google/wiki40b huggingface dataset:
Jaanika Merilo

Isiklikku

Ta on abielus ja poja ema. Tema isa Boris Borislav Mihhalevitš on rahvuselt ukrainlane, sündinud Kamjanets-Podilskõis, ema Heinike Heinsoo on Tartu Ülikoolis läänemeresoome keelte dotsent.
Ta valdab emakeelena eesti, ukraina ja vene keelt, vabalt inglise ja soome keelt ning prantsuse keelt.
Palace

Palace on hotell Tallinna kesklinnas Vabaduse väljaku ääres aadressil Vabaduse väljak 3.
Hotelli avati 16. jaanuaril 1937, hotelli arhitekt oli Elmar Lohk.

Ajalugu

Veebruaris 2013 müüs senine omanik hotelli Scandic varad ja opereerimisõiguse EfTEN SPV 11 OÜ-le. Scandicu omanduses kandis hotell nime Scandic Palace.
Alates 1. maist 2013 on hotelli uus operaator TallinnHotelsi kaubamärgi all tegutsev TallinnHotels OÜ, mis seni opereeris Tallinna kesklinnas kahte erineva tasemega hotelli (Savoy Boutique Hotel ja Hotel Bern).
Võrk (tähtkuju)

Võrk (ladina Reticulum, lühend Ret) on väike lõunataeva tähtkuju.
Võrgu suurus on 114 ruutkraadi ja see on pindalalt 88 tähtkuju seas 82. kohal. Tähtkuju heledaim täht on α Reticulii (3,33 ᵐ).
Tähtkuju autoriks on prantsuse astronoom Nicolas-Louis de Lacaille.
Ujuvkraana

Ujuvkraana (ka tõstelaev, kraanalaev) on spetsiaalsel ujuvalusel kraana, mis on mõeldud tõstetöödeks akvatooriumis või sadamas kail.

Kirjeldus

Ujuvkraana kere võib olla kas praami või laeva kujuline (kraanalaev). On ka mitmekerelisi ujuvkraanasid.
Ujuvkraanad on kas oma jõuseadmega liikuvad või pukseeritavad.
Ujuvkraanasid kasutatakse tavaliselt vesiehitustöödel või väiksemate laevade veest välja või vette tõstmisel, samuti uppunud laevade või muude objektide üles tõstmisel.
Madatyphlopinae

Levila

Need maod elavad Madagaskaril.
Tiina Tamm

Tiina Tamm (sündinud 23. augustil 1963) on eesti alpinist ja esimene eestlanna, kes on tõusnud üle 7500 m kõrguse mäe tippu.
Ta töötab Telia Eesti klienditoe osakonna kõnegrupi juhina ja viib läbi eripaketialaseid koolitusi.

Haridus

Ta lõpetas 1981. aastal Haapsalu I keskkooli. Hiljem on ta on õppinud eripedagoogikat Tallinna Ülikoolis eripedagoogi-nõustaja erialal, mille lõpetas 2014. aastal.

Mägironimine

Ta harrastab mägironimist 1998. aastast. Alpinismi algteadmised omandas ta Jaan Künnapi alpinismiklubis. Tema alpinistikarjäär algas 1998. aastal tõusuga Kaukasuses Elbrus (5642 m) tippu. Järgmistel aastatel ronis ta Alpides ja Dolomiitides.

