google/wiki40b huggingface dataset:
Indoneesia lipp

Indoneesia lipp on Indoneesia ametlik lipp.
Indoneesia riigi- ja rahvuslipp kinnitati 17. augustil 1945. Lipp on jagatud kaheks horisontaalseks väljaks, punaseks ja valgeks. Indoneesia keeles kutsutakse seda lippu ka Sang Saka (uhke kahevärviline) ja Merah Putih (punane valge).
Punane sümboliseerib keha, vaprust ja vabadust, valge aga hinge, õilsaid püüdlusi ja õiglust.
1922. aastal asutasid rahvuslikult meelestatud üliõpilased Hollandis Indoneesia Liidu, mis võttis oma tunnuseks keskaegse Majapahiti kuningriigi punavalge lipu. Esmakordselt lehvis see lipp Jaaval 1927. aastal, kui tuli kokku Indoneesia Rahvuspartei.
Siinai Mäe Õigeusu Kirik

Siinai Mäe Õigeusu Kirik on Jeruusalemma patriarhaadi jurisdiktsioonis tegutsev autonoomne õigeusu kirik.
Kolm pašat

Kolmeks pašaks (türgi keeles Üç Paşa) nimetati kolmest Osmanite riigitegelasest: suurvesiirist (peaminister) ja siseministrist Talaat Paşast, sõjaministrist Enver Paşast ja mereväeministrist Djemal Paşast koosnenud triumviraati, mis juhtis Osmanite riiki Esimese maailmasõja ajal.
Kolmest pašast said 1913. aasta riigipöörde järel Osmanite riigi de facto juhid. Nad olid vastutavad nii Osmanite riigi Esimesse maailmasõtta astumise kui ka Armeenia genotsiidi planeerimise eest.
Anaerobioos

Anaerobioos ehk anoksübioos on elu keskkonnas, kus puudub vaba hapnik (O₂). Anaeroobset keskkonda asustavad anaeroobid. Anaerobioosi võib leida veekogude põhjamudast, sügaval pinnases jne. Anaerobioosi vastand on aerobioos.
Anaeroobset keskkonda asustavate organismide energia saadakse kas käärimisest või anaeroobsest hingamisest, kusjuures viimasel juhul osutub elektroni lõppaktseptoriks tavaliselt oksüdeerunud mineraalühend, nt nitraat.
Arvi Olkonen

Arvi Olkonen (sündinud 11. detsembril 1932 Petrodvoretsi rajoonis Leningradi oblastis) on Eesti piimandusteadlane.

Elulugu

Arvi Olkonen on soomlane ja kooliõpetajate poeg.
Lõpetas 1952 Vana-Võidu Loomakasvatustehnikumi, 1957 Eesti Põllumajandusakadeemia zootehnikateaduskonna piimandustehnoloogia osakonna, tehnikakandidaat (1965, Kaunas), väitekiri "Состав и свойства молока, поступавшего на сыродельные заводы Эстонской ССР, их влияние на нормализацию смеси и выход эстонского и ярославского сыров", põllumajandusdoktor (1991, Žodino, Valgevene), väitekiri "Теоретические и практические разработки путей повышения качества заготовленного молока". Täiendas end 1965–66 Helsingi Ülikooli põllumajandusteaduskonnas. Oli 1960–92 ELVI piimanduse labori juhataja, 1992–99 EPMÜ loomakasvatusinstituudi piimanduslabori juhataja, 1999–2000 vanemteadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: piimandus, piima ja juustu kvaliteet, kvaliteetse piima tootmise alused, piimatehnoloogia; juustupiima standardiseerimine, juustu valmimise ning augustuse tekke teoreetilised ja praktilised küsimused. Üldistanud piima kvaliteedi parandamise abinõud, loonud ja evitanud lehmade jõudluskontrolli piimaproovide mehhaniseeritud analüüsimise süsteemi, samuti juustu augustuse tekke röntgenoloogilise uurimise. Kuulub professor P. F. Djatšenko (Moskva) piima biokeemilise uurimise koolkonda. Nõukogude Eesti preemia (1977). Üle 160 teadustrükise, samuti aimeartikleid.
Eesti Looming

