google/wiki40b huggingface dataset:
Helmut Einpaul

Helmut Einpaul (5. oktoober 1915 Kadrina – 24. jaanuar 2014 Keila) oli Stockholmi Pensionäride Ühingu algataja ja kauaaegne esimees Rootsis.
Helmut Einpauli lapsepõlv möödus Kadrinas, kus ta isa pidas meiereid ja hobupostijaama, hiljem aga Järvamaal ja Harjumaal suuri renditalusid. Koolinoorena harrastas Helmut Einpaul sporti ja mängis malet. Sõjaväeteenistuses sattud ta autotankiüksusse, kus kogus tehnilisi oskusi.
Tallinnas töötas Helmut Einpaul trammi konduktori ja juhina, hiljem Kopli trammijaama ülemana. Rootsi tal 1944. aastal ei õnnestunud pääseda, kuid ta pruut nõudis ta hiljem välja Briti tsooni põgenikelaagrist Saksamaal. Ta oli juba jõudnud töötada Zeissi tehases Jenas ja jõudis Rootsi 1947. aastal.
Rootsis lõpetas Helmut Einpaul Stockholmi Tehnikainstituudis (Stockholms Tekniska Institut) mootorimehaanika eriala 1952. aastal ning sai inseneridiplomi. Seejärel töötas ta General Motorsis ja hiljem leidur Harald Pertensi perefirmas Falling Number, mis varustab paljusid riike teravilja kvaliteedi määramise aparaatidega.
Stockholmi Pensionäride Ühingu esimehena algatas Helmut Einpaul telefonivõrgustiku "Sõbra käsi" kontakti hoidmiseks üksijäänud vanuritega ning korraldas ekskursioone. Oma viimased kümme eluaastat elas Helmut Einpaul Eestis.

Isiklikku

Helmut Einpaul oli abielus Helga Vahtmanniga. Pärast abikaasa haigestumist 1994. aastal asutas paar Helga ja Helmut Einpauli mälestusfondi, millest jagati iga aasta 1. oktoobril, Helga Einpauli sünnipäeval stipendiume arstiteaduse ja eesti keele üliõpilastele. Fond tegutses 2004. aastani.
2005. aastal, kui Helmut Einpauli autasustati Valgetähe V järgu teenetemärgiga, asutas ta Eesti Rahvuskultuuri Fondi juures omanimelise allfondi, et toetada eesti keele arendamist ja kasutamist.
Sass (stiililehe keel)

Pesastamine

Sass lisab võimaluse pesastada CSS-i reegleid üksteise sisse. Sisemine reegel rakendub ainult välimise selektori sees. Näiteks:
SCSS stiilis kood
div.header {
    background: red;
    h1 {
        color: blue;
    }
    .logo {
        margin: 10px;
    }}div.footer {
    background: yellow;
    h2 {
        color: green;
    }
    p {
        padding: 10px;
    }}
või Sass stiilis kood
div.header 
  background: red
  h1
    color: blue
  .logo
    margin: 10pxdiv.footer 
  background: yellow
  h2 
    color: green
  p 
    padding: 10px
kompileeritakse järgnevaks CSS-iks:
div.header {
    background: red;}div.header h1 {
    color: blue;}div.header .logo {
    margin: 10px;}div.footer {
    background: yellow;}div.footer h2 {
    color: green;}div.footerp {
    padding: 10px;}

Selektori pärilus

Sass lisab võimaluse kasutada selektorite pärilust. Selleks tuleb kasutada @extend märksõna selektoriga, mida soovitakse pärida. Näiteks:
SCSS stiilis kood
.punane {
    background: red;}.punane.rasvane {
    font-weight: bold;}
    
.punaneRaamiga {
    @extend .punane
    border: 1px solid black;}
või Sass stiilis kood
.punane
    background: red;
    
.punane.rasvane
    font-weight: bold
    
.punaneRaamiga
    @extend .punane
    border: 1px solid black;
kompileeritakse järgnevaks CSS-iks:
.punane, .punaneRaamiga {
    background: red;}.punane.rasvane, 
.punaneRaamiga.rasvane {
    font-weight: bold;}
    
