google/wiki40b huggingface dataset:
Jerzy Kapliński

Isiklikku

1930. aastate lõpus tutvus ta Nora Raudsepaga. Nad abiellusid 1938. aasta märtsis. Peres kasvas poeg Jaan Kaplinski.
Sageduskarakteristik

Sageduskarakteristik on lineaarsete objektide ja süsteemide (näiteks elektriahelate) dünaamiliste omaduste iseloomustamiseks kasutatav karakteristik, mis iseloomustab ülekandeteguri sõltuvust objekti või süsteemi läbiva signaali sagedusest.
Sageduskarakteristik vastab ülekandefunktsiooni F(s) lõikele mööda sagedustelge (s=jω).
Sageduskarakteristikuid esitatakse peamiselt logaritmilsel kujul – logaritmilise sageduskarakteristikuna, mille puhul on kasutatavad asümptootilised sageduskarakteristikute lähendused.
Väga ulatuslikku kasutamist leiavad sageduskarakteristikud audioelektroonikas (helitehnikas), raadiotehnikas ja automaatikas (süsteemitehnikas), kuid eri kujudes veel mitmel ala, nagu audioloogias, sonograafias ja mujal.
Google Chrome

Ülevaade

Esimene Google Chrome'i beetaversioon operatsioonisüsteemile Microsoft Windows tuli välja 2. septembril 2008, esimene stabiilne versioon 11. detsembril 2008.
2012. aasta jaanuaris kasutas Google Chrome'i 25–28% brauserikasutajatest ning Chrome oli sellega veebibrauserite seas teisel või kolmandal kohal.
Google Chrome'i on sisseehitatud link Google'i veebipoe rakenduste juurde.
Tihedad kiudpilved

Tihedad kiudpilved (ladina keeles Cirrus spissatus, lühend Ci spissatus, vananenud nimetus Cirrus densus) on kiudpilvede alaliik. Nad paiknevad teiste peamiste pilveliikidega võrreldes kõrgemal ning võivad esineda isegi stratosfääris.
Tihedad kiudpilved on tavaliselt kihilise ehitusega valged läbipaistmatud tihedad tombud või vöödid. Paksud pilved, mille taga on valgusallikas, on hallid. Koosnevad jääkristallidest ega anna sadu. Nendega on seotud mõned optilised nähtused.
Richard Lewis

Richard Philip Lewis (sündinud 29. juunil 1947 Brooklynis New Yorks) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Aasta parim rannajalgpallur

Aasta parim rannajalgpallur on iga-aastane auhind, mis andakse Eesti parimale rannajalgpallurile tema esituste eest aasta jooksul.
Väärtpaberiinspektsioon

Väärtpaberiinspektsioon (lühend VPI) oli Rahandusministeeriumi alluvuses tegutsenud üksus (inspektsioon). Aastal 2002 ühendati VPI Finantsinspektsiooniga.
VPI eelkäija oli 1994. aastal loodud Väärtpaberiamet, mis 1996. aastal korraldati ümber Väärtpaberiinspektsiooniks.
Maano Männi

Maano Männi (sündinud 23. septembril 1966) on eesti viiuldaja.
Ta lõpetas 1985. aastal Tallinna Muusikakeskkooli Tiiu Peäske viiuliklassis ja 1992. aastal Tallinna Konservatooriumi prof. Jüri Gerretzi juhendamisel. 
Männi oli aastatel 1993–1996 Tallinna Kammerorkestri kontsertmeister, aastatel 1993–2000 Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri esimene kontsertmeister. Aastast 2002 on ta Vaasa Linnaorkestri kontsertmeister. Hooajal 2004/05 oli ta Estonia orkestri külaliskontsertmeister. 
Männi esineb orkestritöö kõrvalt pidevalt nii solisti kui kammermuusikuna. Ta on Tobiase keelpillikvarteti asutaja ja selle esimene viiul. Ta moodustas aastal 2002 ajastuhõngulise Strauss-orkestri, millega on antud üle 40 kontserdi. Viiulisolistina on Männi teinud koostööd järgmiste dirigentidega – Neeme Järvi, Arvo Volmer, Andrei Boreiko, Tõnu Kaljuste, Vello Pähn, Anu Tali, Juha Kangas, Alexander Vedernikov, Jüri Alperten.
Maano Männi repertuaar on lai, hõlmates eelkõige klassikalise viiulimuusika tippteoseid, kuid samas esitab ta sageli ka nüüdismuusikat ja džässiainelisi teoseid. Männi on mitmete oopuste esmaesitaja Eestis (Erkki-Sven Tüüri "Conversio", Sergei Dreznin-Issaak Dunajevski fantaasia muusikale filmist "Tsirkus" jt).
Oru lossi Issanda Muutmise kirik

