google/wiki40b huggingface dataset:
Pidula mõis

Pidula mõis (saksa keeles Piddul) oli rüütlimõis Kihelkonna kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Saaremaa valda Saare maakonnas.
Mõisa keskus asus Pidula külas.

Ajalugu

Pidula mõisa rajas 16. sajandi lõpus Joachim Stärke. 
Perekonnasidemeid mööda läks mõis 17. sajandi alguses Stackelbergidele, kelle kätte jäi mõis kuni 1772. aastani. Mõisas on sündinud Eestimaa rüütelkonna peamees ja vabahärra Adam Friedrich von Stackelberg.
1772. aastast kuni 1919. aasta võõrandamiseni kuulus mõis Tollide suguvõsale. Viimane võõrandamiseelne omanik oli vabahärra Bernhard von Toll.
XVII sajandi teisel poolel olid Pidula mõisa valdused äärmiselt killustunud, koosnedes 537 eraldi maatükist.

Mõisakompleks

Mõisa peahoone rajati tõenäoliselt 1728. aastal. Ühekorruseline kivihoone on Saaremaale iseloomulikult lihtsas barokkstiilis. Kahe sambaga portikus ja tiibhoone pärinevad 19. sajandist.
Peahoone ühes ruumis on säilinud maalingutega talalagi.
Endine härrastemaja jäi 1970. aastatel pärast kooli sulgemist tühjaks ja lagunes.
Säilinud on ka mitmeid kõrvalhooneid ning mõisapargis on muistse Pidula linnuse jäänused – ringvallid.
Tänapäeval on mõisakompleks eravalduses ja seda on osaliselt taastatud.
Valitsejamaja renoveeriti 2012. aastal täielikult ning müüd asub seal kuue majutustoaga hotell.

Pidula mõisnike linnamaja

Kuressaares Pikk tänav 44 asus kuni 2009. aastani Pidula koda ehk siis Pidula mõisnike linnamaja, mis oli ehitatud aastal 1543. Vanima allesoleva hoone Kuressaares, millest vanem on vaid Kuressaare linnus ise, mille puhul muinsuskaitse on nõudnud renoveerimist lammutas ilma muinsuskaitse loata selle omanik (Linna üks vanimaid hooneid lammutati omavoliliselt).
Koidula Sildre

Koidula Sildre (sündinud 5. augustil 1930 Kohtla vallas Virumaal) on eesti agronoom ja eakate ühistegevuse aktivist.
Nõukogude perioodil oli ta Haapsalu rajooni RSN Täitevkomitee Põllumajandusvalitsuse peaagronoom.
1990. aastatel oli ta Läänemaa Pensionäride Ühenduse asutaja ja kauaaegne juht.
Ta on Eesti Pensionäride Ühenduste Liidu juhatuse liige.
Pildipost

Pildipost (ingliskeelne paralleelpealkiri Picture Post) oli 1947–1949 Saksamaal Geislingenis ilmunud väliseesti ajakiri. Ajakirja vastutav toimetaja oli Aleksander Raag ja seda on toimetanud ka Erich Ernits. Ajakiri ilmus sagedusega üks kord kuus. 1949 ilmus ajakiri ajalehe Eesti Rada asemel, kusjuures jätkas ajalehe numeratsiooni.
Ajakirjal ilmus kaks lisa: Pildiposti Kõverpeegel (ilmus 1948) ja Põhjamaa tähistel (ilmus 1949).
Kyle

Varajane elu

Kyle Harvey sündis Reseda naabruskonnas Los Angeleses, aga kasvas üles Venturas California osariigis. Ta on öelnud, et tal on kõnehäire. Kyle hakkas laulmisega tegelema kuueaastaselt ning kirjutas ja esitas oma laule juba algklassides. Teismelisena käis Ventura keskkoolis. Vicele antud intervjuus mainis Kyle, et alustas räppimisega umbes kolmeteistaastaselt.

