google/wiki40b huggingface dataset:
Jaan Jaago

Amatöörina

Pärast karjapoisi-karjääri, mida tema puhul sageli rõhutati, hakkas Jaago sepaselliks. Regulaarselt hakkas ta treenima 1905 Tartu Abergis ja järgmisel aastal osales esimesel maadlusturniiril Tartus tsirkuses.
1907 katsus ta hakata elukutseliseks ja sõitis Tallinnasse, kuid pääses esialgu ainult tsirkuse piletikontrolliks. Siiski nägi ta mõndagi huvitavat. Ta läks koos teise tartlase Karl Paabutiga mööda Eestimaad rändama ja andis maadlusetendusi, mille eest Tartu Aberg kui amatööride klubi heitis ta endi hulgast välja.
Selle peale asutasid noored elukutselised maadlejad Jaago, Paul Ingermann, August Ploom, Johannes Tigane jt uue spordiklubi Lurich, mis tegutses maailmasõja alguseni, kui enamik selle liikmeid sõjaväkke võeti. Jaago ja Tigane sõjaväes ei käinud, sest olid juba varem Tartust lahkunud ja tsirkusega mööda Venemaad reisima hakanud.

Maailmasõja aastad

1913 tuli Jaago Peterburis esimest korda elukutseliste maailmameistriks. Koosseis polnud väga tugev, sest Georg Lurich, Aleksander Aberg ja paljud teised maadlustipud võistlesid tollal USA-s, aga Georg Hackenschmidt oli spordist juba loobunud. 1914 Odessas ja 1915 Petrogradis kaitses ta tiitlit.

1920. aastad

1921 naasis Jaago Eestisse, kuid ei leidnud head tööd. Olümpiaideaalidele tuginedes lõpetas Eesti elukutseliste spordi rahastamise ja Jaago sõitis Soome kaudu Lääne-Euroopasse. Saksamaal ei lubatud sõjasüüdlasena osaleda olümpialiikumises ja seetõttu olid seal elukutseliste sportlaste teenimisvõimalused paremad.
Saksamaale jäi Jaago elama kuni surmani. Talle kuulus kuni 1936. aastani Tallinnas Juhkenali tänaval asunud kivitööstus, mida juhtis tema poeg Rudolf Jaago. Tema urn toodi Tallinna ja maeti Metsakalmistule.
Jaago tuli elukutseliste maailmameistriks 1924 ja 1925 Münchenis, 1926 Pariisis ja 1928 Münchenis. 1930 Madridis võitis ta tiitli "tšempionide tšempion". Vahel esines ta koos Karl Paabuti, Karl Tombergi ja Karl Veimanniga.
1928 avaldas ta Tartus raamatu “Mälestused. Seitsmekordse ilmameistri senine elukäik”.

Mälestusvõistlused

Luunja keskkoolis peetakse alates 1978. aastast Jaan Jaago mälestusvõistlusi Kreeka-Rooma maadluses noortele.
Keha ja vaimu dualism

Keha ja vaimu dualism on vaimufilosoofias arusaam, mille kohaselt vaimunähtused ei ole füüsilised nähtused ega ümberpöördult. 
Dualism esineb mingil kujul nii Platonil, Aristotelesel kui ka Descartesil.
Dualismi eriti tuntud vorm on Descartesi dualism. Descartes oli esimene, kes samastas vaimu selgelt teadvuse ja eneseteadvusega ning eristas seda kehast. Tema sõnastaski esimesena keha ja vaimu probleemi praegu tuntud kujul. 
Dualism vastandub monismile, mille erikujude seas on füsikalism ja fenomenalism. 
Substantsidualism vastandub igasugusele materialismile; omadusdualismi võib pidada emergentse materialismi vormiks ning vastandada mitteemergentsele materialismile.

Subjektiivne argument

Üks tähtis argument füsikalismi vastu (ning seega mingit laadi dualismi kasuks) viitab sellele, et vaimul ja kehal paistavad olevad väga erinevad ja võib-olla ühitamatud omadused. 
Vaimusündmustel on teatud subjektiivne kvaliteet, mida füüsilistel sündmustel ei paista olevat. Võib näiteks küsida, mis tunne on, kui näpp on kõrvetada saanud või kui nähakse taeva sina või kuuldakse ilusat muusikat.   
Vaimufilosoofid nimetavad vaimusündmuste subjektiivseid aspekte kvaalideks. Valu tunda, tuttavat sinise varjundit näha jne on mingi tunne. Need on nende vaimusündmustega seotud kvaalid. Ja väidetakse, et kvaale on eriti raske taandada millelegi füüsilisele.
Thomas Nagel väitis artiklis "Mis tunne on olla nahkhiir?", et isegi kui me teame nahkhiire kajalokatsioonimeele kohta kõike, mida on võimalik teada saada kolmandaisikulisest teaduslikust vaatekohast, siis me ikka veel ei tea, mis tunne on olla nahkhiir.

