google/wiki40b huggingface dataset:
Boutros Boutros-Ghali

Boutros Boutros-Ghali  (araabia بطرس بطرس غالي, sündinud 14. november 1922 – 16. veebruar 2016) oli Egiptuse poliitik ja diplomaat, kes oli 1. jaanuarist 1992 kuni 31. detsembrini 1996 ÜRO 6. peasekretär. Ameerika Ühendriikide veto tõttu ei valitud teda 1996. aastal tagasi järgmiseks viieks aastaks.
Ta sündis Kairos kopti kristlaste perekonnas. Tema vanaisa Boutros Ghali oli olnud Egiptuse peaminister aastatel 1908–1910. Boutros-Ghali lõpetas aastal 1946 Kairo ülikooli. Hiljem kaitses ta Pariisi ülikoolis doktorikraadi rahvusvahelises õiguses ning õppis rahvusvahelisi suheteid Prantsuse rahvusvahelises uuringute- ja teaduskeskuses Sciences Po's.
Peter Simon Pallas

Peter Simon Pallas (22. september 1741 Berliin – 8. september 1811 Berliin) oli saksa zooloog, botaanik ja geograaf.

Biograafia

Peter Simon Pallase isa oli kirurgiaprofessor Berliinis. Peter Simon õppis koduõpetajate käe all ning seejärel Halle ja Göttingeni Ülikoolis ja 1760. aastal Leideni Ülikoolis, mille ta lõpetas 19-aastaselt, kaitstes parasitoloogiaalase doktoritöö "De Infestis viventibus intra viventia". Seejärel läks ta Haagi, kus tema loomade klassifitseerimise teooria tähelepanu äratas. 23-aastaselt valiti ta Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks.
Ta oli andekas keelte peale, lisaks saksa keelele õppis ta ära ladina, kreeka, inglise, prantsuse, hiljem ka vene ja tatari keele.
Aastal 1766 ilmus tema töö "Elenchus zoophytorum", kus ta esmakordselt tõestas, et käsnad ja korallid on loomad.
1767. aastal kutsus Katariina II ta Peterburi professoriks. Ta juhtis kahte uurimisretke Siberisse ja Lõuna-Venemaale, kus ta uuris taimede ja loomade levikut ja kogus loodusloolist materjali. Esimesel uurimisretkel 1768–1774 käis ta Kesk-Venemaal, Volga ääres, läks üle Uuralite Lääne-Siberisse ning jõudis Altaisse, Amuuri ülemjooksule ja Baikali järveni. Teine uurimisretk viis ta 1793–1794 Krimmi ja Musta mere äärde. Ta avaldas reisipäevikud pealkirja all "Reise durch verschiedene Provinzen des Russischen Reichs".
Tema järgi nimetati mitmed teadusele seni tundmata loomaliigid. Ta koostas koguteose "Flora Rossica" (1784–1815). Reiside põhjal koostas ta mahukat teost "Zoographica Rosso-Asiatica", mis ilmus postuumselt.
Katariina II kinkis talle mõisa Simferopolis, kus ta elas 1810. aastani, mil suri ta teine naine ning ta sai loa pöörduda tagasi Berliini, kus ta vähem kui aasta pärast suri.
Vladimir Voskoboinikov

Moskva Torpedo

Aastail 2007–2008 kuulus Moskva Torpedosse. Meeskond langes hooajal 2008 Venemaa teise liigasse, kus välismaalastel pole lubatud mängida, ning Voskoboinikov sai kehtivast lepingust hoolimata loa leida uus tööandja.

Syrianska FC

Pärast edutuid katseid Rootsi kõrgliiga klubi Hammarby IF juures liitus 2009. aasta märtsi lõpus äsja Rootsi esiliigase kerkinud Syrianska FC-ga. Esimese värava klubis lõi 28. mail 9. vooru kohtumises IFK Norrköpingule.

Vladivostoki Lutš-Energija

Voskoboinikov jäi Rootsi vaid pooleks aastaks ja naasis augustis 2009 Venemaale, kus liitus esiliiga klubi Vladivostoki Lutš-Energijaga.