Karjäär

Kyle alustas mixtape'ide väljaandmist aastal 2010 nime K.i.D. alt ja aastal 2013 ilmus tema album "Beautiful Loser". Oktoobris 2015 ilmus tema teine album "Smyle". Esimene muusikavideo, mis sai üle ühe miljoni vaatamise oli "Keep it Real". Detsember 2016 andis Kyle välja singli "iSpy" koos Lil Yachtyga. Laul tõi talle laiema avalikkuse tähelepanu. Lugu jõudis 4. kohale Billboard Hot 100 edetabelis USAs ning 14. kohale edetabelis Canadian Hot 100. Veebruaris 2017 kirjutas ta alla plaadilepingule Atlantic Recordsiga. Juunis 2017 nimetati Kyle üheks kümnest XXL Freshmenist.
Sikassaare mõis

Sikassaare mõis (saksa keeles Siksar) oli rüütlimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal jääb mõis Saare maakonda Saaremaa valda.
Mõis rajati 1740. aastatel Lümanda ja Elme mõisa äärealade maatükkidest.
Mõisa viimased omanikud enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid Stackelbergid.
Priit Maide

Priit Maide (sündinud 8. aprillil 1963) on eesti ettevõtja.
Ta on kirjastuse Varrak juhatuse liige.
Tema ema Maret Maide on Varraku looja.
Andreas Sandhagen

Andreas Sandhagen (ka: Andreas Sandhagius, juuni 1612 Nordhausen Thüringis,  – 1657, Tallinn) oli Eesti ajaloolane ja politoloog.

Elulugu

Andreas Sandhagen oli sakslane.
Ta õppis aastast 1623 Leipzigi Ülikoolis, siis Helmstedti ja Greifswaldi (1634) ning Königsbergi Ülikoolis (aastast 1637). Tartu Ülikooli immatrikuleeriti ta 1639. aastal. Oli aastatel 1639–1642 Tartu Ülikooli sekretär, 1643–1645 ja 1649–1650 ajaloo ja poliitika professor, ühtlasi aastast 1645 Tallinnas Oleviste kiriku diakon.
Rando Kaljuvee

Rando Kaljuvee (sündinud 22. juulil 1991) on eesti laske- ja murdmaasuusataja. 
Oma rahvusvahelise debüüdi murdmaasuusatamises tegi ta 2009. aastal.
2012. aastal osales ta 2012. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel laskesuusatamises kus sai sprindis 68. koha.
Dagmar Kokker

Dagmar Kokker (sünninimi Dagmar Murakas; 20. veebruar 1910 Tallinn – 11. juuli 1990 Montreal) oli eesti pianist.

Elukäik

Dagmar Kokker lõpetas Tallinna Konservatooriumi 1932. aastal ja õppis edasi Viinis prof Hopfeli ja Berliinis prof Hobowski juures. 1941–1944 oli ta Tallinna Konservatooriumi õppejõud. Saksa okupatsiooni aastatel oli ta ka Riigi Ringhäälingu kontsertmeister (praeguse Estonia teatri ülemisel korrusel).
Lahkus Eestist 1944. aastal, asudes Tšehhoslovakkiasse Karlsbadi, kuni tema ja ta pere põgenesid 1945. aastal saabuva Nõukogude sõjaväe eest Saksamaale. Kaks aastat enne Londonisse kolimist elas ta Oldenburgis Sandplatzi pagulaslaagris koos muusiku Helmi Areni ja teistega. Londoni eestlaskonnas sai temast ligi viieks aastaks keskne muusikafiguur. Tänu temale said neil aastail Inglismaa eestlased kuulda kaasmaalasi, sealhulgas Ida Loo-Talvarit, N. Päldi, I. Kalvetit, Ludvig Juhti, A. Christianseni, Zelia Aumeret.
30. septembril 1952 emigreerus Kokkerite pere Kanadasse. Lahkumiskontsertidel Leicesteris, Leedsis ja Londonis mängis pianist Tobiase "Sonatiini", Elleri "Kellasid" ja Haydnit, Beethovenit, Iberti, Albenizijat ja Debussy'd. 
Pärast Kanadasse kolimist jätkas proua Kokker esinemist Londonis, New Yorgis, Bostonis ning tihti ka Torontos ja Montrealis. Ta õpetas klaverimängu Montreali Vanier College'is kuni pensionieani ja andis ka eratunde. Ta oli Korp! Fidentia liige. Teise maailmasõja järgselt välismaal elanud eesti muusikutest kuulus Dagmar Kokker enda põlvkonna tuntumate ja kiidetumate klaverisaatjate seas. Tema tundelised ja meisterlikud interpretatsioonid võitsid laialdase heakskiidu tema sellistelt kaasaegsetelt ja kaasesinejatelt nagu Olav Roots, Roman Toi ja Naan Põld.

