google/wiki40b huggingface dataset:
Kolorimeetria

Kolorimeetria on värvilise ühendi lahuse kontsentratsiooni fotomeetriline määramine lahuse värvuse intensiivse põhjal.
Värvilise komponendi kontsentratsiooni määramiseks tema lahuse värvuse intensiivsuse põhjal kasutatakse seadet, mida nimetatakse kolorimeetriks. Kolorimeetris kas võrreldakse uuritava ja teadaoleva kontsentratsiooniga lahuse värvuse intensiivsusi või mõõdetakse lahust läbiva valguse intensiivsuse vähenemist.
Aine väikeste kontsentratsioonide korral (neil juhtudel kehtib Bouguer'-Lamberti-Beeri seadus) saab proovi kontsentratsiooni arvutada analüüsitavat ja võrdluslahust läbinud valguse intensiivsuste erinevusest.
Kui uuritav ühend ise lahusele värvust ei anna, siis lisatakse sobivat reaktiivi, mis moodustab määratava komponendiga värvilise ühendi.
Kiire ja lihtne värviliste ühendite määramise meetod (kolorimeetria modifikatsioon) on mikrotsoonanalüüs paberil, kus analüüdi (proovi) ja standardi värvusreaktsioone analüüsitakse filterpaberile kantud mikrotsoonide värvuse intensiivsuste võrdlemisel.
Erle Rikmann

Erle Rikmann (sündinud 31. juulil 1974 Tallinnas) on Eesti sotsioloog.

Elulugu

Lõpetas 1992 Tallinna 37. Keskkooli, 1997 Eesti Humanitaarinstituudi (EHI) ja 2001 Tallinna Pedagoogikaülikooli magistriõppe; sotsioloogiamagister (2001, TPÜ), väitekiri "Kodanikuosalus Eestis: ressursid ja takistused". Oli 1993–1995 Friedrich Naumanni Fondi tõlk-toimetaja, 1996–1998 Eesti TA Rahvusvaheliste ja Sotsiaaluuringute Instituudi uurimisassistent, 1997–1998 EHI lektor, 1999– teadur, 2000–2001 ühiskonnateooria õppetooli juhataja kohusetäitja, 2002 Helsingi Ülikooli külalisteadur, 2003–2004 Helsingi Ülikooli CERENi instituudi külalisteadur, 2000– TPÜ (aastast 2005 TLÜ) lektor. 2005–2006 Tallinna Ülikooli Eesti Humanitaarinstituudi teadur, 2006 TLÜ Eesti Humanitaarinstituudi ühiskonnateooria õppetooli juhataja kohusetäitja ning kodanikuühiskonna uurimise ja arenduskeskuse arendusjuht.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: kodanikuühiskond, sotsioloogiline poliitikaanalüüs, kultuurisotsioloogia, sotsiaalsed probleemid. Eesti Sotsioloogide Liidu liige, Rahvusvahelise Kolmanda Sektori Uurijate Liidu (ISTR), The Westermarck Society liige. Üle 30 teaduspublikatsiooni.
Riia Läti Selts

Riia Läti Selts (läti keeles Rīgas Latviešu biedrība) on Lätis Riias tegutsev selts. Aastast 2011 on seltsi esimees Guntis Gailītis. Selts muu hulgas korraldab rahvalikke üritusi.
Selts asutati 1868. Selts likvideeriti 1940. Selts taasasutati 1989.
Tänapäeval on seltsil umbes 700 liiget ja 6 auliiget: Imants Kokars, Andris Kolbergs, Jānis Stradiņš, Vaira Vīķe-Freiberga, Guntis Ulmanis ja Imants Ziedonis.
AS Tallinna Lennujaam

AS Tallinna Lennujaam on Eesti Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi haldusalas olev lennundusettevõte, mis haldab Tallinna, Tartu, Pärnu, Kuressaare, Kärdla, Kihnu ja Ruhnu lennujaama.
3. juunil 2016 avalikustas ettevõtte nõukogu, et ettevõtte uueks juhiks saab Piret Mürk-Dubout (varasem juht Rein Loik esitas veebruaris lahkumisavalduse, mis 1. märtsist 2016 rahuldati).
Andres Paris

Andres Paris (sündinud 11. juulil  1951) on eesti alpinist. 
Ta on osa võtnud kuuetuhandelise mäetipu esmavallutusest ja tõusnud korduvalt tehniliselt rasketel marsruutidel Kaukasuse mäestikus. Ta täitis 1988. aastal meistersportlase kandidaadi normi alpinismis.

