google/wiki40b huggingface dataset:
Kõne (retoorika)

Kõne liigid

Kõnepidamise kunstiga on inimesed tegelenud juba aastatuhandeid. Sõltuvalt peetava kõne eesmärgist võib kõned jagada kolme suuremasse kategooriasse: olmekõned, veenmiskõned ja informeerivad kõned. Üks ei välista siinkohal aga teist – näiteks võib kõnepidaja kõnelemise käigus inimesi informeerida ning seejärel üritada neid veenda saadud info põhjal tegutsema. 
Erinevad üritused ja olud nõuavad erinevaid kõnetüüpe, kuid iga kõne peamiseks eesmärgiks on alati oma sõnumi vahendamine. Teisejärgulise eesmärgina võib kõne ka näiteks õpetada kuulajatele uusi oskusi või nende meelt lahutada. 
Kõne kirjutamisel tuleks alustada eeskätt eesmärgi püstitamisest, et mõista paremini, mis on antud kõnepidamise soovitud lõpptulemus. Lisaks eesmärgile tuleks kindlasti mõelda ka publiku ja esinemisformaadi omapäradele.

Kõne ülesehitus

Klassikaline kõne koosneb sissejuhatusest, teemaarendusest ja kokkuvõttest. 
Sissejuhatus peaks püüdma tähelepanu ning andma teada, kes on kõneleja ja miks ta antud teemal räägib. Sissejuhatuse käigus tuleb kuulajatele anda ülevaade teemadest, millest juttu tuleb.
Teemaarenduse eesmärk on anda edasi teavet või seisukohti. Teemaarenduses esitatavate põhiväidete tõestamiseks peavad olema ette valmistatud veenvad argumendid. Selleks, et kõnet oleks lihtsam jälgida, on soovitatav liikuda lihtsamatelt teemadelt raskematele ja seostada uut infot juba tuttavaga.
Kokkuvõtte ülesanne on räägitust kõige olulisema väljatoomine, üldistamine ja rõhutamine. Peamise idee kokkuvõttev kordamine aitab kuulajatel kõne põhiideed meelde jätta. Kokkuvõte ei tohiks alata liiga järsult ega olla ka liiga lohisev ning see peaks olema umbes sama pikk kui sissejuhatus.

Kronoloogilises järjekorras

Jutustavad, ajaloolised, eluloolised või arenduslikud kõned. Kõik tegevused ja sisupunktid on pandud kronoloogilisse järjestusse.

Induktiivne meetod

Kasutatakse siis, kui publik on ilmselgelt sinu vastu, eesmärk on, et argumendid kuulataks ära. Kõigepealt öeldakse punktid ja argumendid ning siis oma esinemise eesmärgid ja ootused publikule.

Deduktiivne meetod

Publikul on selle meetodiga kõnesid kõige lihtsam jälgida, sest algusest peale on teada, mida publikult oodatakse. Kõigepealt öeldakse publikule, mida neilt oodatakse, ning siis tuuakse välja argumendid ja põhjendused selle kasuks.

Probleemne meetod

Probleemi kirjeldus või analüüs. Kõne lõpus tuleks anda ka omapoolsed võimalikud lahendusvariandid ja -ideed.

Võrdlev meetod

Võrreldakse kahte või enamat sarnast või erinevat asja. Näiteks USA ja Eesti koolisüsteem, Soome ja Rootsi hokikoondis jms.

