google/wiki40b huggingface dataset:
Varbla Püha Urbanuse kogudus

EELK Varbla Püha Urbanuse kogudus on luterlik kogudus Varblas, mille koduks on Varbla kirik. Varem on kasutanud ka Kulli palvemaja (asub Saulepi külas Varbla ja Tõstamaa vahel).
Kogudus kuulub Lääne praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on Lembit Tammsalu, organist Ivi Kask, juhatuse esimees Lea Lehis.
Jumalateenistused toimuvad kuu esimesel ja kolmandal pühapäeval algusega kell 13.30 Varbla kirikus.
Salmonellabakter

Patoloogia

On avastatud ligi 2500 salmonellabakteri serotüüpi, kuid nende hulgast 10 on kõige sagedasemad zoonoossed haigusetekitajad. Kliinilis-epidemioloogilise tähenduse tõttu kasutatakse serotüüpide puhul liiginimetusi. 
Erinevad serotüübid põhjustavad loomade ja lindude organismides erineva raskusastmega haiguslikke seisundeid.
Inimesed nakatuvad peamiselt toiduainetega, kas nakatunud linnu- ja loomaliha ning kanamunade kaudu, aga ka nakatunud inimestega kokku puutumisel, harvemini taimsete toiduainete ja kodus peetavate lemmikloomade (roomajad, hiired, maod jpt) kaudu.

Nimi

Bakteriperekond on nime saanud Ameerika mikrobioloogi ja veterinaarkirurgi Daniel Elmer Salmoni (1850–1914) auks, kes koos kaastöötaja Theobald Smithiga avastas bakteri 1885. aastal sigadel, kes põdesid seakoolerat (inglise hog cholera).
4. armee (Saksamaa)

Saksa 4. armee (saksa keeles 4. Armee) oli Saksa väliarmee Teises maailmasõjas.

Ajalugu

Formeeriti 1. augustil 1939. Võttis osa Poola vallutamisest ja 1940. aastal sõdis Belgias ning Põhja-Prantsusmaal. Sissetungil Nõukogude Liitu oli armee väegrupp Mitte ridades ja võttis selle koosseisus osa kõigist idarinde keskosas toimunud võitluseist. 1944. aasta suvel taandus armee lahingutega Ülem-Dneprilt Ida-Preisimaale, kus ta 7. aprillil 1945. nimetati ümber 21. armeeks.
Artur Alliksaar

Artur Alliksaar (kuni 17.06.1936 Artur Alnek; 15. aprill 1923 Tartu – 12. august 1966) oli eesti luuletaja, näitekirjanik ja tõlkija.

Elukäik

Õppis Hugo Treffneri gümnaasiumis. 1941 astus vabatahtlikuna 182. Eesti julgestusgruppi. 1943–1944 teenis ta Relva-SSis. Aastatel 1944–1949 töötas Artur Alliksaar Eesti NSV raudteevalitsuses. 1949. aastal süüdistati teda ametiseisundi kuritarvitamises ning ta arreteeriti.
Aastatel 1949–1957 oli Alliksaar vangilaagrites Narvas ja Mordvas. Pärast vangistust elas aasta aega Vologda oblastis, 1958 tuli salaja Tartusse, kus töötas õlletehases, ehitustöödel ja raudteel.
Artur Alliksaar on maetud Tartu Pauluse kalmistule.
Vaatamata tõrjutusele ametlikust kirjanduspildist oli Alliksaar tuntud kirjandusringkondades ja salongides, avaldades ulatuslikku mõju ka teistele kirjanikele. Luuletaja Andres Ehin on tituleerinud teda Tartu boheemlaste kuningaks.
Ravila tänav

