google/wiki40b huggingface dataset:
Anna Jegorova

Anna Ivanovna Jegorova (vene keeles Анна Ивановна Егорова; 28. november 1915 Tatta uluss, Jakuudi oblast – 31. august 1995) oli jakuudi ooperilaulja ja ooperilavastaja, Vene NFSV rahvakunstnik.
Ta oli aastatel 1948–1955 Jakuudi Muusika- ja Draamateatri juhtiv solist ja hiljem sai temast ooperilavastaja. 1964. aastal tõi ta lavale Jakuudi Muusika- ja Draamateatris esimese klassikalise ooperi – Pjotr Tšaikovski "Jevgeni Onegini". 1966. aastal lavastas ta Sergei Rahmaninovi Aleko ja 1967. aastal Giuseppe Verdi Traviata.

Töökäik ja haridustee

1936. aastal kutsus Jakuudi rahvusteatri direktor Tarass Mestnikov ta koorilauljaks teatri juures tegutsevale Mark Žirkovi juhitud koori. Kui Žirkovi initsiatiivil loodi 1944. aastal teatri juurde muusika-teatristuudio, hakkas Jegorova seal laulma.
1947. aastal laulis ta jakuudi esimeses olongho-rahvusooperis "Njurgun Bootur" ("Ньургун Боотур") naispeakangelase Tuiaarõma Kuo partiid.
Aastatel 1955–1959 töötas ta Jakuudi raadios solistina. 1957. aastal Moskvas toimunud Jakuudi kunstidekaadi raames esines ta Suure Teatri laval teatrialiseeritud oratooriumis. Aastatel 1960–1963 õppis ta Rimski-Korsakovi nimelises Leningradi Riiklikus Konservatooriumis ooperirežii teaduskonnas.

Isiklikku

Tema tütar Zemfira Kuzmina on arst.
Best Of: The Video Collection

"Best Of: The Video Collection" on Vanilla Ninja laulude videote DVD. DVD ilmus 2005. aastal ja selle tootis Bros Music. DVD on otseselt seotud 2005. aastal ilmunud Vanilla Ninja kogumikalbumiga "Best of", sest DVD-l on selle kogumikalbumi lugudest tehtud videod.
Toomas Kaasik

Toomas Kaasik (23. juuli 1873 Mustjala vald, Saaremaa – 27. märts 1929 Tallinn) oli Eesti politseinik.
Ta lõpetas Kaarma õpetajate seminari, töötas kooliõpetajana Käinas ja Kassaris. Hiljem teenis raudtee politseis kriminaalametnikuna ja vanemkordnikuna.
1925. aasta maist oli ta Kuressaare politseijaoskonna vanemkordnik, alates 1927. aastast konstaabel Orissaare politseijaoskonnas.
9. jaanuaril 1929 Uuemõisa vallas Reina asunduses toimunud haarangu käigus haavas kommunist Aleksander Ellam teda raskelt.
Saadud haavade tagajärjel suri Toomas Kaasik 27. märtsil Tallinnas haiglas. Ta toodi Tallinnast Kuressaarde ja maeti 7. aprillil 1929 Mustjala luteri kalmistule.
Slovakkia jalgpallikoondis

Mängijad

Miroslav Karhan - Marek Hamšík - Róbert Vittek - Ján Mucha - Martin Škrtel - Marek Čech - Tomáš Hubočan
Ylle Rajasaar

Ylle Tampere (Rajasaar) (sündinud 21. veebruaril 1969 Tallinnas) on telesaadete produtsent ning keskkonna- ja tehnoloogiaajakirjanik.

Õpingud ja töö

Aastatel 1987–1992 õppis ta Tartu Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust.
Aastatel 2001–2006 töötas Eestimaa Looduse Fondis keskkonnaharidusprojektidega.
Aastatel 2002–2004 oli üks keskkonnafestivali korraldajatest.
2003. aastal asus tööle produktsioonifirmasse Vesilind, kus oli keskkonnasaate "Tasakaal" produtsent ja autor. 
2004–2012 Keskkonnainvesteeringute Keskuse maakondliku programmi Harjumaa komisjoni koordinaator, hindamiskomisjoni liige
2007. aastast alates Viru Folk korraldusmeeskonnas fondispetsialist ja keskkonnaprogrammi korraldaja
2012 alustas koostööd produktsioonifirmaga Fookus-Pookus OÜ. Dokumentaalfilm "Metsa poole", telesari "Mõistlik või mõttetu" jt.
2015. aastal algatas tehnikaportaali Accelerista, mille vastutav toimetaja ta alates samast aastast on.