Oru lossi Issanda Muutmise kirik oli kirik Virumaal Jõhvi kihelkonnas Oru lossi juures.
Kirik ehitati 1899 arhitekt Gavriil Baranovski projekti järgi. Kirik valmis 1899 ja 16. augustil 1899 see pühitseti sisse.
1938 kirik suleti ja selle varad läksid 1938 avatud Kohtla-Järve Issanda Muutmise kirikule.
Kirik hävis 1944.
Margarita Simonjan

Elulugu ja tegevus

Margarita Simonjan sündis 6. aprillil 1980 Lõuna-Venemaal Krasnodaris armeenlastest vanemate tütrena. Mõlema vanema suguvõsa pärineb Osmanite riigist tulnud põgenikest: isapoolne suguvõsa on pärit Trabzonist, aastal 1915 armeenlaste genotsiidi ajal põgeneti Krimmi; ema on sündinud Sotšis, emapoolne suguvõsa on 19. sajandil Osmanite riigist välja rännanud.
Simonjan kasvas üles töölisklassi perekonnas, tehes juba varakult kooli kõrvalt tööd. Isa parandas külmikuid, ema oli kodune. Tema majas polnud kütet ega veevärki, maja ainukeses käimlas, mida kasutasid kõik maja elanikud, oli lihtsalt auk põrandas. Teismelisena veetis ta õpilasvahetuse raames ühe õppeaasta USAs New Hampshire'is. Venemaa 1998. aasta suure majanduskriisi ajal läks ta 18-aastaselt Kubani ülikooli ajakirjandustudengina tööle kohalikku Krasnodari krai televisiooni, saades algul 20 dollarit kuus palka. 19-aastaselt läks ta kohaliku televisiooni reporterina kajastama Teist Tšetšeenia sõda, mis toimus samas kõrvalregioonis 2002. aastal sai ülevenemaalise riikliku telekanali Rossija-1 Krasnodari korrespondendiks, kellena kajastas 2004. aasta Beslani pantvangidraamat, olles esimeste kohalejõudnud ajakirjanike seas. Peale Beslani sündmusi suundus Rossija-1 korrespondendiks Moskvasse, kajastades seal Venemaa presidendi tegevust. Sellisesse ametisse võetakse Venemaa presidendile kõige lojaalsemaid inimesi.  2005. aastal nimetati ta vastloodud telekanali Russia Today peatoimetajaks. 2013. aasta detsembris nimetati ta lisaks vastloodud Venemaa riikliku uudisteagentuuri Rossija Segodnja peatoimetajaks.
Hääldusalus

