google/wiki40b huggingface dataset:
Kuressaare vald (1939)

Kuressaare vald oli vald Saaremaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Kaarma-Suure valla maa-alast, välja arvatud Keskranna küla piirkond; senise Loona valla Metsa talude maa-aladest; senise Pihtla valla Vatsküla ja Kasti asunduse piirkondadest.
Esimene vallavanem oli Aleksander Veegen. 1940. aasta jaanuaris valiti vallavanemaks Aleksander Raudsepp.
Vald kuulus Riigivolikogu 42. valimisringkonda, kust valiti Johannes Perens.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Kuressaare külanõukogu, Randvere külanõukogu ja Tahula külanõukogu.
Eidsbergi vald

Nimi

Eidsbergi vald sai oma nime vana Eidsbergi talu (muinaspõhja: Eiðsberg) järgi, kuna sinna rajati paikkonna esimene kirik. Talunime esimene osa eið omastavas käändes tähendab "tee ümber joa" ja lõpp berg tähendab "mägi".
Jevgeni Kogan

Jevgeni Kogan (vene Евгений Владимирович Коган; 1. jaanuar 1954 Vladivostok – 28. märts 2007 Tallinn) oli venekeelne juudi rahvusest Eesti ja Nõukogude Liidu ühiskonnategelane ja poliitik. 
Jevgeni Kogan sündis Vladivostokis mereväeohvitseri perekonnas. Ema poolt oli ta õigusjärgne Eesti kodanik. Pärast keskkooli lõpetamist õppis ta Kaug-Ida Polütehnilises Instituudis ja Tallinna Polütehnilises Instituudis, mille ta lõpetas 1977. aastal laevaremondiinsenerina. Hiljem õppis ta Tallinna Polütehnilises Instituudis kolm aastat mittestatsionaarselt majandust, kuid stuudium jäi lõpetamata. Aastatel 1972–1982 töötas Jevgeni Kogan Eesti Merelaevanduses ja 1982–1989 Eesti Kalatööstuses (Estrõbprom). 
1988. aastal oli Jevgeni Kogan üks nõukogudemeelse Interliikumise loojatest ja temast sai selle esimees. 1988. aasta oktoobris sai ta liiklusõnnetuses raskelt vigastada ning oli seejärel sunnitud pikemat aega kasutama karkusid. 1989. aastal kevadel kandideeris Jevgeni Kogan NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressi valimistel Põhja-Tallinna valimisringkonnas ning osutus teises voorus valituks. Rahvasaadikuna osales Jevgeni Kogan aktiivselt impeeriumimeelse saadikurühma Sojuz tegevuses. 
Pärast 1991. aasta augustisündmusi jäi Jevgeni Kogan Moskvasse ning pöördus Eestisse tagasi alles 1995. aastal. Moskvas elades osales ta Suur-Venemaa Taassünni Partei juhtorganite tegevuses ning kandideeris 1992. aastal Moskva linnapea kohale. 1996. aasta 20. oktoobril toimunud kohalike omavalitsuste valimisel kandideeris Jevgeni Kogan Tallinna Linnavolikokku valimisliidu "Õiglus – Spravedlivost" nimekirjas Põhja-Tallinnas (valimisringkond nr. 8). Ta kogus 802 häält ning ei osutunud valituks. 17. oktoobril 1999 toimunud kohalike omavalitsuste valimisel kandideeris Jevgeni Kogan Põhja-Tallinnas Tallinna Linnavolikokku valmisliidu "Rahva Usaldus" nimekirjas. Ta kogus 963 häält ning osutus valituks, kuid ta loobus mandaadist. 18. mail 2001 esitas Kogan avalduse oma saadikuvolituste taastamiseks ja ta pöördus tagasi linnavolikokku jäädes Tallinna Linnavolikogu liikmeks kuni selle koosseisu lõpuni. Hiljem Kogan enam poliitikas ei osalenud ning tegeles äriga.
Samblakimalane

