google/wiki40b huggingface dataset:
Auto (žanr)

Auto (hispaania keeles auto sacramental) oli ühevaatuseline armulaua sakramenti lahtimõtestav näidend 16.–18. sajandi Hispaanias ja Portugalis. Selle tegelasteks olid näiteks Usk, Lootus, Õhk, Patt, Surm ning muud voorused, pahed ja elemendid; muid tegelasi mõnikord ei olnudki.
Autosid etendati Kristuse ihu ja vere püha ajal linnaväljakuil tasuta. Etendusele eelnes mööda peatänavaid kulgev protsessioon. Majad, millest protsessioon möödus, olid dekoreeritud. Preestrid kandsid hiilgava baldahhiini all hostiat. Sellele järgnesid usklikud, kelle seas oli Madridis sageli ka kuningas ja õukond. Seisusevahesid ei tehtud. Kõige lõpuks tulid ilusate vankritega etenduses osalevad näitlejad avalikest teatritest. Tavaliselt peatus protsessioon mõne aukandja maja ees, kusjuures preestrid toimetasid teatud tseremooniaid ja rahvas põlvitas nagu kirikus. Lõpuks etendati auto nii suure hiilgusega, kui linna jõukus võimaldas.
Autod avaldasid inimestele tugevat muljet.

Ajalugu

Juba 13. sajandil olid religioossed etendused Hispaanias rahva seas populaarsed. Tavaliselt olid need lihtsad dialoogid, mida etendati kirikupühade, näiteks jõulude, ülestõusmispüha ja Kristuse vere ja ihu püha ajal.
Aastal 1504 kirjutas portugallane Gil Vicente esimese armulaua sakramendile pühendatud auto "Auto de São Martinho". Selliseid autosid kirjutati kogu 16. ja 17. sajandil. Täiuseni viis selle žanri hispaanlane Pedro Calderón de la Barca.
Enne Gil Vicentet paistis taoliste näidenditega silma hispaanlane Juan del Enzina. Auto kõrgaja autorite seas oli ka Lope de Vega, kes kirjutas neid vähemalt nelisada. Neist on järel üksikud; parimate seas on "Lõikus" ja "Hunt lambanahas". Siis tuli Montalván, kelle tuntuim auto on "Polyphemos", Valdivielso ja kes kirjutas ka "Kadunud poja", ning lõpuks Calderón.
Calderóni pärandis on umbes 70 autot, millest tuntumad on kirjanduslikult kõrgetasemeline "Jumalik Orpheus", "Andumus missale" ja "Noa laeva vangipõlv".
Portugalis kirjutasid autosid teiste seas Luís de Camões ja Dom Francisco Manuel de Mello.
Autod avaldasid publikule tugevat muljet.
Aastal 1765 keelas Carlos III autode avaliku esitamise, kuid väiksemates linnades etendati neid veel aastaid.
Džailõk

Alpinism

Mäetipp esmavalluati 1912. aastal mööda kagunõlva (tänapäeval liigitatakse see marsruut Vene süsteemi järgi raskuskategooriasse 3B). 1930. aastatel tõusti tippu uutel marsruutidel mööda idaharja (4A), mööda lääneharja põhjanõlva (4A) ja mööda lääneharja (4B). 
1950.–1960. aastatel läbiti 4 uut marsruuti raskuskategooriaga 5A, nende seas 1967. aastal Vatslav Ruževski esmatõus marsruudil mööda lõunaharja, seejuures tõusis ta sandarmi Monah juures mööda järsku kuluaari laiale riiulile. Marsruut nimetati esmaläbija auks "Ruževski marsruudiks (üle sandarmi Monah)".
1970.–1980. aastatel läbiti 5 uut marsruuti raskuskategooriaga 5B. Lisaks nendele on tänapäeval populaarsed Ruževski kaks marsruuti (mõlemad 5A).
Mõigu vald

Mõigu vald (saksa keeles Moik) oli vald Harjumaal Jüri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Kurna vallaga.
Säilitamine (arhiivindus)