Hääldusalus ehk artikulatsioonibaas on keelele omane häälduselundite asend ja toimimissuund häälikute moodustamisel. Keelte hääldusaluste erinevus on üks võõrkeelte kõnelemisel esineva aktsendi põhjustest.
Keeleuurijad märkasid varakult, et erinevate keelte kõnelejatel on hääldusaparaadi "lähteasend" mõnevõrra erinev. Süvenenumalt käsitlesid teemat 19. sajandi saksa lingvistid Sievers ja Viëtor. Henry Sweet esitas 19. sajandi lõpul oma põhjalikus foneetikakäsitluses artikulatsioonibaasi ehk hääldusaluse (articulatory basis) mõiste ning ühtlasi kirjeldas inglise ja prantsuse keele hääldusaluse erinevusi. Daniel Jonesi tööd tõid briti foneetikasse pikaks ajaks foneemide ja segmentide täpsele kirjeldamisele keskendunud atomistliku suuna, kuid saksa traditsioonis elas hääldusaluse mõiste edasi (Vockerath, Wittig, Koziol, Zacher, Arnold ja Hansen). Edinburghi koolkond (Abercrombie, Laver, Honikman) tõi hääldusaluse mõiste foneetikasse tagasi. Beatrice Honikman soovitas õige hääldusaluse (articulatory setting) omandamist keeleõppel sobilikuma meetodina kui üksikute foneemide harjutamist. Hääldusaluse teemat on käsitlenud ka teised Euroopa lingvistid (Malmberg, Hála, Trudgill). Samas on mitmed tunnistanud (Laver, Collins, Mees), et hääldusaparaadi asendis domineerib segmentaalne kontekst, muutes hääldusaluse teadusliku uurimise keerukaks. On küsitud, kas hääldusalus on teistelt kõnelejatelt õpitud keelevaramu teadlik spetsiifiline osa või kõneproduktsiooni häälduseesmärkide sagedusfunktsioon. 20. sajandi lõpust alates on hääldusaluse uurimiseks kasutatud röntgenikiirtel põhinevaid tehnoloogiaid.
Inglise ja prantsuse keele hääldusaluse võrdlus Sweeti ja Honikmani järgi: lõualuud inglise keele puhul vabalt suletud, prantsuse keelel kergelt avatud; huuled inglise keelel neutraalsed ja väheaktiivsed, prantsuse keelel ümardatud, aktiivsed; suuõõs inglise keele puhul lõdvestatud, prantsuse keele puhul põsed pingestatud; kaashäälikuhäälduse valdav tüüp inglise keeles keeletipp-hambasombud, prantsuse keeles keeleots-hambad; keele ankurdatus inglise keeles külgedelt suulaele, prantsuse keeles keskelt suulaele; keeleots inglise keele puhul ahenev, prantsuse keele puhul mitteahenev; keelekeha inglise keele puhul kergelt nõgus, prantsuse keele puhul kumer; keele alakülg inglise keelel nõgus, prantsuse keelel neutraalne.
Eesti keele hääldusalusele on iseloomulik keele madal asend.
Siim Valtna

Siim Valtna (sündinud 31. juulil 1987) on endine Eesti jalgpallur (kaitsja). Praegu töötab ta abitreenerina Tartu JK Tammekas.

Isiklikku

Tema vend on jalgpallur ja korvpallur Mikk Valtna.
Koresööt

Koresööt on kuiv taimne loomasööt, mis sisaldab palju toorkiudu. Koresöödas peab olema kuivainet 75–85% ning kiudu 15–45%. 
Kariloomade peamine koresööt on hein, kuid koresöödana tarvitatakse ka rohukuiviseid, põhku, aganaid jms.
Halliste valla lipp

Halliste valla lipp on Viljandi maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Halliste valla lipp.
Lipp on kinnitatud 29. jaanuaril 2003.

Lipu kirjeldus

Halliste valla lipp on ruudukujuline vapilipp. Mustal kangal on lipu alt servast tõusev punane rist, mille keskel on lõhik; harude otsad on kaunistatud punase paelornamentika motiividega. Kujundeid ümbritseb valge ääris. Piduliku kandelipu varras on must, ehisnupp hõbedane.

Põhjendus

Paelornamentikaga ehitud rist sümboliseerib Halliste vaimseid traditsioone. Risti lõhik viitab nii meeste kui naiste seas populaarsele mulgi kuuele, mille küljel on samuti kaaruspaeltega kaunistatud lõhik. Lipu värvideks on nn mulgi koloriit: must, punane ja valge.

