google/wiki40b huggingface dataset:
Sylvia Beach

Sylvia Beach [silvia biitš] (sünninimi Nancy Woodbridge Beach: 14. märts 1887 Bridgeton (New Jersey) – 5. oktoober 1962 Pariis) oli USA-st pärit raamatukaupmees, üks USA emigratsiooni juhtivaid tegelasi sõdadevahelises Pariisis.
Tema isa oli presbüterlik pastor, kelle töö tõi perekonna 1901 Pariisi.
Beach armastas Pariisi ning asus 1916 sinna alaliselt elama. Koos oma sõbra Adrienne Monnieriga asutas ta novembris 1919 raamatukaupluse Shakespeare and Company, millest sai ameeriklaste kohtumispaik. Raamatukauplus sai kuulsaks pärast seda, kui ta 1922 avaldas James Joyce'i romaani Ulysses, sest Joyce'il ei õnnestunud seda ingliskeelsetes maades avaldada.
1930. aastate depressiooni ajal oli kauplus raskustes. Seda hoidis vee peal Beachi sõprade, sealhulgas Bryheri heldus.
Teise maailmasõja ajal oli Beach interneeritud.
Kaupluse vabastas sümboolselt 1944 Ernest Hemingway isiklikult, kuid seda ei avatud enam.
1959 kirjutas Beach sõdadevahelisest ajast mälestused.
Ta jäi Pariisi kuni surmani.
Veeaurudestillatsioon

Veeaurudestillatsioon on destillatsiooniprotsess, mida kasutatakse kõrgemalt keevate vedelike korral, mis normaalrõhul destilleerides hakkavad lagunema.
Veeaurudestillatsioon on kasutatav ainete eraldamiseks, mis on vees lahustumatud või raskesti lahustuvad. Eelduseks on eraldatava komponendi lenduvus koos veeauruga. Veeaurudestillatsioon võimaldab destilleerida aineid madalamal temperatuuril (praktiliselt 100 °C) võrreldes nende keemistemperatuuriga normaalrõhul. Protsessi tulemusena saadakse destilleeritud aine segu veega, millest vesi tuleb hiljem eraldada.
1) Aine üleajamine vedelikust. Veeaurudestillatsiooni seade erineb lihtdestillatsiooni seadmest sellega, et destillatsioonikolvi põhja lähedale juhitakse toru kaudu tugev veeauru juga, mis genereeritakse  keevas veekolvis (nn veeauru moodul). Destilleerimiseks soojendatakse aurumoodulit (selleks võib olla suurema mahuga kolb, mis on varustatud kaitsetoruga) intensiivselt, et destilleeritavat segu läbiks tugev aurujuga. Vajadusel juhitakse aur läbi ülekuumendi, mis võimaldab suurendada destilleeritava aine kontsentratsiooni kondensaadis. Kolbi destilleeritava ainega soojendatakse ettevaatlikult, et kolvis olev vedeliku hulk ei suureneks. Destilleeritava segu üleviske vältimiseks võib kolvi ainega paigutada ka kaldu, nii et pritsmed ei satuks otse jahutisse. Destilleerimine lõpetatakse kui kondensaadis puudub destilleeritav aine ja kondensaat on muutunud läbipaistvaks.
Teada on aurudestillatsiooni variatsioon, kus farnesüülkloriid (C₁₅H₂₅Cl) destilleeriti etüleenglükooli aurudega vaakumis. Siin on tegu aine kaasdestillatsiooniga mitteseguneva vedelikuga.
2) Lenduvate ainete üleajamine tahkest materjalist. Veeaurudestillatsioon on üks põhilisi meetodeid eeterlike õlide eraldamiseks taimsest materjalist või taimsest materjalist pressitud õlist.  Kasutatakse kahesuguseid seadmeid: droog ja vesi pannakse koos destillatsioonikolbi või droog on eraldi anumas, millest juhitakse läbi veeaur.
Samaaegne destillatsioon-ekstraktsioon (SDE) on veeaurudestillatsiooni modifikatsioon, mille puhul jahuti allotsast püütakse hüdrofoobne veeauruga kaasadestilleerunud aine veega mitteseguneva orgaanilise lahustiga vastuvõtjasse.
Raimo Raudsepp