Telesaated

2003–2009 "Tasakaal" (ETV, TV3, režissöör Liina Triškina. Keskkonnateemaline teleajakiri), toimetaja, produtsent
2004 "Omal soovil" (ETV, režissöör Erle Veber. Lühisari Euroopa Noored programmi raames vabatahtlikena töötavatest eestlastest välismaal ja välismaalastest Eestis), produtsent
2006 "Terveilm" (ETV, režissöör-stsenarist Kadriann Kibus. Lühidokumentaalide sari aastatuhande arengueesmärkidest), produtsent, toimetaja
2008 "Roheline patrull" (TV3, režissöör Riho Västrik. Keskkonnauudiste nädalamagasin) produtsent, toimetaja
2009 "ME, tegijad!" (ETV, 25 min, režissöör Kadriann Kibus, stsenarist Marit Ummelas. Saatesari Minu Eesti mõttekodades sündinud algatuste elluviimisest Eestis), produtsent
2010–2011 "Looduselust" (ETV2, 25 min, režissöör Elo Selirand, stsenarist Marit Ummelas. Lavastuslik loodussaade nooremale kooliastmele), produtsent
2010–2013 "Rakett 69" (ETV, 25 min, režissöör Indrek Simm. Noorte teadussõu), produtsent
2012 "Mõistlik või mõttetu" (ETV, 25 min, režissöör Marek Miil. Kogupere ökopõnevik), produtsent, stsenarist
2014 "Nähka tuleb külla!" (ETV2, 25 min, režissöör Karin Martinson. Keskkonnaharidusliku sisuga telelavastus nooremale vanuseastmele), produtsent

Isiklikku

Tema isa on Ülo Vinter. Abielus, peres kasvab 3 last.
Igor Kotjuh

Elulugu

Ta õppis 1985–1996 Võru 2. Keskkoolis. Kotjuh on lõpetanud 2009. aastal Tartu Ülikooli, õppinud eesti keelt võõrkeelena, eesti kirjandust ning Tallinna Ülikoolis kõrvalerialana suulist ja kirjalikku tõlget. Alates 2010. aastast õpib Tallinna Ülikooli magistrantuuris kirjandusteadust. 
Ta on kirjastuse Kite ja eestivene kirjandusportaali Tuulelohe (www.tvz.org.ee) asutaja ja toimetaja. Alates 2006. aastast Eesti Kirjanike Liidu liige. Eesti PEN-klubi taasasutamisel 3. veebruaril 2010 valiti ta selle juhatuse liikmeks.

Looming

Kotjuh kirjutab ka eesti, kuid eelkõige vene keeles; tema emakeel on vene keel.
Kotjuhi luulet on tõlgitud eesti, soome, rootsi, norra, inglise, bulgaaria ja prantsuse keelde. Ta ise tõlgib eesti luulet, esseistikat ja lastekirjandust vene keelde, samuti vene luulet ja esseistikat eesti keelde.

Tunnustus

2004. aastal sai ta ajakirja Looming luulepreemia.
2007. aastal anti talle Bernard Kangro kirjanduspreemia luulekogu "Teises keeles" eest.
2011. aastal pälvis Igor Kotjuh presidendi kultuurirahastu noore kultuuritegelase eripreemia. President Toomas Hendrik Ilvese sõnul on premeeritu "eelarvamustest vabama ühiskonna kujundaja Eestis". Kotjuhi enda hinnangul võib preemiat pidada laiemalt tunnustuseks vene kirjandusele Eestis.
2014. aastal sai ta kultuurkapitali venekeelse kirjanduse luulepreemia.
2015. aastal anti talle Valgetähe V klassi teenetemärk. Samal aastal pälvis ta Tallinna raemedali.