"Eesti Looming" oli 4-osaline kirjanduslik koguteos, mis ilmus aastatel 1944–1946. Koguteose kaanekujundus ja sisu sarnanesid ajakirja Looming omadega .
Koguteose esimesed kaks osa ilmusid 1944 Helsingis, kolmas (ilmus 1945) ja neljas osa (ilmus 1946) Stockholmis.
Koguteose väljaandmise eestvedajad olid Karl Ristikivi ja Valev Uibopuu.
William Alston

William Payne Alston (29. november 1921 Shreveport, Louisiana – 13. september 2009 Jamesville, New York) oli Ameerika Ühendriikide filosoof. Ta oli kristlike filosoofide ühingu Society of Christian Philosophers (1978) ning väljaande Faith and Philosophy (1984) kaasasutaja.

Elulugu

Alston sündis Shreveportis 1921. aasta novembris Eunice Shcoolfieldi ja William Alstoni peres. Ta lõpetas 15-aastaselt keskkooli ning asus Centenary kolledžis klaverit õppima, kus ta omandas 1942. aastal bakalaureusekraadi. Teise maailmasõja ajal teenis ta Põhja-Californias sõjaväeorkestris. Pärast sõjaväest vabanemist võeti ta vastu Chicago Ülikooli filosoofia doktoriõppesse. Väitekirja kaitses ta Alfred Northi metafüüsikast ning omandas doktorikraadi 1951. aastal. Seejärel õpetas mitmes ülikoolis: Michigani Ülikoolis (1949–1971), Rutgersi ülikoolis (1971–1976), Illinoisi Ülikoolis (1976–1980) ning Syracuse'i Ülikoolis (1980–1992). Ta õpetas 50 aastat, aastal 1992 läks pensionile ning pälvis emeriitprofessori aunimetuse.
Alston tegeles analüütilise filosoofia ja epistemoloogiaga. 
Karjääri aktiivsemal perioodil oli Alston American Philosophical Associationi, Society for Philosophy and Psychology ja Society of Christian Philosophersi president. Alston on tuntud tööde poolest keelefilosoofias, epistemoloogias, metafüüsikas ja religioonifilosoofias.

Isiklikku

Alstonil oli abikaasa Valerie, tütar Ellen (John) Danelly, lapselapsed Patrick ja Anna Donnelly ning kasulapsed Marsha (Gary) Dysert, James (Nancy) ja Kathleen (Blair).  
Ta suri 2009. aasta septembris Jamesville’i hoolduskodus 87-aastasena.
Cincinnati ülikool

Cincinnati ülikool (inglise keeles University of Cincinnati) on ülikool USAs Ohio osariigis Cincinnatis.
Ülikool asutati 1819.
Ülikoolis õpib üle 44 000 üliõpilase (2016).
Taaksel

Taaksel (ühtlasi ka foka, taakfokk) on purjelaeva eesmise laevamasti ja laevateki vööritipu vahelisele taagile ning rohkem kui ühemastilisel purjelaeval ka kahe masti vahelisele diagonaalsele taagile kinnituv kolmnurkne puri.

Eesmine taaksel ehk foka

Fokk-taaksel on tavaliselt ette- ja väljapoole jäävatest kliiverpurjedest märgatavalt suurem, kinnitudes tugeva alumise mastitaagi külge. Mastitaak ise kliiverpoomi või pukspriidi vöörist ettepoole väljaulatuvale osale ei kinnitu.
Ühe- või kahemastilistel purjejahtidel või kiiljahtidel (millel tavaliselt puudub pukspriit) nimetatakse vastavat eespurje alati kas fokaks või taakfokiks.
Jahi mastist tahapoole või mööda ulatuvat eespurje nimetatakse genuaks. See on pinna poolest grootpurjest sageli suurem. Spetsiaalset suurt genuat võidakse nimetada ka drifteriks.