Raimo Raudsepp (sündinud 15. aprillil 1981 Pärnus) on Eesti triatleet.  Lõpetas 1999 Pärnu Koidula gümnaasiumi ning 2003 ehitustehnika erialal Tallinna Tehnikaülikooli.
Camille Flammarion

Nicolas Camille Flammarion (26. veebruar 1842 Montigny-le-Roi, Haute-Marne'i departemang – 3. juuni 1925 Juvisy-sur-Orge) oli prantsuse astronoom ja literaat.
Ta sündis Kirde-Prantsusmaal asuvas väikelinnas Juvisy-sur-Orge, mis tollal jäi Seine-et-Oise'i departemangu (praegu Essonne'i departemang). Flammarion töötas aastatel 1858–1862 ja 1876–1882 Pariisi observatooriumis. Astronoomina uuris ta kaksiktähti ja planeet Marssi. Ta oli ajakirjade Cosmos ja Le Siècle teadustoimetaja. 1883. aastal asutas ta ajakirja L'Astronomie, millest sai hiljem Prantsuse Astronoomiaseltsi väljaanne. 1887. aastal asutas Flammarion Prantsuse Astronoomiaseltsi ja sai selle esimeseks presidendiks (1887–1889).
Flammarion on tuntud astronoomia populariseerija, kelle raamatuid tõlgiti paljudesse Euroopa keeltesse. 1880. aastal avaldas ta raamatu "Astronomie populaire" ('Populaarne astronoomia'), mida trükiti tolle aja kohta väga suure tiraažiga – 100 000 eksemplari.  1888. aastal ilmus tal "L'Atmosphère: météorologie populaire" ('Atmosfäär: populaarne metoroloogia'), milles illustratsioonide hulgas oli ühe tundmatu autori puugravüür (praegu tuntud kui Flammarioni gravüür), mida sajandijagu hiljem hakati laialt kasutama illustratsioonina erinevates väljaannetes.

Tunnustus

Ta valiti Kuningliku Astronoomiaseltsi liikmeks.
Rakke valla raamatukogu

Rakke valla raamatukogu on raamatukogu Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Rakke asulas. Raamatukogu juhataja on Mart Piiroja.
Raamatukogul on kaks laenutuspunkti: Lahu laenutuspunkt (endine Lahu raamatukogu) ja Salla laenutuspunkt (endine Salla raamatukogu).
Annette Vadim

Annette Vadim (sündinud Annette Strøyberg; 7. detsember 1936 Fyn – 12. detsember 2005 Kopenhaagen) oli taani näitleja.
Ta oli prantsuse filmirežissööri Roger Vadimi teine abikaasa. Nad olid abielus aastatel 1958–1960. Paaril sündis tütar Nathalie.
Annette osales Vadimi filmis "Ohtlikud armusuhted" (1959)
Arizonaaspiid

Levila

Neid võib kohata Ameerika Ühendriikides Arizona, New Mexico ja Texase osariigis ning Mehhikos Chihuahua, Sonora ja Sinaloa osariigis.

Kokkupuuted inimestega

Arizonaaspiide perekonda liigitatud madu on inimeste suhtes mürkmaoks liigitatav, kuna tema hammustus võib esile kutsuda keskmise astmega mürgistusseisundeid.
Mootorsaag

Mootorsaag on tööriist puude langetamiseks, laasimiseks, järkamiseks ja puidu töötlemiseks puusepatöödel.
Mootorsaage valmistatakse kahetaktilise bensiinimootoriga (töömaht 30–120 cm³, 1–10 hj võimsusega) või elektrimootoriga mille tööpinge on üldjuhul 230 V. Elektrimootoriga kettsaagi nimetatakse sageli lihtsalt kettsaeks.
Mootorsae tööorganiks on juhtplaadil, mida mõõdetakse tollides või sentimeetrites (pikkusega 30–150 cm), liikuv lõikehammastega saekett sammuga 0,325, 0,375 või 0,404 tolli. Keti lõikehammaste profiil on kasutusvaldkonniti erinev, samuti juhtplaat, mis võib olla pöörleva otsatähikuga või ilma.