Samblakimalane (Bombus muscorum) on mesilaslaste sugukonda kuuluv putukas. 
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse.
Eestis võib neid leida niitudelt.
Simon Schempp

Maailmakarikas

Simon Schempp on võitnud 12 maailmakarika etappi (seisuga 27. august 2017).
Codex argenteus

Codex argenteus [ˈkoːdɛks arˈgɛnteʊs] (ladina keeles codex 'raamat' ja argenteus 'hõbe-') ehk hõbepiibel on osa hilisantiiksest evangeliaarist, mis on tõlgitud gooti keelde. Käsikirjaline raamat asub Uppsala ülikooli Carolina Rediviva raamatukogus. Algselt arvatavasti vähemalt 336 lehest koosnenud käsikiri on kirjutatud purpurpärgamendile suuremas osas hõbe- ja osaliselt kuldtindiga ning on saanud selle järgi oma nime, mida on mainitud juba 1597. aastast alates.
Codex argenteus on alates aastast 2011 UNESCO maailma mälu registrisse kuuluv kultuuripärandiobjekt.

Käsikiri

Käsikiri sisaldab osi neljast evangeeliumist piiskop Wulfila (latiniseeritult Ulfilas, 311–383) 4. sajandil kreeka keelest gooti keelde tõlgitud piiblist ja kuulub seega vanimate germaanikeelsete kirjalike mälestusmärkide hulka. Kirjutatud on untsiaalis ja gooti tähestikus. Käekiri on väga ühtlane, siiski on identifitseeritud vähemalt kaks kirjutajat: üks on kirjutanud Matteuse ja Johannese evangeeliumid ja teine Markuse ja Luuka evangeeliumid. Ainsad kaunistused on mõned suured raamitud initsiaalid ja sulega joonistatud kaaristu iga lehekülje allosas, milles paiknevad nelja evangelisti monogrammid.

Ajalugu

Tõenäoliselt on raamat kirjutatud ajavahemikus 500. ja 510. aasta vahel Põhja-Itaalias, võib-olla isegi Ravennas, oletatud on, et Theoderich Suure jaoks. Algselt paiknes käsikiri Reinimaal Esseni lähedal asuvas Werdeni kloostris, 1573. aastal müüs abt Heinrich Duden selle pärastisele Saksa-Rooma keisrile Rudolf II-le, kes hoidis hinnalist raamatut Praha kindluses.
Kolmekümneaastase sõja lõpul sattus raamat Praha rüüstamise ajal Rootsi sõjaväe valdusesse ja viidi Stockholmi Rootsi kuninganna Kristiina raamatukokku. Pärast Kristiina pöördumist katoliiklusse ja asumist Rooma anti teatud hulk käsikirju ja raamatuid, sealhulgas Hõbepiibel, honorarina kuninganna kunagisele raamatukoguhoidjale Isaac Vossiusele, kes viis raamatu 1654. aastal Hollandisse. Käsikirja ostis temalt ja tõi Rootsi tagasi Rootsi riigikantsler Magnus Gabriel de la Gardie, kes ühtaegu oli ka Uppsala ülikooli kantsler. De la Gardie kinkis Uppsala ülikoolile käsikirja järelejäänud osa, mis koosnes 187 lehest, samal ajal sai käsikiri uued hõbedaga kaetud kaaned.
Üks leht codex argenteus'est leiti 1970. aastal Speyeri toomkirikust, Aschaffenburgist pärinevast reliikviakastist ja paikneb tänapäeval toomkiriku varakambris, mis on ühtlasi Speyeri toomkiriku ajaloo muuseumi filiaal.