Isiklikku

Dagmar oli Alexander Murakase ja Elizabeth Kraise teine tütar. Dagmari abikaasa oli notar Erik (Eerik) Kokker (abiellunud 1931; sünd 18.06.1905, surn 03.07.1991, Montreal). Ta oli ka viiulimängija ja õpetas muusikateooriat Dagmar Kokkeri klaveriõpilastele. Neil oli üks laps, Tony (Tõnu) Kokker, kes abiellus Montrealis Michelle Treich (sünd 29.12.1941). Neil on üks laps, Stephen (Steve) Kokker (sünd 28.08.1965).

Esinemised

1943 – esines Riias ooperi sümfooniaorkestriga keiser Franki sümfooniliste variatsioonidega ning teenis mängu eest seitse tagasikutsumist.
1947 – Hamburgi rahvusringhäälingu ansambliga esitati esmakordselt heliplaat Heino Elleri ühe klaveriprelüüdiga ja Eduard Tubina ühe klaverisonaadiga.
1952 – kontsert New Yorgis. Artikkel New York Times'is tõi välja, et Dagmar Kokkeri esitatud Vitolsi "Variatsioone" ja Daržinski "Sonaat" olid õhtu täiuslikemad interpretatsioonid.
1953 – kontserdil New Yorgi linnavalitsuse hoones esinduslik Eesti-Soome ühiskontsert.
1960 – Mart Saare "Eesti süit nr 2" (1940)

Mälestuse jäädvustamine

2000. aasta augustis peeti Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumis Dagmar Kokkeri 90. sünniaastapäeva auks mälestuskontsert. Kuulajate seas olid ka tema poeg ja pojapoeg.

Allikad

Meie Elu artiklist (Aino Kurg, 2001) ning Stephen Kokkeri valduses olevatest perekonnaarhiividest.
Dimitrovgrad

Ajalugu

Linn asutati 1698. aastal. Linnaõigused sai 1926. aastal ja 1972. aastani kandis nime Melekess, siis sai Bulgaaria kommunisti Georgi Dimitrovi järgi oma praeguse nime.
Dimitrovgradis asub tuumauuringute keskus ja autodetailide tehas.
Linnas on 6 kõrgkooli.
Managua järv

Managua järv (ka Xolotláni järv) on järv Nicaragua lääneosas.
Järve geograafilised koordinaadid on 12° 20′ N, 86° 25′ W.
Managua järve pindala on 1024 km², suurim pikkus kagu-loode suunas 65 km, keskmine sügavus 9,5 ja suurim sügavus 20 meetrit. Järve pind asub merepinnast 39 meetri kõrgusel. Järv on Tipitapa jõe kaudu ühendatud Nicaragua järvega.
Järve vesi on väga reostatud, eelkõige heitvete järve juhtimise tõttu. Sellest hoolimata püütakse sealt kala.
Järve edelakaldal asub Nicaragua pealinn Managua.
Arno Niitov

