google/wiki40b huggingface dataset:
T-44

Eellugu

T-44 projekteerimist alustati 1943. aasta lõpus tehase Nr.183 konstrueerimisbüroos, nimega objekt 136, Aleksander Morozovi juhtimisel. Uus tank põhines T-34-l ja rakendas Teises maailmasõjas omandatud kogemusi. Mõningaid mõjutusi sai uus tank ka T-43-lt ja T-34M-ilt. 
Tootmiseversioonile eelnes mitu erinevat prototüüpi. Aastal 1944 ehitatud T-44-85 oli 85 mm kahuriga D-5T ja T-44-2 oli 122 mm kahuriga D-25T. Aastal 1945 ehitati prototüüp, millele oli monteeritud 100 mm kahur D-10T. D-5T oli kasutusel enne ZIS-S53, mida kasutati T-34/85 peal ja hiljem T-44 seeriamasinatel. 122 mm kahur D-25T osutus keskmise tanki jaoks sobimatuks. Tornis oli liiga kitsas, et nii suure kaliibriga laskemoona käsitseda ja laskemoonavaru oli vaid 24 mürsku. Ka 100 mm kahurit ei võetud tehniliste raskuste tõttu kasutusele.

Kirjeldus

T-44 oli võrreldes T-34-ga 10 cm laiem ja 30 cm madalam. Madalam profiil võimaldas loobuda T-34 püramiidjast pealisehitisest ja anda tankile lihtsam kuju. Külg- ja tagaseinad tehti vertikaalsed ja ainult esiosa oli kaldus. Mehaaniku luuk, mis T-34 oli esiosal, paigutati tanki peale, sest mürsu tabamuse korral kippus see eest lendama. Ette jäeti ainult kitsas tripleksklaasiga täidetud vaatepilu. Kuna vaatapilust avanes suhteliselt kitsas vaateväli, siis paigutati juhi ette ka 56-kraadise vaateväljaga periskoop.
Tanki põhirelv oli 85 mm kahur ZIS-S53 ja lisaks oli selle ka kaks 7,62 mm kuulipildujat. Laskemoonavaru oli 58 mürsku kahurile ja 2750 padrunit kuulipildujatele. T-44 kaalus umbes 31 tonni. Torni soomus oli 90 mm nagu ka T-34-l, kuid kere soomuse paksust suurendati 120 milimeetrini. Mootorina kasutati 500-hobujõulist diiselmootorit V-44, mis asetses erinevalt varasematest vene tankidest põiki. Mootorit modifitseeriti mõnevõrra, mistõttu võimsus suurenes 520 hobujõuni. 
Tanki meeskond oli nelja liikmeline: komandör, sihtur, laadur ja mehaanik. Komandör täitis ka radisti ülesandeid.

Tootmine

Tanki toodeti 1944–1945 Harkivis tehases nr 75 kas 965 või 665 tükki. Kui T-54 1946. aastal kasutusele võeti, siis arendustööd T-44 kallal lõppesid, kuid seda toodeti kuni 1947. aastani edasi.

Kasutamine

Üheski Teise maailmasõja lahingus see tank ei osalenud, kuigi mõened üksikud masinad saadeti Idarindele. Pärast sõja lõppu hoiti T-44 pikka aega saladuses. Seda ei näidatud ei paraadidel ega ajakirjanduses piltidel. Tanki kasutati ainult Nõukogude armees ja see jäi modifitseeritud või ümberehitatud kujul relvastusse kuni 1970. aastateni.
Mõned masinad saadeti ka Ungari ülestõusu maha suruma, kuid lahingutes neid teadaolevalt ei nähtud. Saladuskate tõsteti alles 1960. aastatel, kui T-44 kasutati nõukogude sõjafilmides. 
Filmis "Sõduri isa" kasutati seda millegipärast T-34 rollis ja filmis "Tegutse vastavalt olukorrale" Tiger I-na (visuaalselt modifitseerituna).
1954. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises

1954. aasta  NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises .

Koolisõidud

²Teistel andmetel Pevets
Jõgeva rajoon

Jõgeva rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s.
Jõgeva rajoon moodustati 1950. aastal Jõgevamaa keskosast ning Tartumaa Kudina ja Saadjärve vallast.
1959. aastal liideti rajooniga suurem osa Mustvee rajoonist, 1962. aastal Põltsamaa rajooni kesk- ja idaosa ning Tartu rajooni Pala külanõukogu. Samal aastal eraldati Jõgeva rajoonist nüüdsed Avinurme ja Lohusuu vald.
1. jaanuaril 1990 nimetati Jõgeva rajoon ümber Jõgeva maakonnaks.
Inimkapital

Inimkapitali mõiste

Aastate jooksul on kasutatud erinevaid mõisteid kirjeldamaks ettevõtte personali/töötajaid. 
Oleme liikunud sõnadest "personal" ja "inimressurss" edasi "inimkapitali" juurde. 
Sõna inimkapital viitab sellele, et tegu on inimestega, töötajatega kui varaga organisatsioonile, 
nagu teame, et kapital tähendab investeeringu tegemist lisaväärtuste loomiseks, seega sõna inimkapital
on täiesti asjakohane sõna.

Inimkapital võib tähendada ka

Igas organisatsioonis on personaliosakonnal suur vastutus, kas see on siis väike, keskmine või suuremahuline firma.
Organisatsiooni tulevik sõltub sellest kui tõhusalt firma inimressurss toimib. Kas organisatsioon on täielikult arenenud 
tehnoloogiaga või mitte, selle toimimine sõltub alati inimjõust mida ta omab.

Inimkapitali olemus

Värbamise ajal investeerib iga firma palju aega ja raha, et saada parimad ressursid oma firmale, 
et saada parimaid tulemusi tulevikus. Seega töötajad on alati märgitud kui väärtuslik ressurss firmale,
mis võib igal ajal muuta või rikkuda ettevõtte seisundit. 
Termin inimkapital on arusaam, et inimesed ,organisatsioonides ja firmades, on tähtis ja hädavajalik vara, mis aitab kaasa firma arengule ja kasvule, nagu ka füüsiline vara näiteks masinad ja raha. Kollektiivsed hoiakud, 
oskused ja võimed aitavad kaasa organisatsiooni tulemuslikkusele ja tootlikkusele. Kulud koolitustele, arengule ja tervisele on investeering, mitte kulu. Seega inimkapitali võib määratleda kui “teadmisi, mida inimesed omandavad oma 
elu jooksul ja kasutavad hea teeninduse ja ideede elluviimiseks müügis ja mittemüügiolukordades.
Einvald Nõulik

Einvald Nõulik (26. novembril 1928 Lümanda vald Karala) on eesti koduloolane.
Einvald Nõulik sündis talupoja pere teise lapsena. Kuna esmasündinu suri imikueas ja kiiresti lisandus veel seitse last, pidi Einvald juba varases nooruses talutöid tegema. Kaheksa-aastaselt töötas Einvald karjasena. Pere elatamiseks pidas isa mitut ametit korraga – oli kalur, külasepp ja mölder.
1946. aasta jaanipäeval, pärast leerikooli lõpetamist, andis kohaliku algkooli juhataja Einvaldile Eesti Rahva Muuseumi korrespondentide võrgu juhataja Liis Moora kirja palvega leida keegi, kes tahaks hakata tegelema kodu-uurimisega. Üle saja kodu-uurimisalase kaastöö tegid Nõulikust 1993. aastal ERMi teenelise korrespondendi ja 2001. aastal aukorrespondendi. Nõulik oli ka Eesti Rahva Muuseumi Sõprade Seltsi asutajaliige ja kauaaegne juhatuse liige. Mittekoosseisulise korrespondendina tegi ta kaastööd Õhtulehele, Ühistööle, aga ka Oma Saarele ja Nädalisele. 
Merekoolis omandas Nõulik katlamasinisti kutse. Ka sõjaväkke võeti Saaremaa mees mereväkke, kuid saadeti peagi laevalt koos teiste eestlaste, leedulaste ja lätlastega Paldiskisse tööpataljoni. Pärast sõjaväge suunati Nõulik Leningradi sõjaväeehitajate täienduskursusele. Kursuse lõpetamise järel töötas ta kuni 1959. aastani Paldiskis, kus alustas kümnikuna ja lõpetas töödejuhatajana. 1959. aastal asus Einvald Nõulik elama Järvakanti, kus töötas ehitustööde juhatajana ning keskkooli majandusjuhatajana koos legendaarse koolidirektori Kalju Lutsuga. Koos otsustati ilma ehitusloata alustada kooli võimla ehitamist ajal, mil oli karmilt keelatud rajada kultuuri- ja spordiehitisi. Mõlemad mehed jäid ametist ilma ning Einvald Nõulik siirdus tööle kombinaati Järvakandi Tehased, kus juhtis Muhu dolomiidikarjääri ja Piusa klaasiliivakaevandust. Nõuliku juhtimisel alustati liiva kaevandamist lahtises karjääris. Klaasiliiv laaditi karjäärist ekskavaatoriga traktori järelkärusse ja toimetati Piusa raudteejaama, kust see vagunitega Järvakanti veeti. 
Alates 1980. aasta sügisest oli Einvald Nõulik Rapla Rajooni Kommunaalettevõtete Kombinaadi direktor ja sellelt töökohalt läks ta 1988. aastal pensionile. Nõulik täitis oma aastatetaguse unistuse asutada ametlikult Järvakandi Klaasimuuseum päris oma hoones. Ta võttis agaralt osa muuseumikompleksi rajamisest. Vahepeal jõudis kaasa aidata staadioni korrusmajade juurde laste mänguväljaku ehitamisele ja vana kinomaja kino-kohvikuks rekonstrueerimisele.
Astley Cooper