Alpinism

Mägironimisega hakkas  ta tegelema 1977. aastal. Samal aastal astus ta Alpiklubi Firn liikmeks. Aastatel 1988–1990 töötas ta Ullu-Tau alpilaagris instruktorina. 1991. aastal täiendas ta end  Elbruse laagris instruktorite koolis, sai seal II-kategooria instruktoriks. Hiljem töötas ta Ullu-Tau alpilaagris päästeülemana.

Kuuetuhandelise esmavallutus

1982. aastal võttis  ta osa Tartu Riikliku Ülikooli 350. aastapäeva auks korraldatud ekspeditsioonist Kesk-Pamiiri Tanõmasi ahelikule. Selle käigus esmavallutati kaks nimeta mäetippu. 6350 meetri kõrgune mägi, mille tippu ronis esimeste seas ka Andres Paris, nimetati Tartu Ülikool 350-ks.

Tehniline alpinism ja talvine alpinism

Alates 1987. aastast ronis ta tehniliselt raskematel marsruutidel Kaukasuses (5A-marsruut Allo-Uzlovajal). 1988. aastal läbis ta neli  5B-marsruuti, neist tähelepanuväärseim oli koos Urmas Graueniga 5B-tõusumarsruut Džailõkile.
1989. aastal lubati Nõukogude Liidus alpinistidele taas talvine alpinism (oli keelatud aastast 1965). Paris tegi sel talvel kuus tippu, nende seas Ullu-Tau esmaläbimisega 5B-marsruut koos Urmas Graueniga. 1990. aasta suvel juhtis ta tõusu Ullu-Taule 5B-marsruudil.

Pamiiris 1991

1991. aastal toimus ekspeditsioon Pamiiri Urmas Graueni juhtimisel. Lenini mäetippu (7134 m) tõusis mööda tavamarsruuti 11 inimest, nende seas tõenäoliselt ka Andres Paris. Sama ekspeditsiooni käigus sooritati ka esmatõusud kahele viietuhandelisele mäele, mis nimetati Norma (5467m) ja Paide (5341 m) tipuks.

Kilimanjaro

1994. aastal võttis ta osa eestlaste teisest retkest Aafrikas Kilimanjaro (5895 m) tippu (ekspeditsiooni juht Urmas Grauen).
Keskhaldusringkond

Keskhaldusringkonna juhtimine

Haldusringkonna administratiivne juhtimisorgan on prefektuur, mis kuulub Moskva Valitsuse struktuuri. Prefektuuri eesotsas on prefekt, kes ex officio (ameti poolest) on ühtlasi Moskva Valitsuse liige. 2015. aastast on sellel ametikohal Moskva linnapea Sergei Sobjanini seadlusega määratud Vladimir Goverdovski. Tema eelkäija selles ametis oli Viktor Fujer, kes aga suri 2015. aastal toimunud jalgpallimatši ajal saadud infarkti tagajärjel.

Kohalik omavalitsus

Kohalikku omavalitsust teostatakse munitsipaalmoodustistes. Keskhaldusringkonnas on 10 munitsipaalmoodustist (munitsipaalringkonda) – igale rajoonile vastab üks munitsipaalringkond. Munitsipaalringkondades on kohaliku omavalitsuse organiteks saadikute nõukogu (esindusorgan) ja administratsioon (täidesaatev organ).

Keskhaldusringkonnast valitud saadikud

Riigiduuma 7. koosseisu valimistel 2016. aastal Keskhaldusringkonna territooriumil moodustatud ainsast valimisringkonnast pääses Riigiduumasse Ühtse Venemaa liige Nikolai Gontšar.
Moskva Linnaduumasse valiti 2014. aastal Keskhaldusringkonnast kolm saadikut, neist üks kuulub Ühtsesse Venemaasse, üks Venemaa Föderatsiooni Kommunistlikku Parteisse ja üks on parteitu (Moskva kõrgema majanduskooli rektor Jaroslav Kuzminov).
Nordström & Thulin

Nordström & Thulin AB oli Rootsi laevaettevõte. Ettevõtte peakontor asus Stockholmis aadressil Skeppsbron 34.
Ettevõtte asutas 1850 Stockholmis laevamaakler Carl David Nordström (1816–1881).
2000. aastatel lõpetas ettevõte tegevuse.
2011. aasta Abhaasia presidendivalimised

