google/wiki40b huggingface dataset:
Jaan Kundla

Jaan Kundla (sündinud 11. oktoobril 1937 Suure-Jaanis) on Eesti poliitik.

Haridus

Kundla lõpetas Suure-Jaani Keskkooli 1955 ning Tallinna Polütehnilise Instituudi elektriinseneri erialal 1960.

Töökäik

Jaan Kundla on töötanud Eesti Energia asedirektorina 1960–1990, seejärel Tallinna Karastusjookide Tehases peainsenerina ning eraettevõtjana.

Poliitiline tegevus

Kundla oli Rahvaerakonna Mõõdukad liige 1996–1999, Keskerakonna liige 2000–2004 ning uuesti 2006–2008 ja Eesti Pensionäride Erakonna liige 2004–2006. Ta oli Pensionäride Erakonna esimees 2004.a. sügisest kuni erakonna ühinemiseni Keskerakonnaga 2006.
Ta oli Paide Linnavolikogu liige 1996–2007. 2007–2011 oli ta XI Riigikogu liige. Riigikogu XI koosseisu vanima liikmena luges ta avaistungil ette Riigikogu liikme ametivande. Ta oli Riigikogu riigikaitsekomisjoni liige, Eesti-Austria ja Eesti-Valgevene parlamendirühma liige.

Skandaalid

2008. aasta veebruaris jõudis avalikkuse ette juhtum, kus Kundla oli oma üürilisi värdjateks nimetanud. Esialgu püüdis ta oma sõnakasutust õigustada, väites, et värdjas tähendab vallaslast. Kuigi ta hiljem vabandas, jäi ta meedia teravdatud tähelepanu alla. Selgus, et ta oli 2007. aastal esitanud tööga seotud kulude katteks toidupoe arved ja kostüümilaenutuse arved. Kundla oli ainuke riigikogulane, keda ei kutsutud 24. veebruaril 2008 presidendi vastuvõtule.
14. aprillil 2008 teatas ta, et on esitanud  avalduse Keskerakonnast lahkumiseks. Ta põhjendas oma sammu sellega, et tema isikut on seoses puhkenud skandaaliga kasutatud erakonna halvustamiseks. Samas otsustas Kundla parteituna jääda edasi Riigikogu liikmeks. 22. aprillil 2008 rahuldas Keskerakonna juhatus Jaan Kundla avalduse erakonnast lahkumiseks.
4. veebruaril 2009 Paide kohtumajas toimunud eelistungil jagas riigikogu liige Jaan Kundla ajakirjanikele väljaprinditud e-kirja, mille ta sai 2007. aasta suvel Kalle Kroonilt. Kirjas seisab: «Võid oma m...i närida, kui tahad, mina ei lähe siit kuhugi.»
Moses Blah

Moses Zeh Blah (18. aprill 1947 – 1. aprill 2013) oli Libeeria poliitik ja diplomaat.
24. juulist 2000 kuni 11. augustini 2003 oli ta Libeeria asepresident ja seejärel kuni 14. oktoobrini 2003 Libeeria president. Enne seda oli ta muu hulgas Libeeria suursaadik Liibüas ja Tuneesias.
Ta kuulus Rahvuslikku Patriootlikku Parteisse.
Jätkusuutlik saak

Jätkusuutlik saak (inglise sustainable yield) on ammutatav kogus taastuvat loodusvara, mis tagab selle tootlikkuse tulevikus.
Loodusvara kasutamist peetakse tasakaalustatuks siis, kui selle ammutamine (nt kalapüük, metsa raiumine) ei ületa selle loodusliku taastumise kiirust ehk biomassi kasvukiirust.
Jätkusuutlikku saaki saab käsitleda ka kui ökosüsteemi seisundit iseloomustavat indikaatorit.
Georgija (Štšukina)

Georgija (vene keeles Георгия; kodanikunimega Valentina Štšukina, vene keeles Валентина Щукина; sündinud 14. novembril 1931 Leningradis) on õigeusklik vene nunn. 1991 ülendati ta iguumenjaks.
1949–1955 teenis ta Pühtitsa kloostris, juhendades koori ja tegeldes majandusküsimustega.
1955-1968 teenis ta Vilniuses Maarja-Magdaleena kloostris (vene keeles Марие-Магдалининский монастырь).
Aastast 1992 on ta Jeruusalemma Ein Karemis asuva õigeusu kloostri (vene keeles Горненский монастырь) ülem.
Ruumipoliitika

