google/wiki40b huggingface dataset:
Leberecht Greinert

Leberecht Georg Traugott Greinert (23. aprill 1860 Tarvastu – 13. aprill 1929 Äksi) oli Eesti vaimulik.

Elulugu

Ta oli Volmarist pärit möldri Nikolaus Friedrich Greinerti (1825−1906) poeg. Õppis 1869–1881 Tartus gümnaasiumis. Seejärel astus 1882. aastal Tartu Ülikooli usuteaduskonda, mille lõpetas 1887. aastal teoloogiakandidaadi kraadiga. 
Prooviaasta sooritas Helme Maarja koguduses ja ordineeriti õpetajaks 25. märtsil 1887. 1887–1892 oli Kuramaal Talsis saksa koguduse adjunkt. Aastatel 1892–1920 oli Äksi Andrease koguduse õpetaja; aastatel 1908–1920 oli ühtlasi Tartu praostkonna praost. Aastatel 1921–1922 teenis Riia Eesti Peeter-Pauli kogudust. Oli aastal 1923 Tartu Peetri koguduse abiõpetaja ja Võnnu Jakobi koguduse hooldajaõpetaja. Läks aastal 1924 emerituuri, elades Tartus. Kuid emeeritusena teenis 1927–1929 Äksi Andrease kogudust.

Isiklikku

Nii tema vend Friedrich Adolf Greinert kui ka vennapoeg Ernst Adolf Greinert olid Anseküla Maarja koguduse õpetajad.
Virtsu ohvrikivi

Virtsu ohvrikivi on ohvrikivi Lääneranna vallas Virtsu alevikus. Kivi keskel on lohk, mille läbimõõt on 38 cm.
Virtsu ohvrikivist 90 m kirdes on teine ohvrikivi, millel on mitu väiksemat lohku.
Chhang Dawa Sherpa

Chhang Dawa Sherpa, ka Dawa Sherpa (sündinud 30. juulil 1982 Nepalis Sankhuwasabhas) on šerpa rahvusest Nepali alpinist.
Ta on noorim mägironija, kes tõusnud kõigi 14 üle 8000 meetri kõrguse mäe tippu. Seejuures sponsoreid omamata tuli tal nagu tema vennal Mingma Sherpalgi, kes on samuti tippklassi alpinist, rahastada oma mägiekspeditsioone isiklikest säästudest. Raha teenisid nad mägironimise vaheaegadel Jaapanis.
Ta alustas mägironimisega varases eas. 18-aastaselt ronis ta oma esimese kaheksatuhandelise mäe tippu.
Ta tõusis 2000. aastal Himaalajas Cho Oyule, oma esimese üle 8000 meetri kõrguse mäe tippu.
2003. aastal jõudis ta Maailma kõrgeima mäe Džomolungma tippu (8848 m). Seda kordas ta kahel järgmisel aastal.
2012. aasta augustis juhtis ta edukat rahvusvahelist ekspeditsiooni Karakoramis tõusu K2-le (8611 m). See oli tema viimane, neljas tipputõus kaheksatuhandelistele Karakoramis.
2013. aastal tõusis ta enda jaoks viimasele seni veel vallutamata kaheksatuhandelise mäe, Himaalajas asuva Xixabangma (8027 m) tippu. Sellega sai ta 30. mägironijaks maailmas, kes on tõusnud kõigi 14 kaheksatuhandelise mäe tippu. Šerpadest on selleni varem jõudnud vaid tema vanem vend Mingma Sherpa.
Koos Mingma Sherpaga rajas ta Nepalis mägiturismiga tegeleva agentuuri Seven Summit Treks, mis pakub mägironimise ja mägimatkamise alal mägigiidide teenust.
2013 pälvis ta Nepali kultuuri- ja turismiministeeriumi Sagarmatha rahvusauhinna.
Bernard Kangro

