google/wiki40b huggingface dataset:
Alfred Allmann

Alfred Allmann VR II/3 (5. jaanuar 1893 Tallinn – 8. veebruar 1960 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (nooremallohvitser).
Lõpetas Tallinnas linnakooli ja õppis lukksepaks. Aastail 1913 - 1914 teenis tsaariarmees 15. sapööripataljonis telefonistina. Maailmasõja alguses langes sõjavangi ja oli pikka aega sõjavangis Saksamaal. Vabanes 1918. aastal.
Vabadussõjas oli alates 1. märtsist 1919 1. diviisi tagavarapataljoni 1. roodus. Viidi üle 1. jalaväepolgu 8. roodu ja ülendati kapraliks, 1919 augustist nooremallohvitseriks. Võitles Narva rindel Punaarmee ja Lätimaal Landeswehri vastu. 1920. aasta aprillis vabastati sõjaväeteenistusest. 
1919. aastal lahingus Vepsküla all ülesnäidatud sõjalise vahvuse eest annetati talle VR II/3. 1920. aastal sai siseministeeriumi kodakondsuse osakonna ametnikuks ja asjaajajaks. 1923. aasta jaanuarist oli ta töö-ja hoolekandeministeeriumi ametnik, alates 1936. aastast sotsiaalministeeriumi sekretär. 
Oli Vabadusristi Vendade Ühenduse Tallinna osakonna liige. 1939. aastal annetati talle Valgetähe V klassi teenetemärk.
Nõukogude ajal töötas Tallinna Kalinini rajooni sotsiaalkindlustuse osakonnas.
Johannes Lukats

Johannes Lukats (27. november 1898 Krootuse vald – 6. aprill 1983 Võru) oli Eesti metsaülem.
Ta osales Vabadussõjas, oli 1925–1926 Iisaku, 1926–1940 Loobu ja 1942-1945 Ahja metsaülem.
Arreteeriti 1945, oli vangis ja asumisel kuni 1956. aastani, pärast vabanemist töötas 1957–1963 Võru Metsamajandis.
Terminologia Histologica

Terminologia Histologica (lühend TH) on rahvusvaheline inimese tsütoloogia ja histoloogia standardsõnavara. See sisaldab ladinakeelseid termineid koos inglise vastetega.
Selle töötas välja Föderatiivne Rahvusvaheline Anatoomiaterminoloogia Komitee (FICAT) ning avaldati veebis aprillis 2011.
See töötati välja 1977. aastal koos Nomina Anatomica 4. trükiga välja antud Nomina Histologica asendamiseks.
Illinois

Rahvastik

2010. aastal elas Illinoisis 12 830 632 inimest.
Lvivi ülikool

Ivan Franko nimeline Lvivi Rahvuslik Ülikool (ukraina keeles Львівський національний університет імені Івана Франка) on Ukrainas Lvivis asuv ülikool, ühtlasi Ukraina vanim ülikool. Kool on nimetatud ukraina kirjaniku ja ühiskonnategelase Ivan Franko järgi.
Ülikool asutati 1661. aastal Poola kuninga Jan II Kazimierzi seadlusega.
2005. aastal õppis ülikoolis umbes 22 000 õpilast.
Ülikoolis õpetatakse muu hulgas eesti keelt.
Heikki Päeva

Elulugu

Heikki Päeva on elektrotehniku poeg.
Ta lõpetas aastal 1971 Keila 1. Keskkooli, aastal 1976 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna, 1985 samas aspirantuuri (juhendajaks dotsent Mati Kilp), füüsika-matemaatikakandidaat (1988, Moldaavia Teaduste Akadeemia Matemaatikainstituut), väitekiri "Pareminverssed paremalt iseinjektiivsed poolrühmad". Oli 1976–1982 ja 1985–1988 Tallinna Polütehnilise Instituudi matemaatika kateedri assistent, 1988–1990 vanemõpetaja, 1990–1991 dotsent, 1991–1992 kateedri juhataja, 1992–1997 matemaatikainstituudi direktor; 1997– Estonian Business School'i infotehnoloogia õppetooli dotsent. Õpetanud kõrgemat matemaatikat, matemaatilist planeerimist, üldalgebra aluseid, lineaaralgebrat; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: poolrühmade algebraline teooria. Põhitulemused on seotud iseinjektiivsete poolrühmaklasside kirjeldamisega. 10 teadustrükist.
Otsene fort

Otsene fort (hollandi keeles Fort Ronduit) on fort Hollandi keskosas Põhja-Hollandi provintsis Gooise Mereni vallas Naardeni linnast põhjas. 
Fort asub Naardeni kindlusest põhja pool ning Amsterdamist läände minevast riigi ühest põhimaanteest (A1) umbes 200 meetrit lõuna pool. Üle maantee põhja suunas on IJsselmeeri lõunapoolne osa Gooimeer.