Ilukirjanduses

Hõbepiiblil on oluline osa rootsi kirjaniku ja maagilise realismi esindaja Göran Tunströmi romaanis "Tjuven" (1986, eesti keeles "Varas", Eesti Raamat (sarjas Põhjamaade romaan) 1999, rootsi keelest tõlkinud Ene Mäe). Romaani eestikeelse väljaande, samuti mitme Rootsi väljaande kaanekujunduses on kasutatud üht codex argenteus'e lehekülge.
Kultuurtaim

Kultuurtaim on kultiveerimise tarbeks aretatud või introdutseeritud taimeliik või -sort. Puittaimede puhul nimetatakse neid tihti kultivarideks.
Kultuurtaimedeks on Eestis näiteks kõik siin kasvatatavad teraviljad, enamik aedades kasvatatavaid marjapõõsaid, viljapuid, aedvilju ning paljud ilutaimed.
VSCO

VSCO (varem tuntud kui VSCO Cam) on Ameerika Ühendriikide äriühingu Visual Supply Company loodud iOS-i ja Androidi seadmetele mõeldud fotograafia mobiilirakendus.
VSCO võimaldab kasutajatel pildistada ja fotosid filtrite abil töödelda. 
Kasutajad saavad fotosid ka avalikult jagada.
2016. aasta jaanuaris oli rakendusel üle 30 miljoni aktiivse kasutaja ning keskmiselt postitati selle kaudu kuus üle 5 miljoni töödeldud foto.

Ettevõtte ajalugu

Visual Supply Company asutasid Joel Flory ja Greg Lutze USA-s California osariigis 2011. aastal. 26. aprillil 2012 tulid välja firma esimesed tooted – rakendused VSCO Film 01 ja VSCO Cam 1.2. Algselt olid rakendused mõeldud vaid iOS-iga seadmetele, hiljem sai neid kasutada ka Androidiga. Peale VSCO Cami ja VSCO Filmi kuuluvad ettevõttele ka rakendused VSCO Grid, VSCO Journal, VSCO Keys, DSCO.
Visual Supply Company asub Denveris Colorado osariigis ja Oaklandis California osariigis. Ettevõte peamaja asub Oaklandis.

Kasutamine

VSCO-ga saab nii teha uusi fotosid kui ka kasutada seadmes olemasolevaid fotosid. Seejärel võib fotosid töödelda filtrite abil või kasutada "tööriistakasti", et teha väiksemaid muudatusi varjutada, hajutada, teravdada, toonida, värvida, nahatooni muuta jne. Kasutajatel on võimalus fotosid oma kontol postitada, jagada neid teistes sotsiaalmeediakanalites või lihtsalt salvestada fotod oma seadmesse. Samuti võib tutvuda teiste kasutajate loominguga ja postitada teiste fotosid enda ajajoonele.
Transept

Transept ehk ristlööv on pikihoonet risti läbiv kirikuosa.
Algselt basiilikatel transepte ei olnud. Need hakkasid ilmuma alates 5. sajandist, mil kasvav vaimulikkond vajas altari lähedal rohkem ruumi. Transept on iseloomulik keskaja sakraalarhitektuurile hilisgootikani.
Transeptil võib olla üks või mitu löövi.
Harilikult eendub transept pikihoone külgedest ja muudab seega hoone põhiplaani ristikujuliseks.
Leidub ka kahe transeptiga kirikuid (näiteks Cluny kolmas kloostrikirik).
Torma Maarja kogudus

EELK Torma Maarja kogudus on luterlik kogudus Tormas.
Kogudus kuulub Tartu praostkonda.
Koguduse õpetaja on Mehis Pupart, organist Paul Kukk. Juhatuse esimees on Peeter Keiv.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Torma kirikus.
Sirgnurk

Sirgnurk on nurk, mille haarad moodustavad sirge.
Sirgnurga haarade vaheline nurk on 180°.
DFM

DFM on venekeelne raadiojaam, mis levib Tallinnas ja Tallinna ümbruses sagedusel 90,2 MHz. Raadiojaam kuulub meediakontsernile AS Eesti Meedia.
Bernhard Kellermann

Bernhard Kellermann (4. märts 1879 Fürth – 17. oktoober 1951 Klein Glienicke Potsdami lähedal) oli saksa kirjanik ja poliitik.