Elulugu

Bernard Kangro sündis Oe külas Vana-Antsla vallas Võrumaal taluomaniku Andres Kangro ja Minna (Kangro) perekonnas.
Ta õppis Kiltre algkoolis (1919–1922), Antsla kõrgemas algkoolis (1922–1924) ja Valga gümnaasiumis (1924–1929). Lõpetas Tartu Ülikooli (1929–1938) eesti ja üldise kirjanduse eriala magistrikraadiga cum laude.
Aastatel 1943–1944 töötas ta Vanemuise teatri dramaturgina. 1944. aastal põgenes ta Soome kaudu Rootsi.
Aastatel 1950–1994 töötas ta ajakirja Tulimuld toimetajana ja Eesti Kirjanike Kooperatiivi direktorina. Oli seotud ka väljaannetega "Eesti sõna" (1942), "Puhkus ja elurõõm" (1943), "Kodukolle" (1945) ja "Stockholms-Tidningen" (1946).
Bernard Kangro oli Välismaise Eesti Kirjanike Liidu liige alates 1945.

Looming

Bernard Kangro luulet iseloomustab vahetu ja sümbolitaotluslik kujundikeel. Meeleoludes vahelduvad nukrameelsus irooniaga, rõõm resignatsiooniga. Tema proosas on kaks keskset teemat külaelu murrangulistel aastatel Eestis ja Tartu.
Tähelepanu väärivad ka Kangro kirjandusloolised raamatud "Arbujad" (1981) ning "Arbujate kaasaeg" (1983).

Pseudonüümid

Bernard Kangro kasutas pseudonüüme Antsla Pännu, Herbert Viipilt, Joonas Taavet, Josef Tsaxtinis, Kroonik, O. J., Oskar Jooniste, Taavet Valler.

Pere

Tema ja Maria Kangro tütar oli Eva Merike Kangro-Pennar ja poeg on Andrus Kangro.
Landsbergi vangla

Landsbergi vangla ehk War Criminal Prison Nr. 1 oli Baieris (Saksamaa) Lechi-äärses Landsbergis tegutsenud kinnipidamis- ja karistusasutus, vangla ning hukkamispaik.
Landsbergi vangla rajamine lõpetati 1910.
Ameerika sulges ehitise 1958. aastal, mil see anti üle Saksamaa Liitvabariigile. Praegu haldab asutust Baieri Justiitsministeeriumi Vanglateenistus.
Algselt hoiti seal nii uurimise all olevaid kinnipeetavaid kui ka vange. Landsbergi vangla on kogunud tuntust mitmete asukate poolest, nagu Adolf Hitler, Rudolf Heß.
Ārciemsi raudteejaam

Ārciemsi raudteejaam oli raudteejaam Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Limbazi piirkonnas Pāle vallas Ārciemsi küla lähistel. Jaam asus Heinaste raudteejaamast 35,5 kilomeetri kaugusel ja jäi Volmari kreisi Umurga kihelkonda.
Jaam avati aastal 1912. Algselt kandis see nime Erkul; nime sai ta Ārciemsi mõisa järgi, mille maadel see asus. Jaama juurde kujunes väike küla nimega Ārciema stacija. Aastal 1919 sai raudteejaam tänapäevase nime. Aastal 1923 hakkas kohalik ettevõtja A. Šmuljans seal hoidma oma lokomotiivi, mis võimaldas veetava puitmaterjali veo ajal saagimist. Jaam suleti aastal 1979, pärast selle sulgemist on jaamahoone tühjalt seisma jäänud.
BMW M4

BMW M4 on BMW 4.seeria sportlikuim versioon. Sellel on 431 hobujõudu. Käigukastidest on saadaval 6-käiguline manuaal- ja 7-käiguline automaatkäigukast DCT. Varustusse kuuluvad muuhulgas aktiiv difentsiaal ja võidusõidu-paigaltvõturežiim Launch Control.