Säilitusprioriteedid

Raamatukogud teevad üha enam koostööd teiste mäluinstitutsioonidega (muuseumid ja kunstigaleriid), et luua digiteeritud materjale ja teha need kasutajatele laialdaselt kättesaadavaks.
Digitaalse ainese säilitamine on tavapärasest laiem ja keerulisem, hõlmates vahel ka juurdepääsu ja kasutamist ning mis kõige keerulisem, tuleviku prognoosimist. Viimasest sõltub, kas, kuidas ja mil määral on digiaines kasutatav mõnikümmend aastat hiljem. Digitaalne säilitamine on iga digitaalarhiivi ning digiteerimisprojekti ja -kollektsiooni lahutamatu ning oluline osa.
Rõngu rahvamaja

Rõngu rahvamaja on rahvamaja Tartu maakonnas Elva vallas Rõngu asulas.
Rahvamaja asutati 1902.
Wolfgang Amadeus Mozart

Nimi

Mozarti kohta oli tema eluajal kasutuses mitmeid nimekujusid. Osalt olid selle põhjuseks kirikutraditsioonid, osalt see, et Mozart kohandas oma nime mitmesse keelde.
Kirikuraamatu ladinakeelses ristimiskandes on tema nimeks märgitud "Joannes Chrysostomus Wolfgangus Theophilus Mozart". Mozarti isa Leopold teatas poja sünnist saksakeelses kirjas kirjastaja Johann Jakob Lotterile, mainides last nimega "Joannes Chrisostomus, Wolfgang, Gottlieb". Nimed Joannes ja Chrysostomus anti traditsiooniliselt pühaku järgi, kelle mälestuspäeval laps sündis (27. jaanuar on Johannes Kuldsuu mälestuspäev). Neid nimesid ei kasutatud Mozarti kohta igapäevaselt. Wolfgangus (ladinapäraselt) ehk Wolfgang (saksa keeles 'jooksev hunt') oli helilooja emapoolse vanaisa nimi. Theophilus (kreekakeelne) ehk Gottlieb (saksakeelne) tähendab 'jumala armastaja' või 'jumala armastatud'. Amadeus, mida Mozartiga kõige rohkem seostatakse, tähendab sama ladina keeles. Theophilus oli helilooja ristiisa nimi.
Alates 1770. aastast kasutas Mozart ise Itaalias nime Wolfgango Amadeo ja alates umbes 1777. aastast Wolfgang Amadè (aktsendi kasutus varieerus: Amadé, Amadè, Amade). Tema eelistust Amadè teised üldiselt ei kasutanud, tavalised kujud olid Wolfgang Amadeus ja Wolfgang Gottlieb.
On võimalik, et nimi Amadeus sai alguse naljana. Kolmele kirjale on ta ladina keelt parodeerides alla kirjutanud "Wolfgangus Amadeus Mozartus". Ametlikes dokumentides on tema eluajal kuju Wolfgang Amadeus kasutatud vaid ühel korral. Amadeuse kasutamine sai järk-järgult valdavaks 19. sajandil.

Mozarti käsikirjad Eestis

Mozarti 1790/1791. aasta vahetusel valminud viimase klaverikontserdi nr 27 B-duur soolokadentside originaalkäsikirjad asuvad Eestis. 1816. aastal omandas need Viinis Eestist pärit baltisaksa kunstnik Gustav Adolf Hippius, kes lasi ehtsuse määrata Mozarti õel Maria Anna von Sonnenburgil.1868. aastal annetati käsikirjad Eestimaa Provintsiaalmuuseumile. Praegu asuvad need Eesti Ajaloomuuseumis, käsikirjad taasavastas 1990. aastail muusikateadlane Tiina Õun arhivaar Sirje Annisti abiga.

Näidend ja film

Mozartist on kirjutanud Peter Shaffer näidendi "Amadeus", mille põhjal Miloš Forman tegi samanimelise filmi.
Ülenurme mõis

Ülenurme mõis (saksa keeles Uellenorm) oli 17. sajandi algul rajatud rüütlimõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal. Tänapäeval jääb endine mõisasüda Kambja valla territooriumile, seal tegutseb Eesti Põllumajandusmuuseum.

Ajalugu

1646 konfirmeeriti mõis ühele Busselbergile tema Tartus asunud kivimaja eest, mille Gustav II Adolf oli Tartu linnale kinkinud.
Mõisa viimased omanikud olid eestlased Georg Riik ja Peeter Muna; pärast mõisa riigistamist 1920. aastal läks territoorium jagamisele Peeter Muna ja tema väimehe, polkovnik Viktor Puskari vahel.

