google/wiki40b huggingface dataset:
Paide adventkoguduse hoone

AKEL Paide adventkoguduse hoone on palvemaja Järva maakonnas Paides aadressil Karja tänav 7. Kirikut kasutab Paide adventkogudus.
Hoone oli algselt perekond Läänemägi eramu, mis 1995 ehitati ümber palvemajaks.
Magnus Wilhelm von Nieroth (1663–1740)

Elulugu

Magnus Wilhelm von Nieroth sündis Kiltsi, Väätsa ja Tarakvere mõisniku maanõunik Magnus von Nierothi (surnud 1670) ja Albu mõisniku Adam Johann Schrapferi lese Anna Elisabethi (sündinud Taube) (1633–1680) pojana.
Magnus Wilhelm von Nieroth asus noorukina Rootsi sõjaväeteenistusse, tõustes 1688. aastal, 26-aastaselt ooberstiks ning juhtides seejärel komandörina Rootsi liitlasvägedest saksa rügementi Hollandis ning alates 1700. aastast teenis Liivimaal ja osales Rootsi vägedes Põhjasõjas. 1705. aasta juunikuus osales Rootsi vägede ebaõnnestunud dessantoperatsioonis Kotlini saarele, pärast seda teenis 1710. aastani Nieroth Tallinnas linna garnisonis, kus kindralkuberneriks oli krahv Carl Gustaf Nieroth. 
Magnus Wilhelm von Nieroth osales Tallinna kaitsmisel Vene vägede linna piiramise ajal. 
Pärast Eestimaa vallutamist Venemaa keisririigi poolt ja liitmist keisririigi koosseisu oli Magnus Wilhelm von Nieroth aastatel 1711-1716 Eestimaa maanõunik, 1718. aastal valiti ta Heinrich von Ficki projekti kohaselt teostatud Venemaa keisririigi riigihaldusreformi tulemusel Peeter I poolt loodud Venemaa Keiserliku Kammerkolleegiumi (riigikassa) asepresidendiks, Kammerkollegiumi president oli Dmitri Mihhailovitš Golitsõn.
1719. aastal rajas Magnus Wilhelm von Nieroth Harju-Jaani pastori Heinrich Christopher Wrede algatusel Albu mõisas aadliorbudele mõeldud kool-varjupaiga, nn. Rüütliakadeemia, mille eeskujuks oli sarnane kool Halles. Selle lõpetajad said ohvitseriks. Koolis olevat õppinud ka mõned eestlased.
Talle kuulusid Albu, Seidla, Kaalepi, Vaida, Kukevere ja Vaimastvere mõis.
Aastatel 1744–1747 oli tema sugulasest nimekaim, Kaarli mõisnik, Magnus Wilhelm von Nieroth Eestimaa rüütelkonna peamees.

Perekond

Magnus Wilhelm von Nieroth oli abielus kolm korda, 1711. aastal abiellus Tallinnas Sophie Hedwig von Bergiga, 1723. aastal Viru-Nigulas Rebekka Meiseriga ja 1739. aastal Tallinnas Raasiku mõisnik Bernhard Georg Pilar von Pilchau (surn. 1753) tütre Anna Helena Pilar von Pilchauga (1715–1774).
Tõnu Väärtnõu

Tõnu Väärtnõu (16. aprill 1960 – 7. jaanuar 2013 Tallinn) oli eesti muusik, klahvpillimängija.
Väärtnõu oli ansamblite Seitsmes meel ja Kontakt liige.
Kivikalme

Ajalugu

Kivikalmeid hakati ehitama kiviajal (megaliitehitised). Kivikalmete hulka võib arvata ka Egiptuse püramiidid.