Elukäik

Bernhard Kellermann asus 1899. aastal õppima Müncheni Tehnikakõrgkooli; hiljem õppis ta germanistikat ja maalikunsti.
Alates 1904. aastast sai ta tuntuks romaanikirjanikuna, kui üks tema varaseid teoseid, "Yester und Li", saavutas suure edu. Enne Esimest maailmasõda ilmusid romaanid, mille aluseks olid reisid Ameerika Ühendriikidesse ja Jaapanisse.
1913. aastal ilmus Kellermanni peateoseks peetav romaan "Tunnel" ("Der Tunnel"), mis tõi autorile ja raamatu väljaandnud kirjastusele S. Fischer Verlag suure tuntuse. Teos on tõlgitud 25 keelde. 1933. aastal vändati selle põhjal ka film (režissöör Kurt Bernhardt).
Esimese maailmasõja ajal töötas Kellermann ajalehe Berliner Tageblatt korrespondendina.
Alates 1922. aastast avaldas Kellermann rea novelle ja jutustusi, ning 1926. aastal sai temast Preußische Dichterakademie liige. 5. mail 1933 arvati ta liikmete hulgast välja, ehkki ta oli allkirjastanud lojaalsusdeklaratsiooni natsionaalsotsialistlikule võimule. Romaan "Der 9. November" keelustati ja põletati avalikult. (See kuulus ka Eesti raamatukauplustest ja avalikest raamatukogudest kõrvaldamisele kuuluva kirjanduse nimestikku.) Kellermann ei emigreerunud, ent ei avaldanud ka režiimile vastupanu, vaid kirjutas nn triviaalromaane ehk bulvarikirjandust.
Pärast natsionaalsotsialistliku režiimi kokkuvarisemist rajas Kellermann koos Johannes R. Becheriga DDRi Kultuuriliidu (Kulturbund). Temast sai Saksa Demokraatliku Vabariigi parlamendi Rahvakoja (Volkskammer) saadik ning Saksa-Nõukogude Sõpruse Seltsi (Gesellschaft für Deutsch-Sowjetische Freundschaft) esimees.
Romaani "Totentanz" eest pälvis Kellermann 1949. aastal DDRi riikliku preemia. Poliitiline tegevus sõjajärgseil aastail DDRis tõi kaasa Lääne-Saksa kirjastajate boikoti tema teostele ning Lääne-Saksamaal vajus tema nimi unustusse.
Lihula muinaskihelkond

Lihula muinaskihelkond oli muinaskihelkond Läänemaal.
Kihelkonda on mainitud 1224. aasta maadejagamisürikus (kujul Leale) ja selle keskust Lihula linnust Henriku Liivimaa kroonikas (kujul castro Lealensi).
Lihula muinaskihelkond hõlmas hilisemate Lihula ja Kirbla kirikukihelkonna ala.
Evangeline Lilly

Nicole Evangeline Lilly (sündinud 3. augustil 1979 Fort Saskatchewanis  Albertas) on Kuldgloobusele nomineeritud Kanada filminäitleja.
Tema tuntuimaks telerolliks on Katherine "Kate" Austeni osatäitmine USA draamasarjas "Teadmata kadunud".
Lääne-Saaremaa kõrgendik

Lääne-Saaremaa kõrgendik (ka: Lääne-Saaremaa kõrgustik) on Saaremaa lääneosas paiknev umbes 50 kilomeetri pikkune ja 25 kilomeetri laiune mandrijää servamoodustis, mis ulatub 54 meetrini üle merepinna.
Kõrgendiku nõlvadel esineb rohkesti Läänemere kohal olnud varasemate veekogude rannamoodustisi — rannavalle, luiteid ja murrutusastanguid. Kõrgendikku katab valdavalt okasmets. Lääne-Saaremaa kõrgendik on osa Palivere ja Pandivere servamoodustiste vööndist.
Leiutajateküla Lotte