Mõisa suurus

1914. aastal kuulus mõisa koosseisu 262,35 ha mõisamaad. Ülenurme oli Tartumaa mõisatest üks väiksemiad; sellest veelgi pisem oli vaid Mõra mõis.
Konsulaarasutus

Konsulaarasutus on riigi välisesindus, mis allub saatkonnale ja esindab selle huvisid asukohariigi territooriumil. Erinevalt saatkondadest asuvad konsulaarasutused tavaliselt väljaspool pealinna nendele määratud tegevuspiirkonnas ehk konsulaarpiirkonnas ning puutuvad asukohamaa keskvõimuga vähem kokku. Vaid eriolukorras ning asukohariigi ja lähetajariigi nõusolekul võivad konsulaarasutuste juhid töötada väljaspool ettenähtud piirkonda.
Konsulaarasutuste liigid on peakonsulaat, konsulaat (karjääri- või aukonsulaat), asekonsulaat ja konsulaaresindus.

Aukonsulaat

Üldiselt täidavad konsulaarülesandeid konsulaarametnikud, kellel on konsulaarametniku kutse või erikutse. See nõue ei kehti aga aukonsulaatide esindajate – aukonsulite kohta. Aukonsulaadid täidavad oma konsulaarpiirkonnas konsulaarülesandeid, mis on kirja pandud iga riigi õigusaktides. Enamjaolt toetuvad need õigusaktid 1963. aastal vastu võetud konsulaarsuhete Viini konventsioonile.
Eestis on aukonsulaatide ülesanded kirja pandud Eesti Vabariigi konsulaarseaduses.
Üks aukonsulite eripäradest võrreldes teiste diplomaatilise korpuse teenistujatega on, et nad ei saa töötasu.
Hinnadiskriminatsioon

Hinnadiskriminatsioon (inglise keeles price discrimination) on hinnapoliitika, kus samasuguse hüvise eest küsitakse erinevatelt ühiskonna gruppidelt erinevat hinda.
See on mikroökonoomikas kasutusel olev mõiste. Pakkuja küsib kõrgeimat hinda, mida ostja on nõus müüdava kauba eest maksma. Pakkuja võib hinda diskrimineerida ka selleks, et meelitada teatud ühiskonnagruppe oma toodet või teenust tarbima.

Tüübid

Hinnadiskriminatsiooni on kolme tüüpi.

Esimene aste

See on tuntud ka kui ideaalne hinnadiskriminatsioon. Ettevõte küsib iga järgneva tarbitava kaubaühiku eest kõrgemat hinda ehk mida rohkem kaupa inimene tarbib seda rohkem ta maksab. Ettevõte saab endale kogu tarbija hinnavaru. Selline hinnadiskriminatsioon eeldab, et monopolist teab milline on kõrgeim hind, mida tarbijad on nõus kauba eest maksma. Selline diskriminatsioon ei ole laialdaselt kasutusel.

Teine aste

Selle diskriminatsiooni puhul küsitakse tarbijatelt erinevat hinda erineva hulga kauba eest. Seega kui ostetakse suurem hulk kaupa, makstakse selle eest vähem.

Kolmas aste

Selle diskriminatsiooni puhul küsitakse toodete eest erinevat hinda erinevatelt tarbijate gruppidelt. Näiteks saab kinokülastajatelt küsida erinevat hinda vastavalt sellele kas nad on täiskasvanud või lapsed. Kolmas aste on kõige tihedamini kasutatav hinnadiskriminatsioon.
Pános Kamménos

Pános Kamménos (õieti Panagiótis Kamménos; kreeka keeles Πάνος Καμμένος, täielik nimi Παναγιώτης Ηλία Καμμένος; sündinud 12. mail 1965 Ateenas) on kreeka poliitik, erakonna Sõltumatud Kreeklased asutajaliige. Ta oli 27. jaanuarist 2015 kuni 15. jaanuarini 2018 Aléxis Tsíprase valitsuses kaitseministriks.
Ta on õppinud majandust ja psühholoogiat Lyoni ülikoolis (täpsemalt: selle koosseisus olevas Lyoni juhtimiskoolis (EMLYON Business School)).
Aastal 1993 valiti ta esmakordselt Kreeka parlamenti (erakonna Uus Demokraatia ridades). Aastal 2007 määrati ta Kóstas Karamanlíse teise valitsuse kaubalaevastiku ja saarestike ministri Giórgos Voulgarákise asetäitjaks.
Vilius Šaduikis

