google/wiki40b huggingface dataset:
Västerbotteni muuseum

Västerbotteni muuseum on Västerbotteni lääni kultuuriajaloo muuseum Rootsis. See asub Umeås Gammlia piirkonnas.
Västerbotteni muuseumis on ka Gammlia vabaõhumuuseum, suusanäitus (varem Rootsi Suusamuuseum), kalandus- ja merendusnäitus (varem Kalandus- ja Merendusmuuseum), Västerbotteni lääni rahvaliikumise arhiiv ning mitu saami laagrit. Muuseum tegutseb kogu Västerbotteni läänis, tegeldes muuhulgas arheoloogiaga. Kord kvartalis annab muuseum välja ajakirja Västerbotten. Västerbotteni muuseum rajati 1886. aastal, 2009. aastal külastas seda 229 000 inimest.
Vanamõisa mõis (Torma)

Vanamõisa mõis (saksa keeles Alt-Padefest) oli Torma kirikumõisa kõrvalmõis Torma kihelkonnas Tartumaal.
Saama-tulevik

Saama-tulevik on eesti keeles tarind, mis moodustatakse verbi saama olevikuvormist ning põhiverbi ma-tegevusnimest.
See saab olema aasta tipphetk.
Modaalverb saama on siin minetanud oma esialgse 'pääsemise' tähenduse (võrdluseks: Saan peagi koolist tulema) ja teisenenud ainult tulevikku väljendavaks abiverbiks.
Kuigi saama-tulevik on oma tähenduselt väga üldine ja lisatähendusteta ning tema kasutamine paistab loomulik, tuleks võimaluse korral eelistada teistsugust, eestipärasemat väljendusviisi. Nii on näiteks parem kasutada verbi olevikuvormi:
Mari loeb raamatu läbi.
Ma keedan homme suppi.
Vajaduse korral kasutatakse tegevuse tulevikule osutamiseks ajamäärusi või tulevikutähendusega verbe hakkama, tulema jms.
Teisel korrusel hakkab elama noor õpetaja.
Siia tulevad sinised kardinad.
Olukordades, mis nõuavad tulevikust ühemõtteliselt rääkimist (nt ajaplaanivastandustes), on saama-tuleviku kasutamine õigustatud.
Suur on olnud, on ja saab olema inimese lolluse tragöödia.
Hobukastanilehine rodgersia

Hobukastanilehine rodgersia (Rodgersia aesculifolia) on kivirikuliste sugukonda rodgersia perekonda kuuluv rohttaimeliik.
Hobukastanilehine rodgersia kasvab looduslikult Hiina põhjaosas. Muu hulgas Eestis kasvatatakse teda ilutaimena.
Taim on mitmeaastane. Ta kasvab 1–2 meetri kõrguseks. Leht meenutab kujult hobukastani lehte. Suure sõrmja lehe läbimõõt võib olla kuni 90 cm. Lehed koosnevad 5–9 lehekesest. Äraspidimunaja lehekese pikkus on 25 kuni 35 cm.
Taim õitseb juunis-juulis. Õisik on kuni 60 cm pikkune pööris, mis paikneb püstise varre otsas. Õied on väikesed ja valged või kahvaturoosad.
Karel-Sander Kljuzin

Karel-Sander Kljuzin (sündinud 12. aprillil 1999 Värskas) on eesti kergejõustiklane ja orienteeruja.

Sporditulemused

Karel-Sander Kljuzin on võitnud noorte, juunioride ja noorsoo vanuseklassides kergejõustiku Eesti meistrivõistlustelt 15 kuldmedalit, 5 hõbemedalit, 4 pronksmedalit. Orienteerumise Eesti meistrivõistlustelt 9 kuldmedalit, 7 hõbemedalit ja 4 pronksmedalit.