2011. aasta Abhaasia presidendivalimised toimusid 26. augustil. Korralised presidendivalimised pidid toimuma 2014. aastal, kuid Sergei Bagapš suri ametis olles 29. mail.
Rahvusvaheliselt tunnustamata Abhaasia seadused lubavad presidendiks kandideerida abhaasi rahvusest Abhaasia kodanikel, kes valdavad ladusalt abhaasi keelt, on vähemalt 35-aastased ja mitte vanemad kui 65-aastased ja kes on vähemalt 5 aastat olnud Abhaasia püsielanikud.
Kandidaatide ülesseadmise periood kestis 27. juunist 17. juulini.
Kandidaatidena registreeriti Raul Hadžimba, Aleksandr Ankvab ja Sergei Šamba. Peaminister Šamba ja asepresident Ankvab astusid seaduse nõudel kandideerimise puhul ameteist tagasti.
Valimiskampaania käigus on Šamba toetajad levitanud süüdistusi, et Ankvab jagas Abhaasia sõja luureinfot Gruusiale, Ankvab omakorda süüdistab Šambat räpaste võtete kasutamises.
Valimised võitis Aleksandr Ankvab, kes sai 54,86% häältest. Kuna ta sai üle 50% häältest, ei läinud vaja teist hääletusvooru. Šamba sai 21,04% ja Hadžimba 19,83% häältest. Valimisaktiivsus oli 71,92%.
Riigikord

Riigikord on riigi võimukorraldus, peamiselt mõeldakse sellega riigivõimu- ja valitsemisorganite suhteid, struktuuri ja pädevust. Sõna riigikord kasutatakse ka riigivormi tähenduses.
Viipekeel

Üldine kirjeldus

Viipekeel on visuaal-motoorne keel, mida tajutakse nägemismeele kaudu ja väljendatakse kätega, sealhulgas näoilmete ja kehaliigutustega. Viipekeel ei ole universaalne keel. Eestis kasutatakse peamiselt eesti viipekeelt ja vene viipekeelt (eesti viipekeele mõjuga).
Viipekeelte peamise sisu moodustavad viiped, mis avalduvad viiplemise ehk viipekõne kaudu. Viipel kui keelelist teavet kandval keelesümbolil on oma kindel „häälikuline” kuju.
Kurt ei saa omandada auditiiv-verbaalset keelt loomulikul teel. Kurdil ei ole kognitiivset takistust omandada visuaal-motoorse keelt ehk viipekeelt.

Viipekeele kasutamisvõimalused

Viipekeelt kasutatakse igal pool, viipekeeles saab suhelda läbi akna (bussis jne) ja vee all, selle juures saab ka suhelda videokõne vahendusel.
Selggrund

Selggrund ehk Selggrundi madal on madal Soome lahes.
Selggrundi madal asub rannajoonest Rutja ja Karepa küla juures 4–7 meremiili ehk 7–13 km põhja pool. Selggrundist loodes asub Snegi madal, Selggrundist 4 meremiili kirdes asuvad Uhtju saared.
Selggrundi madal on lai ja laugenõlvaline, vee sügavus madala lael on 7–10 meetrit.
Silverius

Paavstiks saamine

Silverius valiti paavstiks 8. juunil 536. "Liber Pontificalise" järgi mõjutas tema valimist idagootide kuningas Theodahad, kes olevat valijatele andnud altkäemaksu.
Rooma vaimulikkond suhtus Silveriusesse esialgu taunivalt, kuid teda tunnustati paavstina, et säilitada kiriku ühtsus.