Isiklikku

Cooperi viis õde ja üks vend surid tuberkuloosi.
1828 abiellus Cooper Catherine Jonesiga.
Ilmārs Rimšēvičs

Ilmārs Rimšēvičs (sündinud 30. aprillil 1965 Riias) on Läti pangandustegelane.
1990. aastal lõpetas ta Riia Polütehnilise Instituudi.
Aastast 2001 on ta Läti Panga president.
7. detsembril 2005 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Läti Panga presidendina.
17. veebruaril 2018 peeti ta Riias kinni. Teda kahtlustatakse enam kui 100 000 euro suuruse pistise nõudmises ja vastuvõtmises.
Karl Eduard von Eichwald

Karl Eduard von Eichwald (vene keeles Эдуард Иванович Эйхвальд; 4. juuli 1795 Jelgava, Kuramaa kubermang – 10. november 1876 Peterburi) oli baltisaksa geoloog ja arst. 
Eichwald õppis meditsiini ja loodusteadusi 1814–1817 Berliinis, seejärel Pariisis, viibis Londonis, Šveitsis ja Austrias. 1819 naasis ta Venemaale, kaitses Vilniuses meditsiinidoktori kraadi ja töötas Skrundas arstina, kuni 1821 asus tööle Tartu ülikoolis zooloogia eradotsendina.
1823 asus ta Kaasani ülikoolis tööle zooloogiateaduskonna juhatajana, õpetades ühtlasi välja ämmaemandaid ja günekolooge. 1826–1827 sooritas ta uurimisreisi Kaukaasiasse ja Kaspia mere äärde, õppides tundma nende paikade faunat, floorat ja geoloogiat. 1829 läks ta üle Vilniuse ülikooli zooloogiateaduskonda. 1837 hakkas ta tööle Vilniuse meditsiini-kirurgiaakadeemia professorina zooloogia, võrdleva anatoomia ja mineraloogia alal ning töötas seal kuni akadeemia likvideerimiseni 1842. 1839–1855 õpetas ta Peterburi Mäeinstituudis paleontoloogiat. Sel ajal õpetas ta ka Nikolajevski inseneriakadeemias mineraloogiat. 1838 käis ta õpetamas ka Eestis. 1846 sai ta Wrocławi ülikooli filosoofia audoktoriks.
Eichwaldi teadustegevus oli väga ulatuslik. Tema tööd käsitlesid meditsiini, zooloogiat, botaanikat, paleontoloogiat, geoloogiat, mineraloogiat, antropoloogiat, etnograafiat ja arheoloogiat.
Eriti suure teadusliku tähtsusega on Eichwaldi tööd Venemaa paleontoloogia vallas. Lisaks hulgale artiklitele ja märkustele tegi ta esimese katse võtta kokku ja kirjeldada kogu Venemaal seni kogutud paleontoloogiline materjal. See ilmus teoses "Палеонтология России", mille 1. köide ilmus 1854 ja teine köide 1861. Hiljem andis ta selle täiendatud prantsuskeelse tõlke "Paleontologie de la Russie" välja 4 köites koos atlasega 1860–1868. Siiski on mõlemas teoses suuri vigu. Osalt tulid need autori iseloomust: vananedes muutus ta väga enesekindlaks, kaldus liialdama, ei armastanud tunnistada oma vigu. Osalt tulid vead uuritavast materjalist, mille olid kogunud sageli kogemusteta inimesed või mis olid Eichwaldi kätte jõudnud teiste ja kolmandate isikute kaudu. Seetõttu, kui Eichwald kirjeldab mingile piirkonnale või ladestule omaseid vorme või tunnuseid, siis pole need kirjeldused sugugi alati usaldusväärsed. Sellegipoolest pole Eichwaldi teos tänapäevani oma tähtsust kaotanud ja tema paleontoloogiakogu asub Peterburi Riiklikus Ülikoolis.
Rainer Nõlvak

