google/wiki40b huggingface dataset:
Kagu-Aasia Maade Assotsiatsioon

Ajalugu

Enne ASEANi olid Malaisia, Tai ja Filipiinid loonud 1961. a Kagu-Aasia Liidu (Association of Southeast Asia, ASA).
ASEAN asutati 8. augustil 1967, kui viie riigi välisministrid allkirjastasid ASEANi deklaratsiooni, mida tuntakse ka Bangkoki deklaratsiooni nime all. 1967. a augusti alguses veetsid viie riigi välisministrid neli päeva Bangkoki lähedal rannakuurordis läbirääkimistel, mida välisministrid ise on hiljem meenutanud kui "spordisärgi diplomaatiat".  Need viis välisministrit – Adam Malik Indoneesiast, Narciso Ramos Filipiinidelt, Abdul Razak Malaisiast, Sinnathamby Rajaratnam Singapurist ja Thanat Khoman Taist – on organisatsiooni "asutavad isad" (founding fathers). 
Brunei liitus 8. jaanuaril 1984, olles iseseisvuse saavutanud vaid nädal varem, 1. jaanuaril. 
Laos ja Birma liitusid 23. juulil 1997, Vietnam 28. juulil 1997. Algselt koos Laose ja Birmaga liituma pidanud Kambodža ei teinud seda ebastabiilse poliitilise olukorra tõttu riigis. Kambodža liitus alles 30. aprillil 1999. 
Kuigi deklaratsioon nägi ette riikidevahelist sotsiaalset, majanduslikku ja kultuurilist koostööd, kalduti sellest teest kõrvale. USA tagasitõmbumine Vietnamist, Vietnami suurenevad ambitsioonid regioonis ja pinged Kambodžas nõudsid palju tähelepanu ning nii näiteks majanduslikku koostööd ei tehtudki. 
1976 peeti konverents Balil, kus allkirjastati kaks dokumenti: „The declaration of ASEAN oncord“, mis keskendus põhiliselt majanduslikule koostööle, ja „The treaty of amity and cooperation in South Asia“ (TAC). 
1994 asutati Aasia Regionaalne Foorum (ingl ASEAN Regional Forum, ARF), millesse kuulub 27 liiget: 10 ASEANi liiget, 10 ASEANi dialoogipartnerit ja 7 ASEANi vaatlejariiki. Dialoogipartnerid on Austraalia, Hiina, Euroopa Liit, India, Jaapan, Kanada, Lõuna-Korea, Uus-Meremaa, Venemaa ja USA.  Vaatlejariigid on Põhja-Korea, Mongoolia, Pakistan, Timor-Leste, Bangladesh ja Sri Lanka. ARFil on oluline roll dialoogides Aasia julgeoleku teemadel.
Ida-Timor on avaldanud soovi saamaks ASEANi 11. liikmeks.

Struktuur

Tähtsaim organ on Jakartas asuv ASEANi sekretariaat, mida juhib peasekretär.  Aastatel 2013–2017 oli peasekretär Lê Lương Minh Vietnamist, 2018. aastast on peasekretär Lim Jock Hoi Bruneist. Olulisim sündmus on iga-aastane konverents, mille eesistujat vahetatakse igal aastal.

Majandus

Majanduses on ASEANi eesmärgiks ühendada konkurentsivõime, tasakaalustatud majanduslik areng ja integratsioon, et 2015. aastaks luua ühine turg kaupadele, teenustele, kapitalile ja tööle. ASEAN on loonud vabakaubanduspiirkonna ASEAN Free Trade Area (AFTA).