Ajalugu

Esimene mootorsaega sarnanev vahend pärineb aastast 1830, selle leiutajaks oli saksa ortopeed Bernhard Heine. Ta leiutas selle aparaadi, et lõigata hõlpsamalt luid. Esimesed mehhaniseeritud mootorsaed pärinevad 19. sajandi lõpust ja esimesed kaasaskantavad mootorsaed 1920. aastatest. Esimesed masstootmisse jõudnud saed olid rasked ja kohmakad ning vajasid tavaliselt kahte operaatorit.

Tuntud tootjaid ja brände

Stihl, Husqvarna, Jonsered, Partner, Dolmar alias Makita, Solo, Echo, Emak alias Oleo-Mac, Shindaiwa, Tanaka, Stiga.
Valgamaa Kutseõppekeskus

Valgamaa Kutseõppekeskus on kutseõppekeskus Valgas aadressil Loode tänav 3.
Kool asutati 1. septembril 1999 Helme ja Valga kutsekoolide liitmisel.
Kooli uus hoonetekompleks avati 1. septembril 2011.
Euraasia Majandusühendus

Euraasia Majandusühendus (vene keeles: Евразийское экономическое сообщество, lühendatult ЕврАзЭС) on rahvusvaheline majanduskoostöö organisatsioon, mille liikmeteks on Venemaa, Valgevene, Kasahstan, Kõrgõzstan ja Tadžikistan. Vaatlejaliikme staatuses on Ukraina, Moldova ja Armeenia. Organisatsiooni eesmärgiks on tolliliidu ja ühise majandusruumi loomise protsessi edendamine ja muude majandus- ja humanitaaralast integratsiooni toetavate ülesannete elluviimine.
Organisatsiooni asutamisleping allkirjastati 2000. aastal Astanas ja see jõustus 2001. aastal. Esialgsele viiele liikmesriigile lisandus 2006. aastal Usbekistan, kes aga peatas organisatsioonis osalemise 2008. aastal.
Organisatsiooni peasekretäriks nimetati 2007. aastal Tair Mansurov.
Hillar Sula

Hillar Sula (sündinud 24. veebruaril 1946 Tartu) on eesti bridžimängija.
Ta lõpetas aastal 1964 Tartu 1. Keskkooli.
Ta hakkas turniiribridži mängima aastal 1965.
Nõukogude Liidu esinduspaaris 1989 Cavendish Invitational New Yorgis saavutatud 2.koht oli Nõukogude Liidu bridži esimene rahvusvaheline tipptulemus.
Ernest Gellner

Ernest Gellner (9. detsember 1925 Pariis – 5. november 1995 Praha) oli juudi filosoof, sotsioloog ja sotsiaalantropoloog. Ta oli üks tähtsamaid kaasaegse ühiskonna teoreetikuid, kelle mõju ulatus paljudesse teadusvaldkondadesse. Ta oli kriitilise ratsionalismi esindaja. Tuntud on ta modernse identiteedi ja rahvuslusteooria rajajana.