.punaneRaamiga {
    border: 1px solid black;}
Suhtekorralduse dialoogiteooria

Ajalooline areng

Dialoogi kontseptsiooni juured pärinevad erinevatest teadusharudest, näiteks filosoofia, retoorika, psühholoogia ja suhestus-kommunikatsioon (Kent & Taylor, 2002).
Filosoofid ja retoorikud on suhtunud dialoogi kui ühte kõige eetilisemasse kommunikatsioonivormi. Dialoogi peetakse üheks põhiliseks viisiks tõe eraldamisest valest. Teoloog Martin Buberit peetakse kaasaegse dialoogi kontseptsiooni loojaks (Kent & Taylor, 2002). Eelnevalt on suhtekorralduses selgitatud dialoogi kui “avalikkusega probleemide arutamine” (Kent & Taylor, 2002, p. 22). Ajaga on toimunud muudatus teoreetilises lähenemises, mis kunagi peegeldas suhtekorralduse rolli kommunikatsioonis (Gruning & Hund, 1984), kuid nüüd on see omandanud olulise rolli suhete loomise alustamiseks vajaliku kommunikatsiooni suunamisel.
Esimesena hakkas dialoogi suhtekorraldusteooriasse arvestama Pearson (Kent & Taylor, 2002). Pearsoni (1989) sõnul saab suhtekorraldust võrrelda isikutevaheliste seosetega. Pärast seda (1997) väitis Botan, et “kommunikatsioonis kujutab dialoog endast pigem hoiakut, kehahoiakut ja orienteeritust, kui eraldi meetodit, tehnikat või formaati.” Kent ja Taylor vaidlesid Botanile vastu (1998), väites, et dialoogi puhul on tegemist pigem tulemuse kui protsessiga ning vaatlesid selle sümmeetrilist mudelit kui tavapärast moodust kuulamiseks või tagasiside andmiseks. Lisaks sellele on Kent ja Taylor selgitanud (2002) suhtekorralduse valdkonnas dialoogi mõistet ning pakkunud välja ka dialoogiteooria põhiprintsiibid.

Laienemine

Dialoogi teooriat on laiendatud, et selgitada, kuidas erinevad organisatsioonid loovad dialoogilist suhet oma sihtrühmaga veebilehtede (Esrock & Leichty, 1999; Taylor, Kent, & White, 2001; Kent et al., 2003), blogide (Seltzer & Mitrook, 2007) ja sotsiaalmeedia nagu Facebook (Sweetser & Lariscy, 2008; Bortree & Seltzer, 2009) ja Twitter (Rybalko & Seltzer, 2010) kaudu. Esrock ja Leichty (1999) uurisid dialoogi kasutust ettevõtete veebilehtedel ja leidsid, et ainult vähesed Fortune 500 ettevõtted kasutasid Kenti ja Taylori (1998) dialoogilise suhtluse põhimõtteid. Teine uuring vaatles, kuidas keskkonda propageerivad organisatsioonid kasutasid dialoogilisi strateegiaid oma Facebooki profiilidel ja jõuti järeldusele, et dialoogi kasutamine viib parema suhteni organisatsiooni ja selle klientide vahel (Bortree & Seltzer, 2009).
Saprobiont

Saprobiont on surnud orgaanilises aines elav organism. Siia kuuluvad saprotroofid ja viimastest toituvad organismid, näiteks hulkjalgsed.
Erechtheus