Bakuu Neftši

Jaanuaris 2010 siirdus Vladimir Voskoboinikov mängima Aserbaidžaani tippklubisse Bakuu Neftši.

FC Levadia

Augustis 2010 siirdus Voskoboinikov FC Levadiasse. Kokkuleppe kohaselt võib Voskoboinikov meeskonnast lahkuda kohe, kui uus tööandja leitud.

FK Himki

Veebruaris 2011 sõlmis Voskoboinikov lepingu Venemaa esiliiga klubiga FK Himki, mis kestab hooaja 2011/12 lõpuni.

Koondisekarjäär

Debüüdi Eesti koondises tegi Voskoboinikov 2. juunil 2007 mängus Horvaatia vastu, kus viibis platsil kõik 90 minutit. Esimese värava lõi ta 18. novembril 2008 sõprusturniiril kohtumises Moldovaga.
Eesti-Tai suhted

Eesti-Tai suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Tai vahel.
Tai tunnustas Eestit 9. septembril 1991. Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted said alguse 27. aprillil 1992.
Tegutseb Eesti suursaadik Tais, kes resideerib Canberras. Tegutseb ka Tai suursaadik Eestis, kes resideerib Helsingis.
Gustav Mootse

Gustav Mootse (15. juulil 1885 Võnnu Tartumaa – 16. november 1957 Viljandi) oli eesti graafik ja kunstiõpetaja.

Elukäik

Tema isa Jaan oli Kristjani-Laane talu peremees. Gustav Mootse ja Gustav Suitsu emad olid õed. Poiss õppis lugema kodus ja käis Võnnu külakoolis (1894–1897), seejärel õppis Tartus Jüri kihelkonnakoolis (1897–1899). Õppis veel Tartu reaalkoolis (1899–1903) ja Hugo Treffneri gümnaasiumis (1903–1904). Jaan Tõnissoni soovitusel ja ainelisel toetusel sõitis Peterburi kunstiharidust omandama. Õppis A. Stieglitzi kunstitööstuskoolis sulejoonistust ja ksülograafiat (1904–1909) ja seejärel Peterburi Teaduste Akadeemia professori V. V. Mathé ateljees (1909–1912) puugravüüri, hiljem täiendas end Leipzigis Graafiliste Kunstide ja Raamatukujunduse Akadeemias (1926–1927). 1928 viibis ta Itaalias, tundes seal erilist huvi antiik- ja renessansskunsti vastu. 
Töötas Peterburis joonistusõpetaja ja tehnilise joonestajana ning raamatuillustraatorina. Tegi varjunimede (Фома Урванов) all kaastööd Peterburi pildi- ja karikatuuriajakirjadele ning ajalehtedele. Näiteks töötas ta Venes pilkelehe Pugatschi karikaturistina. Haigestus kopsuhaigusse ja 1918. aastal tuli tagasi Eestisse. Oli joonistusõpetaja Põltsamaa reaalgümnaasiumis (1919–1922), Rakvere Õpetajate Seminaris (1922–1926), Rakveres õpetas ta ka Hando Mugastot ja Romulus Tiitust. Aastast 1928 töötas mitmes Viljandi koolis. Pidas suviti lektoriametit õpetajate kursustel. Tema 50. sünnipäeva juubeliartiklis nimetati Gustav Mootse oma aja Eesti “tüsedamaks” ehk paremaks joonistusõpetajaks. 1947–1952 töötas Viljandi muuseumis teadusliku töötajana, kust 1953. aastal läks pensionile. Elas Viljandis Kunderi 9. 
Gustav Mootse suri Viljandis 16. novembril 1957.

