google/wiki40b huggingface dataset:
Havai keel

Hääldus

Havai keeles on 13 häälikut. Kuigi vokaali pikkus on foneemiline, ei hääldata pikki vokaale alati reeglipäraselt. Kuigi sõnarõhk on määratud kindlaks reeglitega, paikneb sõnarõhk alati pikal vokaalil.

Süntaks

Havai keeles järgitakse lause koostamisel peamiselt öeldis-alus-sihitis sõnajärge (näiteks: Hele ´o Keoni i ke kula. – otsetõlkes "Läheb John kooli"). Üheks erandiks on kui lause on eitavas vormis ja alus on asendatud asesõnaga, sellisel juhul kasutatakse põhimõtet alus-öeldis-sihitis.
Havai keeles enamasti välditakse kõrvallauseid ja tihtipeale kasutatakse selle asemel omastavat ülesehitust.
Alexander Van der Bellen

Elulugu

Alexander Van der Belleni Pihkvas elanud isapoolsed vanavanemad põgenesid 1919. aastal lastega bolševike eest Eestisse. Tema isa Aleksander astus 1934. aastal Eesti kodakondsusse. 1941. aastal asus ta koos oma teise abikaasa, eestlanna Alma Sieboldiga ümber Saksamaale. Saksa põgenikelaagrist jõudsid nad lõpuks Viini, kus sündis nende poeg Alexander. Viinile läheneva Punaarmee eest põgenes perekond Lääne-Austriasse Tirooli maakonda Kaunertali, kus Alexander üles kasvas.
Alexander Van der Bellen astus 1962. aastal Innsbrucki Ülikooli majandusteaduskonda ja lõpetas selle 1970. aastal doktorikraadiga. Ta töötas samas aastatel 1968–1971 rahanduse instituudis assistendina ja 1976–1977 Innsbrucki Ülikooli erakorralise professorina. Vahepeal (1972–1974) töötas ta Berliinis majanduskeskuses. Alates aastast 1977 töötas ta Viini Ülikoolis korralise professorina, alates aastast 1980 ökonoomika õppetooli juhatajana ning oli aastatel 1990–1994 majandus- ja sotsiaalteaduskonna dekaan.
1994. aastast on ta Austria Roheliste Partei parlamendisaadik ja 1999. aastast roheliste fraktsiooni esimees. Aastatel 1996–2008 oli ta Austria Roheliste Partei esimees. 
Populaarsuse küsitlustes on Van der Bellenit alati kõrgemalt hinnatud kui tema erakonda. Austerlased hindavad tema ausust ning seda, et isegi tuliste väitluste ajal suudab ta kaalutlevaks jääda. Muidugi on väga olulised tema suured majandusalased teadmised.
Alexander Van der Bellen on abielus. Tal on kaks täiskasvanud poega.
Sigvard Kukk

Sigvard Kukk (sündinud 16. septembril 1972) on eesti jalgrattasportlane.
Powell (perekonnanimi)

Powell on perekonnanimi.
Nygrund

Nygrund (ka Vahekahvel) on madal Soome lahes. Madalast umbes 4 km kagusse jääb Prangli saar. Madalat tähistab poi (Nygrundi madala põhjapoi).
Martin Freeman

Tunnustus

Doktor Watsoni rolli eest sarjas "Sherlock" anti talle 2011. aastal Briti Akadeemia teleauhind (BAFTA Awards).
Nelgirevolutsioon

