google/wiki40b huggingface dataset:
Paedophryne amauensis

Avastamine

Konnaliik avastati 2009. aasta augustis Paapua Uus-Guinea loodusliku mitmekesisuse uurimiseks korraldatud ekspeditsioonil herpetoloogi Christopher Austini ja tema doktorandi Eric Rittmeyeri poolt. Uus liik avastati Keskprovintsist Amau küla lähedalt ja liigi nimi tuletati selle küla järgi. Artikkel avastuse kohta avaldati eelretsenseeritavas teaduslikus ajakirjas PLoS ONE 2012. aasta jaanuaris.
Kuna konnadel on arenenud võime putukatele omaseid häälitsusi järgi teha ja nad on hästi maskeerunud, oli neid puude alt lehtede vahelt raske märgata. Austin ja Rittmeyer kasutasid triangulatsiooni, et määrata kindlaks tundmatu heli allikas, kui nad öiseid konnahäälitsusi salvestasid. Seejärel kraapisid nad määratud asukohast kokku leheprügi ja panid selle kilekotti. Kotis märkasid nad väikest konna ringi hüppamas.

Kirjeldus

P. amauensis kasvab keskmiselt ainult 7,7 millimeetri pikkuseks ja on seega 0,2 millimeetrit väiksem, kui eelmine teada olev väikseim selgroogne, Indoneesias elutsev 7,9-millimeetrine Paedocypris progenetica. Konn elab maal ja tema elutsüklist puudub kullese staadium. Selle asemel kooruvad nad "hüppajate" ehk täiskasvanud konnadena. Nende hüpe võib olla võrdne nende 30-kordse kehapikkusega. Nad on aktiivsed hämariku ajal ja toituvad väikestest putukatest. Isased kutsuvad paarilisi kõrgsageduslike (8400–9400 Hz) piiksatuste seeriatega.
Kõik Paedophryne perekonda kuuluvad konnaliigid on muutunud väiksemaks, et hõivata seni vaba olnud ökoloogiline nišš. Muutuste käigus on tunduvalt lihtsamaks muutunud nende kolju ja liigesed. Vähenenud on erinevate luude arv ja mõned varvaste osad on täielikult taandarenenud.
P. amauensis toitub peamiselt väga väikestest putukatest, kes tavapäraselt konnade toidulauale ei kuulu. Ise on nad tõenäoliselt toiduks mitmetele väikestele selgroogsetele, kes samuti tavaliselt konnasid ei jahi. Nende vaenlaste hulka võivad kuuluda ka skorpionid.

Elukoht

Sarnaselt teiste teadaolevate Paedophryne perekonna esindajatega elab P. amuensis troopiliste metsade lehekõdus. Tänu väikesele suurusele on nende naha pinna ja keha ruumala suhe suhteliselt suur. See aga tähendab, et naha pinnalt aurustub küllaltki palju vedelikku. Kuna naha kuivamine võib konna tappa, siis vajab P. amuensis väga niisket elukeskkonda.
Kaibaldi liivik

Kaibaldi liivik on kõige suurem liivik Eestis. See asub Kaibaldi nõmmel Hiiumaal. Liivik on Pihla-Kaibaldi looduskaitseala Kaibaldi sihtkaitsevööndi keskosaks.
Ülle Udam (filoloog)

Ülle Udam (neiupõlves Nurk; 13. juuni 1943 – 27. juuli 2016) oli eesti filoloog ja tõlkija; tõlkinud muuhulgas jaapani keelest.

Haridus

Ta alustas kooliteed Pärnus ja jätkas seda Tallinna 7. keskkoolis.
Ta õppis 1961–1967 Tartu Riiklikus Ülikoolis inglise ja prantsuse filoloogiat, fakultatiivselt ka jaapani, rootsi ja itaalia keelt. Aastail 1969–1971 oli ta Moskva Riikliku Ülikooli Idakeelte Instituudis stažöör jaapani keele alal.

