google/wiki40b huggingface dataset:
Haabersti linnaosa

Ajalugu

Haabersti nime märgiti esimest korda 1557. aastal seoses Tonnies Haberes´iga, kes elas Lahepea külas. Lahepea küla asus Kopli lahe lõunakaldal Mustjõe ja praeguse Haabersti asumi kandis.
Haabersti nimi on valitud linnaosale sellepärast, et keskajast alates on see ala kuulunud Haabersti linnamõisale. Ajalooline Haabersti kuulus linnasarasesse juba 1265. Linnamõis (saksa keeles Habers Hof ´kaeramõis´) asutati sinna tõenäoliselt 16. sajandi lõpul. 1725 kuulusid Haabersti linnamõisale Vismeistri (Fischmeister), Kadaka (Kaddak), Kakumäe (Kacomeggi), Õismäe (Eysmeggi) ja Mustjõe (Schwarzbach) suvemõis. 1856.a. talurahvaseaduse järgi arvati kogu praeguse Haabersti linnaosa ala Harjumaa koosseisu, v.a. Vikimõis (Ficks Höfchen), Liberty, Rocca al Mare, Õismäe, Cordon Haus'i (Kakumäe tipus), Höfchen des Herrn von Lampe ja Lucca suvemõis. 1875 hakati Haabersti maid müüma taludeks.

Sümboolika

Haabersti linnaosa vapil on rohelisel kilbil hõbedane ring ja hõbedane laineline päis (näha on kolm rohelist laineharja). Roheline põhivärvus viitab Haabersti linnaosa rohkele rohelusele ja tema põllumajanduslikule taustale. Hõbedane on valguse ja vaimsuse tähis. Ring on tasakaalu, harmoonia ja kaitse sümbol ning märgib ühtlasi Haabersti linnaosa peamist, Väike-Õismäe asustuskeskust. Laineline kilbijaotus osutab Tiskre ojale, Harku järvele ja merele. Kolm rohelist laineharja tähistavad linnaosa kolme kaunist paika (Kakumäe, Õismäe, Veskimetsa). Haabersti linnaosa lipu rohelisel kangal on valge ring ja valge laineline vardapoolne külg. Vapi ja lipu kavandas 1997 Priit Herodes.
Lyduvėnai

Ajalugu

Lyduvėnai ümbrus oli asustatud juba esimesel aastatuhandel, alevis ja selle lähemas ümbruskonnas asuvad kolm linnamäge. Esimesed kirjalikud andmed asula kohta pärinevad siiski aastast 1499, mil mainitakse Lyduvėnai mõisa. Asula vana nimi oli Lydavėnai. Asula on kuulunud läbi aegade Chodkiewiczitele, Rudzinskitele, Szemetitele, Stanevičiustele.
Aastal 1558 andis Zygmunt II August Lyduvėnaile alevi staatuse. Sealset kirikut on esimest korda mainitud aastal 1593. Algselt katoliku kirikut hakkasid reformatsiooni järel kasutama protestandid, praegune katoliku kirik pärineb aastast 1761. Aastal 1831 asusid alevisse elama juudid. Aastal 1853 asutati sealne kihelkonnakool.
Aastal 1916 valmis alevit läbiv raudtee. Aastal 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed ligi 300 alevi elanikku. Teise maailmasõja ajal tegutsesid alevi ümbruskonnas P. Markevičiause juhitud partisanid.
Tolkieni turism

Tolkieni turism on turismiliik, mille korral reisivad "Sõrmuste isanda" fännid kohtadesse, mis esindavad raamatu ja filmi fiktiivset universumit. Tolkieni turism on eriti seotud Uus-Meremaaga, sest see on režissöör Peter Jacksoni loodud filmitriloogia tegevuspaik. Tänu Tolkieni turismile on suurenenud märgatavalt Uus-Meremaad külastavate turistide hulk.

