google/wiki40b huggingface dataset:
Mercantouri rahvuspark

Mercantouri rahvuspark (prantsuse Parc national du Mercantour) on rahvuspark Lõuna-Prantsusmaal Alpide lõunaosas. Asub Alpes-Maritimes'i ja Alpes-de-Haute-Provence'i departemangus. Hõlmab Ubaye, Tinée, Var'i, Ciansi, Vésubie ja Roya jõe oru. Rahvuspark on nime saanud seal asuva mäemassiivi järgi. Kõrgeim tipp on 3143 m kõrgune Cime du Gélas. Rahvuspargis on veel kuus üle 3000-meetrist mäge, neist Mont Clapier (3045 m) on Alpide lõunapoolseim üle 3000 m tipp. Rahvuspargi pindala on 685 km².
Mercantouri rahvuspark asutati 1979. aastal.
Rahvuspargis on mitmekesine taimestik ja loomastik. Seal leidub üle 2000 liigi taimi, neist 40 on endeemsed. Imetajatest võib sageli kohata mägikitsi ja alpi ümisejaid. Leidub ka itaalia hunti.
Mont Bégo läheduses asub kaks orgu Vallée des Merveilles ('Imede org') ja Vallée de Fontanalbe ('Valge allika org'), mis on tuntud pronksiaegsete kaljujooniste poolest. 2100–2600 m kõrguselt on leitud üle 35 000 relvi, kariloomi ja inimesi kujutavat petroglüüfi.
Elmar Vasar

Elmar Vasar (26. veebruar 1926 Mäeküla – 15. juuli 2004) oli Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professor.
Aastal 1944 ta kodulähedase algkooli. Mobiliseeriti aastal 1944 Nõukogude armeesse, kus ta oli aastani 1945. Aastal 1945 jätkas õpinguid Valga 1. Keskkoolis, mille lõpetas aastal 1948 kuldmedaliga. Samal aastal asus ta õppima Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1954.
Ta oli aastatel 1954–1957 farmakoloogia kateedri loenguassistent. Aastast 1957 oli ta füsioloogiakateedri õppejõud. Aastal 1960 kaitses ta meditsiinikandidaadi väitekirja, aastal 1973 meditsiinidoktori väitekirja. Aastatel 1957–1960 oli ta füsioloogia kateedri assistent, aastatel 1961–1967 sama kateedri vanemõpetaja. Aastal 1974 sai ta dotsendiks, aastal 1976 professoriks. Aastatel 1969–1971 oli ta arstiteaduskonna õppeprodekaan ja aastatel 1974–1978 teadusprodekaan. Aastatel 1975–1991 oli ta füsioloogia kateedri juhataja. Aastast 1994 jäi ta emerituuri.
Ta on uurinud organismi reaktiivsust mõjutavaid aineid hüpotermia tekitamise korral, verehüübimist, bioelektrilisi nähtusi, inimese hingamise sõltuvust soost, east ja kehalisest treenitusest ning vereringe kohastumist korduva hingamispeetuse korral ja selle rakendatavust treenituse hindamisel.

Isiklikku

Tema abikaasa oli psühhiaater Helju Vasar. Neil oli kolm poega. Poeg Eero Vasar on Tartu Ülikooli füsioloogiaprofessor, detsembrist 2010 Eesti Teaduste Akadeemia liige, poeg Veiko Vasar (1956–2015) oli Tartu Ülikooli psühhiaatriaprofessor, poeg Olavi Vasar on veresoontekirurg.
Eko Yuli Irawan

Eko Yuli Irawan (sündinud 24. juulil 1989 Lampungis) on indoneesia tõstja, kahekordne olümpiamängude medalist, meistrivõistluste medalist.