Töökäik

Ülle Udam on töötanud keeleõpetajana (1979–1986 prantsuse keele õpetaja Tallinna 1. Keskkoolis), bibliograafina ja tõlkijana. Aastatel 1998–2003 töötas Jaapani suursaatkonnas Tallinnas. Aastast 2003 oli ta vabakutseline tõlkija.

Isiklikku

1970. aastast oli ta abielus orientalist Haljand Udamiga.
Eesti maalikunst

Eesti maalikunsti all võidakse mõista nii Eestis kui ka eestlaste loodud maalikunsti.
See artikkel võtab kokku maalikunsti ajalugu ja tänapäeva Eestis.

Eesti maalikunstnikud

Eesti maalikunstnikke koondab Eesti Maalikunstnike Liit.
Eesti muuseumite kogudes olevate maalide arvult on enim esindatud sellised maalikunstnikud nagu näiteks Adamson-Eric, Erna von Brinckmann, Paul Burman, Elmar Kits, Ants Laikmaa, Karin Luts, Konrad Mägi, Paul Raud, Nikolai Triik, Johannes Uiga, Ado Vabbe ja Aleksander Vardi.
Kunstioksjonitel on enim makstud Eesti kunstnike seas Johann Köler ja Konrad Mägi.

Eesti maalid

Eesti muuseumitest on kõige suuremate maalikogudega Eesti Kunstimuuseum ja Tartu Kunstimuuseum, kuhu kuulub kokku üle 11 tuhande maali.
Karpkalalised

Karpkalalised (Cypriniformes) on kiiruimsete klassi kuuluv selts kalu.
Sellesse seltsi kuulub 5 (või 6) sugukonda, kokku 320 perekonna ja vähemalt 3250 liigiga.
Suurim karpkalaliste sugukond on karplased.
Till Eulenspiegel

Till Eulenspiegel on legendaarne keskaegne tegelaskuju, trikster, kellest on kirjutatud hulk populaarseid lugusid.
Tema tegutsemispiirkond oli juttude järgi Kesk-Euroopa. Tõenäoselt on tegu väljamõeldud kujuga, kuigi on otsitud ja oletatud ka prototüübi olemasolu. Tema eluajaks peetakse 14. sajandi esimest poolt.
Belgia kirjaniku Charles-Theodore-Henri De Costeri romaan "Legend Thijl Ulenspiegelist ja Lamme Goedzakist" (1867) avaldati eesti keeles Jaan Kangilaski ja Silvia Luksepa tõlkes 1980. aastal (värsitõlkija Georg Meri, kirjastus Eesti Raamat), lõike raamatust loeti Klassikaraadios 2002. aastal järjejutuna. Romaanil põhineb ka Aleksandr Alovi ja Vladimir Naumovi film "Legend Ulenspiegelist" (vene keeles "Легенда о Тиле", 1976), kus peaosa mängis Lembit Ulfsak.
Till Eulenspiegeli ainetel on Richard Strauss loonud sümfoonilise poeemi "Till Eulenspiegel" ("Till Eulenspiegels lustige Streiche", 1895). Eulenspiegel on ka Saksamaal ilmuva populaarse satiiriajakirja nimeks.
Priit Aimla on eestindanud näidendi "Thijl Ulenspiegel", mida on mängitud Noorsooteatris (1986), Endlas (1996), Ugalas (2003–2004) ja Rakvere Teatris (2016).
Kevin Schon

Kevin Schon (sündinud 7. veebruaril 1958 San Diego maakonnas Californias) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Dietrich von Fahrensbach

Dietrich von Fahrensbach (ka Dirick Varensbeck, ? – pärast aastat 1576) oli Liivimaa ametnik.
Ta oli muu hulgas Saare-Lääne piiskopi nõunik. 1570–1574 oli ta hertsog Magnuse nõunik ja kantsler.
Võšgorod (kultuuriajakiri)

Võšgorod (Вышгород) on Eestis ilmuv venekeelne kultuuriajakiri.
Ajakiri ilmub alates märtsist 1994, toimetus on Tallinnas.
Ajakirja peatoimetaja on Ludmilla Gluškovskaja.
Vormsi Vabadussõja mälestussammas