Päritolu

Kolm J. R. R. Tolkieni raamatutriloogial põhinevat filmi ("Sõrmuste isand. Sõrmuse vennaskond", "Sõrmuste isand. Kaks kantsi" ja "Sõrmuste isand. Kuninga tagasitulek") filmiti mitmes Uus-Meremaa paigas. Paljud kohad on hästi hoitud ning muudetud selliseks, mis soodustab turismi. Mõnikord riietavad turistid end raamatu- ja filmitegelasteks, osaledes milleski, mida kutsutakse inglise keeles sõnaga cosplay. Turiste, kes reisivad "Sõrmuste isanda" filmide või raamatutega seotud kohtadesse, nimetatakse Tolkieni turistideks.

Uus-Meremaa

Tolkieni turistid ei huvitu niivõrd riigi rahvusparkidest, vaid maastikest, kus stseenid filmiti. Üks Tolkieni turistide populaarsetest sihtkohtadest on näiteks Mount Olympus, mis asub Uus-Meremaa Lõunasaare loodeosas Kahurangi rahvuspargis.
Uus-Meremaa turismiagentuur reklaamib oma kodulehel riiki tunnuslausega "Koge Uus-Meremaad, Keskmaa kodu" ning turistidele jagatakse tasuta Keskmaa kaarte, mis aitavad leida paiku, kus toimusid filmivõtted. Uus-Meremaa esindajate, filmi režissööri Peter Jacksoni ja filmistuudio New Line Cinema vahel on toimunud läbirääkimised "Sõrmuste isanda" muuseumi rajamise üle, et eksponeerida mõningaid umbes 40 000-st filmi rekvisiidist ja kostüümist. Ulmekirjanik Jan Howard Finder on korraldanud ekskursioone filmi võttepaikadesse.
Uus-Meremaa on muutunud ühe populaarsemaks turismisihtkohaks. Kui aastal 2000 oli turistide arv 1,7 miljonit, siis aastal 2006 oli see 2,4 miljonit. Selline tõus on suurel määral mõjutatud ka "Sõrmuste isanda" fenomenist. 6% rahvusvahelistest reisijatest on märkinud filmi põhjuseks, miks nad riiki külastasid.
"Sõrmuste isanda" filme on peetud Uus-Meremaa jaoks parimaks tasuta reklaamiks läbi aegade. Samas on ka väidetud, et see pole tasuta reklaam, sest Uus-Meremaa toetas triloogia filmimist 150 miljoni dollariga.

"Kääbiku" filmimine

Paljud eksperdid ja Uus-Meremaa elanikud lootsid nn Tolkieni efekti kordumist seoses filmiga "Kääbik", mis filmiti samuti Uus-Meremaal. Arvates, et "Kääbiku" filmimine toob riigile (sh turismivaldkonnale) kasu, ja kartes, et filmi tootmisest Uus-Meremaal võidakse loobuda, tegi valitsus USA filmikompaniidele mitmesuguseid mööndusi (toetused, seadused), mis tõi kaasa kriitika. Leiti, et 25 miljonit dollarit, mida Uus-Meremaa maksis, oli liiga suur summa. Mõnedel andmetel oli see summa veelgi suurem – 109 miljoni dollarit.
Nablus