Eriteadusteargument

See argument ütleb, et kui predikaadidualism on õige, siis on olemas eriteadusi, mis ei ole taandatavad füüsikale. Need taandumatud eriteadused, kust väidetavad taandumatud predikaadid pärinevad, erinevad "kõvadest teadustest" põhiliselt sellepoolest, et nad on huvisõltelised. Kui nad on huvisõltelised, peavad nad sõltuma huvitatud vaatekohti omavate vaimude olemasolust. Sääraste eriteaduste musternäide on muidugi psühholoogia. Sellepärast peavad psühholoogia ja psühholoogilised predikaadid veel sügavamalt sõltuma vaimse olemasolust. 
Füüsika püüab vähemalt ideaalis öelda, missugune maailm iseenesest on, liigendada maailma selle liitekohti pidi ning kirjeldada maailma ilma individuaalsete vaatekohtade ja isiklike huvide sekkumiseta. Teiselt poolt, sellised asjasd nagu ilmamustrid ja inimeste käitumine huvitavad ainult inimesi. Vaatekoha omamine maailmale on psühholoogiline seisund. Sellepärast eeldab eriteaduste olemasolu, et on olemas vaimud, millel saavad säärased seisundid olla. Kui eitada ontoloogilist dualismi, siis vaim, millel vaatekoht on, peab olema selle füüsilise reaalsuse osa, mille kohta see vaatekoht käib. Kui see on nii, siis selleks, et tajuda füüsilist maailma psühholoogilisena, peab vaim omama vaatekohta füüsilisele. See omakorda eeldab vaimu olemasolu.
Kvėdarna

Ajalugu

Kvėdarnat mainiti esimest korda aastal 1329. XIV ja XV sajandil asus seal riigimõis, mis läks aastal 1554 Sapiehade valdusesse.
Aastal 1568 sai Kvėdarnast alev. Aastal 1569 valmis sealne kirik. Kuningas Stanisław II andis Kvėdarnale aastal 1792 linnaõigused, kuigi need kehtisid vaid kuu aega.
Tsariajal oli asula venekeelne nimi algselt Хвейданы. Peale aasta 1863 ülestõusu muutsid tsaarivõimud asula nime Konstantinovoks (Константиново). Seda nime kandis asula Esimese maailmasõjani. Kvėdarna põles aastail 1849, 1896 ja 1941. Aastail 1864–1904, mil leedukeelne kirjandus keelustatud oli, oli alev üks selle levitamise keskuseid Žemaitijas.
Aastal 1936 valmis praegune Kvėdarna kirik. Peale Teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli alev kohaliku kolhoosi keskuseks.
Risto

Risto on eesti- ja soomepärane mehenimi ja nime esineb ka lõunaslaavi keeli rääkivates riikides (nt Bulgaarias).
Postels

Postels (vene keeles Постельс) oli Pommerist Stettinist pärit Liivimaa ja Venemaa suguvõsa.

Ajalugu

Suguvõsaliin algab Stettini kaupmehe Ludolf Johann Philipp Postelsiga (suri 1806). Tema poeg Gottfried Ludwig Philipp Postels (1757−1814) õppis Kieli ülikoolis ja rändas seejärel Liivimaale, kus valiti 1785. aastal Maarja-Magdaleena pastoriks; 1797−1810 oli ta Helme pastor. Tema õde Sophie Beate (1756−1818) naitus vabahärra Emanuel Schoultz von Ascheradeniga (1729−1804) ja talle anti rendile Pärnumaal Vee riigimõis, mis oli tema kasutada aastatel 1809−1818. Pastori järeltulijate hulgast võrsus arste, koolitegelasi ja sõjaväelasi. Salanõunik Alexander Johann Gustav Postels (1801−1871) oli tuntud mineraloog ja koolitegelane. Pärast 1917. aasta sündmusi emigreerusid Postelsid Ameerika Ühendriikidesse, kus nad elasid veel XX sajandi keskpaigas.
Memphis Depay

