google/wiki40b huggingface dataset:
Voldemar Paavel

Voldemar Paavel (29. juuni 1919 Tartu – 12. märts 1992 Tartu) oli eesti näitleja.
Aastail 1940–1947 oli Nõukogude Liidu armees.
1947. aastal alustas näitlemist Vanemuises.

Isiklikku

Tal sündis kolm tütart: Reet Paavel (sünd. 18. juulil 1953), Maie Kalaus (aastani 1974 Paavel; sünd. 22. aprillil 1951) ja Anu Paavel. Vend: maalija Louis Pavel (1915–1977)
Eigamoiya

Eigamoiya (enne 1860. aastat – pärast 1915. aastat) oli Nauru kuninganna, kuningas Auweyida abikaasa.
Noore naisena pandi ta mehele Boe pealikule Auweyidale. Kui Auweyida sai kuningaks, sai Eigamoiyast Nauru kuninganna. Erinevalt abikaasast olid tal põhiliselt esindusfunktsioonid.
Anne Laius

Anne Laius (sündinud 25. märtsil 1956) on eesti bioloog.
Ta on lõpetanud Hugo Treffneri gümnaasiumi ja seejärel Tartu Ülikooli hüdrobioloogi ja ihtüoloogina ning bioloogia- ja keemiaõpetajana. Kaitsnud 2003 teadusmagistri kraadi ning 2011 doktorikraadi bioloogia ja maateaduste hariduse erialal Tartu Ülikoolis.
Ta on Tartus Miina Härma gümnaasiumi bioloogiaõpetaja ja Tartu Ülikooli Loodus- ja tehnoloogiateaduskonna Loodusteadusliku hariduse keskuses bioloogia didaktika lektor.
Bernard (jalgpallur)

Bernard Anício Caldeira Duarte (tuntud enam kui lihtsalt Bernard või Bernard Duarteborn; sündinud 8. septembril 1992 Belo Horizontes) on Brasiilia jalgpallur. Ta mängib äärepoolkaitsjana Premier League'i klubis Everton ja Brasiilia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri kodulinnas Atlético Mineiros. Brasiilia kõrgliigas tegi ta debüüdi 2011. aastal. Kui esimesel hooajal ei löönud ta 23 mänguga ühtegi värat, siis 2012. aastal koguni 11. Samal aastal valiti ta Brasiilia kõrgliiga hooaja parimaks uueks mängijaks. 2013. aastal tuli ta klubiga Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistluste Copa Libertadorese võitjaks.
2013. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Ukraina kõrgliiga klubiga Donetski Šahtar. Üleminekusumma oli 25 miljonit eurot. Ta mängis Šahtaris kokku viis hooaega ja tuli sel ajal kolmel korral Ukraina meistriks.
2018. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Evertoniga.
Debüüdi Brasiilia jalgpallikoondises tegi Bernard 21. novembril 2012 mängus Argentina vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 16. novembril 2013 sõprusmängus Hondurase vastu. Ta on kuulunud Brasiilia koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril.
Ilmar Arro

Ilmar Arro (27. märts 1942 Raikküla vald on eesti tehnikateadlane.

Haridus

Lõpetas Kabala 7-a. Kooli 1956; õppis Tallinna Polütehnikumis elektrotehnikat (tehnik-elektrik traatside ja raadiofitseerimise alal) 1956-1960; Bontš-Brujevitši nimeline Elektrotehnika Sideinstituudis raadioside ja levi erialal (raadioside insener) 1960-[1965]], aspirantuur 1968-1970. Ilmar Arro on täiendanud end Eesti NSV Sideministeeriumi Arvutuskeskuses 1975; Eesti NSV TA Küberneetika Instituudis 1979; Eesti NSV TA Küberneetika Instituudi Arvutustehnika Erikonstrueerimisbüroos ja Taškendi Elektrotehnilises Sideinstituudis 1984; Tehnilise Füüsika Liiduametis (Berliin) 1996,

