Eesti Teaduste Akadeemia (1938–1940)

Eellugu

Juba Asutav Kogu oli tahtnud luua Eesti Teaduste Asutust, kuid see jäi teostamata, muuhulgas oli põhjuseks vastava kvalifikatsiooniga eesti teadlaste puudus. 1930. aastate keskel tekkis uuesti mõte asutada teaduste akadeemia või anda teaduste akadeemia õigused Õpetatud Eesti Seltsile.

Asutamine

12. jaanuaril 1938 asutas Vabariigi Valitsus Eesti Teaduste Akadeemia seaduse eelnõu läbivaatamiseks ministritevahelise komisjoni. Eesti Teaduste Akadeemia asutati 28. jaanuaril 1938 dekreedina antud Eesti Teaduste Akadeemia seadusega (SK VI 1938, 2, 2), mis hakkas kehtima 4. veebruaril 1938. Tema ülesandeks oli üldiste ja eriti Eestit käsitlevate teaduste edendamine, lähtudes eeskätt tegeliku elu vajadustest välja kasvanud küsimustest.
Akadeemia oli oma tegevuse korraldamises autonoomne, seda juhtis Vabariigi Presidendi poolt viieks aastaks akadeemikute seast nimetatav akadeemia president. Akadeemia jagunes humanitaarteaduste ja loodusteaduste sektsiooniks.
Akadeemia koosseisus nähti ette 20 tegevliiget. Akadeemia liikmeks võisid olla Eesti kodanikud, kes on oma teaduslike töödega silmapaistvalt edasi viinud teadust ja ilmutanud võimeid teadusliku töö korraldamiseks. Akadeemia liikmete ametivanuse piiriks oli 70 aastat, mille järel nad emeriteeriti.
Esimesed 12 liiget nimetas Riigihoidja 13. aprillil 1938 võrdsel arvul humanitaarteaduste ja loodusteaduste sektsiooni. Edaspidi tuli igal aastal valida üks uus tegevliige Vabariigi Presidendi kinnitusel vaheldumisi loodusteaduste ja humanitaarteaduste sektsiooni. Pärast kõigi kohtade täitmist vabanevad kohad tuli täita ühe aasta jooksul pärast vabanemist.
Auliikmeiks võidi valida isikuid, ka välismaalasi, kellel oli Eestit käsitleva või üldise teaduse edendamisel eriti väljapaistvaid teeneid. Nende arv ei olnud piiratud.
Kirjavahetajaiks liikmeiks võisid olla õpetlased, kes said oma tööde kaudu või muul viisil kaasa aidata teaduse arendamisele Eestis. Tegelikult ei jõutud akadeemia tegevusaja jooksul valida ühtegi kirjavahetajat liiget.
Õpetatud Eesti Seltsi juubeliaktusel 30. jaanuaril 1938 ütles seltsi auliige Johan Laidoner: "Meie ei kujutle muidugi, et Eesti kui väike riik saaks oma Teaduste Akadeemia alusel midagi õige suurejoonelist luua. Eesti Teaduste Akadeemia kujuneb rohkem ühendavaks lüliks kahe kõrgema õppeasutuse vahel. Siia koondub meie teadlaste parim valik. Peatöö teaduste edendamise alal teevad siiski ülikoolid ja teised teaduslikud organisatsioonid."
20. aprillil 1938 toimus sümboolselt Tartu Ülikooli nõukogu saalis Eesti Teaduste Akadeemia täiskogu esimene koosolek, kus Akadeemia presidendiks valiti Karl Schlossmann, asepresidendiks Julius Mark, loodusteaduste sektsiooni juhatajaks Paul Kogerman ja humanitaarteaduste sektsiooni juhatajaks Edgar Kant. Kõik nimetatud kinnitati Riigihoidja poolt ametisse 11. mail.
Eesti Teaduste Akadeemia avakoosolek peeti 22. oktoobril 1938 Tallinnas Kaubandus-Tööstuskoja saalis. Vabariigi President Konstantin Päts ütles koosolekul peetud kõnes: Lubatagu tänasel pühalikul silmapilgul minule meele tuletada ühte juhust minu elus. See oli 1911. a., kui vabanesin ühest vene asutusest, milles oli rohkesti aega järele mõelda kõige üle. Äsja vabanenud, tuldi minu juure ja öeldi, et mul tuleb minna ühe hommikumaa keelteprofessori juure, kelle käes otsustamisel küsimus, kas eesti koolides võib õpetada eesti keelt. Asjaoludega mitte täiesti kursis olles, tuli siiski asuda ülesande lahendamisele. Raamatutega täidetud toas igasuguste kujude ja kujukeste keskel leidsin vana õpetlase, kes küll tundis kaugeid hommikumaa keeli, kuid kes tõendas, et ta pole kuulnud eesti keelest. Oma ülesande lahendamisel tuli meil teadlase juure viia terve hulk eesti keeles ilmunud raamatuid, millede põhjal teadlast veensime, et eesti keel kuulub kultuurkeelte hulka.
Asutamise puhul kinkis Itaalia valitsus akadeemiale 36-köitelise Encyclopedia Italiana nahkköites.

