google/wiki40b huggingface dataset:
Hillar Mets

Karjäär

Hillar Mets alustas helitehnikuna filmistuudios Tallinnfilm, kus ta töötas aastatel 1975–1976. Esimene karikatuur ilmus ajakirjanduses 1978. aastal ja alates sellest ajast on joonistanud karikatuure ja illustratsioone. Töötas kunstnikuna teatris Vanemuine (1976–1979) ja animaatorina stuudios Joonisfilm (1979–1985). Aastatel 1985–1990 oli ta ajakirja Pikker peakunstnik.
1990–1998 töötas Hillar Mets vabakutselise illustraatorina ning alates 1998. aastast on ta ametis illustraatori-karikaturistina AS-is Eesti Päevaleht.

Looming

Tema illustratsioone on ilmunud väljaannetes Eesti Päevaleht, Noorus, Täheke, Põhjanael, Pikker, City Paper, Eesti Naine ja Toiduproff.
Tema illustratsioone on avaldatud kirjastustes Valgus, Perioodika, Avita, Koolibri, Egmont, Pegasus, Varrak, Tänapäev, Draakon ja Kuu ja Tammerraamat.
Tema tööde hulgas on üle 30 kaaneillustratsiooni Terry Pratchetti Kettamaailma sarjale, mille väljaandjaks on kirjastus Varrak. 
Samuti on ta loonud illustratsioonid Louis Sachari Pahupidikooli lugudele, mille väljaandjaks on kirjastus Draakon ja Kuu.
Tema koostööpartnerite hulgas on olnud Euroopa Komisjoni esindus Eestis, Eesti Instituut, Riigikantselei, Tartu Ülikool, Sotsiaalministeerium, Tervise Arengu Instituut, EAS, Euroopa Parlamendi Eesti infobüroo, Soome Suursaatkond Tallinnas jpt. 
Hillar Mets on osalenud rahvusvahelistel karikatuurinäitustel Soomes, Norras, Belgias, Hollandis, Itaalias, Ungaris, Leedus, Kreekas, Rootsis, Saksamaal, Jaapanis ja mujal.
Hillar Mets on Eesti Kunstnike Liidu liige.
Sünnitoetus

Sünnitoetus (ingl birth grant) on igale lapsele makstav ühekordne toetus.

Eestis

Sünnitoetuse määr Eestis on 320 eurot lapse kohta. Kolmikute ja rohkemaarvuliste mitmike sünni korral makstakse toetust 1000 eurot lapse kohta, seega on kolmikute puhul see summa 3000 eurot.

Sünnitoetuse taotlemise õigus ja tingimused

Õigus sünnitoetusele tekib lapse sündimise hetkest. Taotlemisõigus on ühel lapse vanematest. Avaldust saab esitada näiteks Eesti riigi infoportaalis. Portaalis on olemas eeltäidetud vorm vajalike andmetega ja näha kõik toetused, mida on õigus taotleda. Üks võimalus taotlust esitada on Eesti riigi infoportaalis ja teine võimalus toetust taotleda on kohalikus Sotsiaalkindlustusameti teenindusbüroos.  Taotlus tuleb sisse anda enne lapse kuuekuuseks saamist .
Lapsendajal, eestkostjal või hoolduspere vanemal on samuti õigus taotleda sünnitoetust, kuid ainult juhul, kui varem ei ole lapsele sünnitoetust makstud. Sünnitoetust ei maksta surnult sündinud lapsele. 
Lisaks riiklikule sünnitoetustele maksavad ühe- või ka mitmekordset sünnitoetust kohalikud omavalitsused. Toetuse määr ja tingimused on omavalitsustes erinevad ning täpsema info saamiseks tuleks pöörduda oma linna- või vallavalitsusse. Enamasti on  peamine tingimus see, et üks vanem peab olema selle omavalitsuse registreeritud elanik vähemalt kuus kuud kuni aasta enne lapse sündi.
Moskva–Petuški

