google/wiki40b huggingface dataset:
Mart Raik

Mart Raik (sündinud 7. jaanuaril 1955) on eesti koolitaja, haridustegelane, äri- ja teatrijuht.
Ta lõpetas aastal 1973 Tartu 5. Keskkooli ja aastal 1978 Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna majandusküberneetikuna.
2007. aastal sai ta Keila Hariduse SA juhatuse esimeheks, juhtides Keila algkooli ja gümnaasiumi liitmisel loodud Keila Kooli tegevust. Varem juhtis ta OÜ-d Keila Tervisekeskus, 1990. aastatel firmasid Finest Tartu Hotels ja AS Estiko (1999–2000) ning 1980. aastatel Vanemuise teatrit. 1970. aastate lõpus ja 1980. aastail oli ta tegev Eesti Üliõpilaste Ehitusmalevas ja ELKNÜ-s. Raik tegutseb koolitajana 1990. aastate teisest poolest ning on lugenud juhtimisloenguid Tartu Ülikoolis ja Tallinna Ülikoolis.

Isiklikku

Tema isa oli eesti klimatoloog Ants Raik, ema on geograafiaõpetaja Helve Raik ja õde on endine Sisekaitseakadeemia rektor Katri Raik.
Võistluse tänav

Võistluse tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Juhkentali asumis. Tänav algab Kalevi Keskstaadioni põhjapoolsest servast, ristub Püssirohu tänavaga ja lõpeb Filtri teel. Võistluse tänav on ligikaudu 350 meetri pikkune.

Ajalugu

Tänava varasem nimi oli alates 1885. aastast Aafrika tänav ehk Afrika tänav (saksa keeles Afrika Strasse, vene keeles Африканская улица). Aafrika tänava nimi tulenes sealsetest tuiskliivaväljadest, mis meenutasid Aafrika kõrbe. 
1950. aastatel ehitati Härjapea jõe ürgorgu Komsomoli staadion. Võistluse tänava nime sai tänav 22. veebruaril 1955 lähedal asuva Komsomoli staadionil (praeguse nimega Kalevi Keskstaadion) toimuvate spordivõistluste järgi.
Aafrika tänaval asusid Eesti Vabariigi ajal, Sidepataljoni kasarm (Võistluse 8) ja tänava lõpus 10. Üksiku Jalaväepataljoni kasarm  (tänapäeval Filtri tee 3/5, toona Aafrika tänav 43). 1944. aasta Märtsipommitamises hävinesid Aafrika tänaval majad nr. 9, 11, 13, 15, 17, 19, 21, 23, 25, 27, 29, 31, 33, 35, 37, 39 ja 41.
Karl von Mensenkampff

Karl August von Mensenkampff (9. juuni (vkj 28. mai) 1870 Tarvastu – 5. veebruar 1939 Viljandi) oli baltisaksa põllumees ja mõisaomanik.

Elulugu

Karl August von Mensenkampff põlvnes baltisaksa aadliperekonnast. Ta sündis Tarvastu mõisniku Jakob (James) Moritz Justus von Mensenkampffi (1834−1913) vanema pojana. Õppis Viljandi maagümnaasiumis ja Riia linnagümnaasiumis. Pärast gümnaasiumihariduse omandamist astus Saksamaal Göttingeni ülikooli, kus tudeeris põllumajandust. 1898. aastal võttis ta isalt Tarvastu mõisa majandamise üle. Ametlikult läks mõis tema kätte kingitusena alles 1905. aastal. 1904. aastal ostis ta Holdre mõisa, mille ta aga juba 1909. aastal ära müüs. 1911. aastal ostis ta Pahuvere mõisa, mis jäi tema kätte kuni maareformini. 14. juulil 1918 toimunud maapäeval valiti ta Pärnu-Viljandi kreisisaadikuks. Teenis Balti rügemendis. Pärast mõiste võõrandamist jäeti tema kätte Tarvastu mõisasüda kahe normaaltalu ulatuses. 1934. aastal määrati talle võõrandatud mõisa kompensatsiooniks ligi 63 000 krooni. Jäänukmõisa majandas ta kuni oma surmani, sealhulgas katsetades ebaõnnestunult karakull-lammaste pidamist. Viimastel eluaastatel elas tagasitõmbunult, osaledes vaid kohalike baltisaksa seltside tegevuses. Haiguse tõttu viibis ta Viljandis ravil, kus ta surigi. Ta maeti Mensenkampffide perekonnarahulasse Tarvastus.

