google/wiki40b huggingface dataset:
Tõrva linnamägi

Kirjeldus

Tõrva linnamäe puhul on tegemist Kalevipoja sängi tüüpi linnusega, mille kaitsesüsteem on lõplikult välja kujunenud mitme sajandi jooksul. Linnus paikneb umbes 16 m kõrgusel loode–kagusuunalisel mäel ning on juba looduslikult hästi kindlustatud. Muinaslinnus moodustub linnusest ja sellega loode-ja kagupoolses eeslinnusest, eriti kagupoolne, kus Eerik Laid tuvastas 30ndatel läbi viidud inspektsiooni ajal kagjpoolsel küljel inimtekkelist vallikraavi ning kahte rööbiti kulgevat kõrget valli. Linnuseala on loode-kagu suunas ovaalse kujuga, õuepindalaga 1100 m², mille pikkus on u 50 m ning laius keskel 21 m. Eeslinnus on nelinurkse kujuga, õuepindalaga ligi 1000 m².

Vallid

Eeslinnus on loodes mäejalamist eraldatud madala valliga. Kuid selline eraldus on arvatavasti tehtud hilisrauaajal ning vaatluse järgi ei omandanud see väga suurt praktilist kaitseotstarvet. Tugevamad kaitseehitised paistavad silma eelkõige pealinnuse osas. Linnuse ja eeslinnuse vahele jäävad sügav kraav ning kõrge, umbes 6 m kõrgune vall. Linnuse loodenõlv on kahjustada saanud ja varisenud.
Linnuse kirde- ja edelakülgedel asuvad madalad vallid, mis sujuvalt järskudeks nõlvadeks liituvad. Linnuse kagupoolses otsas laiub võimas otsavall, millele järgneb järsk nõlv ning kaks kaarvallikraavi, mis ulatuvad linnuse kirdepoolse jalamini. Kaitsesüsteem on arvatavasti välja kujunenud hilisrauaajal.
Tõrva linnusel asuvad värava kohad mõlema otsa valli juures.

Ajalugu

19. sajandi keskel asus praeguse linnamäe paigas Patküla mõisa park sildade, treppide, teede ja tantsuplatsidega, kuid seoses Patküla mõisa omaniku vahetusega (uus omanik Alexander Oskar von Stryk), kes ise oma uude mõisa elama ei jäänud, jäi park hooletusse ja kasvas metsa.
Loode–kagusuunalise Tõrva linnamäe avastas 1930. aastal kohalik koduloouurija ja Tõrva Gümnaasiumi õpetaja Ernst Karolin.
1965.–1967. aastal tehtud arheoloogiliste väljakaevamiste käigus, mida juhatas akadeemik Harri Moora, selgus, et eeslinnuses oli esialgu (6.–7. sajandil) olnud avaasula. Pealinnuses on elatud I aastatuhande teisel poolel ja II aastatuhande alguses. Kuna leide on vähe, arvatakse, et linnus oli kasutusel pigem sõjaolukordades kui pideva asulakohana.
1970. aastatel ehitati Tõrva linnamäele vabaõhulava, kus nüüd korraldatakse laulu- ja tantsupidustusi ning iga-aastast jaanituld.
Kirjastiil

Kirjastiil, vanem nimetus šrift (saksa keelest Schrift 'kiri'), tüpograafia kontekstis kirjatüüp, on kirjatähtede kujutamise süsteem, mille puhul tähtede detailid on ühe kirjastiili piires kujundatud ühes võtmes ja ühesuguste reeglite järgi. Kirjastiilisisene ühtsus tagab ka kirja hea loetavuse.
Ajalooliste kirjastiilide välimus on sõltunud enamikul juhtudel kirjutusmaterjalist ja -vahenditest (raidkirjad, graveeritud kirjad, laisulekirjad, peensulekirjad). Esimesed trükikirjad lähtusid käsikirjade kirjastiilidest, hiljem iseseisvusid arengus.

