google/wiki40b huggingface dataset:
Aarne Pärnpuu

Elulugu

Aarne Pärnpuu on talupidaja poeg.
Oli 1949–57 küüditatuna Siberis. Lõpetas 1956 Barabinski 2. Keskkooli (Novosibirski oblast), 1962 Leningradi Ülikooli matemaatika-mehaanika-teaduskonna, 1965 aspirantuuri NSVL Teaduste Akadeemia Arvutuskeskuses Moskvas, füüsika-matemaatikakandidaat (1966, Leningradi Ülikool), füüsika-matemaatika-doktor (1985, Moskva Füüsika-tehniline Instituut). Universal Ecological Academy (UEA) liige (1994, 1995 asepresident) ja International Informatization Academy (IIA) liige (1995). Oli 1965–74 NSVL TA Arvutuskeskuse nooremteadur, 1974–87 vanemteadur, 1987–94 juhtivteadur, ühtlasi 1970–87 Moskva Lennundusinstituudi dotsent ja aastast 1987 professor. Külalisprofessorina pidanud 1970 loenguid Poola Teaduste Akadeemia Rakendusmatemaatika Instituudis ja Krakowi Ülikoolis, 1990 Chalmersi tehnikaülikoolis Göteborgis, 1991 Pekingi Rakendusfüüsika ja Arvutusmatemaatika Instituudis. Töötas 1992–94 (kohakaaslasena) EV Moskva Suursaatkonna konsultandina hariduse ja teaduse küsimustes, aastast 1995 oli samas referent. Õpetanud peamiselt informaatika aluseid ning algoritmikeeli ja programmeerimist.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: hõredate gaaside dünaamika (gaasi molekulide infraktsioon tahke pinnaga, lendava keha aerodünaamiliste koefitsientide arvutamine, keemilise reaktsioonide modelleerimine gaasides); arvutusmatemaatika (matemaatiliste mudelite loomine ja nende programmeerimine arvutitele). Uurimistöö tulemuseks on Maa atmosfääri ülakihtide hõredate gaaside dünaamikaga seotud füüsiliste nähtuste modelleerimine ja konstruktiivsete algoritmide loomine. Osales lähikosmose uurimises. Uurimisuundadel oli NSVL-s strateegiline tähtsus, mistõttu tööd olid salastatud. Oli 1989–2000 Moskva Eesti Seltsi liige ning 2000 asutatud ühing "Eesti teadlased Moskvas" asutajaliige ja esimene esimees. NSVL riiklik preemia (1973). Üle 100 teadustrükise, sh 3 monograafiat.
Apelsin (ansambel)

Apelsin on Eesti levimuusikaansambel.
Ansambel loodi 1974. aastal. Seal on laulnud Mati Nuude, Ivo Linna ja Jaan Arder.
Algkoosseisust on siiani ansamblis kaasa löömas Tõnu Aare ja Ants Nuut.
Teisi ansamblis tegutsenud muusikuid: Taago Daniel, Indrek Hiibus, Allan Jakobi, Vello Jurtom, Mart Jürisalu, Jaan Kirss, Hillar King, Gunnar Kriik, Harry Kõrvits, Meelis Laido, Boris Leppsoo, Marek Lillemägi, Andres Loigom, Priit Pihlap, Tarmo Pihlap, Vladimir Seripov, Argo Toomel, Vello Toomemets, Igor Trunin, Ivo Varts, Aleksander Vilipere.
Ansambli üks tuntumaid lugusid on Matkalaul (autorid Tõnu Aare / Henno Käo).
Pähklike

Pähklike on õistaimede kuivvili, mille viljasein on nahkjas või puitunud, kusjuures viljasein pole seemnega kokku kasvanud. Pähklike erineb tõelisest pähklist selle poolest, et pähklike on arenenud ühest, pähkel mitmest viljalehest moodustunud sigimikust.
Pähklike esineb näiteks pärnal ja kibuvitsal.
Ökooptimism

Ökooptimism on arvamus, et inimtegevus ei ohusta kunagi tõsiselt ökoloogilist tasakaalu ja ökosüsteemi toimimist, sest looduskeskkond suudab inimmõju alati tasakaalustada ja absorbeerida.
Enamik teadusringkondi peab tänapäeval seda mõtteviisi põhjendamatuks.
Putki