Karl von Mensenkampff põllumehena

Põllumehena oli Mensenkampff ettevõtlik. Ajalehes Sakala 1939. aastal ilmunud nekroloogis iseloomustati tema tegevust järgmiselt:
 
„Saanud põllumajandusliku hariduse, seisis K. von Mensenkampff oma mõisa korraldamisel märksa kõrgemal paljudest omaaegsetest mõisnikest ja püüdis majandust juhtida mitte feodaalsete traditsioonide, vaid kindlate kalkulatsioonide alusel. Seejuures oli tal fantaasiat ja laia algatustahet. Viimase arvele tuleb kirjutada ka tema üritust Turkestanis, kus ta enne Maailmasõda omandas suurema maa-ala ja tahtes hakata puuvilla kasvatama, kuid millisele ettevõttele sõda ja revolutsioon tõmbasid kriipsu peale.“
1931. aastal eraldas põllutööministeerium Mensenkampffile Tarvastus 32-hektarilise eriotstarbelise maalapi. Viimane pidi seal hakkama kasvatama heinaseemet. Ministeeriumi ajendas otsust langetama asjaolu, et Mensenkampffi peeti asjatundjaks.

Viljandi linnusepargi rippsild

1931. aastal kinkis ta varem Tarvastus asunud rippsilla portaalid ja kandetrossid Viljandi linnale. Sild seati juba samal aastal üles Viljandi lossimägedes ja on tänapäeval Viljandi rippsilla nime all tuntud kui üks Viljandi sümboleid.

Perekond

Karl von Mensenkampff oli kaks korda abielus. Esimest korda naitus ta 1901. aastal Viljandi mõisniku tütre vabapreili Alexandrine von Ungern-Sternbergiga (1878−1934), kuid see liit lahutati 1924. aastal. Juba samal aastal abiellus ta Anna Werpachowskaga (1894−1984). Kahest abielust oli tal kokku kolm poega ja kaks tütart. Perekonnaliini jätkas inseneriharidusega vanem poeg Kurt Justus von Mensenkampff (1902−2001), kelle järeltulijad elavad tänini Saksamaal.
Avinurme vald

Asustus

Avinurme valla keskus oli Avinurme alevik. Vallas asus 16 küla.

Külad

Adraku, Alekere, Kaevussaare, Kiissa, Kõrve, Kõrvemetsa, Kõveriku, Laekannu, Lepiksaare, Maetsma, Paadenurme, Sälliksaare, Tammessaare, Ulvi, Vadi, Änniksaare

Ajalugu

Avinurme vald moodustati 1992. aasta 13. veebruaril.
2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustati Avinurme valla, Kasepää valla, Lohusuu valla, Mustvee linna ja Saare valla ühinemisel uus omavalitsusüksus – Jõgeva maakonnas asuv Mustvee vald.
Vincenzo Iaquinta

