google/wiki40b huggingface dataset:
WannaCry

WannaCry oli 2017. aasta mais küberrünnakus kasutatud lunavara, mis levis üle maailma ja oli suunatud Microsoft Windowsit jooksutavate arvutite pihta. Suurbritannia turvaekspert Marcus Hutchins, blogijanimega MalwareTech, koos Darien Hussiga turvafirmast Proofpoint suutsid aktiveerida kill switch'i ehk tapalüliti, mis oli lunavarasse WannaCry sisse ehitatud, juhuks kui selle autor peaks tahtma ise lunavararünnakut katkestada. Tapalülitiks oli ebaloogilise nimega domeeninimi, millele lunavara esitas päringu: kui see päring tuleb tagasi positiivselt ja tõestab domeeni olemasolu, siis lunavararünnaku levik katkeb. Infoturbeekspert, kes koodist vihje leidis, registreeris domeeni kohe enda nimele ja peatas sellega praeguseks lunavara ülikiire edasise leviku. Lunavara WannaCry ('tahad nutta') esimesi versioone oli näha juba veebruaris. Esialgse info põhjal ei ole veel võimalik öelda, kuidas erinevates organisatsioonides nakatumine toimus, kuid kahtlustatakse (sihitud) õngitsuskirjade kampaaniat.
Kräkkerite korraldatud rünnakus kasutati USA luureagentuurilt NSA varastatud tarkvara EternalBlue (avalikustati internetis Shadow Brokers häkkerigrupi poolt), millega murti sisse haiglatesse, ülikoolidesse ja valitsustesse ning nõuti iga süsteemi taastamise eest 300-600 dollarit. Lunavara nakatas enam kui 125 000 arvutisüsteemi üle kogu maailma. Pahavara kasutas ära aegunud operatsioonisüsteemide haavatavust nagu Windows XP (tootjapoolne tugi lõpetati 8. aprillil 2014), Windows Vista, Windows Server 2003 ning 2008. 15. mai seisuga oli lunavaraga nakatunud üle 200 000 kasutaja ning enam kui 230 000 arvutit, lunavara nõuded ulatusid 1200 dollarini. Kurjategijatel on õnnestunud seni kätte saada üle 40 000 dollari bitcoin'ides.
Microsofti juhi Brad Smithi sõnul "usuvad kõik asjaga kursis olevad ringkonnad", et Põhja-Korea lasi lahti pahavara, mille oli varastanud USA riiklikult julgeolekuagentuurilt (NSA).
Eestist selle lunavara rünnaku kohta ametlikke teateid esialgu polnud. Siiski oli 12 Eestis asuvat IP-aadressi ründe sihtmärkide seas ja MalwareTech'i andmebaas näitas, et ka Eestis oli nakatunud arvuteid. 
19. mail teatati WannaCry dekrüptorist. Benjamin Delpy, Matt Suiche ja Adrien Guinet lõid tööriista WanaKiwi, mille on heaks kiitnud meie keskkriminaalpolitsei kõrval ametlikult ka Euroopa Liidu õiguskaitseagentuur (Europol). Tarkvara põhimõte on otsida arvuti vahemälust krüpteerimiseks kasutatud infot ning selle abil failid taas avada.
Jacques Sapir

Biograafia

Jacques Sapiri ema on Marie-Thérèse Roubaud ja isa psühhiaater Michel Sapir (1915–2002).

Haridus

1976. aastal Jacques Sapir sai Poliitilise Uuringute Instituudi diplomi. 1980. aastal ta jätkas doktorikraadi omandamist sotsiaalteaduste kõrgkoolis Charles Bettelheimi käe all. Doktorikraadi sai ta 1986. aastal Université Paris X - Nanterre'ist, kus tema juhendaja oli Michel Aglietta, doktoritöö teema oli "Majanduslik kogunemine ja reguleerimise kord NSV Liidu majanduses: sissejuhatav investeeringutsüklite ja töökorralduse tõlgendus aastast 1941 tänapäevani".