Kivikalmed Skandinaavias ja Läänemere maades

Kivikalmed olid alates pronksiajast valdavad Skandinaavias, Soomes, Eestis ja Põhja-Lätis. Pronksiajal ja vanemal rauaajal kasutati Eestis ja Põhja-Lätis kõigepealt kivikirstkalmeid, mille eeskuju arvatakse olevat Skandinaavias või Soomes. Sõrve poolsaarelt ja Kuramaalt on teada ka laevkalmeid, mille eeskuju oli Skandinaavias. 1. aastatuhande esimesel poolel ilmusid Eestis ja Põhja-Lätis tarandkalmed. 1. aastatuhande teisel poolel levisid Eesti mandriosas korrapäratu ehitusega kivikalmed.
Saaremaalt on 11. ja 12. sajandi kalmetest leitud kiviringe.
Kivikalmed jäid Eestis kasutusele 13. sajandini.
Lasnamäe lade

Lasnamäe lade on keskordoviitsiumi ladestiku regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Seda hakkas esimesena eristama Karl Orviku aastal 1940. Lademe stratotüübiks loetakse Lasnamäe paljandit, lademe laiendatud stratotüübiks on aga Mäekalda paljand. Lademele on nime andnud Lasnamäel asuv Lasnamäe kõrgendik.
Lasnamäe lademe all lamab keskordoviitsiumi ladestiku Aseri lade ja sellel lasub Uhaku lade. Lademe vanus on 462,6...463 miljonit aastat. Koos Kukruse, Uhaku ja Aseri lademega kuuluvad nad Viru ladestiku Purtse alamladestikku. Üleilmses standardis vastab sellele Darriwili lade.
Litostratigraafiliselt vastavad sellele Väo kihistu Rebala ja Pae kihistikud, Lõuna-Eestis ka Stirnase kihistu, Leedus Vyžūnai kihistu. Lademe paksus Eestis on 2,5–8,5 m. Paljudes kohtades on lademe paksuse määramine raskendatud, kuna lademe ülemine piir ei ole litograafiliselt selgelt eristatav. Rootsi Siljani meteoriidikraatris esindavad seda Seby, Skärlövi ja Folkeslunda kihistute lubjakivid.
Lademe avamusala on Põhja-Eesti klindi ülaosas. Lade on esindatud üle kogu Eesti, puududes üksnes Valmiera-Mõniste-Lokno kerkealal.
Lade paljandub Põhja-Eesti klindil Osmussaare ja Narva vahel.
Lademe kivimkoosseisus on palju lubjakivi, selle keskosas ka dolomiiti ja ülemises osas kiltkivi. Lõuna-Eestis on ladet moodustav lubjakivi ülemises osas hall, alumises aga punane. Lademe alumisel piiril on palju götiidist ooide.
Makrokeskkond

Makrokeskkond (makro- suur-, hiid-; antonüüm mikrokeskkond) on mõiste, mis tähistab kogu majandust ja ühiskonda mõjutavaid tegureid. Makrokeskkond hõlmab järgnevaid tegureid: majanduslikud, demograafilised, poliitilised, kultuurilised, tehnoloogilised ja sotsiaalsed.
Poliitiline keskkond- poliitilised muutused, mida ettevõtted peavad jälgima ja analüüsima, on seotud muutustega Eesti seadustes ja Euroopa Liidu regulatsioonides. Samuti jälgitakse valitsuse vahetumist ja majanduspoliitika muudatusi.
Majanduslik keskkond- majanduskeskkonnas jälgitakse majanduskasvu ja majanduskriisidega seonduvat. Samuti jälgitakse valuutakurssi, intressimäära, maailmaturu hindasid ja inflatsiooni. Eesti siseturgu teenindavad ettevõtted jälgivad ja analüüsivad eelkõige Eesti majanduskasvu, sissetulekute, keskmise palga ja tööpuuduse muutumist, laenutingimusi ja regionaalsete majandusnäitajate erinevusi.
Sotsiaalne keskkond- selles keskkonnas jälgitakse demograafilisi näitajaid, näiteks elanikkonna vanuseline struktuur, rahvuslik ja religioosne koosseis, piirkondlik paiknemine ja perekonna suurus. Enamasti pakuvad ettevõtetele huvi sissetulekute jagunemist ning inimeste haridust iseloomustavad näitajad. Sotsioloogilised uuringud annavad ettevõtetele vajalikku informatsiooni inimeste eelistuste ja suhtumise kohta vaba aja veetmisse, säästmisse, investeerimisse jne.
Tehnoloogiline keskkond- tehnoloogilist keskkonda jälgitakse sellepärast, et muutused toovad endaga kaasa toodete, teenuste, protsesside, turunduskanalite, müügiviiside ja äritegevuse ülesehituse muutusi.
Edmund Burke