Sõnavara

Kirjastiili mõiste hõlmab kirja välimust, selle nähtavat kuju (EKSS defineerib seda tähtede kunstipärase graafilise vormina kirjas, Võõrsõnade leksikon kui kirjamärkide kujunduse liiki). Lühiduse mõttes kasutatakse eesti keeles kirjastiil asemel ka sõna kiri. Tüpograafias vastab eesti sõnale kirjatüüp ingliskeelne typeface, samas kui font tähistab ainult digitaalseid kirjatüüpe faili kujul.
Ziediņi raudteepeatus

Ziediņi raudteepeatus oli raudteepeatus Tallinna–Pärnu–Riia raudteel Limbaži piirkonnas. Peatus asus Riia raudteejaamast 60,4 km kaugusel.
Peatus rajati aastal 1934 Skulte mõisasüdame elanike tarbeks. Viimane rong peatus seal aastal 1999. Aastatel 2005–2006 võeti Läti poolelt metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Peatuse likvideerimisel kuulusid sealsete ehitiste hulka ootepaviljon ja ooteplatvorm.
Tabuaço

Tabuaço on asula (vila) Portugalis Viseu ringkonnas, Tabuaço valla keskus. 
Elanike arv on umbes 1700.
Toolse Ussimägi

Toolse Ussimägi on Muinas-Eesti linnamägi Lääne-Virumaal Vihula vallas Toolse külas.

Kirjeldus

Toolse jõe käärus asuv Ussimägi on 120 m pikk ja 20 m lai. Õueala on ovaalse kujuga ja 1500 m² suurune. Vall on ehitatud peamiselt mullast. Siseküljel on valli kõrgus 1,5 m, välisküljel 4 m. Valli pikkus on 40 m. Linnuse kasutusaeg on dateeritud 8.–10. sajandisse.
Hilda Vilhelmine Roos

Hilda Vilhelmine Roos (17. juuli 1906, Tallinn – 11. aprill 1990, Tallinn) oli Eesti matemaatik.

Elulugu

Lõpetas 1926 Tallinna 2. Tütarlastegümnaasiumi ja 1931 TÜ matemaatikuna; füüsika-matemaatikakandidaat (1969, Moskva, NSVL Pedagoogikaakadeemia), väitekiri "Иррациональные числа и степение в школьной математике". Oli 1930–44 Narva 1. Gümnaasiumi, Rakvere Ühisgümnaasiumi, Tallinna H. Kubu Ühisgümnaasiumi ja Tallinna Õpetajate Seminari matemaatikaõpetaja. 1944–74 Tallinna Polütehnilise Instituudi matemaatika kateedri assistent, vanemõpetaja ja 1970–74 dotsent.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: matemaatika õpetamise metoodika. Koostanud õpikuid ja õppevahendeid.
Zelva

Ajalugu

Alevit mainiti esimest korda aastal 1258. Toonane asula asus praegusest Zelvast loode pool, kus maapind oli künklikum.
Aastal 1470 ehitati Zelvasse katoliku kirik. Kiriku juures asus toona Suur-Zelvaks (Вялікая Зэльва) kutsutud küla, selle lähedal asus aga Väike-Zelva (Малая Зэльва), kus asus mõis. XVI sajandil oli see ala Višnevskite, Iliniczite, Zabrzeziňskite, Zenowiczite ja Kamarowskite valduses. Aastal 1524 mainiti Suur-Zelvat dokumentides kui alevit. Zelva kuulus toona Navahradaki vojevoodkonda Vaŭkavyski maakonda.
XVII sajandi alguses läks Zelva Sapiehade valdusesse. Aastal 1720 said Sapiehad õiguse pidada Zelvas laata, mis kujunes suurimaks laadaks Leedu aladel. Toona oli Zalvianka veel laevatatav ja jõel asus sadam. XVIII sajandil rajasid Sapiehad Zelvasse teatri.
Alates kolmandast Poola jagamisest aastal 1795 oli Zelva Venemaa koosseisus. Alevi elanikud võtsid aktiivselt osa kõigist Venemaa vastu suunatud ülestõusudest Poola aladel, seetõttu konfiskeerisid vene võimud alevi XIX sajandi keskel Sapiehadelt. Aastast 1886 hakkas alevit läbima raudtee Baranavičyst Bialystokki. XX sajandi alguses liideti mõlemad Zelvad ühtseks aleviks.
Pärast Esimest maailmasõda kuulus Zelva Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu. Aastal 1966 sai Zelvast rajoonikeskus. Aastal 1983 valmis tamm Zalvianka jõel ja rajati veehoidla ning hüdroelektrijaam.
Karjasoo (soo)

Karjasoo on kõrgsoo Võru maakonnas Võru vallas Hänike külas.
Soo pindala on ligikaudu 60 ha.
Soo tekkimise kohta on kohalik muistend, mille järgi olnud soo kohal kunagi Karja järv, mis jooksnud jõgede kaudu tühjaks siis, kui Järvetaat vee oma kaksikute tütarde mehelemineku puhul neile kaasavaraks andis.
Johannes Haller