Looming

Gustav Mootse esimene ilmunud töö oli 1902. aastal Gustav Suitsu toimetamisel ilmunud “Kiired III” kaanejoonistus. Tema illustratsioone avaldati väljaannetes Нива, Весь Мир, Tuuslar, Lasteleht, Linda ja Sädemed, motiiviks idüllilised maastikud talumajade ja rannavaadetega, rohkesti on südamlikke olustikustseene laste elust. 
Gustav Mootse on hästi tuntud pisigraafika, täpsemalt raamatuviitade viljakaima, innukaima viljelejana. Kokku on temalt teada üle 250 eksliibrise, millest suurem osa on klišeetrükis ja puulõikes, väiksem osa külmnõeltehnikas. Eksliibriste loomisel on Mootse palju kasutatud nimesümboolikat – ilmekas on Karin Linnu eksliibris varesepoja ja raamatuga. Vahel on nimesümboolika ja kutseembleemid liitunud – Tõnis Vindi eksliibrises väike laululind ja rätsepatöö embleemid. Rohkesti on ka lugejate kujutistega eksliibriseid. Gustav Mootse eksliibrised olid 1962. aastal Moskvas näitusel.
Mootse maalid, enamasti akvarellid, kujutavad Karksi ja Viljandi ümbruse kauneid vaateid, Viljandi parke ja lossivaremeid. Eriti armastas kunstnik sügisloodust, mida on kujutatud lüürilise tundetooniga. Mootselt pärinevad ka mitmed head lillemaalid. Samuti on kunstnikku huvitanud sümboolika ning muinasjutumaailm näkineidude ja lummusega.
Gustav Mootse oli Kunstnike Liidu liige.
Mootse on avaldanud mitu joonistamisõpikut.
Heinrich Frost

Isiklikku

Tema isa Joachim Frost oli kaupmees ja postmeister Pärnus. Tema poeg Heinrich Johann Frost oli Rõngu Mihkli koguduse ja Kambja koguduse õpetaja.
1867. aasta Pariisi maailmanäitus

1867. aasta Pariisi maailmanäitus (ametliku nimega prantsuse keeles Exposition Universelle de 1867) oli 1867 Pariisis toimunud maailmanäitus.
Näitusel oli näha 50 226 väljapanekut, millest 15 055 olid Prantsusmaalt või selle kolooniatest. Näitust külastas üle 9 miljoni inimese.
Näitusel oli esindatud ka asju Eesti alalt, seejuures saadi kaks kuldauraha: üks Sindi kalevivabriku toodangu eest ja teine Tori hobusekasvanduse täkk Vapsikase eest.
Kaevatsi laid

Nimi

1564 on laidu nimetatud Kwiste, 1565 Caesthe, 1576 oli laiul peremeheks Kaiatze Matz up Swinholm, 1586 Kaatzholm, 1656 Kayetze ja 1708 Kaiuatzelayd. 
Paul Ariste arvates tuletub laiu nimetus nimisõnast 'kaev' või tegusõnast 'kaevama'. Lauri Kettunen pakkus, et laiu nimi tuletub sõnast 'kaevand'.

Asukoht

Kaevatsi asub Sarve poolsaarest 400 meetri kaugusel. Laiu ja Hiiumaa vahel on madal meri, vahemaad on võimalik jalgsi läbida. Kaevatsi asub Saarnaki ja Heinlaiu vahel; Saarnaki jääb 2,7 km läände ja Heinlaid 2,4 km itta. Hanikatsi laid jääb 2,7 km lõuna-edelasse.
Kaevatsi ümber paiknevad väiksemad rahud (Võrkrahu, Paasrahu). Põtkurahu on Kaevatsi laiuga liitunud. Laid on sirpja kujuga, läänerannik on sopiline.
Kaevatsi ja Saarnaki varjus asub Sarve sadam.
Rohuküla–Heltermaa laevateelt vaadates sulandub saar Hiiumaaga ühte.

Loodus

Kaevatsit katab valdavalt kadastik, samuti leidub metsa ja võsa.
Laid ulatub põhjaosas kuni 7,7 meetrit üle merepinna.
Kaevatsi ja lähedalasuvad rahud arvatakse küll Hiiumaa laidude hulka, kuid ei kuulu Hiiumaa laidude maastikukaitsealasse.
2015. aastal sattus saarele hunt ja murdis seal lambaid.
Kaevatsi laid kuulub Väinamere hoiualasse.