Memphis Depay (sündinud 13. veebruaril 1994 Moordrechtis) on Hollandi jalgpallur. Ta mängib Prantsusmaa kõrgliiga klubis Lyon ja Hollandi jalgpallikoondises ründajana.
Ta alustas klubikarjääri PSV Eindhovenis. Hooajal 2014–15 oli ta 22 väravaga Hollandi kõrgliiga suurim väravakütt ja ta valiti samal aastal Hollandi jalgpalli aasta talendiks. Aastatel 2015–2017 mängis Manchester Unitedis. Alates 2017. aastast mängib ta Lyonis.
Debüüdi rahvuskoondises tegi Depay 15. oktoobril 2013 mängus Türgi vastu. Louis van Gaal valis jalgpalluri 2014. aasta maailmameistrivõistlustel osalemiseks. Esmakordselt tuli Memphis Brasiilias vahetusena platsile alagrupi teise vooru mängus Austraalia vastu, kui kaitsja Bruno Martins Indi sai vigastuse. Samas mängus lõi Depay võiduvärava tugeva löögiga umbes 30 meetri kauguselt ja sai Hollandi ajaloo noorimaks väravalööjaks MMil. Teine värav MM-il tuli alagrupi viimase vooru mängus Tšiiliga, mille Oranje 2:0 võitis.
Leda

Leda oli vanakreeka mütoloogias Aitoolia kuningapaari Thestiose ja Erythemise tütar ning Sparta kuninga Tyndareose abikaasa.
Zeus võrgutas Leda, tulles tema juurde luigena, ning Leda sünnitas Zeusile poja Polydeukese ja tütre Helena, maailma kõige ilusama naise. Mõne legendi järgi olevat Leda munenud kaks muna, millest lapsed olevat koorunud. Tyndareosega sai Leda poja Kastori ning tütred Timandra, Phoebe, Philonoe ja Klytaimestra.
Zeus lõi Leda mälestuse jäädvustamiseks Luige tähtkuju.
Oma lastele abikaasade otsimise legendides Ledat ei mainita, mis tekitab kahtluse, et ta suri enne oma meest, kui tema lapsed veel abielus polnud.
Leda järgi on nimetatud planeet Jupiteri kuu Leda ja asteroid 38 Leda.

Leda kunstis

Antiikkunstis oli Leda luigega üks meelisteemasid. Ledat kujutati mosaiigis, seinamaalidel, reljeefidel, gemmidel ja savinõudel.
Ledat on maalinud (harilikult koos luigega) Antonio da Correggio, Michelangelo, Gustave Moreau, Louis de Silvestre, Paul Tillier, Tintoretto, Paolo Veronese ja Leonardo da Vinci.
Skulptuuris on Ledat kujutanud Timotheos ja Bartolomeo Ammanati.
William Butler Yeats kirjutas poeemi "Leda ja luik".
Suwałki

Ajalugu

Asutatud 1690, linn aastast 1720. 19. sajand oli linna kiire arengu aeg: seda läbis Varssavi–Peterburi maantee.
Oli pikka aega vojevoodkonna- ja kubermangukeskus ning oluline garnisonilinn.
Sëlva

Geograafia

2010. aasta 30. detsembri seisuga elas seal 2637 inimest ja valla pindala on 53,2 km².
Sëlva külgneb järgmiste valdadega: Badia, Campitello di Fassa, Canazei, Corvara, San Martin de Tor ja Santa Cristina Gherdëina.
See on hästi tuntud kui üks Sella Ronda suusatuuri alguspunkte.

Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 89,74% rahvastikust esimese keelena ladiini keelt, 5,11% itaalia keelt ja 5,15% saksa keelt.
Otto Jahn

Otto Jahn (16. juuni 1813 Kiel – 9. september 1869 Göttingen) oli saksa klassikaline filoloog, arheoloog, epigraafik ja muusikaajaloolane. Ta töötas erakorralise professorina Greifswaldi Ülikoolis (1842–1847) ning korralise professorina Leipzigi (1847–1850) ja Bonni Ülikoolis (1855–1869).
Jahn avaldas antiikautorite kriitilisi tekstiväljaandeid ning oli tegev ladina pealdiste väljaande "Corpus Inscriptionum Latinarum" ettevalmistamisel.
Jahn avaldas ka põhjaliku biograafilise käsitluse Mozarti kohta (1856–1859).
Ameerika Arhitektide Instituut