Sisu

Film räägib lõbusa koeratüdruku Lotte seiklustest koos oma kassist sõbra Brunoga. 
Ühel ööl, päev enne leiutamisvõistlusi, ilmub raamatuga reisinud salapärane jaapani mesilane Susumu. Koos Susumuga tuleb ka "judo". Terve Leiutajateküla õpib judot ning lõpuks otsustavad Bruno ja Lotte minna judovõistlustele, koos nendega ühineb jänesepoiss Albert.
Nad võidavad judovõistluse ning sellepeale ütleb Alberti isa Adalbert: "Varsti saab Albert sama kuulsaks kui mina".
Käru vald

Asustus

Käru vallas oli Käru alevik ja 8 küla: Jõeküla, Kullimaa, Kõdu, Kädva, Kändliku, Lauri, Lungu ja Sonni.
1. juuli 2006 seisuga ei olnud vallas arvel ühtegi töötut.

Territooriumi üldiseloomustus

Käru valla üldpindala oli 214,9 km², mis moodustas 7,2% Raplamaast ja oli üks Eesti väiksemaid valdu.
Valla administratiivkeskus paiknes Käru alevikus. Valla keskusest Türile on 18, Raplasse 32 ja Tallinna umbes 80 km.

Paiknemine

Käru vald asus Rapla maakonna kaguosas. Eesti kontekstis asetses vald Kesk-Eestis ning piirns põhjas Rapla maakonna Kaiu valla, läänes Rapla maakonna Kehtna valla, idas Järva maakonna Türi valla ja Väätsa valla ning lõunas Pärnu maakonna Vändra vallaga. Valla keskuseks on Käru alevik, mis asub ka valla geograafilises keskmes.

Ajalugu

Käru vald on olnud kolme maakonna (Harju-, Järva- ja Pärnumaa) piirimail ning eri aegadel tervenisti või osaliselt kuulunud ka nende koosseisu. Ka viimati oli Käru asend kolme maakonna piirimail, kuid kuulus tervenisti Rapla maakonna koosseisu.
Käru piirkond, mille alla kuulusid Lelle, Käru ja Eidapere mõisad, kingiti Rootsi kuninga Gustav II Adolfi poolt von Staudenite suguvõsale.
Käru piirkond on aegade ja halduskordade muutumisel kuulunud nii Harjumaa, Järvamaa kui ka Pärnumaa juurde. Valdavalt on ta siiski olnud Pärnumaa abikihelkond. Järvamaaga liideti Käru vald 1920. aastal, kui see oli talude arvult (401 talu) üks Eesti pisemaid.
Eesti Vabariigi väljakuulutamise ajal (1918. aastal) kuulus Käru vald Pärnu maakonna Vändra kihelkonda. 1921. aastal muudeti maakondade piire ja Käru vald läks Järvamaa koosseisu.
1939. aasta haldusreformiga muutusid valdade piirid, osa valdu kaotati. Käru vald saavutas mõningaste muutustega oma praegused piirid. Ingliste valla likvideerimisega Harjumaal tulid Kädva, Metsari, Sonni ja Tammistu külad Käru valla koosseisu. Osa Ingliste vallast jäi ka Harjumaale – Kuimetsa (praegu Kaiu vallas) ja Kehtna valda. Eesti ühendamisel Nõukogude Liiduga jäid valla piir ja kuuluvus samaks. 1950. aastal toimus Eesti NSV-s haldusreform, mille käigus asendati maakondade ja valdade süsteem rajoonide ja külanõukogudega.
1959. aastal toimus rajoonide ühendamine, mille tagajärjel Türi rajooni maad jagati Paide ja Rapla rajoonide vahel ning Käru külanõukogu läks üle viimase koosseisu. Järgmisel aastal likvideeriti Lelle külanõukogu ja senise Käru külanõukogu põhjaosa liideti külanõukogu ülejäänud territooriumiga. Samas aga läksid Käru külanõukogust välja endised Võidula sovhoosile kuulunud maad ehk Kullimaa piirkond, mis liideti Aluste külanõukogu koosseisu Pärnu rajoonis. 1960. aastal liideti Kõdu küla ja 1970 Kullimaa piirkond taas Käru külanõukoguga.
Sellega jõuab ka Käru valla praeguste piiride kujunemine põhiliselt lõpule.
Taasiseseisvunud Eesti Vabariigis sai Käru valla õigused 1991. aastal. 2017. aastal ühines Käru vald Türi vallaga.
Lõhistanukas