Edmund Burke (12. jaanuar 1730(?) – 9. juuli 1797) oli Iiri päritolu riigimees, poliitikateoreetik ja filosoof ning aastatel 1766–1794 viigide partei esindajana Suurbritannia parlamendi alamkoja liige. Parlamendis kritiseeris Burke Briti Ameerika kolooniate kohtlemist, eelkõige maksupoliitikat, ning toetas kolonistide õigust vastustada emamaa võimu, kuigi ei pooldanud nende iseseisvuspüüdlusi. Sellele lisaks on ta tuntud katoliiklaste õiguste eest võitleja ning Prantsuse revolutsiooni tulise vastasena.
Üheksateistkümnendal sajandil hindasid Burke'i kõrgelt nii konservatiivid kui ka liberaalid. Hiljem on teda hakatud lugema moodsa konservatismi isaks; tema "Mõtisklusi Prantsuse revolutsioonist" loetakse üheks selle alustekstiks.
Silver Karjus

Silver Karjus (sündinud 23. juunil 1975) on eesti tennisetreener. 
2010. aastast 2012. aasta kevadeni oli ta Kaia Kanepi treener.
Ayumi Morita

Ayumi Morita (森田 あゆみ, Morita Ayumi; sündinud 11. märtsil 1990 Ōtas) on Jaapani naistennisist.
Austraalia lahtistel meistrivõistlustel on ta jõudnud 2 korda 3. ringi (2011 ja 2013).
WTA edetabelis on ta kõrgeim koht olnud 40. (3. oktoober 2011).
Ta on 163 cm pikk ja kaalub 55 kg.
Endel Simmermann

Endel Simmermann (kuni 1939. aastani Zimmermann, 19. november 1924 Paide – 14. august 2007) oli eesti näitleja.
Lõpetas 1940. aastal Paides algkooli ja 1944. aastal Tallinnas Raudteekooli. Õppis aastatel 1950–1951 GITISe Eesti stuudios.
Töötas aastatel 1947–1948 Narva Teatris (Paides), 1948–1953 (vaheajaga) Endlas, 1953–1954 Rakvere Teatris, 1954–1958 Vanemuises, 1958–1970 Eesti Draamateatris ja 1970–1987 Estonia Teatris.
Endel Simmermann on olnud ka taidlusnäitetruppide lavastaja.

Isiklikku

Tema poeg Aivar Simmermann töötas näitlejana Vanalinnastuudios.
Töölön Pallokenttä

Seos Eestiga

Eesti jalgpallikoondis pidas oma esimese ametliku kohtumise sellel staadionil Soome jalgpallikoondisega. 17. oktoobril 1920 toimunud sõprusmängu kaotas Eesti 0:6.
Taekwondo