BMW M4 kabriolett

BMW M4 kabriolett on üks BMW M3/M4 versioonidest, mis on omakorda BMW 3. seeria/4. seeria versioonid. Tehnika on kabrioletil identne BMW M4 ja BMW M3-ga. Seega on sellel 550 nm. Kuigi see on turbomootor, on selle pöörete piir suur: 7600 p/min. 0-100 km/h jõuab 4,6 sekundiga, robotkäigukastiga 4,4 sekundit. Kupee (M4) ja sedaan (M3)
on veidi kiiremad, sest kabriolett kaalub rohkem (1750 kg). See on 60 kg vähem kui eelkäijal (M3 kabriolett). Kolmeosaline kõvakatus pakib ennast kokku 20 sekundiga. Jaheda ilma puhuks on esiistmetel ka kuklasoojendused.
Guillaume IV (Luksemburgi suurhertsog)

Guillaume IV (sünninimi Wilhelm Alexander; 22. aprill 1852 – 25. veebruar 1912) oli viies Luksemburgi suurhertsog. Ta valitses aastatel 1905–1912.
Kuigi Luksemburgi valitsejad on tuntud eelkõige prantsuspäraste nimekujude järgi, siis riigi paljukeelsuse tõttu kasutatakse ka tema saksapärast nimekuju Wilhelm IV ja letseburgikeelset nimekuju Wëllem IV. Kuna tema kolm samanimelist eelkäijat olid ühtlasi ja eelkõige ka Madalmaade kuningad, siis nemad on tuntud hollandikeelse nimekuju Willem järgi. 
Ta sündis Nassau hertsogi, hilisema Luksemburgi suurhertsogi Adolphi pojana, kasvades üles saksakeelses keskkonnas. Pärast Nassau ühendamist Preisimaaga teenis ta aastaid ohvitserina Preisi armees, minnes 1888. aastal erru.
Kui tema isa tõusis 1890. aastal Luksemburgi troonile, sai Wilhelmist ehk Guillaume'ist Luksemburgi kroonprints. Alates 4. aprillist 1902 täitis ta ametlikult oma eaka isa eest riigipea kohuseid.
Ta krooniti suurhertsogiks 17. veebruaril 1905 pärast oma isa surma. Tema valitsusaja olulisemaks sammuks oli troonipärimiskorra muutmine, mis lubas trooni pärida ka valitseja tütardel. Põhjuseks oli asjaolu, et suurhertsogil endal oli kuus tütart, kuid mitte ühtegi poega.
Guillaume IV iseseisev valitsusaeg jäi halva tervise tõttu lühikeseks. Juba 13. novembril 1908 kinnitas parlament Luksemburgi regendiks tema abikaasa Maria Anna, kes jäi täitma riigipea kohuseid kuni abikaasa surmani 1912. aastal.
Aivo Osa

Aivo Osa (27. veebruar 1950 Haapsalu – 6. märts 2017 Tallinn) oli Eesti keemik.

Elulugu

Aivo Osa oli autojuhi poeg.
Lõpetas 1968 Nõo Keskkooli, 1973 Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna, keemiakandidaat (1985, Keemia Instituut), väitekiri "Очистка и химическое модифицирование панкреатической липазы". Oli 1970–1980 Küberneetika Instituudi ja 1980–1984 KBFI nooremteadur, 1985–1988 Keemia Instituudi Katsetehase kesklabori grupijuht, 1988–1992 KBFI arendusettevõtte Kemotex asedirektor, aastast 1992 AS-i Kemotex Bio tegevdirektor.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: bioloogiliselt aktiivsete ainete keemia, puhtad biopreparaadid ja nende tootmistehnoloogia. Eesti NSV riiklik preemia (1987). Üle 20 teadustrükise, 5 autoritunnistust.
Väike Viirelaid

Väike Viirelaid on Saare maakonnas Saaremaa vallas Rannaküla küla alal Saastna lahes asuv 7,7 hektari suurune saar (laid). Saare rannajoone pikkus on 1,6 kilomeetrit.
Saare kasvab võsa.
Saar kuulub Kahtla-Kübassaare hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.
Laiu koordinaadid on 58° 25′ N, 23° 5′ E.
2004. aasta ujumise lühiraja maailmameistrivõistlused