Putki on paikkond (varem küla) Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Mustanina küla alal.
Küla on mainitud 1913. Küla hääbus pärast Teist maailmasõda.
Küla läheduses toimus 1944 Putki lahing.
Ain Fjodorov

Ain Fjodorov (sündinud 9. detsembril 1972) on eesti orienteeruja, rogainija ja seiklussportlane.
2017. aasta rogaini maailmameistrivõistlustel Lätis Rāzna rahvuspargis sai ta koos Sander Mirmega 5. koha. 2018. aasta rogaini Euroopa meistrivõistlustel Ukrainas võitis ta koos Sander Mirmega hõbeda.
2015. aastal tuli ta koos Eleri Hirve ja Rene Käsikuga Eesti meistriks seiklusspordis.
Eesti meistrivõistlustel orienteerumises on ta võitnud mitmeid medaleid veteranide vanuseklassides (M35 ja M40).
Ta on ettevõtte Aarain Furniture OÜ juhatuse liige.
Uruhiir

Uruhiir (Microtus) on hamsterlaste sugukonda kuuluv näriliste perekond.
Perekonda kuulub 62 liiki.
Tallinna trammiliiklus

Hobutrammiliiklus

25. septembril / 7. oktoobril 1878 palus Christian Rotermann kontsessiooni hoburaudtee ehitamiseks Tallinna, kuid loa said Nikolai Fersen, John Girard de Soucanton ja Arved Rosen. 24. augustil 1888 avati Tallinnas hobutrammi- ehk konkaliiklus Vanaturu kaelast - Kadriorgu, mis oli sel ajal populaarne suvituspiirkond. Algselt kasutasid suvitajad Kadriorgu sõitmisel enamasti voorimehi. Hiljem pidas Kadrioru ja kesklinna vahel regulaarset ühendust tilisang, mille lõpp-peatus oli Kadrioru supelsalongi lähedal. 
1888. aasta 22. septembrist pandi käiku hobutrammiliin Vene turg – Tartu maantee, mööda Tartu maanteed - Heeringa (Turu) tänavani. Aastal 1899 müüsid endised omanikud oma ettevõtte Belgia aktsiaseltsile Tramways de Réval. 
Tramways de Réval ettevõtmisel avati  28. märtsil  1901 hobutrammiliin Vene turg – Pärnu maantee. Vene turult mööda Jaani tänavat üle Peetri platsi, sealt edasi piki Roosikrantsi tänavat ja Tõnismäelt lõuna suunas suunduval Suur-Pärnu maanteel kuni laiarööpmelise raudtee ülesõidukohani.
Trammiliin suleti ajutiselt seoses Esimese maailmasõjaga 1914. aastal ning lõplikult 14. novembril 1918. Hoburaudteed pärast seda enam ei taastatud. 1926. aastal kirjutati Rahvalehes: "Viimase ajaloolise mälestusmärgina meie tänavraudtee konka elukäigus on kahtlemata kaks endist konkavagunit, mis ühes muu vana rämpsuga Kadriorust on toodud uude trammikuuri. Oma välimuselt viletsad, aknad ilma klaasideta, puuduvad assid ja isegi rattad, lasevad vihma läbi – nõnda lamavad nad nüüd töökoja õuel mahajäetuina." Aktsiaseltsi likvideerimiskomisjoni viimane koosolek peeti Brüsselis 27. novembril 1927.

Mootortrammiliiklus

1915. a sügisel alustas liiklust Vene-Balti tehase ja Bekkeri tehaste poolt mööda Kopli tänavat, trammiliinil Vene-Balti Tehas – Telliskivi tänav ehitatud trammiliin, kus sõitsid auruvedurid ja automootoriga töötavad mootorvagunid. Kopli liin ehitati laiarööpmelisena (1524 mm). Kopli aurutramm koosnes auruvedurist ja kolmest vagunist. Aastal 1926 anti Kopli tramm üle Tallinna linnavalitsusele ning viis aastat hiljem ehitati see 1067 mm rajalaiusele ja Kopli liinil algas mootortrammi liiklus. 
13. mail 1921 avati taas trammiliiklus liinil Vene turg – Kadriorg, Narva maan­tee liinil. Esimestel päevadel sõitis liinil kaks mootorvagunit koos haakevagunitega. Esialgu sõitis mootortramm Kadriorust - Vene turuni. 1921. aasta juulis pikendati liini Peetri platsini. 1923. aastal hakati Narva maanteele rajama üherealise trammiliini asemele kaheliinilist uut trammiteed, samal ajal rajati ka Kadrioru ringtee, mis on kasutusel tänapäevalgi. 
1921. aasta novembris avati mootortrammiliiklus Peetri platsilt mööda Pärnu maanteed kuni Tallinna–Narva raudtee laiarööpmelise raudtee ülesõidukohani.
1922. aasta augustis algas bussiühendus liinil Kopli aurutrammi jaam – Vene turg (Graniidi, Soo ja Uus-Kalamaja tänava ning Mere puiestee kaudu).
1924. aasta detsembris avati taas ka liin mööda Tartu maanteed (kuni Lubja tänavani).