Ajalugu

Nagu teistelgi rakendusspordialadel, oli ka taekwondo tekkimise põhjuseks sõdurite sõjalise väljaõppe vajalikkus. Evolutsiooni tulemusena on erinevatel rahvustel aegamööda moodustunud oma rahvuslikud võitluskunstide liigid.
Taekwondo, üks paljudest võitluskunsti liikidest, sisaldab umbes 3000 võtet. Taekwondo'le iseloomulik omadus on fakt, et 70% tehnikast sooritatakse jalgadega, millest paljud on hüppetehnikad. Muinasajal oli taekwondo ülesandeks ratsaniku sadulast maha löömine.
Sõnaliselt tähendab “Tae” jalga, kõrget jalatehnikat, “Kwon” kätt ja “Do” teed, meisterlikkuse saavutamist.
Erinevate allikate andmetel on Korea võitluskunstide ajalugu umbes kahe aastatuhande vanune. Muistsetes käsikirjades mainitakse e.m.a. Koreas eksisteerivatest käsitsi-võitluste süsteemidest ja erinenavatest võitlus-meetoditest. Kogure dünastia (137. a e.m.a.) kuninglikel hauamonumentidel olid kujutatud sõdalased, sooritamas võtteid Taekwondo’le iseloomulikes asendites. Korea poolsaare Silla feodaalriigis asutati VII sajandil hwaranide sõjalis-religioosne instituut. Muinaskorea keeles võib sõna “hwaran” tõlgendada kui “noormehed lilled”. Kahevõitluskunsti omandamine oli hädavajalik iga hwarani jaoks. Selle tehnika õpetamine toimus kinnistes koolides. Keskajal Koreas toimunud sõjad avaldasid mõju rahvuslikele enesekaitse süsteemide saatusele. Tekkisid kõige mitmekesisemad koolid, alates JU-SUD’ist – pehme kunst, kus vastasele vastandatakse enda jõud,kuni PAKTCHIKIHI’ni – ainult peaga töötamise kunst.
Suurima panuse Korea võitluskunstide arendamisse andsid sellised koolid nagu: meister Hwan Ki “Moodukwan”, meistrite Chun ja Jun Kvebench’ide “Junmu kwan”, meister Li Van Kuk’i “Jido kwan” ja meister Ro Ben Jik’i “Sigmu kwan”. Kooli “Moodukwan” initsiatiivil organiseeriti aastal 1953 Korea Tengsudo Liit. 1955. aastal jätkati seda protsessi laiemalt, oli süstematiseeritud uus kaasaegne Korea võitluskunstide liik, mis kandis taekwondo nimetust, pakutud Lõuna-Korea endise kindrali Choi Hong Hi poolt. Lõuna-Koreas oli loodud Kukkiwoni keskus nii Lõuna-Korea kui ka teiste riikide instruktorite ja sportlaste ettevalmistamiseks. Taekwondo abiga hakkasid juhtivad meistrid looma inimese kasvatamise süsteemi.

Taekwondo olümpiamängudel

Taekwondo jõudis olümpiamängudele 1988. aasta suveolümpiamängudel Soulis ja 1992. aasta suveolümpiamängudel Barcelonas] näidisalana. 1996. aasta suveolümpiamängudel Atlantas taekwondo'd olümpiakavas ei olnud. Täieõiguslikuks olümpiamängude medalialaks sai taekwondo 2000. aasta suveolümpiamängudel Sydneys.

Taekwondo Eestis

Eesti Taekwondo WTF föderatsioon loodi 1997. aastal (olümpiaala).
Eesti Taekwon-Do Liit loodi 19. novembril 1992.
Kõue valla lipp

Kõue valla lipp on Harju maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Kõue valla lipp.
Kõue valla lipu kinnitas 18. detsembril 1995 Eesti Muinsuskaitse Seltsi heraldikakolleegium ning see oli kasutusel 20. oktoobrini 2013, kui Kõue vald ühines Kose vallaga. Uue valla nimeks sai Kose vald ning kasutusele võeti uus lipp.

Lipu kirjeldus

Lipuks on ruudukujuline vapilipp. Sinisel kangal horisontaalne ülalt okaspuuoksalõikeline, alt saehambuline valge laid.
Lipu normaalmõõtmed on 105×105 cm.

Põhjendus

Lipu sinine värvus märgib Paunküla veehoidlat ja järvi. Valge on maakonna vapitunnuse – Harjumaa risti värvus. Okaspuuoksalõige tähistab vallas rikkalikult kasvavat metsa, saehambuline lõige viitab puidu töötlemisele.
Tahkona

Tahkona oli väike miinitraaler, mis oli ka Eesti merejõudude koosseisus.