Ajalugu

Linna asutas Rooma keiser Vespasianus 72 eKr nimega Flavia Neapolis. Philippus Araablane kujundas linnast Rooma koloonia nimega Julia Neapolis. 3. ja 4. sajandil olid linna elanikud valdavalt kristlased. Nabluse piiskop osales I Nikaia kirikukogul. 484 toimus linnas samariitlaste ja kristlaste verine kokkupõrge. 529 toimus uus samariitlaste mäss, mille käigus tapeti Nabluse piiskop, preestrid raiuti tükkideks ja põletati koos pühakute reliikviatega. Justinianus I saatis linna karistussalgad, kes tapsid suurema osa linna samariitlastest. 636 vallutasid araablased Nabluse koos muu Palestiinaga. 1099 vallutasid linna ristisõdijad. 1187 vallutasid linna ajjubiidid. 1517 läks linn Ottomani impeeriumi koosseisu. 1927 toimus Jordani orus maavärin, mille käigus hävisid mitmed ajaloolised hooned. Pärast 1948. aasta Iisraeli-Araabia sõda tekkis linna ja selle ümber mitu põgenikelaagrit.
1995. aastast on linn Palestiina omavalitsuse kontrolli all. 2000. aastast alates on linnas toimunud kokkupõrkeid Iisraeli sõjaväe ja Palestiina relvarühmituste vahel, mille käigus on hävinud palju ajaloolisi ehitisi. 
Linnas valmistatakse oliiviõlist nabulsi seepi.
Hiina Taipei

Hiina Taipei (hiina 中華臺北 / 中华台北, Zhōnghuá Táiběi) on nimetus, mille all osaleb Hiina Vabariik (Taiwan) mõnes rahvusvahelises organisatsioonis ja peaaegu kõikidel spordivõistlustel.
Michael Mørkøv

Michael Mørkøv (sündinud 30. aprillil 1985) on taani profijalgrattur.
Ta võistleb nii trekisõidus kui maanteesõidus.
2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis tuli ta Taani meeskonna koosseisus hõbemedalile 4 km meeskondlikus jälitussõidus.
2009. aastal tuli ta maailmameistriks meeskondlikus jälitussõidus ja paarissõidus.
2008. aastast võistleb ta Taani profimeeskonnas Team Saxo-Tinkoff.
2013. aasta Vueltal võitis ta 6. etapi.
Mørkøv on 183 cm pikk ja kaalub 69 kg.
17A

Tallinna bussiliin 17A sõidab J. Sütiste tee ja Juhkentali (Veskiposti) peatuste vahel.
Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS (kuni 19. juulini 2012 Tallinna Autobussikoondis).
Kreg A-Kristring

Elukäik

Kristring on lõpetas 1991. aastal Tallinna Kunstiülikooli maalikunsti osakonna. Oli aastatel 1992–1993 ning 1999–2002 Eesti Maalikunstnike Liidu esimees. 1993–1999 Eesti Kunstiakadeemia maaliosakonna õppejõud. 1996–2002 Galerii “Sammas” kunstiekspert ja näituste kuraator. 1999–2003 Eesti Kunstiakadeemia Rakenduskunsti Kolledži erakorraline dotsent. Oli 2007. aastast Eesti Kunstiakadeemia joonistamisosakonna õppejõud. 2016. aastal töötas Tallinna Kunstikooli maali, joonistamise ja kompositsiooni õpetajana.
Näitusetegevuses osaleb alates 1985. aastast. Ta on osalenud alla kahesajal ühisnäitusel Eestis, Leedus, Rootsis, Poolas, Saksamaal, Bulgaarias, Ameerika Ühendriikides, Itaalias, Soomes, Hollandis, Venemaal ja Valgevenes. Kristring on avaldanud ajakirjanduses kunstialaseid artikleid ja retsensioone ning kureerinud mitmeid näituseprojekte. 
Aastat 1992 Eesti Kunstnike Liidu liidu liige. Aastast 1996 Rahvusvahelise Kunstnike Assotsiatsiooni liige.
Madisoni maakond (Kentucky)