Erechtheus (vanakreeka keeles Ἐρεχθεύς) oli poolmüütiline Atika kuningas, Pandion I ja Zeuxippe poeg. Tema õed olid Prokne ja Philomela. Tema valitsusajaks on arvatud 1397–1347 eKr.
Erechtheusel oli kaksikvend Butes. Pärast isa surma pidid nad koos valitsema hakkama. Selle asemel jagasid nad võimu isekeskis ära ja nii võib neid pidada võimu lahususe põhimõtte leiutajaiks. Jagamine käis nii, et Erechtheus sai ilmaliku ja Butes vaimuliku võimu. Sellest ajast on ilmalik ja vaimulik võim Atikas lahus olnud. Tõsi, vaimulikel polnud Atikas palju võimu, seda enam, et Butesel ei olnud lapsi ja järelikult ei olnud vaimulikud nii kõrgest soost.
Erechtheuse naine oli Praxithea. Neil oli kuus poega: Kekrops II, Orneus, Metion, Pandoros, Thespios ja Eupalamos, ning seitse tütart: Protogeneia, Prokris, Kreusa, Oreithyia, Chthonia, Pandora ja Merope. Tema mitu tütart said tuntuks oma õnnetu saatusega.
Protogeneia suri noorelt.
Prokrise ja Kephalose abielu hukutas armukadedus.
Apollon vägistas Kreusa ja tegi talle lapse. Kreusa hoidis rasedust salajas, sünnitas salaja ja hülgas lapse kohe. Erechtheus naitis ta Xuthosega, kes oli teda sõjas aidanud. Neil ei olnud kaua aega lapsi. Lõpuks leidsid nad vägistamisest sündinud poja Ioni, kellest sai joonlaste esiisa, ja said ka teise poja Achaiose, kellest sai kõigi ahhailaste esiisa.
Ka Oreithyia polnud veel päris täiskasvanud, kui talle tuli kosja Põhjatuul Boreas. Kuna Kephalos oli olnud Borease vennapoeg, oli terve Ateena kosilase vastu. Erechtheus ei julgenud jumalale ka ära öelda ja keeldus põhjendusel, et Oreithyia on liiga noor. Boreas ei jätnud Oreithyiat ja röövis ta ära, kui see õdede seltsis jõe kaldal mängis. Nende pojad olid Kalais ja Zetes.
Erechtheus naitis Chthonia oma kaksikvenna Butesega. Neil ei olnud lapsi.
Pandora ja Merope, keda ei tohi ära segada teiste samanimelistega, ei saanud kuulsaks.
Erechtheust austati kultuslikult Ateena akropolil, kus ta oli formaalselt samastatud Poseidoniga (Poseidon Erechtheus), kellele toodi ohvriks härgi ja jäärasid. Erechtheuse järgi on nime saanud akropolil asuv tempel Erechtheion. Mõnes müüdis samastati teda Erichthoniosega, teises kujutati tolle poja või pojapojana.
Kalevipoeg (Glehni park)

"Kalevipoeg" on skulptuur Glehni pargis Tallinnas Nõmmel, veidi Glehni lossist edela pool.
Betoonist ja raudkivitükkidest sarvilise hiiglase kuju valmis aastal 1908 Nikolai von Glehni eestvõttel.
Skulptuuri motiivid pärinevad mütoloogiast. Skulptuur kujutab kangelast, kellel on metsloomanahk õlgadel. Nuiale toetuva figuuri modelliks võttis Glehn iseenda ja suurendas kõiki mõõtmeid neli korda. Koos skulptuuriga "Krokodill" soovis Nikolai von Glehn moodustada stseeni, kus vägilase selja taga luurab koletis.
Kohalikud elanikud hakkasid aga skulptuuri kutsuma Glehni kuradiks. Sellest nördinud Glehn laskis kuju ette paigaldada kivi kirjaga "Kalevipoeg on mu nimi ja hind, lollid kuradiks kutsuvad mind!" Paraku lammutasid venelased kunstiteose juba Esimese maailmasõja ajal.
Alanud sõda ja sellega kaasnenud saksavaenulikkus viis selleni, et von Glehni kahtlustati spioneerimises. Teda süüdistati signaalide edastamises Saksa allveelaevadele oma kõrgetelt objektidelt (sel ajal oli ümbritsev mets tunduvalt madalam). Aastal 1915 müüriti vaatetorni ukseavad kinni ja õhiti Kalevipoja kuju.
Nõmme Heakorra Seltsi algatusel taastas skulptor Mati Karmin Glehni Kalevipoja esialgse kuju varemete kõrvale. Projekti hingeks oli Reet Niido. 
Pidulik taasavamine toimus 4. novembril 1990. Alates 1991. aastast on skulptuur muinsuskaitse all (kunstimälestis nr. 755).
Tervetaktipaus

