google/wiki40b huggingface dataset:
Charisma Carpenter

Charisma Lee Carpenter (sündinud 23. juulil 1970 Las Vegases) on USA filminäitleja. 
Ta on tuntud eeskätt Cordelia Chase'i kehastajana teleseriaalides "Vampiiritapja Buffy" (1997–1999) ja "Angel" (1999–2004). Lisaks on ta kaasa teinud seriaalides "Miss Kohting", "Võluvägi" ja "Veronica Mars".
1991. aastal ujus Carpenter koos kahe poiss-sõbraga San Diegos, kui neid ründas sarivägistaja, endine politseinik Henry Hubbard, kes neid tulirelvaga ähvardades püüdis enda tahtele allutada. Järgnenud tulevahetuses said kõik kolm meest haavata, aga kõik jäid ellu. Hubbard põgenes, kuid kaotas taskulambi, mille oli saanud politseis töötades. Carpenter korjas selle üles ja see oli kohtus tähtis asitõend Hubbardi vastu. Hubbard mõisteti 58 aastaks vangi.
1994 tegi Carpenter teledebüüdi seriaali "Rannavalve" ühes osas. 1996. aasta esimesel poolel mängis ta kõrvalosas seriaalis "Malibu shores"; seriaali tegemine lõpetati pärast poolt aastat viletsa reitingu tõttu.
1996 kandideeris ta "Vampiiritapja Buffy" peaosatäitjaks, aga selle asemel võeti samasse seriaali Cordelia Chase'i rolli. Esialgne kergemeelse rikka kaunitari roll muutus aja jooksul sügavamaks ja kui Buffy-seriaalist tekkis haruseriaal "Angel", oli Carpenter juba selle üks peaosatäitjaid. Cordelia Chase'i rolliga nimetati Carpenter neli korda parima ulmefilmi auhinna Saturn kandidaadiks: 2000 telenaiskõrvalosatäitja kategoorias, 2001 telenäitlejatari kategoorias, 2003 teleseriaali naisnäitleja kategoorias ja 2004 teleseriaali naiskõrvalosatäitja kategoorias.
Carpenter on olnud kõrgel kohal mõnes kõige ihaldatumate naiste nimekirjas ja ta on poseerinud alasti ajakirjale Playboy. Sellegipoolest on ta öelnud, et ei näe ennast seksisümbolina.
Carpenter abiellus 4. oktoobril 2002 Damian Hardyga ja 24. märtsil 2003 sündis neil poeg Donovan Charles Hardy. 2007. aasta lõpus kolisid nad lahku ja lahutasid 2008. aasta juulis.
Jan Schmid

Jan Andreas Schmid (sündinud 24. novembril 1983 Trondheimis) on Norra kahevõistleja. Kuni 2006. aastani esindas ta Šveitsi, sest mõlemad tema vanemad on Šveitsi päritolu.
Tema esimesteks olümpiamängudeks olid 2002. aasta Salt Lake City mängud, kus ta sai Šveitsi meeskonnavõistluse koosseisus seitsmenda koha.
2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos sai ta Šveitsi võistkonnaga meeskonnavõistluses neljanda koha.
2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris jäi ta Norra võistkonnaga meeskonnavõistluses viiendaks ja sai normaalmäe individuaalvõistluses 23. koha.
2018. aasta taliolümpiamängudelt Pyeongchangis tuli meeskonnavõistluses hõbemedal. Parimaks individuaalkohaks jäi 11. koht suure mäe võistluses.
Kokku on ta osalenud kuutel maailmameistrivõistlustel ning võitnud seitse medalit, millest neli meeskonnavõistluses. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Seefeldis võitis ta meeskonnavõistluses oma esimese kuldmedali. Individuaalmedalid pärinevad 2009. aasta maailmameistrivõistlustelt Liberecis, kus ta võitis normaalmäel pronksi, ja 2019. aasta maailmameistrivõistlustel, kus ta võitis suurel mäel hõbeda. Lisaks võitis ta 2019. aasta maailmameistrivõistlustel sprindivõisteluses koos Jarl Magnus Riiberiga hõbeda.
Esimest korda jõudis Schmid MK-sarjas poodiumile 20. detsembril Austrias Ramsaus, kui sai normaalmäel kolmanda koha. Esimese etapivõidu sai ta samuti Ramsaus 10. detsembril 2011.
Hooajal 2017–2018 sai ta MK-sarja üldarvestuses teise koha.
Dmitri Tsvetkov