Töö

Jacques Sapir alustas oma tööd majandusprofessorina Ernest Couteaux de Saint-Amand-les-Eaux' kõrgkoolis, kus ta töötas 1978–1982. Aastast 1982 hakkas ta töötama Université Paris X - Nanterre'is. 1990. aastal ta astus Sotsiaalteaduste kõrgkooli, kus 1996 aastal sai uuringutööde direktoriks – sel ajal uuringuid industrialisatsiooni kohta olid väga vajalikud Sotsiaalteaduste kõrgkoolile. Aastatel 1993–2000 ta õpetas Majanduse kõrgkoolis Moskvas. Tänapäeval ta õpetab Moskva majanduskoolis ja sotsiaalteaduste kõrgkoolis Pariisis. Pikka aega olnud huvitatud strateegiliste küsimuste lahendamisest, aastatel 1986–1992 ta oli riigikaitse teadusfondi uurija. Jacques Sapir oli üleminekuperioodi probleemide ekspert endise NSV Liidu riikides. Ta oli üleminekuaja probleeme käsitleva seminari korraldaja Venemaal 1991. aastal. Aastatel 1989–1992 osales üleminekuperioodi uurimise pakkumistel tehnilise nõustajana. Jacques Sapir on post-autistlike hinnangute autor paljudes majandusega seotud ajakirjades. Tema raamatuid ja artikleid on tõlgitud paljudesse keeltesse, kuid Jacques Sapir avaldab oma raamatuid Venemaal.

Uuringuid

Uuringute suurem hulk on pööratud NSV Liidu ja Venemaa majandusele ja majandusprobleemidele, ning on huvitatud probleemidega majandusteoorial ja teadusala metoodikaga. Ta on töötanud eelkõige finantsteenuste valdkonnas makroökonoomikaga, institutsionaalsete muudutustedega, ning viimase kümne aasta jooksul ta tegi teadustööd majanduse mõjudel ja eksperimentaalse psühholoogiaga. Tema teadustööd on aidanud kaasa homo economicus'e teooria kehtetuks tajuda ratsionaalsuse puudumise tõttu. Sillutades teed teise teoreetilise lähenemisviisile, kus ratsionaalsus ilmub ühiskondliku positsioonist ja piiratud teadmiste piiriga, see väljendab peavoolu tekkimist mikromajanduse teoorias – viimane võib seejärel rangelt tugineda institutsionaalsele lähenemisviisile majanduses ning levida illusioone agentide poolest.
Hawaii saar

Vulkaanid

Hawaii saar on teistest Hawaii saarestiku saartest noorem. Mägine saar on kujunenud viie kilpvulkaani liitumisel. Neist kirdepoolseim ja vanim Kohala on kustunud. Mauna Kea, Hualālai ja Mauna Loa on uinunud vulkaanid. Viiest vulkaanist noorim Kīlauea on tegevvulkaan.
Enamik saarest koosneb kahe saare keskossa jääva vulkaanihiiglase Mauna Kea ja Mauna Loa laavaväljadest. Mauna Loa laavavool ähvardas veel 1984. aastal saare idarannikult pühkida rohelusse uppuva väikelinna Hilo.

Pinnamood ja jõed

Suurest kõrgusest hoolimata on saare pinnamood vähe liigestatud ja valdavad on lauged nõlvad. Põhjuseks on see, et vedel basaltlaava voolas mööda laugeid nõlvu alla ja moodustas tardudes laugete nõlvadega kilpvulkaani. Ka on tardunud basalt praguline, mistõttu vihmavesi ei moodusta suurtel aladel jõgesid ega uurista orge, vaid voolab kaljupragudesse. Erandiks on Kohala vulkaani idanõlv, mis on liigestatud orgudega ja ranniku lähedal pankadega. Saare tuntuim kosk on Akaka kosk.
Kona rannik vajub ühe sentimeetri võrra kümne aasta jooksul. Siiani aktiivse vulkaanilise tegevusega Kīlauea vulkaanist voolab pidevalt laavat välja ning sellest tekib maismaad juurde. Hawaii on ainus USA osariikidest, kus tekib territooriumi juurde.