Arno Niitov (sündinud Arno Niitof; 2. detsember 1904 Tilsi veski, Põlva kihelkond – 17. oktoober 1989 Montreal, Kanada) oli eesti laulupedagoog, ooperi- ja kontserdilaulja, bariton.
Varem Tartu Muusikakoolis viiulit õppinud Niitovi käsi jäi villamasina vahele, kui ta oli 14-aastane, mistõttu ta vahetas viiulimängu laulmise vastu.
Niitov õppis laulmist Tartu Kõrgemas Muusikakoolis 1924–1927. 1930. aastal lõpetas ta Belgias Liege'i konservatooriumi ja 1932. aastal Liege'i Ülikooli majandusteaduskonna. 1932–1939 töötas ta eralauluõpetaja ja muusikaõppejõuna, Tartu Meestelaulu Seltsi koori ning Gustav Ernesaksa kutsel ka Tallinna Meeskoori hääleseadjana. Tema laulustuudio õpilaste seas olid ka Andrei Christiansen, Jaan Haabjärv ja Naan Põld. Samuti laulis ta Vanemuises ning õpetas laulu Põlva Rahvahariduse Seltsis, kus oli ühtlasi juhatuse esimees.
1935–1939 töötas Arno Niitov õppejõuna Valga muusikakoolis, Tallinna Pedagoogikumis ja Tallinna Õpetajate Seminaris. 1940–1941 oli ta Tallinna Konservatooriumi lauluosakonna juhataja.
1944. aastal siirdus ta Saksamaale ja Austriasse, 1952 Kanadasse. Montrealis juhatas ta eesti meeskoori.
Orkla (ettevõte)

Orkla on Norra valdusühing (inglise holding company), mis tegutseb Põhjamaades, Ida-Euroopas (sh Eestis), Aasias ja Ameerika Ühendriikides. 
Ettevõtte tegevusalad on tarbekaubad, alumiiniumtooted ja finantssektor. 
Ettevõttel on üle 30 000 töötaja rohkem kui 40 riigis. Ettevõte tegevuskasum oli 3,2 miljardit Norra krooni (2013).
Eesti ettevõtetest on Orkla valdusühinguga seotud AS Põltsamaa Felix ja AS Kalev, mis liideti 2018. aastal ettevõtteks Orkla Eesti AS.
Riisipere mõisa park

Riisipere mõisa park on kaitsealune park Harjumaal Saue vallas Vilumäe külas. Pargi pindala on 17,8 ha. Park on nii muinsuskaitse kui ka looduskaitse all.
Park on vabakujuline ja paikneb põhiliselt endise Uue-Riisipere mõisa peahoone ning Munalaskme oja vahel. Parki hakati rajama koos härrastemaja rajamisega aastail 1819–1821, põhiosas kujundas selle aga Carl Otto von Stackelbergi abikaasa Wilhelmine von Ungern-Sternberg, kellele on pühendatud pargis asuv graniidist mälestuskivi. Mõisasüdame kaart aastast 1888 annab tunnistust sellest, et park on olnud küllaltki suur, selles on olulist osa mänginud Munalaskme oja ja sellest vesiveski abil paisutatud veekogu. Omal ajal sõitsid sellel gondlid, tiigi ääres olid uusgooti stiilis paviljonid ja paadisillad.Tänapäevaks on see süsteem suuremas osas kadunud, tiik on jagunenud kaheks.
Peahoone ette rajati kaarjas tee, seal XX sajandi algul kasvanud pügatud pärnad on kadunud. Peahoone taga asusid algselt looklevad teed, tänapäeval on see osa pargist saanud regulaarse kujunduse. Keskteljel asub suve- ja püsilillepeenardega ääristatud jalutustee. Pargi alumises osas on 3 meetri kõrgune poolkaarekujuline hekk, mille vahel avaus, avamaks vaadet suurele aiavaasile.
Pargi tagumine osa on muutunud metsapargiks, kus asub endisest suurest tiigist eraldunud väike tiik, mida kasutatakse ka ujumiskohana.
Riisipere mõisa pargis kasvab 24 liiki võõrliike, varem on neid olnud rohkem. Suurema osa liigirikkusest annavad pärast Teist maailmasõda istutatud puittaimed. Haruldasemad neist on hõbevaher (Acer saccharinum, ümbermõõt 255 cm), hall pähklipuu (Juglans cinerea) ja täpiline viirpuu (Crataegus punctata). Pargist lähtub berliini papli (Populus berlionensis) allee.
Riisipere mõisa pargi keskkonnaregistri kood on KLO1200571. Kaitseala geograafilised koordinaadid on 59° 7′ 0″ N, 24° 16′ 0″ E.
Viktor Rikken

Viktor Rikken (17. august 1911, Narva – 4. juuni 1982, Tallinn) oli Eesti keemik.

