google/wiki40b huggingface dataset:
Rumeenia lipp

Rumeenia lipp on Rumeenia ametlik lipp.

Rumeenia riigi- ja rahvuslipp on trikoloor, mis koosneb kolmest võrdsest vertikaalsest laiust, varda poolt loetuna sinine (PMS 280C), kollane (PMS 116C) ja punane (PMS 186C). Värvid pärinevad Rumeenia vapilt.
Nendel värvidel on pikk ajalugu, kuid viimati on niisugune lipp ametlikult kasutusele võetud 27. detsembril 1989. Eelmisel, kommunistliku riigi lipul (1947–1989) oli keskmisel, kollasel laiul tollane riigivapp. 1989. aasta revolutsiooni ajal võis näha palju lippe, millel kommunistlik vapp oli välja lõigatud. Nii otsustatigi vappi mitte enam lisada. Sarnane rahvuslipp oli kasutusel ka Rumeenia Kuningriigi ajal (1881–1947).
Väga sarnane on Moldova lipp. Tšaadi lipp on Rumeenia lipuga täiesti identne (Tšaadi lipu sinine olevat küll pisut tumedam), kuigi neil omavahel mingit seost ei ole. Rumeenia ja Tšaad tülitsevad selle pärast, kumb seda lippu tohib kasutada.
Frederik (Taani kroonprints)

Sünd

1968. aastal sai ta nime oma vanaisa, Frederik IX järgi; Taani kombe kohaselt saavad kõik kuningad nimeks Frederik või Christian. Tema ristivanemad olid Taani prints Georg, parun de Watteville-Berckheim, krahv Etienne de Laborde de Monpezat, Kreeka kuninganna Anne-Marie, Luksemburgi suurhertsoginna Joséphine-Charlotte ja Brigitta Juel Hillingsø.

Haridus ja sõjaväeline teenistus

Kroonprints õppis Krebs' Skole algkoolis aastatel 1974–1981, 1974–1976 oli ta koduõppel, sealt edasi aga käis koos teistega koolis. 1982–1983 oli prints vahetusõpilaseks École des Roches'is Prantsusmaal. 1986 lõpetas kroonprints Øregaardi Gymnasiumi.
1992–1993 õppis prints Frederik Henrikseni nime all Harvardi ülikoolis politoloogiat. Järgmisel aastal viibis ta kolm kuud Taani riigi ÜRO missioonil New Yorgis. Ta sai politoloogias magistrikraadi Aarhusi ülikoolist 1995 ning 1998–1999 töötas kroonprints Pariisi Taani saatkonnas sekretärina.
Prints on läbi teinud ulatuslikud militaarkursused ning sõjaväeteenistuse. 2001–2002 läbis ta täiendkoolituse Taani Kuninglikus Kaitsekolledžis ning on jätkuvalt aktiivteenistuses. Aprillis 2004 sai printsist komandör mereväes, kolonelleitnant (Oberstløjtnant) armees ning kolonelleitnant õhuväes.

Perekond

Riiginõukogu istungil 8. oktoobril 2003 andis kuninganna Margrethe II oma nõusoleku kroonprintsi ja Mary Elizabeth Donaldsoni, Austraaliast pärit turunduskonsultandi abielule. Laulatus toimus 14. mail 2004 Kopenhaagenis.
25. aprillil 2005 teatas õukond, et paar ootab oma esimest last ning 15. oktoobril 2005 sündis neil poeg, kes sai vana traditsiooni järgides ristimisel nimeks Christian.
26. oktoobril 2006 teatas õukond teise lapse ootusest. 21. aprillil 2007 sündis tütar, esimene Taani printsess alates 1946. aastast. Tüdruk ristiti 1. juulil 2007 ning tema nimeks sai Isabella Henrietta Ingrid Margethe. Enne nime teatavaks tegemist oli Taani press andnud talle hüüdnime Lillepigen, mis tähendab hellitavalt väike tüdruk.
8. jaanuaril 2011 sündisid peres kaksikud, tütar Josephine Sophia Ivalo Mathilda ja poeg Vincent Frederik Minik.
Merilen Mentaal