Taimkate

Hawaiil asub USA ainus ja viimane troopilise madalmaa vihmamets Wao Kele 'O Puna.

Majandus

Hawaii on ainus USA osariik, kus kasvatatakse kohvi. Maailmakuulsat Kona kohvi kasvatatakse Hualālai edelanõlval.
Tahkuna majaka tee

Tahkuna majaka tee (registrinumber 12113) on kõrvalmaantee Hiiumaal Kõrgessaare vallas Tahkuna poolsaarel. Tee pikkuseks on 10,6 km.
Tee saab alguse Heltermaa–Kärdla–Luidja maantee 34. kilomeetril Risti, Kidaste ja Malvaste külade piiril. Tee läbib Risti, Kidaste, Malvaste, Mudaste, Mangu, Kauste, Meelste ja Tahkuna külad. Tee lõpeb Tahkuna tuletorni juures. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 4 truupi. Teele jääb 1 bussipeatus: Malvaste.
Teega ristub 3. kilomeetril Posti–Malvaste tee.
Kogu tee on asfalteeritud. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Soome korvpallikoondis

Soome korvpallikoondis on Soome esinduskoondis korvpallis.
Soome Korvpalliliit asutati 1939. Samal aastal toimunud Euroopa meistrivõistlustel kaotas Soome koondis eestlasest peatreeneri Alo Suurna juhendamisel kõik 7 mängu. Eestile kaotati 1-91 ja Leedule koguni 9-112.
Soome korvpallikoondis parim saavutus Euroopa meistrivõistlustel on 1967. aastal saavutatud 6. koht.
Kõige rohkem mänge (190) on Soome koondises mänginud Jouko Heikkinen. Enim punkte (2446) on koondise kasuks visanud Kari Liimo.
Alates 2004. aastast on koondise peatreener Henrik Dettmann.
Koondise tunnusvärvid on sinine ja valge ning hüüdnimi on Susijengi.
Villy Sørensen

Villy Sørensen (13. jaanuar 1929 Frederiksberg – 16. detsember 2001 Kopenhaagen) oli modernistlik Taani kirjanik, filosoof ja kirjanduskriitik.
Sai Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhinna aastal 1974 teose "Uden mål – og med – moralske tanker" eest.
Vepsa kõrgustik

Vepsa kõrgustik (vepsa keeles Vepsän ülüz; vene keeles Вепсовская возвышенность või Вепсская возвышенность) on kõrgustik Venemaal Leningradi ja Vologda oblastis, geoloogiliselt Ida-Euroopa lauskmaal. Kõrgustikku on loetud ka Valdai kõrgustiku osaks. 
Kõrgustik on nimetatud vepslaste järgi.
Kõrgustiku kõrgeim mägi on Malgora (vene keeles Мальгора; 304 m).
Västergeta

Västergeta on küla Soomes Ahvenamaal, Geta valla keskus.
Ehitis

Ehitiseks nimetatakse tavaliselt teadliku ekspluateerimise eesmärgiga ehitustegevuse tulemust.
Ehitiste hulka kuuluvad hooned ning inseneri-tehnilised rajatised nagu näiteks sillad, tunnelid ja tammid. Ehitisi, mis ei ole hooned, nimetatakse rajatisteks.
Eestis kehtiv ehitusseadustik (§3 lg 1 ja 2) määratleb ehitise nii: "Ehitis on inimtegevuse tulemusel loodud ja aluspinnasega ühendatud või sellele toetuv asi, mille kasutamise otstarve, eesmärk, kasutamise viis või kestvus võimaldab seda eristada teistest asjadest. Ehitis on hoone või rajatis. Hoone on väliskeskkonnast katuse ja teiste välispiiretega eraldatud siseruumiga ehitis. Rajatis on ehitis, mis ei ole hoone."
Iván Kaviedes