Rainer Nõlvak (sündinud 28. septembril 1966) on eesti ettevõtja ja sportlane.
Ta on Microlinki asutaja ja esimene juhataja, Curonia Researchi nõukogu esimees ja Eestimaa Looduse Fondi nõukogu esimees. 
3. mail 2008 korraldati Nõlvaku ettevõtmisel üle-eestiline koristusaktsioon "Teeme ära 2008", mille käigus koristasid vähemalt 50 000 vabatahtlikku kõikjalt üle Eesti ligi 6000 tonni prügi.
Kärssussid

Ehitus

Nende keha on lame, kaetud väikeste ripsmetega. Nimetuse on hõimkond saanud pika sissetõmmatava kärsa järgi. Kärssussidel esineb algeline teisene kehaõõs ehk tsöloom. Neil esineb lülistuse algeid. 
Kärssussid meenutavad väliselt pisut ripsusse lameusside hõimkonnast.
Uus maailmakord

Uus maailmakord (ladina: novus ordo mundi; ing: new world order) on väljend suurriikide vaheliste rahvusvaheliste suhete ja üleilmastumist kohta. Uus maailmakord on riiklik ühiskonnasüsteem, mis tugineb valgustuslikul haridussüsteemil, riikide ühisel kaitsel, vabaturu majandusel ja inimsusel (humanismil).
Arutelud uue maailmakorra üle puhkesid peale Esimest maailmasõda (sündis Rahvasteliit), pärast Teist maailmasõda (sündisid ÜRO, ELi, NATO ja Bretton Woodsi süsteem) ja pärast külma sõda.
Väljend tähistab riikidevahelistes suhetes ühiseid julgeoleku- ja koostöökavasid (läbirääkimised ja lepingute järgimine on olulisemad kui jõu kasutamine). Vahel kasutatakse rööpselt põhimõistega maailmakord.
Kuigi Ameerika Ühendriikide presidendid on kõnelenud uuest maailmakorrast, nagu oleks see saabumas, ei võta see kuju ilmselt niipea. Uus maailmakord, kui seniolematu olu sünnib vastustest järgmistele küsimustele: Mis on rahvusvahelise korra põhiüksus? Millised on nende üksuste võimalused koostööks? Milliste eesmärkide nimel üksused koos tegutsevad?
Vaimupuudepedagoogika

Vaimupuudepedagoogika, varem nimetati ka oligofrenopedagoogikaks, on eripedagoogika haru, mis tegeleb vaimupuudega ning raskete psüühikahäiretega laste õpetamise, kasvatamise, rehabilitatsiooni ning arendustegevusega. Üha enam pööratakse tähelepanu ka täiskasvanute õpetamisele ning võimalikult suure iseseisvuse saavutamisele.
Traditsiooniliselt ei kuulu vaimupuudepedagoogika valdkonda kerge vaimse alaarenguga lapsed ja täiskasvanud, vaid mõõduka vaimse alaarenguga ja raskemad õpilased.
Eestis jagatakse vaimupedagoogika valdkond toimetuleku- ja hooldusõppeks. Aastast 1999 kehtib Toimetuleku riiklik õppekava.

