google/wiki40b huggingface dataset:
Akvamariinsinine

Variatsioonid

Pantone värvitoon Aquamarine sisaldab pisut punast ja on pastelsem ja murtum kui läbipaistvana mõjuv loodusliku akvamariini värvus.
Veebivärv Aquamarine on väga ere sinise ja rohelise vahel asetsev hele toon. Loodusliku akvamariini sinise värvusega sarnanevad toonilt veebivärvid LightCyan ja PaleTurquoise.
RAL Design värvivaliku toon 200 60 30 Aquamarinblau on mitte kahvatu, vaid puhtale türkiissinisele sarnaneva värvusega.

Akvamariinsinine looduses

Mineraalidest võivad akvamariinsinise värvusega olla peale berülli ka topaas, amasoniit ja varistsiit.
Uraan paistab teleskoobis kahvatu roheka-helesinise kettana, sest selle planeedi metaanist atmosfäär neelab tugevasti päikesekiirguse kollast ja punast osa.
Samal põhjusel võib selge vesi paista päikesevalguses akvamariin- või türkiissinisena.

Kasutamine

Värv seostub puhtuse, kerguse ja läbipaistvusega. Kirjanduses seostatakse akvamariinsinist taeva või vee värvusega.
Seinavärvina loob sisekujunduses tüüne ja rahuliku mulje. Armastatud valik vannitubades ja kümblusruumides. Tekstiilides ja riietuses loob mulje kaalutusest ja õhulisusest. Pastelse heleda toonina võimaldab kombineerimist nii neutraalvärvustega kui keskmiselt kromaatiliste toonidega, nagu violett või liivakollane.
Värvinime kasutatakse kõige sagedamini tekstiilide, rõivaesemete ja aksessuaaride, aga ka klaasi värvuse kirjeldamisel.
Tiziano pastellipaberi akvamariinsinine toon originaalnimega acqua marina on eesti keelde tõlgitud nimeks veesinine.
Thorleif Haug

Thorleif Haug (28. september 1894 – 12. detsember 1934) oli Norra suusataja ja suusakahevõistleja.
Microcebus jollyae

Microcebus jollyae on sugukonda Cheirogaleidae kuuluv hiirleemuri liik, kes avastati 2006. aastal ja sai nime primatoloog Alison Jolly järgi.

Liigikirjeldus

Karvastik on punakaspruun, kõhul hall, ninal on väike valge laik. Pea on ümar, suurte silmade ja kõrvadega. Tüvepikkus 211–219 mm, sabapikkus 121–123 mm ja kaal 61 g.

Toitumine

Microbeus jollyae sööb lehti, seemneid, puuvilju, tõuke ja muid putukaid, harvemini linnumune.

Leviala

Liik elab kitsal alal Madagaskari idaosas.
Karl Woldemar Puls

Karl Woldemar Puls (27. aprill 1845 Pärnu – 23. veebruar 1891 Viljandi) oli Viljandi kaupmees ja raehärra.

Elulugu

Puls oli pärit Mecklenburgist Güstrowist Pärnusse rännanud kaupmehesuguvõsast. Hiljem asus ta elama Viljandisse, kus oli kaupmees. 1871. aastal abiellus ta Viljandi bürgermeistri Julius Ludwig Werncke tütre Emmeline Mariega. Teist korda naitus ta 1882. aastal Louise Emilie Kremseriga. Kahest abielust oli tal kokku seitse last. 31. augustil 1888. aastal sai temast Viljandi linnakodanik. Samal aastal valiti ta raehärraks. 1889. aastal aga raad kaotati, seega oli Puls üks kolmest viimasest Viljandi raehärrast.
Ilmvõimatu

Sisu

Hispaania paar läheb koos oma kolme lapsega jõulupuhkusele Taisse. Kui maavärina põhjustatud tsunami tabab nende hotelli ja lahutab perekonna. Pereliikmed jäävad ellu ja hakkavad tsunamist tekkinud kaoses üksteist otsima.
Abja valla vapp

Abja valla vapp on Viljandi maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Abja valla vapp.
Vapp kinnitati Eesti Vabariigi riigisekretäri poolt 14. mail 2004 ja selle näidis asub vallakantseleis.

Vapi kirjeldus

Rohelise vapikilbi jaotab kaheks vasakult langev hõbedane kaldpalk (Bend Sinister), millel asetseb kolm sinist linaõit. Õied moodustuvad viiest sinisest kroonlehest ja viiest rohelisest tupplehest ning hõbedasest südamikust. Vapi värvid Pantone värviskaala järgi on roheline PMS 3415 ja sinine Process Blue.