Eestlaste osalemine

Eestlastest osalesid MM-il Berit Aljand, Triin Aljand, Natalia Hissamutdinova, Jane Trepp, Vladimir Labzin ja Miko Mälberg.
Helle Meri

Helle Meri (neiuna Pihlak, sündinud 14. märtsil 1949 Raplas) on endine näitleja, president Lennart Meri lesk.
Ta on kasvanud üles Rapla alevis sepa peres neljanda lapsena. Koolipõlves armastas ta korvpalli ja kuulus mõnda aega ka Eesti noortekoondisse.
Pärast keskkooli lõpetamist Raplas astus Helle Meri Tallinna Konservatooriumi lavakunsti osakonda. Ta õppis koos Martin Veinmanni, Juhan Viidingu, Tõnis Rätsepa, Katrin Kumpani, Kersti Kreismanni, Helgi Annasti jt kooli 5. lennus (kursuse juhendaja Voldemar Panso). Saanud 1972. aastal kutselise näitleja diplomi, mängis ta kakskümmend aastat Tallinnas Eesti Draamateatri laval. Helle Meri tähtsamate rollide seas olid Anna "Kõrboja peremehes", Leena "Tuulte pöörises", Krõõt "Pilvede värvides" jpm. Helle Meri on mänginud ka laste- ja estraadilavastustes, arvukates kuuldemängudes ning mõnes filmis. Eesti Draamateatri trupi liikmena on ta käinud ringreisidel ja külalisetendustel Riias, Vilniuses, Kiievis, Moskvas, Vladivostokis, Berliinis ja Torontos.
Helle Meri loobus näitlejatööst 1992. aasta aprillis, kui tema abikaasa, Eesti välisminister Lennart Meri määrati Eesti Vabariigi esimeseks suursaadikuks Soomes.
Sama aasta sügisel toimusid taasiseseisvunud Eesti esimesed demokraatlikud valimised. 6. oktoobril 1992 andis Eesti Vabariigi president Lennart Meri Riigikogus oma ametivande. Sellest päevast peale täitis Helle Meri Eesti riigipea abikaasa ülesandeid. Ta saatis president Merit välisvisiitidel ja ringsõitudel Eestis ning Helle Meri on otsustavalt kaasa rääkinud presidendiinstitutsiooni traditsioonide, protokollireeglite väljakujundamisel (näiteks vabariigi aastapäeva vastuvõttudel).
Ta on olnud SOS Lasteküla Eesti Ühingu patroon ning toetanud oma tegevusega rahvusooperi poistekoori ning kodutütarde organisatsiooni tööd.
Alates 2014. aastast on Helle Meri SA Eesti Draamateater nõukogu liige.

Isiklikku

Enne abielu Lennart Meriga oli Helle Meri vabaabielus helilooja Eino Tambergiga. Abielust Lennart Meriga sündis tütar Tuule Meri (1985).
Daisy Voog

Daisy Voog (kandnud ka nime Daisy Leidig; sündinud 28. jaanuaril 1932) on Eesti ja Saksamaa mägironija.
Ta on ajalukku läinud esimese naisena, kes 1964. aastal (koos Werner Bittneriga) jõudis Alpides oleva Eigeri mäe (3970 m) tippu.
Nevjanski torn

Nevjanski torn (vene keeles Невьянская башня), ka Nevjanski viltune torn, on kellatorn Venemaal Sverdlovski oblastis Nevjanski linnas, tuntud ka kui Demidovi viltune torn.