Vaimupuudepedagoogika ajalugu

Vaimupuudega inimesed on oma eripärasuse tõttu tähelepanu pälvinuid juba aegadest, mil me omame esimesi kirjalikke teateid. Siiski pole nende õpetamist suudetud kuidagi korraldada, ning neid on peetud pikka aega õpetamatuteks. Neid on kasvatatud kodudes või kinnise režiimiga institutsioonides.
Esimesed tõsisemad katsed vaimupuudega laste õpetamiseks pärinevad alles 19 sajandi keskelt. Nimelt asutas Edouard Séguin Pariisis 1839 aastal esimese vaimupuudega laste kooli maailmas ning andis välja esimese õpiku "idiootidekasvatamisest". 1841 aastal rajas šveitsi arst Johann Jakob Guggenbühl esimese raviasutuse "kretiinidele ja nõdrameelsetele lastele".
1931 loodi esimene vaimupuudepedagoogika professuur maailmas -  Zürichi Ülikoolis. Esimene professor oli Heinrich Hanselmann. Eestis vaimupuudepedagooge ei koolitata.
Dražnia

Ajalugu

Linnaosa kohal asus varem Dražnia küla, kus aastal 1917 oli 102 elanikku. Külast 1-2 kilomeetri kaugusel asusid paar talu ja kõrts, mis kolmekümnendatel aastatel külaga liideti. Dražnia maad liideti Minskiga aastal 1959. Küla majad lammutati suuremalt jaolt XX sajandi lõpus, viimane neist aga aastal 2010.
Juhan Schmidt

Juhan Schmidt VR I/2; II/2; II/3 (11. oktoober 1885 – 2. veebruar 1931) oli Vabadussõja veteran.
Ta suri veremürgitusse.
4 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 4 sõidab Väike-Õismäe ja Tiskre vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub kõigil päevadel.
Barry Parker

Barry Parker (sündinud Pentictonis Briti Columbias) on Kanada päritolu USA füüsik ja teaduskirjanik.
Ta on Idaho Osariigi Ülikooli emeriitprofessor. Tema peamised uurimisvaldkonnad on üldrelatiivsusteooria, mustad augud ja kosmoloogia. Tal on uurimusi ka DNA füüsikast ja ta on ülikoolis õpetanud teiste ainete kõrval ka biofüüsikat.
Ta on avaldanud 25 raamatut, neist enamik populaarteaduslikus žanris. Tema esimene teadusraamat oli 1986. aastal ilmunud Einstein's Dream: The Search for a Unifed Theory of the Universe ('Einsteini unistus. Otsimas Universumi ehituse ühendteooriat')

Haridustee ja töökäik

Ta lõpetas Briti Columbia Ülikooli bakalaureusekraadiga füüsika erialal. Ta kaitses magistrikraadi Briti Columbia Ülikoolis tahkisefüüsika alal ja doktorikraadi Utah' Osariigi Ülikoolis osakestefüüsika alal.
Ta töötas 30 aastat kuni emeriteerumiseni Idaho Osariigi Ülikoolis füüsika ja astronoomia professorina.
Estline

Ajalugu

1989. aastal asutasid Estline'i Rootsi laevakompanii Nordström & Thulin (90%) ja Eesti ettevõtted (10%), sh Eesti Autoveod, Eesti Maanteed, Tallinna Autobussikoondis jt. Rootsis asuv ettevõte sai nimeks Estline AB ja Eestis asuv ettevõte Estline-Eesti AS.
Rootsi osapoolele kuulus 16. juunil Stockholmist ja 17. juunil 1990 Tallinnast liiklust alustanud parvlaev Nord Estonia. Järgmisest aastast alates renditi ainsa reisilaeva kõrvale (enamasti poole aasta kaupa) mitut ro-pax-laeva.
1992. aasta lõpul kompanii reorganiseeriti ja Eesti poolel asuv ettevõte sai nimeks E-Liini AS. Eesti osapooleks asus 50%ga Eesti Merelaevandus ning veebruari algul 1993 alustas Rootsi lipuga Nord Estonia asemel liiniliiklust Estline'i omanike ühiselt ostetud parvlaev Estonia.
28. septembril 1994 uppus reisilaev Estonia. 
Pärast Estonia hukku ehitati algselt Estonia kõrvale igapäevaste väljumiste tagamiseks mõeldud parvlaev Mare Balticum esialgu plaanitust põhjalikumalt ümber ning muude ümberkorralduste kõrval vahetati seejärel välja ka ettevõtte logo. Pärast 28. septembril 1994 alanud seisakut taastus liiniliiklus 11. detsembril.
1997. aasta sügisel, pärast Eesti Merelaevanduse erastamist tõid selle uued omanikud Tallinn–Stockholmi liinile parvlaeva Baltic Kristina, esialgu piiratud reisijate arvuga. 1. maist 1998 algas korraline igapäevane liiniliiklus kahe laevaga.
Enne seda oli Eesti Merelaevandus jaanuaris 1998 ostnud Nordström & Thulini osa välja ning nimetanud E-Liini ASi uuesti Estline'iks. Aastal 2000 oli Estline'i reisijate arv kasvanud 445 000ni. Detsembris 2000 sõlmis Eesti Merelaevandus mõlema laeva rendilepingu Tallinkiga ning jaanuaris 2001 jätkus liiklus Tallinn-Stockholmi liinil ühe laevaga Tallinki kaubamärgi all. Laevadeta ja seega sissetulekuta jäänud Estline läks suvel 2001 pankrotti.
Atom Egoyan