Dmitri Tsvetkov (vadja keeles Dmitri Pavlovic Tsvetkov; 18. (vkj) / 30. oktoober 1890 Jõgõperä, Lužitsõ vald, Jamburgi maakond – 26. august 1930 Narva) oli vadja päritolu Venemaa ja Eesti pedagoog ja keeleteadlane.
Tsvetkovide oli pärit vadja perest, ehkki ema oli tegelikult isur). Pere tegemisi ja jutte on muuhulgas tähendanud üles ka Paul Ariste. 
Alghariduse sai ta Jõgõperä külakoolist, seejärel õppis Hatsina Õpetajate Seminaris. Pärast lõpetamist 1911. aastal asus ta tööle Laadoga järve kirderannikul paikneva Ala-Uuksu venekeelse koolijuhatajana.
Esimese maailmasõja alguses 1914. aastal võeti ta sõjaväkke, sügisel asus ta õppima Petrogradi Õpetajate Instituuti, kuid kool jäi lõpetamata. Ta läks 1916. aastal Petrogradi Vladimiri sõjakooli, mille lõpetas allohvitseri auastmes. 1917. aastal osales ta lahingutegevuses Bukoviinas, seejärel ta demobiliseeriti. 
1918. aastal töötas ta kodukülas õpetajana, kuid Vadjamaal aset leidnud punaterrori mõjul astus ta 1919. aastal Eesti rahvaväe Ingeri polku, kus sai lõpuks rooduülemaks. Juunis 1920 vabanes ta Eesti kaitseväest alamleitnandi auastmes. Ta asus tööle valdavalt isuritega asustatud Narva jõe taguses venekeelses Väiküla algkoolis. 
1922. aastal kohtus ta Tartu Ülikooli läänemeresoome keelte professori Lauri Kettuneniga, kelle õhutusel asus 1923. aastal vabakuulajana õppima Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonda. Ta sai ka vadja keelega tegelemiseks stipendiumi.
1926. aastast ta loobus stipendiumist ja tegelemast vadja keelega ning keskendus vene kultuurile. Ta lõpetas oma venna ainelisel toel ülikooli 1928. aastal, kaitses magistriväitekirja "Путь истины Львом Толстым" ja sai magistrikraadi. 
Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta koolijuhatajana Komarovkas ja Alajõel. 
1930. aastal lõpetas ta elu enesetapuga, arvatavasti oli põhjus õnnetu armastus. Ta maeti 29. augustil Narva Jumalailmutuse koguduse kalmistule Jaanilinnas.

Hinnang vene kultuuri vahetamisele vadja kultuuri vastu

Hõimuringide töö jättis Tsvetkovi täiesti külmaks. Õigus on ilmselt Ernitsal, kes ütleb, et Tvetkov oli ju hingelt venelane, ilmselt seetõttu läks ta kaduma ka soome-ugri keeleteadusele.