Poliitilised suhted

Bütsantsi keisrinna Theodora leppis paavsti esindaja (apocrisiarius) Vigiliusega kokku, et toetab Vigiliuse saamist paavstiks, kui ta omakorda tunnustab Konstantinoopoli eelmist patriarhi Anthimost ja teisi monofüsiite.
Vigilius sõitis Rooma, kus ta leidis Silveriuse ametissevalituna eest. Vigilius siirdus Napolisse ja esitas väepealik Belisariusele keiserlikud kirjad, mille alusel tunnustati teda ametlikult paavsti ametis. Theodora püüdis samal ajal veenda Silveriust toetama monofüsiitlikke vaimulikke, kuid tulutult.
10. detsembril 536 okupeeris Bütsantsi väepealik Belisarius Rooma ja võeti paavsti poolt sõbralikult vastu. Paavst kutsuti peatselt Belisariuse peakorterisse, kus teda süüdistati võltsitud tõendite alusel koostöös idagootidega, kellele paavst olevat pidanud Rooma piiramise ajal avama linna väravad.
Belisarius arreteeris "Liber Pontificalise" järgi keisrinna Theodora korraldusel ja oma abikaasa Antonina mõjutusel paavsti, alamdiakon Johannes võttis paavstilt palliumi ja andis talle mungarüü. 11. märtsil 537 teatas Belisarius Silveriuse tagandamisest ja 29. märtsil seati uueks paavstiks Vigilius.

Eksiil ja tagasiastumine

Silverius saadeti aastal 537 eksiili Patarasse Lüükias. Patara piiskop leidis peatselt, et paavst on süüst puhas ja siirdus Konstantinoopolisse, et protesteerida paavsti kohtlemise vastu, kuna maailmas on palju kuningaid, kuid vaid üks paavst.
Bütsantsi keiser Justinianus I käskis Silveriuse saata tagasi Rooma ja pidada tema üle kohut. Keisri korraldusel pidi paavst viidama üle teise piiskopkonda, kui ta leitakse olevat süüdi; kui aga paavst on süütu, tuli taastada tema amet.
Silveriuse tagandamise seaduspärasust püüdis takistada Vigilius, kes soovis Belisariuselt, et Silverius antakse talle üle.
Kui Silverius jõudis Rooma, võtsid Vigiliuse sõdurid ta kinni ja saatsid ta Gaeta lahes asuva Ponza saarestiku Palmarola saarele asumisele.
11. novembril 537 teatas Silverius ametlikult oma tagasiastumisest. Ta oli Pontianuse järel teine paavst, kes loobus ametist.

Ordinatsioonid

Silverius ordineeris "Liber Pontificalise" järgi 19 piiskoppi ja 14 preestrit. Tema ajast on teada kardinalpreester Jovianus.

Surm

Silverius suri aastal 537 Palmarola saarel nälga. Tema täpne surmakuupäev on teadmata. "Liber Pontificalise" järgi maeti ta saarel 20. juunil, kuid kirikuajaloolase J. N. D. Kelly järgi suri ta 2. detsembril 537.
Silveriust austatakse katoliku kirikus pühakuna ja märtrina. Tema mälestuspäev on 20. juuni.
Ta on Ponza patroon.
Diego Pary

Diego Pary Rodriguez on Boliivia poliitik, alates 4. septembrist 2018 Boliivia välisminister.
13. novembrist 2008 kuni 30. aprillini 2011 oli ta Bollivia asekõrgharidusminister, 9. maist 2011 kuni välisministri ametisse asumiseni 4. septembril 2018 Boliivia esindaja Ameerika Riikide organisatsiooni juures.
Aglona Püha Neitsi Maarja taevamineku kirik

Kirikuhoone

Praegune kirikuhoone ehitati Aglonasse aastail 1768 - 1780. Hoone on hea näide baroksest arhitektuurist. Kirik on ehitatud tellistest, tornide kõrgus on 60 meetrit.

Varasem ajalugu

1699. aastal asutasid Vilniusest pärit dominiiklased Aglonasse kloostri. Selle koha peal asunud puidust kirikut on esimest korda mainitud aga juba aastal 1670. Aastal 1751 pühitsesid dominiiklased kiriku sisse ja asetasid sinna jumalaema ikooni, mis oli koopia Trakai Jumalaema ikoonist.

Praegune hoone

Aastail 1768-1780 valmis praegune kirikuhoone, kuna varasem puidust ehitis hävis tules. Barokse hoone interjöör on pärit osalt XIX sajandist, aga kantsel, pihikamber ja orel pärinevad XVIII sajandi lõpust. Praegune hoone pühitseti sisse aastal 1800. Kuna interjöör on kirikuhoonest hilisem, siis on selle juures kasutatud palju rokokoo elemente.
Aastal 1820 avati kloostri ja kiriku juures vaimulik seminar, aga seoses Kastuś Kalinoŭski ülestõusuga kool suleti. Klooster tegutses siiski edasi kuni XIX sajandi kaheksakümnendate aastateni.
Aglona kirik ja sealne imettegev Jumalaema ikoon kujunesid aja jooksul tähtsaks palverännakute paigaks ning Läti katoliiklaste vaimseks keskuseks. Aastal 1980 pühitses Johannes Paulus II kiriku Basilica minoriseks. Aastal 1993 külastas ta basiilikat ka isiklikult, pidades seal missa, kus osales 380 000 inimest.
Aastail 2011-2013 restaureeriti kirikut, sealjuures muudeti veidi algset interjööri ja vähendati seinamaalingute arvu.

