Tabulaadid

Eluviis

Tabulaadid on kinnituva eluviisiga madalmeredes elutsenud organismid. Nad moodustasid muistsete riffide karkasse ning kohati paiknesid merepinnal hajusalt.
Kõik tabulaadid on koloonialise eluviisiga ning neil oli kaks kasvustrateegiat. Külgmise kasvu puhul kasvasid uued kambrikesed koloonia äärtest. Mediaalse kasvu puhul kasvasid uued kambrikesed vanemate kambrikeste vahelt. Mõned tabulaadid said kasvada ainult ühel viisil, teised said kasvustrateegiat arengu käigus muuta.
Massiivse toesega tabulaadid sisaldasid tihti endosümbionte nagu kornuliidid (Cornulitida) ja Chaetosalpinx.

Ökoloogia

Suuremaid tabulaate võib leida korall-stromatoporiitide riffidest. Selles koosluses ei olnud tabulaadid otseselt rifimoodustajad, sest neil puudusid vahendid pehmele merepõhjale kinnitumiseks ning selle asemel alustasid oma kolooniaid stromatopooride pinnalt. Arvatakse, et tabulaatide limiteeritud edu hilises vanaaegkonnas võibki osaliselt olla seotud stromatopooride väljasuremisega hilisdevonis. Stromatopooride puudumine ökosüsteemis vähendas tabulaatidele sobilikke elupaiku ning see võis kahandada nende konkurentsivõimet. Teiseks tabulaatide väljasuremise põhjuseks peetakse meretaseme tõusu devonis.
Väiksemad tabulaadid esinesid enamasti sügavamates vetes ning puu- või põõsakujulised tabulaadid olid omased vähese energiaga keskkonnale. Ordoviitsiumi ja varasiluri väikesemõõtmelised tabulaadid moodustasid tihti iseloomuliku koosluse varaste üksikeluliste rugoosidega (Rugosa). Ka hilisemates kivimites esinevad need kaks sageli koos. See näitab, et rugoosidel ja tabulaatidel olid sarnased elupaigaeelistused. Üldiselt elasid mõlemad tänapäeva korallide oludega sarnastes tingimustes, kuigi viimased võivad asustada ka energiarikkamaid keskkondasid kui rugoosid ja tabulaadid omal ajal seda tegid.

Evolutsioon

Vanimad tuntud korallid on tabulaadid, mida on leitud Kanada alamordoviitsiumi lubjakividest. Oletatavaid tabulaatide esivanemaid on tegelikult leitud juba kambriumi ladestust, kuid nende taksonoomiline kuuluvus on halva säilivuse tõttu kaheldav. Tabulaatide ja nende sõsartaksoni rugooside evolutsioon on sarnase mustriga. Keskordoviitsiumiks, millal ilmusid esmased rugooside esindajad, oli tabulaatide vormide hulk juba saavutanud oma maksimumi. Tabulaadid olid silurieelsel ajal arvukamad kui rugoosid, kuid hilisordoviitsiumi väljasuremine mõjutas neid eelmistest enam ning rugoosid saavutasid ülekaalu. Enda mitmekesisuse järgmisse tippu evolutsioneerusid tabulaadid keskdevonis, mille järel läbisid hilisdevonis rugoosidega samaaegselt katastroofilise languse. Sellest nad ei taastunudki, kuigi jätkasid oma eksistentsi permi-triiase väljasuremiseni.
Meredes domineerisid läbi aja erineva ehitusega tabulaadid. Varaordoviitsiumist varasilurini olid tavalisemad heliolitiidid. Neile järgnesid devonis favositiidid ning pärast devonit süringoporiidid. Fossiilne materjal näitab tabulaatide varaordoviitsiumis saavutatud vormide mitmekesisuse langust ajas ning üldist trendi massiivsetest vormidest rohkem avatud ja püstiste vormide suunas.

Stratigraafia

Tabulaatidel ole väga suurt stratigraafilist tähtsust, kuid nad võivad esineda hästi jälgitavates kihtides. Alam-Devoni kihtidele iseloomulik väike kuplikujuline tabulaat Pleurodictyum esineb alati koos teatud sorti ussikesega, kes elutses tabulaadi koloonia keskel ning eritas enda ümber mineraalsest materjalist "toru". Vastupidiselt teistele korallidele, on see kooslus iseloomulik just liivastele kohtadele. Seda eripära on edukalt kasutatud fauna migratsiooni suuna määramiseks mööda Euroopat.
Eestis on tabulaate kasutatud Eesti, Rootsi ja Norra samavanuseliste kihtide rööbistamiseks.

Uurimismetoodika

Tabulaatide väliskuju on väga varieeruv ning koloonia pinda mikroskoobiga uurides võivad olulised detailid jääda märkamata. Selle vältimiseks tehakse tabulaatide uurimiseks õhikuid ja piile. 
Õhiku tegemiseks saetakse kolooniast selle kasvu suunas risti ja pikki kaks tükikest ning kleebitakse need klaasile. Seejärel lihvitakse klaasile kleebitud koloonia kiht läbipaistvaks, et seda oleks võimalik mikroskoobi all uurida.
Piili saamiseks tehakse lihvitud koloonia pinnalt atsetoonkilele tõmmis. Piilidega on hõlpsasti võimalik saada tõmmiseid suuremalt pinnalt kui õhikuid.
Kui ei ole vaja näidata olulisi detaile, piisab, kui teha skaneeritud pilt lihvitud koloonia pinnalt.

Kaitsealused tabulaadid Eestis

Tabulaat Mesofavosites dualis on I kaitsekategooria kivistis. Mesofavosites dualis on ülemordoviitsiumi Porkuni lademe ja alamsiluri Juuru ja Raikküla lademe kivimites küllalt sageli esinev fossiil. Liik on võetud kaitse alla, sest tema tüüpeksemplar paikneb Porkuni vanas paemurrus ning kuulub Porkuni maastikukaitseala koosseisu. Tüüpeksemplari näol on tegemist hiigelsuure, umbkaudu 1,5-meetrise läbimõõduga helevalge kolooniaga, mida võib näha paljandi lõunaosas, läbilõike alumises osas. Tüüpeksemplari tükke ning neist valmistatud õhikuid säilitatakse Tallinnas TTÜ Geoloogia Instituudi kogudes ja Peterburis VNIGRI Muuseumis