Ameerika Arhitektide Instituut (inglise keeles The American Institute of Architects, lühendatult AIA) on arhitektide ühendus Ameerika Ühendriikides. Asutatud 1857. aastal. Liikmeid on üle 83 500. Peakorter asub Washingtonis.
Orguse mõis

Orguse mõis (saksa keeles Orgus) oli Avanduse mõisa karjamõis Simuna kihelkonnas Virumaal.
Orguse mõis sai 1791 Avanduse mõisa karjamõisaks, varem oli see Rohu mõisa karjamõis.
Oks

Oks on taimede (eriti puittaimede) külgpungast arenenud, harilikult puitunud varreharu. Viljapuude oksa nimetatakse viljaoksaks.
Kui oks haruneb otse tüvest, siis nimetatakse seda esimese järgu oksaks, kui aga juba tüve oksast, siis teise, kolmanda jne järgu oksaks.
Tüve ülaosa koos okstega moodustab puittaimede võra.
Betti Alver

Betti Alver (õieti Elisabet Alver, aastast 1937 Elisabet Talviken, aastast 1956 Elisabet Lepik; 23. november (vkj. 10. november) 1906 Jõgeva – 19. juuni 1989 Tartu) oli eesti luuletaja.

Elulugu

Elisabet Alver sündis raudteelase perekonnas.
1914–1917 õppis ta Tartu Puškini-nimelises Tütarlaste Gümnaasiumis ja Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumis, mille lõpetas 1924. 1924–1927 õppis ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas eesti keelt ja kirjandust. Pärast ülikooliõpingute katkestamist elas ta vabakutselise kirjanikuna Tartus.
Betti Alver debüteeris 1927. aastal novelliga "Liivi Deevidiivi", teosega "Tuulearmuke" sai ta II auhinna "Looduse" romaanivõistlusel. Samuti kirjutas ta teosed "Invaliidid", "Viletsuse komöödia" ja "Kõmpa", mis toetub tema lapsepõlvemälestustele.
Värsse hakkas Alver avaldama 1931. aastal ja kujunes kiiresti silmapaistvaks luuletajaks. Poeem "Lugu valgest varesest" kujutab irooniaga tõusikute ebavaimset seltskonda. Seda teemat jätkavad ka poeemid "Vahanukk", "Pirnipuu" ja "Mõrane peegel". Poeemis "Pähklikoor" on ühendatud realistlik olustikukujutus ja legendipärane esitus. Samuti on ta kirjutanud poeemid "Raudsed roopad", "Leib" ja "Pärast pikka põuda".
Aastast 1934 oli ta Eesti Kirjanikkude Liidu liige. Ta kuulus luulerühmitusse Arbujad. Ta oli Eesti Naisüliõpilaste Seltsi auvilistlane.
1940-ndate teisel poolel ja 1950-ndatel tõlkis ta saksa ja vene kirjandust. Tema tähtsaimaks tõlkeks on Aleksandr Puškini "Jevgeni Onegin" (1964). Ta on tõlkinud eesti keelde ka Kristjan Jaak Petersoni saksa keeles kirjutatud värsid.
Tema haud on Tartus Vana-Jaani kalmistul.

Isiklikku

Ta oli abielus luuletaja Heiti Talvikuga. 1956. aastal abiellus ta kirjandusteadlase Mart Lepikuga.
Eduard Alver ja Siim Kallas on Betti Alveri sugulased.

Mälestuse jäädvustamine

2006. aastal avati Jõgeval Betti Alveri Muuseum. Muuseumi juurde on kujundatud mälestuspark ja pargis on Betti Alveri mälestusmärk (skulptor Terje Ojaver).
Eesti Kirjanike Liidu Tartu osakond annab välja Betti Alveri kirjandusauhinda.
Albu vald (Järva-Madise kihelkond)