Ravila tänav on tänav Tartus, Maarjamõisa ja Veeriku linnaosas.
Ravila tänav algab Riia tänavalt, jätkudes teisel pool seda Soinaste tänavana. Tänav kulgeb loodesse, ristudes Ehitaja ja Nooruse tänavaga. Seejärel kulgeb see läbi Tartu Ülikooli Kliinikumi linnaku. Kliinikumi järel jääb vasakule tühermaa, kus palju aastaid on olnud linnarahva peenramaad, paremalt aga suubuvad Ravila tänavasse Tulika, Kullerkupu ja Ülase tänav, pärast Ravila ristumist Viljandi maanteega tuleb paremalt ka Varju tänav. See on 1-2-korruseliste aiaga eramajade rajoon. Edasi ristub Ravila tänav Nelgi, Sangla, Rukki, Maisi ja Nisu tänavaga. Siis hakkab Ravila tänav kaarduma põhja, ristudes Veeriku tänavaga; ristmikule järgneb juba kortermajade piirkond. Ilmatsalu tänava ristmikul kulgeb Ravila tänav lõunast põhja, kaldudes seejärel kergelt põhjakirdesse. Pärast mõningast tühermaad pöördub Ravila tänav Betooni ristmikul taas loodesse, sellest paremale jääb tööstusrajoon ja vasakule Tartu linn. Ravila tänav lõpeb loodesuunalisena, ristudes Puidu tänavaga.
Olemasolevate tänavaosade pikkus on kokku 3,95 km.
Ravila tänava ääres asuvad Tartu Ülikooli õppehooned Biomedicum ja Chemicum.
Tirma

Tirma (ka Tirmastu, Termastby, 18. sajandi kaartidel Tirmast) on endine küla Tartumaal Laiuse kihelkonnas Vaimastvere vallas Endla külast lõunas. Tänapäeval jääb endine küla Jõgevamaale Jõgeva valda.
Geograafilised koordinaadid on 58° 48′ 25″ N, 26° 13′ 10″ E

Ajalugu

Tirma küla juures oli Vaimastvere mõisa kõrvalmõis – Tirma mõis (Tirmast). Mõisa täpse asukoha kohta puuduvad andmed. 18. sajandi kaardi järgi võib oletada et mõis paiknes Endla küla lääneosas, praeguse Endla looduskaitseala piiril.
Rootsi ajal pantis valitsus osa Tirmastu ja Paduvere küladest kirikuõpetaja Reinerius Broocmann'ile. Nii kuulusid Kärde mõisa külad osaliselt ka Ripuka mõisale. Põhjasõjale järgnenud suure katku ajal (1711–1712) suri Tirmastu ja Paduvere külades kokku 38 inimest, ellu jäi 56, nendest 20 last.
Valetamine (kaardimäng)

Valetamine on kaardimäng.
Mängitakse kaardipakiga, milles on 52 kaarti. Kõik kaardid jagatakse mängijate vahel võrdselt. Alustaja valitakse vastavalt kokkuleppele. Hakatakse kordamööda kaarte tagurpidi lauale laduma. Mängija paneb lauale kuni neli kaarti ja ütleb, mis kaardid need on (näiteks kolm seitset). Ta võib tõtt rääkida või valetada. Järgmine mängija võib püüda ära arvata, kas eelmine mängija rääkis tõtt, aga ta võib ka kaarte lisada. Kui ta valesti arvab, peab ta kõik lauda käidud kaardid üles võtma. Kui eelmine mängija rääkis tõtt ja järgmine arvas õigesti, jäetakse lauas olnud kaardid mängust välja. Kui mängija vale paljastatakse, peab ta kõik lauda käidud kaardid endale võtma. Kaarte võib lisada iga järgmine mängija. Et pole teada, kui paljudel juhtudel võidi valetada, võidakse samasse kuhja uusi kaarte lisada kas või seni, kui ühel mängijatest kaardid otsa saavad. See, kellel kaarte enam käes pole, on sunnitud arvama, kas eelmine mängija valetas või mitte. Võitja on see, kellel kaardid esimesena otsa saavad.
Bel canto