Tervetaktipaus (saksa keeles Ganztaktpause) on muusikas paus, mis vältab ühe takti.
Tervetaktipausi märk langeb kokku tervepausi märgiga.
Loodushoid ja Turism

Loodushoid ja Turism oli ajakiri, mida andis välja Loodushoiu- ja Turismi-instituut.
Ajakiri ilmus aastatel 1939–1940 kuus korda aastas.
Ajakirja peatoimetaja oli Peeter Päts, vastutav ja tegevtoimetaja Gustav Vilbaste.
Keila valla lipp

Keila valla lipp oli Harju maakonnas asunud omavalitsusüksuse Keila valla lipp.
Lipp kinnitati 11. aprillil 1997.

Lipu kirjeldus

Keila valla lipp oli ristkülikukujuline vapilipp mõõtmetega 100×150 cm ning laiuse ja pikkuse suhtega 6:9 (2:3) ühikut.

Põhjendus

Lipu põhimotiivid tulenesid valla asukohast ja tema looduse omapärast. Sinine meenutas, et vald piirnes merega ja valge laid sümboliseeris siinset halli paepinda. Pügalrist on Eesti ja teiste põhjala rahvaste muistne sümbol, ristina aga kristliku maailma kõige tähtsam kujund. Risti kuldne südamik on vaimsuse ja jõukuse võrdkuju.
Saaremaa puiestee

Saaremaa puiestee on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Kuristiku asumis.
Saaremaa puiestee sai nime 25. aprillil 1986.
Leoninus

Leoninus (tegutses alates u 1150, suri u 1201) oli Prantsusmaal tegutsenud helilooja.
Ta kuulus koos Perotinusega Notre-Dame'i koolkonda, nad olid esimesed nimepidi tuntud heliloojad. See on märk uue ajastu saabumisest muusikas, kus tähtsale kohale tõuseb autori isik.
Leoninus lõi peamiselt kahehäälseid organume. Ülemine hääl oli alumisest, gregooriuse koraalist liikuvam, elavalt rütmiseeritud. Selline muusika sarnanes oma ebamaiselt hõljuva rütmika poolest pigem ilmalike tantsulauludega.
Leoninus koostas esimese suurema "polüfooniate" kogumiku, luues palju kahehäälseid laule Notre-Dame'i kirikulaulude raamatusse (Magnus liber organi). Organumiks hakati nimetama vokaalmuusikat.
Lapse seksuaalne väärkohtlemine

Lapse seksuaalne väärkohtlemine ehk lapse seksuaalne ärakasutamine ehk lapse seksuaalne kuritarvitamine on lapse väärkohtlemise vorm, mille puhul täiskasvanu või nooruk kasutab last seksuaalse stimulatsiooni eesmärgil.
 
Lapse seksuaalse kuritarvitamise vormide seas on lapse kutsumine seksuaalsesse tegevusse või tema sundimine selleks (sõltumata tulemusest), suguelundite paljastamine lapse ees, pornograafia näitamine lapsele, seksuaalne kontakt lapsega, füüsiline kokkupuude lapse suguelunditega, lapse suguelundite vaatamine ilma füüsilise kokkupuuteta, ja lapse kasutamine lastepornograafia valmistamiseks.
Jaan Unt

Haridus- ja töökäik

Ta õppis aastatel 1955–1966 Tartu 1. Keskkoolis. Aastatel 1966–1968 õppis ta Tartu Ülikoolis eesti filoloogiat. Seejärel teenis ta Nõukogude Armees. Pärast sõjaväeteenistust õpetas ta Mustla Keskkoolis eesti keelt. Aastatel 1971–1976 õppis ta Leningradi ülikoolis klassikalist filoloogiat.
1976–1980 oli Unt vanemlaborant ENSV Teaduste Akadeemia Ajaloo instituudi feodaalajaloo sektoris, 1980–1985 vabakutseline Tartus. 1985. aastal asus ta õppejõuna tööle Tartu Ülikooli, kus õpetas kuni 2008. aastani, viimati maailmakirjanduse õppetooli lektorina.

