google/wiki40b huggingface dataset:
Enno Kross

Enno Kross (18. veebruar 1935 Viljandimaa – 26. veebruar 2018) oli eesti arst, karskusliikumise tegelane ja terviseedendaja, üks esimesi Eesti neuroanestesiolooge ja intensiivraviarste.
Kross lõpetas 1961. aastal TRÜ arstiteaduskonna ning asus tööle tol ajal Eesti ainsas intensiivraviosakonnas Tartu närvikliiniku hingamiskeskuses. See oli ka üks vähestest intensiivraviüksustest kogu Nõukogude Liidus.
Aastatel 1964–1996 oli ta hingamiskeskuse (nüüd TÜ Kliinikumi anestesioloogia ja intensiivravi kliiniku neuroanestesioloogia osakond) juhataja. Tolle aja plaanimajanduse tingimustes oskas ta luua vajalikke sidemeid ning osakond oli oma aja kohta hästi varustatud kunstliku hingamise aparatuuri ja muude vajalike vahenditega, muu hulgas ka importkaubaga lääneriikidest.
Pensionile jäädes sai talle uueks väljakutseks karskusliikumine ja vigastuste ennetamine. Kross on Eesti Karskusliidu AVE asutajaliige, 2004–2008 oli ta AVE aseesimees ja juhatuse liige. 
Ta on olnud ka MTÜ Naabrusvalve Keskuse poolt algatatud vigastuste ennetamise projekti "Turvaline Tartu" eestvedaja ning selles aktiivne kaasalööja.
2001. aastal koostas Kross brošüüri "Lapsed, noorukid ja alkohol", mis on üks vähestest sel teemal ilmunud trükistest Eestis. Nendel teemadel on ta esinenud ka mitmetel rahvusvahelistel üritustel. Sotsiaalministeeriumi korraldatud ideekonkursil "Turvaline Eesti" sai Krossi projekt ergutuspreemia.
Kross on entusiastlikult osalenud paljudel liigse alkoholi tarbimise ja riskikäitumise vähendamisele suunatud üritustel ning korraldanud neid. Ta on olnud mitmete sellealaste õppefilmide konsultant ja ise osalenud nendes.
Enno Krossi tegevus turvalisuse edendajana on leidnud tunnustust kogu Eestis. Ta sai 2008. aastal Ruta Kruuda Fondi peastipendiumi. Eesti Tervisedenduse Ühing autasustas teda 2013. aastal kuldmärgiga. 
Ta on Eesti Anestesioloogide Seltsi asutajaliige.
Krossi juhendamisel on valminud 3 doktori- ja 10 kandidaadiväitekirja, samuti rohkelt publikatsioone
ja konverentsiettekandeid. Enno Kross on paljude ettekannete ja publikatsioonide kaasautor või autor.
Richard Antons

Richard Antons (11. veebruar 1899 Vana-Antsla vald, Võrumaa – 10. mai 1966 Moskva lähedal) oli Eesti majandusteadlane.
Aastal 1934 lõpetas ta Punase Professuuri Instituudi Leningradis. Aastatel 1940–1941 oli Tartu Riiklikus Ülikoolis poliitilise ökonoomia õppejõud.
Aastail 1951–1954 oli EPA (praegu Eesti Maaülikool) esimene rektor, samas poliitilise ökonoomia kateedri juhataja.
1954–1966 oli ta ENSV Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudi direktor. ENSV Teaduste Akadeemia korrespondentliige (1951) ja akadeemik (1961).
Dagerrotüüpia Eestis

Esimene dagerrotüüpiakaamera toodi Pariisist Tallinna juba 1840. aastal, seega õige varsti pärast seda, kui Alphonse Giroux' firma neid üldse tootma hakkas. Kuhu aga kaamera jäi, pole teada. Esimeste Maarjamaal liikunud dagerrotüpistidena on seni tuntud Benno Lipschütz, Georg Kleinschneck, Carl Borchardt, Carl Neupert jt. Nende tehtud pilte aga on raske identifitseerida, sest tollal polnud kombeks oma autoslust rõhutada – nimesid dagereile ei kirjutatud.
Vanim dagerrotüüp, mis Eestis teada, pärineb aastast 1844; see tehti ilmselt Peterburis. Suurim säilinud dager (12,1×16,2 cm) on valmistatud arvatavasti samas linnas. Mõlemad nimetatud dagerid asuvad praegu Tartus, Eesti Kirjandusmuuseumis.
Seni teadaolev vanim Eestis valmistatud dagerrotüüp (u 1850) asub Järvamaa Muuseumis. Oletatavasti on dagerrotüübi autoriks Eestimaa esimene paikne fotoprofessionaal Carl Borchardt, kes avas ateljee Tallinnas 1844. aastal. Pildile on jäädvustatud Tallinna raehärra Alexander Hoeppener.
Eesti mäluasutuste fotokogudes on praegu teadaolevalt 23 dagerrotüüpi, seejuures on enamik neist valmistatud väljaspool Eestit. Enamikul meie dagerrotüüpidel on jäädvustatud inimesed, neil pole ainsatki looduse- või linnavaadet.