Ajalugu

Laev ehitati Soomes. 1918. aastal langes pealetungivate Saksa vägede kätte ja sai nimeks KM-4. Uppus saksa okupatsiooni ajal Matsalu lahte.
Sakslastest jäi laev pärast Esimese maailmasõja lõppu eestlastele, kes tõstsid selle üles, tegid korda, nimetasid Tahkonaks ja võtsid 1919. aastal teenistusse miinitraalerina Traalerite divisjonis. Laeva komandör oli 1920. aastal Aleksander Kalamees. Laev osales Eesti territoriaalmeres miinitraalimistöödel, hiljem oli kasutusel ka toetuslaevana (tenderina).
1940. aastal võeti laev nõukogude võimu teenistusse ja uppus Nõukogude-Saksa sõjas arvatavasti miinil 1941. aastal.
Vanahiina kirjakeel

Klassikaline hiina keel ehk vanahiina kirjakeel (文言, wenyan, wényán; 文言文, wenyanwen, wényánwén) on hiina keele vorm, milles Hiinas kirjutati 20. sajandi alguseni.
Ta erineb tänapäeva hiina keelest (uushiina kirjakeelest ja hiina üldrahvuslikust kõnekeelest (mandariini keelest) sõnavara, grammatika, häälduse, kirja, üldarusaadavuse ja kokkusurutuse poolest.
Klassikaline hiina keel kasutab peaaegu eranditult ühesilbilisi sõnu.
Varasem hääldus on rekonstrueeritud, kuid ei ole kõigi ajastute puhul täielikult teada.
Klassikaline hiina keel kasutab traditsioonilist kirja, mis erineb Hiina Rahvavabariigis kirjareformiga kasutusele võetud lihtsustatud kirjast (Taiwanil ja Hongkongis on veel kasutusel traditsiooniline kiri). Traditsiooniline kiri on Qini dünastia aegne kantseleikiri. Vanad tekstid olid algselt kirjutatud paljudes kirjades, mille dešifrerimine on sageli vaevaline.
Hiina eri riikidel oli kõnekeeles ja uushiinakeelsetes kirjutistes suured erinevused murrete ja võõrkeelte tõttu. Klassikaline hiina keel oli aga üldarusaadav mitte ainult Hiinas, vaid ka Koreas, Jaapanis ja Vietnamis.
Klassikaline hiina keel kasutab nii-öelda telegrammstiili.
Uushiina kirjakeel (baihua; 白话文, 白話文, baihuawen, báihuàwén) on klassikalisest hiina keelest umbes sama erinev nagu itaalia keel ladina keelest.
Varem (umbes 20. sajandi alguseni) kasutati klassikalist kirjakeelt kirjanduses ja ametlikes dokumentides. Tänapäeval kasutatakse peamiselt uushiina kirjakeelt. Uushiinakeelses tekstis kasutatakse fraase klassikalises kirjakeeles. Rahvakeeles on palju neljasilbilisi väljendeid, mis on üles ehitatud klassikalise kirjakeele grammatika järgi.
Klassikalist kirjakeelt õpitakse koolis, kuid enamasti piirdutakse lugemisoskusega. Paljud hindavad klassikalist kirjakeelt. Näiteks lisab klassikalises keeles väljendite kasutamine uushiinakeelses kirjas tõsidust. Klassikalise kirjakeele tundmine järjest väheneb ning ta pole enam üldarusaadav.
Klassikalisel kirjakeelel on eri ajastutel eri vormid (arhailine, vanahiina, keskhiina, uushiina kirjakeel). Kõiki neid iseloomustab väga kompaktne kirjaviis. Tõlge uushiina kirjakeelde on mitu korda pikem. Sõnad on valdavalt ühesilbilised (ühest kirjamärgist koosnevad).
Grammatika on väga keeruline ning seda pole lõpuni mõistetud. Sageli tuleb keeruliste tekstikohtade tõlgendamisel mõte ära arvata, sest grammatiline analüüs seda ei võimalda. Enamik tekste õnnestub siiski suhteliselt kindlalt tõlkida.
Konstruktsioonid moodustatakse partiklite abil.
Süntaks on SVO-tüüpi, kuid seda modifitseerib teema ja reema struktuur ning prosoodiast tulenev süntaktiliste elementide nihe.
Klassikalise hiina kirjakeele traditsioon eksisteerib peale Hiina ka Koreas, Vietnamis ja Jaapanis. Eri maades on silpide hääldustraditsioon erinev. Põhjus on selles, et lähtutakse keele ülevõtmise aegsest hääldusest ning kohandatakse seda sihtkeele foneetikale ja fonoloogiale. Eriti kaootiline on olukord Jaapanis, kuhu on hiina laenud tulnud mitmel eri ajal.
Matt Doherty