Põhjendus

Sinised linaõied viitavad linakasvatusele ja linatöötlemisele, kui abjakate traditsioonilistele tegevusaladele ja jõukuseallikale. Kaldpalk sümboliseerib kaitstust, roheline kilbivärv ürgset loodust.

Vapi kasutamine

Värvides ja värvideta (must-valget) vappi võib kasutada vallavolikogu, vallavalitsuse ja hallatavate asutuste dokumentidel, pitsatitel, siltidel, trükistel ja suveniiridel ning panna üles ruumides ja avalikes kohtades. Teistel juhtudel toimub vapi kasutamine vallavalitsuse loal.
Ahi

Ahi kui saasteallikas

Traditsiooniliste ahjude puhul ei põle kütus tihtipeale täielikult, nii et õhku paiskub suures koguses tervisele kahjulikke jääkaineid. Seepärast on ahikütte korral oluline hoida küttesüsteem korras ning kasutada ahjus põletamiseks mõeldud kütust, mitte tarvitada ahju jäätmepõletuseks (põletades nt kilet vms plasti, värvitud puidujäätmeid jms). 
Nähtavaid gaasilisi jäätmeid nimetatakse suitsuks, kuid kahjulikud jääkained võivad olla ka nähtamatud (nt vingugaas). Ahjulõõri kogunevaid jääkaineid nimetatakse tahmaks, selle eemaldamise ning küttekollete üldise korrashoiuga tegelevad korstnapühkijad.

Ahjud Eesti taluarhitektuuris

Eesti taluarhitektuuris olid tavapäraselt kasutusel kahte tüüpi ahje: keris- ja umbahjud.
Rehielamutes kasutati suuri reheahje, mis pidid andma piisavalt soojust, et kuivatada ka parte peale laotatud vilja. Reheahjudel oli oluline roll uusaja Euroopas ainulaadses Baltimaade viljatöötlustehnoloogias, mistõttu siitkandi vili säilis hästi ja oli kõrgelt hinnatud; ahjust pidevalt erituv suits, mis vilja säilimist soodustas, kahjustas samas inimeste tervist, mistõttu 19. sajandi algul märkis Karl Ernst von Baer raamatus "Eestlaste endeemilised haigused", et eestlaste seas on väga levinud silmahaigused.
To Víma

To Víma (Το Βήμα) on kreeka ajaleht. To Víma alustas ilmumist 1922. aastal päevalehena, alates 2011. aastast ilmub leht paberil vaid pühapäeviti, samas kui netisisu uuendatakse igapäevaselt. 
Lehe asutas Dimítris Lambrákis ja see kuulub Lambrakise meediagrupile (Δημοσιογραφικός Οργανισμός Λαμπράκη, ΔΟΛ). Suunitluselt on To Víma vasaktsentristlik.
To Víma on kvaliteetleht, eriti tähtsaks on peetud selle poliitilist mõjukust. Läbi ajaloo on lehele arvamusartikleid kirjutanud ja intervjuusid andnud olulised kreeka poliitikud, teiste seas Elefthérios Venizélos, Geórgios Papandréou, Nikόlaos Plastíras, Konstantínos Karamanlís ja Andréas Papandréou. Ajalehe kolumnistide hulka kuuluvad mitmed Kreekas tuntud ajakirjanikud, professorid, politoloogid ja poliitikud. 
Poliitikas kuulus ajalehe poolehoid algselt Elefthérios Venizélose juhitud Liberaalsele Parteile, kuid viimastel aastakümnetel on toetatud sotsiaaldemokraatlikku erakonda PASOK. Mitmed To Víma ajakirjanikud on PASOKi ridades parlamenti kandideerinud. To Vímas töötanud Pétros Efthímou ja Giórgios Romeos on olnud ka ministrid.
Cristian Zaccardo

Isiklikku

Cristian Zaccardo on 184 cm pikk.
Eugen Miller

Sõjaväeteenistus

Jevgeni Miller sai kõrgema sõjaväelise hariduse pärast 1892. aastal Nikolai Kindralstaabi Akadeemia lõpetamist. Osales Esimeses maailmasõjas, pärast Venemaa väljaastumist maailmasõjast oli E. Miller 1917. aasta sügisest Kõrgeima Ülemjuhataja Staabi (STAVKA) esindaja Itaalia kõrgema ülemjuhatuse juures.