Rööpmelaius

Rööpmelaius on 1067 mm ehk pool sülda.
Ludwig Quidde

Ludwig Quidde (23. märts 1858 Bremen – 4. märts 1941 Genf) oli saksa patsifist.
Tänapäeval on ta peamiselt tuntud Saksa keisri Wilhelm II vastase kriitika tõttu. 1927. aastal sai ta Nobeli rahuauhinna.
Quidde veetis nooruse Bremenis. 1881. aastal sai ta Göttingeni ülikoolis doktorikraadi. 1894. aastal avaldas ta 17-leheküljelise pamfleti "Caligula. Eine Studie über römischen Caesarenwahnsinn" ('Caligula. Uurimus keiserlikust hullumeelsusest'). Lühiessee teemaks on Rooma impeerium 1. sajandil, kuid selgelt on näha, et Quidde loob teoses paralleele keiser Caligula ja Wilhelm II vahel, süüdistades mõlemat suurushullustuses ja võimuahnuses. Quidde tungival nõudmisel avaldati teos autori pärisnime all, mille tagajärjeks oli tema akadeemilise karjääri lõppemine.
Pärast seda, kui ta tegi halvustava märkuse Wilhelm I kohta, mõisteti ta süüdi keiserliku au haavamises ja määrati kolmeks kuuks vangi.
Kui 1933. aastal tuli võimule Adolf Hitler, põgenes Quidde Šveitsi, kuhu jäi elu lõpuni.
Rein Randmann

Elulugu

Rein Randmann on teenistuja poeg.
Lõpetas Tallinna 1. Keskkooli ja 1961 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) soojusenergeetikuna, õppis 1964–67 TPI aspirantuuris; tehnikakandidaat (1969, TPI), väitekiri "Исследования влияния термического пограничного слоя газов вблизи топочных стен на условия теплообмена в топках". Töötanud aastast 1961 TTÜ-s: tööstusliku soojusenergeetika labori vaneminsener, vanemteadur, aastast 1973 soojusenergeetika kateedri (hiljem soojusenergeetika instituut) vanemõpetaja, aastast 1974 dotsent.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: soojusülekande probleemid põlevkivi- ja masuudikateldes, põlevkivikatelde küttepindade saastumise küsimused, katelde küttepindade madala- ja kõrgetemperatuurilise korrosiooni probleemid, põlevkivituhas leiduvate ohtlike koostiskomponentide uurimine. Üle 40 teadustrükise.
Lause moodustajad

Lause moodustajad on sõnavormid, fraasid, lauselühendid ehk sekundaartarindid ja osalaused.

Lause moodustajate funktsioonid

Lause moodustajad täidavad lauses süntaktilisi, semantilisi ja pragmaatilisi funktsioone.

Moodustajate semantilised funktsioonid

Semantilisest aspektist tähistab lause situatsiooni. Lause moodustajad täidavad lauses teatud semantilisi funktsioone, s.t tähistavad lausega väljendatava sündmuse komponente.
Kaks erinevat lauset võivad süntaktiliselt olla küll võrdsed, kuid semantiliselt erineva väärtusega, vrd näiteks lauseid "Vihma sajab" ja "Ema loeb".