Elukäik

Ta sündis saksakeelsete Tšehhimaalt pärit juudi emigrantide Rudolfi ja Anna lapsena. Vanemad kolisid peatselt Prahasse tagasi, kus Ernest lõpetas tšehhikeelse algkooli ja ingliskeelse põhikooli. 1939 kolis pere natside eest Inglismaale, Londonist pisut põhjas asuvasse St. Albansisse, kus ta sai keskhariduse.
Praha oli Gellneri jaoks unistuste linn, kuid raudse eesriide tõttu ei saanud ta seal elada. Alles 1993 sai ta Prahasse tagasi kolida. Seal elas ta oma surmani.
Ta oli 1962–1984 London School of Economics and Political Science'i filosoofiaprofessor ja 1984–1993 Cambridge'i Ülikooli sotsiaalantropoloogia professor. Ta oli 1993. aastast George Sorosi rahastatud Kesk-Euroopa Ülikooli õppejõud ja selle natsionalismi uurimiskeskuse direktor. Ta valiti 1974 Briti Akadeemia liikmeks.
Ta oli Anthony D. Smithi õpetaja.
Gellner suri südamerabanduse tagajärjel.
Linda Pobul

Linda Pobul (aastani 1947 Eomois, sündinud 21. juulil 1920 Kõrgepalus Võrumaal) on Eesti keemik.

Elulugu

Linda Pobul on möldri tütar.
Lõpetas 1938 Võru Ühisgümnaasiumi, 1947 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) keemia-mäeteaduskonna keemia osakonna keemilise tehnoloogia erialal, tehnikakandidaat (1958, TA), väitekiri "Eesti põlevkivi – kukersiidi – oksüdatsioon kaaliumpermanganaadiga leelises keskkonnas". Oli 1947–59 Eesti NSV TA Keemia Instituudi (KI) nooremteadur, 1959–81 vanemteadur, 1981–90 aparatuuritööline ja tehnik.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: põlevkivide orgaanilise aine (kerogeeni) oksüdatiivse lagundamise protsessid. Peab end akadeemik Paul Kogermani õpilaseks ja tema püstitatud probleemide uurimise jätkajaks. Olulisemaid teadustulemusi: põlevkivi orgaanilise aine oksüdatiivsel lagundamisel tekkinud mono- ja dikarboksüülhapete ning bensool-karboksüülhapete identifitseerimine, nende kvantitatiivne analüüs ja eraldamine teistest oksüdatsiooniproduktidest.
Albarello

Albarello (itaalia keelest, rõhutus albar´ello) on madala jala ja lühikese kaelaga, tavaliselt ilma käepideme või sangadeta fajanssanum, mille silindriline keha on keskel aheneva kujuga. Albarello oli kasutusel apteeginõuna salvide ja pulbrite säilitamiseks 15.–18. sajandini.

Kirjeldus

Nõutüüp on pärit Lähis-Idast, alates 15.–16. sajandist oli kasutusel apteeginõuna Euroopas. Albarellosid tehti Itaalias alates 15. sajandist kuni 18. sajandini, tavaliselt majoolikas või tinagalasuuriga savikeraamikana. Silindriline keskelt ahenev kuju on mugav käes hoidmiseks, lai suuava hõlbustas nõu sisu kättesaamist. Kõik albarellod on umbes 18 cm kõrged. Üksikutel on kitsas sang, kuid et nõu polnud tehtud vedelike hoidmiseks, puudus neil tila, nokk või igasugune väljapoole kumerduv vorm. Purk kaeti paberi- või pärgamenditükiga, mis seoti suuava peale.

Ajalugu

Ravimipurgid Pärsiast, Süüriast ja Egiptusest muutusid itaalias tavaliseks mõnevõrra enne 15. sajandit, ja lüsterglasuuriga keraamika mauride Hispaaniast jõudis Itaaliasse arvatavasti Sitsiilia kaudu. Hispaania ja Lähis-Ida keraamika mõju avaldub 15. sajandi algul toodetud keraamika kaunistustes ja värvides, tihti olid need sinistes ja valgetes toonides. Tavaline oli tammelehti ja erinevaid taimi kujutav kujundus, millele lisati rullisornamendiga ümbritsetud heraldilised kilbid ja tekst nendel, mis tavaliselt oli lühend purgi sisu nimetusest. Tavalised olid ka geomeetrilised ornamendid. 16. sajandist pärinevad keerukad albarellode kujundused, renessansimeistrid lõid polükroomseid detailirohkeid albarellosid, milles varasem lihtsus dekooris asendus klassikaliste groteskidega ja figuraalstseenidega, nagu portreed, ajalooteemalised kompositsioonid, allegooriad, loomad ja muud. 18. sajandi lõpul kadusid albarellod tasapisi käibelt ja nende asemele tulid kasutusele teised apteeginõud.
Dreiliņi mõis (Katriņa kihelkond)

