Chrétien de Troyes

Elu

Chrétien de Troyes' elust on vähe teada, nimelt ainult seda, mis ta on ise oma töödes ära märkinud. Tema nime teatakse teose "Érec ja Énide" proloogist, kus ta end esitleb kui Crestiens de Troies. Tema sünnikoht ega -aeg ei ole siiani täpselt teada.
"Kaarikurüütli" proloogis kinnitab autor, et on kirjutanud "oma Champagne'i daami käsul", see oli teadaolevalt Marie de Champagne, Akvitaania Eleanori ja Louis VII tütar. See proloog annab tunnistust tema staatusest Champagne'i õukonnapoeedina, kuna "Kaarikurüütel" on ilmselt kirjutatud tellimusteosena, mille ainestiku ja tähenduse on talle ette andnud Marie de Champagne. Niisamuti annab Chrétien de Troyes oma viimases teoses "Perçeval ehk Graali lugu" mõista, et on Flandre'i krahvi ja Marie de Champagne'i kavaleri, Philippe d'Alsace'i teenistuses. Chrétien esitleb teose prolooogis Philippe'i kui "õilsamat kui mehed Rooma impeeriumis." Kaks mainitud patrooni olid kõrgest soost isikud, ning nende elulood annavad infot Chrétien de Troyes' elu ja tema teoste täpsemaks dateerimiseks. Nii on teada, et need kaks eelmainitud romaani on kirjutatud aasta 1164 (kui Marie abiellus Champagne'i krahvi Henri'iga) ja aasta 1191 (Flandre'i krahvi Philippe'i surma-aasta) vahel.
On oletatud, et Chrétien võis olla olnud madalama seisusega aristokraatlikust perekonnast, tuginedes Énide'i vasallist isa kirjeldusele teoses "Éric ja Énide": kuna vasallid olid feodaalse ühiskonna sotsiaalseks ja moraalseks aluseks, olevat Chrétien tahtnud austada seda, mille keskelt ta ise pärines. Sellest perspektiivist lähtudes oleks "Cligési" autor pidanud olema olnud mõne aristokraatliku perekonna noorim poeg, kellele oli määratud vaimuliku elu. Kuid selle hüpoteesi teeb üsna ebatõenäoliseks fakt, et Chrétien oli sidunud oma nime Troyes'i linnaga, kus ei leidunud ühtegi lossi ega kindlust, mis oleks võinud mõne aristokraatliku pere käsutuses olla.
Samas on ka spekuleeritud, et Chrétien võis olla juudi päritolu. Troyes' linnal oli tähtis juudi kogukond, ning teooriat toetavad ka tema enda sõnad "Philomenas", kuhu ta on alla kirjutanud kui "Crestien li Gois": viidates endale sõnaga goy, mis tähistas juudiusku pöördunut. Kuid on ka võimalik, et tegu oli hoopis teise nimetusega Gouaix' külale, mis asub Troyes' lähedal. Samuti pole võimatu, et allkiri on lisatud hiljem ümberkirjutajate või koostajate poolt, kuna oma teoses "Perçeval ehk Graali lugu" kohtleb Chrétien de Troyes juute vägivallaga, viidates neile kui kurjategijatele, kes tuleks maha lasta nagu koerad. See tunduks eriti sobimatu ja vasturääkiv, kui ta oleks ise juut olnud.
Chrétien de Troyes' surmast on sama vähe teada kui tema sünnistki. Kuid ilmselt just tema surma tõttu jäi "Graali lugu" lõpetamata, kui uskuda Gerbert de Montreuli, 13. sajandi poeeti, kes mainitud teost lõpetada püüdis.

Looming

Ei ole teada, et Chrétien de Troyes oleks kirjutanud ladina keeles, nagu tegid mitmed tema kaasaegsed. Teose "Cligés" sissejuhatuses annab Chrétien mõista, et ta on olnud viie varasema teose autoriks veel enne mainitud romaani: neli neist Ovidiuse tõlked ja adaptsioonid tema emakeelde, millest üks on meieni jõudnud; viies teos on Chrétieni versioon Tristani ja Isolde loost, mis ei ole säilinud.
Tema inspiratsiooniallikateks olid keldi traditsioonid ja bretooni legendid (Britannia ainestik), kuid ta annab neile – vähemalt oma viimases teoses – uue kristliku dimensiooni, mis on tugevalt mõjutatud 12. sajandi Põhja-Prantsusmaal levinud kangelaslauludest ning trubaduuride luulest. Tema kunsti saladus peitub, tema enda sõnade kohaselt, tema võimes moodustada hea kooslus, liita omavahel hoolikas tasakaalus vorm, ainestik ja tähendus.
Tema peateosteks on niinimetatud ümarlauaromaanid, esindades kuningas Arthurit, kuid Arthur ei ole Chrétieni lugude keskmeks. Teostes figureerivad eelkõige tuntud rüütlid nagu Yvain või Lancelot, kelle rüütlus jääb alati viisakuse ja õilsuse piiridesse. Chrétien de Troyes' romaanide aluseks on sageli rüütli eneseotsingud ja -avastused, kuigi seda otsesesõnu ei väljendata, ning samuti ka teiste tundmaõppimine. Erinevalt kangelaslauludest, mille temaatika on patriootiline (näiteks Karl Suure lugu "Rolandi laulus") ja mille missioon või siht on "kollektiivne", on rüütliromaanis tegu rüütli isikliku – peaaegu intiimse – retkega.
Kuningas Arthuri õukonnal on Chrétien de Troyes' romaanides kindel koht. See on kindlasti autori kujutluse loodud, kuid põhineb keltide ning anglo-normannide uskumustel. Õukond on ümarlauaromaanidele keskpunktiks, see on koht rikkalikule ja suursugusele elule, kus kõike head on külluses. Ümarlaua seiklused leiavad oma alguse naistest, armastatud olemisest. Võib mõelda, et need teosed on avanud kirjandusele armastuse maailma. Chrétien de Troyes oli vastu "mõistusearmastusele", ning see on sümbol, mis märgib prantsuse kirjanduse kestvalt ära. Kuigi kurtuaassus kaob vähehaaval kirjandusajaloost, siis puhta armastuse teema muutub üha kindlamaks.