Teaduskraad ja kutse

tehnikateaduste kandidaat 1971 (Bontš-Brujevitši nimeline Elektrotehnika Sideinstituut); tehnikateaduste doktor 1992 (Moskva Lennundusinstituut); dotsent 1976; professor [1992]],

Teenistus

Leningradi raadiokeskus N3, tehnik 1960-1961; Bontš-Brujevitši nimeline Elektrotehnika Sideinstituut, tehnik, insener 1962-1966, nooremteadur 1968-1970; Eesti Vabariikliku Raadiokeskus, insener 1966-1967. TTÜs 1967-1978: raadiotehnika kateedri assistent, vanemõpetaja 1967, 1971-1973, dotsent 1973-1985; elektroautomaatika teaduskonna prodekaan 1974-1978. Eesti NSV TA Küberneetika Instituudi Arvutustehnika Erikonstrueerimisbüroo projekti peakonstruktor 1985-1991; AS Ahero juhatuse esimees 1991. TTÜs 1992–…: raadio- ja sidetehnika instituudi signaalitöötluse õppetooli juhataja 1992; direktor 1992-1996; signaalitöötluse professor 1992-2005; emeriitprofessor 2005–..,

Teadustöö põhisuunad

Ionosfäärifüüsika, raadiolainete levi, raadioluure ja raadiovastutegevus; radari- ja navigatsioonisüsteemid, allveeakustika, sonarsüsteemid, signaalide teooria ja signaalide töötlemise algoritmid, kodeerimine, signaaliprotsessorid, erisidetehnika, krüptograafia.
Ta on välja töötanud ja konstrueerinud ionosfääriradarite signaalide digitaaltöötluse algoritmid ja neid realiseerivad protsessorid, reaalsignaali kiired, Fourier’ teisenduste algoritmid ja neid realiseerivad protsessorid, alginfo liiasust kahandavad algoritmid ja neid realiseerivad kosmoselaeva MIR pardaprotsessorid, peidetud parameetritega seonduvad signaalid, nende optimaalsed ja adaptiivsed digitaaltöötluse algoritmid ning nende alusel realiseeritud aktiivsonarid merepõhja kaardistamiseks, ref name="leks"/>
Avaldanud üle 130 teaduspublikatsiooni, sh 3 monograafiat, omab 6 autoritunnistust: Signaalide digitaaltöötlus (Tallinn, 1996), Sonartehnika (Tallinn, 1998), Statistilise raadiotehnika alused (Tallinn, 1975).

Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus

Raadioelektroonika ühingu allorganisatsiooni esimees 1973-1975; Ameerika Matemaatika Ühingu (American Mathematical Society) tegevliige 1988–…; Eesti Elektroonikaühingu tegevliige.

Tunnustused

TTÜ tänukiri
Vandu

Haigrute kaitseala

Vandu külas eksisteeris 1970. aastate keskpaigast kuni 2001. aastani Eesti üks suurimaid hallhaigru pesitsuskolooniaid (kuni 125 pesapuud). See võeti Marek Vahula ettepanekul esimesena Eestis looduskaitse alla 24. mail 1990. See oli tema elu esimene astutud looduskaitsesamm üldse. 
Kaitse-eeskirja eirates raiuti seal lageraiega kevadtalvel 2001 maha kõik sobivad pesapuud. Sealt ajendatuna algas üleriiklik haigrute kaitse ja uurimisprojekt "Haigruotsija". Sellest räägib raamatu "Haigruotsija Haigruraamat" (Tallinn, 2019) sissejuhatus "Vandu draama".
Indrek Vainu

Indrek Vainu (sündinud 18. detsembril 1980) on eesti IT-ekspert ja looduskaitseaktivist, rahvaliikumise Eesti Metsa Abiks erilahenduste koordinaator.  
Ta on korraldanud metsade ja randade koristusaktsioone, metsakaitse meeleavalduskontserti "Meeleavardus", arvukalt erinevaid looduskaitselisi koosviibimisi, arutelusi, seminare, konverentse ning iga aastaselt Metsalaulupidu Soomaa rahvuspargis.
Parnassos