Karjäär

Esimene Irawani võit oli noorte maailmameistrivõistlustel 2007. aastal. Aasta hiljem samadel võistlustel sai ta juba kulla. Täiskasvanute maailmameistrivõistlustel Tais sai ta pronksmedali, tõstes 278 kg.
2008. aasta suveolümpiamängudel esines ta kategoorias kuni 56 kg ja sai pronksmedalistiks (esimene tõste 130 kg, teine 158 kg, summa 288 kg).
Pärast olümpiamänge otsustas Irawan üle minna raskemasse kategooriasse kuni 62 kg. Seal tundis ta ennast hästi ja juba 2009 teenis hõbemedali maailmameistrivõistlustel tulemusega 315 kg (140 kg + 175 kg).
2009. aastal Pariisi maailmameistrivõistlustel sai ta pronksmedali. Universiaadil Shenzhenis oli ta oma kaalukategoorias tugevaim, tõstes summaarselt 310 kg.
2012. aasta suveolümpiamängudel tuli ta jälle kolmandaks.
2016. aasta suveolümpiamängudel võitis ta hõbemedali.

Isiklikku

Eko Yuli Irawan on 155 cm pikk.
Jaama Püha Nikolause kirik

Jaama Püha Nikolause kirik on 1904. aastal rajatud õigeusu kirik Jaama külas Illuka vallas, Ida-Virumaal.
Kirikuhoone ja selle juures paiknev kinnistu kuuluvad Eesti riigile, kuid on antud 50 aastaks Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Jaama Püha Nikolause koguduse kasutusse.
Arhitekt Vladimir Lunski jooniste järgi rajatud kirikuhoone pühitseti 13. augustil 1904, kuid hävines sőja ajal. Kiriku taastamiseni 1991. aastal toimusid jumalateenistused kalmistu kabelis, mis ehitati ümber kirikuks.
Kiriku eestseisja on iguumen Konstantin Novgorodtsev.
Kogudusemajas töötab ka raamatukogu ja őigeusufilmide videoteek, suviti toimub seal pühapäevakool.
Tõrva Laulustuudio

Tõrva Laulustuudio oli Valga maakonnas Tõrvas 1995-2015 tegutsenud laulustuudio. 2015 moodustati laulustuudio baasil Tõrva muusikakooli laulueriala osakond.
14. novembril 1995 asutas Maie Kala Tõrva Laste ja Noorte Laulustuudio. Maie Kala õpetas stuudios kuni selle tegevuse lõpetamiseni.
2009 võitis laulustuudio neidudekoor "Laululahingu".
Eesti Põllomees kõige eesti põllomeestele

Eesti Põllomees kõige eesti põllomeestele oli ajakiri, mis ilmus Tartus aastatel 1868–1889; ühtlasi esimene eestikeelne põllumajandusajakiri. Ajakirja andis välja 1868–1880 Johann Voldemar Jannsen ja 1882–1886 Wilhelm Adolf Just.
1880–1882 kandis ajakiri nime Eesti Põllumees : Eesti Postimehe lisaleht.
Jose Tuominen

Jose Tuominen (sündinud 16. aprillil 1963 Neivas Huila departemangus Colombias) on Soome poksija.
Tuominen on kahekordne Soome meister kergekaalus (kuni 60 kg) aastatel 1982–1983.
Tuominen sai pronksmedali 26. Euroopa meistrivõistlustel 1985. aastal (Budapestis)  kergekaalus (kuni 60 kg).
Tuominen poksis novembrist 1988 kuni septembrini 1998 elukutselisena. Ta pidas kokku 14 kohtumist, millest võitis 8 (neist 3 nokaudiga) ja kaotas 5 kohtumist ning üks kohtumine jäi viiki.
Aino Aaspõllu

Aino Aaspõllu (sündinud 1941) on dendroloog, Eesti Dendroloogia Seltsi president.