Vilius Šaduikis (sündinud 10. juunil 1940 Obeliai vallas Rokiškise maakonnas) on leedu alpinist ja energeetikaajaloolane.
Ta on esimesi Baltimaade alpiniste, kes on osalenud Himaalaja ekspeditsioonides. Ta on mitmekordne Leedu ja Baltikumi meister alpinismis. 
Ta oli aastatel 1979–1993 Leedu Alpinismi Assotsiatsiooni president, 1999–2009 asepresident.

Haridustee ja töökäik

Ta lõpetas 1957. aastal Kaunase 2. Keskkooli ja 1962. aastal Kaunase Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna insenermehaanika erialal. 
Ta on töötanud energeetikatööstuses peainsenerina ja Vilniuse soojusvõrkude ettevõtte asedirektorina. Ta oli Leedu energeetikamuuseumi loojaid ja aastatel 2003–2010 selle direktor.

Alpinism

Alpinismiga hakkas ta tegelema 1958. aastal Kaunase Polütehnilise Instituudi alpinismisektsioonis Gediminas Akstinase treenerikäe all. 
1964. aastal osales ta kolme mäetipu esmavallutuses Pamiiris (Čiurlionise (5794 m), Donelaitise (5839) ja Leedu mäetipp (6080 m)).

Himaalaja ekspeditsioonid

1991. aastal osales ta Himaalajas Leedu Džomolungma rekognostseerimisekspeditsioonil mäe Tiibeti-poolsel küljel (tipputõus oli planeeritud järgmisele aastale).
1992. aastal võttis ta osa Leedu Džomolungma ekspeditsioonist. Augustikuus startinud tõusu käigus üritas ta koos 11 kaaslasega (teiste seas Vladas Vitkauskas) edutult tõusta tippu klassikalisel marsruudil mäe põhjaküljelt. Vahelaagrist kõrgusel 7850 m ilmaolude halvenedes tõusu jätkata polnud võimalik. Oktoobri lõpus tuli Leedu ekspeditsioon katkestada. Seda olid sunnitud tegema ka ülejäänud ekspeditsioonid (Prantsuse, Itaalia ja Taiwan).

Veteranalpinist

Ta jätkas mägironimist ka vanemas eas: 1995. aastal tõusis ta Kilimanjaro (5895 m), 1996. aastal Mont Blanci (4809 m), 2005. aastal Ararati (5137 m), 2009. aastal Gediminas Akstinase mäetippu (4250 m) ja 2001. aastal Fuji (3776 m) tippu.
2016. aastal külastas ta Dzomolungma baaslaagit.
Füüsikakonstant

Füüsikakonstant ehk universaalkonstant on füüsikalisi objekte iseloomustav jääv suurus, s.t looduse teatud omadusi kirjeldav arv, millel on igal pool ja igal ajal üks ja seesama väärtus. Füüsikakonstandid kuuluvad seostavate teguritena põhilisi füüsikaseadusi väljendavatesse valemitesse.
Tuntakse sõltumatuid konstante, nt valguse kiirus vaakumis, gravitatsioonikonstant, Plancki konstant, ja neist sõltuvaid füüsikakonstante; nt aatomifüüsika oluline konstant Bohri raadius avaldub elektrilise konstandi, Plancki konstandi, elementaarlaengu ja elektroni massi kaudu.
Füüsikakonstantide väärtused ja dimensioonid olenevad mõõtühikute süsteemist. Nn loomulikes süsteemides loetakse mõningad füüsikakonstandid dimensioonita suurusteks ja võrdseks ühega.
Norra peaminister

Norra peaminister (norra keeles statsminister) on Norra valitsuse juht.
16. oktoobrist 2013 on Norra peaminister Erna Solberg.
Dragonfly CMS

Toetatud keeled

afrikaan, albaania, عربي, bosnia, baski, Brasiilia portugali, lihtsustatud hiina, bulgaaria, tšehhi, taani, hollandi, eesti, پارسى, soome, prantsuse, galeegi, saksa, kreeka, ungari, islandi, indoneesia, itaalia, kurdi, läti, leedu, makedoonia, Melayu, norra, poola, portugali, rumeenia, vene, serbohorvaadi, slovaki, sloveeni, hispaania, suahiili, rootsi, ไทย, türgi, Uyghurche, ukraina, vietnami ja inglise.
Ekspress Grupp