Ajalugu

Maakond moodustati 1785. aastal.
Mudaravi

Mudaravi Eestis

Eestis rajas esimese muda- ja kümblusasutuse Friedrich von Buxhoeveden 1824. aastal Saaremaale Kihelkonna lähedale Rootsi külla. Peagi kerkisid analoogilised ehitised ka Haapsallu, Kuressaarde, Pärnusse ja Narva-Jõesuusse.
Kuressaares tekkis 1840. aastal ka “Veise mudaraviasutus“. Muda võeti samast lähedal olevast lahest, kus poisikesed supluse ajal alati ennast üleni mudaga sisse määrisid ja seisid nõnda meres vähemalt 15-20 minutit. 1856. aastal rajas puusepp Jakop Veise lesk pargi äärde uue mudaravila. Selle kuulsus ulatus ka Peterburi günekoloog-akušööri Wladislaw von Szeliga-Mierzeyewskini, kes põdes kauemat aega reumaatilist liigeste põletikku. Pärast Veise ravilas saadud mudakuuri paranes ta seisund tunduvalt. Järgmisel aastal võttis ta siia tulles Peterburist kaasa neli reumahaiget, ka need paranesid edukalt. Nüüd otsustas Wladislaw Mierzejewski ehitada Kuressaarde teise mudaravila, mis valmis juba 1876. aastal Peterburi ja Itaalia arhitektide juhendamisel. Ühtlasi rajas ta raudteerööpad, et muda hobuvagonettidega Suurest lahest ravilasse transportida. 19. saj teisel poolel tegutses Kuressaares kokku kolm mudaravi asutust, nende patsientide arv kasvas pidevalt. 1889. aastaks ulatus see 715 inimeseni. Suurelt osalt tulid nad Peterburist, Moskvast ja mujalt Venemaalt ning Balti provintsidest. 1900. aastal oli supelvõõraid 592 perekonda. Bruno Pao andmetel käis 1900. aastal Kuressaare mudaravilas jalga ravimas Soome marssal Carl Mannerheim (1867-1951) Kokku viibis ta Kuressaares ravil 6 nädalat. Arvatavasti oli ta Roomassaare mudaravilas dr med Wladislaw Mierzejewski juures. Bruno Pao märgib, et on meeldiv teada, et Soome riigi iseseisvuse sünni juures seisnud ja vabaduse eest võidelnud riigimehe jalg on astunud ka Saaremaa pinnale. Ta avaldab lootust, et ehk on kunagi võimalik Kuressaares avada ka sellekohane mälestustahvel. Mudaravila hävines Teise maailmasõja ajal pommirünnakute tagajärjel. 
Suviti toimub Kuressaares endise Mierzejewski mudaravila territooriumil loodusravi mess.
Serbia

Loodus

Kosovo läänepiirile Albaaniaga Dinaari mägedesse jääb endise Jugoslaavia kõrgeim tipp Daravica (2656 m/ GPSi järgi 2667 m), mida peab senini oma kõrgeimaks tipuks ka Serbia. Ilma eraldunud Kosovota jääb Serbia "laeks" nüüd aga 500 meetrit madalam Midžor idapiiril Bulgaariaga (2169 m, Stara planina aheliku lääneotsas).

Kliima

Põhjaosas parasvöötme kontinentaalne kliima külmade talvede ja palavate niiskete suvedega. Põhjaosa ilma kujundavad õhumassid Põhja- ja Lääne-Euroopast.
Lõuna pool vahemereline kliima palavate ja kuivade suvede ja sügistega, talved on võrdlemisi külmad ja lumerohked. Vahemerelt lähtuvate soojade õhumasside mõju vähendavad mäeahelikud.

Haldusjaotus

Serbia on jagatud 24 ringkonnaks (okrug) ja Belgradi linnaks. Ringkonnad (kaasa arvatud Belgrad) on omakorda jagatud omavalitsuspiirkondadeks (opština).
Serbia loeb oma koosseisu kuuluvaks kaks autonoomset piirkonda, riigi põhjaosas asuva Vojvodina ning lõunasse jääva Kosovo ja Metohija, millest viimane on ühepoolselt välja kuulutanud iseseisvuse ja leidnud osalist rahvusvahelist tunnustust.
Seda osa Serbiast, mis ei kuulu kummagi autonoomse piirkonna koosseisu, nimetatakse Kesk-Serbiaks (Centralna Srbija). Tegemist ei ole eraldi administratiivse üksusega.