Prototüübina ilukirjanduses

Teda on peetud Richard Janno romaani "Metsmees" peategelase mordvalasest üliõpilase Peedra Smirnovi prototüübiks.
Ala-too väljak

Ala-too väljak (kirgiisi keeles Ала-тоо аянты) on Biškeki keskväljak.
Väljak rajati 1984 Kirgiisi NSV 60. aastapäevaks. Sel ajal kandis ta nime Lenini väljak. Praeguse nime sai väljak 1991. Väljaku keskel asus suur Lenini kuju, mis 2003 teisaldati väiksemale väljakule 200 meetrit põhja pool ja asendati Vabaduse sambaga (Erkindik). 2011. aasta juulis võeti Vabaduse sammas maha, et asandada see monumendiga müütilisele kangelasele Manasile.
Väljaku lähistel asub valitsuse hoone, vahetult väljaku ääres kultuuri- ja informatsiooniministeerium. Mõnisada meetrit põhja pool paikneb Džogorku Kengeši (parlamendi) hoone, 200 meetrit ida pool asub Biškeki nullkilomeeter. Väljakut läbib Tšüj prospekt.
Väljakut on kasutatud riiklike sündmuste tähistamise paigana, samuti on see olnud meeleavalduste ja rahutuste tulipunktiks. 2005 toimusid seal Tulbirevolutsiooni ajal suurimad valitsusvastased meeleavaldused. Pärast väljaku enda kontrolli alla võtmist ründasid rahvamassid Valget maja. Revolutsioon sundis presidendi Askar Akajevi maalt põgenema ja hiljem ametist tagasi astuma.
Vahš

Vahš (tadžiki Вахш) on linn Tadžikistanis Hatloni vilajetis Vahši jõe ääres.
Linn asub umbes 100 km kaugusel lõunas pealinnast Dušanbest. Kurgonteppast asub Vahš 15 km kaugusel lõunas.
Rae Huvialakool

Rae Huvialakool on huvikool Harju maakonnas Rae vallas Jüri alevikus. Kooli direktor on Siiri Laid.
Koolis on neli osakonda (kunsti-, muusika-, spordi- ja tantsuosakond) ja koolil on viis filiaali (Jüri, Lagedi, Vaida, Peetri ja Järveküla filiaal).
Elmar Kalmus

Elmar Kalmus (2. veebruar 1914 Viljandimaa, Vastemõisa vald – 24. november 1989) oli eesti haridustegelane.
1937. aastal lõpetas ta Jäneda Põllutöökeskkooli. Samal aastal määrati ta Jägala Algkooli õpetaja kohusetäitjaks.
1941. aasta juulis mobiliseeriti ta Punaarmeesse, saadeti tööpataljoni Arhangelski oblastisse, hiljem teenis 249. Eesti Laskurdiviisi 779. suurtükiväepolgus.
Aastatel 1945–1972 oli ta Viljandi Rajooni TSN Täitevkomitee haridusosakonna koolide inspektor.
Aastatel 1973–1974 oli ta Tääksi 8-klassilise Kooli direktor.
1975. aastast tegi ta kaasa Viljandi sõjaveteranide ansamblis "Rahusõdurid".
1970. aastatel oli ta ka Haridustöötajate Ametiühingu Viljandi rajoonikomitee esimees.
Ta on maetud Suure-Jaani kalmistule.
Võhmuta mõisa kalmistu

Võhmuta mõisa kalmistu on kalmistu Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Võhmuta külas Tapa vallas Lääne-Viru maakonnas.

Ajalugu

Kalmistu rajas Võhmuta mõisa tollane omanik Peter Zoege von Manteuffel millalgi pärast 1860. aastat, sest siis omandasid Manteuffelid mõisa. Esimene matus toimus 1886. aastal, kokku on sinna teadaolevalt maetud 3 lahkunut. Mõisa südamest kalmistuni rajati lehiseallee.
Ka selle kalmistu puhul on olemas legend, et keelatud armastuse pärast tegi mõisniku tütar enesetapu, keda siis ei saanud matta kihelkonnakalmistule ning seetõttu olevat mõisnik sunnitud asutama uue mõisakalmistu. Ka siin olevat mõisnik lasknud tütre hauale püstitada elusuuruses valge inglikuju.

