ Evestuudio.
Kalevi Korpi

Kalevi Johannes Korpi (3. oktoober 1927 Miehikkälä vald − 6. aprill 2013) oli soome laulja.
Ta oli muu hulgas 1970. aastatel tantsuorkestri Dallapé solist.
Andre Frolov

Paide Linnameeskond

29. detsembril 2016 sõlmis Frolov kahe-aastase lepingu Paide Linnameeskonnaga.

Koondisekärjäär

A-koondise debüüdi tegi Frolov 8. novembril 2012 sõprusmängus Omaani vastu. Samas mängus tegid oma debüüdi veel Ken Kallaste, Ilja Antonov, Karl Mööl ja Stanislav Prins.
Vaike Paduri

Vaike Paduri (19. august 1911 – 30. juuli 1995) oli eesti võimleja, iluuisutaja ja rahvatantsija ning iluvõimlemise ja iluuisutamise treener.
Sündis Valgamaal Taheva vallas. Ta lõpetas aastal 1930 Tallinna Õpetajate Seminari ja aastal 1933 kodumajanduskooli, aastal 1954 Leningradis Lesgafti nim. KKI. Iluuisutamistreeninguid alustas 15-aastaselt Tallinna Kalevis Eduard Hiiopi juhendamisel, võimlemist ja rahvatantsu harjutas Ernst Idla ja Anna Raudkatsi rühmades. Ta oli iluuisutamises üksiksõidus NSV Liidu meister (1945) ning 8 korral üksik- ja paarissõidus ning jäätantsus hõbeda võitja; tuli üksiksõidus 14 korda ning paarissõidus mitu korda Eesti meistriks. Sellega oli ta üldse esimene Eesti naissportlane, kes tulnud Nõukogude Liidu meistriks. Teine maailmasõda veel käis, kui ta tuli 1945. aasta veebruaris Gorkis Nõukogude Liidu meistriks naiste üksiksõidus.
Ta töötas aastatel 1936–1940 Eesti Võimlejate Liidus, 1945–1968 iluvõimlemis- ja iluuisutamistreenerina Tallinna koolides ja Dünamos.
Paljude arvates on Eesti iluuisutamine sellisena tänapäeval olemas vaid tänu Vaike Padurile. Vaike Paduri üks tuntumaid õpilasi on Tiiu Valgemäe (neiuna Tomson), kelle käe alt omakorda on võrsunud mitmed tuntud uisutajad.
Vaike Paduri suri 30. juulil 1995 ning on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Otepää postmargid

Otepää postmargid on Eesti kohalikud postmargid, mis anti välja Otepää linnavalitsuse poolt 22. juulil 1941 pärast seda, kui linn oli nõukogude okupatsiooni alt vabastatud ja Saksa okupatsioon polnud veel lõplikult kanda kinnitanud.
Anti välja kahes nimiväärtuses (20+20 kopikat ja 30+30 kopikat, heategevusliku lisamaksuga) postmarke neljas tüübis, perforeertud ja lõigatud äärtega.
Margid kujundas August Valdmaa, trükkis Otepää trükikoda. Markidel oli kujutatud Eesti rahvusvärvides vapikilp.
Kohe pärast väljaandmist muutusid Otepää margid legendaarseks ja neid tuldi ostma ka kauge maa tagant. Margid kehtisid kuni 15. augustini 1941.
Djabe

Djabe on ungari džässansambel, mis asutati 1996. aastal. Albumid Witchi Tai To ja Update on valitud Ungari aasta parimaks jazz/world music-albumiteks. Djabe DVD Sheafs are Dancing võitis rahvusvahelise Prince Award-autasu ja Surround Music-autasu.
Eelromaani kunst