Tulemusi Eesti meistrivõistlustelt kergejõustikus täiskasvanute klassis

2015. a Eesti meistrivõistlused kergejõustikus – teatejooksus 4 x 1500 m, 2. koht (TÜASK meeskonnas Vladislav Härm, Karel-Sander Kljuzin, Tiidrek Nurme, Allar Lamp).
2016. a Eesti meistrivõistlused kergejõustikus – teatejooksus 4 x 1500 m, 2. koht (TÜASK meeskonnas Kenny Kivikas, Vladislav Härm, Ott-Jaanus Heile, Karel-Sander Kljuzin).
2017. a Eesti meistrivõistlused kergejõustikus – teatejooksus 4 x 1500 m, 2. koht (TÜASK meeskonnas Karel-Sander Kljuzin, Mart Andresson, Anti Puustus, Allar Lamp).
2018. a Eesti meistrivõistlused sisekergejõustikus – 800 m jooksus 2. koht (aeg 1.55,11).
2018. a Eesti meistrivõistlused kergejõustikus – teatejooksus 4 x 1500 m, 1. koht (TÜASK meeskonnas Karel-Sander Kljuzin, Deniss Šalkauskas, Karel Hussar, Allar Lamp).
2018. a Eesti meistrivõistlused kergejõustikus – teatejooksus 4 x 400 m, 3. koht (TÜASK meeskonnas Allar Lamp, Karel-Sander Kljuzin, Deniss Šalkauskas, Sten Ütsmüts).
2019. a Eesti meistrivõistlused kergejõustikus –  teatejooksus 4 x 1500 m, 2. koht (TÜASK meeskonnas Ott-Jaanus Heile, Deniss Šalkauskas, Karel-Sander Kljuzin, Tiidrek Nurme).
2019. a Eesti meistrivõistlused kergejõustikus – 800 m jooksus 2. koht (aeg 1.54.95).

Tulemusi tiitlivõistlustelt kergejõustikus

2017. a koolinoorte maailmameistrivõistlused kergejõustikus – 800 m jooksus 3. koht (isiklik rekord 1.54,11).

Tulemusi tiitlivõistlustelt orienteerumises

2015. a Euroopa meistrivõistlused orienteerumises – U16 teade, 3. koht (meeskonnas Karel-Sander Kljuzin, Andres Rõõm, Kaarel Vesilind).

Tunnustused

Aastatel 2014–2017 on Karel-Sander Kljuzin valitud Põlvamaa sportlaste hulgast parimaks nooreks sportlaseks juunioride seas.
2015. a tunnustas Eesti Orienteerumisliit Aasta Tegija tiitliga võistkonda, kes teenis noorte Euroopa meistrivõistlustel pronksmedali (meeskonnas Karel-Sander Kljuzin, Andres Rõõm, Kaarel Vesilind).
2018. a valiti Karel-Sander Kljuzin õpilaste teadustööde riiklikul konkursil 2. vooru.
2018. a Võrumaa parim meesjuunior sportlane.
Anna Chapman

Anna Chapman (Анна Васильевна Чапман; sünninimi Anna Kuštšenko (Кущенко); sündinud 23. veebruaril 1982 Volgogradis) on Venemaa Föderatsiooni Välisluureteenistuse paljastatud salaagent, kes tegutses Ameerika Ühendriikides. Tema kohta on kasutatud ingliskeelses ajakirjanduses ka nimetust Agent 90-60-90. Kõrghariduse sai naine Moskvas Rahvaste Sõpruse Ülikoolis, millel on pikaajalised sidemed KGB-ga. Tema isa on Venemaa diplomaat ja endine KGB agent.
Anna Chapman kolis Suurbritanniasse 2003. aastal ja elas seal neli aastat. Lennukite rentimisega tegelev erafirma NetJets Europe kinnitas pärast luureskandaali väljatulekut, et Chapman töötas müügiosakonna assistendina 2004. aasta maist juulini.
Lisaks töötas ta Barclays Banki investeerimisdivisjonis ja investeerimisfondis Navigator.
Anna Chapman oskab vene, inglise, saksa ja prantsuse keelt ning on majandusteaduse magister.
Anna Chapman vahistati 2010. aasta juunis, tunnistas end kohtus süüdi ja vahetati koos üheksa kaasagendiga USA ja Suurbritannia kasuks luuramises süüdistatud nelja Venemaa kodaniku vastu.
USA Justiitsministeeriumi esindaja kinnitusel oli luurajate esmane ülesanne imbuda sisse riigi sise- ja välispoliitikaga tegelevatesse ringkondadesse ning edastada saadud andmed Venemaa luureorganitele.
Spioonid kogusid andmeid ka sõjaliste objektide, tuumakatsetuste, kullakaubanduse ning Luure Keskagentuuri juhtide ja kongresmenide kohta. Kohtudokumentide kohaselt pidid tabatud spioonid saatma keskusele luureraporteid ka Ameerika Ühendriikide Iraani-poliitika, Valge Maja kõlakate, Luure Keskagentuuri juhtkonna vahetuse ning Ameerika Ühendriikide erakondade kohta.