Ruumipoliitika on valdkondadeülene väärtuspõhine kokkulepe elukeskkonna sihipäraseks kujundamiseks võimalikult paljudele ühiskonna liikmetele sobivaks, mugavaks ja tervislikuks. Ruumipoliitika hõlmab üldist kokkulepet ruumiotsuste ehk ruumi mõjutavate otsuste osas, sh ruumis kajastuvate väärtuste püsimise tagamiseks, aga ka väärtuspõhise planeerimis-, projekteerimis- ja arendustegevuse elluviimiseks vajalikke süsteemseid väljundeid kinnisvarapoliitikas, maapoliitikas, regionaalpoliitikas, kultuuripoliitikas, ehituspoliitikas, sotsiaalpoliitikas, keskkonnapoliitikas jne.
Ruumipoliitika on aluseks väärtuspõhisele ruumiloomele ehk ehitatud keskkonna väärtuspõhisele kujundamisele, mis nõuab mitmete tegevuste koordineerimist nagu maa-alade planeerimine ning maastike kujundamine, ehitiste ja rajatiste arhitektuuri ja insenertehniline kavandamine, renoveerimine ja restaureerimine, ehitusprotsesside juhtimine ning arhitektuuripärandi ja keskkonna säästev kasutamine ning hoid. Ruumipoliitika arvestab riigi ja kodanike vajadusi ning aitab tagada ruumiväärtuste püsimist tulevastele põlvkondadele.
Scotty Doesn't Know

"Scotty Doesn't Know" on laul, mis kirjutati spetsiaalselt filmi "Euroretk" jaoks. Laulu kirjutas ja seda esitab USA pop-punkbänd Lustra. Laul avaldati ka ansambli 2006. aasta albumil "Left for Dead", mis sai iTunesis populaarseks. Laul jõudis ka USA edetabelisse Billboard Pop 100, kus selle kõrgeim koht oli 53.
Laulu sõnad räägivad, kuidas Scotti tüdruksõber magas kellegi teisega.
Filmis kujunes laulust midagi fenomenaalset. Näiteks paar nädalat hiljem oli laulust tehtud remiks ja seda mängiti populaarses Bratislava ööklubis. Ja filmi lõpus oli Cooperil võimalik see isegi oma mobiilihelinaks panna. Filmis ütlesid mitmed tegelased, sealhulgas Scotti enda pere, et sellel on kaasahaarav toon.
Heinrich Laretei

Heinrich Laretei VR II/3 (4. jaanuar 1892 Õisu, Kaarli vald, Viljandimaa – 3. aprill 1973 Stockholm) oli Eesti diplomaat, poliitik ja sõjaväelane (kapten).

Elulugu

Heinrich Laretei  teenis Eesti Vabadussõja lõpus 1920. aasta alguses Suurtükiväe Tagavara Divisjoni ülema ametikohal.
Ta oli Eesti Vabariigi saadik NSV Liidus (Moskvas) aastail 1926–1928 (pärast Ado Birki), Leedus 1928–1931 ja Rootsis 1936–1940.
Kui Nõukogude Liit 1940. aastal Eesti okupeeris, oli Heinrich Laretei Eesti Vabariigi saadik Rootsi Kuningriigis (Stockholmis). Ta ei tunnustanud Eesti okupatsiooni ning keeldus tagasi pöördumast Eestisse, kus mõisteti tagaselja surma kui "kodumaa reetur".
Heinrich Laretei oli alates 1964. aastast ajalehe Välis-Eesti tegevtoimetaja. Ta oli Eesti Vabade Ajakirjanike Ühingu asutajaliige, esimene esimees ja alates 18. detsembrist 1961 auliige.