Aglona ikoon

Aglonas asuva imettegeva Jumalaema ikooni tõid sinna kloostrit rajama tulnud dominiiklased. Ikoon on tundmatu meistri töö, koopia Trakai jumalaema ikoonist. Ikoon krooniti aastal 1875. Ikooni auks on loodud laul, mille poolakeelne pealkiri on Panno Święta w agłońskim kościele, lätikeelne aga Jaunova Svata Aglyunas Bazneica.

Mineraalveeallikad

Kiriku lähedal asuvad allikad, mille veele omistati tervendavat mõju. Aastal 1824 saatsid dominiiklased proovi allikate veega Peterburi Meditsiiniakadeemiale, aastal 1826 saabus kinnitus, et tegemist on mineraalveega, mida võib raviotstarbel kasutada.
Nõukogude võimu ajal üritati allikaid sulgeda, aga vesi tungis selle järel maapinnale uues kohas.
Kavaljeerperspektiiv

Kavaljeerperspektiiv ehk linnuperspektiiv (itaalia keeles cavaliere-bastion + prantsuse keeles perspective, ladina keeles perspicere 'vaatlema') on perspektiivvaade kõrgeimast (arhitektuursest) punktist, horisont asetub pildil ülemisse kolmandikku.
Prangli kirik

Prangli Laurentsiuse kirik on puukirik, mis asub Harju maakonnas Viimsi vallas Prangli saarel Lääneotsa külas. Kirikus tegutseb EELK Prangli Laurentsiuse Kogudus.
Kirikut ümbritseb Prangli kirikuaed.

Ajalugu

Prangli Laurentsiuse kirikut ehitati vahemikus 8. juuni 1848 kuni 10. august 1848. 10. augustil 1848 peeti Rooma märtrile Laurentsiusele pühendatud vastvalminud kabelis ka esimene jumalateenistus. 
Kabelit renoveeriti põhjalikult 1860. aastal, mil paigaldati ka orel.
Aarne Neeme

Aarne Olavi Neeme (sündinud 19. veebruaril 1945 Geras Saksamaal) on eesti päritolu Austraalia lavastaja.
Aarne Neeme vanemad Johannes Näkk ja Hilja Leitu olid pärit Tartust. Teise maailmasõja ajal septembris 1944 põgenesid nad Tallinnast Saksamaale, kus veebruaris 1945 sündis ka Aarne. 
Perekond kolis 1948. aastal, kui Aarne oli nelja-aastane, Austraaliasse Melbourne’i.

Tegevus Austraalias

Aarne Neeme lõpetas aastal 1962 Melbourne’is balletikooli ja aastal 1965 samas teatrikooli ning aastal 1969 Sydneys ülikooli ja 1970. aastatel sai temast hinnatud teatrilavastaja. 
Oma pika karjääri jooksul on tegutsenud ta mitmes Austraalia teatris. Ta oli aastatel 1969–1971 Perthi Octagon'i teatri ja aastatel 1971–1972 Sydney Nimrod Street'i teatri direktor. Aastatel 1973–1977 oli ta Perthi National Theatre Company kunstiline juht, aastatel 1980–1982 oli ta Hunter Valley teatri ja aastast 1990 Perthi Hole in the Wall'i ,olles samaaegselt aastatel 1994–1995 Sydney Actor's Centre kunstiline juht.
Ta töötas aastatel 1985–1989 Lääne-Austraalia Kunstide Akadeemia draamaosakonna juhatajana ja aastatel 1992–1994 Singapuri Riikliku Ülikooli teariõppejõuna.

Tegevus Eestis

1999. aastal tõi ta Viljandis Ugala teatris lavale Austraalia näitemängu «Sõbrad ja raha».