Kultuur

Kultuuris on ASEAN tegev spordist kuni kirjandusauhindadeni. 
Loodud on näiteks ASEANI ülikoolide võrgustk (ingl ASEAN University Network, AUN).  ASAIHL (Association of Southeast Asian Institutions of Higher Learning) on kõrgharidust arendav tütarorganisatsioon.   ASEAN annab välja Kagu-Aasia kultuuriruumis olulist kirjandusauhinda (S.E.A Write Award). 
ASEAN on avaldanud soovi pidada 2030 FIFA jalgpalli maailmameistrivõistlused ühiselt ASEANi riikides.
Mari Adamsoni nimeline parima tekstiilitudengi stipendium

Mari Adamsoni nimeline parima tekstiilitudengi stipendium on stipendium, mida annab õppetöös edukale ja loominguliselt aktiivsele tudengile alates 1998. aastast välja Eesti Kunstiakadeemia. Stipendium on ühekordne.
Pfalzen

Geograafia

Valla pindala on 33,3 km².
Pfalzen külgneb järgmiste valdadega: Bruneck, Kiens, Gais, St. Lorenzen ja Mühlwald.

Frazioni

Pfalzeni vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Greinwalden (Grimaldo) ja Issing (Issengo).

Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 96,25% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 2,36% itaalia keelt ja 1,39% ladiini keelt.
Värvikeha

Värvikeha on värvimudeli või värvisüsteemi kolmemõõtmeline esitus (kolmemõõtmeline vaste kahemõõtmelisele värviringile), milles igal värvil on kindel koht. Tegemist on kokkuleppelise kujundiga.
Värviteooria ajaloos on erinevad teoreetikud konstrueerinud erineva kujuga värvikehasid. Värvi kolm dimensiooni, mis kujusse sobitatakse, on enamasti värvitoon, heledus ja küllastatus (on ka muid variante, näiteks Ostwaldi värvisüsteemis heledus, mustasus, värvitoon, või RGB-kuubis kolm primaarvärvi red, green, blue).
Modbus

Ajalugu

Aasta oli 1979, kui PLC tootja Modicon avalikustas Modbusi kommunikatsiooni liidese multidrop võrgu jaoks baseerudes ülem/alam (inglise keeles Master/slave) võrguarhitektuuril. Informatsiooni vahetamine Modbusi võrguharude ühenduspunktide vahel saavutati sõnumitega. Tegu oli avatud standardiga, mis kirjeldas sõnumite edastamise struktuuri. Modbusi liidese füüsiline kiht oli vabalt valitav. Originaalne Modbusi liides kasutas RS-232 standardit, aga enamus hilisematest Modbusi teostustest kasutasid RS-485 sel põhjusel, et RS-485 võimaldas pikemaid vahemaid ja suuremaid kiirusi. Lühikese aja jooksul kogus Modbusi protokoll palju kuulsust ja üllatavalt kiiresti pärast protokolli väljatöötamist võttis suur arv tarnijaid oma seadmetes selle süsteemi kasutusele.
Modbusi protokollide arendamine ja uuendamine on toimunud alates aprillist 2004 Modbus Organizationi  poolt, kui Schneider Electric andis õigused üle sellele organisatsioonile.

Seadmed ja kommunikatsioon

Igale seadmele, mis jagab informatsiooni Modbusi kaudu, antakse unikaalne aadress. Seade, mis küsib informatsiooni, on Modbusi ülem (ingl k. Modbus master) ja seadmed, mis jagavad informatsiooni on Modbusi alamad (ingl k. Modbus slaves). Standardses Modbusi võrgus on üks ülem ja kuni 247 alamat, mille juures iga alam on määratud oma unikaalse alamaadressiga, mis varieerub vahemikus 1–247. Tavaliselt on ühes võrgus seadmeid umbes 240. Ülemal on samuti olemas volitused kirjutamaks informatsiooni alamatele.
Eksisteerib palju modemeid ja võrguväravaid, mis toetavad Modbusi, kuna see on väga lihtne protokoll ja tihtipeale seda ka kopeeritakse. Marginaalne osa neist on spetsiifiliselt valmistatud selle protokolli jaoks. Erinevad teostused kasutavad kas wireline-kaablitehnoloogiat, traadita infoedastust, nagu näiteks ISM band ja isegi lühisõnumite teenust (SMS) või üldist raadio-pakettandmeside teenust (GPRS). Tihti esinevad tüüpprobleemid on näiteks pikk latentsusaeg ja sünkroonimisega seotud probleemid.