Ajalugu

Naardeni kindluslinnast põhja pool oli juba 1747. aastal reduut, mis 1786. aastal ühendati retranšmendiga linna põhikindlusvööndiga. Nende eesmärk oli kaitsata Naardeni kindlust põhja poolt Zuiderzeelt (tänapäeval IJsselmeer) ja tammiteedelt lähtuva vaenlase rünnaku eest ning Muideni kindlust idapoolse vaenlase rünnaku eest.
1815. aastal rajama hakatud Uus Hollandi Veeliin hõlmas ka nimetatud kindlustised. Aastatel 1873–1875 ehitati nende asemele uus fort, mille põhiosad olid kasemateeritud tellisehitised. 
Aastatel 1914–1918 oli fort lahinguvalmis, ehkki Holland jäi lõpuks Esimeses maailmasõjas neutraalseks.
Hollandil oli 1930. aastatel kava teha võimaliku Saksamaa sissetungi puhul réduit umbkaudu Lõuna-Hollandi, Põhja-Hollandi keskosa ja Utrechti provintsi alale. Ka Otsese fordi ehitisi tugevdati ja täiendati ning sellest itta ehitati tankitõkkeid.
Tänapäeval on fort endiselt Hollandi kaitsejõudude käsutuses. Seda on oluliselt rekonstrueeritud aastatel 1986 ja 2019.

Mälestisena

Alates 11. jaanuarist 2013. aastast on Otsene fort arvatud Hollandi kultuurimälestise nr 
531378 koosseisu.
Punker nr 599 on alates 17. augustist 2011 objekti "Uue Hollandi veeliini" koosseisus UNESCO maailmapärandi nimistu objekti kandidaat.
Toomas Niit

Toomas Niit (sündinud 7. juunil 1953 Tartus) on eesti psühholoog.
Ta lõpetas aastal 1976 Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogiaosakonna. Ta töötab Tallinna Ülikooli psühholoogia instituudis.

Elulugu

Toomas Niit lõpetas 1971. aastal Tallinna 21. keskkooli ja 1976. aastal TÜ psühholoogiaosakonna ning 1981 AI aspirantuuri. Psühholoogiamagister (1993, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Keskkondliku lähenemise areng psühholoogias ja selle kasutamisvõimalused kodu ja elustiili uurimisel".
Oli 1976–88 AI sotsioloogia osakonna nooremteadur ja teadur, 1989–93 FSÕI sotsioloogia osakonna teadur, 1980–93 ka TPÜ teadur, 1993–98 TPÜ sotsiaal- ja keskkonnapsühholoogia õppetooli erakorraline professor, 1994–99 ka psühholoogia osakonna juhataja ja sotsiaalteaduskonna prodekaan, 2001–03 psühholoogia osakonna teadur, 2005– lektor, aastast 1980 (kohakaasluse alusel) ka TÜ õppejõud (1993–98 dotsent). 1991–2001 töötas stipendiaadina Taani, Norra, Soome, Islandi, Hispaania ning Inglismaa kõrgkoolides ja teadusasutustes; pidanud loenguid mitmetes välisriikide kõrgkoolides.

Teadustöö

Uurimusi keskkonna- ja sotsiaalpsühholoogia, kultuuriti võrdleva psühholoogia (kodu kui psühholoogia fenomen, elulaad, perekonnaelu, väärtuste muutumine jm).
Korraldas 1981–2001 (koos Mati Heidmetsa, Arno Baltini jt) TPÜ-s üle 10 üleliidulise ja rahvusvahelise psühholoogiakonverentsi, oli nende ettekannete kogumike toimetajaid (sh "Environment and social development: Proc. East-West colloquium in environmental psychology". Tallinn, 1991; "Identity, freedom, values and memory: Proc. 2nd Int. Baltic Psychology Conf." Tallinn, 1996). Oli teadusajakirja Man-Environment Systems (USA) toimetaja, Journal of Environmental Psychology (London) ja sariväljaande Advances in Environment, Behavior and Design (New York) toimetuskolleegiumi liige.
Eesti Psühholoogide Liidu (1988) asutajaliige (president 1994–97 ja asepresident 1989–94, 1997–), aastast 1989 Eesti delegaat ja vaatleja Euroopa Kutseliste Psühholoogide Ühingute Föderatsioonis ja Rahvusvahelises Psühholoogiateaduste Liidus, New Yorgi TA liige (1994), Int. Assoc. for People Environ. Studies (IAPS, juhatuse liige aastast 1992) jmt teadusorganisatsiooni liige.
Üleliiduline noore teadlase preemia sotsiaalteadustes (1983).
Üle 100 teadustrükise.

