Budistlik mütoloogia

Merumägi

Seitse mäeahelikku on tehtud kullast, Meru mäel on neli aaret – kuld põhjaküljel, hõbe idaküljel, lasuriit lõunaküljel ja kristall lääneküljel. Kuna Dzambudvípa asub Sumeru mäest lõunas on seal taevas sinine, peegeldades lasuriiti. Meru mäe kõrguseks on ~560 000 km ta on tunduvalt kõrgem kui kõrgeim mägi Himalaajas. Materjal selle kohta leidub Mahãbhãratas. Arvatakse, et budism laenas selle sealt.

Dzambudvipa – India kontinent

Lõunapoolne maa Dzambudvipa on "meie" maailm. Tema erinevad jooned toovad välja sarnasuse India kontinendiga. Näiteks asub põhjapoolses osas mägi nimega Himavat. Mütoloogia kohaselt asub sellest mäest põhjapool järv Anavatapta, millele ei ole täpset geograafilist vastet leitud. Järv on ruudukujuline ja tal on neli "suud": idas voolab välja Ganges kuldse elevandi suust, lõunas voolab välja Indus hõbedase lehma suust, [[Oxus]] (Amu Darja) voolab välja lasuriidist hobuse suust läänes ja põhjas voolab Šítã kristallist lõvi suust. Enne kui jõed võtavad oma tegeliku suuna, teevad nad ringi ümber mäe. Jõed on küll stiliseeritud, kuid enam vähem lähevad kokku tegeliku geograafiaga.
Anavatapta kõrval kasvavad dzambu puud, nende vili olevat väga magus ja nimi Dzambudvipa pärinevat selle puu nimest. Järvest põhjas asub Gandhamãdana mägi. Siin elavad gandharvad, pooljumalad, kes teenivad muusikutena Indrat ja toituvad lõhnadest (gandha). Nende kontrolli all on lugematu hulk kinnarasid, kes etendavad muusikat ja tantsu. Seetõttu on sellel mäel alati muusikat kuulda. Himavati mäest lõunas on kolm gruppi kolmest mustast mäest. Dzambudvipa lõunaosas asuvad veel kaks saart, kummalgi pool maatippu -Cãmara ja Avara -cãmara.

Päike ja kuu

Päikest ja kuud ja tähti kannab ümber nelja maamassi tuul, mis hõljub kõrgel ringina, mille kõrguseks on mäetipu ja merepinna keskpunkt ja ulatub ümber Meru mäe. Kuu ja päike on mõlemad suurusühikutelt umbes sama suured kui Anavapta järv (ühikutelt kuu siiski väiksem). Tähti on erinevas suuruses. Päike ja kuu ei hõlju iseenesest tuules, vaid nad asuvad sõidukeis või nn hoidlates, mida kutsutakse vimãnaks ehk taevaseks paleeks, mille alumine osa moodustab tulepärli ringi, et tekitada päike ja veepärli ringi, et tekitada kuu. Sellepärast siis päike särab eredalt ja kuumalt ja kuu helendab külmalt. Päike ja kuu keerlevad nelja maa kohal. Kui päike on Dzamudvipa kohal lõunas, on Púrvidehas päikeseloojang ja Aparagodãníyas päikesetõus ja öö Uttakurus. Päevade ja ööde erinevaid pikkusi seletatakse päikese liikumisega põhjast lõunasse üle Dzambudvipa, kuu kahanemist ja kasvamist aga lähenemisega päikese majale, mis heidab talle varju.

Stuupa – väike universum

Stuupade sümboolika arenes kahes liinis – kosmilises ja psüühilises. "Nende süntees toimub inimese teadvuses, kus asuvad psüühilised elemendid, loodusseadused ühes oma vaimsete teisikutega, erinevad ilmatasandid (loka) neile vastavate teadvuseastmetega, samuti see, mis neid ületab. "
Hilisemates budistlikes tekstides on öeldud, et stuupade koonuste erinevad kihid vastavad kindlatele psüühilistele võimetele ja teadvuse tasanditele inimese arengus teel valgustatusele, need aga omakorda lähevad kokku vastavate maailma tasanditega. Hästi läheb see kokku ka ilmapuu sümboliga universumi teljel, mis kujutab kõrgemaid ilmu, mis loendamatutes tasandites pealpool Meru mäe tippu laiuvad puu okstena.

Erinevad eksistentsi sfäärid

Surma ja sünni lakkamatu kordumine toimub läbi kuue näiliku valdkonna: põrgu, näjlased vaimud, looma, hiiud, inimesed, jumalad. Valgustusele jõudmata pole võimalik sellest ringlusest vabaneda. Heaks ümbersünniks loetakse kindlasti inimeseks sündimist, aga head teed on ka devadeks ja asurateks sündinutel. Halvaks ümbersünniks loetakse looma, näljase vaimu või põrguolendina sündimist.
Kontinentidel elavad ka loomad, sügaval maa all preetad, põrgud aga asetsevad veelgi sügavamal. Asurad elavad Meru mäe jalamil. Mäe kohal elavad jumalad.