Mõiste

Mõistet "bel canto" koos paljude sarnaste konstruktsioonidega (bellezze del canto, bell'arte del canto), on tihti kasutatud ilma konkreetse tähenduseta ning väga erinevates subjektiivsetes tõlgendustes. Sellel puudus kuni 19. sajandi keskpaigani ühtne tähendus, üldlevinud määratlus tekkis alles 20. sajandil. Ka tänapäeval kasutatakse bel canto mõistet tihti mitmetähenduslikult ja nostalgiliselt kadunud ilusa laulutraditsiooni tähistamiseks. 
Üldiselt mõistetakse bel canto all 18. sajandi lõpu ja 19. sajandi alguse itaalia vokaalmuusika stiili, mille omaduste hulka kuulub täiusliku legato tekitamine hääle kõigis registrites ning kõrge registri kasutamise kergus ja paindlikkus. Bel canto mõistet on kitsamalt kasutatud ka ainult Rossini, Bellini ja Donizetti aja itaalia ooperi kohta. Sel juhul on bel canto laulmist vastandatud raskemale, jõulisemale ja kõnelaadsemale vokaalstiilile, mis seostub eelkõige saksa ooperitraditsioonide ja esmajoones Wagneriga. Wagner ei sallinud itaaliapärast laulmist selle ebatäpse intoneerimise tõttu ja vastandas sellele täis vaimset energiat ja sügavalt kirgliku saksa laulustiili. Umbes samal ajal (1858) tõdeb Rossini Pariisis laulusõnadega "Oh meid, me oleme kaotanud oma Bel Canto", et bel canto on saanud negatiivse tähenduse (vrd J. Hey 1885: "Deutscher Gesangunterricht", Mainz). Selleks ajaks oli see mõiste omandanud sisutu vokaliseerimise tähenduse. 
Samal ajal on ka n-ö saksa stiili nii pilgatud kui ülistatud. Itaalia meistrite laulukogumiku "Il Bel Canto" (Berliin, 1887) väljaandja F. Sieber kirjutab: "Tänapäeval, kui kõrgelt ülistatud n-ö saksa dramaatiline stiil on levinud kõikjale ning asjatundmatud massid on eelkõige huvitatud hääle tugevusest, mitte aga hääle ilust, paigutab see kogumik bel canto tema õigele kohale." 
Bel canto mõiste sai kiiresti osaks itaalia lauluõpetajate (näiteks Ricci) sõnavarast ja seda hakati müstifitseerima ja andma palju erinevaid segadust tekitavaid tõlgendusi. 
Kuna 17. sajandi itaalia vokaalstiil ei erine eriti 18. sajandi lõpu – 19. sajandi alguse laulustiilist ja nende vahel on ilmselge seos, siis tekitas 20. sajandi alguses lisasegadust veel see, et saksa muusikateaduses hakati kasutama bel canto mõistet 1630.–1640. aastate veneetsia ooperi- ja rooma kantaadiautorite Cesti, Carissimi ja Luigi Rossi reaktsiooni tähistamiseks varasema muusika tekstipõhise stile rappresentativo vastu. Selline anakronistlik mõistekasutus läks käibele seoses Robert Haasi raamatuga "Die Musik des Barocks" (Potsdam, 1928) ja hiljem, Manfred Bukofzeri raamatuga "Muusika barokiajastul" (New York, 1947, pp. 118ff). 
Siiski on parem kasutada bel canto mõistet eelkõige 19. sajandi alguse laulmisviisi kohta, milles oli muusika esitamiseks vajalik tooni täiuslik ilu.
Jarmo Reha

Jarmo Reha (sündinud 3. augustil 1991) on eesti näitleja ja lavastaja. 
Ta on lõpetanud Vanalinna Hariduskolleegiumi Gümnaasiumi.
2014. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli. Aastatel 2014–2018 töötas Jarmo Reha näitlejana Teater NO99-s. Ta on mänginud lavastustes "Pedagoogiline poeem", "Detox", "Samm lähemale", "Enesetapja", "Lenni & Kizoo", "poh, YOLO", "Savisaar", "Fantastika", "Kõnts".