Parnassos on mägi Kesk-Kreekas. Selle edelanõlval asus Delfi ja kuulus Apolloni pühamu. Mütoloogias oli seal ka muusade asukoht (teine oli Helikoni mägi). Parnassost peetakse luulekunsti sümboliks.
Dualistlik interaktsionism

Dualistlik interaktsionism (kasutatakse ka lühivormi: interaktsionism; inglise (dualistic) interactionism) on vaimufilosoofias teooria, mis väidab, et aine (keha) ja vaim on eraldiseisvad ja sõltumatud, ja nad avaldavad teineteisele põhjuslikke mõjusid. Mõistet on käsitlenud René Descartes oma keha ja vaimu probleemi kontekstis.
Esiaeg

Esiaja uurimine

Esiaega on võimalik uurida eelkõige aineliste ajalooallikate ehk muististe põhjal. Muistised on säilinud maapõues või maapinnal. Muististe uurimisega tegeleb arheoloogia. Esiajaloo kohta võib saada ka füüsilise antropoloogia, keeleteaduse ja geneetika meetodite abil.
Švėkšna mõis

Švėkšna mõis (Švėkšnos dvaras) on endine mõis Leedus Šilutė rajoonis Švėkšna vallas Švėkšnas.
Švėkšna mõisa on esimest korda mainitud aastal 1509. Toona kuulus see Žemaitija valitsejatele Kęsgailadele. Aastast 1569 läks mõis Zaviszade valdusse, aga aastail 1624–1644 kuulus see Hieronim Kryszpin-Kirszenszteinile. Tema asutas mõisa juurde töökojad paberi, klaasi ja püssirohu tootmiseks, samuti ka telliselöövi, saekaatri ja villakraasimisvabriku. 
Aastal 1621 läks mõis Denhoffide suguvõsa valdusse, seejärel aastal 1694 Grotthußide omandisse. Aastast 1721 kuulus Švėkšna Ogińskitele. Aastal 1766 läks mõis Platerite valdusse, selle suguvõsa valdusse jäi see kuni võõrandamiseni aastal 1944.
Peahoone on uusklassitsistlikus stiilis. See valmis aastal 1880. Toonane omanik A. Plater nimetas selle oma naise järgi "Villa Genovaiteks". 
Peahoone ümber paikneb park, mida ehivad päikesekell ja Diana skulptuur pargis asuva tiigi saarel. Parki ühendab katoliku kirikuga üle Klaipėdasse viiva tee viiv kahe kaarega jalakäijate sild. Aastal 2008 avastati, et sealses pargis kasvab müür-raunjalg; tegemist on ühega selle taime kahest kasvupaigast Leedus.
Pargi servas paiknevad kõrvalhooned. Säilinud on meierei, vesiveski, tõllakuur, jääkelder, ladu, ait. Kokku on säilinud viisteist kõrvalhoonet. Neist tähelepanuväärseim on aastal 1919 valminud koolimaja, kus asuvad praegu ruumid Švėkšna gümnaasiumi algklasside õpilastele.
Tänapäeval on mõisakompleks õigusjärgseile omanikele tagastatud, praegu on selle omanik Laimė Felicija Platerienė.
Heinaste

Nimi

Nime "Heinaste" tähenduseks peetakse 'heinateed' (Hainastee).
Lätikeelset nime on seostatud ka liivi sõnaga ainagi – 'üksildane'. Seda seostatakse kunagise liivi küla üksildase paiknemisega.

Loodus

Heinaste paikneb rannikumadalikul.
Linna lääneosas on 5 km pikkune kinnikülmuv mererand, kus merre suubub ainult Blusupīte. Heinaste ja Kuiviži vahel on 100–300 m laiune rannaniitude vöönd Randu pļavas.

Haldusajalugu

1869. aastast oli Heinaste alev Volmari kreisis Liivimaa kubermangus. 1920. aastal sai see omavalitsusüksuseks. Aastal 1926 sai Heinaste linnaõigused.
2009. aastani kuulus Limbaži rajooni.