Rakendused

Peaaegu kõikidel rakendustel on variatsioone võrreldes originaalse standardiga. Eri variandid ei pruugi ühilduda, sest tegu on teistsuguse tehnikaga või erinevate tarnijaga. Mõningad levinumatest variatsioonidest on:
Kindlustusasutus

Kindlustusasutus (ka: kindlustusselts; inglise insurance company, insurer, underwriter) on selts, mis müüb kindlustusvõtjatele kindlustusi.

Kindlustusseltsid Eestis

Eesti esimene kindlustusselts – Tallinna Vastastikune Kindlustusselts – asutati 1866. aastal.
Laensõna

Laensõna on teisest keelest laenatud sõna, mis on eesti keeles kohanenud meie keele häälikulise struktuuriga.

Laensõnade liigid

Tsitaatlaen – teisest keelest üle võetud sõna või sõnaühend täpselt kirjapildi järgi, võõrtähed ja võõrapärasused jäävad sisse, hääldatakse lähtekeele häälduse lähedaselt. Muust eesti tekstist eristamiseks tuleb tsitaatsõnad või -väljendid kirjutada teises, harilikult kursiivkirjas. Muutumatute sõnadega on lihtsam, nt de iure (ld) [de juure] ’õiguslikult’, crescendo (itaalia) [krešeʹndo] ’helivaljuselt kasvades’. Käänd- ja pöördsõnade puhul peab arvestama muutmise raskepärasusega: eesti tüvevokaal või muutelõpp tuleb liita ülakoma abil ja püstkirjas.
Kaudlaen – teisest keelest mingi kolmanda keele (vahenduskeele) vahendusel laenatud keelend. Nt admiral < sks Admiral < pr a(d)miral < ar emir-al-bahr (admirali oleme laenanud araabia keelest prantsuse ja saksa keele vahendusel).
Pärislaen ehk otselaen – teisest keelest üle võetud sõna kas kirjapildi või häälduse järgi, mugandatud oma keelele sobivaks. Näiteks inglise keelest laenamisel näeb 1935. aastal sõnastatud üldpõhimõte ette häälduskuju kasutamist, seda küll eesti keele foneetikaga kohandades. Nii on laenatud nt bagi, disain, koomiks, meik, taimer, teip.
Tõlkelaen – liitsõna või sõnaühend, harvemini tuletis, mis on teisest keelest sõna-sõnalt või morfeem-morfeemilt tõlgitud ja millel on samast laenatud tähendus. Nt raamatupidaja (sks Buchhalter).
Tähenduslaen – eesti keeles olemasolevale sõnale on laenatud mujalt uus tähendus, mida eesti sõnal enne polnud. Nt sõnadele hiir, mälu, aken, kodu on inglise sõnade mouse, memory, window, home järgi laenatud juurde vastavad arvutiala tähendused.
Laenlühenditega moodustatud liitsõnad – võetakse inglise kirjapildis, aga eesti häälduses lühend ja kasutatakse seda liitsõna täiendosana. Lühendit ja liitsõna põhiosa ühendab sidekriips. Nt e-sõnade sari, kus e = elektrooniline, elektron-: e-hääletus, e-riik.
Siselaen – Murdest kirjakeelde või ühest murdest teise võetud laenkeelend.
Lejasciemsi mõis

Lejasciemsi mõis (saksa keeles Aahof) oli riigimõis Liivimaal Valga kreisis Lejasciemsi kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub mõisakompleks Läti Gulbene piirkonnas Lejasciemsi vallas.
Leivude keeles kandis mõis Alamõiža mõisa nime. Seal elas aastal 1846 kokku 1050 leivut.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 10 ja 3/4 adramaad, sellele allus 807 mees- ja 900 naishinge.
Aastal 1920 toimunud agraarreformi eel kuulus mõisale 530 hektarit maad.

Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale kaks karjamõisa: Grabbasch ja Pirtsmuiža karjamõis (Neuhof).
Siversk

Ajalugu

Siverski alad on olnud asustatud juba ammustest aegadest saadik. Siit on leitud jälgi ränikivi töötlemisest VII–III aastatuhandel enne meie ajaarvamist. Väljakaevamistel on leitud 8 kurgaani, vase- ja pronksiaja asulapaiku (III–I aastatuhat eKr). Piirkonnas on elanud goodid, hunnid, avaarid, alaanid, bulgarid, kasaarid. VIII–X sajandil ilmusid slaavlased.

Ukraina kriis

2014. aasta Ukraina kriisi ajal, aprilli keskpaigas, võtsid linna oma kontrolli alla venemeelsed separatistid.
Juunikuus toimusid linna piirkonnas lahingud venemeelsete separatistide ja valitsusvägede vahel.
10. juulil lahkusid relvastatud terroristid linnast, hirmust sattuda pealetungivate Ukraina relvajõudude piiramisrõngasse.
10. juuli õhtupoolikul heisati haldushoonele Ukraina lipp.
Julia Annas

Julia Annas (sündinud 13. juunil 1946) on USA filosoof, kes uurib antiikfilosoofiat ning on esitanud antiikideedel põhineva eetikateooria.
Ta on Arizona Ülikooli filosoofia Regents Professor. Varem on ta õpetanud Oxfordi Ülikoolis St Hugh's College'is ning Columbia Ülikoolis. Julia Annas rajas ajakirja Oxford Studies in Ancient Philosophy. Ta on olnud Ameerika Filosoofiaassotsiatsiooni Vaikse ookeani divisjoni president.

Isiklikku

Julia Annas on abielus David Hume'i uurija David Oweniga.
Jekaterina Kordas

Jekaterina Kordas (aastani 2011 Jekaterina Nikolajeva; sündinud 29. veebruaril 1984 Kohtla-Järvel) on Eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 2002 Kohtla-Järve Ahtme Gümnaasiumi. Aastal 2010 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli. 
Aastatel 2003–2007 mängis ta Drugoi Teatri lavastustes. Ta on aastast 2011 Vene Teatri näitleja ja aastast 2012 Vene Nukuteatri näitleja.