Isiklikku

Tema isa oli Eesti ja Austraalia kunstnik Johannes Näkk (hilisema nimega Gunnar Neeme).
Odvar Voie Eikeland

Odvar Voie Eikeland (sündinud 10. juulil 1963) on Norra poliitik Keskparteist.
Ta oli 2003–2007 Gjerstadi valla vanem. Ta võttis ameti üle Kjell Arild Haugenilt (Keskpartei).
Tema asetäitja oli Jon Olav Gryting (Kristlik Rahvapartei).
Eikelandi toetasid Høyre, Kristlik Rahvapartei ja Venstre.
Elmar Petersoo

Elmar Petersoo (10. veebruar 1902 Sadala vald Laiuse kihelkond – 6. november 1970 Sault Ste. Marie, Ontario, Kanada) oli eesti vaimulik.
Lõpetas Tartu Kommertsgümnaasiumi. Õppis aastatel 1924–1932 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas (olles aasta vahepeal sõjaväeteenistuses). Prooviaastal oli ta Keila ja Laiuse koguduses. Ordineeriti õpetajaametisse 1. oktoobril 1933.
Oli aastal 1933 Paldiski koguduse asetäitja õpetaja. Aastal 1933 valiti ta Jõelähtme koguduse õpetajaks, kus tegutses aastani 1944.
Põgenes aastal 1944 perega Rootsi. Rootsis tegutses ta 1944–1951 Lõuna-Rootsi piirkonna õpetajana. Aastal 1951 siirdus ta Rootsist Kanadasse. Kanadas tegutses ta 1951–1970 Sault Ste Marie, Port Arthuri ja Sudbury koguduste õpetajana.

Isiklikku

Ka tema poeg Udo Petersoo oli vaimulik, 1990–2006 E.E.L.K. peapiiskop.
Rukkiräägu kultuuriauhind

Rukkiräägu kultuuriauhind on Eesti Rukki Seltsi välja antav auhind. Auhinna on pälvinud näiteks kirjanikud, ajakirjanikud, muusikud, aga ka näiteks Maaleht.
Auhinda antakse aastast 2000.
Valdeko Ratassepp

Valdeko Ratassepp (3. september 1912 Ropka – 10. veebruar 1977 Tallinn) oli eesti näitleja.
1932 lõpetas Hugo Treffneri Gümnaasiumi, 1932–1937 (lõpetas) õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, EÜS Ühenduse liige. 1932. aastast töötas teatris Vanemuine. 1939–1940 vandeadvokaat Sergei Pauli abi Tallinnas. 1940. aastal töötas Harju maakonna täitevkomitee sekretärina. Teise maailmasõja ajal oli Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite liige. 1944. aastast elu lõpuni töötas Tallinna Riikliku Akadeemilise Draamateatri näitlejana.

Isiklikku

Tema vanemad olid näitlejad Rudolf Ratassepp ja Elsa Ratassepp.
Ta on maetud Metsakalmistule.
Muna (toiduaine)

Muna on hinnatud ning laialt kasutatav toiduaine.
Reeglina mõistetakse muna all viljastamata kodukana muna, kuid levinud on ka hane-, pardi- ja vutimunad ning eksootilisematest lindudest jaanalinnu munade söömine. Muna koosneb kaitsvast munakoorest, albumiinist (munavalge) ja munakollasest, mis on ümbritsetud mitmete õhukeste membraanidega. Munades on palju proteiini ja B₄-vitamiini, mistõttu on see heade dieetiliste väärtustega.

Kasutusalad

Kanamune kasutatakse paljudes roogades, ka mitmetes küpsetistes. Levinumad valmistamisviisid on praadimine, keetmine ja marineerimine. Neid saab süüa ka toorelt, kuigi seda ei soovitata salmonelloosiohu tõttu. Pardi- ja hanemune ja ka väiksemate liikide (näiteks vuti) mune kasutatakse gurmeetoitudes lääneriikides. Suur osa Ida-Aasiast (näiteks Hiina ja Vietnam) kasutab mune igapäevatoiduks. Suurte lindude mune kasutatakse haruldaste toitude valmistamisel. Inglismaal ja Skandinaavia maades, eriti Norras, on kajakamunad delikatesstoit.