Isiklikku

Tema isa on Jaanus Reha.
Atla vald (Juuru kihelkond)

Atla vald (saksa keeles Attel) oli vald Harjumaal Juuru kihelkonnas. 
Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Juuru vallaga.
Stariņi raudteepeatus

Stariņi raudteepeatus oli raudteepeatus Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Smiltene piirkonna Smiltene vallas. Peatus asus Heinaste raudteejaamast 109 kilomeetri kaugusel ja jäi raudtee valmimisajal Valga kreisi Smiltene kihelkonda Blome mõisa maadele.
Peatus avati aastal 1911. Algselt kandis see saksapärast nimekuju nime Starrin. Ainsaks sealseks ehitiseks oli ooteplatvorm. Peatus suleti reisirongiliikluse lõpetamisel aastal 1970.
Buļļuciems

Buļļuciems on Läti linna Jūrmala osa.
Asub Lielupe linnaosast idas ja Lielupe jõe paremal kaldal, jõe teisel kaldal on Riia linna osa Rītabuļļi. 812 elanikku (2008).
Linnaosa nimi tuleb kunagisest Buļļi mõisast (Bullenhof). Linnaosas asub üks Läti kõrgemaid luiteid Ragakāpa ja Jūrmala vabaõhumuuseum. Pärast Teist maailmasõda rajati sinna kalurite artell "Uzvara" ja kalasadam. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus.
Johann Dietrich Heermann

Johann Dietrich Heermann (? Leszno – 17. september/30. september 1736) oli Eesti vaimulik.
Heermann sündis 17. sajandi lõpus (täpne sünniaeg pole teada) Lissas (praeguse nime ja haldusjaotuse järgi Lesznos, Suur-Poola vojevoodkonnas). Ta õppis aastast 1715 (immatrikuleeriti 16. mail 1715) Halle ülikoolis.
Ta oli aastatel 1726–1732 Saaremaa Jaani koguduse õpetaja, olles samaaegselt ka Kuressaares rektoriks. Jäi aastal 1732 emerituuri.

Isiklikku

Tema väimees Hermann Daniel Bonge oli pärast teda Saaremaa Jaani koguduse õpetaja.
Pulmakivid

Pulmakivid ehk pruudikivid on rändrahnud ja kivid, mis asuvad Eesti lääneosas, Noarootsi poolsaare edelarannal, Einby küla supelranna kohal rannavees ca 100 m kaldast. Kõrgvee ajal on nähtaval üksik kivi, teised kivid on veel all. Kivi juures on  vee sügavus ca 1 m ning kaldalt vaadatuna jääb kivi kõrguseks 1,5-2 m. 
Kuigi Pulmakive pole kaitse alla võetud, on neil oluline roll ürglooduse pärandi edasi kandmisel. 
Pulmakivide kohta on liikvel huvitav rahvajutt:
Nimelt toonud Paslepast (Noarootsi kihelkond) pärit peigmees endale pruudi Vormsi saarelt (Vormsi kihelkond). Kõik oli ilus hetkeni, kui peigmees oma pruudiga ning kogu ülejäänud pulmaseltskond vette kukkusid ja uppusid. Jää oli õhuke ja sestap polnudki palju vaja. Kõik uppunud muutusid vee all kivideks. Ajendatuna sellest kurva lõpuga loost, ei abiellu ükski neiu võõra paikkonna mehega, sest jumalast olla määratud, et iga kihelkond peab omaette jääma.
Homeros

Homeros (Ὅμηρος (Hómēros); elas arvatavasti 8. sajandil eKr) oli vanakreeka pime laulik, keda peetakse kahe kuulsa eepose autoriks.
Tema eluaeg ei ole teada. Herodotose hinnangul elas Homeros 400 aastat enne teda, see on siis umbes aastal 850 eKr. Teised antiikallikad väidavad, et ta elas lähemal arvatavale Trooja sõja ajale, seega 12. sajandi eKr alguses. Enamik tänapäeva uurijatest paigutab ta 7. või 8. sajandisse eKr. Samas on mitmed teadlased veendunud, et Homeros ei olnudki üks inimene, või vähemalt ei olnud Iliasel ja Odüsseial ühtainust kindlat autorit. Need eeposed on laialt levinud arvamuse järgi läbi põlvkondade suuliselt edasi kandunud ja arenenud lugude tulemus.
Vesinikperoksiid

Vesinikperoksiid (vananenud nimetusega vesinikülihapend, ka perhüdrool) on anorgaaniline ühend, mille molekul koosneb kahest hapniku ja kahest vesiniku aatomist – H₂O₂. See on värvitu vedelik (toatemperatuuril). Vesinikperoksiid on tugev oksüdeerija. Süttimatu aine.