Kirjeldus

Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 650 meetri kaugusele idakirde poole Hundiaugu mäele, see on rööpkülikukujuline ning selle pindala on umbes 0,17 ha.
Kalmistu on jäetud maha ja rüüstatud. Sealt võib leida kaks sisselangenud hauakohta, hauatähistest on säilinud fragmente, kuid valgest inglikujust pole mingeid jälgi.
Marshalli maakond (Minnesota)

Ajalugu

Maakond moodustati 1879. aastal.
Eesti Jahimeeste Selts

Eesti Jahimeeste Selts (lühend EJS) on Eestis jahindusega tegelevate ja jahindusest huvitatud vabatahtlikult liitunud juriidiliste isikute ühendus (mittetulundusühing). Eesti Jahimeeste Selts kui juriidiline isik on endise 1967. aastal asutatud Eesti Jahimeeste Seltsi kui ühiskondliku organisatsiooni õigusjärglane.
Balduin Alnast

Balduin Alnast (prantsuse keeles: Baudouin d’Aulne, saksa keeles: Balduin von Alna, bei Thuin) (surnud 1243) oli Aulne abtkonna (Aulne-sur-Sambre, Belgia) tsistertslaste kloostri munk, paavsti Gregorius IX legaat Baltimaades, Põhja-Eesti, Kuramaa ja Zemgale piiskop (1232-1236).
Tegutses Vana-Liivimaal aastail 1230 ja 1232-34, püüdes moodustada Liivimaast paavsti vasalliriiki, mis lõppes nurjumisega pärast lahingut Tallinna Toompea lossiplatsil 1233. a., kus Mõõgavendade orduväed lõid lossi hõivata püüdnud Balduini vasalle ja mille järgselt asus tema asemele 1234 aastal taas itaalia vaimulik Wilhelm Modenast.
Marañón

Marañón on jõgi Lõuna-Ameerikas Peruus. See on umbes 2000 km pikk ja selle valgla hõlmab 350 000 km², keskmine vooluhulk on 15 600 m³/s.
Marañón lähtub Peruu Andidest 4840 meetri kõrguselt üle merepinna. Ülemjooksul läbib jõgi sügavas kanjonis Kesk- ja Ida-Kordiljeerid, voolates algul loodesse, pärast itta. Alamjooksul Amazonase madalikul voolab ta rahulikult itta. Ühinedes Ucayaliga, moodustab Marañón Amazonase jõe.
Ujuklaev

Ujuklaev on veealustel piklikel kandvatel ujukitel (ka ühel ujukil) püsiva kerega laev.

Kirjeldus

Ujuklaeval on kere kuju tõttu võimalikult väike märguv pind. Selle laeva kere erineb tavalise laeva kerest ega ole ka katamaraan ehk kakskerelaev. Ujuklaeva (inglise keeles Small Waterplane Area Hull) põhikonstruktsioon on platvormikujuline ja seda kannavad veealused ujukid. Konstruktsiooni eeliseks on võimalikult väike veeliini pindala, mistõttu ei sõltu laev oluliselt lainetusest, eelised on ka ökonoomsus ja kiirusevõit.
Ujuklaevaga pea samasuguste meresõiduomadustega katamaraan on vähemalt 2,5 ja ühekereline laev vähemalt 4 korda pikem. Ujuklaeva ekspluatatsioon on tänu sellele ka tublisti odavam.

Ajalugu

Ujuklaeva leiutajaks loetakse Frederick George Creedi (1871–1957). Kanadalane esitles oma mõttetööd 1938. aastal ja 1946. aastal anti leiutisele Briti patent. Esmajärjekorras ehitati seda tüüpi laevu 1960–70. aastatel, peamiselt okeanograafia uurimislaevadeks ja allveelaevade päästelaevadeks. Aluseks võeti katamaraanide ehitus, aga sellest arenes välja täiesti uus laevatüüp. 
Eestis on Veeteede Ametil ujuklaev Jakob Prei.
Palasi mõis

Palasi mõis (saksa keeles Pallas) oli Päinurme mõisa karjamõis Peetri kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Järva maakonna Järva valda.
Melissa Greeff