Isiklikku

Isa Hans Laretei. Heinrich Laretei oli abielus Alma Lareteiga. Neil sündis kaks last: Maimu Laretei ja Käbi Laretei.
Heinrich Laretei vanemad küüditati 14. juunil 1941 ja nad surid asumisel Siberis.
Euroopa Konservatiivid ja Reformistid

Euroopa Konservatiivid ja Reformistid on paremtsentristlik fraktsioon Euroopa Parlamendis. See loodi Briti konservatiivide eestvedamisel pärast 2009. aasta valimisi ning erineb Euroopa Rahvapartei fraktsioonist peamiselt selle poolest, et ei toeta föderaalse Euroopa ideed.
2014. aasta valimiste järel sai sellest Euroopa Parlamendis suuruselt kolmas fraktsioon. Sinna kuulub 73 saadikut, esindatud on enam kui pooled Euroopa Liidu liikmesriigid.
Fraktsiooni esimees on Syed Kamall (Suurbritannia, Konservatiivne Partei).
Fraktsiooni põhimõtted on toodud nn. Praha deklaratsioonis.

Praha deklaratsioon

Olles teadlik pakilisest vajadusest reformida Euroopa Liitu tuginedes eurorealismile, avatusele, aruandekohuslusele ja demokraatiale viisil, mis austaks meie rahvuste suveräänsust ning keskenduks majanduse taastumisele, kasvule ja konkurentsivõimele, jagab Euroopa Konservatiivide ja Reformistide fraktsioon järgmisi põhimõtteid:
1. Vaba ettevõtlus, vaba ja aus kaubandus ja konkurents, minimaalsed regulatsioonid, madalad maksud ning õhuke valitsus kui isikliku vabaduse ning personaalse ja rahvusliku jõukuse põhiline katalüsaator.
2. Üksikisiku vabadus, suurem isiklik vastutus ja suurem demokraatlik aruandekohuslus.
3. Jätkusuutlik varustatus puhta energiaga rõhuasetusega energiajulgeolekule.
4. Perekonna kui ühiskonna algrakukese olulisus.
5. Rahvusriigi suveräänsuse puutumatus, vastuseis euroföderalismile ning austuse taastamine tõelise subsidiaarsuse suhtes.
6. Üleatlandilise julgeolekupartnerluse väärtustamine uuele elule äratatud NATO-s ning toetus noortele demokraatiatele üle kogu Euroopa.
7. Tõhusalt kontrollitud immigratsioon ning lõpu tegemine asüüliprotseduuride kuritarvitamisele.
8. Toimivad ja kaasaegsed avalikud teenused ning arvestamine nii maa- kui ka linnakogukondadega.
9. Lõpp raiskamisele ja üleliigsele bürokraatiale ning pühendumine suuremale läbipaistvusele ja aususele Euroopa Liidu institutsioonides ja Euroopa Liidu raha kasutamisel.
10. Kõikide Euroopa Liidu liikmesriikide, uute ja vanade, suurte ja väikeste, austamine ja võrdne kohtlemine.

Suhted Eestiga

2009. aastal Eestis kandideerinutest kavatses selle fraktsiooniga liituda Martin Helme, kes ei osutunud aga valituks. Briti Konservatiivse Partei juht David Cameron kutsus pärast valimisi sinna Indrek Tarandit, kuid Tarandile see fraktsioon ei meeldinud.
2014. aastal ükski Eestis kandideerinu selle fraktsiooniga ühineda ei kavatsenud.
Colin Pitchfork

Kuriteod

21. novembril 1983 lahkus 15-aastane Lynda Mann kodust, et minna sõbrale külla. Koju ta ei naasnud ja järgmisl hommikul leiti ta peamiselt kohalike kasutatavalt jalgteelt vägistatuna ja tapetuna. Kriminalistid leidsid ta kehalt DNAd ja politsei tegi kindlaks, et ründajal on A-veregrupp ja et DNA sobib vaid 10% meestega. Kuna DNA oli ainus asitõend ja ühtegi juhtlõnga polnud, jäi mõrv lahendamata.
31. juulil 1986 kasutas jalgrada teine kohalik 15-aastane tüdruk, Dawn Ashworth. Tema laip leiti kaks päeva hiljem jalgraja lähedalt. Ashworthi oli mõrvar peksnud, jõhkralt vägistanud ja seejärel ta surnuks kägistanud. Modus Operandi klappis Lynda Manni mõrvaga ja spermale tehtud DNA test kinnitas, et rünnaku taga oli sama mees.
1. augustil 1987 rääkis üks Pitchforki kolleegidest oma töökaaslastele, et Pitchfork oli andnud talle 200 naela, et mees annaks tema eest DNA proovi. Üks vestlust kuulnud naine teatas sellest politseile ja Pitchfork arreteeriti. Enne seda oli politsei peamiseks kahtlusaluseks olnud kohalik 17-aastane noormees Richard Buckland. Pitchforkilt ja Bucklandilt võeti DNA-proovid. Bucklandi proov oli negatiivne, aga Pitchforki DNA klappis Manni ja Ashworthi mõrvapaikadelt leituga ja lõpuks tunnistas mees mõrvad üles.
Samal ajal kui Pitchforkist sai esimene kurjategija, kes mõisteti süüdi DNA-proovi põhjal, sai Bucklandist esimene inimene, kelle süütuse tõestas DNA-proov. Analüüsi välja töötanud Alec Jeffreys ütles hiljem, et kui noormehele poleks tehtud DNA-analüüsi, oleks ta ilmselt süüdi mõistetud ja Pitchfork oleks puhtalt pääsenud.
Kohus mõistis Pitchforki vägistamise ja mõrva eest eluks ajaks vangi ja ta saab ennetähtaegset vabanemist taotleda 2016. aastal.
Tallinna Püha Miikaeli klooster