Lipu kasutamise kord

Valla lipp ei tohi olla suurem normaalmõõtmetes Eesti riigilipust.
Leebiku vald

Leebiku vald (saksa keeles Gemeinde Abenkat) oli vald Helme kihelkonnas Viljandimaal, hiljem Valgamaal.
1. aprillil 1939 arvati vald uue Põdrala valla koosseisu.
Leebiku vallas on sündinud sõjaväelased Jaan Unt ja Johann Paul, konsulaarametnik Adolf Stafenau, diplomaat Peeter Jõgi.
Mai Raud-Pähn

Hinge Mai Raud-Pähn (sündinud 2. novembril 1920 Pärnus) on eesti kunstiajaloolane, ühiskonnategelane ja ajakirja toimetaja Rootsis. 
Ta oli aastatel 1987–2014 ajakirja Rahvuslik Kontakt peatoimetaja .
Ta õppis aastatel 1928–1934 Viljandi Eesti Haridusseltsi Tütarlaste Gümnaasiumi Algkoolis, aastatel 1934–1937 õppis ta Pärnu Tütarlaste Progümnaasiumis. Ta lõpetas Tallinna Õpetajate Seminari ning jõudis kolm aastat laulmise ja võimlemise õpetajana töötada. Teise maailmasõja ajal põgenes ta 22. septembril 1944 laevaga Horstwessel Saksamaale ja sealt Taani kaudu Rootsi1947.
Rootsi elamaasumisel asus ta tööle haiglaõena Uttrani tuberkuloosihaiglas. Seejärel töötas ta Stockholmis Städernas kindlustusseltsis esmalt arhiivis, hiljem IBM algse süsteemiga infoosakonnas. Töö juures karikatuure joonistades jäid tema tööd paljudele silma ning ta hakkas saama pakkumisi teha kulisse, plakateid, õnnitluskaarte. 1950 läks Kunstikooli õhtustele kursustele ilukirja õppima. 1956-59 õppis joonistusõpetajate instituudis. Pärast kooli lõpetamist asus ta tööle Visbysse, kus ta töötas kolm aastat joonistusõpetajana.
1962 kolis Mai tagasi Stockholmi. Aastatel [[1959]–1964 õppis ta professor Sten Karlingi juures Stockholmi Ülikoolis kunstiajalugu, lisaks arheoloogiat, etnoloogiat ja etnograafiat. 
Karling soovitas Mail hakata uurima hõbekäsitööd. 1972. aastal sai Mai Raud-Pähn litsentsiaadikraadi teemaga "Hõbesepad Tallinnas 1474–1659". Oma uurimusest on ta avaldanud mitmeid artikleid Eesti Teadusliku Seltsi aastaraamatus Annales Societatis Litterarum Estonicae in Svecia ja esinenud ettekannetega samal teemal. 
1980, pärast isa surma, asus Mai tööle Rootsi Eestlaste Liidu büroo sekretärina, 1987 büroojuhatajana kus ta töötas kuni pensionile minekuni.
Ta oli Rootsi Eestlaste Liidu esinduskogu liige. Lisaks oli Eesti Akadeemiliste Naiste Ühing liige. Ta on Eesti Naisüliõpilaste Seltsi ja TRIINU liige.
Eesti Rahva Muuseumi Sõprade Seltsi auliige (23. aprill 2005).
Eesti Teaduslik Selts Rootsis liige ja endine sekretär.