Isiklikku

Jaan Unt oli Kersti Undi abikaasa ning Marja Undi ja Jaan-Kristjan Undi isa.
Hartmanni mõis

Hartmanni mõis (Hartmaņa muiža, ka Portu muižiņa ja Fengeru muižiņa) on suvemõis Lätis Riia linnas Āgenskalnsi asumis aadressidel Kalnciema iela 28 ja 30. Saksa keeles Hartmannsches Hoffchen.
Suvemõis rajati 18. sajandi lõpus Švarcmuiža mõisa maadele. 19. sajandi alguses oli omanikuks inglasest kaupmees Jacob Collins. Maja nr 30 kuulus algul Johann Blumbergile, hiljem Johann Gottfried Peltzile ja Georg Portile. Järgmiseks mõisa omanikuks oli (aastast 1924) Johanna Gertrude Fengere, kes omandas mõlemad krundid ja abiellus hiljem Riia Suurgildi vanema Wilhelm Hartmanniga. Sellest ajast peale kannab paik Hartmanni mõisa nime. Hilisemateks omanikeks olid Clodtid ja Osten-Sackenid.
Barokne hoone Kalnciema iela 28 ehitati aastal 1786. Hiljem on seda restaureeritud ja uuendatud, lisandunud on klassitsistlikke elemente. Oletatakse, et hoone projekteeris Christoph Haberland. Sama arhitekt projekteeris ka teise mõisa juurde kuuluva hoone Kalnciema iela 30, mis on juba klassitsistlik. Seda maja nimetatakse uueks peahooneks, kuigi ka see hoone valmis aastal 1786.
Aastal 1842 andis mõisas kontserdi Ferenc Liszt.
Lisaks kahele elumajale on mõisa juures on ka küün.
Indrek Koff

Indrek Koff (sündinud 4. märtsil 1975) on eesti tõlkija ja kirjanik.

Haridus

Indrek Koff lõpetas 1993. aastal Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi ning 1999. aastal Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe prantsuse keele ja kirjanduse alal. Ta on end täiendanud tõlkide ja tõlkijate ning tõlkeõppejõudude koolitustel Eestis, Prantsusmaal ja Taanis.

Töökäik

Lisaks vabakutselisele tööle tõlgi ja tõlkijana on Indrek Koff töötanud tõlkijana Eesti Õigustõlke Keskuses (1997–1998) ning õppejõuna Tartu Ülikoolis (1997–1998, 2000–2003), Eesti Humanitaarinstituudis (1998–1999) ning Tallinna Ülikoolis (2003–2008). Alates 2003. aastast on ta Indrek Koffi tõlketalu OÜ juhataja.

Isiklikku

Indrek Koff on abielus Eva Koffiga, neil on neli last.
Hilda Sooper

Hilda Sooper (30. september 1908 Pärnu – 3. aprill 1996 Pärnu) oli eesti näitleja.
Hilda Sooper töötas aastail 1926–1937 Endla teatris, aastail 1937–1944 Tallinna Töölisteatris, 1945–1948 Noorsooteatris (1947. aastal likvideeriti ja trupp liideti Draamateatriga) ja 1948–1979 Vanemuises.
Samuti mängis ta 1960. aasta filmis "Perekond Männard" (Liisbet) ja 1962. aasta filmis "Jääminek" (Madise naine).
Viktor Sanejev

Viktor Sanejev (sündinud 3. oktoobril 1945 Suhhumis) on endise NSV Liidu kergejõustiklane (kolmikhüppaja). Kolmekordne olümpiavõitja (1968, 1972 ja 1976).
Sanejev on IAAF-i kuulsuste halli liige.
Ta on Thbilisi aukodanik (2005).
NSV Liidu teeneline meistersportlane 1968.