Merilen Mentaal (sündinud 16. jaanuaril 1972) on eesti aiakujundaja.
Ta on osalenud pulmade korraldamises ja lõpetanud Oxfordi aiadisaini kolledži.
Mentaali hinnangul tunneb praegu aiakujunduse vastu huvi kuni 10% Eesti inimestest.
Alates juulist 2000 on ta Isamaa ja Res Publica Liidu liige.
Esimene Kreeka Vabariik

Ajalugu

1821. aastal alanud Kreeka iseseisvussõja esimestel etappidel valisid mitmed piirkonnad enda piirkondlikud juhtivad nõukogud. 1822. aasta alguses asendas Piada linnas (praeguse nimega Nea Epidavros) kogunenud esimene riiklik assamblee need keskse administratsiooniga; sama organ võttis 1822. aastal vastu ka põhiseaduse, mis tähistab tänapäevase Kreeka riigi sündi. Piirkondlikud nõukogud jätkasid siiski oma tegevust ning tsentraliseeritud juhtimist ei õnnestunud kindlalt kehtestada enne 1824.–1825. aastat. Uut riiki, mida peale selle algset edu ähvardas lagunemine nii seestpoolt (aastatel 1824–1825 toimunud kodusõjad) kui väljastpoolt (Ibrahim Paša juhitud Türgi–Egiptuse armee), tollased suurvõimud ei tunnustanud.
Aastaks 1827 oli Kreeka revolutsioon küll riigi mandriosas peaaegu summutatud, kuid selleks ajaks olid suurriigid jõudnud kokkuleppele selles, et luuakse Otomani impeeriumi valitsemise all olev autonoomne Kreeka riik: nii, nagu oli ära määratud Londoni lepingus. Otomani impeerium aga keeldus seda vastu võtmast ning see viis omakorda Navarino lahinguni, mille tulemuseks oli Kreeka täieliku iseseisvuse kindlustamine.
Aastal 1827 pani Troizenis aset leidnud kolmas riiklik assamblee aluse Kreeka riigile (Ἑλληνικὴ Πολιτεία) ja valis krahv Ioannis Kapodistriase Kreeka kuberneriks. Seetõttu kutsutakse seda perioodi sageli ka kubermangu perioodiks (Κυβερνείο). Peale 1828. aasta jaanuaris Kreekasse saabumist püüdis Kapodistrias funktsioneerivat riiki luua ja lahendada sõjast laastatud riigi probleeme, kuid oli peagi mässitud konfliktidesse võimsate kohalike magnaatide ja pealikega.
Kapodistrias mõrvati poliitiliste rivaalide poolt 1831. aastal ning see viis riigi uuesti elavnenud võitlusteni. Tema järglaseks sai ta vend Augustinos Kapodistrias, kes  aga sunniti kuus kuud hiljem tagasi astuma. Tollases pealinnas Nafplios toimunud viies riiklik assamblee visandas uue kuningliku põhiseaduse. Kolme "kaitsva jõu" (Suurbritannia, Prantsuse kuningriik ja Venemaa Keisririik) sekkumisel kuulutati Kreeka 1832. aasta Londoni konverentsil kuningriigiks ning riigi esimeseks kuningaks sai Baieri prints Otto I.
Kazuki Nakajima

