google/wiki40b huggingface dataset:
Evald Saag

Elulugu

Evald Saag sündis Ede-Liguri talus Rõuge kihelkonnas Võrumaal. Ta õppis Krabi algkoolis ning astus pärast Võru Haridusseltsi gümnaasiumi lõpetamist Tondi sõjakooli. Pärast selle lõpetamist jätkas ta 1935. aastal õpinguid Tartu Ülikoolis usuteaduskonnas, mille ta lõpetas 1940. aastal magister theologiae kraadiga Vana Testamendi ja semi filoloogia alal. Valminud doktoritöö hävis 1944. aastal Tallinna pommitamisel tules.
14. detsembril 1941 ordineeris piiskop Johan Kõpp Evald Saagi Tallinna toomkirikus vikaarõpetajaks.
Ta nimetati 1956. aastal Rapla Maarja-Magdaleena koguduse õpetajana EELK Lauluraamatukomisjoni koosseisu.
Evald Saag oli üks Usuteaduse Instituudi asutajaid, kus ta töötas dekaanina ning Vana Testamendi õppetooli juhatajana. 1980. aastal sai ta Usuteaduse Instituudi audoktoriks. 1996. aastal andis EELK konsistoorium talle praosti aunimetuse, 1998. aastal sai ta esimese Rapla kihelkonna auhinna – Maarja Magdaleena pronksskulptuuri. 2001. aasta veebruaris autasustas president Lennart Meri teda Valgetähe III järgu teenetemärgiga. Iisraelis kasvab temale pühendatud puu.
Evald Saag on maetud Rapla kalmistule.

Keelealased vaated

Saag soovitas kasutada võõrsõnade asemel omasõnu või siis võimalikult algkeele lähedasi sõnu. Näiteks soovitas ta kasutada sõna "jünger" asemel sõna "õpilane" ning nimede "Egiptus" ja "Babülon" asemel nimekujusid "Kopti" ja "Paabel". Nime "Sumer" asemel soovitas ta nimekuju "Sinear" ning sõna "tsikuraat" asemel sõna "zikkur".
Samuti soovitas ta eesti keeles kasutada lühivorme, näiteks sõna "šariaat" asemel sõna šaria, mis on ühtlasi ka algselähedane.

Teoloogilised vaated

Jeesuse kohta kasutatava lunastaja (luna-tasu) asemel pidas õigemaks eelistada "päästjat".

Isiklikku

Tema isa oli Jaan Saag ja ema Anna Saag (sündinud Perakond). 4. juulil 1942 abiellus ta Uku Masingu õe Agnes Masinguga. Pärast abikaasa surma (1981. aastal) abiellus ta 1983. aastal Emilie Karjusega.

Mälestuse jäädvustamine

Kersti Uibo tegi temast 1994. aastal filmi "Evaldimaa".
Vulkaaniline saar

Vulkaaniline saar on saar, mis on tekkinud veealuste vulkaanide purske tulemusena ja kerkinud üle merepinna. Nad kujutavad endast veealuse vulkaani tippu ning koosnevad väljavoolanud ja tardunud kivimitest.
Vulkaanilised saared on tekkinud laamade lahknemisel (Tristan da Cunha saared), laamade kokkupõrkumisel (Kuriilid) ja kuumade täppide piirkondades (Hawaii saared). Tavaliselt ei teki nad ükshaaval, vaid hulgakaupa, kuigi pole haruldane, et nad ükshaaval tekivad.
Suurim vulkaaniline saar on Island, mille teke on seotud nii laamade lahknemise kui ka kuuma täpiga.
Vulkaaniliste saarte teke ja hävimine võivad kesta tuhandeid ja miljoneid aastaid. Siiski on mitu juhtumit, kus vulkaanilised saared on tekkinud ja kadunud lühikese aja, mõne aasta jooksul. Selline on näiteks Islandi rannikul olev Surtsey.
Charles Darwin esitas hüpoteesi, mille kohaselt on korallsaarte teke seotud vulkaanilise saare pikaajalise aeglase vajumisega veepinna alla. Ta täheldas, et vulkaaniliste saarte rannavetes kasvavad sageli korallid, mis saare ümber korallriffe moodustavad. Korallid on võimelised kasvama ja kui saar järjest enam vee alla vajub, muutuvad korallrifid vulkaanilise saarega võrreldes järjest kõrgemaks. Lõpuks võib juhtuda, et kogu vulkaaniline saar on vee alla vajunud, aga selle asemele on tekkinud korallsaar.
Walter von Pezold