Aino Aaspõllu tegutseb aktiivselt: tutvustab aedu ja taimi reisidel, nõustab ja osaleb avalikes aruteludes.
Juuretis

Juuretise aretamine

Kui koduses majapidamises toiduvalmistamisega seotud toitainete hulgas ja/või tööstuses ei ole valmisjuuretist käepärast, tuleks kaaluda juuretise aretamist ehk algjuuretise valmistamist. Algjuuretise valmistamiseks soovitatakse kasutada rukkikroovjahu ja rukkilihtjahu, vähem nisujahu. Rukkijahu sisaldab eeldatavasti üsna palju B₁-vitamiini, mida piimhappebakterid vajavad oma elutegevuseks.
Otto Terno

Otto Terno (2. veebruar 1929 Sauste – 26. juuni 1984) oli eesti koolijuht.
1948. aastal lõpetas ta Rakvere Eesti Keskkooli.
1950.–1970. aastatel oli ta Kohila Keskkooli direktor.
Aastatel 1979–1983 oli ta ka Järvakandi Keskkooli direktor.
2016. aastal paigaldati Tohisoo mõisa parki tema mälestuspink.
Nii ja Naa

Ajalugu

Nii ja Naa tuli kokku 10. septembril 2009. Esimene ülesastumine toimus 23. veebruaril 2010 Põltsamaal Eesti Vabariigi aastapäevale pühendatud pidulikul aktusel. Rühmal on aastas keskmiselt 10–14 esinemist. Nii ja Naa on esindanud Jõgevamaad üleriigilistel üritustel (nt turismimessil Tourest 2012, Lõuna-Eestit tutvustavas kultuuriprogrammis "Ava lava, Tallinn").
Esimeseks suuremaks rahvatantsupeoks oli rühmale XV Viljandi talvine tantsupidu 2. veebruaril 2013, kus esineti viie paariga. 2014. aastal osales Nii ja Naa üle-euroopalisel folkloorifestivalil Europeade.

Repertuaar

Tantsurühma repertuaari põhituumiku moodustavad kaasaegsed rahvalikud lavatantsud (nt Ilma Adamsoni "Ilosa", Maido Saare "Ära tule", Mait Agu "Klapermees", Maido Saare "Tule aga tule", Maie Orava "Ukuaru valss", Mait Agu "Kungla rahvas", Maie Orava "Kunda polka", Maie Orava "Kõljala lugu" jt).

Koosseis ja treeningud

2015. aasta alguses tantsis rühmas 6 paari. Treeningud toimuvad kord nädalas, suuremate esinemiste eel ka sagedamini. Lisaks Põltsamaa Kultuurikeskusele korraldab rühm kevad- ja suvekuudel treeninguid Põltsamaa lossihoovis.
2013. aasta 9. märtsil korraldas Nii ja Naa ühistreeningu Luua metsanduskoolis, millest võttis osa ka Palamuse segarahvatantsurühm Paunvere Tootsid-Teeled ja Laiuse-Sadala segarahvatantsurühm (juhendaja Virve Muser). Ühistreeningut juhendas Henn Tiivel.

Toetajad

Nii ja Naa tegevust on toetanud Põltsamaa linnavalitsus, Kultuurkapitali Jõgevamaa eksperdigrupp, Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Selts, Põltsamaa lasteaed Tõruke ja Osaühing Eltor.
Püsimälu

Mask-ROM

Mask-ROMis on info kodeeritud valmistaja poolt ja hiljem ei saa seda muuta. Niisuguse ROMi valmistamisel kulub tarkvara loomisest lõpliku püsimälu saamiseni palju aega ja seega oli soodne ainult suure arvu kiipide tootmine. Mistahes muutuse tegemiseks oli tarvis toota uus kiip.
Mask-ROMi kiibil on moodustatud veerujuhtmete ja reajuhtmete võrk, kus iga veeru ja rea ristumiskohale vastab 1 bitt. Reajuhtmeid nimetatakse siin ka sõnaliiniks ja veerujuhtmeid bitiliiniks. Mõlemal liinil on võimalus luua ühendus mälupesa MOSFET-transistorlülitiga. Sõltuvalt sellest, kas liinid on ristumiskohal transistori  paisu ja lätte kaudu ühendatud või mitte, on nende väärtus vastavalt 1 või 0. Kui programmeerimisel transistori paisuühendus katkestatakse ()biti väärtus 0), pole selle mälupesa olek hiljem enam muudetav. Analoogiaks võib tuua CD-ROMi, mis on samuti tehases valmistatud ning kasutajal puudub võimalus CD-ROMil olevat infot muuta.