Matthew James Doherty (sündinud 16. jaanuaril 1992 Dublinis) on Iirimaa jalgpallur. Ta mängib Inglismaa kõrgliiga klubis Wolverhampton Wanderers ja Iirimaa jalgpallikoondises paremkaitsja positsioonil.
Doherty alustas Wolverhampton Wanderersis profikarjääri 2010. aastal. Enne seda oli ta mänginud Iirimaa klubi Bohemian noortemeeskonnas. Debüüdi Wolverhampton Wanderersi meeskonnas tegi ta 8. jaanuaril 2011 Inglismaa karikamängus Doncaster Roversi vastu. Debüüdi Premier League'is tegi ta 24. septembril 2011 mängus Liverpooli vastu. Suurem osa hooajast 2011–12 oli ta Šotimaa kõrgliiga klubis Hibernian. Hooajal 2012–13 veetis ta kolm kuud laenul Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Bury.
2013. aasta jaanuaris sai ta Wolverhampton Wanderersi meeskonnas regulaarseks mängijaks ning alates järgmisest hooajast on ta kuulunud meeskonna põhikoosseisu.
2016. aastal valiti ta Wolverhampton Wanderersi aasta parimaks mängijaks.
Hooajal 2017–18 võideti Inglismaa esiliiga ja tõusti esimest korda pärast kuut hooaega tagasi kõrgliigasse. 6. oktoobril 2018 toimunud mängus Crystal Palace'i vastu lõi ta esimese värava Inglise kõrgliigas. 2018. aasta septembris sai ta Professional Footballers' Associationi fännide poolt valitud parima mängija auhinna.
Debüüdi Iirimaa rahvuskoondises tegi Doherty 23. märtsil 2018 mängus Türgi vastu.
Laokeelne Vikipeedia

Laokeelne Vikipeedia (lao keeles ວິກິພີເດຍ) on Vikipeedia laokeelne versioon.
Laokeelsele Vikipeediale pandi alus 2003. aastal.
Seal on 3447 artiklit, millega see on artiklite arvult 203. keeleversioon.
Monowi

Ajalugu

Monowi asutati 1902. aastal, kui sinna jõudis Fremont, Elkhorn and Missouri Valley Railroadi raudteeliin. Samal aastal avati seal postkontor, mis töötas kuni 1971. aastani..
Kõige suurem oli elanike arv Monowis 1930. aastatel, kui seal elas ligi 150 inimest. Sel ajal asusid seal keskkool, kaks panka ja kirik. Pärast raudteeliini kadumist hakkas elanike arv langema. Sarnaselt paljude teiste Suure tasandiku linnadega kolisid paljud noored inimesed linnadesse, et leida sealt parem töökoht.
2000. aasta rahvaloenduse kohaselt elas seal veel ainult kaks inimest. Nendeks olid abielupaar Rudy ja Elsie Eiler. 2004. aastal Rudy suri, millest alates on tema abikaasa olnud küla ainus elanik. Ta on ühtlasi külavanem, annab iseendale alkoholi müügi loa ja maksab iseendale makse. Külas on 4 tänavavalgustit ja selleks, et saada nende jaoks riiklikku rahastust, peab ta igal aastal koostama munitsipaalteede plaani. Kuigi küla on peaaegu mahajäetud, asub seal 5000-köiteline raamatukogu, mis on loodud Rudy Eileri mälestuseks ning mille eest kannab hoolt Elsie Eiler. Lisaks peab Elsie külas üleval kõrtsi.
Václav Klausi esimene valitsus