Tõusud Pamiiris

2007. aastal võttis ta osa J. K. Alpinismiklubi mägiekspeditsioonist Pamiiris asuva Lenini mäetipule (7134 m). Tippu jõudis viis eestlast, sealhulgas Tiina Tamm. Ta on pärast Helme Suuki (1979) teine eestlanna, kes on tõusnud üle 7000-meetrise mäe tippu.
4. augustil 2009 tõusis ta koos Üllar Põlluga esimeste eestlastena Xinjiangi territooriumile jääva Pamiiris asuva Muztagata (7509 m) tippu.
2011. aasta augustis osales ta Eesti alpinistide grupi koosseisus Pamiiri ekspeditsioonis (Hiina alal), mille käigus kuus eestlast, sealhulgas Tamm, tõusid 3. augustil Muztagata mäemassiivis asuva Koskulaki (7028 m) tippu.
2013. aastal oli ta uuesti Eesti mägironijatega Pamiiris, seekord Tadžikistani poolel. Augustis üritas kuueliikmeline grupp tõusta Ismoili Somoni (7495 m) tippu, kuid IV laagrist (6600 m) edasist tõusu takistas alanud tugev lumesadu ja halb nähtavus. Tõus tuli katkestada ja alustada laskumist. 
2015. aastal sooritas ta eduka tipputõusu Pamiiris seitsmetuhandelisele. Seekord tõusis ta 18. augustil Korženevskaja (7105 m) tippu. 2016. aastal tõusis ta ka teist korda Korženevskaja tippu, olles teine eestlanna, kes on tõusnud viis korda seitsmetuhandeliste mägede tippu (esimene oli Helme Suuk).

Isiklikku

Tema abikaasa on näitlejaharidusega ja alpinisti kogemustega Üllar Põld. Koos on nad mägedes käinud enam kui 10 hooajal. Ühel Alpide tõusul 1999. aastal oli neil kaasas toona 10-aastane tütar Ivonne, kes jaksas tõusta 4200 m kõrgusele.
Vigala vald (1939)

Vigala vald oli vald Läänemaal aastail 1939–1950.
Vald kuulus Riigivolikogu 25. valimisringkonda, kust valiti Eduard Arnover, Märjamaa põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda ja Lihula jaoskonnakohtu jaoskonda. Esimene vallavanem oli Jaan Reimer, 
Vald moodustati senise Vigala valla maa-alast, välja arvatud Uhja küla piirkond ning Jõeäärse küla Paisuotsa-Hansu nr. 251, Paisuotsa-Jüri nr. 252, Toomajaagu nr. 253 ja Toomajaagu-Viiu nr. 254 talude maa-alad; senise Velise valla Rääsküla ja Kurevere külade maa-aladest.
Valla täitevkomitee esimees Aleksander Aava abistas metsavendi, arreteeriti 7. juulil 1941 ja piinati Haapsalus surnuks.
1945 septembris moodustati Vigala vallas Kivi-Vigala külanõukogu keskusega Kivi-Vigala alevikus ja Vigala külanõukogu keskusega Vana-Vigala asunduses. 1950. aastal Vigala vald likvideeriti ja selle alad arvati Pärnu-Jaagupi rajooni koosseisu.
Otto Wille Kuusinen

Elulugu

Otto Kuusinen juhatas 1904. aastast Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei vasaktiiba, 1905. aastal lõpetas Helsingi Ülikooli ajaloo- ja filosoofiateaduskonna, filosoofiamagistri teaduskraadiga, magistritöö teema oli "J. W. Goethest filosoofias".
Osales 1905. aasta revolutsioonisündmustes Soomes, juhtides punakaardisalka.
Aastatel 1907–1916 oli Sotsiaaldemokraatliku Partei ajalehe Työmies ja ajakirja Sosialistinen aikakausilehti toimetaja.
Aastatel 1908–1917 oli Kuusinen Soome kindralkubermangu Eduskunta saadik. 
Aastatel 1911–1917 oli ka Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei Täitevkomitee esimees.
Otto Kuusinen osales 1918. aasta jaanuaris Helsingis toime pandud bolševistlikus riigipöördes ning oli ka Soome rahvaesindajate valitsuses rahvavolinik rahvahariduse alal. 1918. aasta augustis oli ta Soome Kommunistliku Partei asutajate seas.
Otto Kuusinen põgenes pärast Soome kodusõda Nõukogude Liitu, kus ta oli 1920. aasta juunini Petrogradi Internatsionaalse Sõjakooli komissar.

Tegevus Kominternis

Aastatel 1921–1939 oli Otto Kuusinen üks Kommunistliku Internatsionaali Täitevkomitee sekretäridest, aastatel 1940–1964 NSV Liidu Ülemnõukogu saadik.