Eelromaani kunst on ühendav mõiste Euroopas 5. sajandist, Merovingide dünastia algusest kuni 11. sajandini, romaani kunsti üle-euroopalise väljakujunemiseni käibinud arhitektuurile ja teistele kunstiliikidele. Seda kunstiperioodi iseloomustab klassikalise, eelkõige hilisantiikse Rooma, samuti varakristliku kunsti teemade ja kujundite segunemine, osalt Bütsantsi vahendusel, barbarirahvaste (esmajoones germaanlaste) kunsti elementidega ja nendest uuendusliku stiili kujunemine. Algusperioodil võib osaliselt kattuda rahvasterännuaja kunstiga. Palju eelromaani kunstile iseloomulikku esineb selginenud kujul hilisemas romaani kunstis.
Ookeanide hapestumine

Ookeanide hapestumine on käimasolev pH taseme kahanemine Maa ookeanides, mis on põhjustatud süsinikdioksiidi (CO₂) sidumisest atmosfäärist. Arvatav 30–40% inimtekkelisest süsinikdioksiidist, mis on paisatud atmosfääri lahustub ookeanides, jõgedes ja järvedes. Saavutamaks keemilist tasakaalu, reageerib osa sellest veega, et moodustada süsihapet. Mõned neist süsihappemolekulidest reageerivad veemolekulidega andmaks vesinikkarbonaatiooni ja hüdrooniumiooni, kasvatades ookeanide happelisust (H⁺ ioonide kontsentratsiooni). Aastatel 1751–1994 on ookeanipinna pH tase arvatud langenuks ligikaudu 8,25-lt 8,14-le, mis oleks peaaegu 30% kasv H⁺ ioonide kontsentratsioonis maailma ookeanides. Maa süsteemimudelid hindavad, et viimase kümnendi jooksul on ookeani happelisus ületanud varasemaid ajaloolisi analooge ning võib koostoimes teiste ookeani biogeokeemiliste muutustega pärssida mereökosüsteeme ning rikkuda paljude ookeaniga seotud kaupade ja teenuste pakkumist.
Ervin Pihu

Ervin Pihu (sündinud 15. veebruaril 1930) on eesti ihtüoloog.
Ta on lõpetanud 1955. aastal Tartu ülikooli bioloog-zooloogina ning töötanud sellest ajast Zooloogia ja Botaanika Instituudis. 1961. aastast on ta töötanud Võrtsjärve Limnoloogiajaamas. Tema erialaks on Eesti kalad ning peamisi uurimisvaldkondi on olnud kalade bioloogia: kasvutempo, sigimine, toitumine, arvukusdünaamika ja selle reguleerimine.
Ta töötab Eesti Maaülikoolis.
Harilik hobukastan

Kirjeldus

Harilik hobukastan on kuni 25 m kõrgune puu. Puhkemata kevadised pungad on kleepuvad. Suured, sõrmjad, 5–7 lehekesega liitlehed on vastakud ja pikarootsulised. Lehekeste serv on ebaühtlaselt saagjas.
Õied koonduvad suurteks, kuni 30 cm pikkusteks püstisteks õisikuteks, mida nimetatakse türssideks. Valgete, punakate täppidega õite kroonlehtede servad on narmastunud. Õitseb mais–juunis. 
Viljaks on ogaline, kerajas kupar, mis avaneb kolmeks osaks. Kupras leidub 1–3 suurt, kastanimunaks kutsutavat seemet.

Levila ja kasvukoht

Pärit Vahemere maade idaosast. Eestis kasvab harilik hobukastan introdutseeritud liigina, peamiselt parkides.
Lauko Soda

Ajalugu

Aastal 1787 rajati külla kirik. Kuni aastani 1848 oli Lauko Soda piiskoppide valduses. Praegune kirik pärineb aastast 1889.
Aastal 1936 sai Lauko Sodast kihelkonna keskus. Peale Teist maailmasõda tegutsesid asula ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Lauko Soda kohaliku sovhoosi keskus. Asulast sai alev aastal 1972.
Kõnetehnoloogia