Jutustav meetod

Sündmused ja nende ilmekas kirjeldamine. Lugusid jutustades tasub silmas pidada, et ei kasutataks liialt klišeesid.
Brankciems

Brankciems (saksa keeles Frankendorf) on Läti linna Jūrmala osa.
Asub Kūdrast idas ja Bāžciemsist lõunas. Jūrmala üks väiksemaid linnaosasid, kus elab 12 elanikku (2008).
Sai alguse aastal 1525, mil Wolter von Plettenberg andis sinna ühele Franki nimelisele mehele mõisa. Mõis kuulus aastast 1826 Ungern-Sternbergidele. 19. sajandi lõpus rajati mõisa maadele vabrik, kus toodeti Riia linna tarbeks tsementi. Aastast 1925 kuni aastani 1959 Sloka linna osa.
Taga-Alai

Taga-Alai ahelik ehk Alai-tagune ahelik (kirgiisi Чоң Алай кырка тоосу, tadžiki қаторкӯҳи Паси Олой) on mäeahelik Aasias Tadžikistani ja Kõrgõzstani piiril Alai oru serval. Ta on osa Pamiirist selle põhjaosas.
Kulgeb 240 km pikkuselt ida-lääne sihis. Jäätunud ala pindala on 1194 ruutkilomeetrit.
Kõrgus kuni 7134 meetrit. Kõrgeim tipp on Lenini mäetipp.
Venekeelne nimi on Заалайский хребет.
Ida Emilie Adamson

Isiklikku

Graafik Pauline Elfriede Leps-Estam oli tema õde.
Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi banditismivastase võitluse osakond

Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi banditismi vastu võitlemise osakond

Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaat (SARK) loodi Moskvas uuesti 1944. aasta algul, komissariaadi töötajad peagi Moskvast üle Leningradi ning seal korraldati neile väljaõpe võitluseks «bandiitide» ning «kontrrevolutsioonilise ja muu vaenuliku elemendiga» peagi Saksa okupatsioonist vabastatavatel aladel.
Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi koosseisu loodi ka 1940. aasta struktuurist erinev – uudne allüksus, banditismivastase võitluse osakond (BVVO). Just selle osakonna töötajad asusid juhtima siseasjade rahvakomissariaadi operatiivgruppe, kes liikusid Eestisse otse Nõukogude vägede järel, eesmärgiga kohe analoogselt 1941. aastal Saksa Riigi Julgeoleku Peaameti operatiivgruppidega Einsatzgruppedega vahistada nõukogude võimu reaalsed ning võimalikud vastased.

SARKi operatiivgruppide tegevus

Eestisse saabunud operatiivgruppidel tuli aga värskelt vallutatud linnades esimeses järjekorras võidelda mitte sisevaenlasega, vaid hoopis vägivallatsevate ja marodööritsevate punaarmeelastega ning purjutajatega rahvakomissariaadi enda ridadest, ent peagi koondati siiski peatähelepanu Otto Tiefi valitsuse ning Eesti Vabariigi Rahvuskomitee liikmete tabamisele ja likvideerimisele. Osakonna 1944. aasta aruannetes raporteeriti tähtsaimate saavutusena sõjavägede ülemjuhatajaks nimetatud kolonel Jaan Maide, rahandusministri Hugo Pärtelpoja ja sotsiaalministri Voldemar Sumbergi arreteerimist.
Siiski kulus põhiline töö okupatsiooni alguaaegadel Punaarmeelaste ja Venemaalt sisserändavate kriminaalkurjategijate ohjeldamisele. Osakonna juhi Vladimir Glušanini ettekandest siseminister Aleksander Resevile selgub, et Eesti NSV RKNi esimees Arnold Veimer oli 1944. aasta oktoobris läkitanud 8. armee) juhtkonnale kirja palvega võtta kasutusele abinõud kohaliku elanikkonna terroriseerimise lõpetamiseks, sarnase sisuga taotluse abipalvega sunnitud edastama 8. oktoobril 1944 ka ENSV siseasjade rahvakomissar Aleksander Resev otse NSV Liidu siseasjade rahvakomissarile Lavrenti Beriale.