Johannes Haller (16. oktoober 1865 Käina – 24. detsember 1947 Tübingen) oli baltisaksa päritolu saksa ajaloolane.
Haller õppis aastatel 1883–1888 Tartu Ülikoolis ajalugu, olles õpingute ajal korporatsioon Estonia seenior. Töötas pärast ülikooli lõpetamist koduõpetajana Eestimaal ja Liivimaal. Aastatel 1890–1891 õppis ta Berliini ja Heidelbergi ülikoolides.
Aastal 1901 sai ta erakorraliseks professoriks Marburgi Ülikoolis, aastal 1904 sai ta samas ülikoolis korraliseks professoriks (ja arheoloogiainstituudi direktoriks). Aastal 1904–1913 oli ta Gießeni Ülikooli professor. Aastatel 1913–1932 oli ta Tübingeni Ülikooli professor. Ta oli ka Tübingeni Ülikooli rektor.
Kurisu-Jaani allikas

Kurisu-Jaani allikas (ka: Kurisu Jaaniallikas, Jaaniallikas) on allikas Rapla maakonnas Märjamaa vallas Rangu karstialal. Rangu karstiala kaitseks on moodustatud Rangu loodusala.
Suurema osa ajast on see "allikas" kurisu, mis neelab sinna kraavist (vooluhulk üle 10 l/s) tulevat vett. Allikast saab rääkida aga kevadise suurvee ajal, mil kurisu ajab vett välja, moodustades "keeva" allika.
Aleksander Tamm (haridus- ja kultuuritegelane)

Aleksander Tamm (5. märts 1868 Tallinn – 3. august 1950 Tallinn) oli eesti haridus- ja kultuuritegelane.
1891. aastal lõpetas ta Peterburi õpetajate instituudi. Õppis ka Pobedinski kõrgematel kaubanduskursustel.
Aastatel 1891–1904 töötas Tallinna 4-klassilise linnakooli (endise kreiskooli) õpetajana. Oli Estonia seltsi liige ja mitu aastat esimees, samuti karskusliikumise tegelane ja karskusseltsi Valvaja esimees.
1904. aastal siirdus vastuolude tõttu koolivalitsusega Kaug-Itta. Töötas õpetajana Nikolsk-Ussuriiskis, asutas Primorje krai õpetajate liidu, mille esimeheks ta valiti. 1906. aastal vallandati ta kindral-kuberneri käsul õpetaja ametist. Seejärel asus elama Vladivostokki, töötas seal 1915. aastani ühes suuremas laevakontoris, oli samas rahvaharidusseltsi ja rahvamaja esimees ja üks Eesti seltsi asutajaid Vladivostokis. 1912. aastal kandideeris Vene Riigiduuma valimistel, kuid ei saanud valituks. 1915. aastal siirdus elama Peterburi, töötades seal raamatupidaja ja õpetajana.
1920. aastal naasis Eestisse. Juhatas Tallinnas OÜ Ökonomisti kaubanduskursusi, tegutses lektorina Tallinna rahvaülikoolis. 1921. aastal asutas AS Eesti Reisibüroo ja oli 8 aastat selle peadirektor.
Aastatel 1923–1926 oli II Riigikogu liige, Johan Pitka asutatud Rahvuslik Vabameelse Partei liige.
1926. aastal oli üks Raadio Ringhäälingu asutajaid ja töötas mitu aastat selle direktorina. Oli ka Nõmme linnavolikogu liige ja revisjonikomisjoni esimees, Nõmme Haridusseltsi esimees, samuti töötas õpetajana Tallinna Tütarlaste Kommertskoolis ning juhatas Eesti Ühistegelise Liidu kursusi.
Ta on maetud Siselinna kalmistule.
Põltsamaa vallaraamatukogu

Põltsamaa vallaraamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. Vallaraamatukogu hõlmab Adavere, Esku ja Lustivere raamatukogu.
Jana Mintšenkova

Jana Mintšenkova (sündinud 19. aprillil 1988) on Eesti laskesuusataja. 
Debüüdi IBU maailmakarikaetapil täiskasvanute arvestuses tegi ta 2007. aastal.
Orbitaal