Melissa Greeff (sündinud 15. aprillil 1998 Kaplinnas) on Lõuna-Aafrika Vabariigi maletaja, naiste suurmeister (2009).
Greeff on 2009. aasta Aafrika naiste malemeister. Ta mängis Lõuna-Aafrika Vabariigi naiskonn koosseisus kolmel naiste maleolümpial (2008–2012).
2009. aastal Aafrika esivõistlustel esikolmikusse jõudmisega kvalifitseerus Greeff 2010. aastal Antakyas toimunud naiste maailmameistrivõistlustele (64 osavõtjat), kus sai turniiritabelis eelviimase, so 63. asetuse. Avaringis kohtus ta Humpy Koneruga, kellele kaotas tulemusega 0:2 ja 32 parema hulka ei pääsenud.
Greeff sai FIDE-lt 2007. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 2009. aastal naiste suurmeistri nimetuse. 
2014. aastal asus ta elama Kanadasse. Pärast seda jäi tema osalemine malevõistlustel harvemaks. FIDE andmebaasis on ta jätkuvalt kirjas kui LAV-i mängija.
Toulouse Business School

Toulouse Business School on Pariisis, Londonis, Casablancas, Barcelonas ja Toulouse'is asuvate linnakutega Euroopa äriülikool. See asutati 1903. aastal.
Financial Timesi edetabelisse jõudis TBS Europe 2015. aastal. Selle EMBA-programm on maailmas sajandal kohal. 
Õppekavadel on kolm rahvusvahelist akrediteeringut: AMBA, EQUIS ja AACSB. Kooli vilistlaste seas on tuntud ärimehi ja poliitikuid.
Kool on tuntud oma lennunduse kraadiõppe (koostöös École nationale de l'aviation civile) poolest.
Konnarohulised

Kirjeldus

Enamik konnarohulistest on püsikud ehk mitmeaastased taimed, kuid leidub ka üheaastasi. Harilikult on seisvas vees kasvavad konnarohulised püsikud ja voolavas vees kasvavad üheaastased taimed, aga leidub erandeid.

Lehed

Vars on tüvelaadne või võsunditega. Noored ja veealused lehed on tavaliselt lineaalsed, täiskasvanud ja veepealsed lehed ovaalsed või isegi nooljad. Enamikul lehtedel on roots ja lehetupp.

Õied

Õied on tavaliselt koondunud õisikusse, milleks on kõige sagedamini männas. Kohtab ka sarikat ja üksikuid õisi. Õied on sümmeetrilised, ühe- või kahesoolised. Tupplehti on 3 ja tavaliselt säilivad need vilja valmimiseni. Kroonlehti on 3, need on tavaliselt silmatorkavad, valged, roosad või punased, vahel kollaste või punaste täppidega. Kroonlehed püsivad õiel harva kauem kui mõne päeva. Perekondades Burnatia ja Wiesnaria on kroonlehed tillukesed ja mõne taimeliigi emasõiel puuduvad hoopiski. Tolmukaid on 3, 6, 9 või palju. Emakas asub tolmukatest kõrgemal. Viljalehti on 3 või enam ja nad on koondunud männasesse või kobarasse. Iga viljaleht sisaldab ühe, harva kaks munarakku.

Viljad

Vili on pähklikeste kogum, välja arvatud Damasoniumil. Seemnetel puudub sisetoitekude.

Levila ja kasvukoht

Konnarohulised on kosmopoliitse levikuga. Kõige vormirohkemalt kasvab neid põhjapoolkera parasvöötmes.
Enamik siia sugukonda kuuluvaid liike eelistab liigniisket kasvukeskkonda, näiteks sood ja tiike.

Kasutamine ja kasvatamine

Mitmel liigil, eriti perekonnast Sagittaria, on söödav risoom. Lõuna- ja Ida-Aasias söövad seda nii inimesed kui loomad. Risoome sõid ka Põhja-Ameerika indiaanlased. Enamik taimi kõlbab loomadele söögiks. Mõnda liiki kasvatatakse ilutaimena aias, tiigis või akvaariumis.