Isiklikku

Ta on abielus näitleja Dmitri Kordasega.
Minamata haigus

Eellugu

Chisso kontsern avas Minamatas oma esimese keemiatehase juba 1908. aastal. 1932. aastal hakati seal etanaali tootmiseks kasutama katalüsaatorina metüülelavhõbedat. Kuni sellise tootmisviisi lõpetamiseni 1968. aastal laskiski Chisso oma reoveed Minamata lahte.
21. aprillil 1956 uuriti ühes Chisso kontserni tehase haiglas viieaastast tüdrukut, kellel olid tekkinud kõndimis- ja kõnelemisraskused ning konvulsioonid. Kahe päeva pärast ilmnesid ka tüdruku nooremal õel sarnased sümptomid. Tüdrukute ema teatas, et ka naabrite tütrel olid sarnased sümptomid. Teostati majast-majja uuring, ning leiti kaheksa sarnaste sümptomitega haiget. 1. mail teatas haigla peaarst, et on puhkenud "tundmatu kesknärvisüsteemi haiguse epideemia", mida hakati nimetama Minamata tõveks.
Haigust hakkas uurima Kumamoto ülikool, ning sümptomid selginesid: patsientidel oli tekkinud jäsemete tuimus, häälemuutus ning nägemis-, kuulmis- ja neelamisraskused. Hiljem aga asendusid sümptomid konvulsioonide, kooma ja surmaga. Oktoobriks 1956 oli kindlaks tehtud 40 patsienti, kellest 14 oli surnud.
Ohvrid olid kõik elanud Minamata lahe äärsetes kalurikülades, kus põhitoiduks oli kala. Kassidelgi oli avastatud sarnane haigus. Siis hakati arvama, et haiguse põhjustajaks on mõni raskmetall, mis vette sattudes reostas kalu. Chisso tehase reovesi sisaldas pliid, elavhõbedat, mangaani, arseeni, seleeni, talliumi ja vaske. Alguses peeti põhisüüdlaseks mangaani, kuid märtsis 1958 saabus Minamatasse inglise neuroloog Douglas McAlpine, kes teatas, et Minamata tõve sümptomid ühtivad elavhõbedamürgituse omadega. Minamata lahest avastatigi palju elavhõbedajääke.
Chisso sai kiiresti Jaapanis vihatud kontserniks. Pärast aastaid kestnud võitlust esitas 1968. aastal Jaapani valitsus Minamata haiguse kohta lõpliku otsuse: "Minamata haiguse korral on tegu kesknärvisüsteemi kahjustusega, mida põhjustab pikaajaline mürgistus Minamata lahe kalade ja rannakarpidega. Kahjustavaks aineks on metüülelavhõbe. Minamata haiguse viimased patsiendid registreeriti aastal 1960 ning selle põhjuseks on tõenäoliselt 1957. aastal lahest pärinevate toodete söömiskeeld ning tehase uus heitvete puhastussüsteem."
Lõpuks, 1973. aastal, sundis Jaapani kohus Chisso kontserni maksma iga ohvri eest 18 miljonit jeeni kompensatsiooni.
Minamata haigusse oli 2001. aasta märtsi seisuga haigestunud 2265 inimest, kellest 1784 (78,8%) oli surnud.
Minamata haiguse epideemia kuulub nelja Jaapani keskkonnareostuse katastroofi hulka.
Jaapanis kordus Minamata haigus uuesti 1965. aastal Niigata prefektuuris Niigata Minamata haigusena.
Harku tööpõlgurite töölaager

Harku Tööpõlgurite Töölaager oli 1938. aastal asutatud kinnipidamisasutus tööpõlgurite sunduslikult tööle õpetamiseks, harjutamiseks ja rakendamiseks.
Xu Shen

Xu Shen (Xǔ Shèn; traditsioonilises kirjas; 許慎; lihtsustatud kirjas 许慎; 58 – umbes 147) oli hiina õpetlane.
Ta koostas esimese etümoloogilise hiina mõistemärkide sõnastiku "Shuowen Jiezi" (說文解字) ning korrastas esimesena mõistemärgid ühiste koostisosade järgi. Sõnastikus on üle 9000 mõistemärgi, mis on paigutatud radikaali (部首) järgi. Seal selgitas ta mõistemärkide päritolu, tuginedes varasema pitsatkirja uurimisele.
Xu sai sõnastiku valmis aastal 100, kuid poliitilistel põhjustel pidi ta ootama 121. aastani, mil ta esitles oma teost Ida-Hani dünastia keisrile Andile. Teistel andmetel valmis teos pärast 100. aastat.
Xu Shen elas Ida-Hani dünastia dünastia ajal. Ta pärines praeguse Henani provintsi Yangchengi allringkonna (郾城区) territooriumilt.
Ta oli nimekas konfutsiaanlik õpetlane, kes oli spetsialiserunud suurele klassikale, ning kirjutas teose "Wujing yiyi" (五經異義; "Lahknevad tähendused suures klassikas"). Kuigi algtekst on kaduma läinud ning Tangi dünastia ajal rikutud, rekonstrueeris Qingi dünastia aegne õpetlane Chen Shouqi selle osaliselt, tuginedes fragmentidele ja tsitaatidele.
Katase külanõukogu

Katase külanõukogu oli külanõukogu Kohtla-Järve rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Alajõe ja Iisaku külanõukoguga.
Alex Song

Bastia

Song liitus 2003–04 hooajal Bastia noortekoondisega. 
Esindusmeeskonnas mängis ta esimesel hooajal 32 mängu. Klubi mängis toona Prantsusmaa kõrgliigas.