Inimtegevus

Kirjalikes allikates on Kaevatsi laidu mainitud esmakordselt 1564 oli Kaevatsil kaks talu,.
1780. aastatel (teistel andmetel 1778) oli Kaevatsil kohaliku tähtsusega paemurd.
1970 elas saarel 7 elanikku. 1974 jäi Kaevatsi püsielanikest tühjaks. Hooned on säilinud.
Saarel töötas tuuleveski.
Sarnaselt Saarnaki laiu Saarnakite ja Hanikatsi laiu Hanikattidega kandsid (ja kannavad) laiult pärit inimesed perekonnanime Kaevats.
Barclay de Tolly Sõprade Klubi

Barclay de Tolly Sõprade Klubi on Eesti mittetulundusühing. Klubi üks eestvedajaid on Siret Liivamägi.
Klubi asutati 2014.
Klubi annab välja auhinda Eestimaa au ja uhkuse orden.
Boris Melts

Boris Melts (22. november 1901 Karula vald, Võrumaa – surma aeg ja koht teadmata) oli eesti advokaat.
Ta lõpetas 1925. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, Üliõpilasselts Liivika vilistlane.
Osales Vabadussõjas, 1925–1926 kohtuameti kandidaat, 1926–1931 vandeadvokaat Rein Eliaseri abi, 1931–1940 vandeadvokaat Haapsalus. Ta oli ka ühistegelane. Siseministri käskkirjaga nr. 60 – 23. jaanuarist 1937 nimetati ta Läänemaa tuletõrjebrigaadi pealikuks.
Haapsalu sall

Haapsalu sall (ka: Haapsalu rätik, Haapsalu rätt) on pitskoeline peenevillane rätik.
Haapsalu sallide valmistamine sai alguse 19. sajandil Haapsalus.
Uno Palm

Uno Palm (5. detsember 1933 Laoküla, Harjumaa – 1. märts 1989 Tartu) oli Eesti keemik.

Elulugu

Uno Palm oli talupidaja poeg ja Kaia Palmi isa.
Lõpetas 1952 Tallinna 2. keskkooli, 1957 Tartu Riikliku Ülikooli keemia osakonna, keemiakandidaat (1964, TÜ), väitekiri "Исследование состояния свинца, кадмия и висмута в процессе катодного выделения водорода", keemiadoktor (elektrokeemia, 1974, NSVL TA Elektrokeemiainstituut), väitekiri "Строение двойного электрического слоя, адсорбция и перенапряжение водорода на висмутовом электроде". Oli 1957–58 TÜ anorgaanilise keemia kateedri vanemlaborant, 1958–1960 assistent, 1960–1963 aspirant, 1963–1966 vanemõpetaja, 1966–1976 dotsent, 1967–1969 kateedri juhataja, 1977–1989 professor; 1969–1972 füüsika-keemiateaduskonna prodekaan, 1976–1986 TÜ õppeprorektor, 1986–1989 TÜ elektrokeemia labori peateadur, ühtlasi aastast 1980 elektrokeemialabori teaduslik juhendaja. Lugenud füüsikalise keemia, kolloidkeemia, mittepöörduvate protsesside termodünaamika, elektrokeemia jm kursusi, paljude õpikute autor.

Teadustöö

Uurinud elektroodiprotsesse, elektrilise kaksikkihi ehitust ja adsorptsiooni vismutil jm elektroodidel, samuti silikaatide keemia küsimusi ning keemia ajalugu. NSVL TA Elektrokeemia Nõukogu ja Rahvusvahelise Elektrokeemia Ühingu liige, keemiaajaloo uurimise eesti sektsiooni esimees. Üle 330 teadustrükise ja aimeartikli.
Mokoš