Isiklikku

Tema vend Dmitri on fotograaf.
Heiki Ahonen

Heiki Ahonen (sündinud 3. septembril 1956 Pärnus) on endine dissident ja vabadusvõitleja Eesti NSV-s ning Eesti Vabariigi Okupatsioonide Muuseumi esimene direktor.

Perekondlik taust

Tema isapoolne vanaisa oli ingerlane. Ahoneni mõlemad vanemad olid Nõukogude võimu poolt represseeritud: isa mõisteti 1946. aastal koolinoorte vabadusliikumises osalemise eest vangi; ema küüditati 1949. aastal. Emapoolne vanaisa oli aga ohvitser, kes lasti 1941. aastal maha. Ta ise on öelnud: "Meie perekonnas polnud ainsatki inimest, kes poleks olnud represseeritud."

Haridus

1971–1975 õppis ta Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis geodeesiat.

Tegevus dissidendina

1977 liitus ta põrandaaluse vastupanuliikumisega. Ta kirjutas alla kollektiivsetele protsestikirjadele ja pidas sidet Moskvas töötavate välismaiste ajakirjanikega. 
1983 ta vahistati ja Eesti NSV Ülemkohus mõistis ta Nõukogude-vastases agitatsioonis ja propagandas süüdi ning määras talle viis aastat vangilaagrit koos kaheaastase asumisajaga. 
Karistust kandis ta Permi oblastis. 
1987 vabastati ta ennetähtaegselt ja ta asus freesijana tööle Tallinna tehases Pioneer. 
Ta oli 23. augustil toimunud Hirvepargi miitingu üks peakorraldajaid ja MRP-AEG asutajaliige.

Paguluses

1988 arreteeriti ta taas sõjaväe kordusõppustest kõrvalehoidmise ettekäändel ja saadeti Rootsi, kus ta elas aastatel 1988–1989. Rootsis oli ta Eesti Vangistatud Vabadusvõitlejate Abistamiskeskuse abiesimees. 
1989–1998 töötas ta Münchenis ja Prahas raadiojaama Vaba Euroopa eesti toimetuse toimetaja ja juhatajana.

Tegevus vabas Eestis

1998 tuli ta tagasi Eestisse. Ta on Kistler-Ritso Eesti Sihtasutuse juhatuse esimees. Samuti oli ta selle sihtasutuse eestvedamisel loodud Okupatsioonide Muuseumi esimene direktor aastatel 2003–2012.

Isiklikku

Ta on abielus ja tal on kaks last. Tema tädi (ema õde) on Lagle Parek, emapoolne vanaema kunstiajaloolane Elsbet Parek, emapoolne vanaisa ohvitser Karl Parek, vanavanaema näitleja Anna Markus.
Vasegravüür

Vasegravüür ehk vaselõige on vanim sügavtrükimenetlus, mille puhul joonistus graveeritakse vaskplaati. 
Vasegravüür on ka selles tehnikas teostatud kunstiteos.

Vasegravüüri võimalused

Vaselõikes kasutatakse motiivi edasiandmiseks erineva jämeduse ja tihedusega jooni ning kolmnurkseid või rombikujulisi punkte. Joont iseloomustab selle peenenemine otstes, mis eristab seda ofordijoonest. 
Vaskplaadile graveerimise plussiks on võimalus kujutatavat väga üksikasjalikult edasi anda, kasutades selleks paindliku kontuuri ja pinnaviirutusi.
Vaselõikeplaat annab ligi 200 väga head, 600 head ja 800 keskpärast tõmmist.