Muutmälu kasutamine

Püsimälu mask-ROM on olnud kasutusel arvutites käivitamiseks olulise info, nagu BIOSi salvestamiseks, samuti füüsilistes krüpteerimisvõtmetes, püsivarana mitmesuguse riistvara draiverites. Püsivara vajavateks seadmeteks võivad olla CD ja DVD draivid, kõvakettad, graafikakaardid, kuvarid, muusikakeskused, köögimasinad  jne. Siiski on ka neis rakendustes traditsioonilised mäluvariandid asendumas välkmäluga, mis võimaldab püsivara hõlpsalt värskendada. 
Mask-ROM on laialt levinud mängukonsoolides mängude talletamiseks. Püsimällu salvestatud info on kaitstud füüsiliste mõjutuste suhtes. Konsoolides asendasid ROMi optilised andmekandjad, nagu CD, DVD ja Blu-ray Disc, kuna viimased on suure mahutavusega ning kergelt ja odavalt paljundatavad. 
Laialdaselt on kasutusel püsimälu ka elektroonilistes mänguasjades, mis sooritavad mingeid kindlaid liigutusi, vilgutavad tulukesi või teevad häält. Nende mälu ei pea olema muudetav, seepärast ongi kõige ratsionaalsem vajalik info salvestada näiteks püsimällu mask-ROM või PROM. Sellest ei kao mälu sisu ega seega mänguasja funktsioon ka patareide tühjenemisel. Turvalisuse seisukohalt on mask-ROMi eeliseks, et sinna salvestatud infot ei saa muuta ega kustutada.
Tikste paljand

Tikste paljand (ka: Pokardi paljand) on paljand Tikste ürgorus Pokardi oja kaldal; halduslikult Valga maakonnas Tõrva linnas. Paljand on arvele võetud ürglooduse objektina.
Manuel Castells

Manuel Castells (sündinud 9. veebruaril 1942) on Hispaania sotsioloog, kes on tegelenud peamiselt linnasotsioloogia, infoühiskonna ja kommunikatsiooniteooriaga.
Castells sündis 9. veebruaril 1942 Albacete provintsis Hellíni väikelinnas.
Lõpetas keskkooli Barcelonas ning asus 16-aastasena Barcelona ülikoolis õigusteadust ja majandust õppima. Osales Franco vastases üliõpilasliikumises ning oli sunnitud pärast kolmeaastast õppimist (kursus kestis 5 aastat) poliitilise pagulasena (arreteerimist ja piinamist vältides) Pariisi minema.
Õpetas 1967–1979 Pariisi ülikoolis, algul Nanterre'is ning 1970. aastast õppeasutuses École des Hautes Études en Sciences Sociales. Valiti 1979 sotsioloogia professoriks ja linna- ja regionaalse planeerimise professoriks California ülikoolis Berkeleys. Sai 2001 ka uurimisprofessoriks Kataloonia Vabas Ülikoolis Barcelonas.
Castells keskendus algul uue linnasotsioloogia arendamisele, pannes erilist rõhku sotsiaalsete liikumiste rollile linnamaastiku teisendamisel üle maailma. Hiljem tema uurimisala laienes, kulmineerides triloogias Information Age (Infoajastu; 1996-1998).
Castells vaatleb kolme põhimõõdet: tootmist, võimu ja kogemust. Sotsiaalse dünaamika allikateks, mis on üksteisele taandumatud, on majanduse organisatsioon, riigi ja selle institutsioonide organisatsioon ning nende viiside organisatsioon, kuidas inimesed oma elus kollektiivse tegevuse läbi tähendust toodavad.
Triloogias ta väidab, et "meie ühiskonnad struktureeruvad üha enam Võrgu ja Mina bipolaarse opositsiooni ümber" (1996, lk 3). Võrk tähendab uusi, võrgustatud organisatsioonivorme; Mina tähendab mitmesuguseid praktikaid, mille abil inimesed püüavad taaskinnitada identiteeti ja tähendust kiire muutumise maastikul.
Manuel Castells on kirjutanud üle 20 raamatu.