Mastide vahelised taakslid

Kahe- või enama mastilistel laevadel on lisaks eespurjedele tavaliselt taakslid ka vähemalt osade mastide vahel. Neid taaksleid nimetatakse vastavalt masti või tengi nimetusele, kuhu taagi ülemine ots kinnitub. Näiteks grootmasti ja fokkmasti vahel võivad olla (altpoolt alates) näiteks groot-taaksel, groot-tengtaaksel, groot-praamtaaksel; grootmasti ja besaanmasti vahel aga besaan-taaksel, besaantengtaaksel, besaan-praamtaaksel. Kui kahe masti vahel ongi vaid üks taakselpuri, mida kinnituskõrgusest sõltumata nimetatakse lihtsalt vastava masti nimega.
Andres Adamson

Andres Adamson (sündinud 4. märtsil 1964 Kärdlas) on eesti ajaloolane, haridustegelane ja kirjastaja.

Elulugu

Andres Adamson sündis Hiiumaal kunstnik Jaak Adamsoni perekonnas. 1991 lõpetas ta Tartu Ülikooli ajaloo erialal ja 1995 kaitses sama ülikooli juures magistrikraadi teemal "1940. aasta juunisündmuste ajaloolisest seletusest Eestis 1940–1989".  27. veebruaril 2009 kaitses Adamson doktoritöö "Hertsog Magnus ja tema "Liivimaa kuningriik"" (oponendid Enn Küng ja Margus Laidre) ja Tallinna Ülikooli humanitaarvaldkonna doktorinõukogu otsustas talle anda filosoofiadoktori kraadi ajaloo erialal. 
1987. aastast töötas Adamson ajaloo õpetajana. 1994–1995 oli ta Tallinna Haabersti linnaosa haridusosakonna juhataja. 1995. aastast juhtis ta Haridustöötajate Koolituskeskust ning valmistas ette selle asutuse baasil Riikliku Eksami- ja Kvalifikatsioonikeskuse loomist.
Riikliku Eksami- ja Kvalifikatsioonikeskuse loomisel 1. jaanuaril 1997 sai Andres Adamsonist selle asutuse esimene direktor. Suures osas just tema juhtimisel kujundati välja siiani Eestis toimiv riigieksamite süsteem.
Aastal 1999 asus Adamson tööle Jaan Tõnissoni Instituudi koolituskeskuse juhina, tegeledes peamiselt täienduskursuste pakkumisega haridustöötajatele. Veel on ta töötanud haridusministri nõunikuna, ajaloo õpetamise arendusprojekti juhina Tallinna Pedagoogikaülikoolis, samas ajaloo osakonna juhatajana, õppejõuna Eesti Humanitaarinstituudis ja Tallinna Ülikoolis ning TLÜ Ajaloo Instituudi asedirektorina.
1999. aastal asutas ta koos samuti ajaloolasest abikaasa Lea Adamsoniga kirjastuse Argo, mis on keskendunud õpikute, õppematerjalide ja ajalooraamatute väljaandmisele. Andres Adamson on tänaseni kirjastuse omanik ja juhatuse liige, töötades paralleelselt õppejõuna TLÜ Ajaloo Instituudis. 
Andres Adamson oli aastatel 2005–2013 Eesti Reformierakonna liige. Varem on ta kuulunud Eesti Koonderakonda.

Looming

Ta on autori või koostajana avaldanud kolm monograafiat, 13 üldhariduskooli õpikut ajaloo, õiguse ja kunstiõpetuse ainetes (koos täiendatud uustrükkide ja tõlgetega), mitu õppemetoodilist abivahendit, õpetajaraamatuid, elektroonilisi väljaandeid, ühe romaani. Lisaks avaldanud u 100 artiklit trükiajakirjanduses ja elektrooniliselt peamiselt ajaloo ja hariduspoliitika alal.
Kulu jõgi

Hüdroloogia

Kulu jõgi jäätub oktoobris ja jääkate püsib mai lõpuni. Vooluhulka jões on 83 km kaugusel suudmest Kulu külas mõõdetud alates 1942. aastast ja aasta keskmine vooluhulk on 92 m³/s, kuid see jaotub aasta lõikes väga ebaühtlaselt. Juunis on see 406 m³/s ja tipphetkedel palju suuremgi, aprillis kõigest 1,16 m³/s. Põhiliselt toitub Kulu jõgi lumesulamisveest.
Avinurme Gümnaasium

Avinurme Gümnaasium on gümnaasium Avinurmes.
Kooli direktor on Urve Tooming.
Koolis õpib ca ￼200 õpilast.