Karjäär pärast Venemaale naasmist

Chapman on pärast Venemaale tagasi saatmist poseerinud ajakirjadele nappides rõivastes, käinud peaminister Vladimir Putiniga suusatamas. Samuti on ta aktiivne Venemaa võimuringkondades ning Kremli poliitikat pooldavas noorteorganisatsioonis. Chapman töötab FondServiceBanki presidendi nõunikuna ja on Molodaja Gvardija ühiskondliku nõukogu liige.
Anna Chapman registreeris oma nime kaubamärgina kaubamärgiregistris ja seda kasutatakse nüüd näiteks viina-, rõiva- ja kellaäris.
Lisaks on ta oktoobrist 2015 Venemaa ühe telekanali saate "Tainõ Chapman" ('Chapmani saladused') juht.
2010. aastal tunnistati Anna Chapman Venemaa aasta neiuks.
Sindi Jumalailmumise kogudus

Sindi Jumalailmumise kogudus on õigeusu kogudus, mis tegutseb Pärnu maakonnas Sindis. Kogudus kasutab Sindi Jumalailmumise kirikut.
Kogudus asutati 1896. eelnevalt Tori Kristuse sündimise kogudusse kuulunud Sindi õigeusklikele (peamiselt Sindi kalevivabriku töötajad).
1916 oli koguduses 588 inimest ja 1938 302 inimest.
1962 kogudus likvideeriti ja pühakojast sai Pärnu Endla Teatri rekvisiitide ladu. Eesti taasiseseisvumisel kogudus taastati. 21. sajandi algusaastatel peeti lagunevas Sindi õigeusu kirikus kakskeelseid teenistusi. 2007. aastal kuulus kogudusse paarkümmend inimest.
Koguduse preester on Enos Heinsoo.
Aapo Ilves

Aapo Ilves (sündinud 20. oktoobril 1970 Räpinas) on luuletaja, prosaist, näite- ja ajakirjanik, kunstnik ja muusik, kes kirjutab eesti, võru ja setu keeles. Ta on Eesti Autorite Ühingu ja Eesti Kirjanike Liidu liige. Aastast 1997 kuulub ta Tartu Noorte Autorite Koondisse.

Ajakirjanduses

Aapo Ilvese luulet, proosat, arvustusi, illustratsioone ja artikleid on avaldanud näiteks ajakirjad Looming, Vikerkaar, Teater. Muusika. Kino, Täheke, DI, Urdu, Cheese, Eesti Loodus, Playboy, Estonian Culture, Jalka, Intelligent Life, Investeeri ja Neoonmust ning ajalehed Eesti Ekspress, Sirp, Eesti Päevaleht, KesKus, Postimees, Maaleht, Võrumaa Teataja, Virumaa Teataja, Koit, Setomaa, Lõunaleht ja Epifanio.