Isiklikku

Manuel Castells on abielus Emma Kiselyovaga. Tal on üks tütar, üks võõrastütar ja kolm lapselast.
Südamekoda

Südamekojaks (ladina keeles atrium cordis) nimetatakse paljudel keelikloomadel südames olevaid õõsi, kuhu tuleb veri suurtest veenidest  ja suundub südamevatsakesse.
Südamekoja areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. Nii näiteks on kaladel üks aga 
kahepaiksetel, roomajatel, madudel, lindudel ja imetajatel kaks südamekoda.

Madudel

Madudel on tuvastatud kaks südamekoda: parem südamekoda (atrium dextrum) ja vasak südamekoda (atrium sinistrum).

Inimestel

Inimestel on samuti kaks südamekoda. 
Südamekojad kontraheeruvad vatsakestest veidi varem ja nende eesmised-külgmised osad on välja sopistunud parema ja vasaku kojakõrva (auricula atrii dextra et sinistra) kujul.
Vasaku ja parema südamekoja vahel paikneb kodadevahesein (septum interatriale).
Johan Aagaard

Isiklikku

Ta abiellus 14. augustil 1852 Kuningliku Teatri (Det Konglige Teater) koori liikme Ulrikka Gustafva Rydberg (14. november 1818 või 1819 Kopenhaagen – 5. märts 1898 Århus), Vaxsjost pärit Rootsi vaskseppmeistri ja hulgikaupmehe Carl Asmund Rydbergi (1780–1835) ja Brita Helena Eggertzi (1786–1843) tütrega.
Autotroof

Autotroof on organism, kes sünteesib elutegevuseks vajalikud orgaanilised ühendid väliskeskkonnast saadavatest anorgaanilistest süsinikuühenditest (tavaliselt on selleks süsihappegaas). Selleks vajaminev energia saadakse päikesevalgusest või anorgaaniliste ühendite oksüdeerimisest.
Enamik taimi on autotroofid, samuti on autotroofe bakterite hulgas (tsüanobakterid) ning protistide seas (vetikad).
Heinrich (maamarssal 1300)

Heinrich (ka Heinricus) oli Liivi ordu maamarssal aastal 1300.
Heinrich oli üks enam kui kümnest samanimelisest Liivi ordu rüütelvennast, kes 13.–14. sajandist vaid eesnime pidi teada on. Seega on võimalik, et tegelikult on Heinrichi-nimelisi orduvendi teada vähem ja maamarssalist orduvend võis varem olla ka lihtne rüütelvend või foogt, samuti on teatud võimalus, et ka ülejärgmine maamarssal, kelle nimeks oli samuti Heinrich, oli tegelikult sama isik, kes juba 1300. aastal maamarssaliks oli. Samas on kahe Heinrichi vahel maamarssalina märgitud 1306. aastal ka orduvend Kunot, mistõttu on tõenäolisem, et tegemist oli siiski erinevate isikutega.
Peugeot