Ajalugu

Esimesed teated kooli olemasolust Avinurmes on aastast 1647. Avinurme kool asutati kõrgema algkoolina 1920. aastal vallamajja (ehitatud 1912. aastal, tänapäeval kooli söökla). 1929. aastal ühineti Maetsma kooliga, ning kool hakkas kandma nime Avinurme 6-klassiline Algkool. Pärast seda on kooli nime muudetud järgmiselt: 1940/41. õppeaastal kandis kool nime Avinurme Algkool, 1944. aastal Avinurme Mittetäielik Keskkool, 1950 Avinurme 7-klassiline kool ja 1961 Avinurme 8-klassiline kool. 1976 valmis kooli suur juurdeehitis. Alates 1976. aastast hakkas kool haridust andma keskkoolina ning kooli nimeks sai Avinurme Keskkool Avinurme Gümnaasiumi nime kannab kool Avinurme Vallavolikogu määrusega 109 alates 1. septembrist 2009.
Garupe raudteepeatus

Garupe raudteepeatus on raudteepeatus Riia-Skulte raudteeliinil Carnikava piirkonnas Garupes. 
Igapäevaselt peatub seal kakskümmend viis reisirongi; tööpäeviti on seal peatuvate rongide arv kolmkümmend kolm. Peatus asub Riia raudteejaamast 27,4 km kaugusel. Piletihinnalt kuulub peatus B tsooni.
Garupe raudteepeatus avati aastal 1971. Peatust kasutatakse ohtramalt suvisel ajal.
Roland (eesnimi)

Roland on mehenimi. Nime Roland nimepäev on 30. juuli.
Kasutatav ka perekonnanimena.

Päritolu

Roland on üks vorm nimest Roeland , mis on pärit VIII sajandi Saksamaalt.

Eesnime Roland statistika Eestis

2018. aasta 1. jaanuari seisuga on eesnimi Roland 1110 mehel. Roland on populaarsuselt 156. mehenimi. Vanim Roland on vanuserühmas 85+, noorim vanuserühmas 0–4. Roland on keskmiselt 31 aasta vanune (mediaanvanus on 30). Kõige populaarsem on eesnimi Roland vanuserühmas 15–19, kus neid on 10 000 elaniku kohta 11,93. Kõige rohkem on eesnimega Roland sündinuid novembris, kokku 104. Kõige populaarsem on eesnimi Roland Pärnu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 11,39.
Chêne chapelle

Chêne chapelle ('tamm-kabel') ehk Allouville'i tamm on Prantsusmaal Normandias Seine-Maritime'i departemangus Allouville-Bellefosse'is kasvav tamm. Tamme vanuseks hinnatakse 800–1200 aastat. Tamme ümbermõõt meetri kõrgusel maapinnast on 15 m ja kõrgus 18 m.
Õõnsa puu eripäraks on selles asuvad kaks pisikest ruumi, millest alumist kasutatakse 1696. aastast neitsi Maarjale pühitsetud kabelina. Tüvimiku kaitseks on ehitatud laastkatus.
Tamm on 1932. aastast kultuurimälestisena (monument historique) kaitse all. Seda külastab aastas 30 000 – 40 000 palverändurit ja turisti. Enim palverändureid külastab tamm-kabelit 15. augustil pühima neitsi Maarja taevavõtmise suurpühal.
Baeri-Babinet' seadus