Sõjaväelaste omavoli meelestas elanikke veelgi rohkem nõukogude võimu vastu, nii et 1945. aasta novembris pidi isegi ENSV siseasjade rahvakomissar Aleksander Resev tõdema: 
 
„«Sõjaväelaste kuritegevus desorienteerib olulisel määral SARKi võitlust poliitilise banditismiga.»“
 – Aleksander Resev 
Punaarmeelaste kuritegude suur arv kajastus ka üldises statistikas, kus kuritegude toimepanijateks märgiti mõistagi metsavennad. 1944. aastal registreeriti 219 väidetavalt metsavendade sooritatud kuritegu, kuid neist vaid 13 olid rünnakud julgeoleku- ja parteitöötajate vastu. Ülejäänud kuriteod kujutasid endast lihtinimeste ja talumajapidamiste röövimisi, millega tol aastal paistsid silma just punaarmeelased.
Metsavendlus aktiveerus Eestis alles pärast seda, kui sõda Euroopas 1945. aasta kevadel lõppes.
Vanajõe org

Vanajõe org on uhtorg Hiiu maakonna lääneosas Vanajõe alamjooksul, kus jõgi on ennast liivaluidete vahel kuni 10 meetri sügavusele uuristanud.
Orus kasvavad valdavalt sanglepad. Ümbruses esineb sambliku- ja pohlamännikuid.
Kaitse all alates 1962. aastast. Alates 2001. aastast jääb Tihu maastikukaitseala piiridesse.
Geograafilised koordinaadid on 58° 53′ 5″ N, 22° 25′ 25″ E.
Stanley (Falklandi saared)

Ajalugu

Linna hakati rajama aastal 1843. Falklandi pealinnaks sai 1845. Aastal 1849 viidi sinna elama esimesed 30 endiste briti sõdurite peret. Hiljem sai paik oluliseks vahepeatuseks ja remondisadamaks läbi Magalhãesi väina ja ümber Hoorni neeme sõitvatele laevadele, samuti laevadele söevarude täiendamise kohaks. Seal on olnud ka Antarktika ekspeditsioonide vahebaas.
Pärast Panama kanali rajamist on Stanley sadama tähtsus vähenenud. Aastal 1982 okupeerisid Argentina sõjajõud Falklandi sõja käigus linna ja see sai lahingutegevuse käigus märkimisväärseid purustusi. Samuti hukkus 3 tsiviilisikut.
Rokiškis

Ajalugu

Rokiškis asub vanal seelide asualal. Rokiškise mõisa mainiti esimest kord aastal 1499. Aastal 1500 mainiti esimest korda sealset kirikut ja kihelkonda. Aastal 1516 nimetati Rokiskist esimest korda linnaks. Aastal 1523 läks see Kroszyńskite valdusse, jäädes nende omandisse umbes 200 aastaks. Selle aja mälestuseks on linna vapil kujutatud küünlajalga.
Rokiškise järgmised omanikud olid Tiesenhausenid. XVIII sajandi lõpus lasid nad rajada asula keskväljaku, mida ühendas mõisaga allee. Aastal 1810 oli see 13 mõisast koosneva valduse keskuseks. Tiesenhausenite initsiatiivil rajati asulasse võõrastemaja, telliselööv, pruulikoda, veski, haigla ja kool. Tiesenhausenite mälestuseks on linna vapil kujutatud härga. XIX sajandi keskel läks Rokiškis Przeździeckite valdusse; linna vapil on kujutatud ka selle suguvõsa sümboliks olev liilia. Tol perioodil oli Rokiškis ametlikult alev.
Rokiškis hakkas kiiresti kasvama 1873. aastal valminud raudteeühenduse järel. 1920. aastal sai linnaõigused. Aastal 1925 rajati linna meierei, mis pani aluse sealsele juustutootmisele. Teise maailmasõja ajal hukati linna lähedal 3207 juuti, osa sealseist juutidest sunniti aga asuma Joniškisesse. Aastail 1961–1985 tegutses linnas lennujaam; Vilniusega pidasid sidet lennukid An-2.
Linn oli aastal 2019 Leedu kultuuripealinnaks.
Väike-Maarja rajoon

Väike-Maarja rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s aastatel 1950–1962.
Likvideerimisel liideti Väike-Maarja rajoon Rakvere rajooniga.
Mats Kirsel

Mats Kirsel (8. veebruar 1841 Paistu kihelkond Loodi vallas Laanel – 18. märts 1907 Jämejala vaimuhaigla) oli Eesti kooliõpetaja ja kirjamees, rahvusliku liikumise tegelane. Töötas pikalt Viljandi kihelkonnakooli juhatajana.