"Moskva–Petuški" on Venedikt Jerofejevi postmodernistlik pseudoautobiograafiline proosapoeem. Poeemi leksika moodustab segu piiblitsitaatidest, nõukogude ajakirjanduslikest stampidest, varjatud ja otsestest tsitaatidest vene ja maailmakirjandusest ning marksismi-leninismi klassikute teostest. Samuti sisaldab see hulgaliselt ebatsensuurset leksikat.
Teos on kirjutatud aastatel 1969–1970 ning levis alguses samizdat'is. Esmakordselt ilmus see trükis 1973. aastal Iisraeli ajakirjas AMI (tiraažiga 300 eksemplari), seejärel 1977. aastal Pariisis. Nõukogude Liidus ilmus raamat alles perestroika järel, aastatel 1988–1989: alguses kärbitud kujul alkoholismivastase võitluse ühingu ajakirjas Trezvost i kultura, seejärel täielikumal kujul kirjanduslikus almanahhis Vest ning lõpuks 1989. aastal sisuliselt praegusel kanoonilisel kujul raamatuna.
Poeemi lüüriline kangelane on intellektuaalist alkohoolik Venja (Venitška) Jerofejev, kes sõidab elektrirongiga Moskvast Petuškisse külastama oma kallimat ja nende last. Reisi sihtkohta kirjeldatakse poeemis omamoodi utoopilise paigana. Montaažitööliste brigadiri kohalt vallandatud Venitška ärkab poeemi alguses pärast järjekordset ebaõnnestunud katset leida Moskvas Kremlit tundmatus trepikojas raskes pohmellis ning otsustab sõita Kurski vaksalist Petuškisse, kus elab tema kallim ja nende kolmeaastane poeg. Vaevu viinapoe avamise ära oodanud Venitška raiskab viimase raha alkoholile ning istub elektrirongi.
Rongis peab ta pikki monolooge alkoholist, ajaloost, filosoofiast, kultuurist ja poliitikast, vestleb kaasreisijatega ning joob koos nendega lakkamatult kõike, mis vähegi alkoholi sisaldab. Alkoholi mõjul satub Venitška unenäomaailma, kus temast saab Petuški rajoonis revolutsiooni juht. Unest ärgates mõistab ta, et rong on vahepeal jõudnud Petuškisse ning on nüüd juba teel tagasi Moskvasse, kuhu saabudes Venitškat hakkavad jälitama neli tundmatut, kes suruvad ta võõrasse trepikotta ning löövad teda seal nõelaga kõrisse.

Eesti keeles

Eesti keeles ilmus poeem esmakordselt katkenditena 1991. aastal ajakirjas Vikerkaar Peeter Sauteri tõlkes. Täispikal kujul ilmus see 1999. aastal ajakirjas Looming Ott Arderi tõlkes ning aasta hiljem raamatuna kirjastuses Tänapäev.
Kaire Nurk

Kaire Nurk (sündinud 1979) on Eesti muusik.
Ta mängib klahvpille ansamblis Loits (ansambel).
Ta on trummar Simo Atso ema.
Valgekaartlased

Valgekaartlased (vene keeles белогвардейцы) olid Oktoobrirevolutsiooni toime pannud bolševike ja esseeride vastastes sõjalistes formeeringutes (Anton Denikini, Pjotr Krasnovi, Peter von Wrangeli, Nikolai Judenitši, Aleksandr Koltšaki jt. armeedes) osalejad. Valgekaartlased võitlesid Vene kodusõja ajal 1918–1920 Punaarmee, Mustkaardi, antonovlaste, petljuralaste jt ning vahel ka üksteise vastu, tehes mõnikord koostööd kodusõtta sekkunud välisriikidega.
Nestori kroonika

Nestori kroonika ehk "Jutustus möödunud aegadest", täpsemalt "Ajalike aastate lugu" (vanavene keeles Повѣсть временныхъ лѣтъ) on Konstantinoopoli Õigeusu Kiriku Kiievi metropoolia Kiievi koobaskloostri (Киево-Печерская лавра) munga Nestori kirjutatud Kiievi-Vene kroonika, mis valmis 1113. aastal. Seda peetakse Vene vanimaks kroonikaks.
Kroonika ise ei ole originaalis säilinud, kuid selle eri säilinud koopiatest koostas kompilatsiooni vene ajaloolane Vassili Tatištšev (1735–1800).
Arukse (Põltsamaa vald)