Arsenal (laenul)

11. augustil 2005 liitus Song laenulepingu alusel Inglismaa kõrgliiga klubiga Arsenal. 
Ta tegi oma debüüdi Arsenalis 19. septembril 2005 Evertoni vastu, Arsenal võitis kohtumise 2:0.

Arsenal

2006. aasta juunis kirjutas Song Arsenaliga alla neljaaastasele lepingule. 
Ta lõi oma debüütvärava Arsenali meeskonnas 9. jaanuaril 2007 Liverpooli vastu, Arsenal võitis 6:3.
Arsenalis mängis ta kuue aasta jooksul 195 mängu ja lõi 10 väravat.

Charlton Athletic (laenul)

30. jaanuaril 2007 kinnitati, et Song on laenutatud 2006–07 hooaja lõpuni klubisse Charlton Athletic.

Barcelona

20. augustil 2012 siirdus Song Hispaania kõrgliiga klubisse Barcelona. Üleminekusummaks oli 15 miljonit eurot. 
Oma debüüdi Barcelona meeskonnas tegi ta 2012. aasta Hispaania superkarikavõistlustel Madridi Reali vastu. 
2012–13 hooaja mängis ta La Ligas 20 kohtumist, kui Barcelonal tuli Hispaania meistriks.
Song mängis Barcelona meeskonnas kokku 65 kohtumist ja lõi ühe värava.

West Ham (laenul)

Barcelona laenutas Songi 30. augustil 2014 Inglismaa kõrgliiga klubisse West Ham United. 
Ta tegi oma debüüdi West Hamis 15. septembril Hull City vastu, mäng lõppes 2:2 viigiga.

Kaasani Rubi

1. augustil 2016 liitus Song Venemaa kõrgliiga klubiga Kaasani Rubin.

Koondisekarjäär

Song tegi oma debüüdi Kameruni jalgpallikoondises 2005. aastal. 
Ta esindas rahvusmeeskonnas Kameruni 2008. ja 2010. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel ning 2010. ja 2014. aasta maailmameistrivõistlustel.
2014. aasta maailmameistrivõistlustel sai ta alagrupimängus Horvaatiaga Mario Mandžukićile tehtud ebasportliku vea eest punase kaardi, Kamerun kaotas mängu 4:0 ja langes turniirilt välja.
Song lõpetas koondisekarjääri 2014. aastal, ta mängis koondises kokku 49 mängu.

Isiklikku

Song abiellus 18-aastasena ja ta on kahe lapse isa.
Saara (eesnimi)

Saara on naisenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 472. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Saara 229 naisel.
Nimed marmortahvlil