Nelgirevolutsioon (portugali keeles Revolução dos Cravos) oli 25. aprillil 1974 Portugali pealinnas Lissabonis toimunud veretu sõjaväeline riigipööre, millega kukutati peaminister Marcello Caetano valitsus ja koos sellega alates 1933. aastast Portugalis kehtinud Estado Novo režiim.
Riigipöörde organiseerisid valitsusega ja iseäranis koloniaalsõjaga rahulolematud ohvitserid, kes olid koondunud organisatsiooni Relvajõudude Liikumine (portugali keeles Movimento das Forças Armadas). Sündmuse nimi tuleb sellest, et sõdurid, kes tähistasid tänavatel riigikorra muutust, kandsid püssitorudes ja vormidel nelgiõisi. Revolutsioon lõpetas kohe koloniaalsõja ehk Portugali vägede relvastatud vastupanu iseseisvusliikumiste relvajõududele Angolas ja Mosambiigis.
Nelgirevolutsioon juhatas sisse kaheaastase üleminekuperioodi (1974–1976), kui riiki juhtisid sõjaväelased. Üleminekuvalitsus sattus 1975. aastal peaaegu täielikult kommunistide mõju alla, sel ajal anti pikemate läbirääkimisteta iseseisvus kõigile Portugali kolooniatele Aafrikas ja algatati massiline riigistamiste programm, millega tekitati tõsist kahju Portugali majandusele. 1976. aastal toimunud parlamendi- ja presidendivalimistega pöörduti tagasi demokraatliku valitsemisvormi juurde.
Revolutsiooni aastapäeva tähistatakse 25. aprillil vabaduse päeva nime all ja see on üks Portugali riigipühadest.
Enn Nõmmik

Enn Nõmmik (sündinud 1. juulil 1962 Viljandis) on eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1980 Viljandi 5. Keskkooli ja aastal 1984 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri.
Ta töötab aastast 1984 Draamateatris.

Isiklikku

Ta abiellus 1. aprillil 2002 Ridala kirikus Elina Reinoldiga; neil on poeg (sündis 19. augustil 2003). Tema hobiks on alpinism.
Lauri Leppik

Lauri Leppik (sündinud 11. detsembril 1964 Tallinnas) on eesti sotsiaalteadlane ja sporditegelane.

Haridus

Lauri Leppik lõpetas Tallinna 1. Keskkooli 1982. aastal ja Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatika-füüsika eriala 1990. aastal. Kaitses 2003. aastal sotsiaaltöö erialal teadusmagistri kraadi Tallinna Pedagoogikaülikoolis ning 2006. aastal doktorikraadi Tallinna Ülikoolis väitekirjaga "Transformation of the Estonian Pension System: Policy Choices and Policy Outcomes" (juhendaja prof Taimi Tulva),

Erialaline tegevus

Lauri Leppik on olnud Tartu Teaduspargi uurimisgrupi juht (1990–1991), Tallinna Pedagoogikaülikooli sotsiaaltöö eriala vanemõpetaja (1991–1995), Sotsiaalkindlustusameti nõunik (1995–1997) ja peadirektori asetäitja (1997–1998) ning Sotsiaalministeeriumi nõunik (1998–2001). Ta oli 1997–2001 sotsiaalkindlustusreformi komisjoni liige, sh 1998–1999 komisjoni esimees. Pensionireformi ja töötuskindlustuse seaduse üks autoreid.
Aastatel 2007–2014 oli ta Tallinna Ülikooli sotsiaalpoliitika professor, aastatel 2008–2013 Tallinna Ülikooli Sotsiaaltöö Instituudi direktor, 2014. aastast Tallinna Ülikooli Eesti Demograafia Instituudi vanemteadur, 2016. aastast Tallinna Ülikooli Eesti demograafia keskuse vanemteadur. Aastatel 2005–2016 oli ta Euroopa sotsiaalharta rakendamise üle järelevalvet teostava Euroopa sotsiaalõiguste komitee liige, 2015–2016 sama komitee pearaportöör.