Jaime Iván Kaviedes (sündinud 24. oktoobril 1977 Santo Domingos) on Ecuadori jalgpallikoondise endine ründaja.
Kaviedes oli üks Ecuadori koondise paremaid mängijaid. Ta oli esimene ecuadorlasest mängija Euroopa väljakutel. 
Kaviedes sai tuntuks, kui tegi hooajal 43 väravat Club Sport Emelec rivistuses kodumaal. Seejärel siirdus ta Itaalia Serie A liiga Perugia Calcio meeskonda. Ta ei paistnud seal eriti silma ning mängis pärast seda paljudes Euroopa ja Lõuna-Ameerika klubides.
Kaviedes mängis Ecuadori koondises koosseisus 2002. ja 2006. aasta maailmameistrivõistlustel.
Rahvuskoondises debüteeris Kaviedes 14. oktoobril 1998, kui mängiti Brasiiliaga. Ta lõpetas koondisekarjääri 2012, olles löönud koondises 17 väravat.

Isiklikku

Iván Kaviedes on 182 cm pikk ja kaalub 71 kg.
Aksel Nõmmela

Aksel Nõmmela (sündinud 22. oktoobril 1994) on Eesti jalgrattur.
Ta sõidab Prantsusmaa klubis Team Pro Bike Shop St Etienne.
2015. aasta jalgratta maanteesõidu maailmameistrivõistlustel saavutas ta alla 23-aastate sõidus 106. koha.
Artur Mägi

Artur Mägi (29. august 1904 Väinjärve vald, Koeru kihelkond, Järvamaa – 9. november 1981 Uppsala) oli eesti õigusteadlane.
Õppis 1923–1929 Tartu Ülikoolis õigusteaduskonnas, lõpetas 1929 cum laude. 1935. aastal kaitses ta magistrikraadi õigusteaduses (väitekiri "Suveräänsuse probleem Hans Kelseni õpetuses"). Üliõpilasselts Raimla abiesimees ja esimees, vilistlasena laekur, hiljem vilistlaskogu esimees Rootsis ja seltsi auliige.
1930–1937 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna seminari abijõud, 1930–1938 ajakirja Õigus toimetuse sekretär ja tegevtoimetaja, 1935–1940 Tartu Ülikooli õppejõud. Rahvuskogu, Riiginõukogu ja Valimiste Peakomitee peasekretär. 1941–1944 Majandusdirektooriumi juriidiline peanõunik.
1944. aastal põgenes Artur Mägi koos abikaasaga Rootsi ning töötas pärast põgenikelaagreid kuni pensionile minekuni Uppsala Ülikooli riigiteaduslikus instituudis. Aastail 1953-1963 oli ta Eesti Teadusliku Instituudi õigusteaduskonna lektor ja kuulus Eesti Teaduslikku Seltsi Rootsis.
1945–1949 oli Mägi August Rei poolt salaja nimetatud riigisekretär ja 1949–1981 õiguskantsler eksiilis. Tema mõju Peaministrile Vabariigi Presidendi ülesandeis ja Vabariigi Valitsusele eksiilis jäi praktiliselt olematuks. Olen T. Kintiga siin küllalt vaielnud ja öelnud, et mina ei saa ju muud öelda kui seda, mida meie seadused minu arusaamisel ütlevad. Ma ei saa neid seadusi muuta. Olen öelnud ka, et VP aktid, mis ei ole EV seaduste pärased, ei oma õiguslikku jõudu ega ole siduvad Eesti Vabariigile. K. vihastas ega ole mulle nüüd enam kirjutanud. (Kiri Heinrich Margale, 26. juuli 1974, ERA 4969-1-25, leht 39). Teadaolevalt on ta osalenud ainult ühel Vabariigi Valitsuse koosolekul, 22. augustil 1974.
Ta kirjutas teoseid riigiõiguse alal.

Isiklikku

Artur Mägi abiellus 1931. aastal Lydia Taeverega.
Mait Riisman

Saavutused

1976. aastal võitis ta koos meeskonnaga Euroopa karika. 1978. aastal arvati Riisman NSV Liidu koondisse. 
1979 tuli esmakordselt NSV Liidu meistriks, kokku on ta tulnud NSV Liidu meistriks 4 korda. 
1980. aastal tuli Mait Riisman olümpiavõitjaks.