Tallinna Püha Miikaeli klooster (ka: Mihkli klooster) oli tsistertslaste nunnaklooster Tallinnas aastatel 1249–1629. Klooster tegutses Aida ja Kloostri tänava piirkonnas. Klooster omas patronaadiõigust Oleviste kiriku üle. Kloostrile kuulusid ka Kuimetsa ja Nabala mõis ning mitu Tallinna ümbruse küla.
Taani kroonikate põhjal on üritatud tõestada, et kloostrit hakati ehitama 1249. aastal Taani kuninga Erik IV Adraraha soovil, kuid on võimalik, et see aastaarv on kloostri asutamisotsuse tegemise aeg. Kloostri kavatis kujunes pika aja jooksul (150–200 aastat).
Reformatsiooni ajal kloostrit ei suletud ning ka kloostrist vabatahtlikult lahkujaid oli üksnes neli. 1543. aastal sõlmiti Tallinna rae ja aadelkonna vahel kokkulepe, mille tulemusena abtiss Elsebe Soye astus luteri usku ja jätkas valitsemist dominana. Aastal 1629 suri kloostri viimane domina Kate Kudling ja klooster sekulariseeriti. 16. veebruaril 1631 sõlmisid Tallinna raad ja Eestimaa rüütelkond gümnaasiumi asutamise lepingu ning kloostri vara anti üle Tallinna Gümnaasiumile (praegune Gustav Adolfi Gümnaasium). Kloostri kirik anti Rootsi garnisonile ja seal tegutses Mihkli kogudus. Vene võimu tulles ehitati kirik ümber õigeusu Issanda Muutmise kirikuks. Põhjasõja järel läks kloostri idatiib linna valdusse. Selle ostis 1922. aastal Saku Õlletehas, kes paigutas sinna tehase peakontori, pudeldusosakonna ja laod.
Valter Kutti

Valter Harald Kutti (22. oktoober 1911 Saue vald, Harjumaa – 10. oktoober 1994 Tallinn) oli eesti loomakasvatuse spetsialist.
Ta lõpetas aastal 1938 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Vironia.
Ta oli tõuaretuse organisaator, teeneline zootehnik, rea kirjutiste autor.
Ta oli aastail 1948–1984 Eesti Mustakirju Karja Riikliku Tõulava direktor.
Valter Kutti suri 10. oktoobril 1994 Tallinnas ja ta maeti 14. oktoobril 1994 Pärnamäe kalmistule.
Gerda Elfriede Raadi

Gerda Elfriede Raadi (aastani 1925 Kangur, 28. jaanuar 1900 Tartu – 30. detsember 1985 Tartu) oli eesti filoloog.

Elulugu

Lõpetas 1928 Tartu Õhtugümnaasiumi ja 1932 Tartu Ülikooli. Täiendas end 1935–1936 Berliinis. Oli 1942–1943 taluteenija, 1944 Põltsamaa Gümnaasiumis saksa keele õpetaja, 1944–1948 Tartu Ülikooli Lääne-Euroopa rahvaste filoloogia kateedri õpetaja, 1948–1974 Lääne-Euroopa keelte, võõrkeelte ja saksa keele kateedri vanemõpetaja.