Sporditegevus

Meistersportlane kabes (1988). Ta on tulnud Eesti meistriks kiirkabes (1986) ja kabe võistkonnavõistluses (1987) ning võitnud hõbeda kirikabes (1986). 2006–2008. aastatel oli ta Eesti Kabeliidu asepresident. Harrastab orienteerumist ja rogaini ning korraldanud orienteerumis- ja rogainivõistlusi,  Ta oli 2008. aastal Eestis Karula rahvuspargis korraldatud 8. rogaini maailmameistrivõistluste peakorraldaja. 2008. aastast on ta Rahvusvahelise Rogainiföderatsiooni (IRF) juhatuse liige, alates 2012. aastast IRF-i asepresident.

Isiklikku

Ta on abielus Lea Leppikuga.
Joan Enric Vives i Sicília

Joan Enric Vives i Sicília (sündinud 24. juulil 1949 Barcelonas) on Urgelli piiskop ja Andorra kaasvürst. 
Ta ordineeriti 1974, oli Barcelona vikaar ja Nona titulaarpiiskop alates 1993, töötas La Seu d'Urgellis 2001. aastast ja nimetati piiskopiametisse 12. mail 2003, asendamaks eelmist piiskoppi Joan Martí Alanist.
Peeter Grünfeldt

Peeter Grünfeldt (1. oktoober 1865 Pühaste, Aakre vald, Rõngu kihelkond – 11. aprill 1937 Nõmme) oli eesti kirjamees, ajakirjanik ja tõlkija.

Elukäik

Peeter Grünfeldt sündis Pühastes koolmeistri Kristjan Grünfeldti ja Ann Peko pojana. 1875–1880 õppis Rõngu, 1881–1882 Puhja kihelkonnakoolides ning seejärel 1883–1886 Tartu Vallakoolmeistrite Seminaris. Esialgu töötas külakooliõpetajana Aakres Põhul (1886), Valga Peetri kirikukoolis (1887–1888) ja Pühastes (1888–1891). Seejärel asus ajakirjanikuna tööle Tartu Eesti Postimehes (1891–1893). Sealtpeale oligi tema töö seotud ajakirjandusega. 1893. aastal töötas ta Tartus Postimehe ja 1898–1901 ajalehe Põllumees toimetuses, Tallinnas Eesti Postimehes (1896–1898 ja 1901–1904). Samal ajal (1893–1896) pidas raamatukauplust Valgas.  
Aastatel 1904–1906 oli ta populaarteadusliku ajakirja Rahva Lõbu-leht vastutav toimetaja. 1905. aasta suvel taotles ta koos Jaak Jürisega Peterburi Trükiasjade Peavalitsuselt loa päevalehe Tööline avaldamiseks, mis hakkas Päewalehe nime all ilmuma 16. detsembril 1905. Grünfeldt oli Päevalehe esimene vastutav toimetaja aastatel 1905–1908 ning avaldas ajalehes artikleid, juhtkirju, algupärast ilukirjandust ja tõlkeid. Pärast lahkumist Päevalehest töötas 1909–1911 ajalehes Virulane ning seejärel 1913–1935 Tallinna Põhja-Eesti ühispanga ametnikuna. Alates 1922. aastast hakkas välja andma ajakirja Romaan (kuni 1933).  
Peeter Grünfeldt oli Eesti Kirjanduse Seltsi liige, Eesti Ajakirjanike Liidu liige (alates 1926) ja 1936 valiti auliikmeks. Kotkaristi III järgu kavaler (1936) 
Suri 1937. aastal Nõmmel ja on maetud Hiiu kalmistule.