Vincenzo Iaquinta (sündinud 21. märtsil 1979 Crotones) on endine Itaalia jalgpallikoondise ründaja.
Iaquinta mängis pikka aega madala tasemega liigasid esindavates klubides kuni siirdus 2000. aastal Udinesesse. Enne siirdumist jõudis ta esindada Reggiolot, Padova Calciot ja Castel di Sangro Calciot. Iaquinta on saanud kogu karjääri ajal piisavalt mänguaega, kuid esimese üle kümneväravalise hooaja tegi ta alles 2003–2004, kui ta lõi 29 mänguga 11 väravat.
Rahvusvahelise läbimurde tegi ta 2005–2006 hooajal, kui Udinese jõudis Meistrite liigasse. Iaquinta tõusis tähelepanu keskpunkti 14. septembril 2005, kui ta lõi Meistrite liiga mängus Kreeka klubi Panathinaikos FC vastu kolm väravat. Kohe peale seda hakkasid levima kuuldused tema siirdumisest teise klubisse ja räägiti Iaquinta probleemidest klubi juhtkonna vahel. Ta oligi mingi aeg mänguvaba, kuni 2006. aastal sõlmis uue lepingu Udinese Calcio vahel. Ta lõi 8 aasta jooksul 58 väravat 176 mängus. 2007. aasta juunis liitus Iaquinta Juventusega.
Rahvuskoondises debüteeris Iaquinta 30. märtsil 2005, kui mängiti Islandii koondisega. Ta mängis koondises aastatel 2005–2010 kokku 40 korda ja lõi kuus väravat.
Iaquinta tuli 2006. aastal Itaalia koondisega maailmameistriks. Alagrupimängus lõi ta värava mängus Ghana vastu. See oli tema esimene värav koondise rivistuses.
Ilja

Ilja (vene keeles Илья) on venepärane mehenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 82. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Ilja 2117 mehel.
Peachi maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1924. aastal.
Erm Lund

Erm Lund (7. veebruar 1914 Tallinn – 22. jaanuar 2003 Tallinn) oli eesti tõstja. 
Lõpetas 1931 Tallinna Poeglaste kaubanduskooli. Tõstmist hakkas harrastama 1929 Tallinna Töölisspordi Ühingus Arnold Luhaääre juhendamisel. Kuulus 1932–1940 Spordi ja 1940–1959 Spartaki meeskonda. 
Sai 1936 Berliini olümpiamängudel sulgkaalus tulemusega 270 (72,5 + 85 + 112,5) 13. koha. I Eesti mängude (1935) võitja kergekaalus. Tuli 1937 sulgkaalus ning 1940–1941 ja 1946–1947 kergekaalus Eesti meistriks. Püstitanud sulgkaalus kuus ja kergekaalus neli Eesti rekordit. Isiklik kergekaalu kolmevõistlusrekord 317,5 (87,5 + 100 + 130). 
Tegutses ka kohtunikuna (1960 üleliiduline kategooria). 1946–1954 Eesti NSV Spordikomitee tõstespordisektsiooni aseesimees ja 1955–1957 esimees. 1982–1990 Eesti Spordiveteranide Koondise revisjonikomisjoni esimees. Töötas 1951–1982 Vabariiklikus Raamatukaubastus kaubandusosakonna juhatajana. 
Erm Lund suri 2003. aasta Tallinnas ning on maetud Tallinna Metsakalmistule
Riigireiting

Riigireiting on reitinguagentuuri antud hinnang valitsuse võimele ja soovile tulevikus riigi võetud võlakohustusi täita.
Riigireiting on üldjuhul ka kõigi riigis asuvate ettevõtete reitingu ülempiiriks ning määrab laenuraha hinna. Reitinguagentuurid hindavad eraldi riigi võimet täita oma kohustusi välisvaluutas ning kodumaises valuutas. Kohaliku valuuta reiting võib olla välisvaluutareitingust kõrgem, sest võib eeldada, et riigil on oma rahas nomineeritud kohustuste täitmiseks võimalik tõsta riigisiseseid makse või raha juurde trükkida.
Rahvusvaheliselt on oluline siiski riigi välisvaluutakohustuste reiting ja riigireitingust rääkides peetakse tavaliselt silmas just seda.
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees

Käesoleval leheküljel on loetletud vahemikus 1940–1990 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumit juhtinud isikud, st Ülemnõukogu Presiidiumi esimehed.
Sageli on neid käsitletud Eesti NSV riigipeadena, kuid see määratlus ei ole päris täpne, sest Nõukogude Liidu konstitutsiooni kohaselt oli liiduvabariikides kollektiivseks riigipeaks Ülemnõukogu Presiidium tervikuna. Samas teostasid tegelikku võimu kohaliku kommunistliku partei keskkomitee I sekretärid.
Eesti Metsamajanduse ja Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituut

Eesti Metsamajanduse ja Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituut (tuntud ka kui: Eesti Metsainstituut, lühend: EMI) oli aastatel 1969–1996 Tartus tegutsenud metsandust uuriv teadusasutus.

Ajalugu

EMI asutati 1969. aastal Metsanduse Teadusliku Uurimise Laboratooriumi asemele. Esimene direktor oli Ülo Erik (1969–1986), teadusdirektor (1969–1986) ja direktor (1986–1992) Ivar Etverk.
Pärast EMI likvideerimist läksid mitmed selle tegevusvaldkonnad ja osa töötajaid üle Eesti Põllumajandusülikooli (praegune Eesti Maaülikool) metsandus- ja maainseneriteaduskonda, EMI rakendusuuringute korraldamise võttis aga üle Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus. Osa EMI varast läks riiklikule ettevõttele Tartu Puukool.
EMI on avaldanud 4 köidet (IV–VII) sarjast "Metsanduslikud uurimused".
Kaie Konrad

Kaie Konrad Tonts (sündinud Kaie Konrad; 5. mai 1943 – 29. juuni 2010) oli eesti laulja (sopran).
Konrad õppis Tamsalu Keskkoolis, Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis ning Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Linda Sauli juures.
Ta oli Eesti Raadio segakoori solist ja Eesti Teatriliidu liige. Kaie Konrad laulis Estonia ooperilavastustes ja andis rohkesti soolokontserte.
2007. aastal ilmus tema kogumikplaat, millel kõlavad Jüri Kruusi restaureeritud ülesvõtted aastatest 1975–1995, osa neist salvestistena avalikelt esinemistelt Tallinna, Moskva ja Leningradi kontserdisaalides.
Piibliatlas

Piibliatlas on eraldi raamatuna välja antud või mingi raamatu (näiteks Piibli-väljaande) osana esitatud Piibli tegevuspaiku kujutavate kaartide kogumik.
Eesti keeles andsid Eesti Piibliselts ja kirjastus Logos 1994. aastal välja 34-leheküljelise John Strange'i piibliatlase, mille on saksa keelest tõlkinud Elmi-Johanna Pata. (ISBN 9985-9027-0-X)
Moby Dick (Ungari ansambel)

Moby Dick on ungari thrash metal-ansambel, mis moodustati 1979. aastal Sopronis. Tegutses aastatel 1980–98 ja tegutseb uuesti aastast 2002.
Kavaku

Kavaku oli küla Viljandimaal. Küla jääb tänapäeval Pärsti küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Pärsti külaga.
1930. aastatel eksisteeris Kavaku talu. Alates 1970 on teada Kavaku küla.
Eerik Jago

Eerik Jago (sündinud 29. detsembril 1980 Tallinnas) on eesti võrkpallur.
Aastast 2012 mängib ta Soome klubis Hurrikaani Loimaa.
Urmas Puhkan