Orbitaal on lainefunktsioon, mis kirjeldab elektroni lainelaadest käitumist aatomis (aatomorbitaal) või mitmest aatomist koosnevas molekulis (molekuliorbitaal).
Sirgala karjäär

Sirgala karjäär (ka Sirgala põlevkivikarjäär) on ASi Enefit Kaevandused pealmaakaevandus Narva-Jõesuu linnas. Karjääri pindala on 14 km². Kagus piirneb Sirgala karjäär Narva karjääriga ning loodes Viivikonna karjääriga.
P2 retseptorid

P2-retseptorid ehk nukleotiidi retseptorid (ka P2) on paljude loomade rakkudes toimivad retseptorid, millel on mitu funktsiooni.

P2Y-retseptorid

P2Y-retseptorid on G-valguga seotud valgud, millel eristatakse alatüüpe P2Y₁ (ADP), P2Y₁₁ (ATP), P2Y₁₂ (ADP), P2Y₆, P2Y₂, P2Y₄.
Need retseptorid mängivad olulist rolli müelopoeesis ja müeloidsete rakkude talitluses.

P2X-retseptorid

P2X-retseptorid on rakumembraani läbivad ioonkanalid, millel eristatakse alatüüpe P2X₁, P2X₂, P2X₃, P2X₄, P2X₅, P2X₆, P2X₇.
P2X-retseptorite avanemist reguleerib ATP.
P2X-retseptoreid ekspresseerivad neuronite vastavad piirkonnad, gliiarakud nii kesk-, perifeerses kui ka autonoomses närvisüsteemis.
P2-retseptorid võivad kutsuda esile mitmete rakkude, nagu südamelihase, skeletilihaste ning veresoonte, seemnejuha ja kusepõie silelihaste kontraktsiooni.

P2 ekspressioon tüümuses

Täiskasvanud isaste roti tüümuste uurimisel, kus kasutati immunohistokeemilisi ja in situ hübridisatsioone, tuvastati tümotsüütidel nii P2X- kui ka P2Y-retseptoreid.
P2X1,2,3,4 ja P2X₅ retseptorid tüümuses paiknevates veresoontes, P2X1,2 ja P2X₄ retseptorid tuvastati teatud silelihastes (vascular smooth muscle), P2X₃ retseptoreid seostati endoteelirakkudega, mõned väiksed arterid olid positiivsed P2X₅le. P2X2,3,6 ja P2X₇ retseptoreid tuvastati tüümuse epiteelirakkudest. 
P2X₂ ja ₃-sid oli rohkelt tüümuse säsi epiteelirakkudes ja P2X₆ Hassalli kehades.
P2X₂-retseptoreid ekspresseerisid tüümuse kihnu ja perivaskulaarsed epiteelirakud. P2X2,6 ja P2X₇-retseptorid olid aga tüümuse sidekoest vaheseinte epiteelirakkudes.

Patoloogia

Vähirakud ekspresseerivad samuti P2-retseptoreid – nende retseptorite alatüüpide aktivatsioonist või inhibitsioonist võib sõltuda, kas vähirakk paljuneb või sureb.

Ajaloolist

Neid retseptoreid kirjeldas esimesena purinergic signalling'i kontseptsiooniga seoses Geoffrey Burnstock (1929) 1970. aastatel.
Põhjaka mõis

Põhjaka mõis (saksa keeles Pochjak) oli rüütlimõis Peetri kihelkonnas Järvamaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Paide linna Järva maakonnas.

Ajalugu

Põhjaka eraldati Koordi mõisast 1811. aastal ning selle esimeseks omanikuks oli Paul Gotthard von Dücker.
1816. aastal ostis mõisa krahv Carl Gustav Mellin, kes lasi ehitada ka mõisa peahoone.
1828. aastal ostis mõisa arst Christoph Heinrich Rinne.
1884 ostis mõisa Palu mõisnik Konstantin von Stackelberg. Stackelbergidele kuulus mõis kuni 1919. aasta võõrandamiseni.