Walter von Pezold (8/20. september 1882 Tallinn – 3. juuni 1955 Hamburg) oli Eesti jurist.
Walter von Pezold oli kohtunik, Kohtukoja liige. W. von Pezold oli I Riigikogus II abisekretär (4. jaanuarist 1921 kuni 7. juunini 1923).
Walter von Pezold kuulus Saksa-Balti Erakonda.
Muuga sadam

Muuga sadam  on sadam Harjumaal Muuga lahe ääres Maardu, Viimsi valla ja Jõelähtme valla piiril. Muuga sadam kuulub ASi Tallinna Sadam koosseisu.
Muuga sadam on Eesti suurim kaubasadam, mis oma sügavuse ja kaasaegset tehnoloogiat kasutavate terminalidega on üks moodsamaid sadamaid Euroopas. Muuga sadama akvatooriumi sügavus ulatub 18 meetrini, mis võimaldab teenindada kõiki Taani väinu läbivaid laevu.
Tänu oma soodsale asukohale ning heale raudtee- ja maanteeühendusele sisemaaga on Muuga sadamal oluline osa Eesti transiitkaubanduses. Muuga sadama kaubakäive moodustab umbes 80% kogu Eesti sadamaid läbivast kaubamahust.
Sadama geograafilised koordinaadid on 59° 30′ 0″ N, 24° 58′ 0″ E.
Muuga sadama territoorium hõlmab 2 804 032 m² suuruse maa-ala ja 7 520 000 m² suuruse veeala.
Sadamas on 28 kaid üldpikkusega 5900 m. Suurim sügavus kai ääres on 18,0 m. 
Suurima võimaliku laeva pikkus on 300 m, laius 48 m ja süvis 17,1 m.
Muuga sadamas asub kuus kütuseterminali, konteineri-, teravilja-, söe-, külmkaupade jm terminalid. Sadama aastane kaubakäive on suurusjärgus 25–30 miljonit tonni.
Muuga sadama vabatsoonis paikneb Muuga tööstuspark.
Sadama kood on EE MUG.

Ajalugu

Muuga sadamat hakati ehitama 1982. Algul valmisid esimesed kaid, viljaelevaator ja külmlaod. Aastani 1992 kandis sadam nime Tallinna Uussadam (vene keeles Новоталлинский порт, inglise keeles Tallinn New Port). Esimene kütuseterminal avati 1993. aastal.

Muuga Container Terminal

Alates 1992. aastast nimega Ferry Terminal tegutsenud ro-ro-laevu teenindanud terminal spetsialiseerus juba 1994. aastal konteineritele. 2000. aastal sai terminali nimeks Muuga Container Terminal, lühendatult Muuga CT, mille käive oli 2010. aastal 150 700 TEUd. Rekordaastal 2007 ulatus konteinerikäive 180 853 TEUni.
Tallinna Sadam otsustas konteinerikäibe suurendamiseks konkurentsi tekitada ning ehitas kaid ja terminali territooriumi veel ühe konteineriterminali loomiseks. 2011. aastal valis Tallinna Sadama nõukogu uue konteineriterminali ala operaatoriks transpordifirma Venemaal, mis ühendab 11 raudtee- ja konteinerveo ning ekspedeerimisfirmat – Rail Garant.
Liar

"Liar" on ansambli Vanilla Ninja singel, mis anti välja 24. mail 2004.
Singli andis välja plaadifirma "BROS music (sony)".
Laulu "Liar" sõnad on kirjutanud John O' Flynn.
Palamuse valla vapp

Palamuse valla vapp on Jõgeva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Palamuse valla vapp.
Vapp kinnitati 8. märtsil 1994.