Rahvusarhiiv (Tartu)

Stackelbergi portree – all tekst: Daguerrotyp af Carl Neuperti Cristiania (ehk fotograaf on Carl Neupert Cristianiast (Christianiast) ehk Oslost). Paikneb originaalümbrises, milleks on must tumerohelise sametiga vooderdatud nahkkarp.
Rahvusarhiivile teadaolevalt peaks portreteeritu nimi olema Georg von Stackelberg, kuid kuna sellenimelisi on mitmeid ei ole selge, kas tegemist on Lasinurme mõisniku rittmeister Georg Ferdinand von Stackelbergiga (1807–1862) või kindralmajor Georg Friedrich Jakob von Stackelbergiga (1808–1858) või kellegi kolmandaga.
Neuperti kohta on teada, et vähemalt 1847. ja 1848. aastast pildistas ta osati koostöös Wilhelm Schönfeldiga aeg-ajalt huvilisi Tallinnas, Rakveres ja Tartus.

Varbla muuseum

Gustav Adolf Daniel von Pröbstingi portree
Suurematest mäluasutustest ei ole dagerrotüüpe Eesti Rahva Muuseumis, Rahvusarhiivi filmiarhiivis ega Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumis.
Toto

Toto on USA rokkansambel, mis asutati Los Angeleses 1977. 
Ansambli hittlood on "Africa", "Hold The Line", "Rosanna", "99", "Stop Loving You".
Toto esines Eestis 1999. aasta 27. veebruaril Tallinna Linnahallis.
Toto esines Eestis 2018. aasta 12. veebruaril Nordea Kontserdimajas.
Arvanitika murre

Kõnelejad

Kõnelejaid on 2007. aasta seisuga kokku umbes 50 000. Arvanitika murret räägitakse peamiselt Lõuna-Kreeka külades. Arvanitika murret räägivad arvaniidid, kes on Kreekast paremat elu otsinud albaanlaste järeltulijad.

Kasutus

Arvanitika murret valdab vaid vanem generatsioon, nooremad inimesed lähevad Ateenasse ja sulanduvad kreeklaste sekka. Murdel on tugev kreeka keele mõju. Arvanitika murre on väljasuremisohus, kuid alates 1980. aastatest on hakatud murret taaselustama.
Pierra Menta

Alpinism

Esmatõusu tippu tegid 6. juulil 1922 J. P. Loustalot ja Léon Zwingelstein mäe lääneküljelt. 
Mäe idaküljelt ronisid esimestena tippu 1923. aastal J. Payot ja F. Peterlongo ja põhjaküljelt 1937. aastal  J. Mermillod ja Alfred Coutet.
Tour Ève

Tour Ève on 109 meetri kõrgune multifunktsionaalne pilvelõhkuja, mis asub Pariisi kõrghoonestatud ärikeskuses La Défense'is.
Juri Budanov

Juri Budanov (Юрий Дмитриевич Буданов; 24. november 1963 – 10. juuni 2011) oli Venemaa sõjaväelane, kes mõisteti süüdi 2003. aastal Teise Tšetšeenia sõja käigus toime pandud ametivolituste ületamise, mõrva ja inimröövi eest. 
Budanov mõisteti süüdi 18-aastase tšetšeeni tüdruku Elza Kungajeva tapmises 2000. aastal.
Teda karistati kümneaastase vabaduskaotusega range režiimiga koloonias. Kohus võttis talt ära polkovniku auastme ja riiklikud autasud. Kohtuprotsessiga kaasnes suur ühiskondlik vastukaja.
Budanov vabastati 2009. aastal ennetähtaegselt.
Budanov tapeti 2011. aasta 10. juulil Moskvas, Komsomolski prospektil nelja lasuga pähe. 26. augustil sanktsioneeris kohus mõrvas kahtlustatava tšetšeeni Magomed Suleimanovi vahi alla võtmise. Uurimisandmetel kavandas Suleimanov koos kaasosalistega mõrva alates aprillist. Suleimanovi pärisnimeks osutus Jussup Temirhanov. Ta mõisteti 7. mail 2013 Moskva linnakohtu otsusega Budanovi tapmises süüdi ja talle määrati karistuseks 15 aastat vabadusekaotust. Temirhanov suri vangistuses 2018. aasta 3. augustil. Karistust kandis ta Siberis asuvas karistuskoloonias.
Mihhail Lomonossov