Isiklikku

Tema abikaasa Ilja Pähn oli silmaarst, isa Märt Raud oli koolitegelane, kirjanik, ajakirjanik ja publitsist. Ema Anna Raud, sünd Treumann, oli noorena kooliõpetaja, hiljem koduperenaine.
Juukselakk (film 2007)

Sisu

Filmi tegevus toimub 1962. aastal Baltimore'i linnas, kus ülekaaluline teismeline Tracy Turnblad (Nikki Blonsky) ei soovi muud kui saada kuulsaks tantsijaks populaarses telesaates "The Corny Collins Show" ja et saate täht Link Larkin (Zac Efron) teda märkaks. Asjaolude kokkulangemisel õnnestubki Tracyl saatesse pääseda ja saab üleöö kuulsaks. 
Tracy saab peagi aru, et kulisside taga toimuv pole üldse nii ilus, kui televaatajaile tundub. Toimub rassiline diskrimineerimine ja mustanahalisi tantsijaid soovitakse saatest välja tõrjuda, mis ka telejaama juhatajal Velmal (Michelle Pfeiffer) lõpuks õnnestub. Mustanahalised otsustavad selle peale tänavale protestima minna ja Tracy koos oma ema Ednaga (John Travolta) marsib nendega koos. Politseinikud tulevad protesti lõpetama ja Tracyst saab tagaotsitav. 
Järgmisel päeval toimub aga iga-aastane võistlus "Miss Juukselakk", kus ka Tracy oseleda tahab. Ta teab, et politseinikud teda sinna otsima tulevad ja ta peab leidma võimaluse märkamatult stuudiosse pääseda. Sõprade abiga tal see ka õnnestub ja hetk enne võitja välja kuulutamist ilmub ta lavale. Link tuleb temaga tantsima ja kutsub ka mustanahalise noore Ineze lavale. Seejärel loetakse hääled uuesti kokku ning võitjaks osutub Inez, kellest saab "The Corny Collins Show" peatantsija, mis tähendab et mustanahalised saavad jälle saates osaleda.
Zumbo ringkond

Zumbo ringkond ehk Zumbu ringkond on 2. järgu haldusüksus Mosambiigis Tete provintsis. See piirneb põhjas ja läänes Sambiaga, lõunas Magoé ringkonnaga ning idas Marávia ringkonnaga.
Ringkonna halduskeskus on Zumbo.
1997. aasta rahvaloenduse andmetel on ringkonna pindala 12 040 km² ja seal elab 33 272 elanikku, nii et rahvastikutihedus on 2,8 in/km².

Majandus

Zumbo püüab jätkata kunagist turismitraditsiooni. Töötab turismibüroo, korraldatakse safareid veel ja maismaal ning jahiretki. 
Kaevandamise võimalused on põhiliselt uurimata. Geoloogid on sealset aluspõhja nimetanud ultraaluselisteks daikideks. Varem otsiti kulda. On oletatud teemantide olemasolu. Praegu kaevandatakse kivisütt. 
Kasvatatakse riisi, maniokki ja ube.
Jõest ja paisjärvest püütakse kala. 
Mosambiigi Põllumajanduse Uurimise Instituudi uurimus 2006. aastast loeb Zumbo ringkonna Mosambiigis aastatel 2002 ja 2003 jõukate hulka.
Zsigmond Móricz

Zsigmond Móricz (hääldus: [ˈʒiɡmond ˈmoːrits]; 29. juuni 1879 Tiszacsécse – 5. september 1942 Budapest) oli 20. sajandi tuntuim ungari kriitilise realismi kirjanik, ajakirjanik, toimetaja, rahvaluule koguja.
Ta sündis aastal 1879 Tiszacsécses talupoja perekonnas. Ema oli Erzsébet Pallagi, isa Bálint Móricz. Tal oli 9 õde-venda, kellest kaks varakult surid. Noor Zsigmond käis koolis nii Istvándis, Prügyis, Debrecenis, Sárospatakis kui Kisújszállásis. Aastal 1900 kolis ta Budapesti, kus õppis õigusteadust ja filosoofiat. Seal kohtus ta teiste tuntud kirjanikega nagu Mihály Babits, Dezső Kosztolányi, Gyula Juhász, Árpád Tóth, László Bánóczy, Gábor Oláh ja Marcell Benedek. Ülikooliõpinguid ei lõpetanud ta kunagi.
Móricz töötas provintsis ajakirjanikuna ja Budapestis ametnikuna. Kogus rahvaluulet, millest sai inspiratsiooni oma teoste jaoks, mis räägivad põhiliselt vaesema rahva elust ja nende huvide vastuoludest valitsevate klasside huvidega.