Vapi kirjeldus

Punasel kilbil hõbedane kirikukell, mille kohal kaks kuldset ristikheinalehte.

Põhjendus

Punane on apostel Bartolomeuse vapivärvus. Pühale Bartolomeusele on pühitsetud kohalik kirik, tema nimest tuleneb ka Palamuse nimi. Punane on ka nooruslikkuse ja elujõu sümbol ning seostub Tootsi-lugudega. Hõbedane kell tähistab nii kirikust kui koolist lähtuvat vaimuvalgust. Kuldsed ristikulehed viitavad Jõgevamaale, tähistades ühtlasi põllupidamist ja heaolu.
Geringswalde

Linnaosad

Aitzendorf, Altgeringswalde, Arras ja Holzhausen
Pire Teras

Pire Teras (sündinud 13. detsembril 1970 Põltsamaal) on eesti keeleteadlane.
Ta lõpetas 1989. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1996. aastal Tartu Ülikooli eesti keele ja soome-ugri keelte erialal.
Ta oli aastatel 1996–1998 Tartu Ülikooli magistriõppes, aastatel 1995–1997 õpetajaõppes ning aastatel 1998–2003 doktoriõppes. Ta kaitses 2003. aastal väitekirja "Lõunaeesti vokaalisüsteem. Võru pikkade vokaalide kvaliteedi muutumine" ning sai doktorikraadi.
Ta töötas aastatel 1989–1992 Tartu Õpetajate Seminaris ning alates 1997. aastast Tartu Ülikoolis teaduri ja õppejõuna. Ta töötas aastatel 2008–2013 Helsingi Ülikoolis eesti keele külalislektorina ja alates 2012. aastast Tartu Ülikooli eesti ja üldkeeleteaduse instituudis dotsendina.
Erich Johann von Vietinghoff

Erich Johann von Vietinghoff (1699 – 11. jaanuar 1761) oli baltisaksa poliitik.
Erich Johann von Vietinghoff sündis Rootsi sõjaväelase Fabian Reinhold von Vietinghoffi ja Ursula von Poorteni pojana.
1725–1735 oli ta Venemaa Justiitskolleegiumi assessor, 1735–1740 töötas Eesti- ja Liivimaa asjade justiitskolleegiumi nõunikuna, aastast 1740 oli Saaremaa maapealik.
Talle kuulusid Vecmuiža ja Adavere mõis Liivimaa kubermangus ning Jõepere mõis Eestimaa kubermangus.
B8-vitamiin

B₈-vitamiin ehk inositool on vitamiin, mida nimetatakse ka skleroosivastaseks vitamiiniks.

Saamine ja omastamine

Inimene saab inositooli nii loomsetest kui ka taimsetest saadustest, samuti toodab seda soole mikrofloora. Seedekulglasse sattuv ja ka soole mikrofloora toodetav inositool imenduvad peensoolest.
Imendumist pärsivad liigne alkohol ja kohv.
Kudedes võib ta esineda inositoolina, fosfolipiidide (fosfatidüülinositoolid) komponentidena ja inositoolfosfaatidena. Inositooli leidub rohkesti närvikoes.
Inositooli väljutatakse uriiniga 30–40 mg ööpäevas, diabeedi korral suureneb väljutatav hulk oluliselt.
Allikad: neerud, süda, kartul, mais, tsitrusviljad, oad, pähklid.

Biofunktsioonid

Inositool on vajalik biomembraanides ja muudes struktuurides olevate fosfolipiidide (fosfatidüülinositoolid) sünteesil. Inositoolfosfaadid on olulised sekundaarsed vahendajad signaaliülekandes. Inositooli vajatakse juuste, luukoe ja seedetrakti limaskesta normaalseks arenguks. Inositool reguleerib ka kolesterooli metabolismi.