Elulugu

Viktor Rikken oli kooliõpetajate poeg.
Lõpetas 1931 Tartus Poeglaste Reaalgümnaasiumi, õppinud 1933–36 TÜ-s keemiat ja lõpetanud 1947 Tallinna Polütehnilise Instituudi keemikuna; keemiakandidaat (1955, Leningradi Tehnoloogia Instituut), väitekiri "Извлечение фенолов из средней фракции сланцевого дегтя и их использование для синтеза маслорастворимых фенолформальдегидных смол". Võttis 1941–45 Nõukogude armees osa II maailmasõjast. Oli 1946–50 Eesti Teaduste Akadeemia Tööstusprobleemide Instituudi nooremteadur, 1950–53 aspirant, 1953–59 Eesti NSV TA Keemia Instituudi vanemteaduri kohusetäitja ja vanemteadur, 1959–60 teadusdirektori kohusetäitja ja sektorijuhataja, 1960–74 teadusdirektor.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: põlevkivikeemia ja -tehnoloogia, gaasistumisega seotud probleemid (sh diktüoneemakilda gaasistamine), sünteetiliste pesemisvahendite tootmine põlevkiviõlist, sekundaarsete alküülsulfantide tootmise tehnoloogia. 11 teadustrükist, sh 2 autoritunnistust.
Psühhiaatriline sundravi

Psühhiaatriline abi

Psühhiaatrilist abi ehk psüühikahäirete ravi osutatakse Eestis psühhiaatrilise abi seaduse alusel (PsAS).

Sotsiaalministeeriumi täpsustus:

Tahtest olenematut psühhiaatrilist ravi võib kohaldada üksnes kohtu määruse alusel.
Tahtest olenematut psühhiaatrilist ravi võib kohaldada ka kohtu määruseta, kui see on vältimatu patsiendi enda või avalikkuse kaitseks ja kohtu määruse saamine ei ole piisavalt kiiresti võimalik. Otsuse kohaldada tahtest olenematut psühhiaatrilist ravi kohtu loata maksimaalselt 48 tunniks teeb haigla psühhiaatriaosakonna psühhiaater patsiendi psühhiaatriaosakonda saabumisel või vaba tahte avalduse alusel haiglas ravil viibival patsiendil tahtest olenematu ravi kohaldamise vajaduse ilmnemisel viivitamata pärast patsiendi arstlikku läbivaatust.

Tahtest olenematu ravi kohaldamise põhjendatust kontrollib kohus

Taotluse patsiendi tahtest olenematu psühhiaatrilise ravi kohaldamiseks ning patsiendi haigla psühhiaatriaosakonda paigutamiseks esitab patsiendi elukoha järgne valla- või linnavalitsus, patsiendi eestkostja või haigla pea- või ülemarst haigla tegevuskohajärgsele kohtule. Haigla pea- või ülemarsti äraolekul esitab taotluse haigla valvearst.
Esialgset õiguskaitset võib rakendada kuni neli päeva alates isiku haiglasse paigutamisest. Pärast isiku enda ärakuulamist võib tähtaega pikendada kuni 40 päevani, kui see on ilmselgelt vajalik ka psühhiaatri või muu pädeva arsti arvates. Kui 40 päevaga tahtest olenematu psühhiaatrilise abi osutamise alused ära ei lange, saab kohalik omavalitsus oma avaldusega taotleda psüühiliselt haige isiku paigutamist tema tahteta või tahte vastaselt psühhiaatriahaiglasse või hoolekandeasutusse koos vabaduse võtmisega ja talle haiglaravi kohaldamist.