Kuuluvus rahvusvahelistesse organisatsioonidesse

Serbia on ÜRO, Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni, Euroopa Nõukogu ja Kesk-Euroopa Vabakaubanduslepingu liige. Serbia taotleb Maailma Kaubandusorganisatsiooni ja Euroopa Liidu liikmesust.
Clifford Graham

Elukutselisena

Graham poksis märtsist 1925 kuni maini 1930 elukutselisena. Ta pidas kokku 30 kohtumist, millest võitis 21 (neist 5 nokaudiga) ning kaotas 9 (neist 3 nokaudiga) kohtumist.
Jeffersoni maakond (Kentucky)

Jeffersoni maakond (Jefferson County) on maakond USA-s Kentucky osariigis. Geograafilised koordinaadid on 38°19' N, 85°66' W.
Maakonna halduskeskus on Louisville, mis on osariigi suurim linn.
Maakonna pindala on 1032 km², millest 35 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 741 096. Aastal 2000 oli elanike arv 693 604. Jeffersoni maakond on elanike arvu poolest osariigi suurim maakond ning on Fayette'i maakonnast, mis on suuruselt teine, ligi 2,5 korda suurem.
Jeffersoni maakond on osariigi kõige liberaalsem maakond, võrreldes Kentuckyga, mis ise on üks konservatiivsemaid osariike. Hiljutistel valimistel eelistavad võrreldes ülejäänud Kentuckyga Jeffersoni osariigi valijad Demokraatliku Parteid.

Ajalugu

Jeffersoni maakond moodustati 1. mail 1780 ja maakond oli üks kolmest esimesest maakonnast, mis moodustati algsest Kentucky maakonnast. Maakond on saanud nime Thomas Jeffersoni järgi, kes oli sel ajal Virginia kuberner.
Anempodist Sofronov

Anempodist Ivanovitš Sofronov, kirjanduslik pseudonüüm Alampa, (jakuudi keeles Анемподист Иванович Софронов; pseudonüüm jakuudi keeles Алампа; 14. november (vkj 2. november) 1886 Botorusski uluss, Jakuudi oblast – 24. oktoober 1935) oli jakuudi kirjanik (luuletaja, prosaist ja näitekirjanik), jakuudi kirjanduse rajajaid.
16-aastaselt astus ta neljaklassilisse kirikukooli, kuid pärast kaht aastat õpinguid (1902–1904) jättis kooli pooleli. 1907. aastal töötas ta ajalehe Jakutski Krai ("Якутский край") trükikojas ladujana.Aastatel 1912–1913 oli ta esimese jakuudikeelse kirjandusajakirja Sahha Sangata ("Саха саҥата", 'Jakuudi hääl') toimetajaid.
Nõukogude võimu ajal tegutses ta aktiivselt kultuuri valdkonnas. Aastatel 1921–1922 oli ta esimese nõukogude-aegse jakuudikeelse ajalehe Mantšarõ ("Манчары") toimetaja. 1921. aastal sai ta teatritrupi komissariks ja 1925. aastal Jakuudi rahvusteatri esimeseks direktoriks. Ta tegutses ka teatrilavastaja ja näitlejana.
1927. aastal Sofronov represseeriti ja saadeti asumisele Arhangelski oblastisse. Naasis 1933. aastal tuberkuloosihaigena. Suri 1935. aastal ja maeti Jakutski keskkalmistule. Rehabiliteeriti 1962. aastal.
1986. aastal lavastas Andrei Borissov Jakuudi draamateatris Nikolai Luginovi näidendi "Alampa, Alampa ...", mis oli pühendatud Anempodist Sofronovi traagilisele saatusele.

Kirjanduslik tegevus

1912. aastal avaldati Alampa esimene luuletus. 1914. aastal trükiti tema esimene näidend "Djadangõ Djaakõp" ("Дьадаҥы Дьаакып", 'Vaene Jakov'). Tema näidendid on jätnud jakuudi teatri arengusse oma jälje. Alampa kirjutas ka satiirilisi jutustusi ja on tõlkinud vene kirjanduse klassikat.