Isiklikku

Tema ema oli kirjanik Ellen Niit, isa oli eesti rahvaluule- ja kirjandusteadlane Heldur Niit. Tema poolõde on Maarja Undusk (sündinud 1959), poolvennad on Eerik-Niiles Kross (sündinud 1967) ja Märten Kross (sündinud 1970).
Kahevõistlus

Individuaalne kahevõistlus

Üldiselt peetakse suusahüpped ja murdmaasuusatamine kahel päeval, kuid toimub ka ühepäevalisi võistlusi. Sõidetakse 15 kilomeetrit.
Suusahüpetes saadud punktid arvestatakse ajaks nii, et iga 10 punktile vastab 1 minut ja järelikult igale punktile 6 sekundit. Ajad ümardatakse täissekunditeks allapoole: kui tekib sekundi murdosa, siis murdosa ei arvestata.

Meeskondlik kahevõistlus

Meeskondlik kahevõistlus kulgeb samamoodi nagu individuaalne, kuid iga võistleja suusatab 5 kilomeetrit. Võistkond koosneb üldiselt 4 sportlasest, kuid peetakse ka 3 osavõtjaga võistlusi. Väike erinevus on ka punktide ümberarvestamisel ajaks.
Estron

Toodang

Tõnu Tüksammel ja Lembit Kirsme projekteerisid asutusesisese telefonside keskjaama Estron-100. See oli nn kõvasti rääkivate telefonidega süsteem, mida valmistati isegi Kremli jaoks.
Tootmises olid põllumajanduslikud mõõtevahendid, näiteks temperatuuri mõõtmiseks ja monitoorimiseks kartulihoidlates ja niiskuse mõõtmiseks teraviljahoidlates.
Ettevõte tootis elektroonilisi kalkulaatoreid Estron, hiljem ka arvutit Juku. Koondise RET tarbeks valmistas ettevõte vibraatormuundurit MDM-võimendite jaoks, mida kasutati alalispinge mikrovoltmeetrites.
Männi-soomussamblik

Männi-soomussamblik (Hypocenomyce anthracophila, sünonüüm Carbonicola anthracophila) on samblik. 
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (2012).
Eestis on teda leitud kaks korda: rabastuvas kanarbikumännikus Pärnumaal Lodjal ja Viljandimaal Karksis.
Katrina (eesnimi)

Katrina on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 468. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Katrina 234 naisel.
Draamake

"Draamake" on aastast 2006 Eestis toimuv lastelavastuste festival.
Festivali on korraldanud SA Eesti Teatri Festival.
Richard Sagrits

Looming

Tema loomingu moodustavad peamiselt maastiku- ja meremaalid. Tema sügav armastus kuulus Põhja-Eestile, eeskätt oma kodukoha ümbrusele. Peale maastike on Sagrits loonud ka natüürmorte.
1943. aastal käis Sagrits Palehhis lakkmaali tehnikat õppimas. Selle tulemusena lõi ta aastatel 1943–1944 üle paarikümne lakkmaali: hulga plaate, karpe, taldrikuid.
Richard Sagrits on koos Elmar Kitse ja Evald Okasega Estonia teatri laemaali autoriks. Samuti on tema loodud Balti jaama Kalevipoja-ainelised pannood (1947, koos Evald Okasega) ja Friedrich Reinhold Kreutzwaldi "Kalevipoja" illustratsioonid (koos Evald Okase ja Alo Hoidrega).
Raamatugraafika alal on Sagritsa suuremaks tööks "Kalevipoja" illustreerimine koos Alo Hoidre ja Ott Kangilaskiga 1950. aastal .
1954–1955 külastas ta Krimmi, kus lõi lühikese ajaga ligi viiskümmend etüüdi ja maali. Need on enamasti põgusad vaated lahesoppidele, rannakaljudele, tänavanurkadele. 1955. aastal käis Sagrits koos Elmar Kitsega Karjalas, kust tõi samuti kaasa mitmeid etüüde ja maale.
Richard Sagritsa sünnikodus Karepal on avatud tema majamuuseum, Karepa Kalame talumuuseum.
Ta oli abielus Alice Kõrveriga (1909–1997).
Sex on the Beach