Olümpiamängudel

1968 olümpiavõitja 17.39 MR
1972 olümpiavõitja 17.35
1976 olümpiavõitja 17.29
1980 hõbemedal 17.24

Euroopa meistrivõistlustel

1969 Euroopa meister 17.34
1971 hõbemedal 17.10
1974 Euroopa meister 17.23
1978 hõbemedal 16.93

Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus

1970 Euroopa sisemeister 16.95
1971 Euroopa sisemeister 16.83
1972 Euroopa sisemeister 16.97
1975 Euroopa sisemeister 17.01
1976 Euroopa sisemeister 17.10
1977 Euroopa sisemeister 16.65
Läti Sotsialistlik Nõukogude Vabariik

Nõukogude Läti

24. detsembril 1917 (vkj) 6. jaanuaril 1918 kuulutas Valga linnas asunud bolševistlikult meelestatud Läti Tööliste, Soldatite ja Maatameeste Saadikute Nõukogu Täitevkomitee (Iskolat) välja Läti iseseisvusdeklaratsiooni ning Nõukogude Läti riigi nn (Iskolati vabariik), mille territoorium hõlmas Esimese maailmasõda käigus Saksa keisririigi vägede poolt okupeerimata põhja- ja kirde Läti piirkonnad. Iskolati vabariigi juhiks oli täitevkomitee esimees Fricis Roziņš (Розинь Фрицис Адамович). 1918. aasta alguses alanud Saksa keisririigi vägede pealetungi käigus okupeeriti kogu Läti ning Baltimaad. Nõukogude Läti võimuorganid ja neid toetavad Läti punased kütid taandusid Nõukogude Venemaale.

Läti Sotsialistlik Nõukogude Vabariik

1918. aasta sügisel pärast Saksamaa keisririigi ja Antandi vahelise Esimese maailmasõja lõpetanud Compiegne'i vaherahu sõlmimist ning Novembrirevolutsiooni Saksamaal alustasid Saksa väed evakueerumist okupeeritud territooriumitelt. 
1918. aasta oktoobri keskel alustasid Nõukogude Venemaa Läänerinde 7. armee koosseisu kuulunud Läti kütipolgud taanduvate saksa vägede kannul pealetungile ja hõivasid suure osa Läti territooriumist ning kuulutasid 17. detsembril 1918 Punaarmee poolt hõivatud Valga linnas välja manifesti Läti tööliste ja talupoegade ajutise valitsuse moodustamisest, mille Rahvakomissaride Nõukogu esimeheks valiti esimene kommunistist Vene SFNV justiitsrahvakomissar Pēteris Stučka.
18. novembril 1918 kuulutati iseseisva demokraatliku Läti riigi pooldajate ja Kārlis Ulmanise ja Jānis Čakste juhtimisel Läti Rahvanõukogu poolt välja iseseisev Läti Vabariik. 
Reaalset kontrolli Läti üle omamata ja Lätis asuvate saksa vägede, vene valgekaartlaste vägede ja baltisaksa Landeswehri relvajõududest sõltuv Läti vabariigi valitsus ei suutnud osutada vastupanu Punaarmee ja Läti punaste küttide regulaararmeele ning Läti kommunistlik valitsus suutis vallutada enamiku Läti territooriumist, sh 3. jaanuaril 1919 Läti pealinna Riia, kus 13. jaanuaril kuulutati välja Läti Sotsialistlik Nõukogude Vabariik. 
Jaanuaris 1919 langes Punaarmee ja Läti punaste küttide vägede kätte ka Jelgava ning Läti Ajutine Valitsus eesotsas peaminister Kārlis Ulmanisega evakueerus riigi läänepiiril asuvasse Liepājasse.
Tõrva Immanueli kirik

EEKBKL Tõrva Immanueli Kirik või Tõrva Immaanueli Kirik (ka Tõrva Immanueli baptistikoguduse palvela või Tõrva Immaanueli baptistikoguduse palvela) on kirik Valga maakonnas Tõrvas aadressil Aia 6.
Kirikuhoone ehitati 1928. aastal. Aastal 1950 see võõrandati koguduselt ja hakati kasutama kultuurimajana. 1997 sai kogudus hoone tagasi ja see ehitati taas ümber kirikuks.
Yeonpyeong