Vaatamisväärsused

Heinaste peamised vaatamisväärsused on Heinaste põhjamuul, Heinaste merekooli muuseum, Heinaste mõisa peahoone ja Heinaste tuletõrjemuuseum.
Karusilla oja

Karusilla oja (ka Karusilma oja, Karusilma jõgi, Saksasilla jõgi) on jõgi Jõgeva maakonnas. Jõe pikkus on 13,1 km. Jõe valgla suurus on 30,4 km².
Carl Claus

Carl Ernst Claus (11. / 22. jaanuar 1796 Tartu – 12. / 24. märts 1864 Tartu) oli baltisaksa keemik, botaanik ja farmatseut, kes on ennekõike tuntud kui ruteeniumi avastaja.
Sündinud maalermeistri perekonnas. Kaotas varakult vanemad ning siirdus Peterburi apteekriõpilaseks. Õppis vabakuulajana Tartu Ülikoolis botaanikat, keemiat jt aineid, õiendas 1816 samas proviisorieksami. Oli seejärel Peterburis ja Saraatovis apteeker, 1821–1829 pidas Kaasanis, 1830–1831 Saraatovis oma apteeki. 1827 osales teaduslikul ekspeditsioonil (koos E. Eversmanniga) Uurali ja Volga vahelisel alal, täites botaaniku, kunstniku ja tõlgi ülesandeid.
Tuli 1831 Tartusse tagasi ja täiendas end keemia alal, töötas keemiakabineti assistendina. Osales 1834. aastal professor Carl Christoph Göbeli juhitud ekspeditsioonil Volga steppides. Ühiselt koostatud ekspeditsiooniaruanne pälvis Demidowi preemia. 1835 cand. phil., 1837 kaitses magistrikraadi ja siirdus Kaasani ülikooli adjunktprofessoriks. 1838 sai Kaasani ülikoolis doktorikraadi keemias. Oli 1839–1852 Kaasani, 1852–1864 Tartu ülikooli farmaatsiaprofessor ja ühtlasi Farmaatsiainstituudi direktor.
Töötas peamiselt keemilise analüüsi ja plaatinametallide keemia alal. Uuris Uurali plaatinamaake eelkõige nende tööstusliku kasutamise vaatenurgast. Ruteeniumi (Ru) avastaja 1844.
Peterburi Teaduste Akadeemia liige (1861) ja Preisi Teaduste Akadeemia korrespondentliige (1863).
Kavandatud suurtöö plaatinametallidest jäi lõpetamata, säilinud käsikirjade järgi koostatud "Fragment einer Monographie des Platins und der Platinmetalle" avaldamine katkes, osa käsikirju läks kaduma. 1883 avaldas prof Butlerov sama pealkirja all säilinud materjalide alusel koostatud monograafia.
Sunda keel

Sunda keel (omanimetus Basa Sunda) on Malai-Polüneesia keelte hulka kuuluv keel, mida Indoneesias Jaava saarel räägivad sundad. 
Sunda keelt räägib umbes 27 miljonit inimest (umbes 15% Indoneesia elanikest). Keelel on kolm murret.
Keele kood ISO 639-1 järgi on "su".
Richard Kress

Richard Kress (1. august 1896 Kastre-Võnnu vald, Tartumaa – 26. august 1975 Tallinn, teistel andmetel 1896–1976) oli eesti õpetaja, toimetaja ja tõlkija.

Haridus

1904–1908 Otepää kihelkonnakool, 1908–1913 Nuustaku (Otepää) 2-klassiline ministeeriumikool, 1913–1918 Rakvere Õpetajate Seminar. 1921 lõpetas Kress õpetajate kursused Tartu Ülikoolis.