Ajalugu

Nevjanski torn on ehitatud 18. sajandi esimesel poolel vene ettevõtja Akinfi Demidovi käsul. Torni kõrgus on 57,5 meetrit, torn on ruudukujulise põhiplaaniga, küljepikkus on 9,2 meetrit. Torni ülemine osa on kaheksatahuline ja aheneb astmeliselt kolmes järgus ning  tipneb telkkiivriga. Torn on viltu – kalle 1,8 meetrit. 
Torni sisemus oli jaotatud korrusteks. Esimese korruse otstarve pole kindlaks tehtud. Teisel korrusel paiknes Demidovi-aegne kantselei ja arhiiv. Kolmandal korrusel oli Demidovi-aegne laboratoorium. Neljandal-viiendal korrusel olid vaid trepimarsid. Korrus kõrgemal oli võlvlaega akustiline ruum, mille otstarve on teadmata. Seitsmendal ja kaheksandal korrusel paikneb tänini inglise kellameistri Richard Phelpsi konstrueeritud isemängiv kariljon.
Torni ehitusmeistrid ei ole teada, kuid uurijad on leidnud, et torni ehitamisel on kasutatud tolle aja kohta uuenduslikke tehnoloogiaid, näiteks seinte ladumisel kasutati suuremat tugevust tagava erikoostisega telliskive, tarinduse uurimisel avastati malmtalasid, mille alumisele küljele olid kinnitatud raudlatid. Malm töötab tõmbele halvemini kui survele ja selle puudujäägi pidi kompenseerima malmi ja raua koostöö. Torni telkkiiver oli varustatud piksevardaga, mis läänemaailmas oli sel ajal veel leiutamata.
Mälu (arvuti)

Primaarsalvestid

Primaarsed andmesalvestid peavad olema ühendatud arvuti protsessoriga. Pöördumine primaarsalvesti poole on palju kiirem pöördumisest sekundaarsalvesti poole, sest nende tööpõhimõtted on täiesti erinevad ja pealegi asub primaarsalvesti protsessorile väga lähedal . Primaarsalvesteid on kolme tüüpi: protsessori registrid, põhimälu ja vahemälu.

Protsessori registrid

Register on spetsiaalne eriti kiire mälupiirkond keskprotsessoris. Enne töötlemist peavad kõik andmed olema registrisse üle viidud. Registris võib olla ka üksnes mälupesa aadress, mitte andmed ise.
See, kui palju registreid keskprotsessoris on ja kui suured need on, määrab ära protsessori jõudluse. Näiteks 32-bitise keskprotsessori iga register on 32 bitti lai.
Klassikaline kitarr

Häälestus

Klassikalise kitarri standardhäälestus alates esimesest keelest on e, b, g, d, A, E. Kõlab oktav madalamalt kui noodis kirjas.

Mängimine

Mänguvõtete kirjeldused vasaku ja parema käe jaoks on tüüpilised paremakäelistele mängijatele.

Sõrmitsemine

Paremakäelised mängijad kasutavad tavaliselt keelte sõrmitsemiseks parema käe sõrmi (pöial tõmbab keelt suunaga allapoole ja teised sõrmed suunaga ülespoole). Väikest sõrme kasutatakse harva selle väikeste mõõtmete tõttu (mõned kitarristid, nagu näiteks Štěpán Rak, kompenseerivad puudujäägi eriti pika sõrmeküünega).

Keele vibreeriva osa pikkuse muutmine (krihvid)

Teise käe sõrmi kasutatakse tavaliselt keele võnkuva osa pikkuse muutmiseks: selleks vajutab sõrm keele vastu ühte sõrmlaual olevatest astmetraatidest ehk krihvidest. Mida pilli kerele lähemalt keel vastu astmetraati vajutatakse, seda lühem on keele võnkuv osa ja seda kõrgem on heli.