Kõnetehnoloogia (inglise speech technology) on keeletehnoloogia haru, mis on keskendunud inimese kõneldud keele töötlemisele.
Kõnetehnoloogia valdkonnad on nt kõnesüntees, kõnetuvastus, rääkija tuvastus (inglise speaker recognition).
Eesti.ee

eesti.ee on portaal, mis koondab riigiasutuste e-teenuseid, infot erinevate eluvaldkondade teemadel ning asutuste kontaktandmeid. Kolmes keeles infot pakkuv portaal on mõeldud kodanikule, ettevõtjale ja ametnikule. 2013. aasta märtsi alguse seisuga oli portaalis ligi 400 e-teenust, 400 artiklit ja 2500 kontakti. 2018. aasta märtsi alguse seisuga oli portaalis 154 e-teenust, 1330 artiklit ja 2866 kontakti.

E-posti aadress

Igal Eesti isikukoodiga inimesel on riigiportaalis olemas oma e-posti aadress – eesnimi.perekonnanimi(n)@eesti.ee ja isikukood@eesti.ee (isikukoodiga aadressi avalikult mitte jagada). Ettevõtetel registrikood@eesti.ee.
2013.aasta alguses oli @eesti.ee aadressi aktiveerinud 140 000 inimest.
2017. aasta lõpuks oli suunanud @eesti.ee aadressi oma igapäevasele e-posti aadressile ja sai riigiasutustelt teavitusi ligi 400 000 kasutajat.

Riigiportaali ajalugu

Riigiportaal sai alguse 12. märtsil 2003. aastal, millal Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium avas kodaniku teabeportaali ja kodaniku IT-keskkonna. Hiljem ühendati kodanikuportaalid ning 2007. aastal ühines nendega ka seni eraldi töötanud riiklik teabeportaal riik.ee. Riigiportaali viimane põhjalik uuendus viidi läbi 2011. aasta lõpus.  Koostöös riigiportaali vabatahtliku arendusmeeskonna ja kasutajatega tehtud muudatused aitasid teha riigiportaali kasutajasõbralikumaks.
2012. aasta keskel TNS EMORi läbi viidud uuringu järgi muutub riigiportaal eesti.ee järjest populaarsemaks. Kaks kolmandikku internetikasutajatest Eestis tunneb portaali ning iga teine internetikasutaja on portaali kasutanud. 
Augustis 2013 lisandus riigiportaali ettevõtja teavituskalender  ning sisse sisselogimisel näevad kasutajad oma andmeid Minu asjade all ühes kohas .
2016. aasta statistika kohaselt kasutas eesti.ee veebilehte üle 470 000 inimese, kokku üle 40 miljoni korra.
2017 sai portaal taas värske näo. Uus kujundus kohandub nutitelefoni või tahvelarvuti ekraani suurusele.

Riigiportaali areng

Riigiportaali tulevikuplaanide seas on uute teavitusteenuste avamine  
2018. aastal avaneb uuenenud vaade ka sisselogitud personaalsel lehel ning arendamise viimase etapiga muutub e-teenuste kasutamine veelgi lihtsamaks ja kiiremaks, sest ühekordse sisselogimisega saab ära teha kõiki e-riigi toiminguid.
Lea Kikas

Lea Kikas (eesnimi ka Liina; neiupõlvenimi Lepik; 13. november 1887 Taevere vald – 1. veebruar 1995 Tallinn) oli Eesti ooperilaulja (sopran).
Ta sündis mõisateenijate peres. Ta õppis Suure-Jaani kihelkonnakoolis. Laulmist õppis ta Ludmilla Hellat-Lemba ja Nikolai Sternbergi juures. Aastast 1910 oli ta tegev näitlejana, osaledes Lootuse ja Pandorini seltsi teatritrupis. 1917–1918 oli ta Tallinna saksa teatri koorilaulja. Aastast 1918 laulis ta Estonia teatris ja oli sealsamas ka näitleja; 1929–1944 oli sealsamas suflöör.

Isiklikku

Ta oli abielus Aleksander Kikasega.
Mare Puusepp (arhitekt)

Töö

Viimane töökoht oli Must-Valge Sisustuse AS (sisearhitekt). 
Varem on ta töötanud EKE Projektis sisearhitektina ja Vändra keskkoolis joonestusõpetajana.