Sex on the Beach (eesti keeles 'seks rannal') on alkohoolne kokteil, mis sisaldab vodkat, virsiku schnappsi, apelsinimahla ja jõhvikamahla. Kokteili tarvitatakse enamjaolt suvekuudel. Sex on the Beach on ka IBA ametlik kokteil.
Lugo provints

Kliima

Lugo provintsi aastane keskmine temperatuur on +11,2 °C, jaanuaris +7,9 °C, augustis +19,8 °C.
Aastas sajab keskmiselt 942 mm, sealhulgas jaanuaris 68 mm ja augustis 3 mm. Aastas paistab päike keskmiselt 1895 tundi, sealhulgas jaanuaris 96 ja augustis 258 tundi.
Tibor Szamuely

Isiklikku

Ta oli ajaloolase Tibor Szamuely onu.
Herbert Seeberg-Elverfeldt

Herbert Valter Hans Evald Seeberg-Elverfeldt (sündinud 10. novembril 1911 Peterburi – ?) on (oli?) Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1918–1929 Tartus eragümnaasiumis. Aastatel 1929–1931 õppis Tartu Ülikoolis matemaatikat ja keemiat, 1931–1935 usuteadust; 1935–1937 täiendas ta ennast Tübingenis ja Berliinis. Ordineeriti õpetajaks 20. oktoobril 1937.
Oli aastal 1937 vikaarõpetaja Tartus. Aastatel 1938–1939 oli ta Kuressaare Laurentiuse koguduse ülemõpetaja praost Hermann Theodor Mähle adjunkt.
Põgenes aastal 1939 Saksamaale. Oli aastatel 1939–1945 vaimulik Gotenhafenis (praegu Gdynia). Lisaks oli aastatel 1943–1945 sõjaväeteenistuses. 1946–1947 oli abiks Bad Ischlis Ülem-Austria liidumaal. 1947–1955 oli pastor Gnesaus (Kärnteni liidumaal). 1955–1976 oli pastor Spittal an der Draus (Kärnteni liidumaal). Jäi aastal 1976 emerituuri. Emerituuris olles elab (elas?) Salzburgis.
Tobi keel

Keele struktuur

Tobi keel on sünteetiline keel, selles kasutatakse vähe abisõnu. Vastav info edastatakse afiksite ehk liidete abil.
Sõnad jagunevad järgmistesse kategooriatesse: nimisõnad, tegusõnad, asesõnad ja sidesõnad. Eesti keelega sarnaselt järgneb lauses öeldis alusele.
Asesõnal "meie" on nii inklusiivne kui ka eksklusiivne variant. Sõna hich on inklusiivne ja hei on eksklusiivne.

Eituse väljendamine

Tobi keeles on eitust väljendav sõna etei. Sellele lisandub vastavalt kontekstile näiteks mitmust tähistav prefiks h-.
Ema ba etei fah yar fiteh. – Tal on häbi, sest ta ei teinud oma tööd.
Hetei fein ba hehokom. – Nad ei kakle, nad mängivad.

Keelenäited

Samar moar ebahuh nga samar e chinger. – Üks mees tantsis ja teine laulis.
Efirefir yang. – Tuul puhub. (yang – tuul)
Erap ut riwerengie ihara. – Sellel vihmahooajal on palju sadanud. (riwerengirut – hivmahooaeg)

Huvitavat

Tobi keeles on kõigi kanuuosade kohta oma sõna.
Sõna rai (minu) kasutatakse ainult elusate objektide kohta. Nt. Raifeifir – minu tütar, raimar – minu (täiskasvanud) poeg, rai hariweich – minu laps.
Tobi ja sonsorelese keelt peetakse tihti samaks keeleks, kuigi tegelikult on neil olulised keelelised erinevused. Näiteks nad sarnanevad selle poolest, et mõlemal on heliline bilabiaalne nasaalne katkematu häälik, mis funktsioneerib kui foneem m. Nad erinevad aga selle poolest, et sonsorelese keeles on hammastevaheline frikatiivne häälik, mis funktsioneerib kui foneem th, mida tobi keeles pole. Seega näiteks sõna väga kirjutatakse sonsorelese keeles thewa ja tobi keeles sewa.
Harri Taliga