Taevad

Nende eelmainitud nelja õnnetu olemisviisi ehk Duggati kõrval on 7 õnnelikku olemist ehk Sugati: Manussa – inimeste maailm ja 6 erinevat taevast. Neid 11 maailma kutsutaksegi ühiselt Kãmaloka’ks. [33]
Jumalad on jagatud gruppidesse. Kõige madalamal elavad "neli suurt valitsejat" (ilmakaarte kaitsjad, kes valitsevat vastavalt gandharvasid, kumbhandasid, naagasid ja jakšasid. Kõrgemal asub "kolmekümne kolme jumala taevas" eesotsas jumal Šakraga (Indra). Õhulossides paiknevad taevad – Jãma, Tusita, Nirmãnarati ja Parinirmitavašavartin. Nendes sfäärides elavad olendid moodustavad "ihade sfääri" (Kãmãvacara e kãmãdhãtu). Ülejäänud jumalad asuvad "kujude sfääris" ja "kujudeta sfääris" Budistlikumütoloogia kohaselt võivad jumalad avaldada maailmale teatavat mõju, kuid alluvad siiski ka karma seadusele. Eksisteerimine jumala kujul on ka üks olemise püsitu vorm samsaaras.
Nelja Suure Kuninga Maailm, Ilmakaare kaitsjad
Meru mäe osa, mis asub merest kõrgemal, on kuubiku kujuga ning neli suurt kuningat ning nende alamad elavad neljal väljaulatuval tasandil selle kuubiku alumisel poolel. Kuningad, keda vahel on kutsutud ka neljaks taevalikuks kuningaks, ja nende teenijad elavad kõige ülemisel terassil. Need neli kuningat on Dhrtarãstra, ida valvur; Virúdhaka, lõuna kaitsja; Virúpãksa, lääne kaitsja ja Vaišravana põhjakaitsja. Nende alamad elavad alumisel kolmel terassil ja, seitsmes mäeahelikus, päikesel ja kuul.
Need neli kuningat valvavad sissepääsu Sukhavatisse, budistlikku paradiisi. Algselt peeti neid heasoovlikeks, kuid hiljem kujunesid neist ähvardava kujuga olevused. Tantrismis kujutatakse neid kui trampivaid deemoneid. Nad olevat olnud Buddha Sakjamuni sünni juures, samuti olnud nad tema juures, kui ta põgenes paleest ja hoidnud Buddha hobuse kapju õhus.
Dhritarastra on gandharvade isand. Dhrtarãstra, kes valitseb kevade üle ja hoiab riiki korras. Virudhaka on hiiglaslike deemonite ja gnoomide isand, keda tuntakse Kumbhandadena. Ta hoiab käes mõõka ja elevandi peanahka. Tema värv on sinine ja ta valitseb lõunakaares suve üle. Ta võitleb rumalusega ning kaitseb inimestes peituvad headusealget. Virupaksa värv on punane ning tema hoiab käes madu, juveeli ja hoiulaegast, ta on naagade isand.
Vaišravanat loetakse kõige tähtsamaks valitsejatest, tema valitseb põhja ja talve üle. Ta on jakšade armeede eesotsas
Gandharvad
Gandharvad – devade klass, kelle kohta öeldakse, et nemad valitsevad tajumise protsessi üle. Nad on Indra alalhoidjad, neid esitatakse kui jumalikke lauljaid ja muusikuid, kes pidutsevad lõhna üle. Sama terminit kasutatakse aga ka teises tähenduses, kui räägitakse inimeste sünnist siia ilma, siis tähistatakse sellega sobivat olendit, kes, kui tema isa ja ema ühinevad, on valmis siia ilma sündima.
Kumbhanda – on koletis, kelle suguelundid on nii suured, et ta võib neid kasutada istmena ja saab käia ainult siis, kui ta hoiab neid.
Naagad on hinduistlike uskumuste kohaselt maokujulised pooljumalad, kes valvavad maa aardeid. Budistlikus mütoloogias kaitsevad nad sageli budistlikke tekste. Nende kuningad esinevad sageli Buddha Gautama sündi kujutavatel piltide. Nad kontrollivad vihmasid, jõgesid, järvi ja ka meresid.
Kuid Naagasid on ka selliseid, kes elutsevad kuival maal. Nad võivad muutuda inimesteks ning astuda armusuhetesse inimestega. Nad on sageli raevukad ning arvatakse, et nende pilk võib tappa ning nende hingus on mürgine. Ka Buddha Sakjamuni olevat enne Buddhaks saamist mitu korda naagana sündinud.
1 yodzan = 14,624 kilomeetrit