Mokoš oli slaavlaste jumalanna. Ta on ainuke teadaolev slaavi jumalanna. Mokoš oli viljakuse, naiselikkuse, lammaste ning ketramise ja kudumise jumalanna. Arvatakse, et ta oli taevajumala Svarogi abikaasa.
Ta oli üks jumalatest, kelle kujusid Vladimir Püha 980. aastal Kiievis püstitada lasi.
Mokošit on mainitud mitmes vanavene kroonikas.
Ristiusus kanti Mokoši omadused üle Pühale Paraskevale.
Kihnu vald (1939)

Kihnu vald oli vald Kihnu saarel, Pärnumaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Kihnu valla maa-alast, välja arvatud senise Seliste vallas asuva lahustüki Soldatikoht nr. XXIII maa-ala.
1. aprillil 1939 oli vallas 1037 elanikku.
Duck Dynasty

Duck Dynasty on Ameerika Ühendriikide tõsielusari, mis kujutab Robertsoni perekonna ja Duck Commanderi ettevõtte elu.
Sarja näitas telekanal A&E aastatel 2012–2017, kokku läks eetrisse 11 hooaega 130 jaoga.
Aadma mõis

Aadma mõis (saksa Ahdma) oli mõis Käina kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Hiiu maakonda Hiiumaa valla territooriumile.
Mõisa keskus oli Aadma külas.

Ajalugu

Aadma mõis eraldati 1797. aastal Putkaste mõisast ning see kuulus algselt Aderkasidele. Hiljem läks mõis Gernetite omandusse. 1882. aastal ostis Aadma mõisa Alexandrine von Richter. Tema järel kuulus mõis Pahlenitele.
20. sajandi alguseks oli Aadma mõis muutunud Vaemla mõisa kõrvalmõisaks.

Mõisakompleks

Aadma mõisa peahoone ehitati ilmselt 1800. aasta paiku. Härrastemaja kujutas endast ühekorruselist poolkelpkatusega puithoonet.
Tänapäeval on hoone hävinud ning sellest on järel vaid mantelkorstna rusuhunnik.
Digitaalarvuti

Digitaalarvuti on seade (sh arvuti), millega saab lahendada ülesandeid diskreetsel kujul (näiteks numbritena) esitatud informatsiooni töötlemisega.
Kangru tänav

Kangru tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelguranna asumis.
Tänav sai nime 6. oktoobril 1953.
Truman Capote

Truman Capote (30. september 1924 New Orleans – 25. august 1984 Los Angeles) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik.
Truman Capote'i tuntuim teos on "Hommikueine Tiffany juures" ("Breakfast at Tiffany's"), mis ilmus 1958. aastal.
Aastal 1961 linastus raamatu põhjal valminud film "Hommikueine Tiffany juures" legendaarse Audrey Hepburniga peaosas.
Eesti keelde on raamatu tõlkinud Udo Uibo 1984. aastal. Aastal 2002 ilmus raamatu kordustrükk. Samuti on eesti keelde tõlgitud Capote' teine bestseller "Külmavereliselt". Raamatu tõlkis Enn Soosaar ning see ilmus 1968. aastal, kordustrükk 1994. aastal.

Muud

Truman Capote ning tema teine tähtteos "Külmavereliselt" on andnud ainest Gerald Clarke'i raamatule "Capote", mille põhjal on valminud film "Capote". Filmi nimiosatäitja Philip Seymour Hoffman võitis rolli eest parima meesnäitleja Kuldgloobuse ja Oscari.
Poolkuuklapid

Poolkuuklappideks ehk semilunaarklappideks (ladina ains valvula semilunaris) nimetatakse paljude selgroogsete loomade teatud kehavedelike liikumist juhtivaid klappe, mille hõlmad on soone seina kinnitunud taskutaoliselt.   
Poolkuuklappide olemasolu, areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Viiemargane münt (1926)

Kujundus

Kollakashalli värvi münt kaalub 4,83 grammi, läbimõõt on 2,3 sentimeetrit ning selle serv on rihveldatud. Nagu ka kõik teised 1926. aasta mündid on selle kujundanud Georg Westenberg.