Vormsi Vabadussõja mälestussammas on Lääne maakonnas Vormsi vallas Hullo külas asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk.
Sammas avati 12. mail 1929.
Nõukogude ajal jäi sammas kahjustamata.
Sigaste raudteepeatus

Sigaste raudteepeatus oli raudteepeatus Pärnumaal Saarde vallas Sigaste külas. Läbi Sigaste kulges kuni 2008. aastani Pärnu–Mõisaküla raudtee, mis omakorda oli osa Tallinna–Pärnu–Riia raudteest.
Sigastele eelnes Pärnu poolt tulles Surju raudteejaam ja järgnes Kilingi-Nõmme raudteejaam. Kitsarööpmelise raudtee ajastul asus Surju ja Sigaste vahel veel Riisselja raudteejaam. 
Raudteepeatuses asus üks madal perroon.

Jaamahoone

Sigaste jaamahoone lammutati 1980. aastatel. Jaamakompleks koos abihoonetega asus raudtee edelaküljel.
Christian Ziege

Klubikarjäär

Ziege mängis 1990–1997 Müncheni Bayernis. Saksamaa meistrivõistlustel tuli ta 1994 ja 1997 esimeseks ning 1991, 1993 ja 1996 teiseks. 1996 võitis ta UEFA karika.
Seejärel mängis Ziege 2 aastat Itaalias AC Milanis. Koos Milaniga võitis ta 1999 Serie A.
Järgmised 5 aastat mängis Ziege Inglismaal Middlesbrough's, Liverpoolis ja Tottenham Hotspuris. Liverpooliga võitis ta 2001 liiga karika ja Tottehnamiga jõudis ta 2002 liiga karikafinaali.
Lõpuks mängis ta veel ühe hooaja Bundesligas Mönchengladbachi Borussias ja pärast seda lõpetas oma sportlaskarjääri.
Toomas Kõrvits

Toomas Kõrvits (sündinud 24. novembril 1945 Tallinnas) on eesti mööblikunstnik ja laulja.

Haridus

Toomas Kõrvits lõpetas 1965. aastal Tallinna 22. Keskkooli (praeguse Tallinna Jakob Westholmi Gümnaasiumi) ja 1975. aastal ERKI ruumi- ja mööblikujunduse erialal.

Töökohad

Pärast keskkooli lõpetamist töötas Toomas Kõrvits aastatel 1965–1970 Eesti Projektis; pärast ERKI lõpetamist sai temast mööblivabriku Standard mööblikunstnik. Alates 1986. aastast on ta vabakutseline sisearhitekt.
Toomas Kõrvits on paljude omal ajal kõrgelt hinnatud mööblikomplektide autor (näiteks kontorimööbel "Forte", tool "Gamma", puhkemööbel "Retro"). Tema tööd olid esil paljudel näitustel ja messidel.

Kukerpillid

Toomas Kõrvits on Kukerpillide laulja ja kitarrist alates ansambli loomisest 1972. aastal.

Isiklikku

Toomas Kõrvitsa isa Harri Kõrvits (1915–2003) oli muusikateadlane ja helilooja, vennad Tõnis, Tiit ja Harry, ka vennapoeg Tõnu Kõrvits on muusikud.
Umihana Čuvidina

Umihana Čuvidina (1794–1870), oli Bosnia luuletaja, esimene Bosnia naispoeet, kelle luuletused on tänapäevani säilinud.

Elulugu

Umihana sündis aastal 1794 tänapäeva Bosnia ja Hertsegoviina aladel Sarajevos. Tema vanemad olid bosnialastest restoraniomanikud.
Aastal 1813 kihlus ta Mujo Čamdži-bajraktari nime kandva mehega; see langes aga Esimese Serbia ülestõusu mahasurumisel. Umihana otsustas seepeale mitte kunagi abielluda; ühtlasi asus ta oma kihlatust ja tema kaassõduritest luuletusi kirjutama. Umihana lõi oma teosed lauldes esitamiseks – need on osa sevdalinkast, mis on üks Bosnia rahvamuusika vorme. Ainus teos, mis täiel määral on säilinud ja mille autorsuses ei kahelda, on "Sarajlije iđu na vojsku protiv Srbije".
Umihana suri aastal 1870 Sarajevos, tema haua asukoht on teadmata.