Kasutamine ja toksilisus

Inositooli RDA ehk soovitatava ööpäevase koguse kohta andmed puuduvad. On kalkuleeritud, et ööpäevane toit peaks sisaldama 600–900 mg inositooli.
Inositooli manustamine on hädavajalik defitsiidile viitavate sümptomite korral. Selle oskuslik ja adekvaatne manustamine võib ravi ühe komponendina olla efektiivne alkoholismi, rasvumise, kiilaspäisuse, diabeedi ja muude haiguste korral. Inositooli adekvaatne manustamine on hädavajalik ka tippspordis.
Inositooli tuleb manustada koos tiamiini, riboflaviini, pantoteenhappe, C-, E- ja B₁₂-vitamiini ning koliiniga.
Inositooli toksilist toimet pole kirjeldatud.
Ebeli mõis

Ebeli mõis  või Klatco mõis (Ēbela muiža, saksa keeles Ebelshof või Klatzoshöfchen) on suvemõis Lätis Riia linnas Ziepniekkalnsi asumis. Peahoone aadress on Zaļenieku iela 21.
Mõis sai praeguse nime aastal 1799, mil Riia Suurgildi kaupmees Johann Ebel ostis Blankenhagenitelt 88 hektarit maad ning rajas sinna suvemõisa, kasvuhooned, pargi ja aiapaviljoni. Varem kandis paik Klatco mõisa nime, see nimetus oli kasutusel veel aastal 1805.
Paik kujunes rikkamate Riia kaupmeeste seas populaarseks väljasõitude korraldamise paigaks. Mõisast on säilinud park 9 põlise tammepuuga (neist suurim on 20 meetri kõrgune ja 5,6-meetrise ümbermõõduga), peahoone ja paviljoni alusmüürid. Viimased kaks on arhitektuurimälestistena kaitse all.
Albu vald

Asustus

Albu vallas oli 16 küla: Ageri, Ahula, Albu, Järva-Madise, Kaalepi, Lehtmetsa, Mägede, Mõnuvere, Neitla, Orgmetsa, Peedu, Pullevere, Seidla, Soosalu, Sugalepa, Vetepere.

Kultuurielu

Vetepere külas Vargamäel on sündinud kirjanik Anton Hansen Tammsaare ja seal asub 30. jaanuaril 1958 avatud A. H. Tammsaare muuseum. 1970. aastatel taastati talu sellisena, nagu see 1886. aastal rajati. Tänapäeval ei ole see ainult muuseum, vaid koht, kus suvel korraldatakse koostöös eesti teatritega vabaõhuetendusi ning kus igal aastal toimub Tammsaarele pühendatud rahvamatk. Albu vald annab välja Anton Hansen Tammsaare nimelist kirjandusauhinda.
Albu vallast on pärist Jaak Mae, kellenimelised suusavõistlused toimuvad igal aastal Valgehobusemäe suusa- ja puhkekeskuses.
Albu vallas Ahulas korraldatakse traditsioonilist Erika Rattarallit ja Seidla mõisapargis Eestimaa Paarisrammumehe võistlust.

Haridus

Vallas oli kaks kooli: Albu Põhikool ja Ahula Lasteaed-algkool.
Downtown no Gaki no Tsukai ya arahende

Downtown no Gaki no Tsukai ya arahende!! (otsetõlkes „ Südalinna - See pole ülesanne lastele!!“), on Jaapani päritolu telesaade, milles osalevad tuntud Jaapani koomikud Shozo Endo ja Naoki Tanaka koomikute duost Cocorico, koomik Hosei Tsukitei ning koomikute duo Downtown- Masatoshi Hamada ja Hitoshi Matsumoto. Programm on Jaapanis eetris olnud aastast 1989 ning tegevus toimub tänini.