Ajalugu

Vasegravüür kasvas välja kullassepakunstist ilmselt 15. sajandi algul Lõuna-Saksamaal ning levis peatselt Itaaliasse ja Madalmaadesse.  
Vasegravüüris saavutati tehniline täius juba Martin Schongaueri (1430–1491) ja Albrecht Düreri teostes. 
16. sajandil sai vaselõige kõige kasutatavamaks paljundusviisiks (eriti itaalia ja prantsuse kunstis, kus põhieesmärgiks kujunes maaliteoste reprodutseerimine).
Béla Lugosi

Béla Lugosi (õieti Béla Ferenc Dezső Blaskó; 20. oktoober 1882 Lugos (Austria-Ungari); praegune Lugoj (Rumeenia) – 16. august 1956 Los Angeles, California osariik) oli ungari ja ameerika näitleja. 
Tema tuntuim roll oli filmis "Dracula" (1931). Alates 1920. aasta detsembrist elas ta Ameerika Ühendriikides. Aastal 1931 sai temast USA kodanik.

Isiklikku

Elu lõpus sai Béla Lugosist morfiumisõltlane. Ta suri vaesena. Tema matused maksis kinni Frank Sinatra.
Aleksander Rudolf Laane

Aleksander Rudolf Laane (13. märts 1910 Triigi mõis, Avanduse vald, Virumaa – 13. jaanuar 1973 Põikva küla, Paide rajoon) oli eesti tõstja ja metsavend.

Elukäik

Aleksander Laane õppis Avinurme koolis. Tõstmist hakkas ta harrastama Esna spordiseltsis Kalju. Eestit esindas ta juba 1935 meistrivõistlustel Lätiga ja 1937 Rootsiga. Tuli 1934–1944 tõstmise keskkaalus viiel korral Eesti meistriks.
Oli 1936 Berliini OM-i kandidaat. Olümpial jäi käimata rahanappuse tõttu. Ta oli esimene Eesti meister Järvamaal. Eesti Vabariigi lõpul 1940 oli ta Eesti kõigi aegade edetabelis oma kaalus kolmandal kohal. Isiklik rekord kolmevõistluses 325 kg (1937).
Enne Teist maailmasõda töötas politseis. Sõja ajal oli rindel politseipataljonis. Osales 1941–1944 Omakaitse tegevuses, varjas end 1945–1949 metsavennana. 1949 arreteeriti, oli Karagandõ oblastis vangilaagris, vabanes 1958. Eestisse naastes elas ja töötas ta Põikva külas Järvamaal, seejuures mitu aastat ilma elamisloata. Tegutses ka tõstespordi kohtunikuna.

Isiklikku

Tema tütrepoeg René Laane on jõutõstja, treener ja endine Eesti kaitseväelane.

Mälestuse jäädvustamine

31.05.2014 toimusid Albus Aleksander Rudolf Laane I mälestusvõistlused. Võistlusi korraldab tõstja ja tõstesporditreener Ahti Uppin. Sellest on saanud iga-aastane traditsioon.
Hauts-de-France

Toponüümia

Piirkonna ajutine nimi Nord-Pas-de-Calais-Picardie oli sidekriipsudega kohanimi, mis loodi ühendatud piirkondade nimedest — Nord-Pas-de-Calais ja Picardie — tähestiku järjekorras.
Piirkonna nõukogu otsustas 14. märtsil 2016, aegsasti enne 1. juuli tähtaega, kuulutada Hauts-de-France piirkonna alaliseks nimeks. Piirkonna ajutine nimi kõrvaldati käibelt 30. septembril 2016, kui jõustus piirkonna uus nimi Hauts-de-France.

Geograafia

Piirkonna pindala on rohkem kui 31 813 km². See külgneb kirdes Belgiaga (Flandria ja Valloonia), põhjas Põhjamerega, läänes La Manche'iga, samuti Prantsuse piirkondadga: Grand Est idakagus, Île-de-France lõunas ja Ülem-Normandia lääneedelas. See on ühendatud Suurbritanniaga (Inglismaaga) "Eurotunneli" kaudu.