Looming

Grünfeldt on teinud kaastööd kõigile eesti olulisematele ajalehtedele ja ajakirjadele. Tõenäoliselt kuulub temale eesti keeles avaldatud algupärandite ja tõlkeraamatu rekord (üle 450). Grünfeldt on kirjutanud-tõlkinud umbes 300 laste- ja noorsooraamatut, ligi 30 vaimulikku ja umbes 40 populaarteaduslikku teost. Originaalloomingut on avaldanud luulekogudes „Õilmestik” (sisaldab ka tõlkeid) (1889), „Sinililled” (1900), „Minu kodu” (1930) jt. Grünfeldti luulet pole eriti kõrgelt hinnatud, mõnevõrra rohkem on leidnud tunnustust lasteluulekogu „Laste õie-väli” (1890), proosa- ja luuleraamat „Heal tujul − kaunil kujul” (1913). Proosaloomingus on kirjutanud eelkõige külajutte: „Külatänavast” (1900), „Killud” (1901), „Seda olete mulle teinud” (1901), „Pea mind meeles! Pildikesed mälestuseraamatust” (1911). Ka külajuttude autorina ei saavutanud erilist tähelepanu, küll aga mälestusraamatutega: „Mälestusi Juhan Liivist” (1920) ja „Minevikku jälgimas” (1923). Koostanud noorsoole kombeõpetusraamatuid, millest populaarseim oli „Uus mõistlik seltsiline. Tarviline õpetus igale noorele inimesele” (1894, 7. tr 1915). Tõlkinud eesti keelde maailmakirjanduse klassikat (Juhani Aho, Mór Jókai, Henryk Sienkiewicz, Henrik Ibsen jt). 
Ajakirjanikuna kasutas pseudonüüme P. Haljaspõld, Linnuke, R. Põld, P. Pühaste, K. Kasesalu, Andres Silla, Siim Sinep, Võrukael, Ohaka Ott.

Isiklikku

1893 abiellus ta Tartus Anna Marie Kriipsuga ning neil sündis kolm tütart ja üks poeg. Tema poeg Herbert (1896–1963) oli ajakirjanik ja leksikograaf.
Repnin

Repnin (vene keeles Репнин) oli Venemaa aadlisuguvõsa.

Ajalugu

Repninid olid Tšernigovi vürstide järeltulijad. Suguvõsa rajas bojaar vürst Ivan Mihhailovitš Obolenski (suri 1523), kelle lisanimi oli Repnja; ta oli Rjuriku 18. põlve järeltulija. XVI ja XVII sajandil teenisid Repninid bojaaride ja vojevoodidena. XVIII sajandil võrsus suguvõsast kaks kindralfeldmarssalit. Vürst Nikolai Vassiljevitš Repnini surmaga 1801. aastal kustus suguvõsa meesliinis. Keiser Aleksander I 1801. aasta 1. juuli ukaasiga sai vürst Nikolai Repnini tütrepoeg vürst Nikolai Grigorjevitš Volkonski (1778–1845) õiguse kasutada perekonnanime Repnin-Volkonski.
Vürst Anikita Repnini ebaseaduslikest järeltulijatest põlvnes Repninski aadlisuguvõsa. Vürst Nikolai Repninist pärinesid Lessovski ja Pnini suguvõsad.
Sirgala harjutusväli

Sirgala harjutusväli on üks kuuest Kaitseliidu kasutatavast sõjaväe harjutusväljast. See umbkaudu 3000 ha suurune ala asub Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas.
Harjutusväli on suuremas osas põlevkivi kaevandamise ala, mille Riigimetsa Majandamise Keskus on lasknud metsa kasvada. Sirgala harjutusväli võeti uuesti kasutusele 2008. aasta 12. juunil Vabariigi Valitsuse korraldusega nr 272 ,,Kaitseväe Sirgala harjutusvälja asutamine."
Väravavaht (jalgpall)