Avers

Mündi esiküljel Eesti Vabariigi suur riigivapp.

Revers

Mündi tagaküljel on legend "EESTI VABARIIK", nimiväärtus "5 marka" ja vermimisaasta "1926".
Andres Kingissepp

Andres Kingissepp (5. august 1939 Kuressaare – 27. märts 1991 Toronto) oli eesti kunstnik.
Ta sündis aastal 1939 Kuressaares. Aastal 1944 pages perekond Rootsi, aastal 1950 siirduti Kanadasse. Aastatel 1960–1964 õppis ta Ontario kunstikolledžis skulptuuri ja maali, täiendas end reisidel Euroopas. Esimene isikunäitus oli aastal 1968 Torontos, seejärel esines rändnäitusel Austraalias.
Aastal 1976 valiti Eesti Kunstide Keskuse laureaadiks. Tema töid talletatakse Kanadas, Inglismaal, USA-s ja Eestis.
Andres Kingissepp suri aastal 1991 Torontos.
Seemisnahk

Seemisnahk (kõnekeeles ka samss) on pehme, veniv ja pestav materjal, mida valmistatakse rääsparkimise teel loomanaha sisemisest kihist. Lihvimise tulemusel saadakse ühtlane karvastatud pealispinnaga nahk. Peamiselt tehakse seemisnahka tänapäeval lamba- või talle-, vähemal määral kitse-, põdra- või hobusenahast. Sünteetilist seemisnahka toodetakse polüvinüülalkoholist või viskooskiust.
Algselt tehti seemist Euroopa antiloobi nahast, millest tulenes ka nahasordi prantsus- ja ingliskeelne nimetus chamois. Vastavat tehnikat tunti juba 18. sajandi algul, eriti populaarseks muutus seemisnahk 20. sajandi alguses, kui sellest hakati valmistama autopuhatustarbeid.
Eelkõige kasutatakse seemisnahka rõivaste ja jalatsite valmistamiseks nagu kindad, saapad ja püksid, kuid sellest tehakse ka majapidamistarbeid ja autosisustust. Kuna seemisnahka ei kaitse värvikiht, imab see poorne materjal kergesti niiskust ja mustust ning seemisnahksete toodete (nt jalatsite) kaitseks kasutatakse niiskuskindlaid aerosoole. Seemisnahka puhastatakse kas kuivmeetodil, kraapides seda kummi või kiviga, puhastusvahu abil või ka šampooni või puhastuslahusega. Märgpuhastuse korral tuleb seemist pärast töötlemist taas harjaga karestada.
Natalja Baranova

Maailmakarikavõistlustel

Natalja Baranova osales 85 karikavõistluste etapil ja saavutas kolm poodiumikohta. Karika üldarvestuses oli parim koht 2005. aastal, mil ta sai 9. koha 431 punktiga.
Hesperiidid

Hesperiidid olid vanakreeka mütoloogias nümfid, kes valvasid kaugel läänes imeilusaid õunu.

Hesperiidide elupaik

Stesichoros oma "Geryoni laulus" ja Strabon oma "Geografikas" nimetavad hesperiidide asukohaks Tartessost tänapäeva Andaluusia lõunarannikul. Hesiodose sõnul olevat Cádizi nimi olnud minevikus Erytheia; sama nime kandis üks hesperiididest.
Teised pakkusid hesperiidide elukohaks Maroko rannikut Atlase mäestiku läheduses, mis läheb legendiga paremini kokku. Nimetatud on ka kaugeimas läänes, Okeanose taga olevat saart ja muidki piirkondi, näiteks Kanaari ja Roheneemesaari.
Kuna Itaalia asus Kreekast samuti läänes ja seal oli mõnevõrra enam rohelust, nimetati Kreekas paiguti kas kogu Apenniini poolsaart või selle osi Hesperiaks, enne kui 3. sajandil eKr kinnistus kogu poolsaarele Itaalia nimi.