Departemangud

Hauts-de-France koosneb viiest departemangust: Aisne, Nord, Oise, Pas-de-Calais ja Somme.
Thomas Bach

Thomas Bach (sündinud 29. detsembril 1953 Würzburgis) on Rahvusvahelise Olümpiakomitee (ROK-i) president alates aastast 2013.
Andres Lember

Andres Lember (sündinud 17. augustil 1972 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Põhihariduse omandas Andres Lember Tallinna 9. Keskkoolis aastatel 1979–1987. Aastatel 1987–1991 õppis A. Lember Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis ehitust. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas ta Tallinna Kunstiülikoolis aastatel 1992–1996.
1999–2002 töötas Andres Lember Architec OÜ-s. Aastatel 2002–2004 tegutses ta vabakutselise arhitektina. Aastast 2004 töötab Andres Lember arhitektuuribüroos Male Arhitektid OÜ (aastast 2006 Male Maja OÜ).
Andres Lemberi tuntumad tööd on Hansaport elu- ja ärihoone Pärnus ning Lasteaed Veskimöldres, mis pälvis aasta betoonehitise 2004 valimistel eriauhinna. Lisaks on Andres Lember edukalt osalenud mitmetel arhitektuurivõistlustel.
Andres Lember on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1999. aastast.
Meelis Mölder

Meelis Mölder (sündinud 10. augustil 1961 Tõrvas) on eesti geofüüsik.

Elulugu

Ta lõpetas 1979 Nõo Keskkooli ja 1984 Tartu ülikooli füüsikaosakonna. Oli 1984–1994 Tartu Observatooriumi insener, nooremteadur ja teadur. Aastail 1994–1998 Uppsala Ülikooli doktorant. Aastast 1999 töötab Lundi Ülikoolis uurija-insenerina.

Teadustöö

Filosoofiadoktori väitekirja hüdroloogia erialal "Roughness lengts and roughness sublayer correction in partly forested regions" kaitses 1998 Uppsala Ülikoolis.
Uurimisvaldkonnad: mikrometeoroloogilised mõõtmised, energia- ja massivahetus aluspinna ja atmosfääri vahel.
Reigi Jeesuse kogudus

EELK Reigi Jeesuse kogudus on luterlik kogudus Hiiumaal Reigi kihelkonnas Pihla külas.
Kogudus kuulub Saarte praostkonda. 
Koguduse õpetaja on Hüllo-Kristjan Simson, organist Kristiina Harjak. Juhatuse esimees on Naima Kukkur.
Jumalateenistused toimuvad kuu 2. ja 4. pühapäeval Reigi kirikus.
Suursäälik

Süstemaatika

Karl Linné andis liigile teadusliku nime Turdus virens. Kuigi traditsiooniliselt arvatud sääliklaste sugukonda, on liigi kuuluvuses sinna olnud pikka aega vastuväiteid ja selgust pole tänaseni.

Levik

Liigi pesitsusaegne levila hõlmab peamiselt Ühendriike, lisaks Mehhiko põhjaosa ning natuke Kanada edela- ja lõunaosa. Talvitab Mehhikost kuni Panamani.

Välimus

Käsitletuna sääliklaste sugukonnas on suursäälik selle kogukaim esindaja, pikkusega 17-19 cm ja kaaluga 20-33 g. Laul koosneb krooksuvate ja vilehäälte seeriatest ning lühikestest korduvatest fraasidest, ta võib ka matkida teiste linnuliikide hääli. Ta laulab ka aeglaste tiivalöökidega ning rippuvate jalgadega mängulennul. Suursäälik laulab sageli öösel.

Elupaik ja pesitsemine, toit

Suursäälik asustab madalat tihedat taimestikku, siseveekogude kallaste ning soo- ja metsaservade, raiesmike, põlendike ja söötide sageli läbimatuid võsasid.  Ta rajab tihedasse põõsasse koguka tassikujulise pesa, mis koosneb taimekoore ribadest, rohust, rohuvartest ja lehtedest ning on vooderdatud peenema rohuga, traatjate taimevartega, männiokastega ja vahel juurte ning karvadega. Kurnas on kolm kuni viis muna. Suursäälik on segatoiduline lind, ta sööb peamiselt putukaid ja marju, kaasa arvatud põõsasmurakaid, karumurakaid ja viinamarju.
14. armee (Saksamaa)

Saksa 14. armee oli Teise maailmasõja ajal Saksa vägedesse kuulunud väliarmee.