Urmas Puhkan (sündinud 20. veebruaril 1967 Nadalamas) on eesti keraamik.
Ta lõpetas 1992. aastal Eesti Kunstiakadeemia keraamika erialal. Juba õpingute ajal osales näitustel ning on 1988. aastast tegutseva kunstirühmituse Neoeksprepost asutaja.
Ta on loonud skulpturaalset keraamikat.
Puhkan on üks varasemaid stuudiokeraamika viljelejaid Eestis, tema eestvedamisel avati Tallinna vanalinnas 1993. aastal Asuurkeraamika – esimene omataoline keraamika töökoda-galerii Eestis, kus külastajad said tutvuda nii keraamika kui ka selle valmimisprotsessiga. Ühiselt on arendatud keraamika eriala ja korraldatud näitusi nii Eestis kui ka välismaal. Alates 2008. aastast MTÜ-na tegutsev Asuuritorn jätkab keraamikakeskusena vanalinnas alustatut keskaegses linnamüüris asuvas Loewenschede tornis, kus korraldatakse keraamikanäitusi, -esitlusi ja -koolitusi.
Puhkan on olnud Kohila rahvusvahelise keraamika sümpoosioni korralduskomitee liige.
Ta on ka kaasaegsele tarbekunstile ja disainile keskendunud Hop galerii nõukogu liige. Alates 1993. aastast alates on Urmas Puhkani loomingut eksponeeritud enam kui 60 näitusel nii Eestis kui ka välismaal. Alates 1996. aastast on ta Eesti Keraamikute Liidu liige.
Värska sanatoorium

Värska Sanatoorium on sanatoorium Võru maakonnas Setomaa vallas Väike-Rõsna külas.
Värska sanatoorium kuulub Värska kuurortravikeskuse kompleksi hulka. Sanatooriumist 300m kaugusel asub Värska veekeskus. 
Eeldused sanatooriumi rajamiseks loodi 1971, kui sealne piirkond sai kohaliku tähtsusega kuurordi staatuse. 1972 toimus sanatooriumi asutamiskoosolek. Sanatoorium ehitati arhitektide Vilen Künnapu ja Ülevi Eljandi ning insener Henn Karitsa projekti järgi. Sanatooriumi ehitus algas 6. oktoobril 1976. Patsientide ravimine algas 3. mail 1980.
Eesti Sõjaajaloo Aastaraamat

Eesti Sõjaajaloo Aastaraamat on 2011. aastal asutatud ja kord aastas ilmuv eelretsenseeritav teaduskogumik, mida annavad välja Eesti sõjamuuseum – kindral Laidoneri muuseum ja Tallinna Ülikooli Kirjastus. Kogumiku sihtgrupiks on sõjaajalooga tegelevad õpetlased nii Eestis kui ka välismaal, ühtlasi ka laiem sõjaajaloohuviliste ring Eestis. Väljaande peatoimetaja on Toomas Hiio.
Ajakiri ilmub vähemalt kord aastas. Kõik artiklid läbivad pimeretsenseerimise.
Eesti Sõjaajaloo Aastaraamatu artiklitele on ajakirja kodulehel vaba juurdepääs. Lugejad võivad artikleid alla laadida, lugeda, kopeerida või välja trükkida ilma toimetuselt või autorilt selleks luba küsimata.

Kolleegium

Ajakirja toimetuskolleegiumisse kuuluvad Prof. Karsten Brüggemann (Tallinna Ülikool), Dr. Ago Pajur (Tartu Ülikool), Dr. Oula Silvennoinen (Helsingi Ülikool), Dr. Tõnu Tannberg (Tartu Ülikool), Prof. emer. Seppo Zetterberg (Helsingi / Jyväskylä Ülikool).
Keskkonna isepuhastusvõime

Keskkonna isepuhastusvõime (inglise en­viron­mental assimilative capacity) on ökosüsteemide võime assimileerida ja kahjutustada saastust organismide elutegevuse ning füüsikalis-keemiliste protsesside tulemusena.
Keskkonna isepuhastusvõime on üks olulisemaid ökosüsteemide omadusi, mida inimtegevuses (nii üksikisiku, ettevõtte kui riigi tasandil) kasutatakse enamasti tasuta.
Oskar Pärn

Oskar Pärn (27. mai 1908 Vana-Kariste vald, Halliste kihelkond – 21. juuli 1999 Tallinn) oli eesti raamatukogundustegelane, aastatel 1950–1951 Tallinna Keskraamatukogu direktor.
Simuna kalmistu