Üldandmed

Molaarmass on 34,0147 g/mol. Tihedus on 1,450 g/cm³ (100% lahus temperatuuril 20 °C). Sulamistemperatuur on –0,43 °C.

Avastus

Louis Jacques Thénard avastas vesinikperoksiidi 1818. aastal. Ta sai selle baariumperoksiidi kokkusegamisel lämmastikhappega. Seda meetodit kasutati 19. sajandi lõpust kuni 20. sajandi keskpaigani.
Oosoli mõis

Oosoli mõis (saksa keeles Ohselhof, Alexandershof) oli linnamõis Valga kihelkonnas Valgamaal. Mõisa omanik oli Valga linn
Bienenstammi andmetel allus 1816. aastal mõisale 7 majapidamist ja sellele kuulus 55 meeshinge.
AS Tallinna Karastusjoogid

AS Tallinna Karastusjoogid asutati 1991. aastal Tallinna Karastusjookide Katsetehase baasil. Ettevõtte tütarfirmad olid AS Viru Joogid ja AS Valtu Vein ning firma haldas kahte hulgimüügikeskust.
Ettevõte luges enda järjepideva tegevuse alguseks 1896. aastat, mil Viktor Auster alustas Tallinnas puuviljalimonaade tootmist. 1924. aastal omandas ettevõte nime Tallinna Karastusjookide Osaühisus, ning 1928 kasutati esmakordselt nimet Talko. Ettevõte natsionaliseeriti 1940 ning peagi liideti sellega süsihappetehas Tasüt, Vellamo ja Karastusjookide töökoda Tervis. 1951. aastal nimetati ettevõte Tallinna Limonaaditehaseks ja 1970. aastatel sai ettevõttest nimemuutusega Tallinna Karastusjookide Katsetehas.
2015. aastal pani senine omanik ja hulgimüügifirma AS Haljas müüki AS Tallinna Karastusjoogid, ning ettevõtte juhatuse esimees Vello Tafenau rääkis välisinvestoritest, kuid ei maininud nende nimesid ega päritolu. Samal aastal lõppes Tallinna Karastusjookide sortimendis olnud jookide müük ja tarne Eestis.
Papiniidu mõis

Papiniidu mõis (saksa keeles Pappeniet) oli rüütlimõis Pärnu kihelkonnas Pärnumaal.
Alexander Wilhelm Johann von Zoeckell

Alexander Wilhelm Johann von Zoeckell (1. jaanuar 1787 Wenden – 20. november 1874 Rausa) oli baltisaksa sõjateadlane.
Aadlik, linnafoogti poeg, õppis Tartu ülikoolis sõjateadust. Pidas loenguid Tartu ülikoolis 1818–1819.
Trooja sõda

Trooja sõda oli üks suurimaid sõdasid, mida on kirjeldatud vanakreeka mütoloogias. Sõjast räägib Homeros oma eepostes "Ilias" ja "Odüsseia". Kas mainitud sõda ka tegelikult aset leidis, on tänini vaidluse all; arvatakse, et see toimus 12. või 13. sajandil eKr.