Enne Vormel 1

Tema isa Satoru Nakajima oli samuti vormelisõitja, kes kogus oma karjääri jooksul 16 punkti (tema ajal sai punkte alates 6. kohast) ja sõitis välja ühe kiireima ringi. Kazuki noorem vend Daisuke Nakajima on samuti vormelisõitja.
Kazuki alustas kardisportlasena 1996. aastal. 1999 tuli ta Suzuka Vormel ICA meistriks ja Toyota kaasas ta oma noorte sõitjate programmi. 2002 ühines ta Vormel Toyota sarjaga ja võitis selle 2003 134 punktiga, kui ta 10 etapist võitis 3 ja ka 3 kvalifikatsiooni. 2004 oli ta Jaapani Vormel 3 sarjas 138 punktiga 5., võites 20 etapist 2 ja ka 2 kvalifikatsiooni. 2005 saavutas ta samas sarjas 209 punktiga 2. koha, võites 3 etappi ja 2 kvalifikatsiooni. Sel aastal sõitis ta ühtlasi Jaapanis toimuvas Super GT sarjas, kus ta 7 etapist võitis 1 ja oli 52 punktiga 8.
2006 sõitis Nakajima Euroopa Vormel 3 sarjas meeskonnas Manor Motosport. Ta võitis 1 etapi, tuli 1 korra teiseks ja 2 korda kolmandaks, sõitis 2 etapil kiireima ringi ja kogus 36 punkti, millega oli 7. Sellegipoolest oli tema tulemus Manor Motospordi 3 sõitjast kõige nõrgem. Meeskondlikult oli Manor 2., sest ASM Formule 3 sai kaksikvõidu (Sebastian Vettel oli individuaalselt 2.).
2007 sõitis Nakajima GP2 sarjas. 22 etapist ei suutnud ta võita küll ühtki, kuid võitis 1 kvalifikatsiooni, sõitis 3 etapil kiireima ringi, lõpetas korra teisena ja 5 korda kolmandana. Kokkuvõttes oli ta 42 punktiga 6. Sarja võitis Timo Glock Lucas di Grassi ja Giorgio Pantano ees. Nakajima meeskonnakaaslane Nicolas Lapierre võitis küll 2 etappi, kuid muid tulemusi sinna kõrvale palju ei tulnud ja ta oli alles 12. Meeskondlikult olid nad 65 punktiga 5. kohal.

Vormel 1

Nakajima alustas oma Vormel 1-karjääri 2007. aastal WilliamsF1 testisõitjana. Põhisõitjad olid Nico Rosberg ja Alexander Wurz, teine testsõitja oli Narain Karthikeyan. Kui Wurz enne hooaja viimast sõitu oma karjääri lõpetas, avanes Nakajimal võimalus võistelda. Oma esimesel etapil sai ta 10. koha. Ehkki ta sõitis hooldusboksis otsa kahele oma mehaanikule, kes õnneks väga viga ei saanud, olid ülemused temaga üldiselt rahul ja sõlmisid temaga järgmiseks aastaks lepingu.
2008. aasta avaetapil Austraalias oli ta kohe 6. Rosberg lõpetas selle etapi kolmandana. Kuid see jäigi Nakajima parimaks tulemuseks. Rosberg ruli korra, Singapuris, teiseks ning oli hooaja kokkovõttes 17 punktiga 13., Nakajima 9 punktiga 15. Meeskondlikult oli Williams 26 punktiga 8.
2009. aastal ei saanud Nakajima ühtki punkti. Kõik meeskonna 34,5 punkti tõi Rosberg, ehkki poodiumile ei jõudnud ka tema, ja Williams oli 7.
2010. aastaks ei saanud Nakajima lepingut ühegi vormelimeeskonnaga.
Me oleme Kroonlinnast

Sisu

Filmi tegevus toimub 1919. aasta oktoobris. Kindral Nikolai Judenitši juhitud valgekaartlaste väed piiravad Petrogradi. Linna kaitsjatele saabub Kroonlinnast appi madruste salk. Grupp madruseid sellest salgast langeb valgekaartlaste kätte vangi ja hukkub. Pääseda õnnestub ainult madrus Artjom Balašovil. Kui ta Kroonlinna tagasi pöördub, siis tehakse talle ettepanek hakata juhtima uut meremeeste dessanti valgekaartlaste vastu.
Voobler

Voobler on kalapüügilant.
Voobleri ninaosas on keeleke, mis annab landile liikuvuse ja peibutab röövkalu.
Feuerthaleni vald

Haldusajalugu

Langwieseni vald liideti Feuerthaleni vallaga 1947.