Baeri-Babinet' seadus ehk Baeri seadus on geograafiline seaduspära, mille kohaselt mõjutab jõgede moodustusprotsessi nii, et mõjutab erosioon Maa pöörlemise tõttu põhjapoolkeral tugevamalt jõgede paremkallast ja lõunapoolkeral pahemkallast. Seetõttu on põhjapoolkera jõgede parem veer enamasti järsem ja vasak laugem lõunapoolkeral aga vastupidi.
1859. aastal kirjeldas seda seaduspära Prantsuse füüsik Jacques Babinet, kasutades selgituses matemaatilist tuletust ja Coriolisi efekti. Põhjalikuma selgituse nähtusele andis Karl Ernst von Baer 1856. aastal Astrahani kubermangu teatajas (mõne allika järgi ekslikult 1857. või 1860. aastal).
Baeri selgitus polnud siiski päris korrektne, kuna Baer kaitses aastate vältel järjekindlalt enda formuleeringut, mille kohaselt ilmnevat see seaduspära vaid meridiaani suunas (põhja-lõuna suunas) voolavate jõgede puhul. Babinet' universaalsem sõnastus oli korrektsem. Sageli esitatud seisukoha, et Coriolisi efekt on jõesängide kujunemise põhjustamiseks liiga nõrk, lükkas 1926. aastal ajakirjas Die Naturwissenschaften ilmunud artiklis ümber Albert Einstein.
Veskimetsa talumuuseum

Veskimetsa talumuuseum on Jõgeva maakonnas Raatvere külas asuv muuseum.
Muuseum asub selleks kohandatud vanas aidas. Muuseumis eksponeeritakse muu hulgas 19. ja 20. sajandil kasutatud tööriistu, tarbeesemeid, mööblit, käsitööd.
Muuseum asutati 2002. aastal.
Gottfried Wilhelm Osann

Gottfried Wilhelm Osann (26. oktoober 1797 Weimar – 9. september 1866 Würzburg) oli saksa keemik ja füüsik.
Osann oli ametniku poeg. Tema isa oli Weimari valitsusnõukogu liige Friedrich-Heinrich Osann. Tema vennad olid balneoloog Emil Osann (1787–1842) ja filoloog Friedrich Gotthilf Osann (1794–1858). Pärast isa surma abiellus ema Amalie Caroline Frederika (1766–1843) 1815 teist korda ja teine abikaasa Christian Gottlob von Voigt (1743–1819) oli samuti Weimari minister.
Gottfried Osann õppis Berliini, Jena, Erfurdi ja Erlangeni Ülikoolis. Neist viimase ta lõpetas, sai 1819 eradotsendiks ja töötas seal kuni 1821. aastani, seejärel töötas 2 aastat Jena Ülikoolis. Ta oli Tartu Ülikoolis keemia ja farmaatsia professor 1823–28. Sealtpeale töötas ta kuni surmani Würzburgi ülikoolis.
Koostöö Jöns Jacob Berzeliusega viis ta peaaegu ruteeniumi avastamiseni 1828. Nad lahustasid Uuralist pärit plaatinamaaki kuningvees ja sõelusid seda, mis järele jäi. Kui Berzelius ei leidnud midagi, siis Osann arvas, et avastas kolm uut metalli, ning nimetas need pluraaniumiks, ruteeniumiks ja poliiniumiks. Pluraaniumi nimi tuli sõnadest "plaatina" ja "Uural". Ruteeniumi nimi tuli sõnast Ruteenia, mis oli ladina sõna Venemaa kohta. Poliiniumi nimi tuli kreeka sõnast polia, mis tähendab hallijuukselist, ja see oli viide sõelutud jäägi värvile. Seda ei tohi segi ajada polooniumiga, mis avastati 70 aastat hiljem. Kuid metallide kogus oli väga väike, Osann ei suutnud neid isoleerida ja lõpuks loobus väidetest, et on metalle avastanud. Venemaa keemik Carl Claus suutis 1844 mõõdetavas koguses ruteeniumi eraldada ja tavaliselt nimetatakse just Clausi ruteeniumi avastajaks.
Suurem osa Osanni ülejäänud töödest kuuluvad küll füüsika alla, aga need käsitlevad galvanoplastikat ja elektrit ning on seetõttu tihedas seoses keemiaga. Keemiat ei puuduta vaid Osanni üksikud optika-alased tööd.
Lääne-Grööni hoovus