Teenistuskäik

1982. aastal lõpetas Moskva Riiklikus Ülikoolis ajakirjandusteaduskonnas televisiooni eriala. 
Oli 1989–1991 Moskva Dünamo veepallitreener ja NSV Liidu koondmeeskonna teine treener. 
1991–1996 oli Prantsusmaa klubi Racing Club de France treener, meeskond sai Prantsusmaa meistrivõistlustel hõbeda (1994) ja pronksi (1993). 
1996–2004 oli ta Moskva Dünamo veepallimeeskonna peatreener, meeskond võitis Euroopa riikide karikavõitjate karika (2000) ja tuli Venemaa meistriks (1998, 2000–2002). 
1997–2000 oli ühtlasi Venemaa veepallikoondise teine treener. 
2001 valiti Moskva Dünamo veepalliklubi presidendiks ja peadirektoriks. 
2005 sai Riisman Venemaa veepalliföderatsiooni treenerite nõukogu esimeheks. 
Ta on teinud kaastööd Eesti ja Venemaa spordiväljaannetele. Suri Moskvas, maetud Tallinnas, Pirita kalmistul.

Isiklikku

Tal on kolm last ja ta on abielus.

Poliitiline tegevus

2013. aastal astus Riisman Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liikmeks, et kandideerida selle nimekirjas Tallinnas kohalikel valimistel. Riisman tunnistas Tallinna TV-le, et ta pidas läbirääkimisi ka astumiseks Isamaa ja Res Publica Liitu, kuid "mind jäeti mängust välja lihtsalt".
Riisman kandideeris Lasnamäel. Teda toetas 347 valijat (0,6% häältest).
Rakvere Spordikool

Rakvere Spordikool on spordikool Rakveres aadressil Kastani puiestee 12.
Rakvere Spordikool on 1946 asutatud Rakvere Laste ja Noorte Spordikooli õigusjärglane. 1995 nimetati kool ümber Rakvere Spordikooliks.
Koolis õpetatakse järgmisi spordialasid: kergejõustik, võrkpall, korvpall (poisid), lauatennis, maadlus, judo ja ujumine.
Troopiline mandriline kliima

Troopiline mandriline kliima on kliimatüüp Alissovi kliimaklassifikatsiooni järgi, mis on iseloomulik mandrite sisealadele. See kliimatüüp on levinud Aafrika põhja- ja lõunaosas, Araabias, Austraalia territooriumi suures osas, Mehhikos, Lõuna-Ameerika keskosas, st nendes piirkondades ekvaatorist põhja ja lõuna pool, kus puuduvad mussoonid ja aastaringselt valitseb troopiline õhk.
Nendes piirkondades paiknevad troopilised kõrbed (sh Sahara kõrb, Araabia kõrb, Austraalia kõrbed jne). Selle tõttu nimetatakse mõnikord seda kliimat troopiliste kõrbete kliimaks. Kuna aasta jooksul valitsevad seal laskuvad õhuvoolud, siis pilvisus ja sademete hulk on seal väga väikesed. Maapinna kiirgusbilanss on kuiva õhu ja maapinna suure albeedo tõttu väiksem kui ekvatoriaalses vöötmes. Õhutemperatuur on kogu aasta jooksul väga kõrge, sest soojuskaod aurumisena on väikesed. Suvi on palav, soojema kuu keskmine õhutemperatuur on üle +26 °С, aga kohati kuni +40 °С. Troopilistes kõrbetes ongi maksimaalsed õhutemperatuurid maakera kõrgeimad (+58 °С). Ka talv on soe: külmima kuu keskmine õhutemperatuur jääb +10 ja +22 °С vahele. Aastane temperatuuriamplituud on suur, keskmiselt on see 15–20°. Ka ööpäevased õhutemperatuurikõikumised on suured, mõnikord kuni 40 °С.
Sajab harva, aga esinevad ka tugevad vihmad (Saharas kuni 80 mm ööpäevas). Aastane sademete hulk on tavaliselt alla 250 mm, kohati isegi alla 100 mm.
Tuuled on nõrgad, aga esinevad tolmutormid (samuumid), mis kannavad edasi tohutus koguses liiva. Need tormid on seotud õhu alamkihi ülesoojenemisega.
Köppeni kliimaklassifikatsiooni järgi vastab troopilisele mandrilisele kliimale BW kliimatüüp.
3. Suurtükiväepolk