Mõisakompleks

Varaklassitsistlik peahoone valmis 1820. aastal. Ühekorruselise, kelpkatusega kivihoone muudab omapäraseks see, et peauks ei asu mitte esi-, vaid otsaküljel.
2. juunil 2010 avati Hannes Tamjärvele kuuluvas mõisas restoran. Kolm kokka (Joel Kannimäe, Ott Tomik, Märt Metsallik) korrastasid mõisa oma käte ja sõprade abiga. Esimeses etapis korrastati mõisa peahoone siseviimistlus, paigaldati vajaminevad kommunikatsioonid, hangiti puuduvad aknad ja uus peauks.
Põhjaka mõisa toidukoha ideeks on pakkuda külastajatele hooajalist, värsket eestimaist toitu.
Mõisa kõrvalhoonetest on säilinud vaid uusgooti stiilis vesiveski.
Püramiidtamm

Nimetus

Perekonna nimetus Quercus tuleb keldikeelsetest sõnadest quer ('ilus'), ja cus ('puu') ja kultivari nimetus fasgiata ladina keelest sõnast fastigo, mis tähendab "püstine".

Kirjeldus

Puu on sambakujuline. Kasvab kuni 20 m kõrguseks. Tüvi osa on enamasti lühike, ühekojaline, mille koore värvus ulatub tume hallist kuni mustani. Tamme viljadeks on tammetõrud. Tõrud on ovaalsed, kuni 2,5 cm pikkused. Lehed on tumerohelised, teravatipulised, lehealused enamasti sinakas-rohelised, lühikese varrega, kasvult 7,5–13 cm.

Kasvutingimused

Puu on jõulise kasvuga ning on sobiv kasvama karmides tingimustes. Püramiidtamm on sügavate juurtega ning talub ka keskmisest tugevamaid tuulepuhanguid. Kasvutingimusete suhtes on püramiidjas tamm vähenõudlik. Ta tuleb toime nii kuivades kui ka savistes muldades. Pruunjaid lehti võib tamm hoida mõnikord isegi kogu talveperioodi. Meeldivad päiksepaistelised kohad. Kasutatakse iluaianduses.

Haigused

Püramiidtamme peetakse lihtsasti hooldavaks taimeks väheste probleemidega. Võib esineda seenhaigust (jahukaste) aga peamiselt niisketes kliimades. Tammed üldiselt on vastuvõtlikud paljudele haigustele: tamme närbumistõbi, võrsevähk, juuremädanik, antraknoos, äkksurm ning samuti kahjustavad püramiidtamme ka mitmed kahjurid.

Kasutus

Püramiid tamm sobib hästi kasutamiseks linna aladel ja parkides. Puu on leplik linna tingimuste suhtes ning tänu sellele saab ta kasvada ka tänavaäärsetel kitsastel aladel.
Puu hoiab ise vormi, kärpida ei ole vaja.
Braille kiri

Braille kiri ehk Braille' kiri [braj kiri] (ka punktkiri ehk pimedate kiri) on taktiilne kirjasüsteem, milles tavapäraseid tähti ja numbreid kujutatakse reljeefsete, sõrmedega tajutavate punktikombinatsioonide abil. See võimaldab pimedatel ja nägemispuudega inimestel lugeda sõrmede abil. Braille kiri kuulub alternatiivkommunikatsiooni vahendite hulka ning sai nime prantslase Louis Braille järgi.
Braille kiri tähistab kõnesolevaid häälikuid, numbreid, häälikuühendeid jne punktide abil. Häälikuid tähistab kuni kuus paberist välja pressitud punkti. Kirja lugemiseks kasutavad pimedad taktiilset tundlikkust ehk loevad sõrmedega.
Braille kirjasüsteem on teadaolevalt kasutusel vähemalt 133 keeles üle maailma. Braille kirja punktmärgid võivad keeleti erineda. Punktkirjaga on võimalik tähistada kuni 64 eri märki. Märkidega on peale häälikute võimalik tähistada ka numbreid, häälikuühendeid, noote, keemia sümboleid jpm.
Eestis õpetatakse pimedatele Braille kirja aastast 1883, kui asutati Tallinna pimedate kool. Tänapäeval õpetatakse Braille kirja Tartu Emajõe koolis.