Albu vald (Gemeinde Alp) oli vald Järva-Madise kihelkonnas.
Maakogukonnaseaduse kehtestamisel 1866. aastal kaotas Albu mõis võimu kogukonna üle, mis asendus Vene institutsioonide võimuga. Vallakogukonda määrati seadusega valitsema kogukonna volikogu ja vallavanem. 1866. aasta 16. detsembril valiti Albu vallas esimene kogukonna volikogu. Siis oli vallas 441 maksumaksjat (16-60-aastased mehed).
1894. aastal liideti Albu vallale Seidla vald, kogu valla elanikkond oli nüüd 3000 inimest. Alates 1896. aastast on vallamaja Järva-Madises.
Eesti esimesel iseseisvusajal oli vallas 628 talu, elanikke 3848 ja koole neli.
9. mail 1938 suri 74-aastasena Juhan Valtmäe (Johannes Valdmäe), kes oli olnud Albu vallavanem alates 1921. aastast ja kelle algatusel püstitati Albu vallamaja ette kirjanik Tammsaarele mälestusmärk.
30. jaanuaril 1938 valiti valla aukodanikuks A. H. Tammsaare.
Uno Siitan

Uno Siitan (sündinud 11. augustil 1944 Valgas) on eesti entomoloog. Ta on uurinud Eesti kiletiivalisi.
1974. aastal sai ta Tartu Ülikoolist bioloogiakandidaadi kraadi tööga "Eesti käguvaablaste (Hymenoptera, Ichneumonidae) faunast".
Ta on töötanud Zooloogia ja Botaanika Instituudis ja Eesti Põllumajandusülikoolis, 1992-1996 juhatas seal taimekaitse instituuti.
Eesti Teadlaste Liidu juhatuse liige, Eesti Keskkonnafondi nõukogu liige.
Uno Siitan on ajakirja Eesti Loodus endine juht. Tema ja Kalle Mälberg, sama ajakirja eksjuht, mõisteti 29. detsembril 2004 suurriisumise süüdistuses õigeks.
Ta on olnud ka ajakirja Eesti Mets peatoimetaja.
Brandberg (Tirool)

Geograafia

Brandberg asub Zillertali kõrvalorus Itaalia piiril.
Pihla tuulik

Pihla pukktuulik asub Hiiumaal Hiiumaa vallas Kõpu külas. Tuulik valmis aastal 1762. aastal ja on arvatud ehitismälestiseks.
Dikļi mõis

Dikļi mõis (saksa keeles Dickeln, varem Hof von der Paale, läti keeles Dikļu muiža) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Dikļi kihelkonnas. Nüüdisajal asub Lätis Kocēni piirkonnas Dikļi vallas Dikļis.

Ajalugu

Mõisa on esimest korda mainitud aastal 1456, mil selle ostsid Pahlenid, kuid on teada, et enne neid kuulus see Rezedele ja Weiptedele. See mõis võis algselt olla Carlsbergi mõisa kõrvalmõis. Mõis kuulus Pahlenitele aastani 1722. Hiljem kuulus mõis Löwenwoldedele.
Aastal 1786 ostsid mõisa Tiesenhausenid, neile kuulus see aastani 1846. Järgmised omanikud olid Hahnenfeldid. Neile kuulus mõis aastani 1860, seejärel kuni võõrandamiseni 1920. aastal olid omanikeks Wolffid.
Naabruses asunud Wiekendorfi mõis (Oldguth) läänistati Pahlenitele aastal 1517. Aastal 1587 müüsid nad selle Reinhold Grothausenile, kelle valduses see kandis nime Grothusenshof. Aastal 1631 ostis selle Jacob von der Pahlen ja sellest ajast peale on see olnud Dikļi valduste osa.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 15 ja 3/8 adramaad ning sellele allus 416 mees- ja 475 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suuruskoos Wieckenhofi ja Waldensee karjamõisaga kümme adramaad. Aastal 1688 oli mõisa suurus 14 ja 1/2 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 11 ja 1/2, aastal 1757 aga 15 ja 3/8. Aastal 1823 oli mõisa suurus 11 ja 13/20 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid  12 ja 5/20, lisaks veel 3 ja 7/20 adramaad Waldensee karjamõisal. Aastal 1881 oli adramaid 9 ja 32/80, lisaks 22 ja 11/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.
Naabruses asunud Wiekendorfi mõis

Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: Waldensee.

Mõisaansambel

Peahoone ehitasid Wolffid ja see valmis aastal 1896. Aastal 1948 lisati veranda. Aastal 2003 hoone restaureeriti ja see on praegu eravalduses, kuuludes aktsiaseltsile Dikļu pils.
Mõisakompleksi juurde kuuluvad veel laut ja ait. Ait on mõisakompleksi vanim hoone, see on ehitatud XVIII sajandi alguses.
Pargi pindala on 20 hektarit ja seda ehivad mitmed tiigid. Võõrliikidest kasvavad seal palsamnulg, hall pähklipuu, berliini pappel ja harilik ebatsuuga. Dikļi mõisa juurest algab ligi kilomeetripikkune 260 puuga tammeallee, mis on looduskaitse all.