Isiklik elu

Lapsepõlv möödus Rakvere lähedal maal – Hiiemäe suur-talus.

Isa Evald Juurik oli tükk aega ära Venemaal, ema Salme Juurik kasvatas üksi 3 tütart.

Õed: Ell Süda ja Tiiu Juurik, s.11.12.1944–18.09.1971
Abiellus 19. detsember 1969 Valdur-Rein Puusepaga (18.07.1939–23.07.2010)
Tal on 2 poega Anti ja Lauri ning 3 lapselast: 2 poissi ja 1 tüdruk.
Tallinna Kunstihoone

Tallinna Kunstihooneks nimetatakse Tallinnas Vabaduse väljak 8 asuvat hoonet, kus korraldab näitusi Eesti Kunstnike Liidu asutatud SA Tallinna Kunstihoone Fond.  
1. jaanuaril 2015 valiti Kunstihoone juhatajaks Taaniel Raudsepp. Sihtasutuse põhitegevuseks on näituste korraldamine Tallinna Kunstihoones, Kunstihoone galeriis ja Linnagaleriis.

Hoone ajalugu

Juba 1926. aastal arutas Eesti kunstnikkond mõtet ehitada Harjumäele puidust Kunstihoone. 1927. aastal korraldas Kultuurkapitali Kujutavate Kunstide Sihtkapitali Valitsus viie arhitekti osalusega arhitektuurivõistluse, mille võitis Karl Burman. 23. mail 1926 pöördus KKSV Tallinna linnavalitsuse poole palvega eraldada Vabaduse platsi ääres maja ehitamiseks krunt. Karl Burman koostas Vabaduse platsi ümberplaneerimiskava. 1932. aasta mais valmis Edgar Johan Kuusiku Kunstihoone esialgne projekt ning linn eraldas Sihtkapitali Valitsusele maa hoone ehitamiseks. 1932. aasta oktoobris kuulutati välja uus arhitektuurivõistlus, millest võtsid osa 38 projekti. I auhinna võitis Anton Soans, II auhinna Edgar Vellberg (Velbri) ja III auhinna Karl Burman. Lõpliku projekti koostamine tehti ülesandeks Soansile, kes asus seda tegema kahas Kuusikuga. 15. juunil samal aastal projekt kinnitati.  
23. aprillil 1934 oli hoone katuse all ja juunis kuulutati välja konkurss fassaadiskulptuuridele. Tallinna Kunstihoone avati arhitektide Edgar Johan Kuusiku ja Anton Soansi projekteeritud ning spetsiaalselt kunstigaleriiks ja kunstnike ateljeedeks ehitatud majas pidulikult 15. septembril 1934. Avanäitust külastasid rekordilised 13 493 inimest. 1935. aasta jaanuaris alustas hoones tegevust Kujutavate kunstide klubi ehk Kuku klubi.  
Juunis lõppes fassaadiskulptuuride konkurss, mille võitis Ernst Jõesaar. Vastavalt arhitektide soovile telliti skulptuurid aga II preemia võitnud Juhan Raudsepalt. 1937. aastal paigaldati fassaadi kaarniššidesse Juhan Raudsepa allegoorilised pronksfiguurid “Töö” ja “Ilu”. 1938.-1939. aastal planeeriti hoonele juurdeehitise rajamist (Anton Soansi projekt). 1940 maja natsionaliseeriti ning anti Eesti NSV Kunstifondile.  
1962. aastal valmis Kunstihoone pealeehitis (arhitekt Kuusik) ning 1992 Kunstihoone laiendamise projektettepanek (arhitektuuribüroo Okas ja Lõoke). 14. novembril 1993 hoone taasriigistati ning 15. veebruaril 1995 avati Kunstihoone George Steinmanni kontseptuaalse kunstiteosega "Ruumi naasemine". Kunstihoone galeriis avati samal ajal Eesti Arhitektuurimuuseumi näitus "Tallinna Kunstihoone 1934".
Gilberto Mendes