Mälestamine

Aastal 1970 avati Sarajevos Umihana nime kandev algkool (Umihana Čuvidina Osnovna Škola).
Aastal 2011 eraldasid Sarajevo linnavõimud 80 000 konverteeritavat marka luuletaja kodumaja ja selle ees oleva tänava rekonstrueerimiseks.
Shangi dünastia

Shangi dünastia (商朝) oli Vana-Hiina ajaloo teine dünastia. Tolleaegset Hiina riiki nimetatakse Shangi riigiks.
Shangi dünastia valitses Hiinas 16. sajandist eKr kuni umbes 11. sajandini eKr. 
Shangi dünastia järgnes legendaarsele Xia dünastiale ning sellele järgnes Zhou dünastia. 
Shangi dünastia on esimene Hiina dünastia, mille ajast pärineb kirjalikke mälestisi. Eriti hilisemat perioodi Yini ajastut (殷) on hästi uuritud. On teada kokku 30 kuninga nimed 17 põlvkonnast. Kõiki neid nimesid on kohatud ka Yinxu oraakliluudel, mistõttu enamik ajaloolasi usub, et need kuningad on tõesti olemas olnud.

Yini varemed

20. sajandi alguses avastati Henani provintsist Anyangi linna lähedalt hilise Shangi dünastia pealinna varemed (Yinxu). Peale paleede ja templite vundamentide kaevati sealt välja muuhulgas 11 kuningahauda, kust on seni leitud üle 10 000 pronks-, nefriit-, luu- ja keraamilist eset ning samuti üle 20 000 oraakliluu, mis annavad andmeid tollase poliitika, majanduse, kultuuri, religiooni, geograafia, astronoomia, kalendri, kunsti ja meditsiini kohta. Yini varemed on kõige tähtsamad arheoloogilised avastused Shangi riigi kohta.

Territoorium

Shangi riigi territoorium ulatus Ida-Hiina merest praeguse Shaanxi provintsi läänepiirini ning põhjas praeguse Liaoningi provintsini. Seega hõlmas ta Huang He kesk- ja alamjooksu ning ka osa Jangtse jõest.

Riik

Shangi riik kujutas endast linnade ja linnale kuuluvate maade ühendatud võrgustikku. Shangi asulate sekka kuulus ka külasid, kus elasid rahvad, kellega Shang sageli sõjajalal oli.  Seega moodustas Shang asulate liidu, mitte ühtse territooriumiga ja kindlate piiridega riigi selle sõna tänapäevases tähenduses. Sellel asulate liidul puudus ametkond ja ta oli peamiselt kuningliku majapidamise laiendus. Shangi kuningas delegeeris harva oma võimu kellelegi edasi, või kui, siis ainult oma lähedastele sugulastele või järglastele.
Lippmaa

Lippmaa on eesti perekonnanimi.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lippmaa 40 mehel ja 32 naisel. Perekonnanimede levikult on Lippmaa meeste puhul 2753. ja naiste puhul 4092. kohal. Perekonnanimi Lippmaa on levinuim Pärnu maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 4,85.
Purpurpuu

Puuliigi üldkirjeldus

Puu võib kasvada 40–50 meetri kõrguseks ja tüve diameeter võib olla kuni 1,5 meetrit. Puu sirge ja silindriline oksteta tüvi on 18–27 m kõrge. Vahetult pärast puu lõikamist on puit helepruun, mis mõne minuti pärast värvub erepurpurseks, mille poolest on puit väga hinnatud. Õied on väikesed, kuni viie valge kroonlehega, õied moodustavad kasvades pöörise. Lehed paiknevad vahelduvalt, jaotatud sümmeetrilisteks lehepaarideks, lehe pikkus on 5–10 cm ja laius 2–4 cm. Täiskasvanud puud on küll heitlehised, kuid nooremad taimed ei heida lehti. Puu on kaunviljaline ja kaunas on üks seeme.