Väravavaht on jalgpallis mängija, kelle ülesanne on oma väravat kaitsta, nii et vastasmeeskond ei suudaks palli üle väravajoone lüüa (postide vahele ja lati alt). Selleks peab väravavaht palli teele tulema ja selle kas kinni püüdma või kõrvale suunama.
Väravavahi alas võivad väravavahid kasutada käsi. Nad on (kui audi sissevise välja arvata) ainsad jalgpallurid, kes tohivad mänguväljakul palli käega puudutada.
Väravavahid sooritavad lööke värava juurest ning juhatavad oma meeskonna, eriti selle kaitsemängijate paiknemist nurgalöökide, vabalöökide ja karistuslöökide korral. Väravavahil on tähtis roll mängustrateegia valimisel, sest neil on piiramatu ülevaade kogu mänguväljakust.
Väravavahid ei pea kogu mängu ajal olema karistusalas. Nad võivad lüüa penalteid lüüa ja on isegi juhtunud, et lõpuminutitel jookseb väravavaht vastasmeeskonna karistusalasse, et luua seal arvuline ülekaal, kuigi see on haruldane, sest jätab oma värava kaitseta.
Kui väravavaht saab vigastada või punase kaardi, siis teeb tema meeskond vahetuse. Üks väljakumängijatest (tavaliselt ründaja) võetakse välja ja tema asemele pannakse varuväravavaht. Kui see ei ole võimalik (näiteks kui varuväravavahti ei ole), siis asub üks mängijatest (tavaliselt kaitsemängija) väravasse ja muutub väravavahiks.
Väravavaht on jalgpallis kõige tähtsam positsioon ja samuti on selles kõige keerulisem meistriks saada. Sellepärast on tavaline, et meeskonnad vahetavad väravavahte harva. Näiteks Petr Čech on FC Chelsea esiväravavaht ja Iker Casillas Madridi Reali esiväravavaht juba rohkem kui 9 aastat ning Casillas on Hispaania jalgpallikoondise esiväravavaht juba 10 aastat. Kuid teisalt ei ole väravavahitöö füüsiliselt nii nõudlik kui väljakumängijal ja sellepärast on väravavahi mängijakarjäär pikem, ulatudes vahel isegi 40. eluaastatesse.
Kasahstani pealinn

Alaş-qala (1917–1920)

Kasahstani (tollal autonoomse Alaş Orda) esimene pealinn oli aastatel 1917–1920 Alaş-qala (praegune Semej).

Orenburg (1920–1925)

Kasahstani ja Kirgiisia territooriumile moodustatud ning Vene SFNV koosseisu kuulunud Kirgiisi ANSV pealinn oli aastatel 1920–1925 Orenburg (kasahhi Орынбор), mis asus Kasahstani piirist 100 km kaugusel.

Kõzõlorda (1925–1929)

1925. aastal sai haldusüksus nimeks Kasahhi ANSV, mille pealinn oli aastatel 1925–1929 Kõzõlorda (endine Akmetšet (kasahhi Ақмешіт, 'Valge mošee').

Almatõ (1929–1997)

1929. aastal viidi pealinn üle Kasahstani suurimasse linna Almatõsse. Vene NFSV koosseisu kuulunud Kasahhi ANSV lakkas 1939. aastal olemast ning uus haldusüksus Kasahhi NSV oli üks Nõukogude Liidu liiduvabariikidest. Almatõ (vene keeles ametlikult Alma-Ata) oli Kasahstani pealinn kuni 1993. aastani. Seejärel oli Almatõ Kasahstani Vabariigi pealinn kuni aastani 1997 ja Almatõ oblasti keskus kuni aastani 2001.

Nur-Sultan (1997–)