Batsu mängud või teisisõnu karistusmängud

Tegemist on tuntuima osaga Gaki no Tsukai-st, kust koomikud võtavad osa peale kihlveo või väljakutse kaotust. Peamiseks karistusmänguks on mitte naermise mäng, kus osalejatele on antud ülesanne pika aja jooksul mitte naerda, ükskõik, milliseid jaburusi ning veidrusi neile näidatakse või milliseid ülesandeid neile antakse. Mängud on pika kestvusajaga, pikimad neist kestavad 24 tundi. Juhul kui selle aja sees keegi naerab, tuleb valjuhääldist teade, et antud osaleja on „väljas“ ning naernud isikule järgneb (füüsiline) karistus, enamasti lüüakse väljakukkunut relvataolise esemega vastu tema taguotsa või peab ta ära kannatama professionaali poolt sooritatud Muay Thai võtte.

Vaikne raamatukogu

Selles mängus läheb grupp osalejaid raamatukokku, kus nad hakkavad üksteisele välja loosima kaartide põhjal, kes neist saab karistada. Karistusi on palju erinevaid, kuid tingimuseks on see et osalejad ei tohi hääli teha (naer, valuhäälitsused jne.). See mäng on kasutusele võetud ka Ameerika Ühendriikides.

Absoluutselt maitsev

Mängude sari, kus igas osas on osalejate ülesandeks valmistada üks toit, nt. Jaapani rahvustoidud, pitsa, pasta jt., mis sisaldavad ebatavalisi koostisosasid. Valmis tehtud toite maitstakse ning antakse neile hinnang pealuudega kaartide näol, mida hullem toit, seda rohkem kaarte jagatakse. Koostisosad, mida pannakse toitude sisse tihedamalt on näiteks piparmündipastillid, limonaad, kummikommid, kalapead, hambapasta.

Kiki seeriad

Väljakutsete seeriad, kus koomikud peavad kinnisilmi maitsema ühte Jaapani toodet, enamasti jooke või toite, kuid on ka proovitud sigarette ja hambapastat. Hiljem peavad nad maitse põhjal tuvastama toote teiste sarnaste seast. Õige vastuse korral võidavad nad rahasumma, vale vastuse puhul ootab valesti vastanut karistus.

Kostümeeritud bussireisid

Osalejad riietavad ennast ümber naissoost tegelasteks, kes Jaapanis tuntud on ning neid ootab ees bussireis mööda Tokyo linna. Bussis mängivad koomikud omavahel väikeseid mänge, kaotaja peab bussist väljuma ja oma naeruväärses kostüümis üksinda tagasi telestuudiosse jalutama, teekonnal juhtub aga osalejatega mitmeid üllatavaid situatsioone. Lisaks nendele mängudele on Gaki no Tsukais esinenud ka mitmeid teisi mänge, lisaks on telesaates etteasteid teinud mitmed tuntud jaapanlased.

Lingid

(Rahvusvaheline Gaki no Tsukai fännide foorum)
IMDB (autoriteetne filmide ja TV sarjade andmebaas)
Pallium

Pallium on katoliku kiriku kõige kõrgemate vaimulike kantav liturgiline riietusese, lai valge villane sallitaoline riideese, kuhu on sisse kootud 6 musta risti.

Kasutamine

Palliumit tohivad liturgiatel kanda vaid paavst ja need metropoliitidest peapiiskopid, kellele Püha Tool selle vastaval tseremoonial on andnud. Koos palliumi saamisega antakse ustavusvanne. Metropoliit ei saa enne palliumi andmist oma võimutäiust täitma asuda. Kui palliumit omav metropoliit vahetab ametikohta ja liigub teise diötseesi (piiskopkonda), ei saa ta enne uues kohas metropoliidina jätkata, kui on vastava palliumi saanud. Pallium antakse üle vaid kord aastas Peeterpaulipäeva (29. juuni) jumalateenistusel. Kui paavst või metropoliit astuvad tagasi, siis võetakse neilt pallium ära ning nad ei saa enam endise ametiga kaasas käivaid talitusi läbi viia.