Tegevussubjekt

Aktanti, mis täidab lauses prominentseima osalise rolli ning on võrreldes teistega semantiliselt esile tõstetud, nimetatakse tegevussubjektiks. Erinevates lausetes võivad tegevussubjektiks olla erinevaid konkreetseid semantilisi funktsioone täitvad aktandid, kuid alati on selleks situatsiooni aktiivseimat osalist tähistav aktant. Kui lauses on olemas agent, siis talitleb see tegevussubjektina (a); kui lauses agenti pole, saab tegevussubjektiks kogeja või valdaja (b); kui ka neid pole, on tegevussubjekt tavaliselt vahend (c) jne. Nt
a) Mari loeb raamatut. b) Lapsel on palju mänguasju. c) Auto sõitis jalakäijale otsa
Alus ehk grammatiline subjekt on primaarne tegevussubjekt.

Tegevusobjekt

Tegevusobjekt on tegevussubjektile vastanduv aktant, mis väljendab seda, kellele või millele on lausega tähistatud tegevus suunatud. Tegevusobjekt võib esineda kas primaarselt grammatilise objektina ehk sihitisena (a), kuid võib esineda ka adverbiaalina (b). Nt
a) Ma kirjutasin kirja. Ema küpsetab kooki. b) Ma mõtlesin talle ~ tema peale.
Jo-Wilfried Tsonga

2008. aasta

2008. aasta Austraalia lahtistel meistrivõistlustel võitles Tsonga end finaali alistades poolfinaalis Rafael Nadali 6:2, 6:3, 6:2. Finaalis jäi ta alla Novak Đokovićile tulemusega 6:4, 4:6, 3:6, 6:7 (2).
Sten (eesnimi)

Sten on Skandinaavia päritolu mehenimi. Nime on pandud ka eestlastele.
Sõtke loopealne

Sõtke loopealne (ka: Sõtke paepaljand) on loopealne Rapla maakonnas Märjamaa vallas Sõtke külas.
Loopealse laius on kuni 2 m ja seal paljanduvad Raikküla lademe lubjakivid. Loopealse edelaserva lähedal nõos on karstilohke (sügavus kuni 70 cm).
Jevgeni Krištafovitš

Jevgeni Krištafovitš (sündinud 2. märtsil 1983) on Eesti kodanikuaktivist.
Ta oli Erakonna Res Publica liige 20. septembrist 2004 kuni 15. novembrini 2006 ning Vabaerakonna liige 15. oktoobrist 2014 kuni 23. märtsini 2017.
Ämari tee

Ämari tee (registrinumbriga 11178) on 3,0 km pikkune kõrvalmaantee Lääne-Harju vallas. 
Tee saab alguse Keila–Haapsalu maantee kuueteistkümnendal kilomeetril Lemmaru külas. Tee kulgeb läbi Lemmaru ja Veskiküla külade ja Ämari aleviku. Tee lõpeb Ämari alevikus.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 1 truubi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee katte ja tee klassi kohta andmed puuduvad. Liiklussagedus teel pole teada. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Kolmiknärv

Kolmiknärv ehk V peaajunärv ehk viies kraniaalnärv ehk 5. kraniaalnärv (ladina keeles nervus trigeminus [V], nervus trigeminus) on paljude kesknärvisüsteemiga loomadel kraniaalnärvide hulka liigitatud seganärvide paar. Kolmiknärv on paarisnärv ja innerveerib vastavalt vasakut või paremat näo poolt.
Kolmiknärvide areng, anatoomia, morfoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui indiviiditi.
Madude kolmiknärvidega seotut on vähe uuritud. Arvatavasti osalevad kolmiknärvi harud tunnetuse, valu- ja temperatuuriretseptorite toimimises. Osadel madudel, lõgismadudel, pärisboalastel (silehuulboa, puuboa, Sanzinia), püütonlastel ja aafrikarästikutel innerveerib kolmiknärv termolokatsioonielundit. 
Inimestel lähtuvad kolmiknärvid ajusillast. Sensoorsed harud, mis on kolmiknärviganglioni (ganglion trigeminale) neuronite perifeersed jätked, kulgevad näopiirkonda. Ganglionist lähtuvad 3 suurt haru: ülalõuanärv (n. maxillaris), alalõuanärv (n. mandibularis) ja silmanärv (n. ophthalmicus). 
Ülalõuanärv innerveerib ülalõuga koos hammaste, kõrvalurgete ja vastavate nahapiirkondadega. Alalõunärv innerveerib alalõuga koos hammaste ja vastavate nahapiirkondadega. Silmanärv innerveerib ninaselga ja pealage kuni silmadeni. 
Kolmiknärvi motoorsed harud kulgevad mälumislihastele.
Tiina Kirss

Tiina Ann Kirss (sündinud 18. septembril 1957 USAs Buffalos) on eesti kirjandusteadlane ja õppejõud.