Talvesõjas

Pärast NSV Liidu ja Soome vahelise Talvesõja algust 1. detsembril 1939 ja esimese piiriäärse asula Terijoe vallutamist moodustati Soome Demokraatlik Vabariik, mille juhiks oli määratud senine kominterni funktsionäär Otto Kuusinen. 
Kuusise Terijoe valitsust tunnistas NSV Liit ainsa Soome valitsusena ning sõlmis sellega sõprus- ja abilepingu.

Nõukogude esindusorganites

Aastatel 1940–1956 oli Otto Kuusinen Karjala-Soome NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees, NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe asetäitja; 1941–1964 ÜK(b)P KK/NLKP KK liige; 1957–1964 NLKP KK Presiidiumi liige ja NLKP KK sekretär.
Urn Otto Ville Kuusineni tuhaga asub Moskva Kremli müüris.
Prooton

Üldised omadused

Prootoni seisumass on 938,272309(28) MeV/c² ehk 1,0073 amü ehk 1,6726 × 10⁻²⁷ kilogrammi ning läbimõõt umbes 1,5×10⁻¹⁵m. 
Prooton on liitosake, mis koosneb kahest u-kvargist ja ühest d-kvargist, mis igaüks kannavad erinevat värvilaengut. Kvarke hoiab prootonis koos erinevate värvilaengutega osakeste vahel toimiv tugev vastasmõju. Prootoni enda summaarne värvilaeng on 0 (neutraalne).
Yomihon

Yomihon (読本 "lugemisraamat") on Jaapanis Edo ajastul (1603–1868) tekkinud raamatužanr, mille tekkekohtadeks peetakse 18.
sajandil Kyōtot ja Ōsakat.
Yomihon’i eeskujuks on hiina novellid, mille stiili ja sisu esimesed yomihon’id imiteerisid. Vastupidi teistele jaapani kirjandusvormidele, mis sisaldasid palju pildimaterjali ja olid pigem episoodilise ning lineaarse struktuuriga, oli yomihon dramaatilisem, keeleliselt ekstravagantsem, struktuurilt terviklikum ning sisaldas rohkem teksti. Yomihon oli teiste Edo perioodil levivate kirjandužanrite kõrval mõeldud rohkem haritud lugejaskonnale, seega ei levinud see nii laialdaselt lugejate hulgas kui muu proosakirjandus, nagu kusazōshi. 
Yomihoni esilekerkimine tähistas üleminekut jaapani klassikaliselt kirjanduselt kaasaegse kirjanduse maastikule, mis tekkis Meiji perioodil (1868–1912).

Stiil ja kirjanikud

Tänapäeval jaotatakse yomihon’id kahte arenguperioodi. Esimest neist kutsutakse Kamigata’ks, mis võidutses ajavahemikul 1750–1800. Sellele järgnes Edo yomihon’ide levik. Kamigata yomihon’ide autoriteks on Takebe Ayatari (1719–1774) ja Ueda Akinari (1734–1809). Neid iseloomustab hiina rahvalugude ümbertõlgendamine, elegantne kirjastiil gabun, mis sarnanes Man'yōshū luulega. Lood olid enamasti ajaloolises kontekstis, sisaldasid budistlikke käsitlusi ja üleloomulikke jõude.
Edo yomihon’ide silmapaistvamateks autoriteks olid Santō Kyōden (1761–1816) ja Takizawa Bakin. Vastupidi Kamigata yomihon’ide õukonnaromantika temaatikale, tõusid Edo yomihon’ides esile sõjajutud Kamakura või Muromachi ajastu miljöös ning kasutati rohkesti hiina fraseologisme. Edo yomihon’id rajasid yomihon’idele tee Edo perioodi kirjandussaavutuste tippu ning tegid need Kamigata arenguperioodi teostest ja eelnevast proosast eraldiseisvaks. Neile oli omane didaktiline toon; tegelaskujude areng; keerukas, kuid seoseline sisu; üleloomulikud elemendid, hiinapärasus ning kõnekeelsete ja klassikaliste fraseologismide segamine.
Arvelius

Arvelius oli Soome päritolu Eestimaa pastori- ja literaadisuguvõsa.
Dimensioonita suurus

Dimensioonita suurus ehk ühikuta suurus on dimensionalanalüüsis füüsikaline suurus, millel puudub dimensioon ehk skalaarne suurus dimensiooniga üks  millele vastab rahvusvahelises mõõtühikute süsteemis (SI) mõõtühik üks (või 1)  mida enamasti ei märgita.