Atom Egoyan (sündinud 19. juulil 1960 Kairos) on armeenia päritolu Kanada filmirežissöör.
Oliver Kuusik

Oliver Kuusik (sündinud 21. juulil 1980 Tallinnas) on eesti ooperilaulja (tenor).
Ta on õppinud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias (dots.Pille Lill, prof. Virgilijus Noreika) ning lõpetanud nii magistrantuuri kui ka ooperistuudio mainekas Guildhall School of Music & Drama’s (prof. Rudolf Piernay, London, 2006). Aastatel 2008 kuni 2017 oli ta Rahvusooper Estonia solist.
Oliver Kuusiku repertuaari kuuluvad: Faust (Gounod’ „Faust“), Rodolfo (Puccini „Boheem“), Nemorino (Donizetti „Armujook“), August (T. Kõrvitsa „Liblikas“), Don Ramiro (Rossini „Tuhkatriinu“), Charles (Hindemithi „Pikk jõulueine“), Nicias (Massenet „Thaïs“ PromFest), Christian (Tambergi „Cyrano de Bergerac“), Ferrando (Mozarti „Così fan tutte“), don Ottavio (Mozarti „Don Giovanni“, Manchesteris ja Londonis), Tamino (Mozarti „Võluflööt“), Rinuccio (Puccini „Gianni Schicchi“), Händeli Sextus („Julius Caesar“) ja Goffredo („Rinaldo“), Walther (Wagneri „Tannhäuser“), Peter Quint ja Proloog (Britteni „Kruvipööre“, Tallinna Birgitta Festival 2008), Alfred (Straussi „Nahkhiir“), Beppe ja Arlekiin (Leoncavallo „Pajatsid“), Freddy (Loewe’ „Minu veetlev leedi“), Paater (Leigh „Mees La Manchast“). Neist Londonis: Fenton (Verdi „Falstaff“), Polidoro (Mozarti „Teeseldud lihtsameelsus“), Elutark (Hindemithi „Sinna ja tagasi“), Torquemada (Raveli „Hispaania tund“), Edwin (Gilbert ja Sullivani „Trial by Jury“ rahvusvahelisel Gilbert ja Sullivani festivalil, UK), Brighella (Jonathan Dove’i „Väike roheline pääsuke“, esietendus UK-s). Ta on osalenud Fleishmani ooperi „Rotchildi viiul“ plaadistamisel (koos Liverpooli Kuningliku Sümfooniaorkestriga) ning laulnud Enjolras’i osa Schönberg/Boublil’ muusikalis „Hüljatud“ koostöös Cameron Macintoch Productions’iga. Hinnatud kammer- ja oratooriumisolistina on Oliver Kuusik laulnud tenoripartiisid mitmetes suurvormides, sh Händeli „Messias“, Haydni „Loomine“, Mozarti „Reekviem“, Beethoveni Üheksas sümfoonia jpt. Ta on andnud kontserte nii Eestis, Lätis, Soomes, Rootsis, Norras, Taanis, Venemaal, Saksamaal, Prantsusmaal, Kanadas, USA-s kui ka Inglismaal.
Ta on osalenud ETV muusikasaatesarjas "Kaks takti ette".

Isiklikku

Oliver Kuusik on abielus lauljanna Geraldine Casanovaga ja neil on tütar Lisa Maria.
Adriano Celentano

Adriano Celentano (itaalia hääldus: adriˈaːno tʃelenˈtaːno; sündinud 6. jaanuaril 1938 Milanos) on itaalia laulja, koomik, näitleja, filmirežissöör ja saatejuht.
Vinni vanadekodu

Vinni vanadekodu (saksa Stift Finn) oli ajalooline vanadekodu Vinni alevikus.
Vanadekoduhoonet on kasutatud ka aadlidaamide koolina.
Sherlock Holmesi ja doktor Watsoni seiklused: Baskerville'ide koer

Sisututvustus

Pärast onu, söör Charles Baskerville'i salapärast surma naaseb söör Henry Baskerville Kanadast peremõisa. Peagi on ka tema elu ohus. Ümbruskonnas luusib ringi salapärane Baskerville'i koer. Tõe jälile jõuab detektiiv Sherlock Holmes koos abilise doktor Watsoniga.