Teadustöö

Uurinud saksa kirjandust. 13 teadustrükist. Koostanud õpikuid.
Smokie

Algusaastad

1970. aastate alguses lõid juba varem tuttavad Ron Kelly, Chris Norman ja Alan David Silson (21. juuni 1951, Bradford) bändi The Yen. Järgnes mitu nimemuutust: algul The Sphynx, hiljem Essence ja pärast seda The Four Corners. Leidmata basskitarristi, harjutasid nad koos kuni aasta. Bändiga liitus 1965. aasta alguses basskitarrist Terry Uttley. 
The Yeni, mille koosseisus olid Chris Norman (vokaal/kitarr), Terry Uttley (basskitarr, vokaal), Alan Silson (soolokitarr, vokaal), Ron Kelly (trummid), esimene esinemine oli Birkenshaw koolis veebruaris 1965. Essence'i nime all tuuritasid nad mööda Bradfordi ja selle ümbruskonna väikseid klubisid, kuni läksid laiali 1966. Ron Kelly liitus ansambliga The Black Cats, mis tol ajal koosnes Peter Eastwoodist (kitarr/vokaal) ja Arthur Higginsist (bass), septembris 1966. 
Bändiga liitus ka Alan Silson koos Pete Eastwoodiga, kuid Eastwood lahkus üsna pea ja tema asemele tuli Chris Norman. 1967. aasta novembrist kandis bänd nime The Four Corner.
Aprillis 1968 soovitas ansambli mänedžer Mark Jordan muuta nime The Elizabethansiks. Sellest ajast tegutses bänd kutselise ansamblina ning nad hakkasid oma töö eest kõrgemat tasu saama. Juunis 1968 liitus bändiga Arthur Higginsi asendusena, kes oli lahkunud, et õpinguid jätkata, Terry Uttley. 9. detsembril 1968 oli grupi esimene avalik teleesinemine Yorkshire'i televisiooni uudistes ja kohalikus uudisteprogrammis "Calendar". Augustis 1969 esinesid nad kahe lauluga BBC telesaates "High Jinx". 
The Elizabethansi edust vaimustunud mänedžer Jordan lasi neil esimese demolindi lindistada. Jaanuaris 1970 huvitus bändist produktsioonifirma RCA Records ning soovitas järjekordselt nime muuta, uueks nimeks sai The Kindness. Singel "Light of Love"/"Lindy Lou" lindistati 3. aprillil 1970. Singlit müüdi vaid 300 eksemplari; RCA Records lõpetas lepingu. Kelly lahkus ansamblist augustis 1973 ja bändiga liitus Pete Spencer (trummid/vokaal). Hurley tutvustas ansamblit laulukirjatajate duole Nicky Chinnile ja Mike Chapmanile, kes kirjutasid laule ka teistele tolleaegsetele glämmrokibändidele ja lauljatele, nagu Sweet, Mud, Suzi Quatro ja Hot Chocolate. Nende mänedžer Mickie Most sai neile plaadilepingu. 1974. aastaks olid nad leidnud oma helikeele ja harmooniad, solistiks omanäolise vokaaliga Chris Normani. Ansambel hankis uued muusikariistad ja tegi algust debüütalbumi "Pass It Around" salvestamisega, mis anti välja 14. veebruaril 1975. 22. septembril 1975 ilmus Smokeyl teine album "Changing All the Time". Uue albumi esimene singel "If You Think You Know How to Love Me" saavutas edu mitmes Euroopa riigis. Samal ajal ähvardas Smokey Robinson neid nimevaidlusega kohtusse anda, kuna nimi võib kuulajatele eksitav olla, ja ansambel muutis oma nime Smokie'ks. 
Nime muutnud Smokie debüütalbum "Pass It Around" ilmus 1975. aastal. Sündis Smokie esimene hittsingel "If You Think You Know How to Love Me", järgnes rida muid superhitte, nende seas "Living Next Door to Alice", "I'll Meet You at Midnight", "Lay Back in the Arms of Someone", lisaks veel väga edukas duett Suzi Quatroga ja laul "Stumblin' In".
Maksim Tšudov

Isiklikku

Maksim Tšudov on 169 cm pikk ja kaalub 65 kg. Noorena käis ta jalgpalli- ja suusatamistrennis. 2000. aastast hakkas tõsiselt tegelema laskesuusatamisega. Praegu elab ta Ufas ja on vallaline.
Christian Luerssen