1994. aasta suvel esitas president Nursultan Nazarbajev parlamendile ettepaneku nimetada Almatõ asemel pealinnaks 1000 km põhja pool keset Euraasia steppi asuv 300 000 elanikuga linn Akmola. Peamiseks põhjuseks oli Almatõ asukoht riigi äärealal, äärmises kaguosas, vaid 35 km Kõrgõzstani piirist, mitte kuigi kaugel Tadžikistanist ja Hiinast. Presidendi soov oli vabaneda Almatõs talle survet avaldanud lõunaoblastite klannijuhtidest ja liigsest ida mõjust Pealegi on Almatõ ülerahvastatud ja venelaste osakaal linna elanike seas väga suur. Looduslikke võimalusi arvestades planeeriti kunagi Almatõ optimaalseks elanike arvuks 400 000, aga linnas oli rahvaarv juba 1 300 000 (2016. aasta statistika andmeil 1 716 779). Suure territooriumiga riigi juhtimine kaugelt piiri äärest on raskendatud. Almatõ asub seismiliselt ohtlikus piirkonnas ja on sageli maavärinate läbi kannatada saanud. Samuti asub linn Ili-taguse Alatau mäeaheliku põhjanõlval ning on poolringina ümbritsetud mägedest, kust ähvardavad ohtlikud rusuvoolud. Teisiti öeldes, julgeoleku seisukohalt pole Almatõ geograafiline asend sugugi hea. 
President Nazarbajev jõustas oma otsuse 1995. aasta 17. septembril ja kuulutas Akmola Kasahstani uueks pealinnaks. Pealinna uude paika ümberkolimise ja ehitiste rajamise esialgseks hinnaks arvestati 20 miljardit dollarit.
Akmola on  Išimi jõe vasakul kaldal asuv vana linn, mille nõukogudeaegne nimi oli Tselinograd (vene keeles 'uudismaalinn': целина, 'uudismaa' ja град, 'linn'). Nimi Akmola (kasahhi keeles 'valge haud') muudeti peagi 1998. aastal Astana'ks (kasahhi keeles 'pealinn'). Briti reisiportaali Skyscanner ülevaatest 2010. aasta alguses selgus, et maailma kõige külmemate pealinnade edetabelis oli esikohal Astana 52 külmakraadiga. 2016. aasta novembris tehti Kasahstani parlamendis ettepanek nimetada pealinn Astana ümber president Nazarbajevi järgi. 2019. aastal sai linna nimeks Nur-Sultan.
Seljaaju

Seljaaju (ladina keeles medulla spinalis) on selgroogsetel eristatav kesknärvisüsteemi osa, mis paikneb koos teda ümbritsevate seljaaju kestadega, rasvarikka sidekoega ja jämedate veenide ning peaaju-seljaajuvedelikuga peamiselt selgrookanalis. Kraniaalselt läheb seljaaju üle piklikajuks ning kaudaalselt seljaajukoonuseks. Inimestel saab seljaaju alguse kuklaluu juures, läbib kuklaluu suuraugu (foramen magnum) sisenedes selgrookanalisse selgroo kaelalülide juures. Seljaaju ulatub kuni esimese või teise nimmelülini. Seljaaju pikkus on meestel keskmiselt 45 cm ning naistel 43 cm. Seljaaju laius varieerub 13 mm jäsemeid innerveerivates segmentides kuni 6.4 mm mujal. Seljaaju ülesanneteks on vahendada motoorseid signaale kõrgematest ajukeskustest lihastele ning omakorda sensoorseid signaale sensoorsetelt närvidelt kõrgematesse ajukeskustesse. Seljaaju vahendab ka mitmeid peaajust sõltumatuid lokaalseid reflekse.

Roomajatel

Roomajate seljaajus on tuvastatud mitmeid neuronite tüüpe vaheneuronid, motoneuronid, funicular neurons ja comissural neurons ja pikki aksoneid.
Hallaine moodustab selgmisi ja kõhtmisi sarvi (cornu dorsale et ventrale).

Maolistel

Madude seljaaju paikneb selgrookanalis ja on üsna ühetaoline elund, millel ei saa eristada jämedamaid kohti. See koosneb valge- ja hallainest moodustunud võrgustikust.
Hallaine moodustab selgmisi ja kõhtmisi sarvi.