Václav Klausi esimene valitsus tuli Tšehhi Vabariigis võimule juba enne vormilist iseseisvaks riigiks saamist 1992. aasta 2. juulil ja asendus uute valimiste järel Václav Klausi teise valitsusega  4. juulil 1996.
Emeriitadvokaat

Emeriitadvokaat on tunnustatud ja teenekas endine vandeadvokaat, kellele on antud emeriitadvokaadi nimetus.
Eesti Advokatuuri juhatus võib anda emeriitadvokaadi nimetuse vanaduspensioniealiseks saanud, advokatuurist välja arvatud isikule, kes on tegutsenud vandeadvokaadina vähemalt 30 aastat ja kes advokatuuri organi või komisjoni liikmena või muul moel on panustanud Eesti Advokatuuri arengusse ja advokaadikutse maine tõstmisse. Emeriitadvokaadid ei osuta õigusteenust, kuid nad võivad osaleda advokatuuri tegevuses. Emeriitadvokaadid võivad koonduda emeriitadvokaatide kogusse.
Seisuga 1. märts 2019 on Eesti Advokatuuris viis emeriitadvokaati: Aleksander Glikman, Kaido Pihlakas, Monika Mägi, Henn Eomois ja Peeter Lepik.
Konfabulatsioon

Konfabulatsioon on psühhiaatrias tegelike sündmustega võrreldes fabritseeritud, moonutatud või valesti tõlgendatud mälupiltide tekkimine haigel inimesel. Mäluhäire tõttu võib haige täita mälulüngad väljamõeldud üksikasjade ja sündmustega. Haigel ei ole seejuures kavatsust valetada, ta ei ole ise teadlik oma mälupettest ning on tavaliselt oma mälestustes kindel hoolimata vasturääkivatest tõenditest.
Šlahta

Šlahta (poola keeles szlachta, leedu keeles šlėkta, šlėktos või bajoraia, ukraina keeles шляхта, valgevene keeles шляхта) oli aadelkond algselt Poola kuningriigis ning hiljem, pärast Poola ja Leedu suurvürstiriigi liitumist personaaluniooni alusel, ka Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi aadelkond. Kui Preisimaa hertsogiriik sõlmis Poola-Leedu ühisriigi Rzeczpospolitaga vasallisuhted, arvati ka Preisimaa aadelkond Rzeczpospolita šlahta hulka.

Šlahta poliitilised õigused

Šlahtal oli Euroopa suurriigi Rzeczpospolita poliitilises elus suur tähtsus, kuna Rzeczpospolita valitsejad, Poola kuningad, valiti demokraatlikult šlahta esindajate kokkutulekul ning kuna šlahta ja nende valdused olid juba alates Ungari (1342–1382) ja Poola kuninga (1370–1382) Lajos I valitsemisajast (1374) alanud maksudest vabastamisega (siis nõuti neilt vaid va 2 hõbekrossi läänimaalt ja sõjateenistust). 1386. aastal andis kuningas Władysław II Jagiełło šlahtale oma alamate üle kohtupidamise õiguse. 1404. aastal Poola kuninga poolt Dobrzyńi piirkonna väljaostmiseks kogunesid šlahta liikmed piirkondlikele (maakondlikud, poola keeles powiat) sejmikutele, millest kujunes kord, millega Poola kuningas sai koguda sõjategevuseks vajaliku palgaarmee ja kaitsetegevuseks vajalikke rahalisi vahendeid vaid šlahta ja nende piirkondlike esinduskogude nõusolekul. 1430. aastal sai šlahta õiguse tasule kuninga korraldatud ja riigist väljapoole tehtavate sõjakäikude korral. 1468. aastast saatsid piirkondlikud sejmikud riigi seimile kaks saadikut volitustega nõustuda kuninga kehtestatavaid makse. 1496. aasta Pietrokowi seimi järel aga kujunes olukord, kus kuningas ei võinud kehtestada makse ilma seimi mõlema koja (senati ja piirkondlikud sejmikute) esindajate nõusolekuta.
1501. ja 1505. aasta seadustega sattus valitav Poola kuningas seimist täielikku sõltuvusse, aastast 1573 valiti kuningaid kogu šlahta osavõtul.
1652. aastal, kuningas Jan II Kazimierz Waza valitsemisajal, rakendus liberum veto) ja kasvas magnaatide rühmituste mõju. Liberum veto ehk igaüheveto tähendas seda, et ükskõik milline seimi saadik sai panna veto ükskõik missugusele seaduseelnõule. See pani aluse korruptsioonile, kus välisriigid (Austria, Prantsuse, Brandenburg, Venemaa, Rootsi ja Osmanite riik) hakkasid seimisaadikuid ära ostma, et nood hääletaksid välisriikidele mittesobiva eelnõu vastu või neile sobivate kuningakandidaatide poolt. 
Šlahta privileegid likvideeriti Poolas 1921. aastal.
Tulejoonel