Elulugu

Mats Kirseli isa, Paistu kiriku vöörmünder Hans Kirsel andis pojale hea hariduse, pannes ta aastateks 1855–1857 õppima Paistu kihelkonnakooli Hans Wühneri käe alla. Ta jäi esialgu Wühneri kõrvale abiõpetajaks ja selle siirdudes 1858. aastal Tarvastuse, sai vahepeal kihelkonnakoolmeistri eksami sooritanud Kirsel tema asemele. Paistus töötas Kirsel mõned talved, siirdudes 1860. aastal õpetajaks vastavatud Viljandi kihelkonnakooli, töötades seal 29 aastat (algul koolmeistrina ja alates 1862. aastast juhatajana). Kirsel viis Viljandi kihelkonnakooli heale tasemele, koolitades nii viiekümnest õpilasest kooliõpetajad.
Aktiivselt lõi Kirsel kaasa rahvuslikus liikumises. Ta oli Viljandi "Koidu" seltsi asutajaid ja esimene president, samuti laulujuhataja ning orelimängija. Kirsel oli ka Eesti Kirjameeste Seltsi asutajaliige ja tegev Eesti Aleksandrikoolis. Ta tegi kaastööd Perno Postimehele, Eesti Postimehele ja hiljem Sakalale.
Kirsel oli kõrgelt hinnatud koolimees ja koorijuht, kuid tema 1887. aastal koos kuue ametivennaga koostatud kaebekiri tsaarivalitsuse koolipoliitika vastu viisid aga tema ametist vabastamisele 1890. aastal. Lõpuks tõsteti Kirseli pere ka ametikorterist välja. Kirseli elu läks allamäge, ta hakkas jooma ning lõpetas elupäevad Jämejala hullumajas 1907. aastal.

Kirjanduslik tegevus

Mats Kirsel oli viljakas kirjamees, kelle poolt välja antud raamatute hulk ulatub neljateistkümneni. Ta alustas oma kirjanduslikku tegevust haledusjuttudega, nagu "Kannatliko Hirlanda luggo", avaldades oma lugude esimese kogumiku 1864. aastal pealkirja all "Essimenne Noor juttomees". Seejärel keskendus Kirsel saksa rahvakirjanike lugude mugandamisele kohaliku rahva jaoks, avaldades jutustusi võõraste valitsejate võimu all vaevlevate rahvaste ja orjade elust ning võitlusest oma rõhujate vastu. Seda suunda esindavad näiteks jutustused "Orjaelu", "Weodor ja Olga", "Willem Tell", "Peeter Suur ja pärisori. Jut pärisorjade wiletsusest Wenemaal".

Isiklikku

Tema vend Hansust sai samuti kihelkonnakooli juhataja.
Mats Kirselil oli abikaasa Marie-Paulinega kuus last: Feliks (1872), Viktor (1876), Hilda (1878), Alfred (1883), Leonhard (1886) ja Herbert (1889).
Tema poja Alfredi tütre Miralda pojad Riho ja Hannes Altrov on tuntud muusikud.
Paistu kihelkonnakoolis õppis Mats Kirsel koos Mihkel Veskega.
Ounasvaara

Ounasvaara on mägi Soomes Lapimaa läänis Kemijoki ääres, veidi Rovaniemist kagu pool. Mäe kõrgus on 204 meetrit.
Ounasvaaral tegutseb populaarne suusaspordi ja turismikeskus.
Karjala Vabariigi lipp

Lipu kirjeldus

Lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud kolmeks horisontaalseks laiuks – punane, helesinine (голубой) ja roheline. Sisuliselt on tegemist Karjala-Soome NSV 1953.–1956. aasta lipu variandiga.
Lipu pikkuse ja laiuse suhe on 2:3.