Gilberto Mendes (13. oktoober 1922 Santos – 1. jaanuar 2016 Santos) oli Brasiilia helilooja.
Õppis kompositsiooni Cláudio Santoro juhendamisel. 1960. aastatel täiendas end Darmstadtis, kus tema juhendajateks olid Pierre Boulez, Henri Pousseur ja Karlheinz Stockhausen.
Gilberto Mendes töötas muusikaõppejõuna Ameerika Ühendriikides Wisconsin-Madisoni ülikoolis ja Austinis asuvas Texase ülikoolis, hiljem oli ta São Paulo ülikooli professor.
Priit Prillup

Priit Prillup (aastani 1935 Boris Prillup; 1. aprill 1909 Narva – 17. oktoober 1986 Lilyfield Austraalia) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1928 Narvas gümnaasiumi. Ta mängis 1930. aastatel Narva teatris ja Rakvere näiteringis ning töötas ametnikuna Rakvere linnavalitsuses. Aastatel 1940–1944 oli ta Rakvere Teatri näitleja.
Põgenes aastal 1944 Saksamaale, oli Schwarzenbeki ja Geislingeni Eesti rahvuskoondise teatri rajajaid. Läks aastal 1949 Austraaliasse, mängis aastast 1951 Sydney Eesti Teatris.

Isiklikku

Ta oli aastast 1937 abielus Elli Vartsiga. Neil on poeg Peeter Prillup, kes emigreerus Eestist Austraaliasse 1989 aastal.
Lääne-Viru Rakenduskõrgkool

Lääne-Viru Rakenduskõrgkool (lühend LVRKK) on rakenduskõrgkool Lääne-Virumaal Vinni vallas Mõdriku külas. Kooli haldab Haridus- ja Teadusministeerium. Kool asutati 2007.
Koolis õpib 1162 õpilast (seisuga 1. september 2015).
Lembit Kull

Lembit Kull (22. juuli 1921 Kullimaa – 14. juuni 2019 Tartu) oli eesti mehaanikateadlane ja õppejõud.
Ta õppis Pumbioja Algkoolis ja Vändra Gümnaasiumis (lõpetas 1941).
Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli 1951. aastal rakendusmatemaatikuna. 
Ta töötas pikka aega Eesti Põllumajanduse Akadeemia teoreetilise mehaanika kateedris õppejõuna.  
Ta tegeles ka genealoogiaga ja Vändra valla ajalooga.

Pere

Tema abikaasa oli matemaatikaõpetaja Hilja Kull, pojad Kalevi Kull ja Olevi Kull.
Edis Tatli

Edis Tatli (sündinud 13. augustil 1987 Prizrenis Kosovos) on Soome poksija, rahvuselt albaanlane.
Tatli oli kokku kahekordne Soome meister – helveskaalus (kuni 48 kg) 2004. aastal ja kukk-kaalus (kuni 54 kg) 2005. aastal.

Elukutselisena

Tatli jätkas oktoobrist 2007 poksimist elukutselisena. Tema treener ja mänedžer on endise tuntud poksija Olli Mäe poeg Pekka.
Ta on pidanud (seisuga 6. mai 2017) kokku 31 kohtumist ning on võitnud neist 29 (neist 10 nokaudiga) ja kaotanud 2 kohtumist.
Kangurkalme

Kangurkalme on kivikalme tüüp, kus kivid on laotud kompaktse, selgepiirilise ja maapinnalt kõrgemale ulatuva kivivarena, mille läbimõõt jääb üldjuhul 10–20 m piiridesse. Kangurkalmeid hakati Eesti alal rajama eelrooma rauaajal, levinuks muutusid nad rahvasterännuajal ja nende kasutamist jätkati ka nooremal rauaajal. Väliselt sarnanevad kangurkalmed kivikirstkalmete ja tarandkalmetega, erinevuseks on sisemiste konstruktsioonide puudumine. Kangurkalmest võib välja olla arenenud kivivarekalme.