Tõlked

Aapo Ilves on tõlkinud laulutekste soome, vene, inglise ja saksa keelest eesti, võru ja setu keelde. Reaaluste tõlgete või inglise keele kaudu on ta adapteerinud ka läti-, rootsi-, islandi- ja itaaliakeelseid laule.
Oleg Ossinovski

Isiklikku

Tema abikaasa Irina on eestlanna, pärit Aserist. Pärast abiellumist kolisid nad 1988. aastal Eestisse elama. Neil on kaks poega. Neist üks on poliitik Jevgeni Ossinovski.
Illuminaator

Illuminaator on veesõiduki või õhusõiduki ruumi (kajuti) vee- ja õhukindlalt suletav ümmarguse kujuga aken.
Ümmargune kuju tagab illuminaatorile parima vastupidavuse. Paljud traditsioonilised illuminaatorid on õhutuseks avatavad ja ühtlasi suletava läbipaistmatu kattega.
Sõidu ajal ja ka kajuti elaniku äraolekul peavad laevakeres olevad illuminaatorid olema üldjuhul veekindlalt suletud.
Kroņvircava mõis

Kroņvircava mõis (Vircavas muiža, ka Kroņvircavas muiža) on mõis Lätis Jelgava piirkonnas Vircava vallas Vircavas. Saksa keeles Kron-Würzau, ka Würzau.
Mõis rajati aastal 1566. Mõis on kuulunud von Brunnowite ja von Grotthußide perele, aastast 1687 oli omanikuks Friedrich Kasimir Kettler. Sellest ajast peale oli Kroņvircava riigimõis. Peahoone rajati aastail 1776–1785 klassitsistlikus stiilis, hooned lasi rajada Severin Jenseni projekti põhjal Peter von Biron. Aastast 1920 on mõis valla valduses.
Peahoone on säilinud vaid osaliselt - alles on 19. sajandil juurdeehitisena rajatud köök. Mõisakompleksist on säilinud mõisavalitseja maja, magasiait, ait-tall. Maneež ehitati ümber Vircava vallamajaks. Kõige silmapaistvam hoone on Kavaleride maja, mis on ehitatud vana häärberi kohale ja milles on vana hoone osi veel säilinud. Hoonet kasutab Vircava põhikool.
Regulaarse planeeringuga pargi rajamist alustati aastal 1693. Pargi pindala on 18 hektarit. Pargis on kaks tiiki ja seda ümbritses müür. Pargi planeering püsis muutumatuna aastani 1930, mil seda hakkas läbima maantee.
Mandel-maruhein

Mandel-maruhein (Vernonia amygdalina) on korvõieliste sugukonda maruheina perekonda kuuluv põõsas.
Ta kasvab troopilises Aafrikas.

Kasutamine

Põõsa lehti kasutatakse nii supimaterjalina kui ka nendest tehtud ekstrakti mitme haiguse raviks. Nigeerias kasutatakse mandel-maruheina humala aseainena õlle valmistamisel.
Šimpansid söövad taime lehti, kui nad kannatavad parasiitide käes.
Puurmani mõis

Puurmani mõis (saksa keeles Schloß Talkhof) oli rüütlimõis Kursi kihelkonnas Tartumaal.
Mõisa peahoones tegutseb tänapäeval Puurmani Mõisakool.

Ajalugu

On arvatud, et mõisasüdame kohal paiknes keskajal ordulinnus, mis on olnud nii ordufoogti kui ka -komtuuri residents. Siiski ei ole teada Kursi ordulinnuse täpset asukohta.
Puurmani mõisa esimene omanik oli Buhrmeisterite suguvõsa, kelle esindajale Christopher von Buhrmeisterile kinkis 1645. aastal mõisa Rootsi kuninganna Kristiina. Christopher von Buhrmeister (kes on maetud Tartu Jaani kirikusse), pärandas mõisa edasi Heinrich Johann von Güntersbergi ja Dorothea von Güntersbergi (sündinud Buhrmeister) pojale Eberhard von Güntersbergile (1654–1704). Pärast Eberhardi surma pärandus mõis edasi tema tütrele Margarethe Elisabeth Zoegele, kelle Zöge von Manteuffelite suguvõsaliin piirdus alates 1795. aastal nimekujuga Manteuffel. Puurmani mõis jäi krahv Manteuffelite suguvõsa valdusse, kuni mõisahoone võõrandas 1919. aastal Eesti Vabariik.
1923. aastast asus lossis tegutsema Puurmani kool, mis kannab tänapäeval nime Puurmani Mõisakool.