Simuna kalmistu on kalmistu Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Võivere külas. 
Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Kalmistu rajati pärast Katariina I ukaasi 1773.
Hongkongi Baptistlik Ülikool

Hongkongi Baptistlik Ülikool (inglise keeles Hong Kong Baptist University) on 1956. aastal asutatud ülikool Hongkongis. 
Ülikoolis õpib üle 10 500 üliõpilase. 
Hongkongi Baptistlik Ülikool ja Tartu Ülikool on sõlminud ülikoolidevahelise koostöölepingu.
Imikuvoodi

Imikuvoodi (ka beebivoodi, võrevoodi, lastevoodi, lapsevoodi) on mööbliese imikute hoidmiseks, kuni kolmanda eluaastani. Imikuvoodi on tavaliselt kõrgemate piiretega, et laps ei saaks ilma kõrvalise abita voodist välja.
Andreas Knopken

Andreas Knopken (ka Knöpken, Knopke, Knopius; umbes 1468 Sonnenburg (praegu Słońsk, Poola) – 18. veebruar 1539 Riia) oli Liivimaa esimene ja üks olulisimaid usureformaatoreid, teoloog ja jutlustaja.
Knopken pärines Küstrinist, Brandenburgi markkrahvkonna ja Poola kuningriigi piirialalt. Tema vend oli hilisem Riia toomhärra Jakob Knopken, muud tema perest ja lapsepõlvest aga teada ei ole. 1492. aastal oli Knopken jutlustajaks Gross-Möllenis ning oli ka ümbritsevate kirikute vikaar. Millalgi 16. sajandi alguses otsustas Andreas Knopken oma haridustaset parandada ning asus õppima Treptowisse, kus rektoriks oli Johannes Bugenhagen. Samas koolis õppis ka Jakob Knopken. Knopkenid ja Bugenhagen said omavahel hästi läbi ning Andreas Knopken jäi Bugenhageniga lähedastesse suhetesse kuni oma surmani; tolle seisukohad vaimulikes küsimustes mõjutasid teda väga tugevalt.
1510. aastate alguses tegutses Knopken jutlustajana Riias, kuid otsustas sealt siiski peagi lahkuda. Aastatel 1515–1517 õppis ta Ingolstadti ja Frankfurt-Oderi ülikoolides, kuid tema stuudium jäi siiski lõpetamata. Ta naasis Treptowisse ning uuendas ja tihendas oma suhteid Bugenhageniga. Viimase mõjutusel hakkas ta 1520. aasta paiku reformatsiooni toetama. 1521. aastal naasis ta Riiga, asudes seal tegutsema esimese luterliku jutlustajana.
Knopkeni tegevus äratas peagi elavat vastukaja Riia kodanikes, kellest üha suurem osa asus teda toetama. Murdepunktiks sai 1522. aasta suvel toimunud dispuut Knopkeni ja katoliiklaste esindaja, võimalik, et frantsisklase Antonius Bomhoweri vahel. Vaidlus lõppes küll sellega, et mõlemad pooled kuulutasid endid selle võitjateks, kuid Riia linnas libises ülekaal seejärel protestantide kätte. Riia raad asus Knopkenit igati toetama, kuid Riia toomkapiitel hakkas tema tegevusele vaatama pigem viltu. 1523. aastal sattus tugeva surve alla tema vend Jakob, kes oli umbes 1520. aastal saanud Riia toomhärraks. Jakob otsustas oma toomhärra kohast loobuda ja asus ümber Wittenbergi, kus temast sai samuti protestant. Andreas jäi aga rae kaitse all oma jutlustajakohale edasi.
Andreas Knopkenil õnnestus oma seisukohad usuküsimustes ka trükkida lasta, see leidis aset 1524. aastal Wittenbergis. Tema teesidele kirjutas eessõna Philipp Melanchthon. 1529. aastal koostas Knopken koos Johannes Briesmanniga Riia linna kirikukorralduse, mis 1533. aastal võeti üle ka Tallinna ja Tartu poolt. Knopken tegutses aktiivselt ka evangeelse koolikorralduse sisseseadmise juures.
Et Andreas Knopken oli ettevaatlik ja poliitilistes küsimustes sõna ei võtnud, siis tal linna ega jutlustajatega erilisi konflikte ei tekkinud. Teatud erimeelsusi tal siiski fanaatilisema jutlustaja Sylvester Tegetmeyeriga oli, kuid 1540. aastateks lahendati need sel teel, et rae otsusega olid mõlemad poole aastast Riia ülempastoriks. Riia poliitikutest olid Knopkenil kõige lähedasemad suhted ilmselt aktiivse reformatsiooni edendaja Johann Lohmülleriga.
Andreas Knopken suri Riias 1539. aasta alguses umbes 70-aastasena.
Immanuel Wallerstein