AS Ekspress Grupp (harvem Ekspress Group) on Eesti päritolu rahvusvaheline kontsern, mis tegutseb meedia, kirjastamise ja trükitööstuse valdkonnas. 
Ekspress Grupile kuulub Tallinnas Printalli trükikoda, Baltimaades ja Ukrainas tegutsevad Delfi internetimeedia portaalid ning Eestis Maalehte, Eesti Ekspressi ja Eesti Päevalehte kirjastav AS Eesti Ajalehed.
Varem on Ekspress Grupile kuulunud Eesti infotelefon Ekspress Hotline ja raamatupoodide kett Rahva Raamat.
Ekspress Grupi aktsiad on noteeritud Tallinna börsil (tähis EEG). 2011. aasta 17. novembri seisuga kuulus Hans H. Luige valdusettevõttele HHL Rühm OÜ 27,01 protsenti Ekspress Grupi aktsiatest ja Hans H. Luigele eraisikuna 26,72 protsenti Ekspress Grupi aktsiatest.
Oliver Gurney

Oliver Robert Gurney (28. jaanuar 1911 London – 11. jaanuar 2001 Oxford) oli inglise assürioloog Gurney perekonnast ja üks maailma juhtivaid hetitolooge.
Tema klassikalist tööd "Hetiidid" ("The Hittites"), mis esmakordselt avaldati 1952. aastal, on antud välja arvukates keeltes ja trükkides.

Tunnustus

1959. aastal valiti Gurney Briti Akadeemia liikmeks.
Tuskegee süüfiliseuuring

Tuskegee süüfiliseuuring oli Ameerika Ühendriikide Terviseteenistuse läbiviidud kliiniline uuring, mis toimus aastail 1932–1972 Tuskegees Alabama osariigis.
Eksperimendi käigus uuriti ravimata süüfilise loomulikku kulgu vaeste põlluharijatest afroameerika meeste näitel. Uurimisaluseks olevad inimesed arvasid, et nad saavad lihtsalt tasuta meditsiinilist abi, ega teadnud uuringu täpsemaid detaile.
1932. aastal alustati uuringut 600 vaesest põlluharijate klassist mustanahalise mehega, kellest 399 olid eelnevalt nakatunud süüfilisse ja 201 ei olnud. Katsealustele oli tagatud tasuta ravi, toit ja matusekindlustus. Kuid neile ei öeldud, et neil on süüfilis, ning tegelikult ei ravitud neil seda.
1940. aastatel tunnistati penitsilliin efektiivseks süüfiliseravimiks. Tuskegee uuringu läbiviijad oleksid pidanud katsealustel süüfilise välja ravima ning eksperimendi lõpetama või eraldama katsealustest kontrollgrupi, kelle peal penitsilliini katsetada, kuid nad ei teinud seda. Nad varjasid patsientide eest teavet penitsilliini kohta ning takistasid neil saamast süüfiliseravi mujalt. 1972. aastal jõudsid uuringu eetilised vastuolud ajakirjandusse, mis põhjustas uute regulatsioonide seadmist meditsiinilistes uuringutes osalevate inimeste õiguste kaitseks.
Ellamaa raba (Kehtna vald)

Ellamaa raba on Raplamaal Kehtna vallas asuv raba.
Raba on koos lähedal asuva Mukri sooga võetud kaitse alla (Mukri maastikukaitseala).
Mustamäe linnaosavalitsus

Mustamäe linnaosavalitsus (ametlikult Mustamäe Linnaosa Valitsus) on Tallinna Mustamäe linnaosa juhtimiseks moodustatud ametiasutus.
See asub aadressil Tammsaare tee 135.
Linnaosa vanem on Lauri Laats.
Heinrich Wölfflin