Mõisahooned ja park

Mõisakeskuse ja lossi ees on prantsuse stiilis sümmeetriline mõisapark koos purskkaevu ja puudealleega. Pargis on enam kui 50 puu- ja põõsaliiki. Lossi taga on aga vabavormiline inglise park, kus muu hulgas on jahikoertele pühendatud skulptuur ja tellistest piirdeaed. Lossi peahoone keskteljele viib läbi pargi paarisaja meetri pikkune sihitee, mille alguseks olev värav on kujundatud tuudorstiilis tornikestena. Mõisahoone koos kõrvalhoonete ja pargiga on riikliku kaitse all.
Mõisaloss kerkis aastatel 1877–1881, algselt asus lossiehitust kavandama Ernst Gotthard von Manteuffel vanem, kuid ehitamiseni jõudis plaan alles tema poja ajal. Lossihoone on üks Eesti kaunimaid ja suursugusemaid uusrenessansslosse. Lossihoone üht esinurka ehib viiekorruseline kaheksatahuline torn. Nii torn kui ka kõik hoone fassaadid on kaunistatud rikkaliku dekooriga. Lossiruumide interjöörides lisandub uusrenessansile uusbarokk.
Jõksi mõis (Kanepi)

Jõksi mõis (saksa keeles Jexi) oli Karste mõisa kõrvalmõis Kanepi kihelkonnas Võrumaal.
Mõisat mainiti esimest korda 1750. 1784 eraldati mõis Kaagvere mõisast.
Kärdla vald

Kärdla vald (saksa keeles Kertel) oli vald Läänemaal Pühalepa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1920 ja siis korraldati see vald ümber Kärdla aleviks (hilisem Kärdla linn).
Berlin (Nevada)

Berlin on ajalooline kummituslinn USA-s Nevada osariigis Nye maakonnas. See asub Gabbsi linnast umbes 35 kilomeetrit ida pool.
Berlin on mahajäetud endine kaevurite asula. Tippajal oli linnas 300 elanikku ja 75 ehitist.
Berlin on ehitatud U-kujulisena, avatuna ida poole.

Geograafia

Berlin asub Shoshone mäeaheliku lääneosas Humboldt-Toiyabe'i metsakaitseala serval. Asula asub 2035 meetrit merepinnast kõrgemal.

Ajalugu

1863. aasta mais avastas väike grupp maavaraotsijaid hõbedat Unioni kanjonis ja asupaika ehitati laager. Aasta hiljem loodi kaevanduste liit, kuhu kuulusid Ione, Grantsville ja veidi hiljem ka Berliinis.
Kuigi kaevandus loodi 1869. aastal, asutati Berlin ametlikult 1897. aastal.
Berlini kaevandus koosnes viie kilomeetri pikkustest tunnelitest ning kulla ja hõbeda kaevandustulu oli kokku ligi miljon dollarit.
Berlin ei arenenud kunagi nii suureks nagu buumilinnad Tonopah ja Goldfield. 1905. aastal oli rahvaarv 300, kuid pärast 1907. aasta paanikat, sama aastal toimunud kaevurite streiki ja Atlandi ja Vaikse ookeani Mining Company pankrot tõid kaasa kaevurite linnast lahkumise. 1911. aastal oli Berlin juba täiesti inimtühi.
1970. aastast on Berlin osa Berlin–Ichthyosaur State Parkist. 5. novembril 1971 kanti linn riiklikku ajalooliste paikade registrisse (National Register of Historic Places). Tänapäeval on alles 13 hästi säilinud hoonet.
Jaan Jõgever