Tootmine

2010. aasta andmetel oli maailmas 19,5 miljardit kana ja võib öelda, et praeguseks toodab iga kana aastas umbes 300 muna.
AKV riigid

Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riigid ehk AKV riigid (inglise ACP countries; African, Caribbean and Pacific countries) on Euroopa riikide endised koloniaalmaad Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani regioonis, kellega Euroopa Liidul on sõlmitud erilepingud kaubanduse ja arenguabi valdkondades. AKV riigid hõlmavad 2007. aasta seisuga 78 riiki, kes on sõlminud Euroopa Liiduga Cotonou lepingu.
AKV riikidel ja Euroopa Liidul on ka ühine parlamentaarne assamblee – AKV ja EL-i ühine parlamentaarne assamblee (inglise ACP, EU Joint Parliamentary Assembly). See on ühine parlamentaarsete esindajate kogu, mis toob kokku Euroopa Parlamendi ning AKV-riikide esindajad.
Allikas: Arengukoostöö- ja humanitaaralase terminoloogia sõnaseletusi
Claudia Nystad

Maailma karikavõistlustel

Claudia Künzel on osalenud 232 maailmakarika etapil (seisuga 27. märts 2015), jõudnud poodiumile 26 korda ja võitnud neli maailmakarika etappi.

Isiklikku

2005. aasta suvest on ta abielus endise Ameerika Ühendriikide murdmaasuusakoondise treeneri Trond Nystadiga. Trond Nystad on Katrin Šmiguni elukaaslase ja tütre Kristin Heleni isa Knut Nystadi kaksikvend.
Kategooriateooria

Kategooriateooria on valdkond matemaatikas, mis tegeleb teisenduste (morfismide) uurimisega. 
Kategooriateooria kesksed mõisted on kategooria ja funktor. 
Kategooriateooria on väga üldine matemaatika osa, mida kasutatakse näiteks hulgateooria ja rühmateooria formaliseerimisel.
Tartu Ülikoolis õpetab kategooriateooriat Varmo Vene.
Oliver Farrar Emerson

Oliver Farrar Emerson (sündinud Traeris, Iowas, 24. mail 1860; surnud Ocalas, Floridas 13. märtsil 1927) oli USA filoloog, kes oli tuntud Geoffrey Chauceri loomingu uurijana ja muu hulgas tänu teosele "Inglise keele ajalugu" (History of the English language).
Antonio Possevino

Antonio Possevino (ladina keeles Antonius Possevinus; 1533 või 1534 – 26. veebruar 1611 Ferrara) oli itaalia vaimulik ja paavsti legaat Põhja-Euroopas.
Possevino astus 1559. aastal jesuiitide ordusse ja oli seejärel üks mõjukamaid kirikutegelasi. Tal olid väga head suhted paavst Gregorius XIII-ga, kes määras ta 1578. aastal Põhja-Euroopa legaadiks. Seega pidi Possevino juhtima sealset vastureformatsiooni. Oma suurima liitlasena nägi Possevino Rzeczpospolitat, eriti pärast seda, kui kuningas Stefan Bathory oli Moskva tsaaririiki Liivimaa sõja Vene-Poola sõjas võitnud.
1582. aastal aitas Possevino sõlmida Jam-Zapolski vaherahulepingut, millega Rzeczpospolita sai võimu kogu Liivimaa üle (Vana-Liivimaa põhjaosa ehk Eestimaa oli langenud juba rootslaste kätte).
Järgnevalt püüdis ta katoliiklust levitada nii põhja kui ka ida poole, toetades sel eesmärgil äärmiselt intensiivselt Liivimaale jesuiitide seminaride loomist. Tema, Poola jesuiitide provintsiaali Giovanni Paolo Campana ja nuntsius Alberto Bolognetti toel rajatigi Liivimaale Riia ja Tartu seminarid. Possevino toetas eriti Tartu seminari tööd, mida ta pidas täielikult enda looduks ja mida ta ka külastas.
Possevino käis ka Moskvas, kus püüdis Ivan IV-t mõjutada katoliku usku üle tulema. See siiski ebaõnnestus. Tema reisist Moskvasse on säilinud reisikiri. Oma tegevust Liivimaal kirjeldab ta aga kirjas Mantova hertsoginnale.
1586. aastal, kui Stefan Bathory suri, algasid Rzeczpospolitas troonitülid ja Possevinot süüdistati Zygmunt III vastaskandidaadi, Austria Maximiliani toetamises. Seetõttu rikuti tema suhted Rzeczpospolita riigivõimuga ning ta ei omanud Põhja-Euroopa asjades enam mingit mõjuvõimu.