Ajalugu

Langwiesenit mainiti esimest korda 876. aastal Langewisa nime all. 1318. aastal mainiti esimest korda Feuerthalenit nimega Fuirtal an dem Rine.
Ernest Markšaitis

Ernest Markšaitis (3. mai 1969 – 22. juuni 2013 Gilgit-Baltistan, Pakistan)  oli leedu alpinist.
Alpinistina tõusis ta üle 8000 m kõrguse mäe tippu.
Ta võttis osa 2013. aasta juunis Aleksandra Dziki juhtimisel toimunud rahvusvahelisest mägiekspeditsioonist Nanga Parbatile (8125 m) Gilgit-Baltistani provintsis Pakistani loodeosas. 23. juunil tabas mäe jalamil (4200 m kõrgusel) asuvat baaslaagrit Ţālebāni terrorirünnak, mille käigus hukkus 11 alpinisti, teiste seas Ernest Markšaitis.
Markšaitis lõpetas Moskva Riikliku Ülikooli mehaanika-matemaatikateaduskonna. Ta töötas Vilniuse Ülikoolis matemaatika õppejõuna. Hiljem töötas ta finantsanalüütikuna.

Alpinism

Ta hakkas mägironimisega tegelema 2007. aastal.
Volõõnia kõrgustik

Volõõnia kõrgustik on kõrgustik Ukraina lääneosas.  Koos Podoolia kõrgustikuga moodustab ta Volõõnia-Podoolia kõrgustiku. Keskmine kõrgus on 220–250 m, kõrgeim tipp on 341 m (Mizotšski krjaž).
Volõõnia kõrgustik paikneb Volõõnia ja Rivne oblasti piiril ja ulatub Lääne-Bugist Kortšiki jõeni (Slutši jõe lisajõgi). Kõrgustiku pikkus on umbes 300 km, laius 40–50 km.
Ev Chistr 'ta Laou!

"Ev chistr 'ta Laou!" (bretooni keeles "Joo siidrit, Laou!") on traditsiooniline bretooni joomalaul. Meloodia sai tuntuks, kui seda esitasid 1970. aastal Alan Stivell ja 1976. aastal Hollandi ansambel Bots nime all "Zeven dagen lang".
Samal viisil on levinud mitmesugused versioonid ja töötlused, mil tihti pole originaaliga palju pistmist. Näiteks inglise rahvalaul "Willie's Lady" ilmus lasteballaadide seas 1882-98 avaldatud kümneköitelises inglise ja šoti rahvalike ballaadide kogumikus "The English and Scottish Popular Ballads". Eri sõnadega ja keeltes on laulu esitanud paljud ansamblid ja muusikud, sh Alan Stivell ("Son Ar Chistr" 1970), The Chieftains ("Ev Chistr 'Ta, Laou!" 1987), In Extremo ("Was wollen wir trinken"), Scooter "How Much is the Fish?", 1998) ja Blackmore's Night ("All For One", 2003).
Levinud on eksiarvamused, justkui olnuks "Ev Chistr ’ta Laou!" kasutusel Esimese või Teise maailmasõja aegse Saksa armee, Luftwaffe või IRA marsi või hümnina. Tegelikult levis see bretooni rahvalaul mujal Euroopas alles 1970. aastatel.

Bretoonikeelne tekst

Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat, loñla Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat Ur blank, ur blank ar chopinad loñla Ur blank, ur blank ar chopinad
Ar sistr zo graet 'vit bout evet, loñla Ar sistr zo graet 'vit bout evet Ar sistr zo graet 'vit bout evet Hag ar merc'hed 'vit bout karet, loñla Hag ar merc'hed 'vit bout karet
Karomp pep hini e hini, loñla Karomp pep hini e hini Karomp pep hini e hini 'Vo kuit da zen kaout jalousi, loñla 'Vo kuit da zen kaout jalousi
Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat, loñla Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat Ur blank, ur blank ar chopinad loñla Ur blank, ur blank ar chopinad
'Oan ket 'met tri miz euredet loñla 'Oan ket met tri miz euredet 'Oan ket met tri miz euredet e vezen bemdez chikanet loñla e vezen bemdez chikanet
Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat, loñla Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat Ur blank, ur blank ar chopinad loñla Ur blank, ur blank ar chopinad
Taolioù botoù, fasadigoù loñla Taolioù botoù, fasadigoù Taolioù botoù, fasadigoù ha toull an nor a-wechouigoù loñla ha toull an nor a-wechouigoù
Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat, loñla Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat Ev sistr 'ta Laou, rak sistr zo mat Ur blank, ur blank ar chopinad loñla Ur blank, ur blank ar chopinad
Mamba Alvis

Kirjeldus

Mamba on valmistatud Mercedes Benzi UNIMOGi (mudel 416) kere baasil Land Systems OMC poolt. Põhja alt V-kujuline soomuskere aitab meeskonda kaitsta miinide eest. Valmistatakse 4 põhilist kereversiooni.
Šakotis

Šakotis (Leedu keeles šakotis, poola keeles sękacz ("kuusepuukook"; otsetõlkes 'haruline') on Poola-Leedu traditsiooniline vardas küpsetatud kook. Šakotise koostisosad on või, muna, jahu, suhkur ja koor. Kooki küpsetatakse pöörleval vardal kas ahjus või lahtise tule kohal.