Arukse oli küla Viljandimaal Põltsamaa kihelkonnas tänapäeval Pauastvere küla alal. Küla kaotati 1977, mil see liideti Pauastvere külaga.
Küla on esimest korda mainitud 1797 (Arrokas). Kuulus 1939. aastani Kurista valda, seejärel 1950. aastani Põltsamaa valda.
Nikolai Kruuse

Nikolai Kruuse (23. juuni 1892 Otepää vald, Tartumaa – 17. juuni 1942 Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli eesti advokaat.
Ta õppis 1913–1917 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas.
Nikolai Kruuse oli aastail 1924–1940 vandeadvokaat Rakveres.
Vangistati NKVD poolt Rakveres 14. juunil 1941, mõisteti surma ja hukati.
Jõgi (perekonnanimi)

Jõgi on eesti perekonnanimi.
Kalamaja Päevad

Kalamaja Päevad on Tallinnas Kalamaja piirkonnas toimuvad iga-aastased üritused. Üritust korraldavad Tänavafestival MTÜ ja Telliskivi Selts.
Üritusel osalevad muusikud, toimuvad tänavalaadad, mitmesugused töötoad, hoovikohvikud.
2019 toimusid järjekorras 11. Kalamaja Päevad.
Lev (eesnimi)

Lev (vene keeles Лев) on venepärane mehenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 265. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Lev 528 mehel.
Ökoloogia keskus

Tallinna Ülikooli Ökoloogia keskus (lühendatult  ÖK või TLÜ ÖK) (kuni aastani 2015 Ökoloogia Instituut (lühendatult ÖI või TLÜ ÖI)) on Tallinna ülikooli koosseisu kuuluv teaduskeskus.

Ajalugu

Tallinna Ülikooli Ökoloogia Instituut on Eesti Teaduste Akadeemia Ökoloogia Instituudi, mis tegutses 1992–1995, õigusjärglane. Ökoloogia Instituut alustas tegevust 1997. aastal (tollase nimega TPÜ Ökoloogia Instituut). 
Aastal 1998 sõlmis ÖI assotsiatsioonilepinguga Eesti Teaduste Akadeemiaga. 
Aastal 2001 reorganiseeriti ÖI struktuur, mille tagajärjel moodustati kolm osakonda: Keskkonnauuringute, Maastikuökoloogia, Tartu ja Kirde-Eesti osakond. Instituudi direktor oli Jaan-Mati Punning, Tartu osakonda juhatas Olevi Kull.

Tegevus

ÖI tegeleb valdavalt loodusteaduslike alusuuringutega, keskendudes ökoloogilistele aspektidele.
Jüri Vedru

Jüri Vedru (sündinud 24. detsembril 1948) on Eesti teadlane.
Tartu Ülikooli biomeditsiinifüüsika laboris oli ta esimeste elektrilise bioimpedantsi meetodi arendajate seas Tartus.
Ta hakkas induktsioonkardiograafia ehk Foucault' kardiograafia meetodit uurima koos Leo-Henn Humalaga 1970ndatel aastatel ja jätkas neid uuringuid hiljem 1990ndatest alates.
Bronx

Etümoloogia

Bronx on nimetatud kohaliku rootslase Jonas Broncki maavalduse järgi, kes saabus 1639. aasta kevadel Uus-Madalmaadele. Ta rentis maad Hollandi Lääne-India Kompaniilt.
Antonius (Mahhota)

Antonius (ukraina keeles Антоній, kodanikunimega Владислав Васильович Махота Vladõslav Vassõljovõtš Mahhota; sündinud 8. novembril 1966) on Ukraina Õigeusu Kiriku Hmelnõtskõi ja Kamjanets-Podilski metropoliit.
Johann von Fürstenberg (Liivi ordu rüütelvend)