Hesperiidide päritolu

Harilikult nimetatakse hesperiidide isaks titaan Atlast. Harvem on neid nimetatud Öö ja Pimeduse lasteks, samuti Zeusi lasteks Ehatähe (Hesperiuse) või õiglusejumalanna Themisega.
Eri autorite järgi oli hesperiide kolmest seitsmeni. Neid on seostatud Väikese Vankri seitsme heleda tähega. Hiljem kinnistus kujutlus kolmest hesperiidist, nii nagu kariide ja moirasid olevat kolm.
Nende nimede suhtes ei olnud üksmeelt, kuid kõige sagedamini on nende nimed Aigle, Arethusa ja Erytheia. Poeetiliselt on neid nimetatud ka lääne neidudeks, õhtu tütardeks, päikeseloojangu jumalannadeks ja Aafrika õdedeks – need nimetused tulenevad kõik nende elupaigast läänes.
Kuuldavasti olevat nad mõistnud imeilusasti laulda.

Hesperiidide õunad

Hesperiidid valvasid jumalate aias Hera kuldseid õunu, mille söömine tagas igavese elu ja nooruse. (Skandinaavia mütoloogias valdas samasuguseid õunu Idun.) Hera oli saanud need Gaialt kingituseks Zeusiga abiellumise puhul. Hera andis neile appi sajapäise lohe Ladoni, kes iial ei maganud.
Hesperiidide aiast pärinesid ka need kolm õuna, millega Hippomenes ajas kiusatusse Atalanta.
Hesperiidide aiast pärines ka õun, millele Eris kirjutas "Kõige ilusamale" ning viskas selle jumalannade sekka Peleuse ja Thetise pulmapeol. Kaudselt põhjustas see õun Trooja sõja.

Heraklese üheteistkümnes vägitöö

Hesperiidide õunte äratoomine oli Heraklese üheteistkümnes vägitöö.
Herakles ei läinud ise lohet tapma ja õunu röövima. Selle asemel rändas ta Atlase juurde, kes oli määratud igavesti taevavõlvi kandma. Atlas oli nõus õunad ise ära tooma, kui Herakles vahepeal tema asemel taevavõlvi turjal hoiab. Seda Herakles tegigi, kuigi see oli talle üliraske. Peagi oli Atlas õuntega tagasi, kuid ütles, et viib ise õunad Eurystheusele ja Herakles peabki jääma taevast kandma. Herakles pidi kavaldama. Ta lubas jääda taevast kandma, kui Atlas hetkeks selle üle võtab, et Herakles saaks surve pehmendamiseks padja õlgadele seada. Nii kui Atlas taeva oma kätele võttis, korjas Herakles maast õunad ja läks tagasi Mükeenesse.
Lohe tõstis Zeus taevasse Lohe tähtkujuks, mis taevaski hesperiide kehastava Väikese Vankri juures on. (Teisalt on Lohe tähtkuju seostatud teistegi koletiste, näiteks Ketosega, kelle tappis Perseus.)
Sergei Šahhovskoi

Vürst Sergei Vladimirovitš Šahhovskoi (vene Сергей Владимирович Шаховской; 14. juuni 1852 – 12. oktoober 1894 Tallinn) oli Venemaa riigitegelane .
Ta oli Eestimaa kuberner 4. aprillist 1885 kuni 12. oktoobrini 1894.
Vürst Šahhovskoi oli tõeline riiginõunik.

Perekond

Sergei Šahhovskoi sündis Vladimir Šahhovskoi (1813–1879) ja Aleksandra Fjodorovna (1825–1846) pojana. Tema noorem vend Nikolai Šahhovskoi (1856–1906) oli publitsist ja riiginõunik.
Ta oli abielus Jelizaveta Dmitrijevna Miljutinaga (Елизавета Дмитриевна Милютина; 1844–1939), kes oli kindralfeldmarssal krahv Dmitri Miljutini (1816–1912) ja Natalja Ivanovna Ponse (1821–1912) tütar.
Sergei Šahhovskoi ristipoeg oli varas, röövel ja mõrvar Konstantin Gorodetski.