Võttepaigad Eestis

Tallinnas Hobusepea tänaval filmiti Londoni tänavastseen, mis kujutas tegevust Regent Streetil (4. peatükk). Pärast kohtumist Holmesiga jälitas doktor Mortimeri ja söör Henryt kaherattaline troska.
Glehni lossis ja Mustamäe nõlva all.ning Maarjamäe lossi.ümbruses on filmitud episoodid, mis kujutavad Baskerville Halli.
Sagadi mõisa ümbruses filmiti episoodid, mis kujutavad Grimpeni küla; söör Henry saabumist kodukohta, dr. Watsoni postkontoriskäiku.
Rebala ümbruse künklikul maastikul filmiti söör Henry sõitu kodumõisa Baskerville Halli koos Seldenit varitsevate vangivahtidega (6. peatükk).
Episoodid rabadel (Grimpeni mädasoo) filmiti Risti aleviku ümbruses.
Rõõmuoru Stapletonide kodu filmiti Kadarpiku külas Ants Laikmaa majamuuseumis.
Mister Franklandi, Laura Lyonsi isa Lafter Halli filmiti Juuliku karjamõisas.
Laukna juures asuva vana veski varemetel (200 meetrit Märjamaa–Koluvere maanteest) filmiti Sherlock Holmesi varjupaika rabas (11. ja 12. peatükk).
Osa episoode rabas – söör Henry ja dr. Watsoni öine katse Selden kinni püüda (9. peatükk), peategelaste kohtumine Baskerville`ide koeraga (14. peatükk), koera elukoht rabas ja Stapletoni hukk – filmiti Kadaka tee, Kadaka puiestee ja Hiiu – Harku karjääri raudtee vahelisel rabasel ja paesel alal.
Saaremaa Ralli 2005

Saaremaa Ralli 2005 võitsid soomlased Juho Hänninen/Marko Sallinen Mitsubishi Lancer Evo VIII'l. 38. rahvusvahelisel Uno X Saaremaa Rallil olid Vaivere, Kõljala, Kuressaare, Kaugatuma, Taritu, Oriküla ja Undva kiiruskatsed.
Põhivärvinimede teooria

Põhivärvinimede teooria (täpsemalt: põhivärvinimede universaalse evolutsiooni teooria) järgi tulevad mingisse keelde põhivärvid kindlas järjekorras. Kõige esimesed värvid, mis igas keeles kindlasti eksisteerivad, on must ja valge. Kui mingis keeles on olemas põhivärv punane, siis on seal kindlasti ka valge ja must; kui mingis keeles on olemas põhivärv kollane või roheline, siis kindlasti on selles keeles juba olemas põhivärvid must, valge ja punane, jne.
Selle teooria järgi saab keeli jagada staadiumitesse. Nt eesti keel kuulub 7. ehk viimasesse staadiumisse, millel on olemas kõik 11 põhivärvi: valge, must, punane, kollane, roheline, sinine, pruun, hall, roosa, lilla ja oranž.
Matt Shadows

Isiklikku

Esimese tätoveeringu tegi Matt siis, kui ta oli 15-aastane. Muude tätoveeringute hulgas on tal tätoveeritud ka "Sounding the Seventh Trumpeti" kaanepilt, üle rinna ja suur "Deathbat" ehk Avenged Sevenfoldi logo, üle kõhu.
Matt ja Avenged Sevenfoldi trummar The Rev käisid koos katoliiklikus koolis.
Ta on allergiline heina vastu ja mängis ülikoolis korvpalli. Matt räägib, et ta oleks elukutseline korvpallur, kui ta poleks Avenged Sevenfoldis. 
Samuti kannab ta kullast hambakatteid. Teda on nähtud kandmas ka hõbedast hambakatteid, mida ta kandis "Beast and the Harloti" videos.
"Ta on lahe tüüp. Ta on hirmutu liider ja parim laulja – nii loominguline kui olla annab." – Synyster Gates