Mihhail Lomonossov (vene keeles Михаил Васильевич Ломоносов; 19. november 1711 – 15. aprill 1765) oli vene teadlane, entsüklopedist, polühistor, luuletaja ja ühiskonnategelane.
Asutas Moskva ülikooli, mis kannab tänapäeval tema nime. Aleksandr Puškin nimetas Lomonossovit esimeseks vene ülikooliks.
Lomonossovile kuuluvad väljapaistvad tööd füüsikas, keemias, mäenduses ja metallurgias. Ta arendas edasi soojuse molekulaarkineetilist teooriat ning kasutas oma töödes varjatud kujul massi jäävuse seadust ja energia jäävuse seadust. Lomonossov on kirjutanud fundamentaalseid töid vene rahva ajaloost. Ta on nüüdisaegse vene keele grammatika rajaja.
Aastast 1763 kuulus ta Venemaa Teaduste Akadeemiasse. Ta oli läbi aegade esimene venelasest Venemaa Teaduste Akadeemia liige (eelmised olid üldjuhul sakslased).
Praegune Gonsiori tänav Tallinnas kandis 1950–1991 Lomonossovi tänava nime.
Juba vanaaja filosoofid oletasid, et soojusnähtused on tingitud keha koostisosakeste liikumisest. Lomonossov omab suurt rolli soojuse molekulaarkineetilise teooria arendamises. Lomonossovi arvates olid soojusnähtused tingitud aineosakeste pöörlemisest. Oma teooria põhjal andis ta üldjoontes õige seletuse sulamisele, aurustumisele ja soojusjuhtivusele. Ta jõudis järeldusele, et on olemas suurim ehk viimane külmaaste, mis vastab aineosakeste liikumise lakkamisele. Hiljem sõnastati see aine absoluutse nulltemperatuurina.
Kazimierz Doroba

Kazimierz Doroba (4. märts 1911 Varssavi – 16. november 1978 Sheffield, Inglismaa) oli Poola poksija.
Ta sai Poola meistrivõistlustel poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1936. aastal 3. koha ja 1937. aastal 2. koha ning raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 1938. aastal 2. koha.
Ta osales kaks korda poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) Eesti ja Poola maavõistlusel poksis. Ta kaotas oma kohtumise Anton Raadiku vastu kevadel 1938 ning võitis oma kohtumise Valle Leedi vastu sügisel 1938. Ta osales üldse rahvusvahelistel kohtumistel Poolat esindades aastatel 1934–1939 kokku 5 korral ning võitis neist 3 ja kaotas 2 kohtumist.
Doroba teenis Teise maailmasõja ajal Suurbritannias dislotseeruvas Poola lennuväe (inglise keeles Polish Air Forces in Great Britain, poola keeles Polskie Siły Powietrzne w Wielkiej Brytanii) 307. ööhävitajate eskadrillis (inglise keeles 307 Polish Night Fighter Squadron, poola keeles 307 Dywizjon Myśliwski Nocny "Lwowskich Puchaczy"; eskadrilli hüüdnimi oli 'Lwówi öökullid') elektrikuna ning jäi pärast sõda elama Inglismaale.
Oskar Kvell

Oskar Kvell VR II/3 (30. mai 1885 Tahkuranna vald, Pärnumaa – 20. detsember 1928) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).
Suurtükipaadi Uku ülem.
Hageri hiiekivi

Hageri hiiekivi (ka Verekivi) on hiiekivi ja rändrahn Harjumaal Hageri kihelkonna ja Rapla maakonna Kohila valla Hageri alevikus. 
Hageri hiiekivi on tunnistatud kultuurimälestiseks 1997. aasta 1. septembril kultuurministri määrusega nr 59.
Kivi on looduskaitse all aastast 1964 alates.
Wang Fuzhi

Wang Fuzhi (hiina keeles 王夫之; 1619–1692) oli hiina filosoof.