Venemaa kodusõda

1919. aasta jaanuaris kutsuti Põhjapiirkonna Ajutise Valitsuse poolt kindralkuberneriks, mais 1919 määrati Aleksandr Koltšaki poolt Põhjapiirkonna vägede ülemjuhatajaks, septembris 1919 piirkonna ülemaks. 1920. aasta veebruaris moodustas ta uuesti Põhjapiirkonna Ajutise Valitsuse, kus oli sõjaminister ja välisminister, kuid varsti emigreerus Pariisi, kus oli kindral Peter von Wrangelli esindaja.

Tegevus emigratsioonis

Aastatel 1924–1930 oli Miller juhtivatel kohtadel Vene Üldsõjalises Liidus, 1930–1937 Vene Üldsõjalise Liidu esimees.
Rööviti 1937. aastal NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse 3. osakonna ehk vastuluureorganite poolt Prantsusmaalt ning toimetati ebaseaduslikult NSV Liitu, kus mõisteti süüdi kontrrevolutsioonilise tegevuse eest ja hukati 11. mail 1939.
Kolga-Jaani valla vapp

Kolga-Jaani valla vapp on Viljandi maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Kolga-Jaani valla vapp.
Vapp kinnitati 14. novembril 1995.

Vapi kirjeldus

Hõbedasel damaskeeritud kilbil on sinine nurgaruut, milles hõbedane kotkapea kuldse noka ja oreooliga.

Põhjendus

Pühapaistega kotkas on evangelist Johannese tunnus. Seega viitab nurgaruudus (kolkas) asuv kotkapea otseselt valla nimele.
Oleg Gross

Oleg Gross (sündinud 11. jaanuaril 1952 Kivi-Vigalas) on eesti ettevõtja. 
Lõpetas 1970 Rakvere 1. Keskkooli ja 1976 EPA maakorralduse erialal. 1976–1991 oli Viru kolhoosi melioraator ehk maaparandusagronoom, aastast 1991 OG Elektra ASi juhatuse esimees ja ainuomanik. Aastast 2000 on ta ka ASi OG Elektra Tootmine juhatuse esimees ja ainuomanik. Kui OG Elektra ühendab üle Eesti enam kui kolmekümmet Grossi Toidukaupade nime all tegutsevat kauplust, siis OG Elektra Tootmise alla on Oleg Gross koondanud oma lihatööstused, pagaritööstuse ja köögivilja töötlemise. Grossi firma AveC Kirjastuse AS annab välja Lääne-Virumaal levitatavat nädalalehte Kuulutaja. 2016. aastal oli tema varade väärtus Äripäeva hinnangul 98,83 miljonit eurot ning ta paigutus sellega edetabelis 15. kohale.

Poliitiline tegevus

Gross kandideeris Rakvere linnavolikokku 1993., 1996. ja 1999. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kohaliku valimisliidu nimekirjas ning on olnud ka Rakvere linnavolikogu liige.
Oleg Gross kandideeris 1999. aasta Riigikogu valimistel Mõõdukate nimekirjas ning 2003. aasta Riigikogu valimistel Keskerakonna nimekirjas.

Isiklikku

Rallisõitja Georg Gross on tema poeg. Tema tütar Gea Gross on ASi OG Elektra juhatuse esimees ja kaubandusjuht.
Andres Dvinjaninov

Isiklikku

Ta on olnud abielus Draamateatri endise direktori Ruti Einpalu ja näitlejatar Marika Barabantšikovaga. Praegu on ta abielus näitleja Ingrid Isotammega.
Vello Andres Pettai