Harri Taliga (sündinud 23. juunil 1957) on eesti ametiühingutegelane.
1975. aastal lõpetas ta Järvakandi Keskkooli.
1980. aastal lõpetas ta Moskva Riikliku Ülikooli filosoofiateaduskonna. Aastatel 1980–1983 õppis samas aspirantuuris, 1984. aastal sai Moskva Riiklikus Ülikoolis filosoofiateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Социально-экономические основы интернационального и патриотического воспитания в трудовом коллективе".
Ta on täiendanud end Humboldti Ülikoolis (1989–1990), Yorki Ülikoolis (1996) ja Northumbria Ülikoolis (2002).
Aastatel 1986–1991 oli ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi (1989. aastast Tallinna Kunstiülikooli) dotsent, 1991–1993 Tallinna Kunstiülikooli teadusprorektor. 1993. aastast oli ta Kultuuri- ja Haridusministeeriumi osakonnajuhataja. Hiljem töötas Eesti Õigustõlke Keskuse arendusjuhina.
Aastatel 1998–2003 oli ta Eesti Ametiühingute Keskliidu sotsiaalsekretär. 2003. aasta novembrist 2013. aasta märtsini oli ta Eesti Ametiühingute Keskliidu esimees.
Aastatel 2005–2006, 2008–2009 ja 2011–2012 oli ta Eesti Töötukassa nõukogu esimees.  
2014. aastast on ta konsultatsioonifirma Taliga Consulting OÜ juhatuse liige.
Anna Kurnikova

Anna Sergejevna Kurnikova [k'urnikova] (vene Анна Сергеевна Курникова; sündinud 7. juunil 1981 Moskvas) on vene tennisist ja fotomodell.
Aastatel 1995–2003 oli ta elukutseline tennisist. Ta karjäär katkes seljavalude tõttu. 2010. aastal võistles ta esmakordselt pärast seitsmeaastast vaheaega, kui ta koos oma kauaaegse partneri Martina Hingisega osales Wimbledoni kutsetega turniiril.
Kuigi ta ei tõusnud tennises päris tippu, on ta üks maailma tuntumaid tennisiste, sest lisaks tennisemängule on ta silma paistnud ka oma iluga. 
Tema suuremad saavutused on tulnud naispaarismängus. Koos Martina Hingisega võitis ta 1999 ja 2002 Austraalia lahtised meistrivõistlused ning oli mõnda aega ka paarismängus maailma esireket.
Kurnikova mängustiil sobib paarismänguks. Peale selle on ta tennisisti kohta pikka kasvu. Teda on võrreldud Pam Shriveri ja Peter Flemingiga, kes on võitnud arvukalt paarismänguturniire koos lühemate partneritega (Martina Navrátilová, John McEnroe). Kurnikova ja Hingis on end naljatamisi nimetanud tennise Spice Girls'iks. 
Ta elab Miami Beachil USAs. 2009. aastal sai ta ka USA kodakondsuse.

Elukäik ja tennisekarjäär

Tema vanemad on majandusteadlane Alla Kurnikova ning professor ja endine maadleja Sergei Kurnikov. Ta on nende ainuke laps. 
Ta hakkas treenima viieaastaselt. Esimeseks treeneriks oli Larissa Preobraženskaja. Kümneaastaselt asus ta õppima Floridasse Nick Bollettieri tenniseakadeemiasse.
13-aastaselt hakkas Kurnikova noortetennises rahvusvaheliselt silma paistma. Ta võitis mitu turniiri, sealhulgas Rooma meistrite turniiri 1995. Samal aastal tuli ta 14-aastaselt Euroopa ja maailma noorte- (alla 18-aastaste) meistriks.  
Profitennises debüteeris Kurnikova 14-aastaselt Föderatsiooni karikavõistlustel Venemaa võistkonnas. Ta oli kõigi aegade noorim osavõtja ja noorim võitja. 15-aastaselt võitis ta USA lahtistel meistrivõistlustel kolm kohtumist, kuni kaotas edetabelijuht Steffi Grafile.