Ajalugu

Esimesed teated mõisast pärinevad 1518. aastast, mil Diedrich Uexküll müüs selle hilisemale Läänemaa stiftifoogtile ja oma õe abikaasale Klaus Hastferile. Johann Hastfer pani mõisa aastal 1796 Reinhold Friedrich von der Ostenile panti ja viimane omandas aastal 1821 mõisa pärusvaldusena. Aastal 1845 ostis Georg Friedrich von der Osten-Sacken Dreiliņi ja Āstere mõisad teistelt pärijatelt välja, ent kaks aastat hiljem müüs ta need Vegesackidele.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 2 ja 1/8 adramaad, sellele allus 51 mees- ning 56 naishinge. Aastal 1725 kuulus mõisale 3/4 adramaad maad, aastal 1734 oli adramaid üks. Aastal 1738 oli adramaid 1 ja 1/9, aastal 1744 aga 1 ja 1/2. Aastal 1757 oli mõisa valduses 2 ja 1/2 adramaad maad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 2 ja 16/20, aastal 1881 aga 2 ja 17/80, lisaks 2 ja 53/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Sainte-Laguë meetod

Alternatiivmeetodid

Sellel meetodil on ka teine võimalus kohtade arvutamiseks. Leitakse iga partei protsent, selle põhjal arvutatakse iga partei kohtade arv ja see ümardatakse üles. Seda meetodit nimetatakse tooreks Websteri meetodiks. See ei anna alati täpselt nii palju kohti, kui soovitud. Juhul, kui kohti jagati üle, siis arvutatakse iga partei koefitsient; jagades iga partei häälte arv võidetud kohtade arvuga –0,5, leitakse kõige väiksem koefitsient ja see partei kaotab ühe koha. Kui kohti tuleb puudu, siis arvutatakse koefitsiendid jagades iga partei häältehulk hetkel võidetud kohtade arvuga +0,5.
On ka kolmas võimalus: sättida kvoot (häälte arv/kohtade arv) nii, et sellega läbi jagades ja tulemust ülespoole ümardades, saadakse täismaja mandaate.

Modifitseeritud Sainte-Laguë

Sainte-Laguëst on tehtud ka modifitseeritud variant: esimene jagaja on 0,7; teine 1,5 ja ülejäänud nagu tavaline Sainte-Laguë. Selle modifikatsiooni mõte on teha esimeste mandaatide saamine keerukamaks väikestel parteidel ja selles mõttes sarnaneb ta D'Hondti meetodiga, aga samas järgmised kohad peale esimeste mandaatide on nagu tavaline Sainte-Läguë. See on Sainte-Laguë modifikatsioonidest üks tuntumaid. Kuigi vähem tuntud modifikatsioon on 1. koha jagaja 0,75 peale sättida; 2. koha jagaja 1,5, jne nagu tavaline Sainte-Laguë. Seda meetodit kasutab Ungari. See on väikeparteide suhtes veel karmim kui 0,7-ga modifikatsioon.

Kasutuspiirkonnad

Kasutatakse näiteks Bosnias ja Hertsegoviinas, Uus-Meremaal, Lätis, Hamburgis ja Bremenis parlamendikohtade jaotamisel. Modifitseeritud (0,7-ga) varianti kasutatakse näiteks Norras ja Rootsis parlamendivalimistel.