Ajalugu

Koogi valmistamine levis rahva hulgas Poola-Leedu ühisriigi Rzeczpospolita ajal (1569–1791). Šakotise päritolu seostatakse ühelt poolt itaalia päritolu Poola kuninganna Bona Sforzaga ja teisalt jatvingidega. Kui balti hõimude hulka kuulunud jatvingid asustasid Podlaasia ala keskajal, siis Bona Sforza oli kuningas Zygmunt I abikaasa 1518–1548 ja oli tuntud riigi majanduse reformijana.
Šakotisele on andnud nime tema iseloomulik kuju, mis tõlkes tähendab "mitmeharuline puu". Enamasti on ta kooniline ja meenutab välimuselt kuuske. Koogi küpsetamine on aja- ja töömahukas protsess. Tule kohal pöörlevale vardale kinnitatud koonusele kantakse kihtidena tainas. Keskmise koogi küpsetamiseks kulub pool tundi.
Kooki võib serveerida nii, nagu ta küpsetamisel jääb, või kaunistatuna šokolaadi ja suhkrust lilleõitega. Šakotis on üks tähtsamaid magustoite Leedu pidulaudadel, eriti pulmades või pühade ajal.
Kui 2006. aasta Euroopa päeval korraldati Austria algatusel Viinis Café Europe, siis valiti Leedu esindusmaiustuseks šakotis.
Leedu rekord püstitati 2015. aasta mais Druskininkais, kus küpsetati seni teadaolev suurim šakotis kõrgusega 3,72 meetrit ja kaaluga 85,8 kilogrammi.
Tallinna Kooliõpilaste Pataljon

Pataljoni moodustamine

23. jaanuaril 1919 moodustati sisekaitse ülema Ernst Põdderi korraldusel roodust, kus oli juba üle 400 õpilase, Tallinna Kooliõpilaste Pataljon, pataljoni ülemaks määrati alamaleitnant Ernst Leithammel.  
Pataljoni koosseisus oli kolm kütiroodu, kuulipilduja- ja töökomando ning orkester. Hiljem täiendati pataljoni veel õppekomandoga, mis tegeles ohvitseride ettevalmistamisega.
Õppursõdurite peamiseks ülesandeks oli põhiliselt siiski sisejulgeoleku kindlustamine Tallinnas ning oma ülesandeid täitsid nad 17. ja 26. detsembril 1918 ja 1. mail 1919 Tallinnas toimunud rahvarahutuste ja meeleavalduste ajal. Tallinnas asudes oli õpilastel võimaldatud osavõtt koolitööst.
Lahingutegevusest sõjatandritel võtsid Tallinna kooliõpilased vabatahtlikena osa Viru ja Lõunarindel võidelnud väeosade koosseisus. Soomusrongide dessantroodudes - Soomusrongil nr. 2 nelikümmend, soomusrongil nr. 3 kaheksakümmend ja Eesti Meredessantpataljonis kaheksakümmend õppursõdurit. Rohkesti teenis õppursõdureid rindel 4. jalaväepolgu koosseisus. Pikemat aega rindel olnud õppursõdurid vahetati aeg-ajalt pataljonist uute vabatahtlikega.
Tšatisgarhi keel

Kirjaviis

Tšatisgarhi keeles kasutatakse devanaagari kirja. Devanaagari kiri (skr devanāgarī ‘jumalik linn’) on India tähestik, mida kasutatakse sanskriti, hindi, marathi, nepali jt keelte kirjutamisel. Devanaagari on alfabeetiline tähestik, mis koosneb 34 konsonandi- ning 14 vokaalimärgist ja diftongist. Iga konsonandimärki hääldatakse loomuldasa koos vokaaliga ‘a’, teisi vokaale tähistatakse konsonandimärgile lisatava vastava diakriitilise märgiga. Kaashäälikuühendeid märgivad lisamärgid e ligatuurid. Devanaagarit kirjutatakse vasakult paremale. Devanaagari tekkis brahmi kirja baasil ja on kasutusel alates 7.–8. sajandist.

