Tetratsükliinid

Tetratsükliinid ehk tetratsükliinirühm ehk tetratsükliinide grupp on bakteriostaatiliste laiatoimeliste antibiootikumide rühm. 
Ka rühma liigitatud ravim annab nimetust tetratsükliin.

Toime bakteritele

Tetratsükliinid pärsivad tetratsükliinidele tundlike bakterite valgusünteesi, seostudes labiilselt bakteri 30S alaüksusega. Seeläbi takistatakse aminoatsüül-transfer tRNA seostumine 30S ribosoom-mRNA kompleksile, valkude süntees pidurdub.
Neid väljastatakse retseptiravimina nii loomade kui ka inimeste raviks.

Farmakoterapeutiline grupp

ATC-kood – enamik inimestele manustatavaid tetratsükliine liigitatakse tasandil J – infektsioonivastased ravimid süsteemseks kasutamiseks: J01AA – tetratsükliinid;
ATCᵥₑₜ-kood – enamik loomadele manustatavaid tetratsükliine liigitatakse tasandil QJ – infektsioonivastased ravimid süsteemseks kasutamiseks: QJ01AA – tetratsükliinid;
Dermatoloogias kasutatavad tetratsükliinid liigitatakse rühma D – dermatoloogias kasutatavad ained – D06AA – tetratsükliin ja selle derivaadid.

Tõestatud toime

Efektiivsed järgmiste mikroorganismide ravis: Rickettsia, Mycoplasma, Chlamydia ja ka osa teisi Gr+ ja Gr-. Samas on nende kasutamise võimalused piiratud, kuna paljudel mikroobidel, nt enterobakteritel, stafülokokkidel ja anaeroobidel on nende suhtes välja kujunenud antibiootikumiresistentsus.

Ringlus kehas

Peale tetratsükliinide harilikult suukaudset manustamist tekib bakteriostaatiline kontsentratsioon enamikus kehavedelikes: nii rögas, uriinis, sünoviaal-, peritoneaal- kui ka pleuravedelikus. Tetratsükliinid kontsentreeruvad sapis ning akumuleeruvad luu-, maksa-, tuumori- ja hambakudedes.

Kliiniliselt oluline toimespekter

Tetratsükliine manustatakse osade alltoodud perekondadesse liigitatud organismide leviku (paljunemise) tõkestamiseks, kes loomadel (sh inimestel) võivad esile kutsuda haiguslikke seisundeid: Actinomyces, põrnatõvebatsill (Bacillus anthracis), Bartonella, Borrelia, Brucella, Campylobacter, klamüüdia (Chlamydia), Erlichia, soolekepike (Escherichia coli (kuseteede infektsiooni korral), Haemophilus, Klebsiella (kuseteede infektsiooni korral), Leptospira, Moraxella, osad mükoplasmad (Mycoplasma), plasmoodium (Plasmodium), Propionibacterium acnes, Rickettsia, stafülokokk (Staphylococcus) (esineb resistentseid tüvesid), streptokokk (Streptococcus) (esineb resistentseid tüvesid), Treponema, Ureaplasma, Vibrio, Yersinia pestis jt. 
Intratsellulaarsete patogeenide Rickettsia, Chlamydia põhjustatud infektsioonide raviks kasutatakse minotsükliini ja doksütsükliini. Need preparaadid on lipofiilsed, tungivad peremeesrakku ja pärsivad seal bakterite kasvu, neil on ka prolongeeritud toime. Tetratsükliine kasutatakse ka mükoplasmade põhjustatud infektsioonide ja borrelioosi raviks.

Infektsioonide ravi

Infektsioonide ravis võidakse arsti soovitusel ja retsepti jt vahendite olemasolul määrata tetratsükliini rühma toimeainet sisaldavaid preparaate kuseteede infektsioonide ja kroonilise bronhiidi ägenemise korral ning riketsioosi, mükoplasmoosi, klamüdioosi, puukborrelioosi, erlihhioosi, koolera, taastuva tüüfuse, süüfilise, kampülobakterioosi, tulareemia, Siberi katku, katku ja akne korral.

Toime lümfoid(-immuun)süsteemis

Tetratsükliinid toimivad immunomodulaatoritena, inhibeerides lümfotsüütide aktiivsust.

Metabolism ja eliminatsioon

Harilikult eritub 40–70% annusest uriiniga.

Ravimiallergia

Tetratsükliinid võivad põhjustada ravimiallergiat.

Ajaloolist

1947. aastal avastas dr. Benjamin Minge Duggar (1872–1956), et mullast võetud bakter (näidis A377) toodab antibiootilise toimega aineid. Bakter sai nimeks Streptomyces aureofaciens ja aine nimetuseks Aureomycin (tänapäeval liigitatud kloortetratsükliinide hulka).