Järjed

Elades paguluses Rootsis, kirjutas Albert Kivikas romaanile "Nimed marmortahvlil" järjed.
"Nimed marmortahvlil II" keskendub tagalaelule Vabadussõja aastatel. Vabatahtlike sõjategevus on seal esitatud taustamaterjalina, mitte enam keskse tegevustikuna. Peategelasest Henn Ahasest on saanud staabikirjutaja, kelle tõeliseks kireks on kirjandus. Albert Kivika kombel on temast saanud futurist. Tegelaskujude seas on äratuntavad mitmed tolle perioodi kirjandustegelased, eelkõige rühmituse Siuru liikmed.
II osa esmatrükk ilmus 1948. aastal Vadstena kirjastuses Orto, kordustrükina andis selle aastal 2000 välja Tallinna kirjastus Olion (ISBN 9985-66-181-8) ja aastal 2003 Tallinna kirjastus Leksiko (ISBN 9985-78-946-6).
"Nimed marmortahvlil III" ei tegele enam sõjateemaga, vaid vaatleb kultuurielu Eesti Vabariigi algusaastatel. Keskseks tegelaseks on endiselt Henn Ahas ja tema isiksuse küpsemine. Antakse edasi 1920. aastate noorte kultuurihuvisid ja vaimueliidi arutlusteemasid.
III osa esmatrükk ilmus 1951. aastal Lundis autori enda kirjastatuna. Kordustrüki andis aastal 2001 välja Tallinna kirjastus Olion (ISBN 9985-66-216-4).
"Nimed marmortahvlil IV" jätkab valdavalt kolmanda osa teemakäsitlust, kuid keskendub varasemast veelgi enam maailmavaadete põrkumisele. See on välja toodud rahvuslasest Henn Ahase ja tema kommunistist venna Juhan Ahase salajase taaskohtumise kaudu.
IV osa esmatrükk ilmus 1954. aastal Lundis Eesti Kirjanike Kooperatiivi väljaandes. Kordustrüki andis välja aastal 2002 Tallinna kirjastus Olion (ISBN 9985-66-265-2).

Lavastused

Aastal 1937 alustas Albert Kivikas teose "Nimed marmortahvlil" teatriversiooni ettevalmistamist. Teda aitas sõber ja kolleeg August Annist. Nende koostöös ilmus 1939. aastal Tallinnas kirjastuse Tarvik väljaandes 3 vaatuses (7 pildis) 109-leheküljeline draama "Nimed marmortahvlil".
Näidendi lavastas Estonia teatris Ants Lauter ja esietendus toimus 24. veebruaril 1939. Tuntud näitlejatest astusid üles Teet Koppel (Ahas), Ants Eskola (rühmajuht Käsper) ja Hugo Laur (sanitar Tääker). Lavastaja Ants Lauter mängis ise kaptenit.
Aastal 1989 lavastas Ago-Endrik Kerge Vanemuises oma dramatiseeringu romaanist pealkirjaga "In corpore...", kus Ahast kehastas Rain Simmul, Käsperi osa täitis Andres Dvinjaninov.
Aastal 2002 valmis film "Nimed marmortahvlil".
Valdur Ohmann

Valdur Ohmann (sündinud 14. juunil 1958 Kiviõlis) on Eesti ajaloolane, arhivaar.

Elulugu

Valdur Ohmann on katelsepa ja haljastustöötaja poeg.
1976. aastal lõpetas ta Kiviõli 1. Keskkooli, 1984. aastal Tartu Riiklik Ülikooli ajaloo-osakonna, M.A. (teadusmagister) (arhiivindus, 2000, TÜ), väitekiri "Eesti NSV Siseministeeriumi institutsionaalne areng ja arhivaalid (1940–1954)".
Aastatel 1976–1978 töötas Ohmann Kiviõli Põlevkivikeemiatehases, oli 1984–1986 Rakveres 38. kutsekeskkooli ja 1986–1988 Tallinnas 6. kutsekeskkooli ajalooõpetaja, 1988–1991 ORKA (aastast 1989 Riigiarhiiv) publikatsioonide osakonna arhivaar, 1991–1999 Eesti Riigiarhiivi filiaali (Parteiarhiivi) direktor, 1999–2001 Rahvusarhiivi eraarhiiviosakonna arhiiviteenuste ja eraarhiivide talituse juhataja, 2001. aastast Riigiarhiivi kogude osakonna teatmetalituse arhivaar. Aastast 2012 Rahvusarhiivi teadus- ja publitseerimisbüroo peaspetsialist.