Otsene kontakt keeltega

Mängija kontakt pilli keeltega on vahetu (nagu ka teistel näppekeelpillidel, näiteks lautol). See asjaolu loob võimalused pilli tooni ja tämbri muutmiseks, sest keelt on võimalik tõmmata erinevat moodi ja erinevatest positsioonidest. Kitarristidel on mänguvõtete ja -meetodite suhtes suured valikuvõimalused.
Edith Keller-Herrmann

Edith Keller-Herrmann (17. november 1921 Dresden – 12. mai 2010 Ingolstadt) oli saksa maletaja, naiste suurmeister (1978).
Keller-Herrmann oli viiekordne Saksamaa naiste malemeister (1942, 1947, 1951, 1952, 1953) ja viiekordne Saksa DV naiste meister (1950, 1952, 1956, 1957, 1960). 1953. aastal võttis ta osa Saksa DV meeste malemeistrivõistlustest, kus ta sai 9. koha. 
Alates 1949. aastast osales ta naiste maailmameistrivõistlustel: aastavahetusel 1949/1950 Moskvas toimunud MM-i turniiril jagas ta 5.–7. kohta; pretendentide turniiridel 1952. aastal Moskvas jagas ta 4.–6. kohta, 1955. aastal Moskvas sai ta 3. koha ja  1959. aastal Plovdivis jagas ta koos Salme Rootarega 4.–5. kohta.
Keller-Herrmann võitis Saksa DV naiskonna koosseisus naiste maleolümpiatel kolm pronksmedalit (1957, 1963, 1966)  
Ta sai FIDE-lt 1950. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 1978. aastal naiste suurmeistri nimetuse.
Sushi ajalugu

Sushi päritolu

Sushi pärineb Kagu-Aasiast, mida tuntakse tänapäeval "soolatud kala" nime all. Riisi kääritatakse, riisi lakto-käärimine takistas kalade riknemist, enne kala tarbimist kõrvaldatakse riis. Jaapani tarbijatele sai see kohe oluliseks valguallikaks. Mõiste sushi pärineb vananenud grammatilisest vormist, mida ei kasutata enam teistes kontekstides, ja sõna-sõnalt tähendab "hapu maitsmist".

Erinevad maitsed

Osaka stiilis sushit nimetatakse ka "Oshi-zushi" või "hako-sushi". Maitse parandamiseks hakati Murasiši perioodil (1336–1573) lisama äädikat Narezushi valmistamisele. Lisaks riisi hapukuse suurendamisele suurendas äädikas oluliselt roogade säilivust, põhjustades käärimisprotsessi lühendamist ja lõpuks loobumist. Algupärast sushit arendatakse edasi Osaka, kus mitme sajandi jooksul sai sellest oshi-zushi või "hako-zushi"; selles valmistises pressiti mereannid ja riis kuju (tavaliselt bambusest).

Sushi levimine

Alles Edo perioodil (1603-1868) serveeriti värsket kala. Tänapäeva nigirisushi eriline stiil sai populaarseks Edos (kaasaegne Tokyo) 1820. või 1830. aastatel. Üks levinud lugu nigirizushi päritolust on kokk Hanaya Yohei (1799-1858), kes leiutas või täiustas tehnikat 1824. aastal oma kaupluses Ryōgoku linnas. Nõu sai algselt nimetuse Edomae sushi, kuna ta kasutas värskelt püütud kala Edo-maelt (Edo või Tokyo laht); terminit Edomae nigirisushi kasutatakse ikka veel kvaliteetse sushi kõrvale, olenemata selle koostisosade päritolust.

Sushi nime päritolu

Oxfordi inglise sõnaraamatus on ekslikult täheldatud varaseima kirjaliku mainega sushit inglise keeles 1893. aasta raamatus „Jaapani interjöör”, kus ta mainib sushit kui „külma riisi rull kala, mererohuga või mõne muu maitseainega”. Siiski on James Hepburn'i jaapani-inglise sõnastikus juba varem mainitud sushit ja 1879. aasta artiklit Jaapani kokandusest ajakirjas Notes and Queries.
Gevi