Isiklikku

Tema abikaasa Jevdokija Jakovleva-Gogoleva (1891–1971) oli Jakuudi draamateatri näitleja.
Uexküll-Güldenband

Uexküll-Güldenband (ka Üxküll-Gyllenband, Yxkull-Gyllenband, Uexkull-Gyllenband, Uxkull-Gyllenband, Uexküll-Gyldenband) on baltisaksa vabahärrasuguvõsa. 
See eraldus Uexküllide suguvõsa haruna Rootsis 23. augustil 1648, kui  Rootsi kuninganna Kristiina aadeldas Härgla mõisniku, sõjanõuniku, Eestimaa ja Ingeri kindralkomissari Otto von Uexkülli (maetud 1653) ja tema vennapojad oobersti ja Eestimaa maanõuniku Reinhold Johann von Uexkülli (maetud 1672) ja Conrad von Uexkülli (maetud 1663) Paadrema vabahärradeks ning immatrikuleeriti 1652 Rootsi rüütelkonda vabahärrasuguvõsana Nr.30.  Samas võeti kaksiknimi Yxkull-Gyllenband. 
9. oktoobril 1790 sai Württembergi hertsogiriigi salanõunik, ülemõuemarssal ja Mömpelgardi krahvkonna kuberner Carl Gustav Friedrich von Üxküll-Güldenband (1716–1801) krahvidiplomi.
Niidu-kuremõõk

Levik

Levinud Kesk- ja Ida-Euroopas, kohati Vahemere maades, ka Kaukaasias ja Lääne-Siberis. 
Eesti suurim leiukoht on Luitemaa looduskaitseala, kus selle taime asurkond on tõenäoliselt Euroopa suurim. See õistaim on ka Luitemaa looduskaitseala vapilill.

Rahvapärased nimetused

Luhamõek, maapaater, nabarautsikas.
Mandel

B17-vitamiin

Mandlituumades sisalduvast amügdaliinist on valmistatud sünsteetiline keemiline aine laetrile, mida tuntakse ka B₁₇-vitamiinina ja töötati välja pahaloomuliste kasvajate raviks, kuid kliinilised katsed ei andnud soovitud tulemusi.

Toidu- ja tooraine

Mandleid korjatakse valminult ning süüakse peamiselt toorelt, eriti maades, kus mandlipuid kasvatatakse, kuid süüakse ka praetult, soolatult või suhkurdatult.

Kõrvetatud mandlid (1912)

Selleks võetakse 1/2 naela magusaid mandleid, 1/2 naela suhkrut, 2 supilusikatäit roosivett, 1 triiki theelusika täis sandlipuu pulbrit ja 1 theelusika täis soola. 
Kõige esite keedetakse poolest naelast suhkrust ühe tassi veega paks siirup, pandakse siis tolmust puhtaks pühitud mandlid sisse ja keedetakse neid niikaua, kuni suhkur terade viisi kokku hakkab tõmbama; siis võetakse mandlid välja, lisatakse liivaseks keenud suhkru juurde veel 1 lusika täis suhkrut, siis roosivesi, kaneel ja sandlipuu pulber. Kui see kõik jälle siirupiks on keedetud, pandakse mandlid sisse ja keedetakse kuni plaksuma löövad ja läigivad, siis võetakse välja ja kohe koost ära.

Mandlijahu

Mandlite jahvatamisel saadakse mandlijahu, mida kasutatakse peamiselt kondiitritööstuses ja martsipani valmistamisel, aga ka koduses majapidamises küpsetiste ja kookide valmistamisel.

Söödamaterjalina

Euroopa Liidus on lubatud farmiloomade söödana kasutada nii koorimata kui ka kooritud purustatud mandleid ja jahvatatud mandlikesti.