Mehaanilised omadused

Puidu tihedus on 800–1000 kg/m³, keskmiselt 860 kg/m³. Puit on jäik, raskesti painutatav ja vähekriibitav. Puit on suhteliselt raskesti töödeldav ja eritab kuumutamisel vaiku. Töödeldud puit jääb sile, on hästi liimitav ja vahatatav ning puit kuivab üsna kiiresti. Puidu kiud on enamasti sirged, aga võib olla ka laineline ja mitte korrapärane kiudude asetus.

Kasutamine

Puitu kasutatakse ehitiste väliskonstruktsioonides, sillaehituses, samuti majaehituses. Sobib eriti hästi mööbli, põrandate, parketi valmistamiseks, kasutatakse laevaehituses, toolide käsipuudeks, puutööks, piljardilaudade valmistamiseks ning muusika instrumentide valmistamiseks. Dalbergionh on väga kallis puu, selle pärast seda kasutatakse väikestes projektides. Puidu tolm võib põhjustada nahaärritust ja iiveldust, kuna puit sisaldab Dalbergione (neoflavonoid), mille tõttu ei sobi ehismaterjaliks paljudele inimestele.
Orkaani silm

Orkaani silm on ala orkaani keskmes, kus on tuulevaikus, rahulik ilm ja selge taevas. Kui orkaan on piisavalt tugev, eristub see ala selgelt ülejäänud orkaanist. Silma vähim täheldatud läbimõõt on 3 km, suurim 370 km. Orkaani silm on harilikult ringikujuline, aga suuremad silmad mõnikord loperdavad ja vajuvad piklikuks.
Dorian (orkaan)

Dorian oli äärmiselt võimas troopiline tsüklon, mis mõjutas Bahamat ja ohustas Ameerika Ühendriikide kaguosa. Neljas nimega torm, teine orkaan ja 2019. aasta Atlandi orkaanihooaja esimene suurem orkaan Dorian arenes troopilisest lainest 24. augustil Kesk-Atlandil. Orkaan hoogustus järk-järgult, liikudes Väikeste Antillide poole, kuni sellest sai 28. augustil orkaan. Järgnes kiire intensiivistumine ja 31. augustil tugevnes Dorian 4. kategooria orkaaniks. Järgmisel päeval tugevnes orkaan Dorian 5. kategooria orkaaniks; püsiv tuulekiirus oli vähemalt 295 km/h. Orkaan jõudis maismaale kell 16.40 UTC Elbow Cay's Bahamal.
1. septembril jõudis orkaan Dorian Bahama kirdeossa, laastades saari ja tekitades hävitavaid tuuleiile kiirusega 360 km/h.
Dorian on teadaolevalt tugevaim orkaan, mis on Bahamat tabanud.
Oldekop

Oldekop on perekonnanimi.
Carl Georg Thal

Carl Georg Thal (2. august 1786 Urvaste – 9. jaanuar 1854 Rakvere) oli eesti orelimeister. 
Carl Georg Thal käis 1804 Kambjas leeris. 
Ta töötas Põltsamaa köstrina. Sel ajal (1816) abiellus ta Catharina Sophia Sonnemanniga Kolga-Jaanist. Viiest lapsest esimene sündis Põltsamaal. 
Järgnevalt töötas ta Paide köstrina. Seal ehitas ta paljudele ümbruskonna kirikutele (Ambla, Türi, Järva-Peetri, Torma) ja koolidele oreleid. Tema pille leidus ka kaugemal: Pärnus, Audrus ja Kuressaares. Terviklikul kujul on neist säilinud vaid Audru kiriku orel. 
Thali orelid olid ühe manuaaliga, osa vaid positiivid, osa ka pedaaliga. Tema orelite vilede mensuurid olid väga isikupärased.
Pärast Tallinna Oleviste kiriku põlemist 1820 pidas kogudus jumalateenistusi Suurgildi saalis, kuhu oreli seadis kokku just Carl Georg Thal. See pill on kahe manuaali ja 16 registriga ning suures osas kokku seatud teiste orelite osadest. 
Thalide oreleid on leidunud ka Sangastes, Kanepis, Simunas, Maarja-Magdaleenas ja mujal. Uurimistöö praeguses faasis ei ole võimalik kindlalt määratleda, millise Thali tehtud milline pill oli. 
Pärast abikaasa surma lahkus ta Paidest ja asus elama Rakverre. 
Carl Georg Thal maeti Rakvere kalmistule.
Tema maine vara pandi üksikasjalikult kirja ja müüdi maha sama aasta 31. märtsil ja 1. aprillil. Pärandi hulgas olnud orelidetailid ostis ära Hans Holm, kes oli Tõrma koolmeister ja ehitas ka oreleid.