Muid sümboleid

* tähendus sõltub märgi asukohast
Greene'i maakond (Mississippi)

Ajalugu

Maakond moodustati 1811. aastal.
Jevgeni Šmurlo

Jevgeni Frantsevitš Šmurlo (11. jaanuar 1854 (vkj. 29. detsember 1853) Tšeljabinsk – 7. aprill 1934 Praha) oli vene ajaloolane.
Sündis aadlikust sõjaväelase peres. Õppis Peterburi Ülikoolis. Oli Tartu Ülikooli vene ajaloo professor 1891–1903.
Kulla Aavik

Kulla Aavik (sündinud 21. detsembril 1963) on eesti muusikapedagoog.
Ta on lõpetanud Tallinna Riikliku Konservatooriumi muusikapedagoogina. Aastal 1986 kirjutas ta Venno Laulu juhendamisel kursusetöö "Koolinoorte laulupidude tähtsusest laste ja noorte muusikalises kasvatuses".
Ta on Märjamaa Gümnaasiumi muusikaõpetaja ja koorijuht, Märjamaa Laste Laulustuudio juhendaja, Orgita Lasteaia muusikaõpetaja ja Märjamaa Muusika- ja Kunstikooli kontsertmeister.
Sileesia keel

Sileesia keel (nimetatud ka poola keele Sileesia murdeks; sileesia: ślůnsko godka, ślůnski, pů našymu) on indoeuroopa keelkonna lääneslaavi harusse kuuluv keel, mida kõneldakse peamiselt Ülem-Sileesias (Poola), aga ka Tšehhis ja Saksamaal. 2011. aastal tunnistas sileesia keele oma emakeeleks umbes 509 000 inimest.
Sileesia keel on lähedalt suguluses poola keelega ja osa keeleteadlasi peab seda poola keele murderühmaks. Küsimus on osaliselt politiseeritud ka seetõttu, et osa sileesia keele emakeelena kõnelejaist peab sileeslasi eraldi rahvuseks. Poola riiklikes dokumentides on sileesia keelt määratletud erinevalt. Nii näiteks registreeris Poola administratsiooni- ja digiteerimisministeerium 2012. aastal sileesia keele riikliku kohanimede registri tööd korraldava määruse lisas 1, kuid 2013. aasta novembris tehtud parandusega võeti see loetelust välja. On ka teisi dokumente, kus sileesia keel on määratletud kohaliku keele, vähemuskeele või murdena.
Poola lingvistidest peavad sileesia keelt eraldiseisvaks keeleks näiteks Jolanta Tambor, Juan Lajo, Tomasz Wicherkiewicz, samuti filosoof Jerzy Dadaczyński, sotsioloog Elżbieta Anna Sekuła ja sotsiolingvist Tomasz Kamusella. Stanisław Rospondi väitel ei saa sileesia keel olla poola murre, kuna see arenes paralleelselt poola keelega vanapoola keelest. Teised Poola keeleteadlased nagu Jan Miodek ja Edward Polański ei toeta aga selle määratlemist keelena. Jan Miodek ja Dorota Simonides, kes on mõlemad Sileesia päritolu, eelistavad ka kogu sileesia murrete diapasooni säilitamist nende standardiseerimisele keelekorralduses.
30. juunil 2008 toimus Sileesia parlamendi hoones Katowice sileesia keele staatuse teemaline komverents pealkirjaga "Sileesia keel - kas endiselt vaid murre või juba keel?" (poola keeles "Śląsko godka — jeszcze gwara czy jednak już język?"). Konverentsil osalesid sileesia keele spetsialistid, poliitikud, keeleteadlased ning asjaosaliste organisatsioonide esindajad.
Sileesiakeelne Vikipeedia loodi 26. mail 2008. 2016. aasta augusti seisuga on selles ligikaudu 5000 artiklit.

Tähestik

Sileesia keele kirjutamiseks ei kasutata ühte kindlat tähestikku. Sileeslased on harjunud kirjutama poola tähestiku abil. 2006. aastal võeti kasutusele uus sileesia tähestik, mis põhineb kümnel erineval sileesia kirjaviisil. See on laialt levinud internetis ja ka sileesiakeelses Vikipeedias.
Aa Bb Cc Ćć Čč Dd Ee Ff Gg Hh Ii Jj Kk Ll Mm Nn Ńń Oo Pp Rr Řř Ss Śś Šš Tt Uu Ůů Ww Yy Zz Źź Žž
Digraafid: Ch Dz Dź Dž.
Rock City

"Rock City" oli 1868 Quebecis ehitatud 3-mastiline parklaev. See oli ühtlasi kapten Enn Uuetoa (Kihnu Jõnn) viimane laev.

Ajalugu

1884. aastal müüdi laev norralastele ja 1891. aastal edasi Ameerikasse. 1912. aastal jõudis laev Enn Uuetoa ehk Kihnu Jõnni (Jõnnu)
käsutusse. Laev uppus 19. novembril 1913 Taani rannikul.