Töökäik

1918–1923 oli Richard Kress õpetaja Otepää Progümnaasium, 1918–1919 asendusõpetaja Vana-Otepää Algkoolis, 1923–1924 ja 1929–1930 õpetaja E. Lenderi Eragümnaasiumis, 1924–1928 ja 1930–1931 õpetaja Kaarli Koguduse Eragümnaasiumis, 1930–1944 õpetaja Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumis, 1944–1950 õppealajuhataja (1944 ka direktori kohusetäitja) Tallinna 1. Keskkoolis, 1950–1973 toimetaja Eesti Riiklikus Kirjastuses ja kirjastuses Valgus, samuti Eesti Raadios. 1928–1930 tegi Kress Eesti raadio esimesed keelesaated.
Nii 1920. aastail Otepää gümnaasiumist kui ka 1930. aastail Tallinna Poeglaste Humanitaargümnaasiumist (hilisem Gustav Adolfi Gümnaasium) meenutasid õpilased Kressi keeleuuenduse pooldajana, kes oli Johannes Aaviku isiklik sõber: "Seepärast ehtisid tema kõnet -nd ja -tet, nagu õppind ja kirjutet, ning paljud uudissõnad. Tahvlile kirjutades kasutas ta alati soomepärast y-aabet. Ei olnud siis ime, et õppureile said omaseks tolle ajal uudissõnad kolp, lünk, malbe, siiras, evima jne. Meie kaustikuis hakkas võimutsema y (fyysika, polyyp, yrgaeg)." (Kirjanik Ilmar Sikemäe, GAG vilistlane 1935.)
Samuti meenutati Kressi rahuliku ja autoriteetse, kuid ka iroonilisena: ""Peremees" (hüüdnimi) oli rahu ise; rahusse aga oli segatud tubli annus irooniat, mis pani koolipoisid Kressi kartma. Talle ei julgenud keegi midagi teha, ikka oli karta, et muutud ise Peremehe sõnade pilkealuseks. Tema tundides valitses kord, ilma et korda oleks tulnud nõuda." (Ajaloolane ja aimekirjanik Heino Gustavson, progümnaasiumi vilistlane 1938.) Ka sõjajärgseil aastail Tallinna 1. Keskkoolis iseloomustati teda "suure autoriteediga" õpetaja ja kooli tugisambana: "Suurim autoriteet oli meie jaoks Richard Kress. Olgugi et meie teda kartsime, oli ta ikkagi autoriteet ja võis tulla ükskõik mis tundi, kui mõni aineõpetaja puudus ning küsida: "Noh, kus poisid pooleli jäid?" ja rääkida pooleliolevast ainest väga huvitavalt, olgu siis matemaatika, ajalugu või mõni muu aine." (A. Põdra, lõpetanud 1951. aastal.) Teiste õpilaste sõnul oli ta "eestimeelne ja isamaalise hoiakuga".
Kirjastustes töötades toimetas Kress kesk- ja kõrgkooli keele ja kirjanduse õpikuid, sõnaraamatuid, "Õigekeelsussõnaraamatu" (1960), "Võõrsõnade leksikoni" (1961), erialasõnastikke ja teaduslikke väljaandeid, kuid ka Eesti Raadio keelesaateid.
Richard Kress on maetud Otepää uude surnuaeda.
Kontiinum

Kontiinum (ladina keeles continuum) on pidev ning katkematu kulgemine. See on nähtuste, vaadete, teooriate, probleemide, reeglite, objektide, andmete ja fenomenide katkestuseta üleminek üksteiseks või üksteisesse sulandumine.

Botaanika

Botaanikas on kontiinum taimekoosluste katkematu üksteiseks üleminek taimkattes.

Füüsika

A. Einstein kirjeldab oma erirelatiivsusteoorias, et maailm, milles me elame, on neljadimensiooniline aegruumi kontiinum. Sealt tuleneb Hermann Minkowski aegruumi mudel, mis on teisiti kutsutult ka tema aegruumi kontiinumi mudel.

Strukturaallingvistika

Strukturaallingvistikas on kasutusel mõiste dialektide kontiinum. Selle võttis kasutusele Leonard Bloomfield ja defineeris seda järgmiselt: "Dialektide kontiinum on erinevate murrete rääkimine mingis geograafilises piirkonnas, kus naaberaladel erinevad murded väga minimaalselt, kui aga liikuda mingis suunas, siis erinevused kuhjuvad nii palju, et rääkijad erinevatest kontiinumi otsadest ei ole enam vastastikku arusaadavad."