Heinrich Wölfflin (21. juuni 1864 Winterthur – 19. juuli 1945 Zürich) oli Šveitsi kunstiteadlane.
Heinrich Wölfflin oli klassikalise filoloogi Eduard Wölfflini poeg. Isa oli Müncheni ülikooli õppejõud, kes aitas asutada ladina keele kokkuvõtlikku projekti Thesaurus Linguae Latinae, mis algas 1894 ja lõpeb eeldatavasti 2050. aasta paiku.
Heinrich Wölfflin õppis Baseli ülikoolis Jacob Burckhardti käe all ajalugu ja kunstiajalugu, Berliini ülikoolis filosoofiat ning Müncheni ülikoolis kunstiajalugu ja filosoofiat. Õpingud lõppesid 1886 Hegeli filosoofiast mõjutatud väitekirja kaitsmisega teemal "Prolegomena zu einer Psychologie der Ardhitektur" ("Sissejuhatus arhitektuuripsühholoogiasse"). Tänapäeval peetakse seda üheks kunstipsühholoogiale aluse pannud tekstidest.
Aastal 1893 sai temast oma õpetaja Burckhardti järglane kunstiajaloo professorina Baseli ülikoolis. Ta töötas ka 1901–1912 Berliini ülikoolis ja 1912–1924 Zürichi ülikoolis. Tema õpilaste seas olid August Grisebach, Ernst Gombrich, Kurt Gerstenberg, Carl Einstein, Hermann Beenken, Ernst Gall, Hans Rose ja Wilhelm Worringer.
Berliini ülikoolis tutvus ta Adolph Goldschmidtiga, kellega tal kujunes püsiv erialane kirjavahetus.
Wölfflini kolm peateost on "Renaissance und Barock" ("Renessanss ja barokk", 1888), "Die Klassische Kunst" ("Klassikaline kunst", 1898) ja "Kunstgeschichtliche Grundbegriffe" ("Kunstiajaloo põhimõtted", 1915). Need teosed on olulised tänapäevalgi.
Salvatore Bonanno

Salvatore Bonanno (hüüdnimi Bill; 5. november 1932 – 1. jaanuar 2008) oli USA mafiooso Bonanno perekonnast, Joseph Bonanno poeg.
Kümneaastasena sai Bill kõrvanakkuse ning vanemad saatsid ta Long Islandilt Hempsteadist Tucsonisse Arizona osariiki. 15-aastaselt viis Bill oma koolikaaslased muuseumi asemel vaatama katoliku kiriku poolt keelatud filmi "Amber Forever". Selle eest keelati tal ühiselamus elamine ning ta pidi elama motellis.
Pärast keskkooli õppis Bill Arizona Ülikoolis, mis jäi tal pooleli.
Algul juhtis Bill oma isa legaalseid ärisid. Hiljem sai temast Bonanno perekonna consigliere. Paljud selle organisatsiooni liikmed pidasid Billi liiga kogenematuks ja intellektuaalseks. Pingeid tekitas Bill Bonano nõuanne loobuda narkokaubandusest.
Aastal 1956 abiellus ta Rosalie Profaciga, kes kuulus Profaci (praegu Colombo) maffiaperekonda.
1950ndatel, maffiale rahututel aegadel läks ta peitu Californiasse, et vältida vandekohtu ees tunnistuste andmist. Sel ajal sai vananeva Joseph Bonnano asemel Bonnano perekonna juhiks Gaspar DiGregorio.
28. jaanuaril 1966 tehti Bill Bonannole, kes oli püüdmas maffias rahu taastada, New Yorgis DiGregorio korraldusel atentaat (Troutman Streeti tulistamine). Ta jäi 20 lasust hoolimata terveks. Sellest intsidendist sai alguse banaanisõda. Pärast Joseph Bonnano surma 1968 tehti rahu, mis nägi ette, et Bill taandub maffiast ning jääb koos perekonnaga elama Arizonasse.
Bill asus koos abikaasaga elama Tucsonist 20 miili põhja pool paiknevasse 3300-aakrisesse karjakasvatus- ja puuvillarantšosse, osaledes siiski ka organiseeritud kuritegevuses. Pärast 1968. aastat oli Bill Bonanno kokku 12 aastat vangis. Aastal 1985 mõisteti ta süüdi eakatelt californialastelt remondi ettekäändel raha väljapetmise eest.
Bill Bonanno tegutses aeg-ajalt ka teleprodutsendina, tegeldes peamiselt Bonanno maffiaperekonna minevikku käsitlevate miniseriaalide ja filmidega. Koostöös Gay Talesega valmis samateemaline raamat "Honor Thy Father". Nii Bill kui ka Rosalie Bonanno avaldasid hiljem oma mälestused. Bill Bonanno autobiograafiline raamat "Bound by Honor: A Mafioso's Story" ilmus 1999. Samuti oli ta 1999. aasta telefilmi "Bonanno: A Godfather's Story" kaasstsenarist. Selles filmis mängis teda Tony Nardi.
Bill Bonanno suri 1. jaanuari hommikul 2008 südamerabandusse. Ta maeti oma isa kõrvale kalmistule Holy Hope Cemetery and Mausoleum.
Foorum (telesaade)