Süstemaatika

Konnarohuliste hulka kuulub 11 perekonda, lisaks 2 väljasurnud perekonda, 85–95 tänapäevase liigiga. Vanemas kirjanduses on sugukonna teadusliku nimena kasutatud ka Alismaceae'd.
Sevani rahvuspark

Sevani rahvuspark on rahvuspark Armeenias Gegharkhunikhi maakonnas. See asutati 1978. aastal Sevani järve ja selle ümbruse kaitseks.
Rahvuspark kuulub Armeenia looduskaitseministeeriumi haldusalasse. Pargis asub uurimiskeskus, kus jälgitakse ökosüsteeme ning rakendatakse kaitsemeetmeid. Kalapüük on rahvuspargis lubatud litsentsi alusel. Tänapäeval on Sevan üks Armeenia kahest rahvuspargist Dilidžani rahvuspargi kõrval.
Sevani rahvuspargi loomastikust ei ole veel teaduslikku ülevaadet. Levinumate imetajate seas on hunt, šaakal, rebane, nugis, metskass, jänes ja pisinärilised. Pargis leidub mitmesuguseid roomajaid: sisalikulisi (Darevskia unisexualis, Lacerta nairensis, Darevskia rostombekovi, Darevskia armeniaca) ja madusid (harilik nastik, harilik silenastik, Vipera eriwanensis)  ning mageveekalu, sh Armeenia punasesse raamatusse kantud Sevani lõhe (Salmo ischchan).
Müncheni Euroopa Kool

Müncheni Euroopa Kool (saksa keeles Europäische Schule München) on Saksamaal Münchenis tegutsev Euroopa Kool, kus õpivad Euroopa Liidu institutsioonides töötavate vanemate lapsed.
Kool asutati 1977.
Koolis õpetatakse ka eesti keelt.
Piimapukk

Piimapukk on tee ääres asuv astmetega pukk, millele 1960.–1980. aastail asetati maamajapidamistes piimanõud, kust piimaauto piima kogus. Piimapukid on olnud kasutusel Eestis, Soomes, Rootsis, Lätis, Norras, Islandil ja Taanis.

Piimapukid Eestis

1950. aastail Eestis piimapukke polnud, lehmapidajad viisid oma piima ise kogumispunktidesse. Piimapukid hakkasid Eesti maastikku ilmestama 1960. aastate lõpus (teistel andmetel 1970. aastate algul), mil oli maaperedes kombeks pidada üht-kaht lehma. Eralehmade piima kogusid maal kuni 200 kilomeetri pikkusi ringsõite tegevad piimaautod. Suvel koguti piima iga päev, talvel üle päeva. Et piim nõudes ei jäätuks, keerati nõude ümber kasukad ja kampsunid.
Ajapikku piimapukkide ehitus muutus. Algselt oli tegemist astmeteta puust pukiga, piimaautot juhtiva piimamehega kaasa sõitval laborandil oli oma kolme pulgaga redel kaasas. Hiljem hakati piimapukkidele lisama treppe, mis kergendasid piimanõude ülesvinnamist. Pärnumaal hakati tegema varjualustega pukke, Viljandimaal vintsiga ja mõnikord isegi mootoriga pukke. 1980. aastail valmistati pukke ka metallist. Olulised detailid olid ka refleksklaas puki märkamiseks pimedal ajal ja piimaraamatute kastike.
1990. aastate algusest hakkasid piimapukid kaduma, kuna piimatootmise ja sanitaarnõuete muutumise tõttu ei kogutud enam üksikute lehmade piima, tänapäeval on aga talunikel piimajahutid. Samas aitas mõnel pool piimapukkide säilimisele kaasa, et need täitsid muidki funktsioone: piimapukkide juures peatusid kauplusautod ja kohalikud bussid, neile kinnitati kuulutusi ning ka postkaste. Puki juures kohtuti ja vahetati uudiseid.