Immanuel Maurice Wallerstein (28. september 1930 New York – 31. august 2019) oli USA sotsioloog ja politoloog, kes on tuntud kui maailmasüsteemide teooria rajaja. Professor Wallerstein sai PhD Columbia ülikoolist 1959 aastal. Ta oli Rahvusvahelise Sotsioloogia Ühingu endine president (1994–1998) ja töötas Yale'i ülikoolis.
Ülemaailmse kapitalismi kriitika ning "süsteemivastaste liikumiste" propageerimine on teinud temast ühe globaliseerumisvastaste eestkõneleja.
Wallerstein alustas oma akadeemilist karjääri, uurides koloniaalvõimu vastu mässavat Indiat. Ta pälvis 1954. aastal Columbia ülikoolis magistrikraadi, hiljem jätkas ta postkoloniaalse Aafrika probleemidega.
Oma maailmasüsteemide teoorias väidab Wallerstein, et maailm jaguneb tuumaks ning perifeeriaks, millest viimati mainitu peamine otstarve on varustada tuuma toorainete ning odava tööjõuga. Alates 1980ndatest on ta ennustanud USA hegemoonia langust. Hiljem ka neoliberalismi taandumist. Wallerstein väidab, et nüüdisaegne maailmasüsteem on jõudnud omadega lõpp-punkti. Wallersteini kriitikud süüdistavad teda liigse tähelepanu pööramises riiklikele ideoloogiatele ja kultuurilise mõõtme eiramises.

Definitsioonid

Kapitalistlik maailmasüsteem
See Wallerseini definitsioon on tuletatud Dependencia-teooriast, mis kombineeris omavahel erinevate ühiskondade arengut alates 16. sajandist üritades neid ühte arengumudelisse panna. Peamine Wallersteins definitsiooni põhimõte on globaalne tööjõu jaotumine erinevates poliitilistes üksustes (riikides) samal ajal. Ei ole olemas otsest poliitilist keskust, kui võrrelda seda näiteks Rooma impeeriumi ajaga. Selle asemel on kapitalistlik maailmasüsteem mis on integreerunud maailmaturul. See on jaotunud tuumaks, poolperifeeriaks ja perifeeriaks. Ning kõike juhib kapitalistlik tootmise meetod. Kapitalism on ideaalne turu tüüp.
Tuum/perifeeria
See defineerib arenenud ja arengumaade vahelised erinevused kasutades selleks võimu ja rikkuse jaotumise mõõdikuid. Arenenud maade positsiooni peamine põhjus on majanduslikus võimsuses.
Poolperifeeria
See on riik, mis asetseb tuuma ja perifeeria vahel ja saab kasu perifeeriast ning peab panustama tuuma. Tavaliselt on need autoritaarsed riigid, mis peavad alluma sellele, et tuumriigid kasutavad nende vastu erinevaid piiravaid meetmeid.
Difuusne udukogu