Organisatsioon

Polgu koosseisu kuulus 1919. aprilli keskpaigas 6 patareid, neist 3 rasked.
Jakob von Nasackin

Jakob (Jacob) Reinhold Gustav von Nasackin (vene Яков Густавович Насакин; 28. oktoober 1801 Varbla – 1. mai 1899 Tallinn) oli vene sõjaväelane (kindralmajor).
Ta oli Uue-Varbla mõisa omanik.
Ta võttis muu hulgas osa Vene-Türgi sõjast (1828–1829) ja oli üks Poola ülestõusu (1830–1831) mahasurujaid.
Piirissaare valla lipp

Piirissaare valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Piirissaare valla lipp.

Lipu kirjeldus

Piirissaare valla lipuks on ruudukujuline vapilipp. Valgel kangal roheline lutsukala punaste uimedega. Kala kohal punane pügalrist, milles omakorda must rist.
Ühisteguriteta arvud

Ühisteguriteta arvud on täisarvud  ja , mille ainus ühistegur on arv 1. Sellest järeldub, et ükskõik milline algarv, mis jagub esimene täisarvu, ei jaga teise täisarvu.
Täisarvud  ja  on ühisteguriteta arvud kui nende suurim ühistegur (GCD) on .
Lugeja ja nimetaja taandatud murruosas on ühisteguriteta arvud. Näiteks  on ühisteguriteta arvud, sest mõlemad arvud jaguvad -ga.  ei ole ühisteguriteta arvud, sest neid saab jagada -ga.  on ühisteguriteta arvud, sest ei leidu ühistegurit, mis ei ole 1 ja mis jagab kõik kolm numbrit.
Ühisteguriteta arvude  ja  standardne esitus on  ja  . GCD leidmiseks saab kasutada Eukleidese algoritmi.
Kui  ja  on ühisteguriteta arvud ja , siis nende notatisoon on .

Ühisteguriteta arvud hulkadel

Hulk , kus on täisarvud, saab olla ühisteguriteta hulk või kindlalt ühisteguriteta, kui hulga elementide suurim ühistegur on 1. Näiteks hulk, mille elemendid on  on ühisteguriteta arvud, sest ei leidu ühistegurit, mis ei ole  ja mis jagab kõik numbrid ja sellest järeldub, et hulk on kindlalt ühisteguriteta.
Kui täisarvude hulgas on kaks suvalist täisarvu ühisteguriteta arvud, siis need arvud on paarikaupa ühisteguriteta arvud ja hulk on paarikaupa ühisteguriteta hulk. Hulgas  leidub kaks arvu, kus iga arv on ühisteguriteta arv , aga kõik hulga elemendid pole paarikaupa ühisteguriteta arvud, sest  ei ole ühisteguriteta arv. Iga paarikaupa ühisteguriteta hulk, mis on lõplik, on kindlalt ühisteguriteta hulk, aga kindlalt ühisteguriteta hulk ei ole paarikaupa ühisteguriteta hulk.
Lõpmatu hulga elemendid on ühisteguriteta arvud, kui kõik hulga elemendid on .
Paarikaupa ühisteguriteta arvud saavad olla lõpmatu hulgas. Märkimisväärsed näited on hulk Sylvester'i jadas, kus kõik elemendid on Fermat' arvud ja hulk, kus kõik elemendid on Mersenne'i arvud.