Palliumi ajalugu ja välimus

Tänini pole täpselt teada, kuidas palliumi kandmise traditsioon alguse sai. Varaseim teadaolev paavst, kes seda kandis, oli Marcus (surma-aasta 336). Hilisemates kirjutistes on palliumit korduvalt mainitud, seega IV sajandit peetakse selle traditsiooni alguseks. Metropoliitide poolt on pallium regulaarsesse kasutusse võetud IX sajandil. 
Palliumi välimus ning ristide arv ja värvus on sajandite vältel olnud pidevas muutmises. Kui palliumil on kuus risti, siis kaks neist on rinnal ja seljal, kaks õlgadel ja kaks otstes. Palliumi juurde kuulub ka kolm kalliskividega kaunistatud kuldnõela, millega see tseremoniaalse stoola peale kinnitatakse. Paavst Benedictus XVI (2005-2013) paistis silma sellega, et võttis kasutusele palliumi ühe kõige varasema teadaoleva - viie punase ristiga pikalt ette langeva üle vasaku õla kantava – variandi.
Magnus Minnesköld

Magnus Minnesköld (ka Minnisköld või Miniskjöld; suri tõenäoliselt 31. jaanuaril 1208 või 17. juulil 1210) oli Rootsi seadusekuulutaja. 
Magnus oli Bengt Snivili poeg ning Birger jarli ja Karl Kurdi vend.
Magnust on mainitud kahes säilinud dokumendis (DS 70 ja 116) jarli (Birger Brosa) vennana. Samuti on teda mainitud kuningas Magnus Aidaluku kirjutatud kirjas (1280), kus ta nimetab Magnus Minnesköldi oma vanaisaks. Teostes "Västgötalagens lagmanslängd" ja "Hakonarsagan" nimetatakse Magnust Eskil Magnussoni isana. Selles viimases allikas viidatakse Magnusele kui Birger jarli isale. 
Magnus Minnesköld elas suguvõsa valdustes Bjälbos. 
Tema surma kohta käivad andmed on vastuolulised. Mõnes allikas väidetakse, et Magnus Minnesköld hukkus Lena lahingus 31. jaanuaril 1208. Teiste andmete kohaselt langes ta aga Gestilreni lahingus 17. juulil 1210. Varnhemi kloostrikirikus asuvate oletatavate Birger jarli säilmete uurimisel tehti kindlaks, et Birger jarl oli surres 50–55-aastane, mistõttu pidi jarli isa Magnus Minnesköld olema elus veel 1210. aastal.

Kujutamine ilukirjanduses

Magnus Månesköld esineb tegelasena Jan Guillou' romaanides Arn Magnussonist, kus ta on väljamõeldud tegelaste Arn Magnussoni ja Cecilia Algotsdotteri poeg ning Birger jarli ja Eskil Magnussoni isa. Birger Brosast tehakse romaanis Arni onu ehk Magnuse vanaonu.
Eesti Vabakehakultuuri Ühing