Peugeot [pøˈʒo] on Prantsusmaa autotootja ja üks vanimaid siiani eksisteerivaid automarke (seeriatootmine alates 1891. aastast). Koos Citroëniga on ta osa PSA-grupist. Lisaks autodele esindab Peugeot ka mootorrattaid, jalgrattaid ning palju muud.
Peugeot' peamine tehas on 1912. aastal avatud tehas Sochauxis. Teised Prantsusmaal asuvad tehased on Aulnay-sous-Bois's, Mulhouse'is, Poissys ja Rennes'is. Väljaspool Prantsusmaad on Peugeot esindatud veel Portugalis (Mangualde), Hispaanias (Madrid ja Vigo), Slovakkias (Trnava), Tšehhis (Kolín) ja Argentinas (El Palomar Buenos Aireses ja ühiselt Fiatiga Córdobas).
1978. aastal Chryslerilt ülevõetud tehas Inglismaal, kus ehitati alates aastast 1998 mudelit 206, suleti 2007. aasta alguses. Mudeli 206 järeltulija 207 tootmine koliti üle Trnavasse.
Saksamaa Peugeot' keskus on alates 1936. aastast olnud Saarbrückenis. Aastal 1967 asutati Peugeot Deutschland GmbH.
Alates tootmise algusest aastal 1891 on praeguseks toodetud üle 50 miljoni sõiduki. 50 miljones sõiduk oli Peugeot 308 SW. Üle Euroopa on Peugeot' sõidukid ühed kõige müüdavamad sõiduautod. Aastal 2007 müüdi kokku 1,786 miljonit Peugeot' sõidukit, mis oli võrreldes eelneva aastaga 3,7%-line tõus. Aastal 2008 tõusis aastane müük maailma lõikes 1,904 miljonini.

Päritolu

Teadaolevalt pärineb esimene Peugeot'-nimeline perekond Württembergi krahvkonnast Montbéliardist.
Ettevõtjatena esinesid Peugeot'd esimest korda 18. sajandi lõpus oma õliveskiga, nahaparkimistöökojaga ning värvitöökojaga Hérimoncourtis.
Nino Maisuradze

Nino Maisuradze (gruusia keeles ნინო მაისურაძე; sündinud 13. juunil 1982 Thbilisis) on gruusia päritolu Prantsusmaa maletaja, naiste suurmeister (2009).
Maisuradze elab 2003. aastast Prantsusmaal. Prantsusmaa kodakondsuse sai ta 2009. aastal. Ta on kahekordne Prantsusmaa naiste malemeister (2013, 2014). 
Ta mängis Prantsusmaa naiskonna koosseisus kahel naiste maleolümpial (2010, 2012). 2014. aastal ta maleolümpia naiskonda ei pääsenud, sest malekoondise treener Matthieu Cornette leidis, et kuigi Maisuradze võitis 2014. aasta maletšempioni tiitli, jääb tema mängutase teistele alla.
Maisuradze sai FIDE-lt 2001. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 2009. aastal naiste suurmeistri nimetuse. 
Ta on abielus malesuurmeistri Alexandr Fieriga.
Keskkonna heterogeensus

Keskkonna heterogeensus on ressursside või mõjurite ruumiline ja ajaline varieeruvus.
Elusorganisme ümbritsev keskkond pole kunagi staatiline. Keskkond, mis näeb välja ühtlane, koosneb tegelikult väikeste erinevustega mikroelupaikadest. Igas sellises mikroelupaigas on üks liik, mis tõrjub kõik teised välja.
Keskkonnad pole ruumiliselt ühesugused ega ajaliselt konstantsed, vaid sesoonsed, ruumiliselt laigulised, perioodiliselt häiringutega mõjutatud. Neid asustavad taimepopulatsioonid on mõjutatud konkurentsi poolt teiste liikidega ning herbivooride, patogeenide, tolmeldajate ja teiste mõjurite varieeruvusest.

Ajaline heterogeensus

Paljudele keskkondadele on iseloomulik sesoonsus, seetõttu suureneb ka heterogeensus ajas. See põhjustab paljude protsesside korrapärase mustri. Näiteks võib tuua orgaanilise aine lagundamise mullas. Parasvöötme ökosüsteemides sügisel surnud orgaaniline aine kuhjub, kevadel ja suvel on selle lagundamise kõrgpunkt.