Lääne-Grööni hoovus on soe pinnahoovus Labradori meres ja Baffini lahes ning Davise väinas.
Hoovuse vee temperatuur on 0...+2 °C, kiirus on 0,9 km/h. Vesi liigub lõunast põhja suunas Gröönimaa lääneranniku lähedal. Lääne-Grööni hoovus on Irmingeri hoovuse jätk.
Anu Aaremäe

Anu Aaremäe (sündinud 20. aprillil 1974) on eesti moekunstnik ja ajakirjanik.
Elektrooniline Riigi Teataja

Elektrooniline Riigi Teataja ehk eRT on Eesti õigusaktide andmebaas koos veebipõhise kasutajaliidesega, mis võimaldab otsida ja lugeda Eestis kehtivaid või varem kehtinud õigusakte.
Õigusaktid avaldatakse elektrooniliselt Riigi Teatajas (eRTs). Paber(kandjal) Riigi Teataja viimane number ilmus 31. mail 2010, ning paberil avaldamine lõpetati 1. juunil 2010. Vastavalt Riigi Teataja seaduse § 11 lõikele 1 võib Riigi Teatajat välja anda paberil, kui võrguväljaandes avaldamine ei ole võimalik. Andmebaasi täiendatakse nii, et igast õigusaktist saab kuvada kehtivas sõnastuses versiooni, võttes arvesse ka jõustunud muudatusi üksikutes punktides. eRT otsingusüsteem võimaldab õigusaktide otsimist mitmete kriteeriumide järgi.
Alates 20. jaanuarist 2012 avaldatakse Riigi Teatajas  ka kohtuotsuste kokkuvõtteid, kaasa arvatud Euroopa Kohtu ja Euroopa Inimõiguste Kohtu otsuste kohta, erinevaid õigusuudiseid ning Riigi Teataja kaudu on võimalik otsida jõustunud kohtulahendite ja kohtuistungite toimumise teavet. 
2012. aasta lõpust võib Riigi Teataja kaudu leida ka eelnõude otsingu kaudu menetlusetappe, mille kaudu saab mugavalt dokumentidele ja menetletud eelnõude andmetele Riigikogu menetlusinfosüsteemis (EMS) ja valitsuse eelnõude infosüsteemis (EIS).
Eksootiline täht

Eksootiline täht (inglise keeles exotic star) on hüpoteetiline kompaktne astronoomiline objekt, mis koosneb mitte ainult elektronidest, prootonitest, neutronitest ja müüonidest, nagu tavalised tähed ja neutrontähed, vaid ka muud liiki ainetest. 
Sellise tähe gravitatsioonilist kokkuvarisemist takistab kõdunud gaasi rõhk või mõni muu kvantefekt. 
Eksootilisteks tähtedeks on kvarktähed (koosnevad kvarkainest), samuti tähed, mis koosnevad hüpoteetilistest osakestest, mille olemasolu ei ole tõestatud (näiteks preoontähed).
Eksootiliste tähtedena käsitletakse ka elektronõrka tähte, bosontähte ja Plancki tähte.
Olang

Geograafia

2015. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 3132 inimest ja valla pindala on 49,0 km².
Olang külgneb järgmiste valdadega: Bruneck, Mareo, Prags, Rasen-Antholz ja Welsberg-Taisten.

Frazioni

Olangi vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Geiselsberg (Sorafurcia), Mitterolang (Valdaora di Mezzo), Niederolang (Valdaora di Sotto) ja Oberolang (Valdaora di Sopra).

Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 96,47% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 3,18% itaalia keelt ja 0,34% ladiini keelt.
Laki tänav

Laki tänav on tänav Tallinnas Kristiine, Mustamäe ja Haabersti linnaosas.
Tänav algab Marja tänavalt, katkeb Kadaka teega ristumisel ja seejärel jätkudes lõppeb A. H. Tammsaare teega ristudes.
Maido Rahula

Maido Rahula (sündinud 20. mai 1936 Alliku vald, Järvamaa – 2. aprill 2017 Elva) oli eesti matemaatik.