Johann von Fürstenberg oli Liivi ordu rüütelvend 16. sajandi teisel poolel.
Johanni vanemad olid Johann von Fürstenberg ja Gosta Ovelacker, vend Heinrich oli samuti Liivi ordu liige. Ta suguvõsa pärines Hördest.
Johann astus koos vennaga 1553. aastal Liivi ordusse ja saabus peagi Liivimaale. 1560. aastal kaitses ta koos oma sugulase, vana ordumeistri Wilhelm Fürstenbergiga Viljandi linnust ning langes koos eelmisega venelaste kätte vangi. 1565. aastani oli ta Moskvas vangis, seejärel pöördus ta tagasi Vestfaali, kus ta veel 1591. aastal elas.
Ortiglieto järv

1935. aasta katastroof

1935. aasta 13. augusti paduvihma järel purunes pisem, 15 meetri kõrgune pais. Orba tõusis üle kallaste ning pühkis oma teelt tammid, sillad ja ehitised. Kõige enam sai kannatada Ovada piirkond. Hukkus 111 inimest.
Tänapäeval on veehoidla pindala varasemast märksa väiksem.
VIP

VIP (akronüüm ingliskeelsest sõnaühendist Very Important Person – väga tähtis isik) ehk vipp on isik, kellele tema staatuse, tähtsuse, populaarsuse või varandusliku seisundi tõttu on antud erilised privileegid.
Vippideks võivad olla prominendid, riigipead/valitsusjuhid, poliitikud ja teised. Vipid liiguvad avalikes kohtades tavaliselt ihukaitsjate saatel.
Sõnaühend VIP on tuletatud venekeelsest sõnaühendist весъма именитая персона (vesma imenitaja persona – 'üpris nimekas isik'), millega vene emigrandid hakkasid kutsuma aristokraate, kes olid jäänud enne 1917. aasta revolutsioone ilma oma kõrgest staatusest ja asunud elama Prantsuse vabariiki või Ühendkuningriiki.
Radioaktiivne isotoop

Radioaktiivne isotoop on keemilise elemendi isotoop, mille aatomite tuumad võivad radioaktiivse lagunemise teel muutuda mõne teise keemilise elemendi tuumadeks ja selle käigus tekitada radioaktiivset kiirgust.
BMW 3. seeria

BMW 3. seeria on luksusautode algtase. Kolmandat seeriat hakati tootma aastast 1975 ning toodetakse siiani. Varem oli 3. seeria väikseim auto, mida BMW tootis, kuid selle tiitli sai 2004. aastal endale 1. seeria. Statistika järgi oli 40% 2005. aastal ostetud BMW-dest 3. seeria mudelid. Ühendriikides oli parimaks müügiartikliks 3. seeria sedaan, mida müüdi 98 000.
Eesti aianduse biograafiline leksikon

"Eesti aianduse biograafiline leksikon" (lühend EABL) on biograafiline leksikon Eesti aiandustegelasi kohta. 
Leksikoni andis 1998. aastal välja Eesti Entsüklopeediakirjastus. Raamatu on koostanud Nora Tammoja. Raamatus on 158 lehekülge 454 isikuga.
Raamat pidi esialgu ilmuma 1940. aastal, ent jäi ilmumata. Raamatu käsikiri põles 1944. aastal Eerik Lepa (üks autoritest) kodus ära. Uuesti hakati andmeid koguma 1978. aastal, kui Eesti Aianduse ja Mesinduse Seltsi juurde loodi aiandusajalooring.
Hargla hooldekodu

Hargla hooldekodu on hooldekodu Valga maakonnas Valga vallas Kallikülas. Hooldekodu asutati 1995. Hooldekodu kuulub Taheva sanatooriumi kompleksi.
Hooldekodu asub endisaegse Taheva mõisa metsniku elamus; elamu on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Ilja Uljanov