Sümbolite tähendused

Punane sümboliseerib valatud verd, helesinine Karjala jõgesid ja järvi ning roheline metsi.
Karjala Vabariigi lipp erineb Karjala rahvuslipust.
Nurme kool

Nurme kool on hariduslike erivajadustega lastele mõeldud põhikool Järva maakonnas. Koolil on kaks õppekohta: Päinurme külas ja Paide linnas.
Kool asutati 1970 Päinurme internaatkoolina. 1997 nimetati kool ümber Päinurme internaatkooliks.
Balti Teatri Sügis

Balti Teatri Sügis (ka Balti Teatrisügis) on Balti riikides toimuv teatrifestival.
Festivali raames jagatakse ka auhindu, näiteks parima meesnäitleja ja parima naisnäitleja preemia.
2011 toimus järjekorras 7. festival.
Tohisoo vald

Tohisoo vald (saksa keeles Tois) oli vald Harjumaal Hageri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Tohisoo vald Kohila vallaga.
Valla alal asus Tohisoo mõis.
Eimutis Misiūnas

Eimutis Misiūnas (sündinud 1. aprillil 1973 Vilniuses) on Leedu jurist, kohtunik ja poliitik. Ta on 13. detsembrist 2016 Leedu siseminister.
Ta lõpetas aastal 1996 Leedu Politseiakadeemia juristi kvalifikatsiooniga. Aastatel 2004–2010 täiendas ta ennast Mykolas Romerise Ülikoolis, ta sai sotsiaalteaduste doktoriks (õigusteaduse alal).
Ta oli aastatel 1996–2014 õigusteaduse õppejõuna Mykolas Romerise Ülikoolis. Aastatel 2008–2015 töötas ta Leedu Vabariigi Eriteenistuses Korruptsiooni Ennetamisee Büroos peaspetsialistina. Novembrist 2015 kuni detsembrini 2016 töötas ta Vilniuse ringkonnakohtus kohtunikuna.
13. detsembrist 2016 on ta Leedu siseminister Saulius Skvernelise valitsuses

Isiklikku

Ta on abielus ning on poja ja tütre isa. Lisaks leedu keelele valdab ta inglise, vene ja prantsuse keelt.
Laukasoo (Vihula)

Laukasoo on soo Lahemaa rahvuspargi lõunaosas. See on Lahemaa suurim (1391 ha) ja tuntuim soo. Administratiivselt jääb Laukasoo Lääne-Virumaale Haljala valda.
Laukasoo võeti kaitse alla 1971. aastal Lahemaa rahvuspargi ühe reservaadina. Praegu kannab Laukasoo kaitsestaatusena Valgejõe-Laukasoo sihtkaitsevööndi nimetust. Laukasoo kaitsmisel on peamine eesmärk tagada looduse mitmekesisuse ja maastikuilme säilitamine, koosluste loodusliku seisundi taastamine ning loodusdirektiivi elupaigatüüpide, kaitsealuste liikide ja nende elupaikade kaitse. Nende eesmärkide toetuseks on LIFE Mires Estonia projekti raames LIFE programmi ja KIKi looduskaitseprogrammi rahastusel kavas taastada ajavahemikul 2015-2020 Laukasoos looduslik veerežiim. Taastamistegevuste mõjuala - 889 ha - jääb kaitseala piiridesse.

Laukasoo teke

"Loode-kagu sihis väljavenitatud soolaam (pikkus 6, laius 1-2 km) asub Loobu ja Võsu jõe ning Võhma klindineemiku vahele jäävas veelahkmenõos, mattunud ürgoru kohal. Jääsulavete liival levib turvas enam kui tuhandel hektaril. Soo kujunes madala järve, selle kaldaalade ja ümbruskonna maismaa soostumise tulemusena. Turbakihi all, mille keskmine paksus on 2,8, suurim aga 4,7 meetrit, on kohati õhuke järvemudakiht" . Nagu nimigi ütleb, on soos rohkelt laukaid; neid kutsutakse Ristlaugasteks. Veesilmade pindala jääb 0,4-0,9 ha vahele ja laugaste sügavus küündib 2,5 meetrini. Paljud laugastest on omavahel ühendatud uurdeojadega . Lisaks laugastikule asub seal maaliline jäänukjärv. Mitmekesise ja suure laugastiku tõttu loetakse Laukasood Eesti üheks kaunimaks rabaks.