Tsitaat

Koerad ja hobused näevad öösel; öökullid on päeval pimedad; lohe kuuleb sarvedega; sipelgas räägib tundlatega. Kuulmisel ja nägemisel pole kindlat asukohta, vaid mõjutajad erinevad ja vastuvõtmisorganid erinevad. Inimene sureb vees, kala sureb kuival [...]. Maitsed on erinevad ja saadav kasu on erinev. [...] Sellepärast see, mida inimene teab/tajub, on inimese taevas ja see, mida teised olendid teavad/tajuvad, on olendite taevas. (Tõlkinud Margus Ott.)
犬馬夜視,鵂鶹晝闇,龍聽以角, 語以鬚,聰明無方,感 者異而受者殊矣。人死於水,魚死於陸 [...]。歆者異而利殊矣 [...]。故人之所知,人之天也。物之所知,物之天也。若夫天之為 天者,肆應無極,隨時無常,人以為人之天,物以為物之天, 人物之合以敦化,各正性命而不可齊也。
Evangeelne Töörühm

Evangeelne Töörühm (sks Evangelischer Arbeitskreis, EAK) on Kristliku-Demokraatliku Liidu ja Kristliku-Sotsiaalse Liidu juurde kuuluv ühendus. EAK on evangeelsete liikmete esindus, mille eesmärgiks on dialoog evangeelsete kirikutega Saksamaal.

Eesmärgid

Saksamaa Kristliku-Demokraatliku Liidu (CDU) ja Kristliku-Sotsiaalse Liidu (CSU) liikmete seas on küllaltki suur hulk katoliiklasi. Saksamaa Liitvabariigi algusaastatel oli usutunnistuslikel erinevustel veel tähtis roll. EAK-l oli sellest tulenevalt eelkõige kolm eesmärki: ühelt poolt soovisid CDU ja CSU evangeelsed poliitikud oma usklikke valijaid mõjutada ja erakonna võiduvõimalusi parandada. Nii loodeti CDU ja CSU konfessioonidevaheline koostöövõime avalikkuse ees paremini nähtavale tuua. Teisalt püüti CDU ja CSU konfessioonidevahelisi proportsioone säilitada. Organisatsiooni roll oli ka toetada protestante ülekaalukalt katoliiklikus keskkonnas. Täna näeb EAK oma ülesannet selles, et olla koostööpartneriks Saksamaa evangeelsetele kirikutele ja pakkuda foorumit kirikuga seotud protestantlikele valijatele.

Ajalugu

EAK loodi 1952. aastal. Konkreetne põhjus oli Konrad Adenaueri ja Gustav Heinemanni vaheline tüli taasrelvastuse küsimuses. Heinemann oli siseministri kohalt tagasi astunud ning pakkus CDU-le Kogu Saksamaa Rahvaerakonna (GVP) loomisega tõsist konkurentsi. Ta oli samaaegselt Saksamaa Evangeelse Kiriku (EKD) nõukogu esimees ja seega üks juhtivaid evangeelse kiriku esindajaid Saksamaal. See fakt ei meeldinud protestantlikele CDU poliitikutele. GVP põrumine 1953. aasta Liidupäeva valimistel oli CDU-le ja CSU-le Evangeelse Töörühma (EAK) uue võimaluse märgiks. Seoses aina suureneva ilmalikustumisega alates 1960. aastate lõpust toimusid muudatused ka EAK-s. Alates 2004. aastast autasustab EAK Hermann-Ehlersi medaliga neid inimesi poliitika ja kiriku ringkonnast, kellel on eriteeneid Jumala ja inimeste ees.
Aleksander Koit

Aleksander Koit (9. veebruar 1891 – 15. märts 1919) oli 1918. aasta detsembri Kogula mässukatse eestvedaja ja üks 1919. aasta veebruari Saaremaa mässu juhte.