Difuusne udukogu ehk hajus udu ehk hele udu on udukogu, mis kiirgab valgust (emissioonudu) või peegeldab valgust (peegeldav udu). Mõnikord arvestatakse nende hulka ka supernoova jäänukid.
Difuusseid udukogusid vastandatakse tumedatele ududele ja planetaarududele. Erinevalt planetaarududest on hajusad udud ebakorrapärase kujuga ja nende helendust võib põhjustada mitu tähte.
Suured ja massiivsed hajusad udud on sageli H-II-piirkonnad, kus tekivad täheassotsiatsioonid ja täheparved. Mõned neist noortest tähtedest on nii massiivsed ja kuumad, et nende suur kiirgusenergia paneb udu gaasi (enamasti vesiniku) helendama; nii tekivadki emissioonudud. Kui tähed ei ole nii kuumad, siis peegeldub nende valgus tolmul, nii et tekib peegeldav udu, mis paistab valge või sinisena.
Hajusa udu mass võib moodustada kuni 100 000 Päikese massi.
Tuntuim difuusne udukogu on Orioni udu.
Nikolai von Essen (1860–1915)

Nikolai von Essen Balti laevastiku juhina

Laevastiku miinidivisjoni juhina pooldas ta Läänemere kaitsel tulevases sõjategevuses aktiivset kaitset. Balti laevastiku juhina esitas ta 1908. ja 1909. aastal Venemaa laevastiku Kindralstaabile korduvalt idee alustada Saksa ja Rootsi laevastiku sõjategevuse korral aktiivset tõkestamisoperatsiooni Liibavis baseeruva miinidivisjoni poolt, kes tema tegevusplaani kohaselt oleks pidanud sõja algusetapil suunduma Saksamaa rannikuvetesse ja mineerima Kiili ja Danzigi lahe.
Venemaa sõjamerelaevastiku Kindralstaap pidas aga Balti laevastiku sõjamerejõudusid Saksa laevastikust nõrgemaks, ning piirdus Naissaare ja Porkkala vahelise Peeter Suure Merekindluse kaitseliini väljaehitamisega, otsustades kindlama, kuid passiivsema tegevuse kasuks.

Tegevus Esimese maailmasõja alguses

Kavandades sõjategevust Läänemere piirkonnas, hindas Nikolai von Essen Rootsi kuningriigi ning Gotlandi piirkonnas kogunenud Rootsi sõjalaevastiku positsiooni tekkinud riikidevahelises vastasseisus Saksamaad pooldavana.
Oma korraldusega viis ta Balti laevastiku sõjajõud 10. augustil (vkj 28. juulil) 1914 avamerele, kavatsedes esitada Rootsile ultimaatumi Rootsi sõjalaevastiku tagasiviimiseks riigi sisevetesse Karlskronasse ning nende seal asumiseks kogu sõjategevuse ajaks. Ultimaatumi mittetäitmise korral kavatses Essen hävitada Balti laevastiku sõjajõududega Rootsi laevastiku.
11. augustil (vkj. 29. juulil), kui laevastik viibis avamerel, keelati Essenil Merejõudude Ülemjuhatuse korraldusega kavandatav sõjaline operatsioon, kui mitteotstarbekas.
Nikolai von Essen suri 20. mail (vkj. 7. mai) 1915 Tallinnas.
MusicBrainz

Audioidentifitseerimine

MusicBrainz kasutab helifailide identifitseerimiseks, s.o identsete salvestiste tuvastamiseks audio-"sõrmejälgi" ehk audio identifitseerimist. 2011. aastal võeti kasutusele avatud lähtekoodiga AcoustID, et aja jooksul loobuda osaliselt suletud lähtekoodiga MusicDNS-i teenusest.
Varja mõis

Varja mõis (saksa keeles Varjel) oli Aa mõisa karjamõis Lüganuse kihelkonnas Virumaal.