Elulugu

Maido Rahula oli talupidaja poeg.
Pere küüditati 1949 Eestist. Lõpetas 1954 Krasnojarski krai Krasnoturinski keskkooli, 1959 Tomski Ülikooli ja 1963 Tartu Riikliku Ülikooli aspirantuuri; füüsika-matemaatikakandidaat (1964, TRÜ), väitekiri "К дифференциальной геометрии высшего порядка", füüsika-matemaatikadoktor (1989, Thbilisi Ülikool), doktoriväitekiri "Инфинитезимальная связность в расслоении и дифференциальные инварианты отображений". Oli 1962–1963 TRÜ algebra ja geomeetria kateedri assistent, 1963–1965 vanemõpetaja, 1965–1971 ja 1989–1990 TÜ dotsent, 1990–1992 TÜ professor. Oli 1967–1971 mitme Alžeeria ülikooli õppejõud, 1972–1989 Odessa Toiduainete Tööstuse Tehnoloogia Instituudi kõrgema matemaatika kateedri juhataja ja dotsent, 1992–2002 TÜ puhta matemaatika instituudi professor, 2002–2017 emeriitprofessor.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: diferentsiaalgeomeetria ja rakendused (kujutuse invariandid ja singulaarsused, rakendused diferentsiaalvõrrandite teoorias). Eesti Matemaatika Seltsi, Ameerika Matemaatika Seltsi ja Euroscience'i liige. Üle 60 teadustrükise.
Tanel Laanmäe

Haridustee

Pärast 9. klassi lõpetamist läks ta Tallinna Audentese spordigümnaasiumi. Keskkooli lõpetamise järel siirdus Tanel õppima Tallinna Ülikooli kehakultuuri erialale.

Treenerid

Tema esimene treener oli Heiti Annus (2002–2005), aastatel 2005–2010 treenis teda Toomas Merila. Alates 2010 kuni 2015 oli treeneriks Heino Puuste.
Jüri Reinvere

Jüri Reinvere (sündinud 2. detsembril 1971 Tallinnas) on eesti helilooja.
Ta õppis Tallinna Muusikakeskkoolis kompositsiooni Lepo Sumera ja klaverit Virve Lippuse juhendamisel. Kompositsiooniõpingud jätkusid aastatel 1990–1992 Varssavi Chopini-nimelises Muusikaakadeemias Zbigniew Rudzinski juures. 1994–2004 õppis ta Sibeliuse Akadeemias, lõpetades viimase magistrikraadiga. Tema õpetajad Sibeliuse Akadeemias olid Erkki Jokinen, Veli-Matti Puumala ja Tapio Nevanlinna. Reinvere peab oma oluliseks õpetajaks ka Käbi Lareteid. Aastatel 2001–2003 tegi Reinvere Berliini Kunstide Akadeemias koostööd koreograaf Michaela Fünfhauseniga. 2005. aastast elab Reinvere Berliinis.
Reinvere on avaldanud ka publitsistikat eesti ja soome ajakirjanduses, sealhulgas aastaid Eesti ja Soome Raadios, produtseerinud ja kirjutanud dokumentaalfilme ning olnud raamatute tõlkija ja kaasautor. Sofi Oksanen on teda kirjeldanud kui "tõelist eesti päritoluga kosmopoliiti". 20. aprillil 2012 esietendus Soome Rahvusooperis tema ooper "Puhastus".
1996. aastast on ta Eesti Heliloojate Liidu liige.
Reinvere heliteostest võib leida palju erinevaid stiile, sageli kasutab ta varieerimis- ning vaatepunkti pideva muutmise võtet. Tema muusikas on palju mitmekihilisi faktuure, viiteid soome-ugri rahvaste muusikale, Madalmaade renessansi autoritele ning 16.–17. sajandi inglise heliloojatele omast kontrapunktitehnikat.
Meloodiaid loob ta tihti endakirjutatud tekstidele.
Tema teos "Loodekaar" võitis alla 30-aastaste heliloojate kategoorias Rahvusvahelise Heliloojate Rostrumi 2000. aastal Amsterdamis ja "Liivi itk" nimetati samal võistlusel 2006. aastal soovituslikuks muusikateoseks.
Aavo Ots

Aavo Ots (sündinud 14. veebruaril 1951 Vastseliinas) on Eesti trompetist, dirigent ja muusikapedagoog.