Leksikaliseerumise määratlemine

Leksikaliseerumist on mitmeti defineeritud, sest on erinev arusaam sellest, mis kuulub leksikoni ja mis grammatikasse, mis on leksikaalne ja mis grammatiline. Mõneti sõltub määratlemine ilmselt ka traditsioonist; enamasti ei käsitleta leksikaalsust ja grammatilisust diskreetsete kategooriatena, vaid kontiinumina. Tulenevalt kontiinumist, kuna seda ei ole võimalik ühtselt piiritleda, erineb ka leksikaliseerumine keeles.

Matemaatika

Matemaatikas on kontiinum punktide või arvude pidev ja ühtlane hulk. Kaht hulka nimetatakse ekvivalentseteks (ehk sama võimsusega hulkadeks), kui nende elemendid on seatavad üksühesesse vastavusse. Iga hulka, mis on ekvivalentne naturaalarvude hulga kõikvõimalike alamhulkade hulgaga, nimetatakse kontiinumi võimsusega hulgaks ehk kontiinumiks. Samuti on matemaatikas kasutusel kontiinumi hüpotees.
Elberti maakond

Ajalugu

Elberti maakond moodustati 10. detsembril 1790 pärast Wilkesi maakonna jagunemist. Maakond on nime saanud Georgia kuberneri Samuel Elberti järgi.
Kiviõli põlevkivikaevandus

Kiviõli põlevkivikaevandus asub Ida-Viru maakonnas.
1920 hakkas Põhja Paberi- ja Puupapivabrikute AS endise Erra-Sala küla maal põlevkiviladet uurima, 1922 rajas AS Eesti Kiviõli põlevkivikarjääri (aastast 1930 kaevandus). AS Küttejõud hakkas 1925 Tallinna tselluloositehasele põlevkivi kaevandama, esialgu lahtiselt, 1933 kaevandusest.
Aleksander Pettai (notar)

Aleksander Pettai (12. veebruar 1908 Tartu – 27. oktober 1974 Kanada) oli Eesti notar.
Ta õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas 1927–1928 ja 1937 ja õigusteaduskonnas 1928–1937 (lõpetas). Korporatsioon Ugala vilistlane.
Ta oli notar Võhmas, 1944 põgenes Rootsi, sealt siirdus hiljem Kanadasse, kus suri enne 1977. aastat.
Märtsipommitamine Tallinnas

Märtsipommitamine Tallinnas oli Tallinna pommitamine Nõukogude Liidu lennuväe poolt 1944. aastal Teise maailmasõja käigus.
Tallinnale oli toimunud juba mitu õhurünnakut, kuid 1944. aasta 9. ja 10. märtsi omad olid neist suurimad.
Pommitamiste tagakärjel hukkus ametlike teadete kohaselt 757 isikut (586 tsiviili, 50 sõjaväelast ja 121 sõjavangi), 213 said raskeid ja 446 inimest kergeid haavu. 
Hävis 1549 ja sai kannatada 3350 hoonet, mis kokku moodustas ligi 30% Eesti pealinna elamispinnast. Rängalt sai kannatada Harju tänav ja Estonia teatri ümbrus. Maha põles eestluse sümboli tähendust omav Estonia teatrimaja, kus just enne pommirünnaku algust oli alanud balletietendus "Kratt". Süttis Tallinna Niguliste kirik, vaekoda Raekoja platsil ja hulk teisi ehitusmälestisi, hävis ka Tallinna ajalooline sünagoogi hoone Maakri tänaval. 
Umbes 20 000 inimest jäi peavarjuta.