Piimapukid kui kultuuripärand

26. augustil 2011 avati Kiidi turismitalus Võrumaal toimunud sõirapäeva käigus pidulikult uus piimapukk, mille ehitasid talus vabatahtlikena töötanud noored Lätist, Türgist, Venemaalt, Iisraelist ja Prantsusmaalt. Pukilt pidas esimese kõne põllumajandusminister Helir-Valdor Seeder, kes tegi ettepaneku piimapukid muinsuskaitse alla võtta: "Piimapukid iseloomustavad Eestis maaelu ja põllumajanduse ühte ajajärku ning need on olnud muuhulgas maastikuarhitektuuri üks osa."
Piimapukkide uurimist on naljatamisi nimetatud pukoloogiaks.
Piimapuki järgi sai nime Piimapuki bussipeatus Aruvalla–Jägala teel Harjumaal.
Ilmar Lilleorg

Ilmar Lilleorg (sündinud 2. augustil 1934 Jõugal-suri aprill 2019) oli eesti loogik.
Ta õpetas Tallinna Tehnikagümnaasiumis loogikat. 
1958 astus ta Moskva Riikliku Ülikooli füüsika teaduskonda. Aastal 1959 astus Moskva Riikliku Ülikooli filosoofia teaduskonda, mille lõpetas 1963. aastal. Alates 1963 oli õppejõud Tallinna Pedagoogilises Instituudis.
Monograafia: "Loodus meile-meie loodusele" 1982, "Loogika harjutused ja ülesanded" 1999.
Project CARS

Füüsika

On kasutatud Madnessi mängumootorit, mida kasutati ka rallimängus "Need for Speed Shift".

Sisu

Mängida saab üle 70 erineva autoga.
Tammiste mõis

Tammiste mõis (saksa keeles Tammist) oli rüütlimõis Pärnu kihelkonnas Pärnumaal.
Mõis asutati 1560. aastatel. 18. sajandil olid mõisa omanikud Stackelbergid. Pärast 1809. aastat kuulus mõis Seebergidele. Enne 1919. aasta mõisate võõrandamist kuulus mõis Wulffidele; viimane omanik Josef Wulff.
Peter Heinrich Blanckenhagen

Peter Heinrich Blanckenhagen (3. oktoober (vkj) 1723 Tallinn − 7. jaanuar (vkj) 1794 Riia) oli kaupmees ja Liivimaa sotsieteedi asutaja.

Elulugu

Põlvnes XVI sajandil Pommerist Liivimaale siirdunud suguvõsast. Tema isa oli Tallinna kaupmees ja Suurgildi oldermann Simon Blanckenhagen (1690−1753) ja ema Agneta von Glehn (1704−1745). Noorena oli Tallinnas kaupmehe õpipoiss. 1740. aastatel reisis Hollandisse Amsterdami, kus teenis van der Hoosti ettevõttes. 1750. aasta paiku asus elama Riiga, kus tegutses kaupmehena. 1761. aastal sai temast dockmann ja 1763. aastal Riia Suure Gildi oldermann. Asehalduskorra ajal oli 1784−1786 Riia kubermangumagistraadi assessor. Teenis välja titulaarnõuniku teenistusastme.

Liivimaa sotsieteet

Blanckenhagen annetas Liivimaa sotsieteedi asutamiseks 40 000 albertustaalrit. Tema nägemuse kohaselt pidid 1792. aastal asutatud seltsi tegevliikmed kuuluma Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Tänutäheks tema teenete eest võeti 1794. aastal aadlitiitli omandanud Blanckenhageni lesk ja lapsed 1795. aastal Liivimaa rüütelkonna matriklisse.

Mõisavaldused

1780. aastal omandas ta Allaži (Allasch) ja Jūdaži (Judasch) mõisad. Esimene neist jäi suguvõsa kätte 1920. aastani.