Varia

Aastal 1818 pandi mõisas alus läti teatrile, kui sealsed talunikud mõisavalitseja Jāņis Peitānise eestvedamisel etendasid Friedrich Schilleri näidendit "Röövlid".
Kalev Jaago

Kalev Jaago (sündinud 3. septembril 1965) on eesti ajaloolane.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajaloo erialal 1989. aastal.
Jaago töötab Eesti Ajalooarhiivis Tartus teatmetalituse arhivaarina ja on teadur Läänemaa Muuseumis. Ta on uurinud ning populariseerinud Haapsalu ja Läänemaa ajalugu, mille eest anti talle 2010. aastal Haapsalu linna vapimärk.
Ajalooarhiivis tegeleb Jaago peamiselt kesk- ja varauusaegsete allikate läbitöötamise ning digiteerimisega.
Jaago kuulub ka Eesti Arhivaaride Ühingu juhatusse.
Merike Riives

Merike Riives (sündinud 31. oktoobril 1945 Tallinnas) on eesti tõlkija.
Aastal 1969 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli romaani filoloogia erialal.
Ta on mitmes Tallinna koolis õpetanud prantsuse keelt.
Aastast 1984 on ta vabakutseline literaat.
Ta on tõlkinud peamiselt 20. sajandi prantsuse kirjanike loomingut, aga ka provansi kirjandust.
Robert Tiling

Robert Tiling (23. aprill 1853, Maarjakulmu – 17. august 1919, Rotenbergi haigla Riia lähedal) oli eesti teoloog.
Ta õppis eksegeetikat Leipzigi, Erlangeni, Tübingeni, ja Tartu ülikoolides ning õpetas Tartu Ülikoolis eradotsendina 1878–1880.
Merle

Merle on eesti naisenimi.
Merle on tundmatu algupäraga eesnimi. Laialdasemalt hakkas nimi levima alates 1955. aastast. Kõigis soovitusnimestikes nimi puudus, samuti ka kõigis naaberrahvaste nimekalendrites.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Merle 2666 naisel. Ilme on Eestis populaarsuselt 55. naisenimi. Kõige populaarsem on eesnimi Merle vanuserühmas 45–49, kus neid on 10 000 elaniku kohta 59,94 ning Jõgeva maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 27,07. Merle on keskmiselt 45 aasta vanune (mediaanvanus on 45).
Anne Kull (teoloog)

Anne Kull (sündinud 30. juunil 1959) on eesti teoloog.
Ta lõpetas aastal 1977 Tallinna 10. Keskkooli.
Ta on kaitsnud doktoriväitekirja Chicago Ülikooli juures.
Ta töötab Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. 2005. aastast alates on ta süstemaatilise usuteaduse professor.
Anne Kull on teaduse ja religiooni kolleegiumi asutaja ja selle juhataja alates 2002. aastast.

Isiklikku

Tema isa oli jurist, poliitik ja ühiskonnategelane, Eesti Vabariigi Rahvuskomitee asutajaliige Ernst Voldemar Kull.
Laane raudteepeatus

Laane raudteepeatus oli raudteepeatus Põlva maakonnas Vastse-Kuuste vallas Tartu–Petseri raudtee ääres. Avamisel jäi peatus Vana-Kuuste valda, selle lähedusse jäi Laane metsavahitalu.
Peatus asus Rebase ja Vastse-Kuuste raudteejaama vahel  (kilomeeter 23,3), Logina külas. 2001. aastal suleti peatus koos paljude muude Lõuna-Eesti raudteepeatustega, ent erinevalt mitmest teisest peatusest seda ei taastatud.
Sünnisõnad

Sünnisõnad on rahvausundis tekst, mis räägib mõne nähtuse või olevuse päritolust ja olemusest.
Sünnisõnu lausudes paljastab lovest ärganud tark vaimu, kellega ta loves olles kokku puutus, ning omandab nõnda tema üle võimu.