Dimensioonita suuruseid

Kõik numbrid on dimensioonitud suurused ehk 1, i, π, e, and φ. Numbreid tosin, gross, googol, and Avogadro arv võib samuti lugeda dimensioonituteks.

Suhted, proportsioonid ja nurgad

Dimensioonituid suuruseid saadakse tihti dimensiooniga suuruste suhetena, kui dimensioonid välja taanduvad. Näidetena võib tuua tõusude või ühikteisenduste tegurite arvutamine. Keerukam näide suhte teel saadud dimensioonitust suurusest on moone ehk suhteline deformatsioon.
Laialt levinud suhetest saadud dimensioonitud suurused on protsendid% (= 0.01), promillid ‰ (= 0.001) ja nurki määravad ühikud nagu radiaanid, kraadid (°= π/180). Statistikas on variatsioonikordaja standardhälbe ja aritmeetilise keskmise suhe.
Sobivustest

Sobivustest (inglise crossmatch) on enne vereülekannet tehtav test, kus kontrollitakse doonori ja retsipiendi verede sobivust aglutinatsioonireaktsiooni kaudu.
Sobivustest koosneb kolmest osast: major testist, minor testist ning retsipiendi kontrollist.
Major testiga kontrollitakse kas retsipiendi vereplasmas esineb antikehi doonori vere punaliblede suhtes. Minor testiga kontrollitakse kas doonori vereplasmas esineb antikehi retsipiendi vere punaliblede suhtes. Retsipiendi kontrolliga kontrollitakse, kas retsipiendi vereplasmas esineb antikehi vere punaliblede suhtes. Antikehade esinemisel tekib aglutinatsioonireaktsioon.
Angerja vald

Angerja vald (saksa keeles Angern) oli vald Harjumaal Hageri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Angerja vald Kohila vallaga.
Valla alal asus Angerja mõis.
Archelaos (filosoof)

Archelaos (Ἀρχέλαος) Ateenast või Mileetosest (akme 450 eKr) oli vanakreeka filosoof.
Tema isa oli nimi oli Apollodoros või Midon.
Archelaos olevat olnud Sokratese õpetaja.
Ta pidas kasvamise põhjuseks sooja ja külma mõju.
Seda, mis on häbiväärne, ei määra Archelaose järgi loomus (physis), vaid kokkulepe (nomos).