Gevi on Ida-Viru maakonnas Jõhvis tegutsev Eesti rahvatantsuselts. Seltsi veab Marju Aul.
Seltsil on 14 tantsijaga põhirühm ja 8 tantsijaga noorem rühm.
Gevi asutati 1964 Kohtla-Järve rajoonikomitee kultuuritöötaja Helju Tori eestvedamisel. Esimesed 25 aastat polnud rühmal oma nime. 1989 nimetati rühm Geviks. Gevi on Jõhvi küla varasem nimi (mainitud 1241).
2001 muudeti rühm MTÜks Jõhvi Rahvatantsuselts Gevi.
Rokai

Ajalugu

Rokai kohal asus varem osa Rokai külast, millest Kaunase linnaga on liidetud vaid osa. Aastal 1894 rajati sinna Kaunase kindluse IV fort. Esimese maailmasõja eel asutati linnaosa aladel keraamikatöökoda, mis valmistas kindluse patareide ja fortide tarbeks ahjukive. Sõja järel jätkas ettevõte ahjukivide tootmist, ent nende toodangusse lisandusid ka drenaažitorud ja muud keraamikatooted. Ettevõte jätkas tootmist vahelduva eduga kuni aastani 1953, mil see spetsialiseerus üksnes drenaažitorudele. Aastal 1993 sai sellest UAB „Rokų keramika".
Aastal 1998 rajati selle ettevõtte ruumidesse kabel. Aastal 2005 loodi Rokaisse kihelkond ja sealsest kirikust sai kihelkonnakirik. Aastal 2008 hakati ehitama linnaosa servaaladele jäävat uut raudteed, mis ehitati selleks, et rongid saaksid Kaunase raudteejaama läbimata läbi linna sõita. Raudtee ise valmis aastal 2010.

Asumid

Linnaosas eristatakse kaht asumit. Linnaosa kirdepiiril asub XX sajandi alguses Kaunasega ühendatud Prendzeliava, linnaosa kagupiiril asub aga Rokeliai, mis ühendati Kaunasega aastal 1996. Varem oli Rokeliai omaette küla, mis ühendati Kaunasega aga osaliselt, Kaunasega ühendamata alad asuvad Rokeliai külana Kaunase rajoonis. Rokeliais asub Rokai raudteejaam.
Dénes Farkas

Dénes Kalev Farkas (sündinud 1974 Budapestis) on Tallinnas elav ja töötav eesti-ungari postkontseptualistlik fotokunstnik. Farkase teoste läbivaks jooneks on alates 2000. aastate teisest poolest olnud eesmärk redutseerida vaadeldav sotsiaalne struktuur võimalikult lakoonilise fotot ja pildiallkirja ühendava esitlusmudeli kujule. 2013. aastal esindas Dénes Farkas Eestit Veneetsia biennaalil näitusega "Evident in Advance".
Elva linna aukodanik

Elva linna aukodaniku nimetus on Elva linna tunnustusavaldus, mis antakse üksikisikutele Elva linnale osutatud teenete eest või linnapoolse erilise austuse märgiks.
Elva linna aukodaniku nimetuse andmise otsustab Elva linnavolikogu. Ettepanekuid aukodanike nimetamiseks võivad teha linnavolikogu liikmed, linnavolikogu komisjonid, Elva linnavalitsus, linnakodanikud ning linna asutused ja ettevõtjad.
Aukodaniku nimi kantakse Elva linna auraamatusse, aukodanikule antakse Elva linna auaadress ja teenetemärk. Aunimetuse üleandmise tseremoonia toimub Eesti Vabariigi või Elva linna aastapäeval.
Seesütlev kääne

Seesütlev kääne ehk inessiiv on sisekohakäänete hulka kuuluv kääne, mis väljendab millegi sees olemist.