Ilja Nikolajevitš Uljanov (Илья Николаевич Ульянов, 31. juuli 1831 Astrahanis – 24. jaanuar 1886 Simbirskis) oli Venemaa Keisririigi haridustegelane, Vladimir Lenini isa.
Ilja Uljanov oli ema poolt ilmselt kalmõkk, kuid rahvustunnetuselt kindlasti venelane. Ta oli keisririigi patrioot, kes lootis, et Venemaa võib moderniseeruda ka tsaarivalitsuse all (eriti lootis ta Aleksander II reformide peale). Ta oli äärmiselt tööle pühendunud ja sihikindel inimene, kes tänu oma tööalastele saavutustele sai pärusaadliku tiitli. Ilja Uljanov suri ootamatult 1886. aastal arvatavasti peaaju verevalumi (ateroskleroosi) tagajärjel.
Valtatie 21

Valtatie 21 ('Riigitee 21') ehk Neljän tuulen tie ('Nelja tuule tee') on Soome põhimaantee (valtatie), mis viib Torniost Muonio kaudu Kilpisjärvile Enontekiö vallas.
Tee kogupikkus on 459 km. Teelõik Torniost Pelloni on 121 km pikkune ning Torniost Muonioni 259 km pikkune.
Kogu tee kulgeb Soome ja Rootsi piiri ning Tornio jõe ja Muonio jõe läheduses. Ta on kogu pikkuses ka osa Euroopa teest E08, mis jätkub lõunas Turuni ja põhjas Tromsøni (Norra.
Teel on asfaltbetoonkate. Tee on kaherealine, kuid väikese liiklustiheduse tõttu sujub liiklus hästi. Kõige põhjapoolsem teelõik Palojoensuust Kilpisjärvini on kitsam.
Valtatie 21 on osa turismiteest Revontultentie, mis kulgeb Keminmaa vallast Tromsøni.

Ajalugu

1938. aasta Soome teenumbrite süsteemis oli valtatie 21 Kemi maavallas (praeguse Keminmaa valla) asunud Laurilast Tornio kaudu Muoniosse kulgev tee. Hiljem jätkati teed Kilpisjärvini. 1965. aasta algusest alates oli Tornio ja Kilpisjärvi vaheline lõik osa Euroopa teest E78 ning Keminmaa ja Tornio vaheline lõik osa E4-st. Kui Euroopa teede süsteemi 1992 uuendati, muutus Tornio ja Kilpisjärvi vaheline lõik E08-ks.
Kui 2001 valmis Keminmaa ja Tornio vaheline automagistraal, sai  Keminmaan ja Tornio vahelisest lõigust valtatie 29 ning valtatie 21 algus nihkus Torniosse. Aastal 2002 jätkati E08-t Turuni, nii et E4 lakkas Keminmaa ja Tornio vahel olemast.

Teeprojektid

Tee kõige põhjapoolsem lõik Palojoensuu ja Kilpisjärvi vahel on kitsas, mägine ja halvas korras ega täida põhimaanteele esitatavaid nõudmisi. Teisalt on teelõigu liiklustihedus väga väike, ainult 300...450 sõidukit ööpäevas. Teedevalitsus on alustanud tee parandamise kavandamist. Projekti kogukulud on 40,7 miljonit eurot.
David Katoatau

Sportlaskarjäär

2007. aasta maailmameistrivõistlustel saavutas Katoatau kaalukategoorias kuni 85 kg 37 lõpetaja seas viimase koha. 2008. aasta olümpiamängude avatseremoonial Pekingis oli ta Kiribati lipukandja. Tõstmisvõistlustel saavutas ta kaalukategoorias kuni 85 kg eelviimase, 15. koha tulemusega 313 kg.
2010. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Delhis oli ta kaalukategoorias kuni 94 kg neljas.
2012. aasta suveolümpiamängudel avatseremoonial Londonis oli taas Kiribati lipukandja. Tõstmisvõistlustel saavutas ta kaalukategoorias kuni 94 kg 17. koha tulemusega 325 kg.
2014. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Glasgow's võitis ta kaalukategoorias kuni 105 kg kuldmedali tulemusega 348 kg. See oli neil võistlustel Kiribati esimene kuldmedal ja ühtlasi esimene medal.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros saavutas ta kaalukategoorias kuni 105 kg 14. koha isikliku rekordiga 349 kg.
Johannes Uustal