Elulugu

Vello Andres Pettai on insener Raul Pettai poeg. Ta lõpetas 1985 Lincoln-Sudbury Regional High Schooli (Massachusetts, USA), õppis 1987–88 Pariisis Institut d'Etudes Politique'is ja 1988–89 Moskvas Puškini-nimelises Vene Keele Instituudis, lõpetas 1989 Middlebury College'i (Vermont) politoloogia ja vene keele erialal, M.A. (1993, Columbia Ülikool), Ph.D. (politoloogia, 2004, samas), väitekiri "Framing the Past as Future: The Power of Legal Restorationism in Estonia".
Pettai, kui Nõmmel asuva maja omanike järeltulija, sai 1995. aasta suvel omandireformi tõttu tagasi Tallinnas Nõmmel asuva maja, mille ühes toas elas Heimar Lengi ema Endla Lenk. Heimar Lengi sõnul aitas Pettai neil kolida, andes selleks auto ja raha. Pettai sõnul tegi Endla Lenki väljakolimise ettepaneku Heimar Lenk aasta hiljem pärast maja tagastamist temale, mil Endla Lenk oli veel selle maja toa üüriline. Pettai lubas maja kahe teise toa omanikel tube edasi üürida veel mitu aastat. Pettai sõnul soovib Lenk omandireformi teema käsitlemisega saada Eesti Vabariigilt heastust. Pettai arvamuse kohaselt on kõik võõrandatud vara omanikud tagastamise subjektid hoolimata Eestisse jäämisest või põgenemisest pärast teist maailmasõda.
Pettai oli 1995–2002 TÜ sotsiaalteaduskonna politoloogia osakonna dotsent, 2001–2004 osakonna juhataja, 2005– võrdleva politoloogia professor, 2005–2006 ühtlasi dekaani kohusetäitja. 1999 oli ta Euroopa Ülikooli (Firenzes) külalisuurija. Loengukursused: natsionalism ja etnopoliitika, kodanikuühiskond, USA riik ja ühiskond.

Teadustöö

Vello Andres Pettai uurimisvaldkonnad on võrdlev etnopoliitika, parteid ja parteisüsteemid, valimiskäitumine ning režiimisiirded. Aastast 1999 oli ta mitme uurimisrühma juht (Party Building and Democratisation in the Baltic States jt). Ta on kogumike Deciding on Europe: The EU Referendum in Estonia (Tartu, 2005) ja EU Enlargement. Vol. 2 (Manchester, 2003) kaastoimetaja. Association for the Advancement of Baltic Studies (AABS) liige (1992–), American Political Science Association'i liige (1993–), Poliitikauuringute Keskuse PRAXIS nõukogu esimees (2006–). Üle 50 teadustrükise.

Isiklikku

Pettai abikaasa on Eva-Clarita Pettai.
Bali keel

Ajalugu

Bali keel arenes välja umbes 500 p.Kr. Keel oli mitu sajandit ainult kõnekeelne. Esimese kirjaliku allika kohta on andmeid aastast 882. IX–XII sajandil muutus keel selle tagajärjel, et Balisse levis hinduism ja budism ning keel võttis üle sanskriti leksikoni. Järgmistel sajanditel mõjutas bali keelt kaavi – vanajaava kiri ja seejärel jaava keel.

Sotsiolingvistilised andmed

Bali keele staatus pole määratud Indoneesia konstitutsiooniga. 
Tänapäeva ilukirjanduses bali keelt ei kasutata. Keel on põhiliselt kõnekeelne. Trükimaterjalid piirduvad kooliõpikutega, religioossete materjalidega, väikeste ajaleheartiklitega ja muude ajakirjanduslike tekstidega. Peamine räägitav keel on indoneesia keel, ka õppetöö toimub selles keeles. Bali keelt õpetatakse ainult algklassides.

Bali kiri

Bali kiri (Askara Bali (askara – 'täht')) – kirjakeel, mida kasutatakse Indoneesia Bali saarel. On osaliselt muudetud ladinakeelse tähestiku järgi. Bali kirja ja bali keelt peab vaatama teineteisest eraldi. Bali kirjal on oma tähestik ja bali keelel on oma, teistsugune tähestik. Bali kirja kasutatakse siiamaani, aga väga vähesed inimesed valdavad seda.
Bali kirja kasutatakse peamiselt religioossetes üleskirjutistes.
Tähestikus on 47 sümbolit, neist 14 on täishäälikud ja ülejäänud 33 on kaashäälikud. 
33 kaashäälikust kasutatakse peamiselt ainult 18.
14 täishäälikust seitse tähistavad lühikesi vokaale ja ülejäänud seitse samade vokaalide pikki vasteid. 
Tähestik pärineb kaavi kirjast, mis omakorda braahmi kirjast.
James Kapaló

James Alexander Kapaló on Ungari päritoluga usundi- ja folklooriuurija.
James Kapaló kaitses magistrikraadi Londoni Ülikooli Slaavi ja Ida-Euroopa Uuringute kolledžis ja doktoriväitekirja Londoni Ülikooli Orientaal- ja Aafrika-uuringute ülikooli religiooni-uuringute osakonnas. Kapaló töötab Corki Ülikooli Kolledži religiooni-uuringute osakonnas, kus loeb tänapäeva globaalse kristluse, religiooniuurimise teooria ja metodoloogia ja etnograafiliste välitööde kursusi. James Kapaló on gagauusi kultuuri ja usundi uurija, teda huvitavad loitsupraktikad ja rahvapärased ravimisviisid, samuti religioossed vähemused.