Muu

Tšatisgarhi regiooni tunti vanal ajal kui Daksin Kosali regiooni ning seda on mainitud ka mitmetes ajaloolistes allikates. Seega klassikaline tšatisgarhi keele nimi kosali või daksin kosali on suure ajaloolise tähtsusega. Tšatisgarhi keel on kõige lähemalt suguluses bagheli ja avadhi keeltega ning need keeled on klassifitseeritud Kesk-Ida tsoonis Ida-India keeltena ehk India haruna Indo-Euroopa keeltest. Selle keele konkreetne suhe hindi keelega on keeruline ning nagu ka teistel keeltel Hindustani dialektide pidevustikus, on tšatisgarhi keele staatus eraldiseisva keelena mingil määral arvamuse asi. India Valitsuse arvates on tšatisgarhi keel hindi keele idapoolne dialekt, kuid samas on ta nimetatud iseseisvaks keeleks Ethnologue’s. Tšatisgarhi keelel on mitmeid tuvastatuid dialekte: baighani, bhulia, binjhwari, kalanga, kavardi, khairagarhi, sadri korwa, surgujia. Surguija dialekt võib olla juba väljasurnud.
Moidela Tõnisson

Isiklikku

Tema esimene abikaasa oli KGB ohvitser Randar Hiir, teine abikaasa oli küberneetik Ants Wõrk.
Anton Alihhanov

Anton Andrejevitš Alihhanov (vene keeles Антон Андреевич Алиханов; sündinud 17. septembril 1986 Suhhumis Abhaasia ANSV-s) on Venemaa poliitik, kuberner, majandusteaduste kandidaat.
Ta määrati 6. oktoobril 2016 Kaliningradi oblasti kuberneri kohusetäitjaks. 2017. aasta septembris toimunud kubernerivalimistel sai ta 81,1% valijate häältest. Ametisse astus 29. septembril. Alihhanov on noorim Venemaa Föderatsiooni föderaalsubjekti kõrgem ametnik (pea).

Haridustee ja töökäik

Alihhanov on lõpetanud Venemaa Föderatsiooni Valitsuse juures asuva Finantsakadeemia kahel erialal: rahandus ja krediidi ning jurisprudentsi erialal. 2010. aastal asus ta tööle Venemaa justiitsministeeriumi. 2012. aastal kaitses ta Moskvas Plehhanovi-nimelises Venemaa Majandusülikoolis majandusteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Управление издержками на развитие организационной культуры компании".
2015. aasta septembris suunati ta tööle Kaliningradi oblasti valitsuse aseesimeheks. 30. juunil 2016 edutati ta valitsuse esimehe kohusetäitjaks. Pärast Kaliningradi oblasti kuberneri kohusetäitja Jevgeni Zinitševi ootamatut tagasiastumist 6. oktoobril 2016, määrati Alihhanov Venemaa Föderatsiooni presidendi Vladimir Putini seadlusega oblasti kuberneri kohusetäitjaks kuni valimisteni, mis pidid toimuma 2017. aasta septembris.

Kuberneriks valimine

2017. aasta juulis esitas Ühtne Venemaa Anton Alihhanovi kubernerikandidaadiks. 10. septembril toimunud valimistel sai Alihhanov ülekaaluka võidu (üle 80% häältest; teised kandidaadid said alla 10% häältest). Ametisseastumise tseremoonia peeti Kaliningradi Draamateatris. Alihhanovi ametisseastumise puhul saatsid välisriikidest oma õnnitlused Valgevene, Poola, Leedu, Saksamaa ja Korea Vabariik.