Mündikogu

Tema valduses oli suur mündikogu. Osa sellest viidi Hollandisse, ülejäänud kollektsioon jäi Liivimaale. Peter Heinrichi pojapoeg Drabeši mõisnik Johann von Blanckenhagen (1798−1884) annetas 1830. aastal 682 münti Tartu ülikooli kunstimuuseumile.
Eesti Arst

Eesti Arst on aastast 1922 ilmuv teaduslik meditsiiniajakiri.
Aastatel 1922–1940 andis ajakirja välja Eesti Arstide Liit ja aastas ilmus 12 numbrit. Aastatel 1941–1944 oli väljaandja Akadeemiline Arstiteaduse Selts ja ajakiri ilmus aperioodiliselt. Sõjajärgsel perioodil väljaandmine katkes. 
Aastatel 1954–1957 ilmus 6 meditsiiniartiklite kogumikku pealkirjaga Nõukogude Eesti Tervishoid. Aastast 1958 hakkas ilmuma perioodiliselt 6 korda aastas ja kandis nime Nõukogude Eesti Tervishoid. Aastast 1989 kannab praegust pealkirja Eesti Arst. Aastast 2000 ilmub ajakiri 12 korda aastas.
Orson Scott Card

Orson Scott Card (sündinud 24. augustil 1951) on Ameerika Ühendriikide ulmekirjanik.
Eesti keeles on ilmunud romaanid "Enderi mäng" (tlk. Juhan Habicht, Varrak, 2000) ja "Surnute eest kõneleja" (tlk. Sash Uusjärv, Draakon & Kuu, 2015) ning jutud "Kuninglik liha" ja "Silm silma vastu" (ilmunud kogumikus "Pilet utoopiasse", Skarabeus, 2007).
Virve Osila

Virve Osila (sündinud 10. novembril 1946) on eesti luuletaja.
Kukemarjalised

Kukemarjalised (Empetraceae) on kaheiduleheliste taimede sugukond kanarbikulaadsete seltsis.
Osades süsteemides moodustab see rühm osa kanarbikuliste sugukonnast.
Ivan Ljahhov

Ivan Ljahhov (Иван Ляхов, suri umbes 1800) oli vene kaupmees, kes uuris Uus-Siberi saari.
Ivan Ljahhov kauples Venemaa põhjaosas, sealhulgas Hatanga ja Anabari jõe suudmete vahel mammutiluuga ning uuris aktiivselt rannikut, et leida kihvu.
Kevadel 1770 sooritas Ivan Ljahhov reisi üle külmunud mere Svjatoi Nossi ninast põhja poole, külastas Merkuri Vagini ja Jakov Permjakovi avastatud saart (Bližni) ning pärast külastas selle lähedal asuvat teist saart (Malõi). Need saared nimetati hiljem tema auks Suur- ja Väike-Ljahhovi saareks, ka kogu saarestik sai nimeks Ljahhovi saared.
Aastal 1773 jõudis ta koos kaupmees I. Protodjakonoviga kolmanda, kõige suurema saare rannikule (hiljem nimetati see ümber Kotelnõi saareks Ljahhovi kaaslastega maha unustatud vaskkatla järgi, mille leidis maamõõtja Stepan Hvoinov).
Oma reiside tulemusena sai Ivan Ljahhov õiguse polaarrebastele ja mammutikihvadele nii nendel saartel kui ka tulevikus avastatud saartel. Kolm tema avastatud saart said ametlikult nimed Esimene, Teine ja Kolmas Ljahhovi saar.
Huvitav on see, et Ljahhovi avastatud saari ei nimetata tänapäeval enam tema järgi, küll aga kannavad tema nime teiste inimeste avastatud saared.
Aastal 1775 tegi Ivan Ljahhov maamõõtja Stepan Hvoinoviga Suure-Ljahhovi saare mõõtmisi ja kirjeldusi.