Uurimissuunad

Peamised uurimisvaldkonnad hõlmavad etniliste usuvähemuste ja vähemuste religoonide vaatlemist Kesk- ja Ida-Euroopas, õigeusku kaasaegses maailmas, rahvausundi akadeemilist diskursust, Euroopa rahvapäraseid ravi- ja loitsupraktikaid.
Doktoritöös käsitles ta Moldaavia türgikeelsete kristlaste – gagauuside – rahvausundit ja identiteeti.
2016. aastast juhib ta Euroopa Teadusnõukogu nelja-aastast projekti "Creative Agency and Religious Minorities: Hidden Galleries in the Secret Police Archives in Central and Eastern Europe", mille eesmärk on jälgida Ungari, Rumeenia ja Moldaavia julgeolekuarhiivides leiduvat visuaalset ja materiaalset andmestikku religioossete vähemuste kohta. Üks viimase aja kesksed uurimisvaldkonnad on olnud Inochentismi, Moldaavia ja Rumeenia uusreligioosse liikumise ja Iirimaa õigeusu käsitlemine.
Kapaló on õigeusklike migratsiooni uurimise võrgustiku asutajaliige, "Journal of the Irish Society for the Academic Study of Religions (JISASR, ilmub maikuust 2014, (http://jisasr.org/)" tegevtoimetaja, Iiri Akadeemilise Usundi-uurimise Seltsi president, Loitsude, loitsimise ja loitsijate uurimise töörühma juhtkomitee liige, ja Incantatio toimetuskolleegiumi liige.
2013 asutas ja juhib koos Lidia Guzyga MEWSC (Marginalised and Endangered Worldviews Study Centre) Corki Ülikooli juures. Keskus on postdistsiplinaarne foorum õpetlaste jaoks, kes töötavad tänapäeva ohustatud maailmavaadete ja marginaliseerimisprotsessidega (http://mewsc.wordpress.com/).
Konstantin Grimm

Konstantin Grimm (10/22. september 1891 Kirillov, Novgorodi kubermang – juuni 1953) oli Eesti tehnikateadlane.
1935. aastal kinnitati ta kaheks aastaks Tartu ülikooli masinakonstruktsioonide ja tehnilise joonestamise dotsendi kohustetäitjaks. 1937. aastal töötas ta samas eradotsendina jõumasinate alal. Õpetajaks on Grimm olnud ka Tartu poeglaste gümnaasiumis, Tartu Tööstus- ja Majandusõpilaste Koolis ja Tihemetsa tehnikumis.
Grimm arreteeriti NKVD poolt 1945. aastal Tihemetsa vallas Pärnumaal ja saadeti Tjumeni oblastisse asumisele. Ta põgenes asumiselt ja arreteeriti uuesti 1949. Ta vabanes 1953. aastal.
Ta on maetud Tallinna Rahumäe kalmistule.
Vlie

Vlie või Vliestroom on meretee Hollandi saarte Vlielandi ja Terschellingi vahel.

Ajalugu

Vlie oli keskaajal IJseli jõe suudmeala.
Pihlakaväravad

Süžee

Mandrilt saabub väikesaarele ehitusbrigaad lambafarmi ehitama. Filmis jälgitakse ehitajate igapäevaelu, omavahelist läbisaamist ja suhteid saareelanikega.
Luunja mõis

Luunja mõis (saksa keeles Lunia) oli rüütlimõis (fideikomiss) Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal. 
Mõisa kõrvalmõis oli Luunja-Vanamõisa mõis (saksa keeles Wannamois).
Václav Klausi teine valitsus

Václav Klausi teine valitsus tuli Tšehhi Vabariigis võimule 1996. aasta valimiste järel 4. juulil 1996 ning lahkus 2. jaanuaril 1998.
Pöide valla lipp

Pöide valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Pöide valla lipp.
Lipp kinnitati 3. oktoobril 1995.