Kasvukoha- ja elupaigatüübid

Laukasoo kasvukohatüüpe on 2009. aastal inventeerinud Eestimaa Looduse Fond (inventeerijad Vallo Valdmann, Indrek Tammekänd), mille käigus määratleti mättaraba (3221), laukaraba (3223) ja õõtsik-siirdesoo (3122) . Natura 2000 elupaigatüüpidest on Laukasoo suuremas osas kaetud looduslikus seisundis rabadega (7110), kus turbalasundi tüsedus küündib 3-4 meetrini, ja inimtegevusest rikutud, kuid taastumisvõimeliste rabadega (7120). Lisaks lagesoodele leidub Laukasoos siirdesoo- ja rabametsi (91D0), Fennoskandia soostunud- ja soo-lehtmetsi (9080) ning vanu loodusmetsi (9010). Natura 2000 elupaigatüüpide eestikeelsed vasted ja klassifikatsioon toetuvad Jaanus Paali (2007)  koostatud jaotusele. Rahvusvahelised koosluste koodid on ära toodud Euroopa loodusdirektiivis. Rabad on looduskaitseliselt Natura 2000 kõrge tähtsusastmega kooslused ja Eesti riigi jaoks on tegemist vastutuskooslustega.

Elustik

Elustikust on enam uuritud linnustikku. Varasematest uurimustest nt Anu Soon-Proodel 1970. aastate alguses ja Marek Vahula aastatel 1990.–1991. Kokkuvõtvalt on Kai Kimmel (2015) määratlenud samuti Laukasoo linnurikkaks märgalaks: "Linnuliike on rabas rohkem, kuid vähem on elupaiga suhtes nõudlikke sookahlajaid, nagu mudatildrit ja rüüta, samuti avasoole omaseid värvulisi, näiteks sookiuru ja põldlõokest." Viimane teade haruldasest rabapüüst rabas pärineb 1991 aasta kevadest kui Loobu jõe äärsest kanakulli pesast korjatud linnukondid määrati kahed rabapüü omadeks.
Olev Siinmaa bareljeef

Olev Siinmaa bareljeef on Pärnus asuv mälestusmärk arhitekt Olev Siinmaale.
Bareljeef asus alguses Pärnus Rüütli 1a asuva Olev Siinmaa kodumaja seinal.
Praegu asub taies Pärnu Ühisgümnaasiumi koolihoones Kooli tn 13, mis on samuti Olev Siinmaa projekteeritud.
Järvemaak

Järvemaak on järves tekkinud peamiselt raua ja mangaaniühendite konkretsioonide kogum.
Hüdrogötiidi sisalduse tõttu on järvemaagis märkimisväärselt rauda (kuni 60%).
Ajalooliselt on järvemaagist toodetud rauda, ka Eestis.
Eestis on järvemaaki palju Vagula järves.
Trafalgari väljak

Trafalgari väljak asub Londoni kesklinnas. Väljakut, mis on üks kuulsamaid ja turistirohkemaid Suurbritannias ja kogu maailmas, külastab aastas 15 miljonit inimest.
Algselt kavatseti väljakule anda kuningas William IV nimi. Arhitekt George Ledwell Taylori ettepanekul nimetati see Napoleoni sõdade käigus 1805. aastal toimunud Trafalgari lahingu järgi, kus Briti laevastik purustas admiral Nelsoni juhtimisel Prantsuse-Hispaania laevastiku. Trafalgari väljaku keskel seisab Nelsoni monument (Nelsoni sammas). 
Väljakul toimuvad mitmesugused üritused ja pidustused. Siin tervitatakse uut aastat ja jõulude ajal seisab väljakul jõulupuu, mille alates 1947. aastast on igal aastal kinkinud Norra, et nii tänada britte II maailmasõjas osutatud abi eest.
T-34