Lõhistanukas (Schistidium) on perekond, mis kuulub lehtsammaltaimede hulka.
Tom Starke

Tom Peter Starke (sündinud 18. märtsil 1981 Freitalis) on Saksamaa jalgpallur, väravavaht. 
Alates 2012. aastast mängib ta Müncheni Bayernis.
Ta on karjääri jooksul mänginud muuhulgas ka Leverkuseni Bayeris, Hamburger SV-s, MSV Duisburgis ja TSG 1899 Hoffenheimis.
Saksamaa rahvuskoondist pole ta karjääri jooksul esindanud, küll on aga kuulunud Saksamaa alla 20- ja 21-aastaste koondisse.
Varjaagid

Varjaagid on skandinaavlaste (viikingite) nimetus idaslaavlaste juures.
Idaslaavlased kutsusid veel 18. sajandil Läänemerd Varjaagide mereks (vene Варяжское море; inglise Varangian Sea).
Johann Christoph Brotze

Johann Christoph Brotze (12./23. september 1742 Görlitz, Saksimaa – 4./16. august 1823 Riia) oli Liivimaa pedagoog, etnoloog ja kodu-uurija.

Elulugu

Johann Christoph Brotze õppis Leipzigi ja Wittenbergi ülikoolis teoloogiat ja filosoofiat ning töötas alates 1768 46 aastat Riia gümnaasiumi õpetajana. Ta kogus üle kogu Liivimaa rahvalaule, kirjeldas kombeid ning joonistas üles inimeste eluolu, rahvariideid, muinas- ja kultuurimälestisi. Tema rikkalikku materjalikogu säilitatakse Läti Akadeemilises Raamatukogus, 9 köitest on seni trükis avaldatud 4: 3 köidet aastatel 1992–2002 Lätis ning 2006. aastal üks ka Eestis. Brotze kogutud materjal aitab tänapäeval mõista 18. sajandi lõpu Liivimaa eluolu, rahvakombeid ja -kultuuri.
Brotze oli August Wilhelm Hupeli kogumiku "Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland" (1774–1789) aktiivne kaastööline, tema tehtud on enamik seal sisalduvaid illustratsioone.
Lisaks muudele tegevustele kogus Brotze ka münte ja pitsateid.

"Estonica"

2006 ilmus kirjastuses Estopol (peatoimetaja Raimo Pullat) raamat "Estonica" (ka "Johann Christoph Brotze. Estonica"), mis sisaldab 287 Brotze Eesti-ainelist joonistust. See teos äratas tähelepanu Saksamaalgi. Raamat on 619 lehekülge paks ja selle jaehind jäi 1000 Eesti krooni kanti. 
2007. aasta jaanuaris pälvisid Ants Hein, Ivar Leimus, Raimo Pullat ja Ants Viires selle raamatu koostamise eest Eesti riikliku kultuuripreemia. 
"Estonica" valiti 25 Eesti 2006. aasta kauneima raamatu hulka. Raamatu kujundas Andres Tali.
Cary Elwes

Ivan Simon Cary Elwes (sündinud 26. oktoobril 1962 Londonis) on inglise päritolu USA näitleja.