Ühisteguriteta arvu tõenäosus

Oletame, et on täisarvud  ja , ja tahame leida tõenäosus, et mõlemad arvud on ühistegurite arvud.
Oletame, et  on tõenäosus sellest, et kaks juhuslikult valitud täisarvud on ühisteguriteta arvud. Oletame, et oli võetud juhuslikult valitud täisarv . Tõenäosus sellest, et  jagub  on  . Tõenäosus sellest, et  jagub  on sama. Sellest järeldub, et tõenäosus sellest, et  jagub  ja  on . Tõenäosus sellest, et  on , aga  ja  on samaväärsed. Kui oletada, et on sündmuste sõltumatus, siis tõenäosus, et  on . Sest sündmused  on üksteist välistavad ja tõenäosus sellest, et on  on  järeldub järgmisele:
, mis tähendab, et .
Idavere paemurd

Idavere paemurd (ka: Idavere-Tatruse paemurd, Tatruse kõviku astang, Tatruse paljand) on endine paemurd ja ühtlasi paljand Idavere asula lähedal Tatruse kõviku kirdeosas, halduslikult Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. Paljand on arvele võetud ürglooduse objektina.
Paemurd on täiesti kinni kasvanud, ent selle madalad augud ja kuhjatised on täheldatavad Tatruse kõviku kirdeosas oleval astangul 100 m laiuses ja 400 m pikkuses lõigus. Aastal 2014 paljandus seal 60 cm ulatuses lubjakivi.
Paljand on Idavere lademe stratotüüp, litostratigraafias aga Tatruse kihistu stratotüüp.
Ahausen

Vaatamisväärsused

Evangeelne luterlik kirik on küla maamärk. Kirikut ehitati ümber 1637. aastal ja taas 1848. aastal.
Ahauseri veski ja selle 36 000 m² veskitiik on populaarsed turismisihtkohad.

Geograafia

Ahausen paikneb 8 km Rotenburgist edelas, 35 km Bremenist idas ja 70 km Hamburgist edelas. Wümme jõgi voolab idast läände umbes 2 km Ahauseni keskusest põhjas.

Ajalugu

Esimene ülestähendus külast oli 1226. aastal kui "Ouhusen". Siis kuulus Ahausen 1180. aastal rajatud vürstlikku Verdeni piiskopkonda. Linn purustati Kolmekümneaastases sõjas (1618–1648) krahv Tilly vägede poolt. 1648. aastal muudeti vürstlik piiskopkond Verdeni vürstkonnaks, mida valitseti esialgu personaalunioonis Rootsi krooniga – mille katkestas Taani okupatsioon (1712–1715) – ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. Hannoveri kuningriik liidendas vürstkonna reaaluniooni ning vürstlikust territooriumist, sealhulgas Ahausenist, sai uue 1823. aastal loodud Stade regiooni osa.

Loodus

Ahausenit ümbritsev ala on tugevalt metsane ja paljud rajad on ideaalsed matkamiseks. Samuti on siin suured looduskaitsealad, mis koosnevad nõmmedest. Wolfsgrund on tuntud kaitseala lõunas.
Pruudipärg

Pruudipärg oli 19. sajandil eesti talupojapulmades mõrsja peaehe.
Pruudipärg oli kas riidest ja kunstlilledest või ostetud linnast (Lüganuse, Kuusalu, Risti, Kolga-Jaani, Setumaa);
lisaks võis olla mirdiokstest (Martna, Valjala, Helme) või ka elavlilledest (Viru-Nigula, Kose). 
Pruudipärg mängiti maha spetsiaalse, üle maa levinud laulu ("Me pruudipärga punume") saatel. Algselt tõsimeelne, rituaalne toiming (asendas kohati tanutamist) muutus aja jooksul lõbustavaks mänguks. Kui esialgu usuti, et pruut saab sellest, kes sai pärja, siis hiljem mängiti pärg sellele, kellest sooviti saada pruuti. Pärast pruudipärja mahamängimist oli mõrsja astunud noorikuseisusse, seega ei tohtinud ka enam mõrsjat varastada.
Gustav Suitsu stipendium