Allikas

Diogenes Laertios 2.16–17
Archelaos oli kas Ateena või Mileetose kodanik, ja tema isa nimi oli Apollodoros; aga nagu mõned ütlevad, Mydon. Ta oli Anaxagorase õpilane ja Sokratese õpetaja.
Ta oli esimene inimene, kes tõi loodusfilosoofia uurimise Jooniast Ateenasse, ja teda hüüti Loodusfilosoofiks, sest loodusfilosoofia lõppes temaga, sest Sokrates tõi sisse eetilise filosoofia. Ja tundub tõenäoline, et ka Archelaos sekkus mingil määral moraalifilosoofiasse, sest oma filosoofilistes spekulatsioonides arutas ta seadusi ja seda, mis on auväärsus ja õiglane. Ja Sokrates laenas temalt; ning et ta laiendas tema printsiipe, siis arvati, et ta on nende leiutaja.
Ta ütles, et tekkimisel on kaks põhilist põhjust, soe ja külm; ning et kõik loomad on tekkinud mudast; ning see, mida peetakse õiglaseks ja häbiväärseks, ei ole nõnda loomu poolest, vaid seaduse tõttu. Ja tema arutlus on niisugune. Ta ütleb, et kui vesi, mida soojus sulatab, allutada tule toimele, siis ta tahkub, muutudes maaks; ja kui teda veeldatakse, siis ta muutub õhuks. Ja seetõttu ümbritseb maad õhk ja mõjutab teda, ja õhku ümbritsevad ja mõjutavad tule pöörlemised. Ja ta ütleb, et loomad tekivad soojast maast, mis saadab neile toiduks üles paksu muda, midagi piimataolist. Ta ütleb, et nii on see tekitanud ka inimesed.
Ja ta oli esimene inimene, kes ütles, et heli tekitab õhu löök; ning et maa õõnsusi läbides meri filtreerub, ning seetõttu tiheneb; ning et päike on suurim tähtede seas; ning et universum on põhjatu.
Kuid oli veel kolm Archelaost: üks oli geograaf, kes kirjeldas Aleksandri poolt läbitud maid; teine oli mees, kes kirjutas luuletuse asjadest, millel on kaks loomust; ja kolmas oli reetor, kes kirjutas oma kunsti reegleid sisaldava raamatu.
Võhma kivikalme

Võhma kivikalme on muistne kivikalme Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Võhma külas.
Kalmet uuriti 1969–1972 Tanel Moora juhendamisel. Kalme on rajatud Tandemäe oosile. Algul oli seal mitu eraldi kalmet, mis hiljem on liidetud. Kivikalme juures on ka kolmest tarandist tarandkalme. Kivikalme on dateeritud I aastatuhande II poolde või lõppu eKr ja tarandkalme 1. sajandisse pKr.
Suriname

Asend

Suriname asub Guajaana kilbil. Ta paikneb 1. ja 6. põhjalaiuskraadi ning 54. ja 58. läänepikkuskraadi vahel. Riik piirneb põhjas Atlandi ookeaniga, läänes Guyanaga, idas Prantsuse Guajaanaga ja lõunas Brasiiliaga. Guyanaga on ühist piiri 600 km, Prantsuse Guajaanaga 510 km ja Brasiiliaga 597 km.
Põllumaad on peamiselt riigi põhjaosas, kuhu on koondunud enamik elanikke. Lõunapoolsel alal, mis moodustab 80% riigi pindalast, on vihmamets ja piki Brasiilia piiri kulgev hõredalt asustatud savann.

Loodus

Surinames on troopiline kliima. Lühem vihmaperiood kestab detsembri algusest veebruari alguseni ja pikem aprilli lõpust augusti keskpaigani. Augustist detsembrini ja veebruarist aprillini on kuivaperioodid. Suriname keskmine temperatuur on 21–32 °C. Aastane sademetehulk rannikul on umbes 1500 mm ja riigi kaguosas ligi 3000 mm.

Majandus

Riigi põhiline majandusharu on boksiidi kaevandamine, mille osakaal SKTst on 15% ja eksporditulust 70%. Teised olulised väljaveoartiklid on nafta, kuld, riis, tuun, kooskospähklid, banaanid ja krevetid. 2010. aastal olid riigi peamised ekspordipartnerid Kanada, Belgia, Araabia Ühendemiraadid, Holland ja Norra. Teeninduses oli 2004. aasta seisuga hõivatud 78% tööjõust, tööstuses 14% ja põllumajanduses 8%.

Ajalugu

Piirkonna asustasid 3000 eKr indiaanlased. Suurimad rahvad olid aravakid ja kariibid, kes elasid ranniku- ja savannialal. Väiksemad rahvad elasid sisemaa vihmametsades.
Esimeste eurooplastena jõudsid Surinamesse Hollandi kaupmehed. Inglased rajasid sinna asunduse kahel korra, 1630. ja 1650. aastal. Esimene kord läks asumaa pidamine liiga kulukaks ja 20 aastat hiljem rajatud asunduse vallutasid 1667. aastal hollandlased. Aastatel 1799–1816 oli maa taas inglaste käes ja hiljem jälle hollandlaste käes. Orjapidamise, millest inglased sajandi alguses loobunud olid, kaotasid hollandlased 1863. aastal.
Pärast ligi 300 aastat kestnud Hollandi ülemvõimu saavutas Suriname 1975. aastal iseseisvuse. 1980. aastal toimus sõjaväeline riigipööre. Pärast uue põhiseaduse kehtestamist 1987. aastal taastus järk-järgult demokraatlik kord. Holland on tänaseni peamine abiandja.
Kuressaare laht