Elukäik

Tiina Kirss sündis Buffalos eesti pagulaste peres. Tema isa oli keemiadoktor. Ema oli õppinud arstiks, ent jäänud sõja tõttu diplomist ilma. Ta kasvas eestikeelses keskkonnas, ent asus õppima ingliskeelsesse kooli.

Haridus

Tiina Kirss lõpetas 1975 Amherst Central High Schooli (Buffalo, NY). 1979 lõpetas ta Case Western Reserve University Clevelandis cum laude bioloogia ja prantsuse keele alal ning omandas 1980 sealsamas magistrikraadi prantsuse keele ja kirjanduse alal. 1980–1982 õppis ta Case Western Reserve University School of Medicine'is arstiteadust. 1994 kaitses ta doktorikraadi võrdlevas kirjandusteaduses Michigani Ülikoolis. Tema doktoritöö teema oli "The Censor's Apprentice: Political Allegory and Aesopian Discourse in 20th Century Estonian and European Texts" (juhendaja Piotr Michalowski).

Töökäik

Tiina Kirss töötas 1993–1998 interdistsiplinaarsete humanitaarteaduste õppejõuna Wesleyan College'is ja Mercer University's Georgia osariigis. Ta juhatas naisuurimusprogrammi (Women and Gender Studies) ning õpetas prantsuse ja saksa keelt ning kirjandust. 1999–2006 oli ta Toronto Ülikoolis Elmar Tampõllu nimelise Eesti õppetooli eesti keele ja kirjanduse õppejõud (assistant professor) ning 2006–2010 Tartu Ülikooli eesti kirjanduse professor. Aastatel 2010–2015 oli Tiina Kirss Tallinna Ülikooli Eesti Humanitaarinstituudis kultuuriteooria professor. Vahemikus 2015–2017 oli ta Tartu Ülikooli külalisprofessor, 2017. aasta sügisest alates töötab Tiina Kirss Tartu Ülikooli Eesti mõtteloo vanemteadurina ja Eesti Kirjandusmuuseumi vanemteadurina.

Teadustöö

Tiina Kirsi peamisteks uurimisteemadeks on 20. sajandi Euroopa kirjandus, ajalooline romaan, kirjandusteooria, naisuurimus ja autobiograafia (elulood). Ta on avaldanud teadusartikleid mitmetel kirjandusteaduslikel teemadel ning koostanud ja toimetanud elulugude kogumikke ("She Who Remembers Survives", 2005, koos Ene Kõresaaare ja Marju Lauristiniga; "Rändlindude pesad: eestlaste elulood võõrsil", 2007).
Ta on ajakirja Methis toimetuskolleegiumi esimees ning ajakirja Journal of Baltic Studies kolleegiumi liige.

Isiklikku

Tiina Kirss oli kolmteist aastat abielus Tennessee osariigist pärit Nash Mayfieldiga, kellega tal on kolm last (Marika Reet, Linnea Elisabeth ja Alden Marcus).
Ornette Coleman

Ornette Coleman (9. märts 1930 Fort Worth, Texas – 11. juuni 2015 New York) oli USA džäss-saksofonist, -viiulimängija, -trompetimängija ja -helilooja. Ta oli üks free jazz'i eestvedajaid. Tema muusika on väga klastrirohke ja kiire. Tema album "Sound Grammar" tunnistati 2007. aastal Pulitzeri preemia vääriliseks. Tema debüütalbum "Something Else!!!!" ilmus aastal 1958.
San Bernardino maakond

Ajalugu

Esimene San Bernardino maakonna alal asunud linn oli Agua Mansa. San Bernardino maakond moodustati 1853. aastal Los Angelese maakonna osast. Osa San Bernardino maakonna lõunaosast moodustati 1893. aastal Riverside'i maakond.
Maakond on saanud nime hispaania misjonäride kiriku San Bernardino järgi, mis omakorda on nimetatud pühak Siena Bernardino järgi.
Helmut Nirk