Ajalugu

Formeeriti 1. augustil 1939. aastal. Võttis osa Poola vallutamisest. 13. oktoobril 1939. formeeriti ümber 12. armeeks.
Uuesti formeeriti 18. novembril 1943. aastal Itaalias. Vastutas Itaalia rinde läänepoolsema osa eest. Kapituleerus 2. mail 1945. aastal.
Johannes Kerg

Johannes Kerg, algselt Jaan Kerge (27. detsember 1848 Rõhu, Tähtvere vald (Nõo kihelkond) – 22. august 1926 Soore, Valga lähedal) oli eesti vaimulik.
Johannes Kerg sündis Tähtvere vallas Rõhu külas Kerge talu rentniku pojana. Saksakeelses ja -meelses koolis muudeti puht eesti nimi Jaan Kerge Johannes Kergiks. Õppis 1859–1860 Nõo kihelkonnakoolis, 1861–1863 1. Elementaarkoolis, 1863–1866 Kreiskoolis, 1867–1871 Gümnaasiumis. Õppis 1872–1877 Tartu Ülikoolis usuteadust. Prooviaastal oli ta Kursi koguduses Carl August Reinhold Toepfferi juures. Ordineeriti 17. aprillil 1878 pastoriks Tartus.
Eesti rahvuslikest püüetest hakkas Johannes Kerg osa võtma juba keskkooli õpilasena, võttes osa Vanemuises Lydia Koidula juhatusel 1871 ja 1872 näitemängude ettekandmisest. Ülikoolis liitus ta väikesearvulise Eesti üliõpilaste koondisega ning oli 1874. aastal esimese, illegaalselt tegutseva Eesti Üliõpilaste Seltsi esimees. Ka astus Johannes Kerg üliõpilasena Eesti Kirjameeste Seltsi, oli 1875–1881 eestseisuse liige, kuid lahkus suurema lõhe tekkimise tõttu (1881) ühes teistega seltsist.
Introdutseeriti Kärla koguduse õpetajaks 2. juulil 1878. Oli Kärla koguduse õpetaja 1878–1906. Oli 1879–1882 ja 1885. aastal ka Kaarma koguduse õpetaja. Ning samadel aegadel ka Kaarma õpetajate seminari juhataja. Oli 17. augustist 1893 kuni 17. maini 1894 pastoriametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele (õigeusus pettunutele).
Kirikuõpetajana oli Johannes Kerg 1882–1906 Saaremaa koolivalitsuse liige ja revideeris mitmel korral kõiki Saaremaa koole, mõjustas paremate koolimajade ehitamist Kärlas, edendas laulukooride ja rahvaraamatukogude asutamist. Vabal ajal tegi ta koos Holzmaieri, professor Loeschke ja Hausmanniga arheoloogilisi kaevamisi. 1883. aastal asutati Johannes Kergi eestvõttel Saaremaal esimene eestikeelne ajaleht Saarlane, mille tegevtoimetajaks oli Kärla köster Peeter Südda. 1896. aastal valis Liivimaa kirikuõpetajate sinod ta Eesti Piibli keele parandamise komitee liikmeks.
Johannes Kergi tegevus 1905. aasta revolutsiooni ajal (eriti suurema rahvakoosoleku juhatamine Kuressaares, kus tehti mõned käredad otsused), äratas Saaremaa mõisnike ringkonnas pahameelt ja konsistoorium tagandas sellekohase kaebuse põhjal, milles teda süüdistati rahva ässitamises riigivalitsuse ja mõisnike vastu, Johannes Kergi ajutiselt kirikuõpetaja kohalt. Varsti rahuldati ta tema soov omal soovil Kärla koguduse õpetaja kohustustest vabastamise kohta. Seejärel töötas ta Valgas keskkoolide usuõpetajana, aastal 1907 teenis ta Luke eesti koguduse õpetajana Lätis. Eesti iseseisvuse ajal korraldas ta Lätis asuvate eestlaste vaimulikku elu, olles Luke (Lugaži) koguduse eesti õpetajaks.