Sundravile järgnev ravi

Sundravile järgneb reeglina ambulatoorne ravi. Raviasutus peab esitama kohtule viivitamatult taotluse ambulatoorse sundravi asendamiseks statsionaarsega, kui inimese ohtlikkus endale või ühiskonnale on kasvanud, ta ei pea kinni raviga seotud nõuetest või kui tema allutamine statsionaarsele ravile on vajalik ravi eesmärkide saavutamiseks. Isikul kellel on vaja sundravile järgnevaks raviks kas stabiilset keskkonda või isikut ei saa vabadusse lasta tulenevalt tema ravimatust haigusest, saadetakse kas hooldekandeasutusse või tugevdatud järelevalvega hooldekandeasutusse. Sellele eelneb kohtu poolt määratud ekspertiis.

Sundravi finantseerimine

Sundravi finantseeritakse riigieelarvest, olenemata kas menetletav isik on kodakondsuse ning ravikindlustusega.
Constantínos Christofórou

Constantínos Christofórou (kreeka keeles Κωνσταντίνος Χριστοφόρου; sündinud 25. aprillil 1977 Küprosel) on Küprose laulja. Ta on esindanud Küprost 1996., 2002. ja 2005. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel.
1999 sai ta Küprose-Kreeka ansambli One solistiks.
Ta esindas ansambli One solistina 2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Küprost lauluga "Gimme your love", mis sai 6. koha.
Max-Morlock-Stadion

Max-Morlock-Stadion ehk Grundig Stadion ehk Stadion Nürnberg ehk Franken-Stadion on jalgpallistaadion Saksamaal Nürnbergis, mis valmis 1928.
Enne 1991. aastat tunti staadioni nimega Städtisches Stadion. Alates märtsist 2006 on staadioni ametlik nimi easyCredit-Stadion, German bank Norisbank AG-le nimeõiguse müügi tulemusel. Staadion on Bundesliga klubi 1. FC Nürnbergi kodustaadion.
Bundesliga mängudes on staadionil 46 780 kohta, neist 38 980 istekohta ja 7800 seisukohta. Minevikus, kui seisukohti rohkem oli, on staadionile ka rohkem rahvast lubatud. Staadioni juures on 15 000 parkimiskohta. VIP-alas on 800 kohta ja VIP-idele on ette nähtud 205 parkimiskohta.
Staadion rajati 1928.
Staadion uuendati 2006. aasta jalgpalli MM-i tarbeks aastatel 2003–2005. Staadioni ehitustööd maksid 56 miljonit eurot ja staadion mahutab 47 559 pealtvaatajat.
MM-võistlustel peeti staadionil viis mängu, millest neli olid alagrupi- ja üks kaheksandikfinaali mäng.
Kevadised hallad

Süžee

Filmi tegevus toimub 19. sajandi lõpul. Taluteenija Madara jätab maha oma peigmehe sulase Andrsi ja abiellub rikka vana taluperemehe Miglaga. Kuid jõukama elu lootuses sõlmitud abielu osutub õnnetuks, samuti ei ole suure talu perenaise elu kuigi kerge. Madara ei suuda aga Andrsi unustada. Oma mehe Migla surma järel püüab Madara Andrsit tagasi saada, kuid tagajärjetult. Madara järelevalveta jäetud poeg Matīsiņš külmetab ja sureb. Andrs läheb oma naisega linna elama. Ahastuses Madara viskub kõrgelt kaldapealselt Daugavasse.