Jaan Jõgever (15. juuni/27. juuni 1860 Hindu, Jaani kihelkond – 6. november 1924) oli eesti kirjanik, keeleteadlane, tõlkija ja kultuuriloolane, tsaariaegse Tartu Ülikooli viimane eesti keele lektor 1909–1918.
Jaan Jõgever sündis Saaremaal, Jaani kihelkonnas, Maasi vallas, Hindu külas, Kuusiku talu rentniku pojana. Pärast Põriku kihelkonnakooli lõpetamist õppis ta aastatel 1873–1877 Riias vaimulikus koolis ja 1877–1882 Riia Vaimulikus Seminaris, kuid soovimata preestriks saada, lahkus lõpetamata. Saanud Tallinna Aleksandri gümnaasiumis eksternina lõputunnistuse, astus ta aastal 1883 Tartu Ülikooli õigusteaduskonda, kust ta aga siirdus ajaloo-keeleteaduskonda slavistikat õppima, lõpetas aastal 1887 ülikooli kandidaadikraadiga, esitades käsikirjalise venekeelse väitekirja, milles võrdles slaavi loomaeepost soome omaga.
Ta töötas aastatel 1884–1889 Hugo Treffneri Gümnaasiumis vene keele õpetajana ja 1903–1920 eesti keele õpetajana. Aastatel 1889–1892 töötas ta Tallinna ja Rakvere ringkonna rahvakoolide inspektorina, 1892–1903 Tartus tsensorina. Aastatel 1909–1918 töötas ta Tartu Ülikoolis eesti keele lektorina, sügisest 1919 oli ta Tartu Ülikoolis eesti keele professori kohusetäitja, sügisest 1924 korraline professor.
Jõgever oli aastatel 1885–1892 Eesti Kirjameeste Seltsi juhatuse liige ja toimetas seltsi aastaraamatuid, 1886–1890 oli ta ajakirja Oma Maa tegevtoimetaja. Ta oli üks innukamaid Eesti Kirjanduse Seltsi asutajaid, oli aastatel 1907–1924 seltsi juhatuse liige ja 1922–1924 seltsi juhatuse esimees. Ta rajas aastal 1906 ajakirja Eesti Kirjandus, mida andis alguses omal kulul välja ja suurelt jaolt ka kirjutas ise; aastal 1915 loovutas ta toimetajakoha Johannes Voldemar Veskile.
Jõgever suri Tartus ja ta on maetud Raadi kalmistule.
Kontaktor

Kontaktor on automaat- või distantsjuhitav lülitusseade, mis on ette nähtud sisse või välja lülitama normaalset talitlusvoolu ja ka ülekoormusvoolu peamiselt elektriajamite ja võimsate valgustusseadmete toiteahelais.
Kontaktorit, mida kasutatakse elektrimootori lülitamiseks, nimematatakse mõnikord magnetkäivitiks. Kontaktorit, mis koormusvoolu liigsel tugevnemisel, näiteks lühise või ülekoormuse korral, vooluahela automaatselt katkestab, nimetatakse ka kontaktorkaitselülitiks.
Kontaktori kontakte käitav ajam on enamasti elektromagnetiline. Tinglikult nimetatakse kontaktoriks ka kontaktivabu elektronlüliteid (nt pooljuhtkontaktor, türistorkontaktor).
Lissajous' orbiit

Kosmoseaparaadid Lissajous' orbiitidel

Lissajous' orbiitidel on olnud mitu missiooni: Päikese–Maa L₁ punktis ACE, SOHO, DSCOVR, ja ka Päikeselt tulevaid osakesi koguv Genesis.
Päikese–Maa L₂ punktis asuvad WMAP; 14. mail 2009, Euroopa kosmoseagentuuri (ESA) poolt kosmosesse saadetud ja nüüdseks töö lõpetanud Herschel ja Planck. Ka ESA praegune Gaia missioon on Lissajous' orbiidil ümber Päikese–Maa L₂ punkti.
2011. aastal saatis NASA kaks THEMIS satelliiti Maa orbiidilt Kuu orbiidile, kasutades teekonnaks Maa-Kuu süsteemi L₁ ja L₂ Lissajous' orbiite.
Hiina Kuu orbiiter Chang'e 2 lahkus 8. juunil 2011 Kuu orbiidilt ja toimetati Päikese-Maa L₂ orbiidile kuni 2012. aasta keskpaigani, enne kui see lahkus Maa orbiidil täielikult, et mööduda asteroidist 4179 Toutatis.