Christian Luerssen (1843–1916) oli saksa botaanik.
Tema järgi on nime saanud kassia Cassia luerssenii, lõikhein Cyperus luerssenii ning sõnajalalised Aspidium luerssenii ja Dryopteris luerssenii.
Christian Luersseni kirjeldatud taksonite juurde märgitakse autorilühend Luerss..
Hannele Päiviö

Hannele Päiviö (varem Repo; sündinud 9. jaanuaril 1957) on soome teoloog.
2002. aastal pälvis ta doktorikraadi Helsingi Ülikoolis.
16. septembril 2007 pühitses EELK peapiiskop Andres Põder ta Tallinna Rootsi-Mihkli kirikus Tallinna Soome Püha Peetruse koguduse õpetaja ametisse.
2008. aastast on ta lektor EELK Usuteaduse Instituudis.
Blaise Matuidi

Klubikarjäär

Matuidi alustas oma karjääri Prantsusmaa klubis Troyes, kus ta mängis aastatel 2004–2007. Peale seda siirdus Matuidi mängima AS Saint-Étienne'i, kus oli kuni 2011. aastani.
2011. aastal liitus ta teise Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Paris Saint-Germain.
Hooaegadel 2012–2013 ja 2015–2016 on Matuidi valitud Prantsusmaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
2015. aastal valiti ta Prantsusmaa aasta jalgpalluriks.
2017. aasta suvel liitus Matuidi 20 miljoni euro eest Itaalia kõrgliiga klubiga Torino Juventus.

Koondisekarjäär

Debüüdi Prantsusmaa rahvuskoondises tegi Matuidi 7. septembril 2010 EM-i valikturniirimängus Bosnia ja Hertsegoviina vastu.
Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 5. märtsil 2014 sõprusmängus Hollandi vastu.
2014. aasta maailmameistrivõistluste teisese alagrupimängus 20. juunil lõi Matuidi Šveitsi vastu värava.
2018. aastal tuli ta Prantsusmaa koondisega maailmameistriks.
Ta on kuulunud Prantsusmaa koondisse veel ka 2012. ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Universal Biological Indexer and Organizer

Universal Biological Indexer and Organizer ehk uBio on veebipõhine taksonoomiline andmebaas, mille eesmärk on koguda, säilitada ja töödelda ning koondada infot kõikide maailma elusorganismide (sh väljasurnud liikide) taksoninimetuste ja taksonoomilise kuuluvuse kohta.
Andmebaasi Universal Biological Indexer and Organizer asutas Woods Hole Oceanographic Institution (WHOI).
Jehan Alain

Jehan-Ariste Alain (3. november 1911 Jean-Germain-an-Lye – 20. juuni 1940 Samour) oli prantsuse organist ja helilooja.
Jehan Alain sündis organisti pojana ning ka tema õde oli organist. Ta õppis Pariisi konservatooriumis orelit Marseille Dupré ja kompositsiooni J.Roger-Ducase / P.Dukas´juures.
Töötas 1935–1939 Püha Nikolause koguduses Pariisi lähedal. Ta oli suurepärane improvisaator ja rikastas ka orelimängu tehnikat.
Alain hukkus Teises maailmasõjas.

Looming

Alain on kirjutanud umbes 30 teost orelile, sealhulgas Variatsioonid Jannequini teemale, "Rippuvad aiad", transkriptsioonid Campioni teostest teorbile, Variatsioonid "Lucis creator" teemale, kuid ka klaveripalu, näiteks "Monoodiline süit"
Pobifo revüü

"Pobifo revüü" oli Eesti Raadio muusikasaadete sari aastatel 1968–1969. Pealkiri oli lühend sõnadest "Pop-, biit- ja folk-biitmuusika".
Esimene 25-minutiline saade oli eetris Vikerraadios kolmapäeval, 22. mail kell 18.35, teemaks prantsuse pop- ja biitmuusika. 
Algul ülenädalalised saated hakkasid alates 31. juulist toimuma igal kolmapäeval. Ühtekokku tehti 1968. aastal 27 saadet. 
Saatejuht oli Jüri Lina ja toimetaja Jüri Roomere.
Ökokliin