Kuressaare laht (ka Tori laht) on laht Saaremaa lõunaosas.
Lahe keskosas asub Laimadal (pindala 7,8 ha). Lahte suubub Põduste jõgi.
Lahe idarannikul on Kuressaare linn ja Roomassaare sadam.
Peegelneuron

Avastamine

Parma Ülikooli neuropsühholoogi Giacomo Rizzolatti laboris liikus ringi kas Vittorio Gallese või Leo Fogassi; täpselt pole teada. Samal ajal istus emane makaak elektroodid ajus ootamas järgmist motoorse kontrollkatse ülesannet. Teadlane haaras kätte kas maapähkli või jäätise ja seejärel kostis ahvi ajuaktiivsust salvestavast arvutist heli.
Andrei Sidorenkov

Koondisekarjäär

Eesti koondises on ta mänginud alates 2004. aastast 21 korral, väravat pole löönud. 12. oktoobril 2010 lõi ta mängus Sloveenia vastu omavärava.
Mesindus

Mesindus on mesilaste pidamine mesindussaaduste saamise ja õite tolmeldamise eesmärgil. 
Mesindussaadused on mesi, taruvaik, õietolm, suir, mesilasmürk ja mesilasvaha.
Mesindus on vanimaid loomakasvatusharusid. 
Mesitarude kogumit nimetatakse mesilaks.
Eesti mesinikud on koondunud järgmistesse organisatsioonidesse: Eesti Kutseliste Mesinike Ühing, Eesti Meetootjate Ühendus, Eesti Mee Ühistu, Eesti Mesilaste Tõuaretajate Selts, Eesti Mesinduse Koostöökogu ja Eesti Mesinike Liit. 
Eesti Mesinike Liidu hinnangul on Eestis umbes 40 000 mesilasperet, neist oli 15. maiks 2011 PRIA-s registreeritud aga vaid 6654. 2010. aastal registreeriti tähtajaliselt 6943 mesilasperet ning hilinemisega talveks kokku umbes 13 000 peret.
Statistika andmetel oli 2013. aastal Eestis 5469 majapidamist, kus peeti mesilasi. Suurem osa ehk 70% neist olid kodumajapidamised, kes toodavad oma tarbeks, ning 30% olid põllumajanduslikud majapidamised, kus toodetakse mett müügiks. Mett müügiks tootvaid mesinikke oli Eestis 2013. aastal 1650. Suurem osa (86%) neist olid füüsilised isikud, 14% juriidilised isikud. Kui üldiselt müügiks tootvate mesinike arv pidevalt väheneb, siis juriidiliste isikutena tegutsevate mesinike osakaal on kasvutrendil. Regionaalselt oli mesilasperedega põllumajanduslikke majapidamisi 2010. aastal enam Võru-, Tartu-, Pärnu-, Viljandi- ja Jõgevamaal. 2015. aasta 12. mai seisuga oli Eesti Mahepõllumajanduse registris 29 mesinikku, kes pidasid mahemesilasi. 2014. aastal oli mesilasperede arv Statistikaameti andmetel 44 000 ja 2015. aastal EKI küsitlusandmete kohaselt arvutatuna 48 000.

Mesinduse ajalugu

Ajalooliselt eristub kolm mee hankimise viisi – meejaht, metsmesindus ja tarumesindus.