Rünnakud

Esimene rünnak algas ootamatult õhtul kell 19.15 ja see kestis kella 21.15-ni. Kell üks öösel algas teine rünnak ja pommisadu kestis kuni poole neljani hommikul. Rünnakust võttis kokku osa umbes 280 Nõukogude pommilennukit. Linnale heideti suurel hulgal süüte-, lõhke- ja fosforpomme. Lasnamäe lennuväljal paiknenud ööhävitajate Ju-88 eskadrilli üheksast lennukist olid sel hetkel stardivõimelised vaid viis. Ometi lasid Luftwaffe hävitajad kokku alla 16 pommitajat. Kokku tulistasid sel ööl linna kaitsel olnud õhutõrjeüksused ja ööhävitajate JU-88 eskadrill alla 36–38 nõukogude pommitajat.
Äripäev

Ajalugu

Äripäeva asutasid Tallinnas 1989. aastal Rootsi meediakontsern Bonnier ja Eesti firma Mainor. Esimene Äripäev ilmus 9. oktoobril 1989. Kuni maini 1992 ilmus Äripäev ühe korra nädalas, veebruarini 1996 kolm korda nädalas ning alates sellest ajast viis korda nädalas (esmaspäevast reedeni). Alates 1997. aasta maist on Bonnier Äripäeva ainuomanik. Alates septembrist 2007 on ajalehe peatoimetaja Meelis Mandel.

Tänapäev

Ajalehe Äripäev kirjastaja on AS Äripäev. Lisaks Äripäevale ja selle lisadele annab AS Äripäev välja venekeelset majandusteemalist nädalalehte Delovõje Vedomosti, üle kahe nädala ilmuvat arstide ajalehte Meditsiiniuudised ning kuukirja RP (raamatupidaja). Peale ajalehtede ja ajakirjade koostab AS Äripäev oma teabekeskust (teabevara.ee) ja infolehti, annab välja majandusteemalisi raamatuid, korraldab seminare, konverentse ja koolitusi ning hoiab käigus B2B otsustajatele mõeldud eriala uudissaite: www.logistikauudised.ee, www.ehitusuudised.ee, www.toostusuudised.ee, www.raamatupidaja.ee, www.best-markeing.com, www.bestsales.ee, www.sekratar.ee, www.pollumajandus.ee, www.ituudised.ee, www.kaubandus.ee, www.haldusuudised.ee.
Alates 2010. aasta novembrist kirjastab AS Äripäev kuukirja Imeline Teadus ning alates 2011. aasta oktoobrist kuukirja Imeline Ajalugu. 2016. aasta maikuus võttis AS Äripäev üle kuukirja National Geographic Eesti kirjastamise, mida seni oli välja andnud Leedu raamatukirjastus Alma Littera. AS Äripäeva peadirektor on alates septembrist 2007 varasem Äripäeva peatoimetaja Igor Rõtov.
Tere tulemast

"Tere tulemast" on ansambli Põhja-Tallinn laul ja singel. Laul on ansambli debüütplaadilt "Per aspera ad astra".
Laul valiti üheks 2012. aasta Raadio 2 Aastahitiks.
Arne Kaasik

Arne Kaasik (sündinud 2. oktoobril 1947 Rutjal) on eesti looduskaitsetegelane ja loodusfotograaf.
Ta on töötanud pikka aega Lahemaa rahvuspargi administratsiooni asedirektorina ja direktorina.
Stone (film 2010)

Süžee

Filmi peategelane vang Gerald "Stone" Creeson on võtnud kinnisideeks tingimisi ennetähtaegse vabastamise. Et suurendada oma võimalusi, püüab ta igati manipuleerida oma järelevalveinspektorit Jack Mabreyt. Pensionile minev ametnik satub Stone'i naise Lucetta võrgutamise õnge. Tekib paheline armastuskolmnurk.

Võtteperiood

Võtteperiood algas 18. mail 2009 Michiganis. Vanglastseenid filmiti Lõuna-Michiganis Lõuna-Mitchigani vanglas(Southern Michigan Correctional Facility) Blackman Townshipi vallas. Kahepäevased kirikustseenid (Emmanuel Lutheran Church) toimusid Ypsilanti linnakese.
5. juuni 2009 katkestati filmimine, kui joobes olekus De Niro naisfänn rikub võttepaiga turvareegleid. Ta arreteeritakse ning paigutatakse raviasutusse.
Hans Oldekop

Johannes (Hans) Adalbert Oldekop VR II/2 ja VR II/3 (14. (vkj) / 27. detsember 1883 Tallinn – 13. märts 1924 Tartu) oli esimene kutseline eesti ajaloolane.