Sõja põhjused

Sõda sai alguse kuningas Peleuse ja Thetise pulmades. Nad olid kutsunud pidustustele peaaegu kõik jumalad, jätsid aga kutsumata Erise, tülijumalanna. Eris vihastas, tuli kõigest hoolimata kutsumata külalisena pidustustele ning viskas külaliste sekka kuldse õuna, millele oli kirjutatud "Kõige kaunimale". Jumalannad Hera, Athena ja Aphrodite püüdsid õuna kinni samal ajal ning hakkasid omavahel tülitsema selle üle, kes neist on kõige ilusam. Kuna nad ei jõudnud selles küsimuses lahenduseni, läksid nad jumalate valitseja Zeusi juurde. Zeus ütles, et Paris peab otsustama, kellele õun kuulub.
Jumalannad läksidki Parise juurde ning iga jumalanna üritas kingitustega meelitada Parist õuna enesele andma. Hera pakkus Parisele võimu kogu Aasia üle, Athena pakkus talle tarkust. Aphrodite aga pakkus talle naiseks maailma kõige ilusamat naist. Paris andis õuna Aphroditele. Kõige ilusam naine maailmas sel ajal oli Helena, Sparta kuninganna, kes nüüd pidi Parisele kuuluma. Paraku oli aga Helena juba abielus. Aphrodite lasi oma pojal, Erosel lasta Helena pihta kuldse armastusenoole, mis pani Helena Parisesse armuma. Ta põgenes koos Parisega Troojasse. Seepeale kuulutas Helena abikaasa Menelaos Troojale sõja, et oma naist tagasi saada.

Ajaloolise Trooja otsingud

Paljud inimesed läbi ajaloo on uskunud, et Trooja sõda toimus ka päriselt. Nad uskusid, et Homeros oli sõja kirjeldamisel kõvasti liialdanud, lugu ilustanud, kaunistanud ja muutnud, aga et ta siiski kirjeldas ajaloos toimunud sündmust. 19. sajandi keskel uskus diletandist Saksa arheoloog Heinrich Schliemann, et on leidnud ajaloolise Trooja linna varemed. Hilisemad väljakaevamised on seadnud selle teooria kahtluse alla, kuna leidude põhjal on põhjust arvata, et linn on ehitanud mitusada aastat pärast Trooja sõda. Vaidlused jätkuvad tänapäevani. Vt ka Frank Calvert.
Elfriede Ridala

Elfriede Ridala (kuni 1930 Elfriede Kalamees, 1930–1932 Elfriede Grünthal, 11. detsember 1903 Kuremaa vald (Palamuse kihelkond), Tartumaa – 5. september 1974 Tartu) oli eesti loomaarst.
Ta õppis 1924–1929 (lõpetas) Tartu Ülikoolis loomaarstiteadust, dr. med. vet. 1935 (Hügieenilisi uurimusi Tartu müügipiima kohta).
Oli abielus Vassil Ridalaga.
William Dampier

William Dampier (august 1651 East Coker, Somerset, Inglismaa – märts 1715 London) oli inglise mereröövel, meresõitja, maadeavastaja ning geograaf.
Ta tegi esimesena kolm ümbermaailmareisi.
Rahvaste Ühenduse kuningriik

Rahvaste Ühenduse kuningriik (inglise keeles Commonwealth realm) on Rahvaste Ühendusse kuuluv riik, mille riigipea on Suurbritannia troonil olev monarh. Selliseid riike on kokku kuusteist. Näiteks Barbadoses Elizabethi tiitel kõlab nii: "Tema Majesteet kuninganna Elizabeth II, Barbadose kuninganna", või lühemalt "Barbadose kuninganna". Riigid on iseseisvad või siis personaalunioonis teistega. 
Termin commonwealth realm ei ole ametlik, seda ei saa juriidilistes dokumentides kasutada. Kuid termini kasutamine võimaldab eristada seda riikide rühma teistest Rahvaste Ühenduse riikidest, kus riigipea ei ole Suurbritannia monarh.
Põhja-Makedoonia

Loodus

Põhja-Makedoonia on valdavalt mägine maa, kõrgeim tipp on läänepiiril asuv Golem Korab (2764 m). Tähelepanuväärne ja tuntud on ka Šari mägede kõrgeim tipp Titov Vrv (2748 m). Idapiiril Bulgaariaga on kõrgeimaks mäeks Rujen/Ruen (2252 m).
Riigil pole merepiiri, kuid riigi edelaosas asuvad tähelepanuväärsed järved (Ohrid ja Prespa).