Isiklikku

Anton Alihhanovi isa põllumajandusülikooli lõpetanud Andrei Alihhanov (sündinud 1960) on kreeka ja doni kasaka päritolu; ema meditsiinikandidaat Liana Alihhanova on gruusia-vene päritolu. 1992. aastal põgenesid Alihhanovid sõja jalust Venemaale; elama asuti Moskvasse.
Alihhanov harrastab võitluskunste. Ta on tegelenud wushu, judo ja sportliku vabavõitlusega, praegu harrastab kudot.
Anton Alihhanovi 2015. aasta deklareeritud aastatulu oli 2,2 ja 2016. aastal 2,6 miljonit rubla.
Krist Novoselic

Krist (ka Chris) Anthony Novoselic (sündinud 16. mail 1965 Comptonis California osariigis) on ameerika rokkmuusik, ansambli Nirvana bassist. Tema vanemad olid immigrandid Horvaatiast, kes olid USAsse saabunud 1963. aastal.
Kui Novoselic oli 14, kolis pere Washingtoni osariiki Aberdeeni, kuna Californias ei tuldud enam rahaliselt toime. Tal tekkisid koolis raskused ja ta ei sobinud seltskonda. Enda sõnul hämmastas teda see, kui eelarvamuste küüsis Aberdeeni inimesed olid. Novoselic kannatas Aberdeenis sügava depressiooni all. Teda kiusati ja ta ei suhelnud eriti kellegagi, enda sõnul magas ja kuulas ta terved pärastlõunad muusikat ning põlgas kõiki koolikaaslasi. Tol ajal kuulas ta ansambleid nagu Led Zeppelin, Devo, Black Sabbath ja Aerosmith.
1980. aasta juunis saadeti Novoselic sugulaste juurde Horvaatiasse, et ta oma depressioonist üle saaks. Horvaatia oli talle kui paradiis – ta leidis koolis palju mõttekaaslasi ja kuulis esmakordselt punk rock'i nagu Sex Pistols ja Ramones. Pärast USAsse naasmist õppis ta viimasel kooliaastal kitarrimängu selgeks ja seejärel istus ning harjutas tundide kaupa koos venna Robertiga vanu bluusipalasid.
Töökaaslase kaudu kohtus Novoselic tulevaste Melvinsi liikmete Buzz Osborne'i ja Matt Lukiniga (viimane on ka Mudhoney bassist). Nende kaudu tutvus Novoselic hardcore punk'iga, nagu Flipper, Black Flag, Circle Jerks ning ka juba talle enne tuntud Sex Pistols. Ta hakkas lugema punk-zine'i "Maximumrocknroll" ning sai teadlikuks punkringkondade ideaalidest ja eesmärkidest. Ta avastas sellised ansamblid, nagu MDC, Butthole Surfers, Minor Threat ja Hüsker Dü ning koos Matt Lukini ja veel paari sõbraga sõideti tihti Seattle'isse punkansamblite kontsertidele.
Chrisi vend Robert oli Kurt Cobaini sõber. Kui Cobain ükskord Robertile külla tuli, küsis ta ülevalt kostva muusika kohta. Robert vastas, et see on ta vend Chris, kes kuulab punk rock'i. Cobain ja Novoselic tutvusid ja said sõpradeks, olles avastanud oma ühise muusikamaitse. Varsti pärast seda andis Cobain Novoselicile oma esimese ansambli Fecal Matter demo. Kui see oli Novoselici juures mõnda aega vedelenud, kuulas ta seda ja nõustus Cobainiga bändi looma.

Isiklikku

Novoselic on kaks korda abielus olnud. 1989. aasta detsembrist kuni 1999. aastani oli Novoselic abielus Shelli Dilleyga, koos elades hakkasid nad ka taimetoitlasteks.
2004. aasta alguses abiellus ta kunstnik Darbury Ayn Stenderuga.
Kalvinistlik kirikumuusika

Mitmehäälne kalvinistlik muusika

Kalvinistide koduses musitseerimises säilis siiski ka mitmehäälne laulmine, milleks kasutati kirikus lauldavate psalmide mitmehäälseid seadeid. Mitmehäälsete seadete põhiliseks autoriks on Claude Goudimel.

Kalvinistlik kirikumuusika ja kunstmuusika

Kalvinistlikku psalmilaulu on oma loomingus kasutanud näiteks Jan Sweelinck ja Zoltán Kodály.