Esinemine ulmekirjanduses

2005. avaldatud Arthur C. Clarke ja Stephen Baxteri ulmeromaanis Päikesetorm ehitati kosmosesse tohutu suur Maad tapva päikesetormi eest kaitsev kilp. Kilp asus Lissajous orbiidil ümber Päikese-Maa L₁ punkti. Loos otsib grupp rikkaid ja võimsaid inimesi varju aga L₂ punktis, nii et neid kaitseksid päikesetormi eest kilp, Maa ja Kuu.
Kiviloo Nõiakivi

Nõiakivi (ka Rahakivi) on rändrahn Kivilool. Rahnu ümbermõõt on 20 m ja kõrgus 3 m.
Ainārs Kovals

Ainārs Kovals (sündinud 21. novembril 1981 Riias) on läti odaviskaja. Ta võitis 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis tulemusega 86,64 m hõbemedali. See on ka tema isiklik rekord.
2005. aasta universiaadil İzmiris tuli ta esimeseks tulemusega 80,67. 2007. aasta universiaadil Bangkokis tuli ta kolmandaks.

Isiklikku

Ta on abielus Sinta Ozoliņa-Kovalaga.
Vatla raamatukogu

Vatla raamatukogu on raamatukogu Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Vatla külas Vatla mõisa peahoones. Raamatukogu juhataja on Triin Vare.
Inge Pind

Inge Pind (aastani 1966 Inge Pruuli; sündinud 29. septembril 1945 Tartus), on eesti sõudja ja sõudetreener. 
Ta lõ­petas 1963 Tartu 7. Keskkooli ja aastal 1967 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Ta alustas aastal 1959 Dünamos Voldemar Hünersoni õpilasena ujumistreeninguid ja Kalevis Jüri Kuruli juhendamisel sõudmist.

Isiklikku

Inge Pind on lesk. Ta oli aastatel 1966–1969 abielus sõudja ja treeneri Aado Pindiga (1942–1969).
Hopa

Nimi

Hopa nimi pärineb arvatavasti perekonnanimest Hoppe, mis on alamsaksakeelne sõna tähendusega 'humal'. Läti nimi Ape võib olla mugandus samast perekonnanimest, mille eeskujuks on läti sõna apinis 'humal'.

Ajalugu

Aastal 1420 andis Siegfried Lander von Sponheim sealsed maad Hoppede suguvõsale, pannes nii aluse Ape mõisale. Hoppede järgi on piirkond ka omale nime saanud. Hopat on esimest korda mainitud 1449. aastal, aga arenema hakkas asula alles XIX sajandi lõpus.
Arengule aitas kaasa kitsarööpmelise raudtee Valga–Pļaviņase raudtee Hopa raudteejaama rajamine 1903. aastal. Reisijatevedu lõpetati raudteel 1970. aastal ja igasugune rongiliiklus 1973. aastal. Hopa sai aleviks 1921. aastal. Linnaõigused saadi 1928. aastal. Elanike arv linnas väheneb, 2010. aastal oli 1083 ja 2011. aastal oli 1067 elanikku.
Aastal 2009 ehitati linna luteri kirik.
Hopas on sündinud Andris Šķēle.
Aardla raudteepeatus

Aardla raudteepeatus on raudteepeatus Tartumaal Tartus. Aardla raudteepeatuse (Tartu–Valga raudteeliin) kõrval asub ka Kirsi raudteepeatus (Tartu–Koidula raudteeliin). Piletihinnalt kuulub peatus Tartu piirkonda. Aastani 2008 järgnes sellele Variku raudteepeatus.
Raudteepeatuse geograafilised koordinaadid on 58° 21′ 27″ N, 26° 42′ 51″ E.
Tõnumaa

Üldkirjeldus

Külast saab alguse kohalik tee Vänglasse. Tõnumaa küla idapoolne osa loetakse Kesk-Vigala paikkonda kuuluvajs. Tõnumaad ja Ojapere küla ühendab üldkasutatav rippsild.
Endise Peru kooli asukoha juurde on paigutatud mälestuskivi. Endine magasiait on ümber ehitatud kultuurimajaks. Vana-Vigalast ulatuvad Tõnumaale katkendlikult lehisealleed, kust lehis on levinud ka ümbruskonna metsadesse. Tõnumaa piiresse jääb Kesk-Vigala bussipeatus.