Jagajate jada kohta

Analoogne on tavalise Sainte-Laguë puhul: 1. koht – 1, 2. koht – 5, jne, ehk nii-öelda paaritute arvude jada. 0,7-ga modifitseeritud puhul 1. koht 1,4; 2. koht 3, jne nagu tavaline Sainte-Läguë. 0,75 puhul 1,5 on 1. koha jagaja ja ülejäänud kõik need samad, mis on tavalisel Sainte-Lägüel.
Schuyleri maakond (Missouri)

Ajalugu

Maakond moodustati 1843. aastal.
Frank Sherwood Rowland

Frank Sherwood Rowland (28. juuni 1927 Ohio, Delaware – 10. märts 2012 California, Newport Beach) oli Ameerika Ühendriikide keemik, Nobeli auhinna laureaat.
Ta oli California Ülikooli Irvine'is keemiaprofessor. Tema peamised uurimisvaldkonnad olid atmosfäärikeemia ja keemiline kineetika. Muu hulgas uuris ta koos Mario Molinaga klorofluorosüsinike käitumist atmosfääris ning avastas, et need aitavad kaasa osooniaukude tekkele. Selle eest sai ta 1995. aastal Nobeli keemiaauhinna. Ta jagas auhinda Mario Molina ja Paul Crutzeniga.

Haridustee ja töökäik

Sherwood Rowland lõpetas 16-aastasena keskkooli ja õppis seejärel Ohio Wesley ülikoolis keemiat, füüsikat ja matemaatikat. Aastatel 1945–1946 teenis ta  armees. Ta lõpetas ülikooli 1948. aastal. Ta kaitses Chicago ülikoolis 1951. aastal magistrikraadi ja 1952. aastal doktorikraadi.
Rowland töötas muu hulgas Princetoni ja Kansase ülikoolis ning oli seejärel alates 1964. aastast keemiaprofessor California Ülikoolis Irvine'is.

Teadus

Rowland organiseeris suure hulga õhuproovide võtmise paljudes maailma kohtades, eriti linnades, ja määras kindlaks trikloroflurometaani sisalduse õhus. Sel moel näitas ta, et trikloroflurometaani kogused liiguvad atmosfääris üsna kiiresti isegi ühelt poolkeralt teisele. 8 aastat hiljem kordas ta katset ja leidis, et trikloroflurometaani hulk atmosfääris on suurenenud.
Rowland näitas selliste katsetega sedagi, kuidas osoonikiht sõltub aastaajast. Osooni tase tõuseb novembris, seejärel väheneb pikkamööda kuni aprillini ja püsib siis kuni uue tõusuni järgmisel novembril. Eri aastail korraldatud katsed näitasid, et see muster kordub igal aastal, ainult osooni hulk õhus kipub järjest vähenema.
Rowland ja tema kolleegid teatasid sellest avastusest niihästi avalikkusele kui poliitikutele ja pakkusid välja mitmesuguseid lahendusi, mis vähendaksid järk-järgult klorofluorosüsinike sisaldust atmosfääris. Esimesena hakkas kloroflurosüsinike emissiooni piirama Kanada, seejärel USA, Rootsi ja Norra, siis teisedki riigid. 1980-ndatel sõlmiti Viini lepe ja seejärel Montreali protokoll, mis võimaldasid kloroflurosüsinike emissiooni ülemaailmselt piirata.
Vasak ühisunearter

Vasak ühisunearter (ladina arteria carotis communis sinistra) on paljudel loomadel kehas asuv aordikaare haru, mis varustab verega pead ja kaela.
Vasaku ühisunearteri areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Madudel

Harilikul rästikul on tuvastatud vasak ühisunearter (eelistermin). Rathke nimetas arteri arteria carotis communis ' eks, kuid O'Donoghue nimetas (1912) arteri vasakuks ühisunearteriks. Rästikul kulgeb vasak ühisunearter tüümuse ülemise sagara juurest söögitoru ja hingetoru vasakult poolt, annab harusid ja kulgeb pea suunas ning haruneb vasakuks sisemiseks ja välimiseks unearteriks (a.carotis interna et externa).
Vasaku ühisunearteri seintes paiknevad närvikiud ja närvilõpmed.