Lipu kirjeldus

Pöide valla lipuks oli ruudukujuline vapilipp. Kollase kanga ülaservas sinine müürihambulise lõikega laid ning kollase välja keskel sinine liiliakujuliste otstega Kreeka rist.
Lipu normalmõõtmed olid 105×105 cm.

Põhjendus

Müürihambuline lõige tähistab nii Pöide maalinna kui ka ordulinnust. Sinine liiliakujuliste otstega Kreeka rist märgib 13. sajandist pärinevat Maarjale pühitsetud Pöide kirikut. Samuti viitab see Pöide vallas hiljem domineerivaks saanud apostellikule usutunnistusele.

Lipu kasutamise kord

Valla lipu heiskamisel koos Eesti riigilipu, mõne teise riigi, maakonna, kohaliku omavalitsuse või muu lipuga, asus valla lipp lippude poolt vaadatuna vasakul, teise riigi, Eesti riigilipust või mõnest muust lipust.
Arkadio Laigo tänav

Arkadio Laigo tänav on tänav Tartus Ihastes.
See algab Pallase puiestee ja Hando Mugasto tänava ristmikult ning ulatub linna piirini Kasesalu tee ääres. Tänava pikkus on umbes 250 meetrit.
Pravoje Delo

Ülevenemaaline poliitiline partei "Pravoje Delo" ('Parempoolne Üritus', ka 'Õige Üritus'; vene keeles Всероссийская политическая партия "Правое дело") oli aastatel 2008–2016 eksisteerinud poliitiline partei Venemaal. 
Pravoje Delo loodi 2008. aasta novembris kolme partei (Graždanskaja Sila, Venemaa Demokraatlik Partei, Paremjõudude Liit) baasil. Asutamiskongressil valitud 33-liikmelise föderaalpoliitnõukogusse pääsesid teiste seas Leonid Gozman, Boriss Titov, Andrei Netšajev ja Jevgeni Tšitšvarkin. 
2010. aasta märtsis teatas Tšitšvarkin, et seoses sunnitud emigreerumisega ei saa ta enam osaleda partei tegevuses. 2011. aasta veebruaris lahkhelide tõttu kaasjuhtidega loobus Titov partei kaasesimehe ametikohast.

Prohhorov

26. juunil 2011 peetud partei erakorralisel kongressil astus partei liikmeks ja valiti partei esimeheks miljardär Mihhail Prohhorov (ettepanek parteisse astumiseks tehti talle aprillis, nõusoleku andis Prohhorov mais). Partei seadis endale miinimumeesmärgiks pääseda Riigiduumasse ja moodustada seal oma fraktsioon. Maksimumeesmärk oli saada riigis teiseks võimuparteiks ja ajapikku tõusta esimeseks. Prohhorov kutsus parteisse Jevgeni Roizmani. Augustis astus parteisse tuntud teleajakirjanik Aleksandr Ljubimov. 
Prohhorovi juhtpositsioon parteis ei kestnud kaua. Parteis puhkenud sisevastuolude tõttu oli Prohhorov 2011. aasta septembris sunnitud parteist lahkuma. 15. septembri hommikul teatas Prohhorov raadiojaama Ehho Moskvõ eetris, et kavatseb luua uue partei ja kutsus üles oma poolehoidjaid lahkuma Pravoje Delost. Samal päeval toimunud partei kongressil tagandati Prohhorov partei esimehe ametikohalt.

Pärast Prohhorovi

19. septembril 2011 lahkus parteist Leonid Gozman, et luua ühiskondlik liikumine Paremjõudude Liit. Ta teatas, et pärast uue juhtkonna moodustamist, lahkuvad paljud Paremjõudude Liidu endised liikmed (neid on parteis kolmandiku jagu) Pravoje Delost. Andrei Netšajev taandas end partei föderaalnimekirjast. 
4. detsembril 2011 toimunud Riigiduuma valimistel sai Pravoje Delo 0,6% valijate häältest ja jäi viimaseks.
2012. aasta märtsis lihtsustusid poliitiliste parteide registreerimise tingimused. See soodustas mitme uue partei tekkimise: Kodanikuplatvorm (Prohhorovi eestvedamisel), Graždanskaja Sila (taasloodud) ja Venemaa Demokraatlik Partei (taasloodud). Andrei Netšajev hakkas looma Kodanikualgatust. Pravoje Delo liikmete read hakkasid hõrenema.
2012. aasta novembris peetud partei kongressil võeti uus poliitiline kurss – natsionaalpatriootiline suund. 
Valmistudes 2016. aasta sügisel toimuvateks Riigiduuma valimisteks otsis sama aasta jaanuaris poliitik Boriss Titov endale sobivat parteid (partei kaudu kandideerimine vabastab allkirjade kogumisest). Valik langes Pravoje Delole. Sama aasta veebruaris toimunud partei 8. kongressil valitigi Titov partei uueks esimeheks. Titov teatas kohe partei poliitilise kursi muutmisest ja partei rebrändigust. 26. märtsil 2016 sai partei uueks nimeks Kasvupartei.
Timo vald