Varane elu

Aleksander Koit sündis Kogula vallas Tõnija külas Laasu talus. Õppis Valjala kihelkonnakoolis, seejärel töötas isakodus ja mõned aastad mandril juhutöödel. Aastatel 1907–1912 teenis Soome kaugsõidulaeval. Pärast seda ostis ta koos poolvenna Mihkel Joostiga purjeka, millega vedas kahel suvel kive Prangli saarelt Tallinna. Maailmasõja puhkedes mobiliseeriti Koit Vene armeesse. 1917. aasta Veebruarirevolutsiooni ajal võttis ta Riias osa tsaarivõimu kukutamisest ja valiti väeosa soldatite saadikute nõukogusse. Väeosa saadeti selle revolutsioonilisuse tõttu laiali. Koit elas mõned kuud poolillegaalselt Riia lähistel ja jõudis siis 1918. aasta sügisel tagasi koju Kogula valda.

Saaremaa mäss

Mõnede väidete kohaselt osales Koit 15. veebruaril Hellamaa vallas toimunud kutsealuste nõupidamisel, kus otsustati sõjaväkke mitte minna ja hakata võimudele vastu. 16. veebruaril algaski Muhu saarel Kuivastus vastuhakk. Arnold Alliku andmetel tuli Koit põranda alt välja 18. veebruaril Kõljalas ja sai üheks ülestõusu juhiks. Juhan Riimi mälestuste järgi pakkus sel ajal mässajate väejuhiks olnud Martin Kirr oma kohta Aleksander Koidule, kuid see ei võtnud pakkumist vastu öeldes, et tema sõjaasjandust ei tunne. Arnold Alliku hinnagul oli Koit siiski ülestõusu ideeline juht. Kui Upa külas moodustati mässajate staap, siis sai Koit üheks selle liikmeks.
Pärast mässu mahasurumist varjas Koit end isatalu põllupeenrasse rajatud koopas. Üks vahistatud mässaja, kellele lubati selle eest vabadus garanteerida, andis Koidu asukoha aga välja. Ta arreteeriti 14. märtsil (teistel andmetel 13. märtsil) ja viidi Laimjala vallamaja arestikambrisse. Koidu vahistamise kohta telegrammi saanud kindral Ernst Põdder andis korralduse mees Tallinna viia, kuid selleks ajaks oli ta juba hukatud. Ametlike teadete järgi toimus mahalaskmine 15. märtsil, Valjala koguduse surmameetrika teatel aga 14. märtsil.
Vjatšeslav Košelev

Vjatšeslav Košelev (sündinud 20. jaanuaril 1968 Sverdlovskis Venemaal) on Eesti kergejõustiklane (pikamaajooksja) ja kaevur.
Vjatšeslav Košelev on lõpetanud Uurali Polütehnikumi tehnik-tehnoloogina 1987. aastal. Ta töötab Põlevkivi Kaevandamise AS-is mäetöölisena.
Demidovi auhind

Demidovi auhind ehk Demidovi preemia on teadusauhind Venemaal.
Demidovi auhinna asutas 1831. aastal Uurali tööstur ja metseen krahv Pavel Demidov. Auhinna määramise õigus jäi Keiserlikule Peterburi Teaduste Akadeemiale.
Demidovi preemia väljaandmise idee oli patriootiline: "edendada teadusi, kirjandust ja tööstust oma isamaal".
Demidovi auhind oli universaalne: ta hõlmas töid filosoofia, majandusteaduse, meditsiini, geoloogia, bioloogia, keemia, geograafia, astronoomia, ajaloo, filoloogia, füüsika, matemaatika, metroloogia, meteoroloogia ja sõjateaduse alalt.

Eestiga seotud Demidovi auhinna laureaate

Demidovi auhinna on pälvinud hulk Eestiga seotud isikuid. Teadusloolase Hain Tankleri väitel on ainuüksi Tartu ülikooli kasvandikele ja õppejõududele määratud Demidovi preemia või tunnustusauhind vähemalt 70 korral. Tunnustusauhinna all peab Tankler silmas ilmselt Teaduste Akadeemia tunnustusarvustust.