Varia

Nõukogude Liidu kinodes vaatas linastusaastal filmi 23,6 miljonit inimest.
Andrei Galbur

Andrei Galbur (sündinud 5. juunil 1975 Chișinăus) on Moldova diplomaat ja poliitik. Ta oli 20. jaanuarist 2016 kuni 20. detsembrini 2017 Moldova välis- ja eurointegratsiooni minister.
Ta lõpetas aastal 1997 Moldova Rahvusvahelise Vaba Ülikooli õigusteaduskonna ja aastal 1998 Viini Diplomaatia Akadeemia.
Ta oli aastatel 2000–2004 Moldova saatkonna esimene sekretär Austrias. Aastatel 2007–2010 töötas ta Moldova saatkonnas USA-s. Jaanuarist 2013 kuni märtsini 2015 oli ta Moldova suursaadikuks Venemaa Föderatsioonis. Märtsist 2015 kuni jaanuarini 2016 oli ta Moldova välis- ja eurointegratsiooni aseminister. 20. jaanuarist 2016 kuni 20. detsembrini 2017 oli ta Moldova välis- ja eurointegratsiooni minister.
Kommunaar (ajaleht)

Kommunaar oli eestikeelne ajaleht, mis ilmus Abja-Paluojal 3. aprillist 1951 kuni 12. maini 1962; EKP Abja Rajoonikomitee ja Abja Rajooni TSN häälekandja.
Ajaleht ilmus 3 korda nädalas.
Katarina Kalda

Katarina Kalda (abielus Katarina Padar; sündinud 1972) on endine modell, laulja Tanel Padari endine abikaasa.
Nad olid abielus 16. maist 2003 kuni 12. juunini 2007.
Varasemast kooselust on Katarinal 1999. aastal sündinud poeg Andrei.
Vend - Romeo Kalda
Helgi Aart

Helgi Aart (kuni 1958 Helgi Kruume; sündinud 13. aprillil 1935 Kullamaa vallas Läänemaal) on eesti loomaarst, loomaarstiteadlane ja loomakaitsja.
Ta lõpetas 1953. aastal Tallinna 4. Keskkooli ning 1958. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaariateaduskonna. Ta lõpetas samal ajal kaugõppes ka Tartu Riiklikus Ülikoolis saksa filoloogina.
Ta kaitses Eesti Põllumajanduse Akadeemias 1984. aastal väitekirja "Эпизоотологические особенности заболевании эстонских пород крупного рогатого скота энзоотическим лейкозом и совершенствование мероприятий по борьбе с болезнью" (Eesti veisetõugude
ensootilisse leukoosi haigestumise episotoloogilised iseärasused ja haiguse tõrjemeetmete täiustamine) ning sai veterinaariakandidaadi kraadi.
Ta töötas aastatel 1958–1963 õpetajana Peru koolis Märjamaa rajoonis ning aastatel 1958–1963 Haapsalus veterinaarlaboratooriumis ja toiduainetekontrolljaama juhatajana. Ta töötas aastatel 1969–1991 Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaariateaduskonna õppejõuna. Alates 1991. aastast töötas ta era-loomaarstina.
Ekstensionaalsuse aksioom

Aksiomaatilises hulgateoorias nimetatakse ekstensionaalsuse aksioomiks aksioomi, mille kohaselt hulgad (või klassid), millel on täpselt samad elemendid, on võrdsed. 
See on Zermelo-Fraenkeli hulgateooria üks aksioome.

Tõlgendus

Ekstensionaalsuse aksioom ütleb, et hulk on oma elementidega üheselt määratud.
Ekstensionaalsuse aksioomi alusel saab iga lausega kujul  defineerida ainsa hulga. P on siin ühekohaline predikaat, mis on defineeritud hulka A mainimata, kusjuures hulga A elemendid on parajasti need hulgad, mis rahuldavad predikaati P. Niiviisi tavalise matemaatika definitsioonid töötavadki, kui nad on taandatavad hulgateooria terminitele. 
Ekstensionaalsuse aksioom on omamoodi abstraktne hulga definitsioon. Ta näitab ühe viisi, kuidas objekt on määratud oma seose kaudu teiste objektidega. Hulki ei saa eristada näiteks elementide korduse järgi (nii nagu 1-st suuremad naturaalarvud on määratud oma algteguritega kordusi arvestades). Olukord ei ole ka niisugune nagu laste ja vanemate puhul, sest samal vanemate paaril võib olla mitu last või ka mitte ühtki last. 
Ekstensionaalsuse aksioom tähendab sisuliselt, et hulgad on võrdsed parajasti siis, kui kõik nende omadused langevad kokku.   
Ekstensionaalsuse aksioom on matemaatika alustes peaaegu üldtunnustatud, ning aksiomaatilise hulgateooria iga versioon sisaldab ekstensionaalsuse aksioomi või mõnd viimasega samaväärset väidet. Teatud juhtudel tuleb kasutada mõnd selle modifikatsiooni.