Eesti keel

Eesti keeles on inessiivi käändelõpp -s. See lisatakse omastava käände vormile.
Seesütlevas käändes sõnad esinevad lauses peamiselt määruse või täiendina.
Seesütleva käändega võidakse väljendada ka aega (näiteks ajamäärustes) ning mitmesuguseid suhteid.
Seesütlev kääne esineb peale nimisõnade, omadussõnade, arvsõnade  ja asesõnade ka defektiivse paradigmaga  määrsõnadel (käed ristis) ning tegusõna käändelistel vormidel (des-vorm, mas-vorm).
Vana Tallinn

Turustamine

Vana Tallinna tooteid müüakse ligi 30 riigis. Soomes valiti Vana Tallinn riigi 100. aastapäeva joogiks ning selleks puhuks villiti liköör erikujulisse kandilisse pudelisse. Ka Eesti Vabariigi 100. aastapäevaks villiti liköör juubelikujundusega pudelitesse.
Qemal Stafa staadion

Seos Eestiga

Eesti jalgpallikoondis on pidanud staadionil ühe sõpruskohtumise Albaania jalgpallikoondisega. Eesti kaotas 0:2.
Ad libitum

Ad libitum (lühend ad lib; ladina keeles 'soovi kohaselt') on noodikirja märgistus, mis lubab heliteose ettekandjal valida kogu teoses või teatud lõigus oma soovi järgi tempot ja/või rütmi, improviseerida meloodiat ettekirjutatud harmooniale, jätta ära mõne mitte tingimata vajaliku pilli või, kui kasutatud fraasis "korrata ad libitum", korrata teoselõiku enda valitud arv kordi.
Samas tähenduses kasutatakse ka itaaliakeelset a piacere, kuid see tähendab tavaliselt vaid tempolis-rütmilist vabadust.
Ignatius

Ignatius on ladina päritolu nimi.
Ignatius (kirjutati ka kujul Egnatius) oli Vana-Rooma suguvõsanimi. Etümoloogiliselt on seda nime seostatud ladinakeelse sõnaga ignis ('tuli') ja arvatud, et see võiks tähendada 'tuline'.
Hilisemal ajal on see olnud kasutusel nii mehenime kui ka perekonnanimena. Eesnimena hakkas see laiemalt levima kristlaste seas 1. sajandil elanud Antiookia piiskopi Ignatiuse järgi.
Nime kreekapärane kuju on Ignátios (Ιγνάτιος) ja venepärane kuju Ignati (Игнатий). Ka nende mõlema nime kandjaid on eesti traditsioonis vahel nimetatud Ignatiusteks.
Pesanäkk

Kirjeldus

Täiskasvanud pesanäkk on ovaalse kujuga ja 2,5–3,8 mm pikkune. Tema pea on must ja enamasti eesrindmikuga varjatud. Tal on 11 segmendilised tundlad, millest 3 viimast moodustavad nuia. Kattetiivad ja rindmik on samuti mustad ning kaetud valgete ja punakate või oranžide soomustega.
Emane pesanäkk muneb 30–60 muna, mis kooruvad 10–20 päeva pärast. Munad on väikesed, valget värvi ja kinnituvad pindadele.
Vastsed on pruuni värvi. Viimases arengujärgus on vastne 2,5–5,5 mm pikkune, punakas-pruuni värvi ja kaetud tumedate karvadega.

Elutsükkel

Täiskasvanud pesanäkid toituvad õietolmust ja nektarist. Looduses munevad emased näiteks loomade pesadesse, mesilastarudesse ja surnud loomade peale. Sisetingimustes munevad riietele, vaipadele, muuseumisäilikutele ja muudele loomset või taimset päritolu esemetele.
Pesanäki vastsete toit on loomset päritolu. Nende areng kestab toatemperatuuril 66 päeva, mille jooksul nad läbivad 6 arengujärku ja seejärel nukkuvad. Nukuna veedavad nad 7–15 päeva. Valmik puhkab vastse nahas umbes 18 päeva ja muutub alles siis aktiivseks, et toituda ja paarituda.

Majanduslik tähtsus

Pesanäki vastsed hävitavad muuseumieksponaate, tekstiile, vaipu, kangaid, tekitades neisse auke. Lisaks võivad nad põhjustada dermatiiti, kui inimese nahk puutub kokku vastsekestadega.