Isiklikku

Carl Georg Thali isa oli köster ja orelimeister Carl Johann Thal. 
Carl Georg Thali vanaisa oli köster ja kirjamees Hans Thal.
Clara Zetkin

Clara Zetkin (neiupõlvenimi Eissner, 5. juuli 1857 Wiederau, Saksimaa kuningriik – 20. juuni 1933 Arhangelskoje, Moskva oblast) oli Saksa sotsialist ja naisõiguslane. Ta tegutses 1878–1917 Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikus Parteis ja 1919–1933 Saksamaa Kommunistlikus Parteis. 1916. aastal oli ta üks Spartakusbundi asutajaid.

Elulugu

Clara Eissner õppis õpetajaks. Kuna Bismarck keelustas 1878 Saksamaal sotsialistide tegevuse, läks ta elama Zürichisse ja 1882 Pariisi, kus osales Sotsialistliku Internatsionaali asutamises. Seal kohtus ta oma kahe poja isa vene revolutsionääri Ossip Zetkiniga ja võttis tema perekonnanime. Hiljem (1899–1928) oli Clara Zetkin abielus näitleja Georg Friedrich Zundeliga.
Clara Zetkin naasis 1891. aastal Saksamaale ja andis välja marksistlikku ajalehte Die Gleichheit (Võrdsus). 1919. aastal astus ta Saksamaa Kommunistlikusse Parteisse, mida ta esindas ka Saksamaa Reichstagis Weimari Vabariigi ajal 1920–1933. Saksamaal oli ta aktiivne koos Rosa Luxemburgiga. Nad kritiseerisid koos revisionismi.
Zetkin on tuntud ka naisõiguslasena. Teda peetakse 1910. aastal algatatud rahvusvahelise naistepäeva ametliku tähistamise algatajaks.
1921. aastal valiti ta Nõukogude Venemaal, Moskvas tegutseva ja Venemaa kommunistliku partei poolt finantseeritava Kommunistliku Internatsionaali Täitevkomitee Presiidiumi liikmeks.
Pärast Hitleri võimuletulekut 1933. aastal keelustati Saksamaa Kommunistlik Partei ja Clara Zetkin läks jälle eksiili, seekord Nõukogude Liitu. Ent juba järgmisel kuul ta haigestus ja suri 75-aastaselt.

Clara Zetkini töödest

Eesti keeles on ilmunud Klara (Clara) Zetkini artikkel "Naisterahwas ja tema majanduseline seisukord", mis jaotus osadeks "Pööre naisterahwa majanduslises seisukorras", "Naisterahwas ja seltskondlik elu", "Naisterahwas ja lastekaswatus". Ta jälgis naise ühiskondliku positsiooni ajaloolist kujunemist, tõdedes, et naise olukord on töölise omaga võrdne (mitte viletsam), kasutab sõna "kodune ori". Edasi selgitas Zetkin, kuidas naisest sai vabrikutööline, rahateenija, millega pandi alus tema iseseisvusele ja "vabastamisele", pakkudes välja uue naise ideoloogilise ja praktilise lahenduse, eeskätt vana abielumudeli teisenemise kaudu: "Lastekasvatus wõetakse – ja piab wõetama – perekonna käest ja antakse seltskonna kätte, ema käest kaswatusteadlaste kätte, selle sõna kõige laialisemas mõttes." Igal juhul on lastekasvatajad ka uues ühiskonnas naised, mistõttu tuleb edendada naiste haridust. Zetkin ei näe justkui muud põhjust, miks naiste haridust ja maailmanägemust arendada.
Juhan Salum