Aastal 1905 abiellus kooliõpetaja Eugénia Holicsi ehk Jankaga. Nende kolm tütart (Virág, Gyöngyi, Lili) jäid ellu, kaks poega surid.
Aastal 1908 avaldas novelli „Seitse kroitserit”, millega tegi endale nime. Sel ajal sai sõbraks ka Endre Adyga. 1924 tutvus näitlejanna Mária Simonyiga, aasta hiljem sooritas Janka enesetapu. 1926 abiellus Móricz Máriaga. 1937 lahutas temast ja tõmbus lõplikult tagasi Leányfalusse, kuhu oli ehitanud maja, mida siiani kasutas suvilana.
Zsigmond Móricz suri Budapestis Józsefvárosis 5. septembril 1942.

Looming

Móricz on üks produktiivsemaid ungari kirjanikke. Ungari marksistlik kirjandusteadlane József Révai on jaotanud Móriczi loomingu kolmeks olulisemaks perioodiks. Teise perioodi jäävad kriitilise realismi vaimus kirjutatud teosed, sealhulgas üheks tema olulisemaks peetud romaan „Sugulased” (Rokonok).
Gunnar Meyer

Gunnar Meyer (4. märts 1942 Tallinn – 6. august 2003) oli eesti kunstnik ja kunstipedagoog.
Ta lõpetas aastal 1971 ERKI klaasikunstnikuna. Kunstiinstituudis õppides valiti ta aastal 1966 Üliõpilaste Teadusliku Ühingu juhiks. Kuna rühmituse ANK '64 liikmed olid lõpetanud/lõpetamas, sai tast vahelüli nende ja uute tegijate, rühmituse SOUP 69 vahel.
Pärast ERKI lõpetamist suunati ta Viljandi peakunstnikuks. Ta on elanud veel paaris Eesti väikelinnas, kuni maandus Haapsallu. Aastatel 1979–2003 oli ta Haapsalu 1. Keskkoolis kunstiõpetaja. Tema käe all said tuule tiibadesse mitmed tunnustatud kunstnikud nagu Agur Kruusing, Jaan Toomik, Valev Sein ja teised.
Gunnar Meyer lõpetas 6. augustil 2003 oma elu enesetapuga. Ta maeti 11. augustil 2003 Haapsalu Metsakalmistule.

Isiklikku

Tema poeg Olle Meyer (1978–2014) oli eesti punkkunstnik.
Maarja Nuut

Maarja Nuut (sündinud 11. veebruaril 1986 Rakveres) on eesti muusik. 
Ta on õppinud klassikalist viiulit Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias ja pärimusmuusikat Stockholmi Kuninglikus Muusikakõrgkoolis. Ta lõpetas 2011. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia pärimusmuusika eriala.

Looming

Maarja Nuut on viiuldaja ja laulja, kelle muusika loob kihilise helipildi ruumis, kus minimalism ja eksperimentaalne muusika kohtuvad traditsiooniliste tantsulugude, laulude, juttude ja live-luupimisega. 
Maarja on esimese Eesti artistina mänginud mainekate maailmamuusikafestivalide WOMEX, globalFEST ja WOMAD põhiprogrammis ning viimastel aastatel andnud kontserte Ameerikas, Kanadas ja mitmel pool Euroopas. 
Maarja Nuudilt on ilmunud kolm albumit: "Soolo" (2013), "Une meeles" (2016) ja koostöös Hendrik Kaljujärvega (teise nimega RUUM) "Muunduja" (2018).
Albumi "Une meeles" pala "Õdangule" arranžeeritud versioon kõlas president Kersti Kaljulaidi 2016. aasta digitaalsel jõulukaardil.