Sisu

Salateenistuse agenti Frank Horrigani peavad tema kolleegid elavaks legendiks, sest ta on ainus tegevteenistuses olev agent, kes on presidendi kaotanud. Nimelt kuulus Horrigan rühma, mis vastutas president John F. Kennedy turvalisuse eest, kui ta 1963. aastal Dallases maha lasti. Ühel õhtul helistab talle inimene, kes ütleb oma nimeks Booth ja teatab, et ta plaanib atentaati USA presidendile, ning alustab temaga kassi-hiire mängu. Horrigan liitub uuesti presidendi ihukaitsjatega ja plaanib seekord presidendi elu päästa.
OÜ Juveel

Ajalugu

Ettevõtte eelkäija on 1923. aastal asutatud ettevõte Roman Tavast. Teise maailmasõja järgsetel aastakümnetel kujunes ettevõte endise Nõukogude Liidu üheks suuremaks hõbeda- ja juveelitoodete valmistajaks, kus kõrgajal oli üle 800 töötaja. 1990. aastate algus avas lauanõudele, märkidele ja ehetele uued turud Läänes, Rootsis loodi müügifirma Estonian Juveel AB. OÜ Juveelile pandi alus aastal 1994, kui varem Nõukogude ajal ümber nimetatud Tallinna Juveelivabrik erastati. Erastamisel moodustati kaks ettevõtet: OÜ Juveel ja OÜ Roman Tavast.

Tänapäev

Ettevõte jätkab traditsioonilist tegevussuunda, eksportides toodangut nii Ida- kui ka Lääne-Euroopasse, samuti SRÜ riikidesse. OÜ Juveel meistritekoda asub Tallinnas (Kadaka tee 36). Seal toodetakse suurem osa tootevalikust, ka lauahõbe. Saaremaal asuvas tütarettevõttes Sarmet valmistatakse peamiselt uushõbedast söögiriistad. 
OÜ Juveel alla kuulub ka neli kauplust nimega Eesti Juveel või Juveel: Kadaka tee 36, Kristiine Keskuses, Rocca al Mare keskuses ja Järve Keskuses. 
OÜ Juveel loodud ehteid müüvad ka paljude edasimüüjad üle Eesti.
Lembit Oll

Lembit Oll (23. aprill 1966 Kohtla-Järve – 16. mai 1999 Tallinn) oli Eesti maletaja.
Templitöö

Eesmärk

Templitöö eesmärk on vabamüürlaslik sotsialiseerumine. See vahendab üksikisikule pärimuslikul meetodil vabamüürlikke väärtusi, kasutades sümboleid ja allegooriaid, mis peavad võrdselt kõnetama nii mõistust kui ka tundeid. Sellega ei sunnita vabamüürlasele siiski peale mingeid usulisi tõekspidamisi ega metafüüsilisi seisukohti.
Rituaal kinnitab looži liikmeid, et jääda kindlaks inimlikkuse teele, analoogiliselt Aristotelese kaalutlusega, et inimene ei arene paremuse poole mitte ainult intellektuaalse refleksiooni tulemusena, vaid vajab selleks ka harjutamist. Igal templitööl tuletatakse meelde ühiseid eetilisi väärtusi.