Demograafia

Põhja-Makedoonia rahvaarv on 2010. aasta seisuga 2 072 086. Sündimuskordaja on 11,92‰ ja suremuskordaja 8,87‰. Keskmine eluiga on 74,92 aastat, sealjuures meestel 72,4 ja naistel 77,64 aastat.
67% elanikest elab linnades.

Etnilised grupid

Põhja-Makedoonia suurimad etnilised grupid olid 2002. aasta rahvaloenduse järgi makedoonlased (64,2%), albaanlased (25,2%), türklased (3,9%), mustlased (2,7%) ja serblased (1,8%). Teisi rahvusi oli 2,2%.
Seoses Kosovo sõjaga (1998–1999) põgenes riiki 20. sajandi lõpuaastail tuhandeid kosovoalbaanlasi.

Rahvatervis ja tervishoid

AIDSi on nakatunud 2007. aasta seisuga vähem kui 200 inimest.

Väliskaubandus

Põhja-Makedoonia suurimad ekspordiartiklid on toiduained, joogid, tubakas, tekstiil, tööstuskaubad ning raud ja teras. Riigi tähtsaimad ekspordipartnerid on Saksamaa (20,31%), Kreeka (13,09%), Itaalia (11,08%), Bulgaaria (10,61%) ja Horvaatia (7,74%) (2009).
Põhja-Makedoonia suurimad impordiartiklid on masinad ja seadmed, autod, kemikaalid, kütused ja toidukaubad. Riigi tähtsaimad impordipartnerid on Saksamaa (15,11%), Kreeka (14,88%), Bulgaaria (9,08%), Itaalia (7,68%), Türgi (7,59%), Sloveenia (6,26%) ja Ungari (4,31%) (2009).
Manggõstau poolsaar

Manggõstau poolsaar (kasahhi keeles Маңғыстау) on poolsaar Kasahstanis Kaspia mere idarannikul. Poolsaare põhjaosas on Bozaštšõ poolsaar, mille rannikut ümbritsevad Manggõstau laht, Mjortvõi Kultuk ja Kajdaki laht. Poolsaare lääneosas on Tüpkaragani poolsaar, lõunast rannikut ümbritseb Kasahhi laht. Poolsaare territooriumil paikneb Manggõstau oblast.
Tsaari-Venemaal ja Nõukogude Liidus kutsuti seda piirkonda Mangõšlakiks. Alates 1990. aastate algusest kasutatakse nüüdisaegses Kasahstanis kohanime Manggõstau.
Punane Kolp

Punane Kolp, pärisnimega Johann Schmidt, on tegelane Marveli koomiksites ja peamine antagonist Kapten Ameerika omadest. Ta ilmus esimesena aastal 1941 ja on loodud Stan Lee, Jack Kirby ja Steve Ditko poolt. Teda on mänginud Hugo Weaving aastal 2011, filmis "Kapten Ameerika: Esimene Tasuja". Vahel tõlgitakse ta nime kui Punane Pealuu. Ta on organisatsiooni Hydra juht.

Juured

Johann Schmidti juurtel on erinevaid versioone. Tuntuim neist on see, et ta oli joodikute poeg, kel oli mitu tööd, kuni sai ühe hotelli toateenindajaks. Kord peatus seal füürer Hitler ja nägi poisi silmades suurt julgust, ning andis talle natside riided ja maski, mis meenutas punast värvi kolpa. Ta pani riided selga ja sai natside leitnandiks, kuid ta plaanid sisaldasid Hitleri tapmist ja ise maailma ülevõtmist. Varsti peale seda asutas ta terroriorganisatsiooni Hydra.
Koplirahu

Koplirahu on Lääne maakonnas Noarootsi vallas Tahu lahes asuv 0,24 hektari suurune saar (rahu). Saare rannajoone pikkus on 230 meetrit.
Rahu koordinaadid on 59° 0′ N, 23° 35′ E.
Rahu asub Silma looduskaitsealal ja on looduskaitse all.
Suur sõbralik hiiglane

"Suur Sõbralik Hiiglane" (inglise keeles "The BFG") on Roald Dahli 1982. aastal ilmunud lasteraamat.
Peategelasteks on väike tüdruk Sophie ja SSH ehk Suur Sõbralik Hiiglane.
Jelena Jakovleva

Jelena Aleksejevna Jakovleva (vene Елена Алексеевна Яковлева; sündinud 5. märtsil 1961 Novograd-Volõnskõis  Žõtomõri oblastis Ukraina NSV-s) on vene teatri- ja filminäitleja, Venemaa riikliku preemia laureaat (2001), Venemaa rahvakunstnik (2002).