Statistika

Üksikmängus oli tema kõrgeim koht maailma edetabelis kaheksas (20. november 2000) ja paarismängus esimene (22. november 1999). Paarismängus on tal 16 turniirivõitu, üksikmängus mitte ühtegi WTA turniiri võitu (küll on ta võitnud kahel korral ITF turniiri).

Isiklikku

Ta elab USA-s Florida osariigis.
Ta on 173 cm pikk ja kaalus tippsporti tehes 56 kg. Ta on paremakäeline.
A. H. Tammsaare nimeline Albu valla kirjanduspreemia

A. H. Tammsaare nimeline Albu valla kirjanduspreemia on eesti kirjanikule, kirjandusteadlasele või kriitikule eelmisel aastal trükis ilmunud proosa-, luule-, draama-, publitsistikaalase, kirjanduskriitilise või kirjandusteadusliku teose eest antav preemia. Preemiat antakse välja alates 1978. aastast, mil tähistati Tammsaare 100. sünniaastapäeva. Idee algatajaks oli A. H. Tammsaare kolhoos, tänapäeval annab preemiat välja Albu vald.
Märjamaa valla lipp

Märjamaa valla lipp on Rapla maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Märjamaa valla lipp.
Praegune Märjamaa vald, mis tekkis 20. oktoobril 2002 ühinenud Märjamaa alevi, endise Märjamaa valla ja Loodna valla ühinemisel võttis oma lipuks endise Märjamaa valla lipu. Endise Märjamaa valla lipuna oli see kasutusel juba alates 21. oktoobrist 1996. Märjamaa alevi ja Loodna valla sümbolid kuulutati kehtetuks.

Lipu kirjeldus

Märjamaa valla lipp on ruudukujuline vapilipp, mille normaalmõõtmed on 105x105 cm.
Rohelisel kangal valge sild nelja kaarega – neist otsmised on poolikud, silla kohal on kollane kaheksa kodaraga ratas.
Lipu värvid Pantone värviskaala järgi on roheline PMS 354 ja kuldne PMS Yellow.

Tõlgendus

Märjamaa valla lipul on kujutatud 1861 aastal rajatud kuuevõlvilist 360 jala (110 m) pikkust Konuvere kivisilda, mis on Eesti suuremate sildade seas tänapäevani säilinutest vanim. Hõbedane (valge) värvus sümboliseerib silla ehitamiseks kasutatud tähtsaimat kohalikku maavara – lubjakivi. Tõllaratas sillal on meenutus ehitise noorusajast ja igavese liikluse sümbol. Rattal on kaheksa kodarat ja Märjamaa nimes kaheksa tähte. Kolm võlvitud sillasammast moodustavad Märjamaa algustähe M-i.
20-es Sajand

20-es Sajand oli Eesti ajaleht, mis ilmus 1934 Tallinnas. Ajakirja väljaandja ja vastutav toimetaja oli A. Hanson. Ajaleht ilmus kord nädalas. Ajalehe numbrite 2 ja 3 alapealkiri oli Rahvajutuleht.
Eugene Nida

Eugene A. Nida (11. november 1914 – 25. august 2011) oli USA keeleteadlane, kultuuriantropoloog ja semiootik.
Ta oli praegusaegse tõlketeaduse rajajaid ja suurkujusid.
Mõujärv

Mõujärv on järv Põlva maakonnas Räpina vallas Timo külas.
Järv kuulub Ida-Eesti vesikonna Peipsi alamvesikonda.
Mõujärv asub Kuulmajärve maastikukaitseala Mustjärve sihtkaitsevööndis.
Järve pindala on 0,6 ha, ümbermõõt ca 290 m
Järvest möödub RMK Peraküla–Aegviidu–Ähijärve matkatee.
Pühalepa kirik

Ajalugu

Kiriku esialgne hoone ehitati 13. sajandil. Algselt oli kirik tornita.
Liivi sõjas sai kirik tugevasti kannatada ja taastati pärast sõda madalamana.
1636 paigaldati Pühalepa kirikusse skulptuurkantsel, mille raius dolokivist välja Haapsalu kiviraidur Joachim Winter. See on tänapäeval ainuke kiviskulptuurkantsel Eestis.
17. sajandi alguses hakati ehitama kellatorni. 1770 sai see kaks uut korrust ja 1874 praeguse kuju.
Suurem ümberehitus toimus 1860–1863. Kirik ehitati kõrgemaks ja põhjakülge raiuti akende jaoks avad.
Alates 1951 oli kirik kasutusel laona ja lagunes.
Pühalepa kirik taaspühitseti 1993.