Inimestel

Inimestel algab vasak ühisunearter aordikaarelt.
Desulfaatijad bakterid

Desulfaatijad bakterid on kemoorganotroofsed bakterid, kes saavad eluks vajaliku energia desulfatatsiooniprotsessist. Neid on teada vähemalt 7 perekonda, tuntumad neist on Desulforomonas ja Desulfovibrio.
Desulfaatijad bakterid elavad ainult anaeroobsetes tingimustes ja on seega obligaatanaeroobid.
Chad Le Clos

Elulugu

Chad Le Clos sai hariduse Durbanis Westwille'i poistekoolis, mille ta lõpetas 2010. aastal. Ujumisega on ta tegelenud varastest eluaastatest, ujumisvõistlustel hakkas regulaarselt osalema 10-aastasena.
Esimesed silmapaistvad tulemused rahvusvahelisel tasandil saavutas ta 2010. aastal Singapuris peetud noorte suveolümpiamängudel ja samal aastal New Delhis toimunud Rahvaste Ühenduse mängudel.
Londoni 2012. aasta suveolümpiamängudel võitis ta 200 m liblikujumises mitmekordset olümpiavõitjat ja maailmameistrit Michael Phelpsi.
Esimesed maailmameistritiitlid pälvis Le Clos 2012. aastal ujumise lühiraja maailmameistrivõistlustel İstanbulis ja 2013. aastal ujumise maailmameistrivõistlustel Barcelonas, vastavalt 100 m ja 200 m liblikujumises.
2014. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Glasgow's võitis Le Clos seitse medalit (kaks kulda, ühe hõbeda ja neli pronksi).
2015. aasta Kaasani maailmameistrivõistlustel võitis ta 100 m liblikujumises ajaga 50,56 kuldmedali ja 200 meetri liblikujumises ajaga 1.53,68 hõbemedali.
2016. aasta suveolümpiamänge Rio de Janeiros alustas ta 8. augustil hõbemedalivõiduga 200 meetri vabaujumises. Teise hõbeda võitis ta 100 meetri liblikujumises.
2018. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Gold Coastis võitis Le Clos viis medalit (kolm kulda, ühe hõbeda ja ühe pronksi).
Aastatel 2011, 2013, 2014 ja 2017 on ta tulnud ujumise maailma karika üldvõitjaks.
Talle kuulub 100 meetri ja 200 meetri liblikujumise lühiraja maailmailmarekord.
Aastatel 2012–2016 on ajakiri Swimming World valinud ta Aafrika aasta ujujaks. 2014. aastal valis FINA ta aasta meesujujaks.
27. aprillil 2013 andis Lõuna-Aafrika Vabariigi president talle sportlike saavutuste eest Ikhamanga ordeni.
Ujuja on ka tema noorem vend Jordan Le Clos.
Ljubljana kindlus

Ljubljana kindlus (sloveeni keeles Ljubljanski grad, saksa keeles Laibacher Schloss, ladina keeles Castrum Leibach) on keskaegne kindlusehitiste kompleks Sloveenia pealinna Ljubljana südalinna kohal linnamäel (Grajski grič).
Ljubljana üks põhilisemaid vaatamisväärsuseid on kujutatud nii linna vapil kui ka lipul koos linna sümboli rohelise draakoniga.
Kourou

Kourou on linn Prantsuse Guajaanas. Linn asub Atlandi ookeani rannikul Kourou jõe suudmes, 40 km pealinnast Cayenne'ist loodes. Geograafilised koordinaadid on 52°39'W, 05°09'N.
Elanike arv on umbes 20 000.
Aastatel 1852–1946 oli Kourous ja selle lähedal asuval Kuradisaarel vangla.
Tänapäeval on linn tuntud eelkõige kosmoseuuringute keskuse ja Euroopa Kosmoseagentuuri Guajaana kosmodroomi asukohana.
7. mail 2013 viidi Guajaana kosmodroomilt Euroopa Kosmoseagentuuri kanderaketiga Vega Maa orbiidile tudengisatelliidi programmi raames ehitatud Eesti esimene tehiskaaslane ESTCube-1.
Zika viirus

Klassifikatsioon

Zika viiruse klassifikatsioon ei ole lõplik, osade allikate kohaselt on viiruse alamliigiks Spondweni virus (SPOV), kes algselt identfitseeriti Zika viirusena, kuid teiste autorite arvates moodustavad nimetatud viirused viiruse perekonna Flavivirus klaadi.