Elulugu

Jelena Jakovleva sündis Ukrainas (tollases Ukraina NSV-s) Žõtomõri oblastis Novograd-Volõnskõi linnas. Tema isa oli sõjaväelane ja ema teadlane.
Ta lõpetas Riikliku Teatriinstituudi (GITIS) 1984. aastal. Pärast seda töötas ta 1986. aastani Moskva teatris Sovremennik, aastail 1986–1989 Jermolova-nimelises teatris.
Alates 1989. aastast on ta taas Sovremenniku teatri näitleja.
Assemblerkeel

Makroassembler

Makroassembler on assembler, millele on lisatud makrodest koosneva metakeele toetus, mis võimaldab korraga töödelda terveid assemblerkeelseid plokke või programmikonstruktsioone (programmi ehitusreegleid).
Tüümuse koe saarekesed

Tüümuse koe saarekesteks (noduli thymici accessorii) nimetatakse osadel loomadel esinevaid tüümuse koe jäänukeid või kogumeid, näiteks kaelas aga ka mujal kehas kus toimub tüümuse formeerumine ja arenemine. 
Tüümuse koe saarekeste areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.
Pole selge kas tüümuse koe saarekeste all võidakse silmas pidada ka aberrantset tüümusekude, mida võidakse tuvastada radioloogiliste uuringute ajal ja kuvada   piltdiagnostika abiga või tuvastada ka operatsioonide käigus, kas kaelas, kopsuväratis või spatium retropharyngeum'is jm.
Arvukaid tüümuse koe saarekesi (noduli thymici accessorii) võib esineda nii kaelas (nimetatakse ka 'kaela tüümuseks' cervical thymus, kuni 36%-l), vahelihases, kopsude parenhüümis ja mujalgi.
Tüümuse koe saarekeste liigitamise osas normaalseteks või ebanormaalseteks struktuurideks puudub üksmeel.
Tüümuse koe saarekeste kui ebanormaalsete struktuuride (aberrantse tüümusekoe) pooldajate arvates on need embrüoloogilise tüümuse jäänukid, ning tegemist on embrüogeneesist pärineva arenguanomaaliaga.  
Tüümuse koe kogumeid (miniatuursed tüümused) väljaspool tüümuse normaalseks kinnitatud asukohta seostatakse suurenenud riskiga tüümuse tsüstide moodustumisel.
Pintsaklipslased

Sisu

Sarja tegevus toimub väljamõeldud advokaadibüroos New Yorgis ja jälgib sealsete töötajate argipäeva.
Norra Ülemkohus

Norra Ülemkohus (norra Norges Høyesterett) on Norra kõrgeim kohtuinstants. See alustas tegevust 1815. aastal vastavalt põhiseaduse § 88, mis ütleb, et viimaseks kohtuinstantsiks on Ülemkohus.
Ülemkohtu istungid toimuvad Oslos Ülemkohtu hoones.
Norra Ülemkohtu eesistuja (høyesterettsjustitiarius) on alates 2002. aastast Tore Schei. Lisaks eesistujale kuulub Ülemkohtu koosseisu 18 kohtunikku.
Paljud Ülemkohtu lahendid avaldatakse ajalehes Norsk Retstidende.
Diego Alves

Koondisekarjäär

Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi 10. novembril 2011 mängus Gaboni vastu.
Ta on Brasiilia koondise varuväravavaht 2016. aasta Copa América Centenariol.
Ta kuulus Brasiilia olümpiakoondisse 2008. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril. Ta oli varuväravavaht ja mänguaega turniiril ei saanud.