Asukoha valik

Pühalepa kiriku asukoha valiku kohta on olnud käibel mitu sarnast muistendit.
Matthias Johann Eiseni kirjapandud muistend "Pühalepa kirik" räägib sellest, et kiriku kohal asus kunagi hiielepik, kus käidi ohverdamas. Kristluse jõudmisel raiuti lepik maha, kasvama jäi vaid üks puu. Uus kirik otsustati ehitada sinna, kuhu kaks omapead jalutama lastud härga pidama jäävad. Kohalikel oli ehitamise koht püha lepa juurde juba planeeritud. Härgadele söödeti seal rammusat rohtu ja rakendati siis koormat vedama. Härjad tulid tagasi lepa juurde, kus nad olid harjunud sööma.
Teise variandi järgi oli härgadele taha rakendatud kivirahn. Sellega jäid härjad lepa taha kinni, kivi olevat praegugi kiriku ees maas.
Kolmanda variandi järgi olid härjad rakendatud nii, et parempoolne härg oli pandud vasakpoolseks ja vastupidi. Härjad saadeti ilma juhita minema. Vankri rummu ots jäi aga lepa taha kinni ning härjad pidid seisma jääma. Sinna ehitatigi kirik.

Ehitamise algus

Kui kirikut hakati ehitama, siis kurat ei lasknud seda teha. Päeval ehitatu oli öösel kuradi poolt laiali veetud. Kui kirikuõpetaja oli kividele ristid peale teinud, oli kurat ehitajad rahule jätnud.

Kividega seotud muistendid

Kirikust mõnisada meetrit põhja pool asub Vanapagana kivi. Legendi järgi olevat vanapagan tahtnud kirikut kiviga puruks visata, kuid ta ei saanud pihta. Läheduses leidub teisigi kive, mille kohta sarnaseid muistendeid kirja on pandud.

Lossiga seotud muistendid

Suuremõisa lossist olevat kirikuni viinud maa-alune käik, mille kaudu krahv hädaolukorras lossi juurest minema saanud pääseda. Ilmselt ei ole nii pikka käiku kunagi olnud, sest lossist kirikuni on vahemaa peaaegu 1 kilomeeter.

Ohverdamiskombed

Praeguse Pühalepa kiriku kohal olevat hiidlased neljapäeviti alasti hulgakesi ohverdamas käinud. Ohverdamiseks võeti noad kätte ja üritati täkkida üksteist niimoodi, et veri voolama hakkaks. Samuti olla tehtud Kärdla lähedal Hiieselja hiies, seal võtnud veriseks täkkimisest osa ka naisterahvad. Täkkimise ajal olla mängitud torupilli.
Eiao

Eiao on saar Polüneesias, üks Markiisaartest. Saare pindala on 43,8 ruutkilomeetrit. 
Saar on mägine, kõrgus kuni 576 m. Kuulub Prantsusmaale. Saarel ei ole püsivat inimasustust.
Saarel elanud endeemne värvuline Pomarea fluxa on välja surnud. Viimati nähti teda 1977. aastal. Endeemne on ka saarel elav markiisaarte roolinnu alamliik.
1992. aastast on kogu saar loodusreservaat.
Läänemaailma jaoks avastas saare 1791. aastal ameerika meresõitja Joseph Ingraham, kes andis saarele nime Knoxi saar.
Eiao kuulub halduslikult Prantsuse Polüneesia Nuku-Hiva valda.
Maurice Ravel

Joseph-Maurice Ravel (7. märts 1875 – 28. detsember 1937) oli prantsuse impressionistlik helilooja ja pianist.
Ravel elas Prantsusmaal, tema ema oli baski päritolu ja isa Šveitsi päritolu.

Helilooming

Ravel ise pidas ennast paljuski klassitsistlikuks heliloojaks. Tema teostes on aga palju ka impressionismi ja ekspressionismi tunnuseid. Tema muusikal on täpne ja selge vorm, kasutab eredaid värvinguid. Ta huvitus džässmuusikast, aasia ja teiste rahvaste muusikast ning kasutas sealseid motiive oma loomingus. Ta oli ka väga hea orkestritundja. Selle heaks näiteks on tema tuntuim teos "Boléro".