Mõrumandlivesi

Mõrumandlivett kasutatakse söögiisu suurendamiseks ja seedetegevuse soodustamiseks.

Mõrumandliõli

Külmpressi mandliõli kasutatakse meditsiinis (nõrgalt lahtistavate vahendite tootmisel ja lahustina) ja homöopaatias.

Mõrumandliessents

Mõrumandliessents on kontsentreeritud toiduessents, mida valmistatakse mõrumandli õli valmistamisel järelejäävast "presskoogist".

Tõenduspõhine meditsiin

Mitmesugustes katsetes on kestade ja mandlite söömine (ka söötmine kasteloomadele) avaldanud soodsat ja tervistavat mõju: antidiabeetilist (biotest: inimesed), antioksüdantset, liigkolesterooliveresuse (biotest: inimesed), vähivastast (biotest: rakud ja inimesed) jpm toimet.

Ohud ja vastunäidustused

Mõrumandlid töötlemata kujul ja suures koguses on mürgised.
Mandlitele ülitundlikud inimesed peaksid vältima mandlite söömist.

Muu

Hiina mandlid (inglise Chinese almond) on aprikoosipuu seemnete tuumad, mida kasvatatakse Hiinas valdavalt nende seemnete tuumade tõttu.
Sipa pärn

Sipa pärn on kaitsealune pärn Rapla maakonnas Märjamaa vallas. 
Pärna tüve ümbermõõt on 900 cm (mõõdetuna 0,6 m kõrguselt), kõrgus 13 m.
Naurukeelne Vikipeedia

Naurukeelne Vikipeedia (nauru keeles Wikipediya Naoero) on Vikipeedia naurukeelne versioon.
Naurukeelsele Vikipeediale pandi alus 2003. aastal.
Seal on 1307 artiklit, millega see on artiklite arvult 247. keeleversioon.
Markus Teeäär

Markus Teeäär (sündinud 16. märtsil 1978) on Eesti muusik, ansambli Metsatöll asutajaliige, laulja ja kitarrist.
Bastille' elevant

Bastille' elevant on 1813–1846 Pariisis asunud hiiglaslik elevandikujuline monument. Kuju loomise idee tuli 1808. aastal Napoleonilt ning see pidi olema valmistatud pronksist ja seisma Bastille' väljakul. Pronksist kuju ei valminud kunagi, tehti vaid kipsist täissuuruses mudel, mille kõrgus oli 24 meetrit.

Ajalugu

Pärast Bastille' langemist 1789. aasta juulis arutleti, kas selle asemele peaks midagi ehitama või peaks see jääma mineviku mälestusmärgiks. Pierre-François Palloyl õnnestus saada luba ehitise lammutamiseks, kusjuures osa kividest võeti uuesti kasutusele Pont de Concorde'i silla ehitusel ning osa müüs Palloy suveniiridena maha. 1792. aastal muudeti ehitise all olnud ala Bastille' väljakuks, millel on tähistatud ainult fordi peaehitise kontuur.
1793. aastal ehitati väljakule Egiptuse-pärase disainiga purskkaev, mis kujutas naist, kelle rindadest voolas vesi. Napoleon plaanis Pariisis mitut linnauuendusprojekti ning talle meeldisid eriti mälestusmärgid ta enda võitudele. Ta soovis oma sõjalise vapruse ülistamiseks luua monumentaalset kompleksi ning alustas 24 meetri kõrguse pronksist elevandi rajamist. Napoleon kavatses kasutada lahinguis konfiskeeritud kahurite ümbersulatamisest saadud metalli. Elevandi ühes jalas asuvat treppi mööda pidid külastajad jõudma kuju seljal asuvale vaateplatvormile.