Samaväärseid väiteid

Ekstensionaalsuse aksioomiga samaväärne on väide: kui hulgad A ja B on teineteise alamhulgad, A ⊆ B ja B ⊆ A, siis nad on võrdsed, A = B. Ernst Zermelo esitas aksioomi sel kujul.

Sõltumatus ja kooskõlalisus

Ekstensionaalsuse aksioom on sõltumatu teistest aksiomaatika ZF aksioomidest (Abian, LaMacchia 1978). Lähtudes pärilikult lõplike hulkade mudelist on võimalik konstrueerida mudel, kus samade elementidega hulgad ei ole identsed, kuid teised aksioomid kehtivad. 
Kõigis ZF mudelites kehtib ekstensionaalsuse aksioom, nii et ta on ülejäänud aksioomidega kooskõlas.

Ajalugu

Ekstensionaalsuse aksioomi väite sõnastas esimesena 1888 Richard Dedekind Dedekindilt võttis Ernst Zermelo ekstensionaalsuse aksioomi üle Zermelo hulgateooriasse (1907), mis oli esimene aksiomaatiline hulgateooria. Sealt jõudis ta Zermelo-Fraenkeli hulgateooriasse ning hilisematesse aksiomaatilise hulgateooria versioonidesse.
Väino Vahtrik

Väino Vahtrik (31. märts 1919 – 11. aprill 1979) oli eesti kunstnik, butafoor ja karikaturist.
Töötas palju aastaid Estonia teatris butafoorina. 1959. aastal valmistas Väino Vahtrik nukke, butafooriaesemeid ja dekoratsioone multifilmile "Põhjakonn". 
Joonistas karikatuure nii Õhtulehele kui ka huumoriajakirjale Pikker. Võttis osa karikatuurivõistlustest ja joonistas plakateid.
Väino Vahtrik suri 11. aprillil 1979 ja ta maeti 15. aprillil 1979 Metsakalmistule.
Ettevaatuspõhimõte

Ettevaatuspõhimõte ehk ettevaatusprintsiip (inglise precautionary principle) on põhimõte, mille kohaselt tuleb keskkonnaga seotud riski vältida isegi siis, kui ei ole selge, kas tegevusega kaasneb keskkonnamõju ning milline on mõju arvatav ulatus ja iseloom. Ettevaatuspõhimõte sõnastati 1992. aastal Rio konverentsil.
Ettevaatuspõhimõtte järgi ei tohiks teha otsuseid, kui mingi tegevuse keskkonnamõju on eeldatavasti negatiivne või seda ei teata; otsuse vastuvõtmise korral tähendaks see (suurt) riski keskkonnale.
Peeter Veevo

Peeter Veevo (10. aprill 1897 Polli vald, Pärnumaa – 5. juuni 1977) oli eesti õpetaja ja koorijuht.
1919. aastal asus ta elama Jõhvi ja alustas tööd koolmeistrina. Aastatel 1928–1944 oli ta Jõhvi algkooli juhataja.
Aastatel 1923–1943 juhatas Veevo Jõhvi Haridusseltsi laulukoori. Mitu aastat juhatas ta Jõhvi Haridusseltsi tegevust, osales näitetrupi töös ja mängis sümfooniaorkestris. Mitmel korral oli ta kohalikel laulupidudel kooride üldjuhiks.
Ta oli Jõhvi linnavolikogu liige.
1944. aastast kuni pensionile minekuni 1962. aastal töötas Peeter Veevo Viljandimaal Tääksi 7-klassilises koolis õpetajana ja oli ka õppealajuhataja.

Isiklikku

Tema pojad olid Lembit Veevo ja Jaak Veevo.