Arenduse ajalugu

1930. aastate algul ostis Nõukogude Liit mõned Walter Cristie tankid M1928 (USA), mille baasil arendati ja täiustati Nõukogude Liidus BT-sarja kergetankid, mis kulmineerus tanki T-34 projektiga.
1943. aastal saatis Nõukogude Liidu sõjaväejuhtkond Murmanski sadama kaudu Ameerika Ühendriikidesse testimiseks kaks vabriku-uut tanki, KV-1 ja T-34. Aberdeeni sõjaväebaasi insenere Baltimore'i ja Philadelphia vahel huvitasid Nõukogude inseneride tehtud T-34 tehnilised lahendused, mida võiks ära kasutada oma tankide konstruktsioonis. USA insenere köitis just tank T-34 oma paljude uudsustega.
Katsetuste tulemused, mis tehti teatavaks ka Nõukogude poolele, mille tulemusel sai T-34 järgmised täiustused; mootori ressursi suurendamiseks asendati varasem mootori õhufilter USA standardile vastava filtriga, tugevdati roomikulülisid, tugevdati tanki soomust sellele legeerivate manuste lisamisega, suurendati tankikahuri kaliibrit 76,2 mm-lt 85 mm-le ja pikendati rauda, 4 käiguline käigukast asendati 5 käigulisega, parendati tankikorpuse koostekvaliteeti vettpidavamaks.
Kokkuvõttes oli T-34 II maailmasõja tulemuslikum tank, tootmise lihtsuse, hulga ja võimekuse kogusummas. T-34 jäi tehnilisest küljest suuresti alla küll Saksa tankile Tiger, kuid oli tugevama soomusega kui USA tank Sherman ja oli kiirem kui Briti Churchill tank.

Hinnangud

Üks kuulsamaid Teise maailmasõja aegseid Saksa tankikomandöre Otto Carius on tanki T-34 iseloomustanud nii: "Meile mõjus masendavalt uudis venelase esmakordsest rünnakust T-34ga! Olime tõeliselt üllatunud. Kuidas võis juhtuda, et seal kõrgemal pool ei teatud midagi sellise suurepärase tanki olemasolust? T-34 pani meid kõiki oma hea soomuse, ideaalse kuju ja võimsa 76,2 mm pikaraudse suurtükiga värisema ning seda kartsid kõik Saksa tankimeeskonnad kuni sõja lõpuni."
Veesüliti

Veesüliti on kivist või metallist vihmaveerenni sageli dekoreeritud eenduv lõpposa.
On kasutusel olnud antiikajast alates. Erinevalt renessansis kasutusele tulnud vihmaveetorust ei jookse vesi mööda seda allapoole, vaid "sülitatakse" katuselt ühtse joana otse alla. Eriti rikkalikult on dekoreeritud keskaegsed veesülitid. Esineb fantastilisi loomi, groteskseid inimesi kujutavaid veesüliteid.
Lodja postijaam

Lodja postijaam asub Lodja külas Saarde vallas Pärnu maakonnas. Postijaama peahoone on ehitatud 19. sajandil.
Postijaama hooned on arvele võetud ehitismälestistena.
Skopofiilia

Skopofiilia on psüühiline vajadus suhestuda pilgu ja vaatamisega.
Jacques Lacan seob ekshibitsionismi ja vuajerismi skopofiilia alla kui kaks selle iseloomulikku erijuhtu. Laiemas plaanis pole skopofiilia Lacani jaoks seotud mitte konkreetsete inimeste pilkudega või inimestevahelise "pilkude mänguga", vaid abstraktse jälgiva pilguga, mida võib nimetada Suure Teise pilguks, millele inimese tegevus suunatud on.
Tuntumateks skopofiiliasse puutuvateks nähtusteks võib pidada kino ja televisiooni.
Filip Hrgović

Horvaatia meistrivõistlustel

Ta oli kokku kuuekordne Horvaatia meister üliraskekaalus (üle 91 kg) aastatel 2011–2016.