Tegevus Eestimaa kubernerina

Sergei Šahhovskoi ametiaeg langes kokku keiser Aleksander III alustatud venestamiskampaaniaga. Tema algatusel asuti ehitama Tallinnasse Toompea lossi (tollane kuberneri residents) vastu Aleksander Nevski katedraali. Samuti rajati tema toetusel Virumaale Pühtitsa Jumalaema Uinumise Stavropigiaalne Naisklooster ja Jõhvi, mis pidi saama õigeusu keskuseks Kirde-Eestis, Jõhvi Issanda Ristimise kirik.
Rahvusvaheline leping

Rahvusvaheliste lepingute jõustumine Eestis

Välislepingu sõlmimise või konventsiooniga ühinemise eeltöö teeb tavaliselt konkreetse lepingu valdkonna eest vastutav ministeerium. Välisministeerium jälgib lepingu ettevalmistamise käigus üldiste rahvusvahelise õiguse normide täitmist ja esitab ettevalmistatud lepingu vabariigi valitsusele heakskiitmiseks. Peale valitsusepoolset heakskiitu alustab välisministeerium lepingu allakirjutamise või konventsiooniga ühinemise protseduure.
Kuigi välislepingute sõlmimine kuulub Eestis üldjuhul valitsuse kompetentsi, peab teatud puhkudel lepingu jõustumiseks nõusoleku andma ka Riigikogu. Niisuguste lepingute hulka kuuluvad riigipiire muutvad lepingud, riigile varalisi või sõjalisi kohustusi võtvad lepingud ning sellised lepingud, mis nõuavad Eesti seaduste muutmist, millega astutakse rahvusvahelise organisatsiooni liikmeks või millesse on ratifitseerimise nõue sisse kirjutatud.
Kahepoolsed ja valitsustevahelised lepingud jõustuvad need peale nootide vahetust, millega pooled on teineteisele teatanud, et on valmis lepingut täitma. Sisuliselt tähendab see, et kõik asjaomased ministeeriumid on lepingu rakendamiseks valmis.
Võra

Võra ehk puukroon on puu või põõsa oksade kogum ehk oksastik, mis jääb tüvest ülespoole. Võra keskseks osaks on tüvepikendus – tüve jätk võra sees kuni juhtoksani. Tüvepikendusele kinnituvad kõik teised võra osad. Puuvõra on liigiomane.
Võral saab eristada juhtoksa ja sellest lähtuvaid harusid – kõrval- ja katteoksi.
Esteetilistel kaalutlustel on loodud mitmeid muudetud võradega puid ja põõsaid, kus näiteks võra pikkust või laiust on muudetud, näiteks kääbusviljapuudel.
Ida-Euroopa aeg

Ajaloost

Enne vööndiajale üleminekut kasutati ühe riigi piires mingi linna (näiteks pealinna) kohalikku päikeseaega. Nii näiteks erines kellaaeg Lätis kellaajast Eestis mõne minuti võrra.
Eestis kehtib alates 1. maist 1921 (välja arvatud Nõukogude okupatsioon, kui kehtis dekreediajana Moskva aeg) Ida-Euroopa aeg, mille kehtestas Vabariigi Valitsus 1921. aasta 27. aprillil vastuvõetud määrusega:
 
„Maksma panna Eesti vabariigi piirides 1921 a. 1. maist arvates Ida-Euroopa kellaaeg, mis Greenwichi meridiaani järele arvatavast Lääne-Euroopa kellaajast kaks tundi ees on.

Riigivanem: K. Päts.

Teedeminister: Joh. Kukk.

Riigisekretäär: K. Terras.“
 – Riigi Teataja 1921, 33.
Joan Laporta

Joan Laporta (katalaani hääldus: [ʒuˈan ɫəˈpɔrtə]; sündinud 29. juunil 1962 Barcelonas) on Hispaania poliitik ja endine FC Barcelona president aastatel 2003–2010.
Laporta on ametilt advokaat.
Väike penikeel

Väike penikeel (Potamogeton pusillus) on penikeeleliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).