Tegevus

9. juunil 1939 kinnitati Vabariigi Presidendi poolt Akadeemia kolmeteistkümnes tegevliige Teodor Lippmaa, kes oli ainus Akadeemia täiskogu poolt valitud liige.
Akadeemia ruumid asusid Tartus, Lai tänav 34. Akadeemia aastaraamatu esimene ja ainus köide ilmus 1940. aastal.

Likvideerimine

Akadeemia likvideeriti 17. juulil 1940 Vabariigi Presidendi dekreedina välja antud seadusega alates 20. juulist 1940. Akadeemia likvideerimiskomisjoni esimees oli Teodor Lippmaa. 1941. aastal püüdis Tartu Ülikooli rektor Edgar Kant akadeemia tegevust taastada, kuid tagajärjetult.
Kolmeteistkümnest akadeemia tegevliikmest üks (Paul Kogerman) küüditati Venemaale, vabastati 1945. aastal ja sai 1946. aastal Eesti NSV Teaduste Akadeemia tegevliikmeks; neli surid Saksa okupatsiooni ajal (neist Teodor Lippmaa Tartu pommitamise tagajärjel) ja kaheksa (sealhulgas president Karl Schlossmann ja abipresident Julius Mark) põgenesid 1944. aastal Eestist; mõlemad auliikmed (Konstantin Päts ja Johan Laidoner) represseeriti Nõukogude võimu poolt. Kuigi enamik akadeemia liikmeid pääses eksiili, akadeemia tegevust seal ei jätkatud.

Seos Eesti NSV Teaduste Akadeemiaga

28. juuni 1945 Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu ja EK(b)P KK määrusega otsustati taastada Eesti Teaduste Akadeemia ja kujundada see Eesti NSV Teaduste Akadeemiaks. 19. jaanuaril 1946 otsustas NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu rahuldada Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu ja EK(b)P Keskkomitee taotluse Eesti NSV Teaduste Akadeemia organiseerimise kohta Tallinnas. Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu määrus 23. jaanuarist 1946 seadustas Eesti NSV Teaduste Akadeemia asutamise asukohaga Tallinnas. Kuni 1989. aastani loeti Eesti NSV Teaduste Akadeemia asutamisaastaks 1946. aastat (muuhulgas olid eraldi artiklid Eesti Teaduste Akadeemia ja Eesti NSV Teaduste Akadeemia kohta Eesti nõukogude entsüklopeedia mõlemas väljaandes, vastavalt 1970 ja 1987). 1989. aasta uus põhikiri määratles akadeemia Eesti Teaduste Akadeemiana viitega asutamisaastale 1938.