Haridus

Õppis aastatel 1967–1971 Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis trompetit ja koorijuhtimist. 1976. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi dirigeerimise eriala Gustav Ernesaksa ja Olev Oja klassi ning trompeti erialal Tõnu Tarumi klassi. 1986. aastal lõpetas Leningradi konservatooriumis Juri Bolšijanovi klassi. 2005. aastal täiendas end Šveitsis Andreas Spörri meistrikursustel.

Töö

Aastatel 1975–1984 töötas Rahvusooper Estonia orkestris, 1977. aastast töötas paralleelselt Tallinna Muusikakeskkooli õpetaja-metoodikuna. 1984. aastast Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia õppejõud, 1998. aastast dotsent.
Ta on Eesti Noorte Kontsertorkestri dirigent. Lisaks on ta 2002. aastal asutanud Aavo Otsa Muusikastuudio.
Mirkka Lappalainen

Mirkka Marjaana Lappalainen (sündinud 26. novembril 1975 Helsingis) on soome ajaloolane, Tieto-Finlandia auhinna laureaat.
Ta on 2014. aastast Helsingi Ülikooli lektor. Ajaloolasena uurib ta Soome Rootsi aja ajalugu, aadelkonna ja aadlisuguvõsade ajalugu, isikuajalugu, õigusajalugu, kuritegude ajalugu, väikest jääaega ning näljahädasid.
Ta sai Helsingi Ülikoolist 1998. aastal magistrikraadi ja 2001. aastal litsentsiaadikraadi. 2005. aastal kaitses ta doktorikraadi väitekirjaga "Suku, valta, suurvalta", mis käsitles Creutzi aadlisuguvõsa ajalugu Rootsi suurvõimu ajastul.  
Ta töötab 2001. aastast Helsingi Ülikoolis: aastatel 2001–2009 Soome ja Põhjamaade ajaloo assistendi, 2009–2014 teaduri ja 2014. aastast Soome ja Põhjamaade ajaloo ülikoolilektorina. 
2014. aastal Tieto-Finlandia auhinna saanud kirjastuses Siltala ilmunud "Pohjolan leijona" tõlgiti 2016. aastal eesti keelde ("Põhjala lõvi. Gustav II Adolf 1611–1632", tõlkija Ants Paikre).
Ants Nurk

Elulugu

Ants Nurk on proviisori poeg.
1971. aastal lõpetas Nurk Abja Keskkooli, õppis 1971–1973 TÜ farmaatsiaosakonnas, lõpetas 1977 Budapestis Semmelweisi Meditsiiniülikooli farmakoloogia erialal, 1979–1981 TÜ farmakoloogiakateedri aspirantuuri, bioloogiakandidaat eksperimentaalse psühhofarmakoloogia alal (1982, TÜ), väitekiri "Гиперчувствительность дофаминовых рецепторов после длительного введения нейролептиков и ее коррекция".
Nurk oli 1977–1979 TÜ farmaatsia kateedri vanemlaborant ja assistent, 1982–1986 ÜMPI psühhofarmakoloogia labori noorem- ja vanemteadur, 1986–1989 farmaatsia kateedri dotsent, ühtlasi stažeeris 1987–1988 Ungaris, 1989–1990 Põlva ATK Biotehnoloogia Rakenduskeskuse projektijuht, 1990–1992 AS SEFA tegevdirektor, 1992– Nycomed SEFA AS (Põlva) tegevdirektor, alates 1997 juhatuse liige.

Teadustöö

Ants Nurga uurimisvaldkonnad on psühhofarmakoloogia, farmatseutiline keemia, ravimite tehnoloogia. Üle 50 teadustrükise.