Isiklikku

Tema isa oli inglise portreemaalija Dominick Elwes ja ema sisekujundaja Tessa Kennedy, isapoolne vanaisa Simon Elwes oli kunstnik, tema vanem vend Cassian Elwes on filmiprodutsent, noorem vend Damian Elwes on kunstnik.
Ta on mänginud filmides "Saag 1" ja Saag 7.
Ikarus

Ikarus on Ungari bussitootmisettevõte. 1960. aastatest kuni 1990. aastateni oli see üks maailma suurimaid bussitootmisettevõtteid. Ettevõtte peakontor asub Budapestis. Ettevõtte ametlik nimi on aastast 1999 IKARUSBUS Co. Ltd ja see on ettevõtete Ikarus Holding ja Irisbus tütarettevõte.
Ettevõtte ajalugu ulatub aastasse 1895, mil vennad Uhrid asutasid sepa- ja tõllatöökoja (inglise keeles Blacksmith Workshop and Coach Factory). Ettevõttena registreeriti see 1947.
Valentin Lind

Valentin Lind (15. oktoober 1909 Valga – 25. märts 1980 Stockholm) oli eesti näitleja, tantsija ja lavastaja.
Ta lõpetas aastal 1926 Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Tantsu õppis ta Robert Roodi juures.
Ta töötas aastatel 1928–1933 teatris Vanemuine ja aastatel 1933–1944 teatris Estonia, olles viimases ka liikumisjuhiks ja tantsuseadjaks.
Põgenes aastal 1944 Saksamaale, oli aastal 1945 Schwarzenbekis (ja hiljem Oldenburgis) Eesti Rahvusteatri asutajaid. Elas aastast 1948 Rootsis, võttis elu lõpuni osa Stockholmi Eesti Teatri tegevusest. Ta on avaldanud tantsuteoreetilisi kirjutisi.

Isiklikku

Tema abikaasa oli laulja ja näitleja Niini Loona.
Tarmo Mikussaar

Elulugu

Mikusaar omandas hariduse Koigi Põhikoolis ja Luua Metsanduskoolis (Kaarepere sovhoostehnikumis).
Ta on osalenud ETV saate Osoon kaasautorina loomalugude tegemises ja operaatorina mängufilmi "Eia jõulud Tondikakul" loodusvõtete jäädvustamisel.
Katioon

Katioon on positiivse elektrilaenguga ioon.
Aatomi või ühendi positiivne elektrilaeng tuleneb normaalsest väiksemast arvust elektronidest ehk elektronide koguarv on väiksem positiivse laenguga prootonite koguarvust.
Rakvere vald (1939)

Rakvere vald oli vald Virumaal aastail 1939–1950.
1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Eduard Maide.
Vald kuulus Riigivolikogu 70. valimisringkonda, kust valiti Karl-Eduard Pajos.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Karitsa külanõukogu, Kloodi külanõukogu ja Rakvere külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Rakvere rajooni koosseisu.
Esiliiga (jäähoki)

Esiliiga oli Eesti jäähoki tugevuselt teine liiga (esimene on Meistriliiga). See liiga eksisteeris 2006-2009.
Maimu Krinal

Maimu Krinal (19. detsember 1926 Tamsalu, Lääne-Virumaa – 29. november 2007) oli eesti laulja (metsosopran) ja näitleja.
Aastal 1944 lõpetas ta Tallinna tütarlaste kaubanduskooli.
Aastail 1948–1953 õppis laulmist Rudolf Jõksi juhendusel. Aastal 1954 jätkas laulmist Vanemuise teatri kooris.
Aastal 1967 pühendus ooperi- ja operetilaulmisele.
Ta on esinenud ka ballettides ja sõnalavastustes.
Eesti naiste käsipallikoondis

Eesti naiste käsipallikoondis on Eestit käsipallis esindav rahvuskoondis. Koondis kuulub Eesti Käsipalliliitu.
Aastal 2008 osales koondis võistlusel Women's Challenge Trophy ja sai 6. koha.
St. Clairi maakond (Missouri)

Ajalugu

Maakond moodustati 1841. aastal.
Santa Rosa de la Eminencia

Kirjeldus

Kindlus asub La Asunción'i kohal kõrguval künkal reservuaari kõrval. Kompleks koosneb kolmest fordist, igaühel kaks bastioni, kaks poolbastioni ja kolm ringmüüri. Lisaks on kindluses kasarmud, kabel ja tsistern.