Kirjandust

Synnyt. Toim. Marja Paasio. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Forssa 1976.
Jaden Schwartz

Jaden Schwartz (sündinud 25. juunil 1992 Melfortis, Saskatchewanis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis St. Louis Blues vasakul äärel.
2010. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Bluesi poolt 14. valikuna. Enne karjääri NHL-is mängis ta United States Hockey League'i klubis Tri-City Storm ja Colorado College'i meeskonnas.
Debüüdi NHL-is tegi Schwartz 17. märtsil 2012 mängus Tampa Bay Lightningu vastu, lüües selles mängus ka oma esimese värava, millega tõi Bluesile selles mängus võidu. Alates järgmisest hooajast on ta kuulunud Bluesi põhikoosseisu.
Ta on kuulunud Kanada jäähokikoondisse 2013. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Sport Bülletään

Sport Bülletään oli aastatel 1980–2000 USA-s New Jersey osariigis Barnegatis ilmunud spordiajakiri, mis käsitles väliseestlaste sporti.
Ajakiri ilmus kaks korda aastas ja kokku ilmus sellest 41 numbrit.
Ajakirja koostaja, toimetaja ja väljaandja oli kogu ilmumisperioodi vältel Herbert Lääne.
André Brink

André Philippus Brink (29. mai 1935 Vrede, Free State – 6. veebruar 2015) oli Lõuna-Aafrika Vabariigi kirjanik ja Kaplinna ülikooli inglise kirjanduse professor.
André Brink kirjutas nii afrikaani kui ka inglise keeles.
Ta sündis Vredes (Free State'i provintsis Lõuna-Aafrika Vabariigis). Ta lõpetas aastal 1952 Lydenburgis (asub Mpumalanga provintsis) keskkooli. Aastatel 1953–1959 õppis ta Limpopo ülikoolis. Aastatel 1959–1961 ja 1967–1968 viibis ta Pariisis, ta promoveeriti aastal 1961 Sorbonne'is doktoriks.
Tema loomingust on eesti keeles ilmunud aastal 1988 romaan "Kuivvalge aeg" (inglise keelest tõlkinud Krista Kaer väljaandest "A Dry White Season"), romaan ilmus sarjas "Nüüdisromaan".
André Brink suri Amsterdami–Kaplinna lennureisil 6. veebruaril 2015 tromboosi tagajärjel; pärast seda, kui ta sai Belgias Université catholique de Louvain'ist audoktori tiitli.

Isiklikku

Ta on olnud viis korda abielus, tema poeg Anton Brink on kunstnik.
Bäckaskog

Bäckaskog on asula Rootsis Skåne läänis Kristianstadi vallas.
Valla pindala on 38 ha ja elanike arv 2005. aasta andmetel 308.
Bäckaskog tekkis nüüd lammutatud Bäckaskogi jaama juurde Kristianstadi ja Sölvesborgi vahelisel raudteel. Praegu möödub asulast maantee E22.
Mõni kilomeeter lõunas on Trolle Ljungby loss, mõni kilomeeter põhjas Bäckaskogi loss.
Kivimäe saun

Kivimäe saun oli avalik linnasaun Tallinnas, Kivimäel, Sihi tn 122/ Voolu tn 15.
1940 aasta algul registreeriti Kivimäe-Pääsküla ühistu Oma Saun. Samal aastal jõuti ehitada vundament. Hoone ehitust jätkati peale sõda ja see sai valmis 1959, regulaarne kasutus algas siiski paar aastat hiljem. Omal ajal oli saun populaarne, püsikundede hulgas oli tuntud kultuuritegelasi, nende hulgas lavastaja Voldemar Panso ja näitleja Jüri Järvet. Nõukogude aja lõppedes vahetusid sauna haldajad, remonti ei tehtud ja hoone amortiseerus kiiresti. Hoolimata lubadustest saun korda teha, müüs linnavalitsus aastal 2011 hoone ja saun suleti lõplikult. 2016 aastal ehitati hoone ümber korterelamuks.
Mirjam Lepikult

Mirjam Lepikult (sündinud 1969) on eesti tõlkija. Ta on tõlkinud peamiselt prantsuse keelest eesti keelde ilukirjandust, ent ka filosoofilisi ja sotsiaalteaduslikke töid, sealhulgas Michel Foucault' teoseid. 2017. aastal valiti Lepikult Eesti Kultuurkapitali mõttekirjanduse tõlkeauhinna nominentide hulka (Marc Jimenez, „Mis on esteetika?“).
2010. aastal kaitses Lepikult Tartu ülikoolis filosoofia erialal magistritöö "Michel Foucault' filosoofiline nägemine kujutava kunsti näite põhjal".