Timo vald (saksa keeles Klein Kirrumpäh-Koiküll) oli vald Võrumaal Põlva kihelkonnas.
Vald eksisteeris 1866–1939.
Valla alal asus Timo mõis.
Jaan Tõnisson (sõjaväelane)

Jaan Tõnisson VR I/3 ja VR II/3 (24. oktoober 1889 Viljandi vald, Viljandimaa – 8. juuni 1927 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Teenis I Eesti Suurtükibrigaadis, 1. Suurtükiväepolgus, 5. Rakvere jalaväepolgus, 3. kindluse raskesuutükiväe divisjonis (ülem), 1. Välja Suurtükiväedivisjonis ja 3. diviisi suurtükiväes.
Jaan Tõnisson sai Vabadussõjas ülesnäidatud vapruse ja teenete eest II liigi 3. järgu Vabadusristi (21. veebruaril 1920) ja I liigi 3. järgu Vabadusristi (18. veebruaril 1925)  ning tasuta maa normaaltalu mõõdus. 
Suri 1927. aastal kopsutiisikusse.
Howen

Howen (täisnimega von der Howen) oli aadlisuguvõsa. 
Suguvõsa on pärit Madalmaadest Vestfaali lähedalt. Suguvõsa esindaja Henne van der Hove sai 1467 ja 1475 Liivi ordult läänisid Jelgava ja Bauska lähedale. Umbes 1739 sai Georg Heinrich von der Howen Viljandimaal asuva Aimla mõisa omanikuks. Suguvõsa on kantud 1742 Liivimaa ja 1815 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Surmaerektsioon

Surnu erektsioon ehk surmajärgne erektsioon (ka ingli lõbu, terminaalne erektsioon) on surmajärgne erektsioon (tehniliselt priapism), mis esineb surnud meestel, kes on hukatud, peamiselt poomise teel.
90 (Tallinna bussiliin)

90 oli Tallinna esimene eraettevõtte kommertsbussiliin, mis ühendas Tallinna lennujaama ja reisisadamat.
Bussiliiin 90 alustas tööd 1. juunil 1994. Liin avati universaalliinina, see ühendas Tallinna tähtsamaid punkte: hotelle "Kungla", "Olümpia", "Viru", "Palace", "Tallinn" ning autobussijaama, Balti jaama, reisisadamat ja lennujaama. Liini teenindas MRP Liinide AS "Scania CR112” ja "Volvo B10M" tüüpi bussidega. Väljumiste intervall oli 20 minutit ja pilet maksis 4 krooni.
Liin suleti 1995. aastal.
Antony Silva

Antony Domingo Silva Cano (sündinud 27. veebruaril 1984 Asunciónis) on Paraguay jalgpallur, kes mängib väravavahina Argentina kõrgliiga klubis Huracán ja Paraguay jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri 2000. aastal Paraguay klubis Cerro Corá. Suurema osa klubikarjäärist on ta mänginud Paraguay klubides, sh Club Libertadis, Rubio Ñus, 3 de Febreros ja Cerro Porteños. Paraguayga meistriks on ta tulnud kaks korda Club Libertadiga ja ühe korra Cerro Porteñoga. Lisaks on ta mänginud Argentina klubis Talleres de Córdoba, Brasiilia klubis Marília ning Colombia klubides Deportes Tolima ja Independiente Medellín. Huracániga liitus ta 2019. aastal.
Debüüdi Paraguay jalgpallikoondises tegi Silva 2011. aastal. Ta on kuulunud Paraguay koondisse 2015. aasta Copa Américal, 2016. aastal Copa América Centenariol ja 2019. aasta Copa Américal.
Liiv-maakeel

Liiv-maakeel (Geoglossum arenarium, sünonüüm Sabuloglossum arenarium) on seeneliik. 
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis võib teda leida loometsadest ja -põõsastikest.