Inimestel

Inimestel eristatakse seljaajul kahte jämedamat kohta, kaela piirkonnas paikneb kaelapaisumus ja nimmeosas nimmepaisumus.
Inimesel koosneb seljaaju kahest sümmeetrilisest poolest, poolitajateks on seljaaju selgmisel pinnal kulgev mediaanvagu (sulcus medianus posterior) ja kõhtmisel pinnal kulgev mediaanlõhe (fissura mediana anterior). Kummalgi seljaaju poolel kulgevad eesmis-külgmine vagu (sulcus lateralis anterior) ja tagumine-külgmine vagu (sulcus lateralis posterior). Eesmis-külgmistest vagudest väljuvad seljaajunärvide kõhtmised (eesmised) juured (radix ventralis). Tagumis-külgmistesse vagudesse sisenevad seljaajunärvide selgmised (tagumised) juured (radix ventralis). Kõhtmine ja selgmine juur liituvad seljaajust väljudes vastavate lülidevaheliste mulkude piirkonnas seljaajunärviks (nervus spinalis).

Seljaaju segment

Seljaaju segmendi moodustavad seljaaju osad, millest väljub üks paar seljaajunärvi kõhtmisi ja selgmisi juuri. Inimestel on 31 seljaajusegmenti, millel on oma seljaajunärvide paar (kokku 31 paari).
Seljaajusegmendid on 8 kaela-, 12 rinna-, 5 nimme-, 5 ristluu- ja 1 õndrasegment.

Seljaajusegmendid ja seljaajunärvid

Lülisambas paiknevate seljaajusegmentide ja närvijuurte suhteid väljendatakse tihti tähtede ja numbrite kombinatsioonidena: seljaajunärvide kaelasegmendid C1 - C8; rinnasegmendid T1 - T12; nimmesegmendid L1- L5; ristluusegemendid S1- S5 ja 1 õndrasegment.
Voosi kihistu

Voosi kihistu on Alam-Kambriumi ladestiku kihistu. Kihistu eristamine Lontova kihistust on tinglik.
Kihistut esineb Loode-Eestis, jäädes Tallinnast lääne poole.
Kihistu maksimaalne paksus Eestis on 40–65 m.
Kihistu Eestis ei paljandu.
Tempera

Tempera (ladina keeles temperare "segama") on maalitehnika, mille puhul temperavärv kantakse (libe)krohvile, paberile, lõuendile või puidule. Tempera teises tähenduses on temperavärvidega tehtud maal.
Temperatehnika eeliseks on see, et värv kuivab väga kiiresti ning on kõva ja püsiv.
Tempera oli laialdaselt kasutusel keskajal ja enne õlivärvide kasutuselevõtmist. Uuemal ajal kasutatakse peamiselt dekoratiivmaalis.
Temperat on kasutanud sellised tuntud kunstnikud nagu Michelangelo, Piero della Francesca ja Ghirlandaio.
Kaizen

Termin

Kaizen (jaapani keelest: 改善, kus „kai“ (esimene kanjimärk) tähendab 'muutmist' ja (teine) „zen“ tähendab 'head', kokkuvõttes on tähendus paremaksmuutmine, täiustamine) on põhimõte või praktika, mis keskendub nt tööstus-, ehitus-, ärijuhtimise pidevale, lõpmatule täiustamisele.
Kaizeni mõtteviis on tuntuks saanud Jaapanist, kus pärast II maailmasõda kasutati pideva parendamise praktikaid Jaapani majanduse ülesehitamisel ja konkurentsieeliste saamisel. Põhimõtte sõnastas 1986. aastal Masaaki Imai, tuginedes Toyota tootmissüsteemi looja Taiichi Ōno ideedele.