Tunnustused

2017. aastal võitis Maarja Nuut albumiga "Une meeles" Eesti Muusikaauhindadel parima etno/folk/rahvaliku albumi auhinna. Samuti võitis ta popmuusika auhinna Kuldne Plaat "Aasta naisartist 2017" kategoorias. Plaat "Muunduja" nimetati 2019. aastal Eesti Muusikaauhindadel parimaks alternatiiv/indie-albumi kategoorias.
Kriimani vald

Kriimani vald (saksa keeles Brinkenhof) oli vald Tartumaal Võnnu kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Haaslava vallaga.
SRGB

sRGB (Standard Red Green Blue) on standardvärviruum, mille lõid 1996. aastal Microsoft ja Hewlett-Packard kasutamiseks kuvaritel, printerites ja Internetis.
sRGB määratlus vastas kõige paremini kaasaegsete CRT monitoride värvikuva võimalustele ja kavandati tüüpilisi kodu- ja kontoritingimusi silmas pidades. sRGB puhul on värvikomponentide arvväärtused vahemikus 0–1. Kui on vaja väärtusi vahemikus 0–255, siis võib sRGB komponente korrutada 255-ga ja ümardada lähima täisarvuni. sRGB teeb mittelineaarse teisenduse primaarvärvide (punane, roheline ja sinine) intensiivsusele.

Kasutus

sRGB värvimudelit kasutatakse kuvarites, printerites ja internetis. OpenGL ja Direct3D rakendusliidesed toetavad sRGB-d.
Lech Wałęsa

Lech Wałęsa [lehh vau'ensa] (sündinud 29. septembril 1943) on Poola ametiühingutegelane, poliitik ning inimõiguste aktivist ja kaitsja ning oli Poola president aastail 1990–1995.
Lech Wałęsa töötas Gdański laevatehastes elektrikuna. Aastast 1978 organiseeris ja juhtis ta Ida-Euroopa esimest sõltumatut ametiühinguliikumist Solidaarsus (Solidarność). Wałęsa sai Solidaarsuse juhiks, kuna 1980. aasta Poola laevatehase üldstreigi korraldaja Bogdan Borusewicz otsis streigi eestkõnelejat, keda laevatehase töölised kuulaksid ning otsingute tulemusena valis Borusewicz streigi eestkõnelejaks Wałęsa. 
Oli aastatel 1990–1995 Poola president.
1983. aastal sai Lech Wałęsa Nobeli rahuauhinna.
Wałęsa katkestas pärast 1986. aastat kõik suhted kommunistliku julgeolekuteenistuse Służba Bezpieczeństwa (SB). Tema seost SB'ga mainitakse ka poola ajaloolaste 2008. välja antud raamatus.
2006. aastal külastas Lech Wałęsa Eestit, kus sai Eesti presidendilt Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi.
Klaas