Ökokliin ehk ökoloogiline rida on taimede kasvukohtade või taimekoosluste järjestus piki üht keskkonnagradienti.
Ökokliinist saab rääkida nt siis, kui taimekoosluste järjestust vaadatakse kuivast kasvukohast liigniiskeni.
Ökokliini uurimisel kasutatakse sageli ordinatsioonimeetodeid ja gradientanalüüsi.
Kui ökokliin läbib eri pinnavorme, siis nimetatakse seda topokliiniks, mullateaduses kateenaks.
Lööktrell

Lööktrell on elektritööriist, mida kasutatakse peamiselt kõvade materjalide puurimiseks. See on pöörlev trell, millel on mehhanism, mis tekitab löökliikumise. Mehhanism tekitab lühikese aja jooksul palju tugevaid haamrilööke, et peenestada puuritavat materjali. Peenestatud materjalist on kergem läbi puurida, mille tõttu on lööktrell efektiivne tööriist. Kui lööktrelli haamrimehhanism välja lülitatakse, töötab lööktrell nagu tavaline puur, millega saab näiteks kruve keerata. Kui elektrik paigaldab näiteks seinale elektrikapi, saab ta sama trelliga puurida augu nii betooni kui vajadusel ka puidu või metalli sisse.

Ajalugu

Vana-Hiina Põhiline puurimistehnika, löökpuurimine, leiutati Han dünastia ajal. Selles käigus hüppasid kaks kuni kuus meest rütmis laua peal, et tõsta rasket raudpead, mis rippus bambusekaablitega bambusraami küljes. Kasutades malmist puurpäid ja bambustööriistu, puurisid vanad hiinlased puurauke kuni 1 kilomeetri sügavusele. Lööktrellmasinate ehituse peale kulus rohkem kui kahe või isegi kolme põlvkonna panus. Vanade hiinlaste lööktrellmasina tööpõhimõte seisnes suurte malmist puurpeade tõstmisest ja langetamist. Puurpea langetamisel purunesid kivid mitmeteks kergemini kaevandatavateks tükkideks. Vanad hiinlased kasutasid ka lõikepead, mis kinnitati bambuskonstruktsioonile, et puurida kuni 915 meetri sügavusele. Puuripea tõstmine ja langetamine võimaldas puurida läbi ka pehmematest kiviformatsioonidest. Esimese lööktrelli idee pärinevus on vaidluse all. Saksamaa firma Fein patenteeris elektrilise pneumaatilise löökmehhanismiga puuri 1914. aastal. Saksamaa firma Bosch laskis 1932. aastal masstootmisse "bosch-hammeri". Ameerika firma Milwaukee Electric Tool Corporation väidab, et 1935. aastal müüsid nad kergeid 1/4-tolliseid elektrilööktrelle.

Tööpõhimõte

Lööktrellides on nukkvõll-löökhaamri mehhanism, kus kaks hammasratast mehaaniliselt mõjutavad teineteist, et tekitada löökliikumist ning samuti keerata puuripead. Nukkvõlltrellides on mehhanism, kus terve padrun ja puuripea liiguvad pöörlemisteljel edasi-tagasi. See liigutus on seotud padruni pöörlemisega. Sellist puuri saab kasutada ka ilma löökfunktsioonita, ent löökfunktsiooni ei saa kasutada üksinda, kuna pööre üle nukkide tekitabki löökfunktsiooni. Lööktrellil on eriline sidur, mis laseb sellel puuripead pöörata ja samal ajal ka liigutada edasi-tagasi puuri telje suhtes. Puuripea liigub tegelikult väga väikese vahemaa, kuid liikumise sagedus on väga tihe. Liikumise sagedus on umbes mõned tuhanded löögid minutis (BPM) (blows per minute). Kuigi iga löök on suhteliselt väikese jõuga, on see siiski piisav, et tekitada pragusid ja purustada betooni või telliskivi. Selle tõttu puurib lööktrell võrreldes tavalise trelliga palju kiiremini läbi kõvade materjalide.
Naruto Saksa Maja

Naruto Saksa Maja (jaapani 鳴門市ドイツ館, なるとしドイツかん) on Jaapanis Shikoku saarel Naruto linnas asuv muuseum, mis on pühendatud läheduses asunud Bandō sõjavangilaagrile ja seal hoitud saksa sõjavangidele.