Ehitamine

Projekti ülevaatajaks määrati Dominique Vivant ning arhitektiks valiti esialgu Jacques Cellerier. Pinnatöödega alustati 1810. aastal, 1812. aastaks olid valminud võlvid ja maa-alused torud. Uueks arhitektiks võeti Jean-Antoine Alavoine. Et näidata, milline saab olema valmis monument, palkas too Pierre-Charles Bridani, et ta valmistaks elusuuruse puitraamil kipsist mudeli. Mudel valmis 1814. aastal ning seda valvas valvur nimega Levasseur, kes elas ühes elevandi jalas.
Ehitustöö katkes 1815. aastal pärast seda, kui Napoleon oli Waterloo lahingus lüüa saanud. Alavoine püüdis siiski veel 1833. aastal leida toetust, et projekti lõpule viia, ning ka mitmed teised näitasid üles huvi Napoleoni ambitsioonikate plaanide elluviimise vastu. 1841. ja 1843. aastal arutas linnavalitsus võimalusi monumendi lõpetamiseks kas pronksi, rauda või vaske kasutades, ent ükski ettepanek ei saanud heakskiitu.

Lammutamine

Monumendi kipsmudeli naabruses elanud inimesed hakkasid kurtma, et kuju sees elavad rotid, kes rüüstavad toitu otsides nende majapidamisi. 1820. aastate lõpus esitati ettepanekud elevandi lammutamiseks, ent see eemaldati alles 1846. aastal, ehkki selleks ajaks oli ta juba suures osas lagunenud. Tänaseni on säilinud ringikujuline alus, millel elevant seisis. Praegu toetab see Juulisamba soklit.
Bastille' elevandi tegi kuulsaks Victor Hugo romaan "Hüljatud" (1862), kus see on tänavalapse Gavroche'i varjupaigaks. Seda on kujutatud romaani ning romaanil põhineva muusikali ekraniseeringutes, samuti teistes tolleaegset Pariisi kujutavates filmides (nt "Moulin Rouge!").
Göttingeni Teaduste Akadeemia

Göttingeni Teaduste Akadeemia (saksa keeles Akademie der Wissenschaften zu Göttingen; kuni 1942 Gesellschaft der Wissenschaften zu Göttingen) on Saksamaa teadusorganisatsioon, vanim katkestusteta tegutsenud kaheksast Saksamaa teaduste akadeemiast, mis kuuluvad Saksamaa Teaduste Akadeemiate Liitu. Göttingeni Teaduste Akadeemia asutas 1751. aastal Suurbritannia ja Iirimaa kuningas ning Hannoveri kuurvürst George II.
Akadeemia liikmeteks valitakse humanitaar- ja loodusteaduste professoreid, kes on oma valdkonnas eriliselt silma paistnud.
Akadeemia esimene president oli universaalõpetlane  Albrecht von Haller. 
Akadeemia moto on "Fecundat et ornat" (ladina keeles "viljastab ja kaunistab").
Akadeemia liikmete hulka on kuulunud 14 Nobeli auhinna laureaati.
Eestist kuulub Göttingeni Teaduste Akadeemiasse korrespondentliikmena Aleksandr Dulitšenko.
Alo Karineel

Alo Karineel (2/14. jaanuar 1892 Vastse-Antsla vald, Võrumaa – 2. aprill 1942 Unžlag, Gorki oblast, Venemaa) oli Eesti poliitik.
Ta oli Antsla põllumeeste konvendi liige.
Ta arreteeriti NKVD poolt 28. jaanuaril 1941 Urvaste vallas. Surmaotsus.
Tups-vahulill

Kirjeldus

Tups-vahulille õierao alusel olev kandeleht ulatub enne õitsemist õiest üle. Õite puhkemisel kandelehed varisevad. Õied on tups-vahulillel purpurvioletsed, harva valged või roosad, 5–6 mm pikad. Sisemised tupplehed vilja pikkused või pisut pikemad. Taimed kasvavad 10–30 cm kõrguseks, õitsevad maist–augustini.

Kasvukoht

Tups-vahulill kasvab kuivadel niitudel, puisniitudel, teeservades.

Levik

Eestis paiguti, saartel harva.