Yeonpyeong on Lõuna-Koreale kuuluv saarestik Kollases meres Põhja-Korea ranniku lähedal.
Saarestik asub 80 kilomeetrit Inch'ŏnist, umbes 100 kilomeetrit Sŏulist ja 12 km kaugusel Põhja-Korea edelarannikust. Geograafilised koordinaadid on 37° 40′ N, 125° 42′ E.
Saarestiku peasaare Daeyeonpyeongi pindala on 7 km².
Lõuna-Korea sõjaväel on saarel umbes 1000 sõduriga sõjaväebaas.
23. novembril 2010 tulistas Põhja-Korea suurtükkidest Daeyeonpyeongi saart. Hukkus 4 inimest, sh 2 sõjaväelast ja 2 tsiviilisikut. Üle 50 hoone sai purustusi.
Saarestik kuulub Inch'ŏni Ongjini maakonda.
Crockett Mills

Crockett Mills on asula USA-s Tennessee osariigis Crocketti maakonnas.
Crockett Mills asub 106 meetri (348 jala) kõrgusel üle merepinna.
Ott Kadarik

Elulugu

Keskhariduse omandas ta Tallinna Reaalkoolis aastatel 1983–1994 ning arhitektuurimagistri kraadi Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuriosakonnas aastatel 1994–2000.
1997–1998 töötas ta arhitektuuribüroos PAG AS. Aastatel 2000–2002 töötas ta arhitektuuribüroos COO Arhitektid OÜ, alates aastast 2002 arhitektuuribüroos KOSMOS AB.
Ott Kadariku tööde hulka kuuluvad Rakvere keskväljaku kujundus, Laagri kortermajad, neli kortermaja Rotermanni kvartalis ning Aia tänava linnamaja Tallinna vanalinnas. Koos Mihkel Tüüri ja Villem Tomistega (Arhitektuuribüroo KOSMOS OÜ) loodud hooneid iseloomustavad põnev materjalikasutus, mänglevad vormid ning ultramodernne mahujaotus. Lisaks on Ott Kadarik osalenud edukalt mitmel Eesti ja rahvusvahelisel arhitektuurivõistlustel.
Ta töötab lektorina Tallinna Tehnikakõrgkooli arhitektuurinstituudis.
Ott Kadarik on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 2001. aastast.
Tiir

Toitumine

Toitub väikestest kaladest, vähilaadsetest, putukatest ja ussidest. Kalu märgates sukeldub ta enam kui 3 m kõrguselt.
Vald (Leedu)

Vald (leedu keeles seniūnija, mitmuses seniūnijos) on Leedu 2. järgu haldusüksus. Leedu on jagatud 546 vallaks.
Mehhanism

Mehhanismiks nimetatakse tehislikult loodud kehade süsteemi, mis on ette nähtud ühe või mitme keha liikumise teisendamiseks ühe või mitme teise keha nõutavaks liikumiseks. Sageli muudab mehhanism kiirusi, jõudusid ja pöördemomente, teisendab üht liikumist teiseks.

Lihtmehhanismid

Lihtmehhanismid on lihtsa ehitusega seadmed, millega muudetakse ülekantava jõu suurust või suunda, näiteks kang, kaldpind, kiil (tööriist),  plokk, tali, pöör. Nende puhul kehtib mehaanika kuldreegel:  nii mitu korda, kui lihtmehhanismi kasutamisel võidetakse jõus, kaotatakse läbitud tee pikkuses.
Rauamaak

Rauamaak on kivim või mineraal, mis sisaldab piisavalt rauda ning on piisavalt hõlpsalt ligipääsetav, et tema kaevandamine oleks majanduslikult tasuv.
Raud esineb enamasti oksiidsete mineraalide koosseisus, näiteks hematiit (Fe₂O₃), magnetiit (Fe₃O₄) või götiit (Fe³⁺O(OH)). Peale oksiidide võivad rauamaagiks olla ka näiteks püriit (FeS) ja sideriit (FeCO₃).
Kivimiliselt on suurem osa kaevandatavast rauast eelkambriumis moodustunud raudkvartsiit.
Vahel nimetatakse rauamaagiks ka rauda sisaldavat kivimkeha, mille kaevandamine ei ole majanduslikult tasuv. Näiteks leidub Eesti maapõues ligi 500 miljonit tonni magnetiiti, mis suure lasumissügavuse tõttu esialgu kasutamist ei leia, mida aga siiski mõnikord rauamaagiks nimetatakse.
Merisk