Kirjeldus

Laevakere pikkus oli 52,7 m, laius 9,9 m, süvis 6,3 m, mahutavus 786 brt.
Nimimõõde

Nimimõõde (inglise keeles nominal size, basic size) on detaili suurust näitav mõõde, mis kantakse joonisele kõigepealt ja mille suhtes arvestatakse piirhälbeid (lubatud kõrvalekaldeid nimimõõdust). Nimimõõde saadakse konstrueerimise käigus ning ümardatakse teatud reeglite kohaselt.
Kuie mõis

Kuie mõis (saksa keeles Kui) oli rüütlimõis Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tapa vallas Lääne-Viru maakonnas.

Ajalugu

Kuie mõis eraldati 18. sajandi alguses Roosna mõisast. Mõis on kuulunud Peter krahv Manteuffelile (1768–1842) ja parun Reinhold von Uexküll-Güldenbandile (1790–1860). Mõisa viimane võõrandamiseelne omanik oli Ernst von Stackelberg.

Mõisakompleks

Mõisa endine härrastemaja on pikk ühekorruseline krohvitud puithoone, mis rajati ilmselt 18. sajandil. 19. sajandi keskel või lõpus on hoonet tugevasti ümber ehitatud.
Pärast võõrandamist asus hoones kool ja endist härrastemaja ehitati veelgi ümber.
Tänapäeval on mõisakeskus eravalduses. Säilinud on ka hulk kõrvalhooneid.
Põhja-Korea vonn

Põhja-Korea vonn (won) (korea keeles 조선민주주의인민공화국 원, hanja: 朝鮮民主主義人民共和國 圓) on Põhja-Korea rahaühik.
Etümoloogiliselt tuleb sõna "vonn" samast sõnatüvest kust Hiina rahaühik "jüaan" ja Jaapani rahaühik "jeen". Vonn jaguneb 100 tšoniks.
Põhja-Korea vonn tuli käibele 6. detsembril 1947 ja ta asendas seni käibinud Korea vonni.
1959. aastal toimus Põhja-Koreas rahareform ja kasutusele võeti teine vonn. Esimene vonn vahetati teise vastu kursiga 100:1. Teine vonn oli jäigalt seotud USA dollariga kursiga 2,14 vonni = 1 dollar ja kuulujuttude põhjal oli see kurss valitud Kim Jong Ili sünnipäeva 16. veebruari järgi. 2001. aastal loobus Põhja-Korea vonni ja dollari seotusest ja sellele järgnes kiire inflatsioon.
2009. aasta novembris toimus rahareform, mille käigus 100 vana vonni eest sai 1 uue vonni. Vahetatava raha hulk oli piiratud. Rahareform ei peatanud inflatsiooni ja 20. augusti 2010 seisuga maksis Põhja-Korea vonn 8,16610 Lõuna-Korea vonni ehk umbes 0,7 USA senti või 10 Eesti senti.
Käibel on pangatähed väärtusega 5, 10, 50, 100, 200, 500, 1000, 2000 ja 5000 vonni.
Võsa-vööttigu

Eristustunnused

Täiskasvanud võsa-vöötteo koda on valge huulega (salu-vöötteol on kojahuul pruun).
B4-vitamiin

Saamine

Inimene saab seda toiduga soole mikrofloora poolt toodetuna ja sünteesib seda ka ise. Imendub peensooles aktiivse transpordina ja difusioonina. 
Imendumist pärsib liigne alkohol ja kohv, rohke suhkru tarbimine. Teatud osa imendunud B₄-vitamiinist fosforüülub enterotsüütide membraanis fosfokoliiniks ja seda kasutatakse organismispetsiifiliste fosfolipiidide sünteesiks.
Neid transpordivad vere lipoproteiinid. Koerakkudesse satub enamasti fosfokoliin.
Peamised allikad: munakollane, kalamari, sardiinid, makrellid, kapsas.

Manustamine

Ööpäevast vajadust on raske määratleda.
Oskuslik ja adekvaatne manustamine võib ravi ühe komponendina olla efektiivne alkoholismi, hepatiidi, Alzheimeri tõve ja muude haiguste korral.
Teda peab manustama koos tiamiini, riboflaviini, foolhappe, B₁₂-vitamiini, A-vitamiini ja inositooliga.
Toksilist toimet pole täheldatud ka väga suurte annuste korral. Selle kestvate megadooside manustamine võib põhjustada B₄-vitamiini defitsiiti.