Johannes Uustal (ka Johannes Ustal; 9. aprill/21. aprill 1880 Jõhvi kihelkond – 30. mai 1954 Karlag, Karagandõ oblast) oli eesti vaimulik.
Uustal õppis 1889–1893 Järve vallakoolis, aastatel 1893–1896 ministeeriumikoolis Jõhvis, aastal 1897 pedagoogilises klassis. Ta töötas aastatel 1897–1900 õpetajana Varjal. Aastatel 1900–1903 õppis ta Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Aastatel 1903–1906 õppis ta Tartu Ülikooli loodusteaduskonnas, aastatel 1906–1911 usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta aastal 1912 Tarvastu Peetri koguduses Mihkel Jürmanni juures. Ordineeriti 11. jaanuaril/24. jaanuaril 1913 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1913–1914 Viljandi praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1915–1948 oli ta Helme Maarja koguduse õpetaja. Aastatel 1935–1939 oli ta Viljandi praostkonna abipraost, aastatel 1939–1948 praost.
Aastal 1948 arreteeris NKVD Johannes Uustali. Talle mõisteti 10 aastat vangistust. Ta suri 30. mail 1954 Karagandõ oblastis Karlagi vangilaagris.

Isiklikku

Tema poeg Uno Uustal ja tütar Ruth Uustal olid arstid, õepoeg Johannes Paesalu oli Pöide ja Viru-Nigula koguduse õpetaja. Tema kälimees oli Karl Tuvike.
Topeltkodakondsus Eestis

Topeltkodakondsus on Eestis keelatud, kuid selle eest ei ole kehtestatud karistusi ning sünnijärgset Eesti kodakondsust ei saa inimeselt ära võtta. Topeltkodakondsus suurendab mitme inimrühma valikuvõimalusi, võimaldades kergemini reisida, töötada, saada sotsiaalseid hüvesid ja valida mitmes riigis parlamenti. Miinusteks peetakse sõjaväekohustuse täitmist, topeltmaksustamise ohtu ja julgeoleku riske.

Avalik arvamus

Arvamused topeltkodakondsuse suhtes erinevad suuresti, näiteks on rahvusvaheliste suhete doktor Mart Nutt toonud esile topeltkodakondsuse suurima probleemi: ''Riikidele on topeltkodakondsusest ja mitmikkodakondsusest (ühel isikul võib teoreetilist olla ka neli või rohkem kodakondsust) enamasti rohkem probleeme kui kasu. Kodakondsus on leping riigi ja isiku vahel ja mitmikkodakondsus tähendab ühe ja sama isiku samasugust lepingut mitme riigiga. Siit kerkib küsimus, kuidas sellises olukorras lepingut täita ja kuidas näeb välja olukord, kus mitmel riigil on üheaegselt kohustus seda isikut kaitsta, isikul aga kohustused üheaegselt mitme riigi ees''.
Minister Ligi on avaldanud topeltkodakondusele aga poolehoidu, tuues välja keelu tagamaad: ''Põhiseadus sünnijärgset Eesti kodakondsust ära võtta ei luba, ent kodakondsusseaduse topeltkodakondsuse keelu tõttu kaotame siiski Eesti kodanikke“.
Seefeldi platoo

Paiknemine

Seefeldi platoo ulatub Inni alangu servast Zirli mäel põhja poole. See asub Põhja-Tirooli Lubjakivi Alpides kõrgusel umbes 1200 m Wettersteini mägede (loodes), Miemingi mägede (läänes) ja Karwendeli (idas) vahel. Seefeldi sadul (1185 m), mäekuru ja sadul Seefeldist lõunas, moodustab veelahkme, millest põhja pool valgub platoo Isari suunas ja lõuna pool Inni suunas.