Ruumiline heterogeensus

Keskkonna ruumiline heterogeensus on defineeritud kui varieerumine ruumilises struktuuris nii, et uuritavate tunnuste jaotus ei ole ühtlane ega juhuslik, vaid agregeeritud ehk laiguline. Erinevaid ruumiosasid iseloomustavad erinevad tingimused. Näiteks iseloomustab mulda ruumiline laigulisus, mis on põhjustatud sellest, et muld sisaldab nii tahket, vedelat kui ka gaasilist faasi. Samuti põhjustavad heterogeensust mullas olevad toitained ja ioonid, mis on erineva mobiilsusega.

Heterogeensus suurel skaalal (maastiku tase)

Suurel skaalal eksisteerivad erinevad liigid koos, soodustades suurt regionaalset liigifondi ja mõjutades liigirikkust positiivselt.

Abiootiline ja biootiline heterogeensus

Abiootiline heterogeensus on mittebioloogilist päritolu. Näiteks võib abiootiliseks heterogeensuseks pidada varieeruvust topograafias, nõlva kallakuses, maapealses asendis, temperatuuris, sademetes ja substraadi osakeste suuruses.
Biootiline heterogeensus on põhjustatud organismide poolt. See võib olla põhjustatud ressursside tarbimisest (näiteks evapotranspiratsioonist) või millestki muust. Biootiline heterogeensus võib võimendada abiootilist heterogeensust või esineda sõltumatult, ilma abiootlise heterogeensuseta.
Hüpertensioon

Hüpertensioon inimesel

Piirväärtuseks inimesel on süstoolne üle 140 mm Hg ja diastoolne üle 90 mm Hg. Põhjuseks võib olla veresoonte ahenemine, neeru- ja kesknärvisüsteemi haigused. Vererõhk kasvab vanemas eas ja on seotud nii pärilike tegurite kui eluviisidega. Piirates suitsetamist, tehes füüsilist tööd, tarbides vähem soola, loomseid rasvu ja alkoholi võib vererõhu tõusu peatada või isegi langetada. Vererõhku võivad tõsta ka mõned muude haiguste raviks tarvitatavad arstimid.

Hüpertensioon veterinaarias

Keskmiseks piirväärtuseks koertel ja kassidel on süstoolne üle 160 mm Hg ja diastoolne üle 100 mm Hg. Keskmine süstoolne vererõhk üle 200 mm Hg vajab kohest ravi.
Hüpertensiooni põhjuseks koertel ja kassidel on neeruhaigused, hüperadrenokortitsism, kilpnäärme haigused, diabetes mellitus, maksa haigused, krooniline aneemia ja mõned ravimid (erütropoetiin, glükokortikosteroidid). Geriaatrilistel koertel ja kassidel on hüpertensiooni peamiseks põhjuseks neeru haigused. Koertel ja kassidel esineb sagedamini sekundaarset hüpertensiooni.
KHL

KHL (Kontinental Hockey League, 'Kontinentaalne Hokiliiga', vene keeles Континентальная хоккейная лига – КХЛ) on rahvusvaheline jäähokiliiga. Liiga loodi 2008. aastal ning algselt mängis seal 24 klubi. Praegu mängib liigas 25 klubi, millest 19 on pärit Venemaalt ning lisaks üks klubi Soomest, Lätist, Valgevenest, Slovakkiast, Kasahstanist ja Hiinast.
KHL-i peetakse tähtsaimaks jäähokiliigaks Euroopas ja Aasias ning taseme poolest teiseks jäähokiliigaks Põhja-Ameerika jäähokiliiga NHL-i järel. KHL on keskmise pealtvaatajate arvu poolest kolmas jäähokiliiga Euroopas ja keskmise publikuarvu poolest Euroopas esimene.
KHL-i klubid on jagatud 13 klubiga Läänekonverentsi ja 12 klubiga Idakonverents. Mõlema konverentsi klubid on jaotatud lisaks kahe divisjoni vahel. Läänekonverentsi divisjonid on saanud nime Nõukogude Liidu jalgpalluri ja jäähokimängija Vsevolod Bobrovi (1922–1979) ja Nõukogude Liidu jäähoki ühe tähtsama edendaja Anatoli Tarassovi (1918–1995) järgi. Idakonverentsi divisjonid on saanud nime üheks kõige aegade parimaks jäähokimängijaks nimetatud Valeri Harlamovi (1948–1991) ning Nõukogude Liidu jäähokimängija ja Liidu koondise peatreeneri Arkadi Tšernõšovi (1914–1992) järgi. Iga konverentsi kuus paremat meeskonda pääsevad väljalangemismängudele, kus selgitatakse välja mõlema konverentsi meistrid. Konverentside meistrid kohtuvad seejärel omavahel finaalseerias ning selle võitja pälvib Gagarini karika.
Jaan Salm