Ajalugu

Nueva Esparta osariigis Isla Margarita idaosas asuv La Asunción asutati 1562. aastal Pedro González Cervantes de Albornoz'i poolt.
Santa Rosa de la Eminencia kindlus rajati 17. sajandil, ehitus algas 24. märtsil 1677 ja lõppes 1683. aasta paiku. Käsu kindlus ehitada andis kuberner Juan Muñoz de Gadea peale Prantsuse piraatide rünnakut La Asunción'ile 1677. aasta alguses. Venezuela iseseisvussõja ajal oli tegemist tähtsa kindlusega.
Novembrist 1815 kuni jaanuarini 1816 hoiti kindluses vangis Venezuela iseseisvussõja kanglast, Luisa Cáceres de Arismendit. Teda vangistanud Hispaania väed lootsid mõjutada tema abikaasat Juan Bautista Arismendit, kes oli saarel Venezuela iseseisvuslaste juht. Iseseisvuslased üritasid kindlust ebaõnnestunult vallutada 1815. aasta detsembris ja järgmise aasta jaanuaris sünnitas Arismendi vanglas lapse. Vanglas valitsenud kohutavate tingimuste tõttu suri laps sünnitusel. Peale Simón Bolívari saabumist saarele 1816. aasta mais, lammutasid hispaanlased kindluse osaliselt ja jätsid siis maha. Aastatel 1818–1821 kindlust parandati ja seda kasutati sõjas iseseisvuslaste suurtükiväe poolt.
Aastal 1830 oli kindlus kasutusel püssirohu ja laskemoona laona ning paar aastat hiljem võeti kasutusele kasarmu ja relvalaona. Aastaks 1899 oli armee selle peakorterina kasutusele võtnud ja peale president Cipriano Castro käsul tehtud remonti 1901. aastal, kasarmuna. Peale president Juan Vicente Gómez'i haigestumist ja surma 1935. aastal jättis armee kindluse maha. Kohalike initsiatiivil muudeti kindlus 1955. aastal sõjamuuseumiks. President Raúl Leoni kuulutas selle 1965. aastal rahvuslikuks monumendiks.
Hülkari tulepaak

Hülkari tulepaak on tulepaak Harjumaal Viimsi vallas Naissaare kagutipus Hülkari neemel.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 59° 32′ 27″ N, 24° 33′ 48″ E.
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 15 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 20 meetrit.
Tulepaak ehitati 1954. aastal.
Ethics and Language

"Ethics and Language" ("Eetika keel") on Charles Stevensoni filosoofiline teos. Selle 1. trükk ilmus 1944 Yale University Pressi väljaandel.

1

Raamatu eesmärk on selgitada eetikaterminite "hea", "õige", "õiglane", "peaks" tähendust ning iseloomustada üldisi meetodeid, kuidas eetikaotsustusi saab tõestada või toetada. See on normatiivse eetika (hindava eetikaga) samas suhtes nagu mõisteanalüüs ja teaduslik meetod teadustega. Siit ei ole oodata järeldusi selle kohta, milline käitumine on õige või väär. Niisuguse uurimise eesmärk on kaudne: see võimaldab tegelda teaduse või eetika ülesannetega selgema peaga ja säästlikumate uurimisharjumustega. Teadlaste ja eetikute tegevust tuleb hoolega silmas pidada, et analüüs ei jääks tühjusesse, kuid analüütik ei pea nende tegevuses ise osalema. Eetika puhul võib niisugune osalus rikkuda analüüsi erapooletust. Seetõttu jäävad normatiivse eetika küsimused siin vastamata.
Riina Jesmin

Riina Jesmin (sündinud 28. märtsil1958) on eesti tõlkija. Ta on tõlkinud peamiselt inglise, aga ka rumeenia keelest.
Ta on lõpetanud Tallinna Pedagoogilise Instituudi raamatukogunduse ja bibliograafia erialal 1981. aastal.