Ajalugu

Pärast Teist maailmasõda aitasid Ameerika Ühendriikide jõud kaasa Jaapani tööstuse ülesehitamisele saates sinna oma äri- ja tootmiseksperte. Pärast kümmet aastat tööd andis keiser Hirohito William Edwards Demingile Jaapani kõrge autasu Kaizeni juurutamise eest Jaapanis. 
1950. aastal võttis Toyota kasutusele kvaliteediringid, mis viis välja unikaalse tootmissüsteemi loomiseni. Toyota süsteem, mis on ettevõttes kasutusel siiani, hõlmab pidevaid parendusi kvaliteedis, tehnoloogias, protsessides, ettevõtte kultuuris, produktiivsuses, turvalisuses ja juhtimises, mille tulemuseks näiteks on tellimuste kiirem täitmine, kulude kokkuhoid ja suurem kliendirahulolu .  
1986. aastal tutvustas Masaaki Imai Kaizeni terminoloogiat läänemaailmale ning see sai maailmakuulsaks tänu tema raamatule "Kaizen: The Key to Japan's Competitive Success", mida on tõlgitud 14 keelde. 
1997. aastal tutvustas Imai Kaizeni edasiarendust raamatus "Gemba Kaizen: A Commonsense, Low-Cost Approach to Management, to reassert the importance of the shop floor in bringing about continual improvement in an organization", mis toob välja tagasi juurte juurde pöördumise olulisuse ettevõtte kultuuris. Gemba tähendab kohta, kus toode on tegelikult valmistatud, nt tehase tootmisliin või teenindusettevõtete klienditeenindused. "See on koht, kus päris tööd tehakse," kirjutab Imai.

Parandused väikeste, kuid järjepidevate sammude kaupa

Sagedamini peetakse Kaizenit mõttelaadiks ja ettevõtete kultuuri alustalaks. Selle järgi toimub muutus paremuse poole tasahaaval (pika aja jooksul) ja väikeste sammudega. 
See ei tähenda, et muutused ettevõtte kultuuris või tööprotsessides peaks käima ilmtingimata aeglaselt. Kaizeni filosoofia kohaselt on lihtsalt paljudele väikeste muudatuste kogusumma pika perioodi vältel suur. 
Kaizeni keskseks mõtteks on keskenduda väikestele muutustele pika aja vältel. Need muutused peaksid olema sedavõrd lihtsad ja väikesed, et neid on võimalik kohe rakendada, testida ja vajadusel ka juurutada. 
Need muudatused ei tohiks tekitada töötajates või teistes võtmeisikutes vastumeelsust ega rakendamise barjääre. Iga muudatus peaks olema suunatud tööprotsesside ja -tulemuste parandamisele (toodete-teenuste kvaliteet, ressursside kulu jne). Kui muudatuste rakendamise (testimise) järel ei suudeta loodetud tulemust saavutada, tuleks muudatustest kiiresti loobuda ning otsida teisi lahendusi. 

Rakendamine ja toetavad meetodid

Kaizenit on võimalik rakendada erinevatel viisidel, millest levinumad on PDCA, 5s, TPM ja Kanban.
Leonhard Augjärv

Leonhard-Theodor Augjärv (21. juuni/3. juuli 1896 Käravete vald, Järvamaa – 29. detsember 1946 Aruvälja küla, Mahu vald, Virumaa) oli Eesti sõjaväelane (reamees).
Ta osales Esimeses maailmasõjas Vene sõjaväes ja Vabadussõjas vabatahtlikuna 5. maist 1919 kuni maini 1920 4. jalaväepolgu koosseisus. Vabadusristi II liigi 3. järk 17. augustil 1920. Elas 1920 Lehtse vallas, hiljem Narva vallas.
Maetud Viru-Nigula kalmistule.
Abikaasa Pauline Mander, lahutatud 1932, tütar Bertha (1922–1998).
Kittsoni maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1879. aastal.
Eesti Instituut Soomes

Eesti Instituut Soomes (soome keeles Viron Suomen-instituutti või Viro-instituutti Suomessa) on Eesti Instituudi Soomes asuv filiaal. Filiaal asutati 1995. See oli esimene välismaal avatud Eesti kultuuriasutus.
Eesti Instituudi Soome filiaali juht on Sanna Immanen.
Eesti Instituudi Soome filiaal annab välja eesti kirjanduse soomekeelset kirjandusantoloogiat Nippernaati.