Auhinna taasasutamine

1993. aastal taasasutati Venemaa Teaduste Akadeemia Uurali osakonna initsiatiivil Demidovi auhind. Seda toetasid Sverdlovski oblasti valitsus ja Uurali ettevõtjad. Asutati mitteriiklik Demidovi Fond ja määrati iga-aastase auhinna rahaline suurus – 10 000 $. Erinevalt varasemast auhinnast ei määrata auhind ühe kindla trükis avaldatud teose eest ja teadlase taotluse esitamisel, vaid teadlase panuse eest ühes valdkonnas – kas maateadustes, füüsikas ja matemaatikas, majandusteaduses ja ettevõtluses või humanitaarteadustes.
Taasasutatud Demidovi auhinna saajate seas on ka ajaloolane ja arheoloog Anatoli Derevjanko (2004) ja Eesti Geograafia Seltsi auliige glatsioloog ja geograaf Vladimir Kotljakov (2011).
Geyvi

Geyvi oli keskaegne Eestimaa vasalliperekond, mis on nimetatud Jõhvi järgi.
6. jaanuaril 1336 on mainitud Taani kuninga vasalli Nicolaus de Geyvi (pitseril S' [NICOL]AI DE YHEVI). Ta võib olla samane Nikolaus von Werlega (esineb allikais Dargunis 1308. aastal).
Perekond kasutas sama vappi Barnekow'dega, kellega Hamelnist pärit kodanik Johannes Barnekowe ei ole ilmselt suguluses.
Anti Randviir

Anti Randviir (sündinud 5. jaanuaril 1975) on eesti semiootik. Ta uurimisvaldkond on ruumi- ja sotsiosemiootika.
Ta on Tartu Ülikooli semiootika osakonna õppejõud ning Eesti Semiootika Seltsi ja Soome-Ugri Semiootika Seltsi asutajaliige.
Las Animase maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1866. aastal Huerfano maakonna idaosast. Maakond sai nime Purgatoire'i jõe algse mehhiko hispaania keelse nime El Río de las Ánimas Perdidas en Purgatorio järgi.
Evi Padu

Evi Padu (kuni 1974 Evi Haberman; sündinud 18. augustil 1944 Moskvas) on eesti taimefüsioloog.
Ta lõpetas 1962. aastal Tartu 2. Keskkooli, 1968 Moskva Riikliku Ülikooli bioloogia (taimefüsiologia) erialal, aspirantuuri 1972, bioloogiakandidaat (1975, TRÜ) väitekirjaga "Физиолого-биохимическая реакция устойчивого и воспримчивого картофеля на инвазию картофельной нематоды". 
Ta on olnud Tartu Ülikooli õppejõud.

Isiklikku

Tema hobi on võrkpall.
Tema isa oli zooloog ja kommunist Harald Haberman ning vend oli ihtüoloog ja hüdrobioloog Henn Haberman.
Räägu veskijärv

Räägu veskijärv on järv Võru maakonnas Võru vallas Alapõdra ja Hutita  külas. Veekogu pindala on 0,8 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 941 m. Järves on üks saar.
Sirel (perekonnanimi)

Sirel on eesti perekonnanimi.
Liivi murre

Liivi murre (ka tāmnieku murre) on läti keele murre, mida iseloomustab eelkõige liivi keele substraat. Murre on levinud Kuramaa põhja- ja Vidzeme loodeosas ehk laias laastus piirkondades, kus ajaloolisel ajal (alates 12. sajandist) on olnud liivlaste asuala. Murre jaguneb kahte rühma: Kuramaa ja Vidzeme liivi murrakuteks. Kõige suuremate liivi keele mõjudega on Kuramaa põhjatipu murrakud. Kuramaa liivi murrakutes on märgatav ka kurši keele substraat. Liivi murde kõige iseloomulikumaks tunnuseks on rõhutute vokaalide lühenemine või kadu, eriti sõnalõppudes. Esineb nt ka meessoo kasutamist naissoo asemel ja liivi laensõnu.
Trubetsky Pictures

Trubetsky Pictures on Eesti filmistuudio. See on tootnud Tõnu Trubetsky ansambliga Vennaskond seotud filme.
Moultrie maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1843. aastal.
Ranulph Glanville

Ranulph Glanville (13. juuni 1946 London – 20. detsember 2014) oli arhitektuurifilosoof, arhitekt ja küberneetik.
Tema lähtepositsiooniks on, et iga inimene ehitab endale ümbruse ise. Sellega seoses on ta vaated lähedased radikaalsele konstruktivismile. Ta on kirjutanud artikleid teist järku küberneetika teemadel. Ta on olnud Ameerika Küberneetika Seltsi (American Society for Cybernetics) president.
Ta külastas Eestit veebruaris 2012 ja pidas loenguid Eesti Kunstiakadeemias.
Juri Knorozov