Tarumesindus

Kaasaegne mesindus sai alguse 19. sajandil, kui leiutati raamidega tarud.
Eesti NSV Siseministeerium

Eesti NSV SM, 1968

1968. aasta lõpul nimetati Eesti NSV Siseministeeriumi Miilitsavalitsus Eesti NSV Siseministeeriumi Siseasjade Valitsuseks, piirkondlikud miilitsaasutused piirkondlikeks linnade ja rajoonide Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomiteede siseasjade osakondadeks või valitsusteks. Siseasjade asutuste ülesanded olid avaliku korra tagamine, võitlus kuritegevusega ja selle ennetustöö, valveteenistus tähtsamates riigiasutustes, elanike elukoha registreerimine, siseriiklike passide väljaandmine ja passirežiimi elluviimine, mootorsõidukite registreerimine, tehniline kontroll ja liiklusohutuse tagamine, mitmesuguste tegevuslubade väljaandmine ja esemete registreerimine (tulirelvad, lõhkeained, kirjutusmasinad, paljundus- ja trükiseadmed, pitsatite ja stampide kinnitamine jm), koos tsiviilkaitse ja tuletõrje keskasutustega sellealase töö organiseerimine, kaadri väljaõpe.
Tartu õpperingkond

Tartu õpperingkond, aastast 1893 Riia õpperingkond (saksa keeles Dorpatscher Lehrbezirk, hiljem Rigascher Lehrbezirk, vene keeles Дерптский учебный округ, hiljem Рижский учебный округ) oli Venemaa keisririigi, Venemaa Vabariigi ja Venemaa Nõukogude Vabariigi koolihalduspiirkond aastatel 1803−1918.

Ajalugu

Tartu õpperingkond moodustati 1803. aastal keiser Aleksander I ukaasiga, millega Venemaa keisririigi territoorium jagati kuueks õpperingkonnaks. Tartu koolihalduspiirkonna keskuseks sai Tartu ülikool; selle eesotsas seisis Peterburis resideeriv kuraator, kes allus Venemaa Rahvahariduse Ministeeriumile. Õpperingkonna moodustasid Eestimaa, Kuramaa ja Liivimaa kubermang; aastatel 1803−1812 oli selle osa ka Viiburi kubermang. 1893. aastal nimetati piirkond ümber Riia õpperingkonnaks. See kaotati 1918. aastal Venemaa Nõukogude Sotsialistliku Föderatiivse Vabariigi korraldusega.

Kuraatori pädevus ja ülesanded

Koolide tegevust õpperingkonnas juhtis kuni 1837. aastani Tartu ülikooli juurde moodustatud koolikomisjon, mis allus kuraatorile; 1837. aastal võttis likvideeritud komisjoni ülesanded üle kuraatori nõukogu. Kuraatorile allusid Tartu ülikool, kubermangude gümnaasiumid, kreiskoolid, elementaarkoolid ja eraõppeasutused. 1837. aastani teostas kuraator järelevalvet talurahvakoolide üle, 1873. aastal allutati talle Vene õigeusutunnistusse üleläinud talupoegade laste talurahvakoolid ja 1885. aastal ka luteri talurahvakoolid. Riigieelarvelistes kroonukoolides valvas kuraator nii õppetöö kui majandustegevuse, linna- ja erakoolides ainult õppetöö korralduse üle.
1837. aastani olid kuraatori ülesanded: 1) järelevalve seaduste ja haridusministeeriumi eeskirjade täitmise üle, 2) aruannete esitamine haridusministeeriumile õppetöö ja riigi raha kulutamise kohta, 3) koolide tegevuse organiseerimine ja revideerimine ning 4) professorite ja gümnaasiumidirektorite ministrile esitamine ametisse kinnitamiseks. 1837. aastal loodud kuraatori nõukogu oli abistav institutsioon. Selle pädevusse kuulusid järgmised küsimused: poolaasta-, aasta- ja revideerimisaruanded; gümnaasiumide, kreiskoolide ja eraõppeasutuste avamine ja sulgemine; ametnike ja õpetajate töö ning kuritarvitused; koolimajade ost, müük, rent, ehitamine jms. Erimeelsuste korral kuraatori ja nõukogu liikmete vahel esitati küsimus otsustamiseks ministrile.