Levik

Meriskid omavad ulatuslikku areaali ja mererannikuid asustades on nad levinud suurele osale Euraasia ja Aafrika rannikutest ning paljudes Venemaa paikades pesitsevad nad suviti ka siseveekogude ääres.
Eesti territooriumil on meriskid tavalised keskmise arvukusega haudelinnud, keda kohtab rannikul ja Lääne-Eesti saartel. Meriski pesitsusaegset arvukust hinnatakse 3000 – 4000 paarile .

Elupaigad

Põhilisteks elupaikadeks on vee lähedal paiknevad klibu- ja liivarannikud või madalad rohtunud ning kariloomade poolt kõvaks tallatud rannaäärsed alad.

Toitumine

Ta toiduks on väikesed molluskid ja vähilised. Ta avab molluskite karbid osavalt oma terava noka abil.

Paljunemine

Emaslind muneb 2–4 muna, mida ta haub 24–27 päeva jooksul. Pojad lahkuvad pesast umbes 40 päeva vanustena, kui nad on saanud lennuvõimelisteks.

Välimus

Meriskil on mustade sulgedega kaetud pea, kael ja keha ülemine pool ning keha alaosa on valge. Iseloomulikuks on võrdlemisi pikk, kinaveripunane nokk. Jalad on roosakad.
Merisk kaalub tavaliselt 470–560 grammi ja on 40 cm kõrge.
Merisk on Fääri saarte rahvuslind.
Birgitta Jónsdóttir

Birgitta Jónsdóttir (sündinud 17. aprillil 1967 Reykjavíkis) on Islandi poliitik, ta kuulub aastast 2012 Piraadiparteisse. Ta on aastast 2009 Alþingi (Islandi parlament) liige
Abja Kultuurtehnika Ühisgümnaasium

Abja Kultuurtehnika Ühisgümnaasium oli 1922-1930 Abjal tegutsenud kool.
Kool asutati 1922 nime all Abja Eraühisreaalgümnaasium. 1923 nimetati kool ümber Abja Kultuurtehnika Ühisgümnaasiumiks. Kool suleti 1930.
Marje Ingel

Marje Ingel (sündinud 22. veebruaril 1972 on eesti raamatukogutöötaja, luuletaja ja muusikaajakirjanik.
Ta on lõpetanud pop-džässlaulu erialal Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli.
2008. aastal ilmunud debüütkogusse "Sulg" on kogutud 20 aasta (1988–2008) jooksul kirjutatud luulet .
Ta on esinenud Sotsia kirjandusfestivali raames peetud luulevõistlusel Poetry slam (2008) ning kirjandusfestivalidel Prima Vista (2009) ja HeadRead (2010).
Ta töötab Tallinna Keskraamatukogu muusikaosakonnas ning on pidanud sealset veebipäevikut.
Ajakirjanikuna on teinud kaastööd peamiselt ajalehele Sirp ja ajakirjale Muusika.
Voldemar Vadi

Voldemar Vadi (25. veebruar 1891 Kooraste vald – 5. november 1951 Tartu) oli eesti sisearst ja balneoloog.
1918 lõpetas ta Tartu Ülikooli. 
Aastast 1921 oli ta TÜ hospitaalsisehaiguste kliiniku assistent. Aastast 1925 sealsamas eradotsent ja aastast 1925 dotsent ja ühtlasi ka kliiniku juhataja. Aastast 1944 oli ta TÜ teaduskonnasisehaiguste kateedri juhataja. 
Ta oli esimene, kes teaduslikult tegi kindlaks Eesti meremuda ravitoime.
Aastast 1946 oli ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige.
1948 pälvis ta Eesti NSV riikliku preemia.