Juri Valentinovitš Knorozov (vene keeles: Юрий Валентинович Кнорозов; 19. november 1922 Harkovi kubermang – 31. märts 1999 Peterburi) oli vene keeleteadlane, raidkirjauurija ja etnograaf, kes on tuntud oma olulise rolli tõttu maiade (Kolumbuse-eelse Mesoameerika maiade tsivilisatsiooni) kirja dešifreerimisel.
Hain Helde

Hain Helde (sündinud 21. märtsil 1972 Kohilas) on eesti aerutaja.
Ta osales 1996. aasta Atlanta OM-il ühesüstal, kus sai 500 m distantsil 19. ja 1000 m distantsil 13. koha. Ühesüstal osales ta ka 2000. aasta Sydney OM-il, kus sai 500 m distantsil 25. ja 1000 m distantsil 18. koha.
Veeseened

Veeseened on veekeskkonnas elavad seened. Paljud veeseened kuuluvad vetik-, kott- ja teisseente hulka.
Enamik veeseeni toitub saprotroofselt, s.t veekogus leiduvatest taime- ja loomajäänustest, vähemik on veeloomade (kalade, lülijalgsete), vetikate ja kõrgemate veetaimede parasiidid või kommensaalid.
Kujutavate Kunstnikkude Kutseühing

Kujutavate Kunstnikkude Kutseühing oli 1935. aastal Eestis loodud ühing, mille eesmärk oli luua keskorganisatsioon, mis kaitseks Eesti kunstnike mitmesuguseid huvisid (nt majanduslikke), mida Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühing ei suutnud kaitsta.
Ühing ei suutnud oma eesmärki täita ja 1937. aastal hakkas lagunema ning 1940. aastal lakkas olemast.
Norra Rahvusooper ja -ballett

Norra Rahvusooper ja -ballett (norra k Den Norske Opera & Ballet) on Norra esimene kutseline ooperi- ja balletiteater. See rajati 1957. aastal. 
Selle esimene juht oli aastatel 1958–1960 kuulus norra sopran Kirsten Flagsted. 
Esimene balletietendus toodi lavale 1958. aastal Hamari linnas; esimene ooper kanti publiku ette 1959. aastal Folketeatretis (Rahvateatris).
Ooperi- ja balletiteatri koduks on Oslo ooperimaja.  
Teatris on 600 töötajat, nende seas 100 orkestranti, 60 kooriartisti ja 60 balletisolisti. Teater toimib aktsiaseltsina, mille osanikud on Norra valitsus (90% osalus) ja teatri enda sihtasutus (10% osalus). 
Norra Rahvusooperi ja -balleti juures tegutseb 1965. aastal asutatud balletikool.
Theodor John

Theodor John (pärit Königsbergist; surnud 1894) oli 19. sajandi lõpul Tartus tegutsenud ateljeefotograaf, kes pildistas paljusid Eesti kultuuritegelasi ja Tartu Ülikooli õppejõude. Tema fotoateljee asus aadressil Aleksandri tänav 10.
Aleksandri tänava ateljee omandas John pärast samas varem tegutsenud fotograafi Georg Friedrich Schlateri surma 1870. aastal. Ligi kümneks aastaks säilitas ta ateljee nimes viite endisele omanikule, signeerides fotosid kirjaga "Th. John vormals Schlater Atelier für Photographie Dorpat Alexander Strasse im eigenen Hause" ("Th. John, varemalt Schlateri fotograafiaateljee oma majas Aleksandri tänavas Tartus"). Samuti jätkas ta Schlateri fotografeerimisstiili ning stuudiorekvisiitide kasutamist. 
1870. aastail käis John igal kevadel ja suvel Viljandis pildistamas. 1878–79 Viljandi linnusevaremetes toimunud esimeste arheoloogiliste väljakaevamiste aegu viibis ta linnas 1878. aasta juulis ja 1879. aastal maist juulini, kaevamiste komitee tellis ja ostis temalt ühtekokku 120 lossivaremete kaevamiste pilti, 25 kopikat tükk.
Mitmed Johni tööd on esindatud Eesti Rahvusarhiivis ja Tartu Ülikooli raamatukogu fotokogus, sealhulgas Tartu Ülikooli Kirurgiakliiniku ajaloolises fotokogus. Ta oli ka Tartu Kammermuusikaühingu liige.
Terikeste Suitsumäe hiiepärn

Terikeste Suitsumäe hiiepärn ehk Mäesuitsu ohvripärn on looduslik pühapaik Tartumaal Võnnu kihelkonna Terikeste külas.