Kuraatori kantselei

Kuraatori kantselei asus kuni 1835. aastani keisririigi pealinnas Peterburis, seejärel aga aastatel 1835–1870 ja 1876–1886 Tartus ning 1870–1876 ja 1886–1915 Riias. I maailmasõja ajal toodi see rinde läheduse tõttu 1915. aastal Tartusse tagasi.
Kolleegiumiassessor

Kolleegiumiassessor (vene keeles коллежский асессор) oli Venemaa keisririigi tsiviilteenistuse VIII klassi teenistusaste. Sellest kõrgem oli õuenõuniku ja madalam titulaarnõuniku teenistusaste. Kaardiväes vastas sellele kaardiväekapteni ja kaardiväerittmeistri, maaväes kapteni (a-st 1884), ratsaväes rittmeistri ja kasakaväes jessauuli auaste. Mereväes vastas sellele kuni 1764. aastani 3. järgu kapteni, 1764−1798 kaptenporutšiku, 1798−1884 ja 1907−1911 kaptenleitnandi ja aastast 1912 vanemleitnandi auaste.
Arvo Taal

Arvo Taal (5. jaanuar 1932 Urvaste vald, Võrumaa – 1990) oli eesti põllumajandustegelane ja rahvasaadik.
1947. aastal lõpetas ta Kuldre kooli.
Ta oli Võru rajooni Linda kolhoosi esimees, hiljem sama rajooni V. I. Lenini nimelise kolhoosi esimees.
Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu VII, VIII, IX ja X koosseisu saadik. Aastatel 1979–1985 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe asetäitja.
Setomaa Turismitalo

Setomaa Turismitalo on turismitalu Võru maakonnas Setomaa vallas, Kalatsova külas.
Turismitalu asub Mäealodsõ talukohas. 1999.aastal asuti renoveerima 100 aastast talu, esialgu enda suvekoduks, hiljem juba majutusasutuseks. Majutuskohti on 32. Palkmajades asuvatele tubadele on antud setokeelsed nimetused: Mari tarõ, Sootska tarõ, Kullo tarõ, Lapi tarõ jne. Turismitalu pakub majutust, seminaride-, pidude- ja suvepäevade korraldamist. Talus on ujumise võimalus, mänguväljakud, suitsusaun ning peosaal.
Rhinoleptus

Levila

Need maod elavad Lääne- ja Ida-Aafrikas.
Lindaliini AS

Plaanitud trimaraan

Lindaliini AS plaanis 2008. aastal Tallinn–Helsingi liinile tuua trimaraan-tüüpi laeva. Selle tarvis müüdi maha tiibur Jaanika. Trimaraan oli merekindlam ja veidi suurem kui Merilin. Algul plaaniti laev liinile tuua aprillis, kuid õige pea lükkus tähtaeg 26. juunile. Trimaraani ost nurjus teadmata põhjustel. 2009. aasta hooaega alustas Lindaliini AS kahe katamaraaniga, Merilini ja Karoliniga.

Tallinn–Helsingi liin

Tallinnas väljuvad Lindaliini kiirlaevad Patareisadamast, Helsingis Lõunasadama Makasiiniterminaalist. Mõlemal laeval on ülejäänud salongist eraldatud Lindaklass ja VIP-klass, lisaks pakub ettevõte erinevaid hotelli- ja vabaajapakette Helsingis.
2018. aasta suvel pärast Merilini ja Karolini müüki (2017) Lindaliini ASil laevu ei olnud ja liin seiskus.

Tallinn–Aegna liin

16. aprillil 2008 otsustas Tallinna linnavalitsus anda Tallinn–Aegna laevaliini teenindamine aLindaliini ASile. Otsusele aitas kaasa ka see, et märtsi lõpus otsustati liini väljumine Pirita sadama asemel Patareisadamast. Liini teenindas väike reisilaev Juku.
2010. aasta alguses anti liinil opereerimise õigus koos Jukuga ASile Kihnu Veeteed.