Isiklikku

Oli abielus Matilde Dorothea Oetteliga, kelle õde Eugenie oli abielus Jakob Hurdaga. Matilde Dorothea teine õde (Julie Marie) oli abielus Christian David Dsirnega (oli pastoriks Saraatovi lähedal Jagodnaja Poljanas, Jelgavas ja Raunas (Cēsise lähedal)).
Roheline kasv

Roheline kasv (inglise green growth) on majanduslik kasv ja areng, mis kindlustab loodusvarade ja keskkonnateenuste jätkumise.
Säästlikule majanduskasvule on aluseks investeeringud ja innovatsioon, mis loovad uusi majanduslikke võimalusi. Rohelise kasvu käsitlust iseloomustab ülalt alla lähenemine, mida veavad valitsused ja mille eesmärk on majanduse kasv, kuid mis sisaldab ka keskkonna- ja sotsiaalmõõdet.
Kontseptsiooni üheks eestvedajaks on OECD.
Kukeseenelised

Kukeseenelised (Cantharellaceae) on sugukond kukeseenelaadsete seltsis.
Sugukonda kuulub 5 perekonda üle 90 liigiga. Eestis on levinud harilik kukeseen ja lehter-kukeseen.
Raamat Film

Raamat Film on Eesti filmitootja. Ettevõtte asutas 1997 Rein Raamat, et toota dokumentaalfilme.
Scaphiodontophis

Levila

Neid võib kohata Lõuna-Mehhikos, Kesk-Ameerikas ja Colombias.
Duatlon

Ajalugu

Duatlon ehk jooks-ratas-jooks variant triatlonist ilmus esmakordselt 1980ndate keskpaigas biathloni nime all. Algusaegadel oli kõige levinum formaat jooks-ratas, millele järgnes jooks-ratas-jooks ja seejärel ratas-jooks formaat, kuid ajapikku hakati keskenduma jooks-ratas-jooks formaadile, mis ongi jäänud püsima tänapäevani. Daniel Honig, New York'i tritloni klubi president oli see, kes sellisele ideele algselt tuli. Mõte tekkis sellest, et kevadel ja sügisel oli veetemperatuur liiga jahe, et triatlonit harrastada. Ta nägi duatlonis eelkõige võimalust pikendada mitmespordi spordialade hooaega. Kiiresti sai aga selgeks, et see sobib hästi ka eraldiseisva spordialana, eriti neile kelle ujumisoskus oli kehv või lausa puudulik. 1990ndate keskpaigas muudeti nimi biathlon duatloniks kuna rahvusvaheline triatloni liit tegi avalduse, et triatlon võetaks Olümpia mängude kavasse. Kuigi jooks-ratas varanti ei olnud plaanis mängude kavva lisada sai selgeks, et vaja on uut nime kuna talvistel olümpia mängudel on biatlonina tuntud murdmaasuusatamine ja täpsuslaskmise mitmesport ning rahvusvaheline biatloni liit ei olnud rahul olukorraga, kus biatlon saaks olla nii talve- kui ka suvemängude kavas. Seega otsustati kreekapärase alguse asemel kasutada ladinapärast ning nimetuseks saigi duatlon.ref>http://ordinarymortals.net/usa-triathlon-website-blog/2014/7/19/biathlonduathlon-some-early-history-of-the-sport</ref>

Võistlusalad ja distantside pikkused

Lastedistants: jooks 1-2 km, jalgrattasõit 4-8 km, jooks 0,5-1 km Sprindidistants: jooks 5 km, jalgrattasõit 20 km, jooks 2,5 km Standarddistants: jooks 10 km, jalgrattasõit 40 km, jooks 5 km Pikk distants: jooks 20 km, jalgrattasõit 80 km, jooks 10 km
Woldemar Justus Konstantin Malmberg

Woldemar Justus Konstantin Malmberg (vene keeles Владимир Константинович Мальмберг); (1.(13.) detsember 1860 Moskva – 9. detsember 1921 Moskva) oli vene kunstiajaloolane ja arheoloog.
Kaupmehe poeg. Lõpetas Kaasani ülikooli 1884.a. Täiendas oma teadmisi, Peterburi ja Berliini ja Tartu ülikoolides. Doktorikraadi sai Peterburi Ülikoolis 1904.a. 1890–1907 oli Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia ja arheoloogia professor. Alates 1907.a töötas Moskva Ülikooli professorina.
Espagne (laev 1909–1917)

Ehitus

Laeva ehitust alustati 6. veebruaril 1909 laevatehases Chantiers Navals Anversois S.A Antwerpenis. Laev oli 71,78 meetrit pikk, 11 meetrit lai ja 3,7 meetrit sügav. Kogumahutavuseks määrati 1463 brt.