Eesti Vabakehakultuuri Ühing oli Eesti nudistide organisatsioon 1930. aastail.
23. juunil 1932 otsustas Erich Differt koos Aleksander Rummeli ja Alfred Riigiga asutada Eesti Vabakehakultuuri Ühingu ja esitas selle põhikirja 29. juulil samal aastal Kohtu- ja siseministrile kinnitamiseks. Põhikirja järgi oli ühingu eesmärgiks vabakehakultuuri põhimõtete laiendamine sõnas, kirjas ja pildi teel ning selle idee arendamise soodustamine. Vabakehakultuuri all mõisteti põhikirjas mõlemast soost igasuguses vanaduses isikute ühist koosviibimist ilma igasuguse riietuseta võimlemise-, suplemise-, seltskondlikkude mängude ja muul alal. Minister Ado Anderkopp seda ei kinnitanud moraalsetel põhjustel, kuna leidis põhikirja olevat vastuolus üldise moraaliga ning heakorra ja julgeoleku seaduse § 325-ga, mis kohustas politseid laiali ajama sugukõlvatuid koosolekuid.
Pärast kaebust kohtule otsustas Riigikohus 1. novembril 1932 tühistada Kohtu- ja siseministri otsuse ja Eesti Vabakehakultuuri Ühing registreerida.  
1933. aastal rentis ühing Kakumäe poolsaarel Oti talu mereranna ja suvila. Ühing korraldas regulaarseid supelhommikuid ja vestlusõhtuid.
Asutajaliikmeid oli 18; abielupaare võeti liikmeks koos või ühingust eemalejääva abielupoole kirjaliku tõendi alusel, et tal pole midagi oma abikaasa ühingusse astumise vastu. 1934. aastal oli ühingul 55 liiget. 27. juulil 1934 tegi Haridus- ja sotsiaalminister Nikolai Kann Vabariigi Valitsusele ettepaneku ühing sulgeda, kuid selleks ei leitud seaduslikku alust. Ühingu tegevuse keelamiseks töötati Siseministeeriumis välja seaduseelnõu, mis oleks maksma pandud dekreedina.
Pärast uue Ühingute ja nende liitude seaduse jõustumist 1938. aastal oleks ühing pidanud teatama Tallinna-Harju prefektile juhatuse koosseisu ja asukoha, mida ei tehtud. Seetõttu otsustas prefekt 31. mail 1939 ühingu tegevuse peatada kuni 1. septembrini 1939.  Siseministri resolutsiooniga 15. novembrist 1939 ühing suleti ja likvideeriti 21. augustil 1940.
Tegelikult oli ühing oma tegevuse lõpetanud juba 1935. või 1937. aastal vähese liikmete arvu pärast.
Nudistlik tegevus Eestis vaibus aastakümneteks, kuid rahva seas elasid edasi legendid Eesti nudismi pioneerist Erich Differtist ja tema asutatud alastikultuuri ühingust. Tema ideed olid okupatsiooni ajal võitluses nudismi ideede eest suureks toeks.
Harrisoni maakond (Indiana)

Ajalugu

Maakond moodustati 1. detsembril 1808.
Kolga-Jaani Põhikool

Kolga-Jaani Põhikool on Viljandi vallas Kolga-Jaani asulas olev põhikool. Kool asub aadressil Viljandi mnt 1a.

Kooli muuseum

Koolil on oma muuseum.
Urbanus VII

1590. aasta esimene konklaav

Kui Sixtus V 27. augustil 1590 suri, sisenesid 54 kardinali 7. septembril Vatikani paavstipalees alanud konklaavile ja valisid kardinal Castagna 15. septembril paavstiks. Lisaks temale oli valimistel soosikuks ka kardinal Marco Antonio Colonna.
Konklaavil tekkis 3 fraktsiooni: Gregorius XIII kardinalid, Sixtus V kardinalid ja Ascanio Colonna järgijad. Kaks viimast fraktsiooni toetasid Marco Antonio Colonna saamist paavstiks.
8. septembril saabus konklaavile kardinal Ludovico Madruzzo, kes tõi kaasa Hispaania kuninga Felipe II koostatud nimekirja prelaatidest, keda kuningas soovis uue kirikupeana näha. Nende seas olid peale Madruzzo veel Tolomeo Gallio, Giovanni Antonio Facchinetti, Girolamo Simoncelli ja Gabriele Paleotti.
Esmalt asusid kardinalid toetama Galliot, kuid kui kardinal Michele Bonelli keeldus teda pooldamast, tõusis uueks soosikuks kardinal Ippolito Aldobrandini (hilisem paavst Clemens VIII), kes aga loobus, sest ta polnud vastuvõetav kandidaat Hispaaniale.
9. septembril saabus konklaavile kardinal Niccolò Sfondrati (hilisem paavst Gregorius XIV). Samuti asusid konklaavi töös osalema kardinalid Paleotti ja Federico Cornaro, kes olid haiguse tõttu esimesest voorust eemale jäänud. Õhtul liitus nendega kardinal Scipione Gonzaga.
10. septembril teatas kardinal Madruzzo, et Hispaania oleks rahul, kui paavstiks saaks kardinal Facchinetti. Tema vastu olid aga Toscana hertsog ja kardinal Alessandro Damasceni Peretti, mistõttu  Facchinetti kandidatuur ei läinud seekord läbi. Samuti oli hertsog vastu Simoncelli valimisele. Samal päeval liitus kardinalidega Ippolito de' Rossi.
13. septembril tahtsid mõned kardinalid panna tiaara Marco Antonio Colonna pähe, kuid nende katse ei läinud läbi ja seega olid Colonna edasised võimalused järgmiseks paavstiks saada pärsitud. Uueks sobivaks kandidaadiks tõusis Toscana hertsogi ja Hispaania toetusel Castagna, kes sai järgmisel päeval toimunud voorus 20 häält.