Kaasaegsetel olümpiamängudel

Ta sai üliraskekaalus (üle 91 kg) 2016. aasta Rio de Janeiro olümpiamängude poksivõistlustel, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Tony Yokale (Prantsusmaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Ta on esimene poksija, kes on Horvaatia lipu all võitnud kaasaegsetel olümpiamängudel medali.

Maailmameistrivõistlustel

Ta osales üliraskekaalus (üle 91 kg), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Ivan Dõtškole (Kasahstan) 16. maailmameistrivõistlustel (Bakuu, 2011), hilisemale pronksmedalivõitjale Roberto Cammarellele (Itaalia) 17. maailmameistrivõistlustel (Almatı, 2013) ja hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Tony Yokale (Prantsusmaa) 18. maailmameistrivõistlustel (Doha, 2015) ning jäi edasistest medaliheitlustest välja.

Euroopa meistrivõistlustel

Ta võitis üliraskekaalus (üle 91 kg) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks 41. Euroopa meistrivõistlustel (Samokov, 2015).

Elukutselisena

Ta hakkas septembris 2017 elukutseliseks. Ta on seni (seisuga 24. veebruar 2018) pidanud kokku 4 kohtumist ning on võitnud need kõik (neist 3 nokaudiga).
Aseri lade

Aseri lade on keskordoviitsiumi ladestiku regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade). Seda hakkas esimesena eristama Hendrik Bekker aastal 1922. Lademe stratotüüp asub Aseri paemurrus, lademe laiendatud stratotüüp on pärit Sirtsisoo puuraugust number 526. Lade on oma nime saanud Aseri alevikult.
Aseri lademe all lamab keskordoviitsiumi ladestiku Kunda lade ja sellel lasub Lasnamäe lade. Lademe vanus on 463...463,8 miljonit aastat. Koos Kukruse, Uhaku ja Lasnamäe lademega kuuluvad nad Viru ladestiku Purtse alamladestikku. Üleilmses standardis vastab sellele Darriwili lade. Lademe moodustumise ajal leidis aset Darriwili jäätumine.
Litostratigraafiliselt vastavad sellele Aseri kihistu, milles on eristatud Malla ja Ojaküla kihistikud, Lõuna-Eestis aga Segerstadi kihistu. Lademe paksus Eestis on 0,1–9 m. Rootsi Siljani meteoriidikraatris esindab seda Segerstadi kihistu, milles eristatakse nn. Vikarbyni ja Kårgärde lubjakivi. Leedus vastab lademele Vaidlėnai kihistu.
Lademe avamusala on Põhja-Eesti klindi ülaosas. Lade on esindatud üle kogu Eesti, puududes üksnes Valmiera-Mõniste-Lokno kerkealal.
Lade paljandub näiteks Väike-Pakril, Osmussaarel, Aseris ja Narvas. Eesti lääneosas on lade õhem, idaosas paksem; Osmusssaare lähistel kiildub kihistu klindli avanduvate kivimite seast välja.
Lademe kivimkoosseisus on palju glaukoniit- ja ooidlubjakivi.
Lille tänav (Pärnu)

Lille tänav on tänav Pärnus Ülejõe linnaosas.
Tänav saab alguse Rõugu ja Voorimehe tänava nurgal ja suundub üldjoones itta. Tänav ristub Lubja ja Vastla tänavaga, Tallinna maanteega, Piiri, Telliskivi, Rohelise, Kaevu, Madara, Kirsi, Hariduse, Raba tänavaga (pärast seda kulgeb Ehitajate tee kõrval sellega paralleelselt), Männi, Lina tänavaga ja lõppeb, kui teeb 90-kraadise pöörde ja läheb üle Pirni tänavaks.
Tänava pikkus on 2,7 km.
Tänav sai nime 1915.