Kirjeldus

Zika viirus on üheahelaline RNA-viirus (ssRNA), lipiidse kestaga ja diameetriga 18-45 nm.
Zika viirusel on kaks geneetilist varianti: Aafrika ja Aasia.
Hiljutiste Zika-viirushaiguste põhjustajaks peetakse viiruse Aasia liini.

Ajaloolist

Zika viiruse esimene teadaolev kandja oli tõenäoliselt Ugandas paiknevas Zika metsas puuri asetatud reesusmakaak (Macaca mulatta). Rhesus 766 viidi laboratooriumi ja tema seerumit inokuleeriti intratserebraalselt hiirtesse - 10 päeva möödudes haigestusid ka nemad; nende peaajust eraldati 'nakkuslik element', mis nimetati Zika viiruseks. 1948. aastal eraldati ZIKV ka samas metsas elavatelt Aedes africanus sääskedelt. Seroloogilised uuringud näitasid, et viirus võib nakatada ka inimesi.
Messier 104

Messier 104 ehk Sombreero galaktika (ka M104 ja NGC 4594) on galaktika Neitsi tähtkujus. 
See asub 28 miljoni valgusaasta kaugusel. Selle läbimõõt on umbes 50 000 valgusaastat, ehk umbes kolmandiku Linnutee galaktika läbimõõdust.
Aleksei Juhhanovi tänav

Aleksei Juhhanovi tänav on tänav Narva Sutthoffi linnaosas. Algab Jõesuu tänavalt, kulgeb lääne poole, ristub Tapamaja tänavaga, pöörab lõuna poole Tapamaja tänava jätkuna ja lõpeb Rakvere tänavaga ristudes. Tänava pikkus on 510 m.
Enne Teist maailmasõda oli olemas ainult tänava lõunapoolne osa (mis on praegu Tapamaja tänava jätk). 1912. aasta linnaplaanil on selle tänavalõigu nimi Uus-Tapamaja tänav, 1929. ja 1940. aasta linnaplaanidel Tapamaja tänav.
Tänav sai nime Nõukogude Liidu kangelase Aleksei Juhhanovi järgi.
Teine (album)

"Teine" on ansambli Lenna teine stuudioalbum. Album ilmus 2013. aastal. Eesti muusikaauhindade valimisel tunnistati see aasta albumiks.
Albumil leiduvad teiste seas ka Lenna 2012. ja 2014. aasta Eesti Laulu konkurssidel osalenud laulud "Mina jään" ja "Supernoova".
Albumil on tegev ansambel koosseisus Lenna Kuurmaa (laul), Mihkel Raud (kitarr ja laul), Tõnis Kivisild (bass ja kontrabass), Madis Muul (klahvpillid, akordion) ja Reigo Ahven (trummid). Üksikutes lauludes teevad kaasa veel ka Kiur Aarma (kitarr ja klahvpillid), Laur Joamets (kitarr), Erko Laurimaa (kitarr), Eeva Talsi (viiul), Villu Talsi (mandoliin), Mairo Marjamaa (saksofon) ja Indrek Tiisel (suupill).
Kroonlehed

Kroonlehed on tavaliselt eredalt värvunud ja tupplehtedest suuremad lehekesed, mis moodustavad õiekrooni. Võivad olla osaliselt kokku kasvanud või jääda vabaks. Selle tunnuse põhjal eristatakse liitlehist ja lahklehist õiekrooni.