"Foorum" oli  Eesti Televisiooni poliitikasaade.
Saatejuht oli Andres Kuusk, režissöörid Maarika Lauri ja Indrek Kangur, assistent Margit Ossipova, produtsent Tiina-Mari Koljak. 
Esimene väitlussaade "Foorum" oli eetris 28. oktoobril 2002. Selle saatejuht ja toimetaja oli Raivo Suni. "Foorumi" eelkäija oli saatesari "Ministri kabinetis", mis algas 18. oktoobril 1965. Viimane Foorumi saade oli 29. mail 2018.
DAB-raadio

DAB (lühend ingliskeelsest nimetusest Digital Audio Brodcasting) on digitaalse raadioringhäälingu standard.
DAB-süsteemi traktis edastatakse signaalid digitaalselt kodeeritud kujul alates saatja stuudiost kuni vastuvõtja helisagedusvõimendini (mis võib samuti olla digitaalne). Digitaalsaatja ühel 1,5 MHz laiusel kanalil saab üle kanda mitu programmi koos lisaandmetega. Kõik ühe saatevõrgu saatjad võivad töötada ühel ja samal raadiosagedusel. Saatjate levialade kattuvates piirkondades eri saatjate signaalid liituvad (mitte ei põhjusta signaalide vaibumist nagu analoogülekande korral). Samamoodi liidetakse dekodeerimisel peegeldunud signaalid põhisignaaliga, nii et peegeldused tugevdavad vastuvõetavat signaali.

Edastustehnika

Stuudiost väljuvad andmed kõigepealt säästkodeeritakse (digiteeritakse ja tihendatakse) menetlusel, mis kannab nimetust MUSICAM ja moodustab osa MPEG-standardist (MPEG-1 Audio, Layer 2). Seejuures on võimalik valida andmekiirust (ribalaiust) vahemikus 32–256 kbit/s. Näiteks pakkimisel väärtuseni 192 kbit/s väheneb andmemaht umbes 7-kordselt. Edasiarendatud süsteemis DAB+ rakendatakse AAC-kodeerimist, mis annab sama tihenduse juures parema helikvaliteedi. Sama helikvaliteeti säilitades on võimalik suurendada programmide arv multipleksis 6-lt 12-ni.
Koos raadioprogrammiga edastatakse ka selle juurde kuuluvad tekstandmed, nt muusikapala ja esitaja nimi, samuti mitmesugust multimeediainfot.
Raadioprogrammidest ja andmeplokkidest koosneva multiplekssignaali raadioülekanne toimub allkandesagedustel, mille arv 1,5 MHz laiuses ribas ulatub 1536-ni. Niiviisi osutuvad edastatavad andmed lõikude kaupa nii sageduseti kui ka ajaliselt hajutatuks. Saatjas lisatakse ka veakorrigeerimisbitid. Need toimingud on tarvilikud ülekandmisel lisanduvate elektromagnethäirete ja peegelduste mõju minimeerimiseks.
Peegeldunud signaalid läbivad vastuvõtjani jõudmiseks pikema tee ja saabuvad seetõttu teatud viivitusega. Nende kaasamiseks pikendatakse ülekantavate otsesignaaliplokkide pikkust perioodiliselt nn kaitseintervalli võrra, mille kestel jõuavad pärale vastavad peegeldunud signaalielemendid. Seejärel liidab vastuvõtja dekooder need signaalikomponendid ühisfaasiliselt ja taastab korrigeerimisbitte kasutades digitaalsignaali esialgse kuju.
DAB-saatjatele on ette nähtud televisiooni meeterlaineriba VHF 3 (174–240 MHz, Euroopas peamiselt 12. kanal) ja ka L-sagedusriba (1452–1492 MHz, 9 kanalit).