Geoloogia ja taimestik

Seefeldi platoo domineerivad kivimid on Wettersteini lubjakivi ja peadolomiit koos bituumenkilda hajusa esinemisega. Jääaegse Inni liustiku haru pesi välja mitu ladet ja jättis selja taha järvi, nagu Wildsee, Möserer See ja Wildmoossee, samuti arvukalt rabasid, nagu Reither Moor, mis moodustus järvede mudastumisega.
Platoo asub mäestikuvööndis. Selle nõlvadel on nulu ja pöögi segametsad vaheldumisi kuusikutega. Külasid ümbritsevad niidud on peamiselt raiheina karjamaad, mida kasutatakse heinamaana või karjatamiseks.

Majandus ja transport

Umbes 1,74 miljoni ööbimisega aastas, talve ja suve vahel võrdsena jaotatuna (nagu 2013. aastal), on turism ülekaalukalt kõige tähtsam majanduslik tegur Seefeldi platool. Ala on arenenud Põhja suusaalade keskuseks ning oli 1964. ja 1976. aasta taliolümpiamängude, 1985. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistluste ning paljude muude suurte sündmuste toimumiskohaks. Suviti on Karwendeli Alpid peamine tõmbenumber matkajatele ja mägijalgratturitele.
Platoole pääseb Seefelder Straße (B 177) kaudu, mis kulgeb Inntalist üle Seefeldi sadula, samuti muude riigiteede. Ka Mittenwaldi raudtee kulgeb põhjast lõunasse üle platoo, peatused mitmes jaamas, sealhulgas Scharnitz, Seefeld ja Reith.
RSA Insurance Group

RSA Insurance Group plc (varasema nimega Royal & Sun Alliance) on Suurbritannia päritolu kahjukindlustuskontsern.
Ettevõtte aktsiad on noteeritud Londoni börsil. Aktsia hinda jälgib börsi indeks FTSE 100.
Eestis tegutseb RSA Eesti kaubamärgi all Taanis registreeritud RSA gruppi kuuluva kindlustusseltsi Codan Forsikring A/S-i Eesti filiaal.
Feliks Kark

Feliks Kark (sündinud 13. detsembril 1933 Tallinnas) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud Tallinna Arhitektuuri-Ehitustehnikumi autoteede ja sildade projekteerimise eriala ning on lisaks näitlemisele töötanud nii teetehniku, restauraatori, kunstniku kui karikaturistina.
Pärast kolme aastat vene sõjaväes tegi Kark kaasa Tammsaare isetegevuslikus teatris ja asus õppima ETÜ Lavakunsti Stuudiosse, mis tegutses Draamateatri juures. Samas lennus õppis ka Helgi Sallo. Pärast draamastuudio lõpetamist 1965. aastal siirdus Feliks Kark Rakvere Teatrisse toonase pealavastaja Mai Meringu kutsel, kus 21 aastat töötamist tähendas üle 60 rolli, mitmeid lavastaja- ja kunstnikutöid.
Paralleelselt teatritööga tegeles Kark ka levimuusikaga, tuntud on Rakvere teatri päevil loodud ansambel Lilleke. Erinevates koosseisudes on ta üles astunud aastaid – näiteks ansamblis Johhaidii, kus Kargu lavapartneriks oli Elmar Trink, ja Piccolo Kvintett.
Endla teatris alustas Kark tööd 1986. aastal tollase pealavastaja Ingo Normeti kutsel.
Teatritöö kõrvalt on Kark osalenud ka filmides, näiteks "Kevad südames", "Emili sõber", "Viimne reliikvia", "Metskannikesed", "Me olime kaheksateistkümneaastased", "Röövlipüüdja jaht", "Kõrini!". Tuntust on ta kogunud viimastel aastatel ka komöödiasarjas "ENSV", kus mängib Sirje Kadaku isa.
Feliks Kark on joonistanud karikatuure, mida on avaldatud ajakirjas Pikker kui Õhtulehes.