Gustav Suitsu stipendium (nimetatud ka Gustav Suitsu luulepreemia) on Tartu Kultuurkapitali ja Tartu linna poolt väljaantav stipendium, mis "määratakse luuletajale, kes on möödunud aasta jooksul avaldanud vähemalt ühe ajastutundliku, filosoofiliselt sügava ja kunstiliselt kõrgetasemelise luulekogu, mis kannab Gustav Suitsu luulele omaseid väärtusi."  
Stipendiumit antakse välja 2004. aastast.
Helli Sisask

Helli Sisask (neiuna Helli Põld; sündinud 24. veebruaril 1945 Tallinnas) on eesti kunstiajaloolane.
Ta lõpetas aastal 1963 Tallinna 21. Keskkooli. Aastatel 1963–1964 õppis ta Tartu Ülikoolis ajalugu, jätkas aastal 1964 õpinguid Leningradis Ilja Repini nimelises kunstiinstituudis, lõpetades selle aastal 1969 kunstiteadlasena. Oli aastatel 1971–1974 sealsamas aspirantuuris ja kaitses aastal 1975 kunstiteaduse kandidaadi väitekirja teemal "Эстонская иллюстрация к поэзии" ("Eesti illustratsioon luulele"), juhendajaks Jossif Anatoljevitš Brodski.
Ta töötas aastatel 1969–1971 ja 1974–1983 ERKI-s lektorina, aastatel 1983–1995 samas dotsendina (olles aastatel 1986–1994 Kunstiajaloo ja esteetika kateedri juhataja). Aastatel 1995–2000 oli ta Tallinna Tehnikakõrgkoolis dotsent, aastatel 2000–2010 oli ta samas professor ning arhitektuuri ja keskkonnatehnika teaduskonna dekaan. Aastatel 1998–2008 oli ta Euroülikooli kujunduskunsti teaduskonna õppejõud, aastast 2008 on ta Euroakadeemia professor.
Ta on uurinud raamatugraafikat, luulekogude illustratsioonidele.

Isiklikku

Tema isa Eerik Põld oli eesti kunstiajaloolane ja restauraator, vanaisa Harald Põld oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja ja Eesti Misjoni Seltsi välismisjoni juhataja.
5.5mIC

Ajalugu

5,5 m jahiklassi lõi Charles Nicholson 1937 6 m jahi modifikatsioonina. Tegemist oli katsega ehitada 6 m jahile odavam alternatiiv. Esimesed 5,5 m reeglitele vastavad jahid ehitati 1949. Meeskonna suurus vähenes 5 liikmelt 3-le.
Varem kasutati 6 m jahi asenduseks 5 m jahte, mis leiutati Prantsusmaal 1929 ja mida ehitati mitusada. Ent olümpiamängudele 5 m jaht ei pääsenud. 5,5 m jahid asendasid kiiresti 5 m jahid ja nad jõudsid juba 1952. aasta suveolümpiamängudele Helsingis. Helsingis võisteldi 5,5 m jahtide kõrval veel ka 6 m jahtidel, kuid pärast kaotati 6 m jahid olümpiamängude kavast ja meetrijahtidest võisteldi vaid 5,5 m jahtidel.
1960. aastatel kritiseeriti 5,5 m jahti samadel põhjustel kui varem 6 m jahtigi: oli liiga kallis. Viimased olümpiavõitjad selles klassis olid Rootsi vennad Ulf, Jörgen ja Peter Sundelin Acapulcos 1968. 5,5 m jaht asendati olümpiakavas Solinguga, mille meeskonnas oli samuti 3 liiget.
Erinevalt mõnestki teisest paadiklassist säilis 5,5 m jahtide organisatsiooniline struktuur. See ei lasknud 5,5 m jahtidel nii-öelda välja surra. Neil korraldatakse võistlusi tänapäevani ja isegi kolmes kategoorias sõltuvalt valmistamise ajast: klassikalised jahid (kuni 1969), üleminekujahid (1970–1989) ja moodsad jahid (alates 1990).