Klaas on läbipaistev, suhteliselt tugev, raskesti kuluv, oluliselt inertne ja anorgaaniline materjal, millest saab kujundada väga siledaid ja mitteläbilaskvaid pindu. Need omadused on võimaldanud kasutada klaasi väga paljudes rakenduskohtades.
Klaasid on ühtlased amorfsed tahked materjalid, mis tavaliselt tekivad sobiva viskoossusega sulanud materjali väga kiirel jahtumisel, nii et ei jää aega korrapärase kristallvõre moodustumiseks.
Tavaline klaas on enamasti amorfne ränidioksiid (SiO₂) – sama keemiline ühend mis kvarts või polükristallilises vormis liiv. Puhta ränidioksiidi sulamispunkt on umbes 2000 °C, mistõttu klaasi valmistamisel lisatakse liivale alati veel kaks ainet. Üks on sooda (naatriumkarbonaat Na₂CO₃) või potas (kaaliumkarbonaat), mis alandab sulamispunkti umbes 1000 °C-le. Ent sooda muudab klaasi lahustuvaks, seega kasutuks, mistõttu lahustamatuse taastamiseks lisatakse kolmanda koostisosana lubjakivi (kaltsiumkarbonaati, CaCO₃).
Üks klaasi põhilisemaid omadusi on see, et ta on nähtava valguse suhtes läbipaistev. See läbipaistvus tuleneb asjaolust, et klaasi moodustavas materjalis ei ole ühtki aatomijoone üleminekuolekut, millel oleks nähtava valguse energia. Eriti puhta klaasi saab teha nii läbipaistvaks, et valguskaablites on klaas infrapunastel lainepikkustel "läbinähtav" sadade kilomeetrite ulatuses.
Tavalise klaasi omaduste muutmiseks lisatakse sellele tavaliselt muid koostisosi. Pliioksiidi sisaldav pliiklaas on tavalisest säravam, sest tal on suurem murdumisnäitaja. Boori võidakse lisada selleks, et muuta termilisi ja elektrilisi omadusi, näiteks Pyrex-klaasi puhul. Ka baariumi lisamine suurendab murdumisnäitajat. Kui klaasi lisada tseeriumi, siis ta hakkab neelama infrapunast energiat. Teiste metalloksiidide lisamine võib muuta värvust. Sooda või potase osatähtsuse suurendamist kasutatakse mõnikord sulamispunkti täiendavaks alandamiseks. Mangaani lisamisega on võimalik vabaneda soovimatutest värvustest.
Klaasi ainulaadsus seisneb selles, et seda saab kasutada korduvalt uute toodete valmistamiseks, ilma et kvaliteet halveneks.
Klaas tekib mõnikord looduslikul teel vulkaanivooludest obsidiaani kujul.

Klaasi ajalugu

Looduslikku klaasi, näiteks obsidiaani, on kasutatud kiviajast peale. Varaseimad kirjalikud allikad klaasi valmistamise kohta pärinevad Mesopotaamiast 14.–12. sajandist
eKr. Klaasi hakati iseseisva kunstlikult loodud materjalina kasutama 3. aastatuhandel eKr. Klaasi kasutati keraamika ja muude esemete glasuurina. 1. sajandil eKr arendati klaasipuhumise tehnikat. Klaas, mis oli olnud haruldane ja väärtuslik, muutus palju tavalisemaks. Vana-Rooma impeeriumi ajal loodi paljud klaasi vormid spetsiaalselt vaaside ja pudelite jaoks.
Teadaolevalt oli Eestis esimene klaasisulatus Hiiumaal Hüti klaasikojas (1628–1664). Üldse on Eesti aladel teada üle poolesaja klaasitööstuse. Üks suuremaid ja kauem tegutsenud klaasitööstusi oli Rõika-Meleski peeglivabrik (1792–2005).
Moskva Aleksandri sõjakool

Moskva Aleksandri sõjakool (vene keeles Александровское военное училище) oli 1849-1917 Moskvas tegutsenud sõjakool, mis valmistas ette jalaväeohvitsere.
Sõjakooli võeti vastu eeskätt aadlipäritolu noormehi, kes olid lõpetanud sõjagümnaasiumi. Sõjakooli õpingud kestsid kaks aastat.
Aleksandri sõjakoolis õppis kindralmajor Nikolai Helk alates 1916.
Reeda Toots

Reeda Toots (aastast 1985 Reeda Kreen; sündinud 17. aprillil 1961 Tallinnas) on eesti näitleja ja lavastaja.
Ta lõpetas aastal 1979 Tallinna 2. Keskkooli ja aastal 1984 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri. Laulis aastani 1980 Ellerheina kammerkooris.
Aastatel 1984–1994 töötas ta Rakvere Teatris ja 1994–1995 Eesti Televisiooni teatrisaadete toimetuses. Aastast 1999 töötas ta lavastajana Eesti Nukuteatris.

Isiklikku

Aastast 2010 on ta NUKU koori dirigent. Ta oli alates 1985. aastast abielus Toomas Kreeniga.