Põhjaminek

25. detsembril 1917 aastal oli Espagne sõitmas Le Havre'ist Prantsusmaal Newporti Suurbritannias. Kell 06:35 tabas laeva torpeedo allveelaevalt UC 71. Laev vajus rohkem kui 40 meetri sügavusele. 24 inimesest pardal hukkus 21 ja kolm päästeti.

Vrakk

Vrakk on rohkem kui 40 meetri sügavusel ja on suures osas hävinud.
Lendoravlased

Lendoravlased (Pteromyidae) on sugukond näriliste seltsis, mis mõnes süsteemis on eraldatud oravlaste sugukonnast.
Sagedamini moodustatakse sama rühm oravlaste sugukonna alamsugukonnana Pteromyinae või triibusena Pteromyini.
Natüürmort

Natüürmort ehk vaikelu (prantsuse keeles nature morte 'surnud loodus') on elutu looduse ja esemete kujutamine kunstniku poolt seatud kompositsioonis. 
Natüürmordi kui maaližanri kujutamisvaldkonnaks on ajalooliselt olnud puu- ja aedviljad, lillekimbud vaasis, tarbeesemed, hinnalised väärtasjad, jahisaak ja kalad ning erinevad kompositsioonid muusikariistadest, raamatutest, nipsasjakestest, küünaldest vms esemeist.
Natüürmorti võib jaotada kujutatu põhjal alaliikideks: lille- ja viljademaal, kalad ja jahitrofeed, vanitas–tüüpi vaikelud ning einevaikelud.
Natüürmorte võib leida juba Vana-Egiptuse sarkofaagidelt. Usuti, et sarkofaagil kujutatud esemed muutuvad teispoolsuses reaalsuseks ja surnu saab neid siis kasutada. Natüürmorte on leitud ka Pompei ja Herculaneumi seinamaalidelt.
Natüürmort hakkas laiemalt levima renessansiaegses Itaalias 14. sajandi alguses (Taddeo Gaddi). Iseseisvaks maaližanriks kujunes 17. sajandil, saades eriti populaarseks Madalmaades, aga ka Prantsusmaal, Hispaanias ja Itaalias. Natüürmordi populaarsuse Madalmaades põhjustas asjaolu, et Hollandi reformeeritud protestantlik kirik keelustas pühakute ja religioossete sümbolite kujutamise maalidel.
Tänapäeval on arvutigraafika abil loodud ka täiesti sünteetilisi natüürmorte.
Rebala muinsuskaitseala

Vaatamisväärsused

Looduslikke huviväärsusi on rohkesti: Kostivere karstiala, Jägala juga, loopealsed, hiidrahnud, Maardu mõisakompleks, Jõelähtme kirik, postijaam ja kivisild. Rebala külas paiknevad ühed Ida-Euroopa vanemad muinaspõllud.
Kaitseala sees asub Rebala muuseum.
Meierite Koda

Meierite Koda oli oma kutsealal tegutsevate kutseõiguslikkude Eesti meierite kutseesindus. 1939. aastal oli koja valimisõigus 340 isikul. 
1930. aastail olid piimasaadused (või ja juust) Eesti tähtsamaid ekspordikaupu.
Koda andis välja erialast ajakirja Piimandus.
Eleon

Eleon on tuulegeneraatoreid tootev Eesti ettevõte.
Suur haak

Suur haak on laht Tallinnas Paljassaare poolsaare rannikul. Suur haak on Paljassaare lahe osa.
Lahe koordinaadid on 59° 29′ N, 24° 42′ E.