Elulugu

Jaan Salm on talupidaja poeg.
Salm lõpetas 1955 Tallinna Kommunaal-Ehitustehnikumi, 1960 Tartu Ülikooli füüsikaosakonna, 1968 aspirantuuri TÜ-s. 1970. aastal kaitses ta füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi geofüüsika erialal Vilniuse Ülikoolis väitekirjaga "Диффузионные искажения при измерении спектра аэроионов" ("Difusioonmoonutused aeroioonide spektri mõõtmise"). Ta täiendas end 1973–74 Berliinis Humboldti Ülikoolis, 1979 Moskva Ülikoolis, 1984 Toulouse'is Paul Sabatier' Ülikoolis ning 1990 Tampere Tehnikaülikoolis.
1961–64 oli Salm TÜ üldfüüsika kateedri vanemlaborant, 1969–82 vanemõpetaja, 1982–85 dotsent, 1985–87 aeroelektri labori vanemteadur, 1987–92 juhtivteadur, 1992–93 vanemteadur, 1993–2003 keskkonnafüüsika instituudi vanemteadur, 2003. aastast erakorraline teadur, 2007. aastast ka Füüsika Instituudi erakorraline teadur. 1974–83 oli ta ka TÜ aeroionisatsiooni ja elektroaerosoolide labori aeroioonide spektromeetria sektori teaduslik juhendaja. Salm on lugenud TÜ-s füüsika, juhuslike funktsioonide teooria ja statistilise hüdromehaanika kursusi ning koostanud õppevahendeid.

Teadustöö

Jaan Salmi peamised uurimisvaldkonnad on olnud aeroioonide liikuvusjaotus, evolutsioon ja mõõtmisvahendid, atmosfääri aerosooli karakteristikud ja elektrilised protsessid aerosoolis. Ta on avastanud seaduspärasusi liikuvusanalüsaatorite lahutusvõime määramiseks, aerosooliosakeste tekke ja laadumise selgitamiseks ning atmosfääri ioonide karakteristikute kirjeldamiseks, samuti arendanud teadusaparatuuri.
Salm on osalenud TÜ poolse juhina välimõõtmistel Moskva oblastis (1986), Leedus (1988) ja Soomes (1999–2000). Ta on juhendanud teadusuuringute lepinguid ja hoidnud Eesti Teadusfondi grante. 1988. aastal oli ta üks Tahkuse Õhuseirejaama rajajaid. Ta on Jaapani Atmosfäärielektri Ühingu liige.
Salm on avaldanud üle 160 teadustrükise ja aimeartikleid, tal on 15 autoritunnistust. Ta on tõlkinud teaduslikke artikleid jaapani keelest.

Tunnustus

Jaan Salm on pälvinud Nõukogude Eesti preemia (1967, kollektiivis), NSVL Rahvamajanduse Saavutuste Näituse audiplomi (1967) ja pronksmedali (1982), NSVL leiutaja rinnamärgi (1988), Tartu Ülikooli medali (2003) ning Tartu Ülikooli aumärgi (2007).
Geisrite org

Geisrite org (vene Долина гейзеров) on geisriväli Venemaal Kamtšatka poolsaarel.
See on üks maailma suuremaid geisrivälju ja ainuke Euraasia mandril.