Teadustöö

Valdur Ohmanni uurimisvaldkonnad on arhiivindus ning Eestimaa Kommunistlik Partei, ENSV Sisemininisteerium ja julgeolek stalinismi perioodil. Tegelenud ENSV Siseministeeriumi ja ENSV Julgeolekukomitee dokumentide koondamisega Eesti Riigiarhiivi (oli aastast 1993 ENSV Siseministeeriumi ja ENSV Riikliku Julgeolekukomitee dokumente vastuvõtva komisjoni aseesimees). Esinenud rahvusvahelistel KGB, kommunistliku partei dokumentide kogumist, säilitamist ja kasutamist käsitlevatel konverentsidel ja seminaridel. Osalenud dokumentide kogumike ("Eesti Vabariigi sisepoliitika 1918–1940" jmt) ja näituste koostamisel. Oli aastatel 1993–1996 Eesti Arhivaaride Ühingu juhatuse esimees, 1996–1999 revisjonikomisjoni esimees, 1999–2006 juhatuse liige. Avaldanud 20 teadustrükist ja populaarteaduslikke artikleid.

Isiklikku

Tema abikaasa on arheoloog Heidi Luik.
Urmas Kõljalg

Urmas Kõljalg (sündinud 24. veebruaril 1961) on eesti bioloog, Eesti Teaduste Akadeemia liige ja Tartu Ülikooli professor.
Teadustöö peasuunad on seente süstemaatika ja fülogeneetika, seente ja taimejuurte vaheline sümbioos (mükoriisa) ning elurikkuse informaatika. Ta kuulub Tartu Ülikooli 50 enim viidatud teadlase hulka.

Teenistuskäik

1988–2004 Zooloogia ja Botaanika Instituudi vanemlaborant, teadur, vanemteadur ja mükoloogia osakonna juhataja;
1999–2001 TÜ dotsent ja mükoloogia õppetooli hoidja;
2001–… TÜ ökoloogia ja maateaduste instituudi mükoloogia professor;
2003–2004 Carl ja Tecla Lambergi nimeline külalisprofessuur Göteborgi Ülikoolis;
2005–… TÜ loodusmuuseumi direktor
Mikmakid

Mikmakid (Mi'kmaq või Mi'gmaq; samuti Mi'kmaw või Mi'gmaw, L'nu ja Micmac) kuuluvad Atlandi-Kanada provintside ja Québeci provintsis asuva Gaspé poolsaare ning Ameerika Ühendriikide osariigi Maine'i kirdealade indiaanlastest põlisasukate hulka. Nad olid kütid-korilased, kes nimetasid enda hallatavat territooriumi Mi'kma'ki või Mi'gma'gi.

Kontakt eurooplastega

Mikmakkide ja beotukkide eelkäijatel olid 1. aastatuhande paiku ühed kõige esimesed kontaktid Euroopa maadeuurijatega, vanapõhjala kultuuri esindanud viikingitega.
Godeco Hünerjäger

Godeco Hünerjäger (ka Gotke või Gottke Honerjeger, Honergeger, Honeryeger, Honerjegher jne; enne 1466 Lübeck – 1533 Tartu) oli Tart raehärra ja bürgermeister 16. sajandi alguses.
Godeco pärines Lübecki kaupmeeste seast, tema isa Johann Hünerjäger oli Lübecki Antoniuse vennaskonna varahoidja (Schaffer), ema nimeks oli aga Geseke Lange. 1494. aastal on Godeco Hünerjägerit esimest korda mainitud Tartu raehärrana, teist korda 1501. aastal. 1504. aastal nimetatakse teda juba bürgermeistriks, viimast korda aga 1522. 1538. aastast pärineb teade, et bürgermeister Hünerjeger suri viis aastat varem. Lisaks raehärra ja bürgermeistri ametile on Hünerjegerit 1517. aastal mainitud ka Tallinna Mustpeade vennaskonna liikmena.
Godeco Hünerjeger abiellus Tartu raehärra Johann Roleberchi tütre Catharina ja tal oli poeg Gotke (ka Gotke noorem), kellest hiljem sai samuti raehärra.
IV Riigikogu

IV Riigikogu volitused kestsid 15. juunist 1929 kuni 14. juunini 1932.