Elulugu

Õppis Tallinna Nikolai I Gümnaasiumis, mille lõpetas 1903. aastal. Õppis seejärel ajalugu: 1903–1905 Tartu Ülikoolis, 1906 Müncheni ülikoolis, 1906–1908 Leipzigi ülikoolis ja 1908–1909 Viini ülikoolis, kuulates Leipzigi ülikoolis muuhulgas ka Karl Lamprechti loenguid. 
Kaitses doktorikraadi 1909. aastal Viini ülikoolis väitekirjaga "Die Anfänge der katolischen Kirche bei den Ostseefinnen. Eine Untersuchung über die Formen der religiösen Expansion im Mittelalter". Pärast seda täiendas end veel Helsingis, Varssavis ja Kiievis.

Esimeses maailmasõjas

Suunati Esimese maailmasõja ajal Pauli sõjakooli, kus õppis 1916. aasta oktoobrist kuni 1917. aasta maini. Lipnik alates 1917. aasta maist. 
Oli seejärel nooremohvitser Leedu kaardiväe tagavarapolgus. 
Tuli 1917. aasta detsembris Eestisse ja teenis Haapsalus olevas 1. Eesti polgus, kus oli algul 10. roodu nooremohvitser, seejärel 1918. aasta veebruarist aprillini 3. roodu nooremohvitser ja polgu adjutandi abi.
Ülendati 1918. aasta märtsis alamleitnandiks (aukraad nimetati novembris 1922 ümber nooremleitnandiks).

Eesti Vabadussõjas

Vabadussõjas alates 23. novembrist 1918 1. jalaväepolgu ohvitseride rühmas ja 1918. aasta detsembrist 1. Tallinna kaitsepataljonis.
Määrati 27. detsembril 1918 laiarööpmelise soomusrongi nr 3 dessantroodu – 3. rühma nooremohvitseriks. 1919. aasta jaanuarist dessantroodu 3. rühma ülem ja 1919. aasta veebruarist dessantroodu ülem. 
1919. aasta märtsist laiarööpmelise soomusrongi nr 3 dessantpataljoni ülem. 1919. aasta juunist dessantpataljoni 2. roodu ülem ja 1919. aasta augustist taas dessantpataljoni ülem.
Sai 23. jaanuaril 1919 (Elva all) Kirepi kõrtsi juures ja 20. märtsil 1919 (Antsla all) Sõeru metsavahimaja juures raskelt haavata ning 28. juulil 1919 Kirde-Lätis põrutada.
Osales lahingutes Punaarmee vastu Viru rindel, Lõuna-Eestis, Lätimaal ja Pihkva rindel. 
Vabastati teenistusest septembris 1919.

Eesti Vabariigis

Eestikeelse Tartu Ülikooli avamisel 1. detsembril 1919 sai Oldekopist üldajaloo professor, kelleks ta jäi kuni oma surmani.
Tema ja Arno Rafael Cederbergi eestvedamisel rajati Akadeemiline Ajaloo Selts. Seltsi eestvõttel asutatud Ajaloolises Ajakirjas avaldas Oldekop oma lemmikteemat – keskaega – puudutavaid artikleid (vt teoseid).
Oli Akadeemiline Ajaloo Seltsi, Eesti Kirjanduse Seltsi, Eesti Kristliku üliõpilasühingu ja Tartu Vabaduse Risti Vendade Ühenduse liige.

Isiklikku

Tema vend oli hüdroloog Evald Oldekop.
6 eKr

Aasta 6 eKr
Alatskivi vald (Kodavere kihelkond)

Alatskivi vald (saksa keeles Allatzkiwwi) oli vald Tartumaal Kodavere kihelkonnas.
Vald eksisteeris 1866–1939. Seejärel moodustati muudetud piirides uus Alatskivi vald.
Valla alal asus Alatskivi mõis.