Näitused

2007. aastal toimus Teatrimuuseumis karikatuurinäitus, kus olid eksponeeritud Kargu 1969., 1970., 1973. ja 1974. aastal Õhtulehe teatrikuuteemalisele karikatuurivõistlusele esitatud karikatuurid. Karikaturistidest olid esindatud Kuulo Vahter, Aarne Vasar, Janno Põldma, Peeter Ernits, Tõnis Teemaa, Olimar Kallas, Ants Kasesalu, Elle Tikerpäe, Eduard Tüür, Felix Kark, Teet Kallas, Elmar Rõugas, Mati Kütt, Ants Kasesalu, Tõnu Puustusmaa, Kuulo Vahter ja Jüri Aljak.

Isiklikku

Tema ema oli õmbleja, isa autojuht. Tema vend on näitleja Tõnu Kark.
DoubleTree by Hilton Chicago Magnificent Mile

DoubleTree by Hilton Chicago Magnificent Mile on DoubleTree hotell, mis asub Chicagos Ameerika Ühendriikides.  
Hotell on 29-korruseline ning seal on 495 numbrituba. Hotelli nimi DoubleTree on brändi nimi Hilton Worldwide'i süsteemis, aga hotelli opereerib teine ettevõte.
Aleksander Paldrok

Aleksander Paldrok VR I/2 (1936. aastani Aleksander Paldrock; 16. mai 1871 Kavastu vald, Tartumaa – 1. juuli 1944 Kuressaare) oli eesti arstiteadlane ja sõjaväelane (kindralmajor).

Elulugu

Aleksander Paldrok oli kaupmehe poeg. Ta õppis Tartu Ülikoolis aastatel 1890–1895 (lõpetas arsti kutsega). 1898. aastal kaitses ta väitekirja "Zur Entwickelungsgeschichte der Dickdarmbrueche" ja omandas dr. med. kraadi. Paldrok oli Fraternitas Estica asutajaliige ja auvilistlane. 1904. aastast töötas ta Tartus dermatoloogia ning naha- ja suguhaiguste eradotsendina.
Vene-Jaapani sõja puhkedes pidi ta katkestama oma teadusliku töö ja asuma sõjaväeteenistusse. Töötades arstina, viibis ta aastatel 1910-1912 välismaal. 1915. aastal nimetati Paldrok naha- ja suguhaiguste dotsendiks, kaks aastat hiljem erakorraliseks professoriks. 1919. aastal asus ta dermatoloogia ja veneroloogia õppetooli korraliseks professoriks. Ennastsalgava töö eest Sõjaväe Tervishoiuvalitsuses ülendas Vabariigi Valitsus prof. A. Paldroki 1920. aastal sanitaar-kindralmajoriks ja talle anti vabadusrist.
Pärast Eesti Vabadussõda asus prof. Paldrok uuesti Tartu Ülikooli teenistusse ning juhatas 1921. aastast peale ka Tartu lähedal asunud Muuli leprosooriumi, samuti dermatoloogia polikliinikut.
Rahvusvahelise kuulsuse tõid professor Paldrokile leepra ravivõtete uurimused. Aleksander Paldrok leiutas meetodi leepra ravimiseks süsihappelume ja kullapreparaatidega. Ta esitati kolm korda Nobeli meditsiiniauhinna kandidaadiks. Paldroki tegevust hindas Halle Loodusteaduste Akadeemia akadeemiku kraadi andmisega, Prantsusmaa ülemaailmne leproloogide selts aupresidendiks valimisega ja Rootsi ning Venemaa arstide seltsid auliikmeks nimetamisega. Ungari valitsuselt teenis Paldrok 2. järgu teeneteristi teadusliku tegevuse eest.
Ülikoolitöö kõrvalt oli Paldrok aktiivne ka seltskondlikus tegevuses. Ta oli kauemat aega Tartu Noorte Meeste Kristliku Ühingu esimees ja skautide maleva vanem. Paldrokilt valmis koguteos "Loomulik ravimisõpetus".
Ta oli Eesti Teaduste Akadeemia liige.
1941. aastal asus ta Saksamaale, kust pöördus tagasi Eestisse 1942. aastal.
Ta suri 1. juulil 1944 Kuressaares ja on maetud Saaremaale Kudjape kalmistule.