Helmut Nirk (7. detsember 1897 Tallinn – 1974 Lethbridge, Alberta, Kanada) oli Kilingi-Nõmme linnavanem ja Viru maavanem.
Alates 1928. aastast oli ta Saarde Ühispanga juhataja, 1940. aastal lühikest aega Kilingi-Nõmme linnavanem.
1941. aastal oli Helmut Nirk metsavend, 1942. aastal Pärnumaa rahvakasvatusameti juhataja ja informatsiooniala juhataja Pärnus. 21. aprillil 1943 astus ta Viru maavanema ametisse ja oli sellel kohal kuni 1944. aastani.
Risto Tanner

Risto Tanner (sündinud 2. aprillil 1941) on eesti biokeemik ja alpinist. 
Ta töötas pikka aega Läänemere Kalamajanduse Teadusliku Uurimise Instituudis laborijuhatajana (1980–1992).
Alpinistina on tema parimateks saavutusteks osalemine kuuetuhandelise mäetipu esmavallutuses (1984) ja tipputõus seitsmetuhandelisele (1974).

Haridustee ja akadeemiline kraad

Ta lõpetas 1959. aastal Räpina Aiandustehnikumi. Aastatel 1959–1962 õppis ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomiateaduskonnas ja 1962–1968 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafia teaduskonnas.
Pärast ülikooli lõpetamist astus ta 1969. aastal TRÜ aspirantuuri biokeemia alal ja lõpetas selle 1971. aastal. 1975. aastal sai ta TRÜ-st bioloogiakandidaadi kraadi, kaitstes väitekirja "Безклеточная белоксинтезирующая система из поджелудочной железы собаки и действие на него инсулина" ("Rakuvaba valku sünteesiv süsteem koera kõhunäärmest ja insuliini toime selles").

Töökäik

Ta töötas Läänemere Kalamajanduse Teadusliku Uurimise Instituudi Tallinna osakonnas  vanemteadurina (1975–1980) ja biokeemia labori juhatajana (1980–1992). Aastatel 1993–2008 töötas ta Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudis vanemteadurina ja 2008–2014 Tallinna Tehnikaülikoolis meditsiinilise füüsika õppetooli erakorralise teadurina.

Alpinistlikud kõrgtõusud

1974. aastal toimus ekspeditsioon Lenini mäetipule (7134 m) tõusuga mäe lõunaküljelt. Ilmar Priimetsa juhtimisel käisid Lenini tipul 10 meest, teiste seas ka Risto Tanner.
1984. aastal võttis ta osa ekspeditsioonist Pamiiri, et seal esmavallutada seni nimetu kuuetuhandeline mäetipp.  6047 m kõrguse tipu esmavallutusi tehti kolme grupiga, kolme erinevat teed mööda. Tanner tõusis tippu kolmandas grupis 19. augustil Ivo Goldi juhtimisel. Tipp sai nimeks Tallinna mäetipp.
Saksa ordu kõrgmeister

Saksa ordu kõrgmeister (saksa keeles Hochmeister) on Saksa ordu kõrgeim ametnik.
Kõrgmeister on ordu juht, kelle valib generaalkapiitel. Teistes vaimulikes rüütliordudes nimetatakse sellist ametnikku suurmeistriks (magister generalis). Saksa ordu puhul on ladinakeelne nimetus sama, kuid teistes keeltes kasutatakse enamasti saksakeelse Hochmeisteri tõlget.
Esimest Saksa ordu meistrit on nimetatud 1199. aastal, enne seda olid ametis hospidalivennaskonna ülemad. Nimetus kõrgmeister juurdus eelkõige Hermann von Salza pikal ametiajal (1209–1239). 1525. aasta järel, kui kõrgmeister Albrecht von Hohenzollern ordu peamised valdused Preisimaal sekulariseeris, võttis Saksa meister Walter von Cronberg enda nimetuseks 'kõrgmeistrikoha administraator', mistõttu aastatel 1530–1929 nimetati ordujuhte kõrg- ja Saksa meistriteks (Hoch- und Deutschmeister, nimetus muutus ametlikuks 1598. aastal). 
1929. aastal muutus Saksa ordu sõjalisest rüütliordust puhtalt vaimulikuks. Alates sellest ajast on kõrgmeistri ametnikoht olnud eelkõige kõrgvaimuliku oma, lisaks orduvendadele on ta ka Saksa ordu nunnade kõrgeimaks ülemaks. Kõrgmeistril on abtipühitsus, aga ta omab ka piiskopisaua ja mitrat ning õigust piiskoplikku riietust kanda, ta allub otse paavstile. Alates 2010. aastast on Saksa ordu kõrgmeistril ka kindralabti tiitel.
Eestlased Belgias