Ajalugu

Vanimad teated Tõnumaa ('Tambeke') kohta pärinevad 1420. aastast. Ala on kuulunud Kivi-Vigala mõisale ning hiljem Vana-Vigala mõisale.
Pärast Vana-Vigala valla loomist 18. sajandi lõpus rajati Tõnumaale (Kesk-Vigalasse) vallamaja. Seejärel hakkas Tõnumaast kujunema Kivi-Vigala ja Vana-Vigala kõrval piirkonna üks kesksemaid asulaid. Hiljem liitusid piirkonna väikevallad Vigala vallaks, mille keskus jäi ikka Tõnumaale. Vallavalitsuse likvideerimise järel 1950. aastal kaotas küla suure osa tähtsusest. Endise Vigala valla vallamaja asub Kivi-Vigalas.
1929.–1969. aastani tegutses küla piiril Polsti männikus Peru kool.
Aastail 1977–1996 oli Tõnumaa külaga liidetud Vanamõisa küla.
Kuni 1980. aastateni töötas Tõnumaa lääneosas Mölli karjäär.
Liivaaugu tamm

Liivaaugu tamm on harilik tamm, mis kasvab Keila linna piiril kahe raudteeharu vahel (Kulna küla territooriumil). On looduskaitse all. Kauni võraga puu vägev tüvi haruneb 1,3 m kõrgusel kaheks.
1998. aastal sai Hendrik Relve tamme tüve ümbermõõduks (mõõtes 1,1 m kõrguselt) 702 cm.
Meetriline geomeetria

Meetriline geomeetria (inglise keeles metric geometry) on geomeetria haru, mille põhiliseks uurimisobjektiks on meetriline ruum.
ÜRO Humanitaarasjade Koordinatsioonibüroo

ÜRO Humanitaarasjade Koordinatsioonibüroo (United Nations Office for the Coordination of Humanitarian Affairs, lüh OCHA) on ÜRO poolt 1991. aastal loodud büroo, mille tegevuse eesmärgiks on tõhustada humanitaaroperatsioonide   koordineerimist ja töötada välja ÜRO agentuuride ja NGOde ühendatud abipalveid (The Consolidated Appeals Process (CAP)). 
OCHA peakorter asub New Yorgis. 
OCHA mitmed osakonnad, nagu ÜRO Katastroofiohu vähendamise amet (UN Office for Disaster Risk Reduction ehk UNISDR), Hädaolukordade teenuste harukontor (OCHA Disaster Preparedness, Emergency Services Branch ehk ESB) ja ÜRO agentuuride vaheline alaline komitee (Inter Agency Standing Committe ehk IASC) sekretariaat asuvad aga Genfis.
Windows 95

Väljalase

Windows 95 toodi turule suure uhkeldusega, mis sisaldas Rolling Stonesi 1981 singlit "Start Me Up" (viide Start-nupule). Laialdaselt kuulutati, et Microsoft maksis ansamblile The Rolling Stones 8–14 miljonit dollarit nende loo kasutamise eest Windows 95 reklaamikampaanias. Microsofti allikate sõnul oli see pelgalt bändi enda levitatud kuulujutt, et tõsta oma turuväärtust, ja Microsoft maksis neile ainult murdosa sellest summast. Opsüsteemi Windows 95 reklaamimiseks anti välja ka 30-minutiline reklaamvideo "cyber sitcom", kus näitlesid Jennifer Aniston ja Matthew Perry.
Inglismaal sai suurim arvutikett PC World suure koguse Windows 95 kaste, plakateid ja müügimaterjale, ja paljud poeketid avasid uksed südaööl, et müüa esimesi Windows 95 eksemplare, kuid klientide arv oli tunduvalt väiksem, kui seda näitasid reklaamid. Londonis jagas Microsoft inimestele tasuta ajalehti.
USA-s New Yorgis valgustati Empire State Building nii, et valgusinstallatsiooni värvid vastaksid Windowsi logo omadele. Kanadas Torontos riputati CN Toweri külge 100 meetri kõrgune loosung. Inglismaal jagati tasuta ajalehte The Times, mille eest Microsoft maksis 1,5 miljonit dollarit.