Valitsemisaeg

Urbanus VII andis 2000 tukatit kardinal  Nicolas de Pellevé'le ja 1000 tukatit kardinal William Allenile, kes olid kulutanud kogu oma raha konklaavile reisimiseks. Ta lasi koostada nimekirja puudust kannatavatest isikutest ning käskis Rooma pagaritel teha suuremad pätsid ja müüa neid odavamalt. Ta keelas oma kantsleritele siidist rõivaste kandmise. Urbanus VII teatas ka, et ei määra ühtki oma sugulast kuuria ametnikuks. Urbanus VII pärandas kogu oma vara vaestele Rooma tüdrukutele.
Järgmisel päeval (teistel andmetel kolm päeva hiljem) pärast valimisi haigestus uus paavst malaariasse. Ta suri enne paavstiks kroonimist 27. septembril veidi enne keskööd ja maeti Vatikani basiilikasse. 21. septembril 1606 maeti tema säilmed ümber Rooma Santa Maria sopra Minerva kirikusse.
Urbanus VII valitses 12 päeva, mis on lühim valitsemisaeg ajaloos, sest preester Stephanuse valitsemisaega ei loeta ametlike valitsemisaegade hulka.
Francesco Bassano on temast teinud portree.
Tadeusz Budzik

Tadeusz Budzik (sündinud 27. oktoobril 1962) on Poola politseitegelane.
23. veebruaril 2008 anti talle Kotkaristi III klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Eesti-Poola politseikoostöö edendajana.
Martin Loo

Martin Loo (sündinud 9. aprillil 1988) on eesti jalgrattur (krossisõitja).
2007, 2012-2014 tuli ta Eesti meistriks krossisõidus.
Madalsoomuld

Madalsoomuld on Eestis levinud mulla tüüp, mis valiti aastal 2019. aasta mullaks. Madalsoomullad on õrnad ja liigniisked.
Madalsoomuld on kujunenud põhjaveetoitelistel liigniisketel madalamatel aladel, kus turbakihi tüsedus ületab 30 sentimeetrit. Enamasti koosnevad nad hästi lagunenud toitainerikkast musta värvi turbast, mis on tekkinud looduslikel lagesoodel mitmesuguste tarnaliikide jäänustest.
Madalsoomullad moodustavad umbes 14% Eesti maafondist ja esinevad peaaegu kõikides Eesi piirkondades.
Viimase sajandi jooksul olid  paljud madalsoomullad kuivendatud metsa- ja põllumajanduslikus otstarbeks. Kuivendatud madalsoomuldadel kujutatakse suure saagikusega rohumaad või kuusikud. Kuivendamise ja mullaharimise pärast toimub kiire turba lagunemine, millega kaasneb suures koguses süsihappegaasi lendumine atmosfääri ning mulla kahjustumine.