Eestlased Belgias on Belgias elanud või elavad eestlased.
Suurem grupp eestlasi sattus Belgiasse pärast II maailmasõda.
Hiljem on sinna suurem hulk eestlasi sattunud pärast Eesti liitumist Euroopa Liiduga. Enamik nendest eestlastest töötab Eesti esindustest või Euroopa institutsioonides. Nende arvuks koos Belgiasse kolinud peredega on umbes 2000 eestlast.
Belgias tegutseb Eesti Selts Belgias ja Belgia Eesti Maja, samuti laulukoor Beene.
Maila Rästas

Maila Rästas (sünninimi Liivoja; 8. aprill 1937 – 19. aprill 2008) oli eesti näitleja.
Maila Rästas lõpetas 1961. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstieriala esimese lennu.
Samast aastast kuni 1992. aastani töötas Maila Rästas Eesti Draamateatris, kus tema tähtrollideks kujunesid Tiina Anton Hansen Tammsaare näidendis "Inimene ja inimene", Nataša Anton Tšehhovi "Kolmes ões", Magda Jaan Kruusvalli "Pilvede värvides" ning mitmed teised osatäitmised.
Ērmaņi mõis

Ērmaņi mõis (saksa keeles Hermannshof, läti keeles Ērmaņu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Praegu asub Lätis Alūksne piirkonnas Maliena vallas.

Ajalugu

Ērmaņi mõisa mainiti esimest korda XVII sajandil. Algselt oli tegemist riigimõisaga. Pärast Põhjasõda sai mõisast Vorontsovide omand, aga aastast 1780 Vietinghoffide valdus. Toona oli sisuliselt tegemist Aluliina mõisa kõrvalmõisaga. Aastal 1872 (teistel andmetel 1874) ostsid mõisa Knorringid. Toona kasutati mõisa kohta ka paralleelnimetust Knöringsfeld. Aastal 1903 ostsid mõisa Delwigid, nende kätte jäi see kuni võõrandamiseni.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli Aluliina mõisa ja selle kõrvalmõisade, sealhulgas ka Ērmaņi mõisa kogusuurus 1816. aastal 23 ja 5/8 adramaad, neile mõisadele allus 2011 mees- ja 2182 naishinge.
Agraarreformi ajal aastal 1920 kuulus Ērmaņi mõisale 314 hektarit maad.

Mõisaansambel

Mõisa klassitsistlik peahoone valmis aastal 1823, mil mõis kuulus Christoph Burchard von Vietinghof-Scheelile. Peahoone on puidust, fassaadi ehib sammastega portikus, mille kohal on väike tornike. Pärast võõrandamist kuulus hoone Alfrēds Prauliņšile, Nõukogude ajal hoone riigistati. Algul asus hoones meierei, hiljem rajati sinna aga korterid. Häärber on arhitektuurimälestisena riikliku kaitse all.
Mõisa juures kasvab looduskaitsealune Ērmaņi tamm.

Karjamõisad

Aastal 1816 allus mõisale üks karjamõis: Ponkull.
Õvi kivikülv

Õvi kivikülv on kivikülv Tartu maakonnas Tartu vallas.
Kivikülvi moodustavad ala lõunaosas 1–1,5 m läbimõõduga ja põhjaosas enamasti alla 0,5 m läbimõõduga rahnud.
Aastal 1964 võeti kivikülv kaitse alla (Õvi kivikülvi kaitseala; pindala 8 ha).
Võitatik

Nimi

Rahvapäraselt nimetatakse ka võipuravikuks.

Välimus

Seen on keskmise suurusega ja madala jalaga. Kübar on tumepruun, mõnikord violetjas; pealt limane. Kübara läbimõõt on 5...10 cm.
Seeneliha on helekollane, vatjas.

Levila ja kasvukoht

Võitatik kasvab põhjapoolkera parasvöötmes ja Austraalias. 
Eestis kasvab männikutes ja nõmmedel, levinud kesksuvest kuni oktoobrini.

Kasutamine

On hea söögiseen. Võitatikut võib süüa värskelt, marineerida, hapendada, külmutada, kuivatada.