Juhan Salum (sündinud 24. mail 1936) on Eesti riigiametnik.
Ta lõpetas 1980. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.
1992. aastal asus ta tööle Tööinspektsiooni tööõiguse osakonna juhatajana, aastatel 1992–1995 oli Tööinspektsiooni juurde moodustatud tööõigusnõukogu juht ja 1996–2007 Tööinspektsiooni peadirektori asetäitja.
Ohukotsu mõis

Ohukotsu mõis (saksa keeles Odenwald, aastani 1843 Odenkotz) oli rüütlimõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Märjamaa valda Rapla maakonnas.
Ohukotsu mõisas on sündinud Tallinna linnaaednik Hans Lepp.
Valgesoo

Taimestik

Valgesoos kasvavad tüüpilised rabataimed: hanevits, küüvits, kukemari, sookail, tupp-villpea.
Tammneem

Tammneem on neem Harju maakonnas Viimsi vallas.
Eeva Talsi

Eeva Talsi (sünninimi Eeva Lindal; 17. detsembril 1988 Tartus) on eesti viiuldaja ja laulja.

Isiklikku

Tema lapsepõlvekodu oli Ülenurmel. Tema isa on Kalev Lindal. Eeval on aasta ja kaheksa kuud vanem õde Anni. 
Alates 6. augustist 2011 on ta abielus Villu Talsiga.
Jürgen Einpaul

Jürgen Einpaul (sündinud 11. mail 1983) on eesti ehitusteadlane ja orienteeruja.

Haridus

Õppis 1998. aastani Jüri Gümnaasiumis, lõpetas 2001. aastal Tallinna Reaalkooli. 2010. aastal lõpetas Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskonna tööstus- ja tsiviilehituse eriala magistriõppe ja kaitses tehnikateaduse magistri kraadi magistritööga "Siirduvate sõlmedega mitmekorruselise raudbetoonraami postide tugevus- ja stabiilsusarvutused". Seejärel oli Šveitsi Föderaalse Tehnikainstituudi (École polytechnique fédérale de Lausanne) doktorant ja betoonkonstruktsioonide labori uurimisassistent. 2016. aastal kaitses samas doktoritöö "Punching Strength of Continuous Flat Slabs".

Teadustegevus

Avaldanud teadusartikleid raudbetoonkonstruktsioonide dimensioneerimisest, tugevus- ja läbivajumiskontrollist.

Sporditulemused

Harrastab orienteerumist. Eesti meistrivõistlustel orienteerumisjooksus on ta võitnud 3 hõbedat ja 3 pronksi. Aastatel 2008, 2009 ja 2010 tuli OK Saue Tammed võistkonnas Jüriööjooksu võitjaks.
2016. aasta rogaini Euroopa meistrivõistlustel Hispaanias Aralari mäestikus võitis ta koos Timmo Tammemäega pronksi.
Uue-Kariste mõis

Uue-Kariste mõis (saksa keeles Neu-Karrishof) oli rüütlimõis Halliste kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõis Viljandi maakonda Mulgi valda Uue-Karistesse.
Mihkel Tikerpalu

Mihkel Tikerpalu (sündinud 3. aprillil 1987) on eesti näitleja. 
Ta on pärit Viinistu külast. 
Ta lõpetas Loksa 1. Keskkooli 2006. aastal kuldmedaliga. 2010. aastal lõpetas Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli näitleja erialal (24. lend, kursuse juhendaja Hendrik Toompere) ning asus tööle Eesti Nuku- ja Noorsooteatris.
Mihkel Tikerpalu mängib seriaalis "Õnne 13" Uuevariku noorperemeest Ints Kattaid.
Tikerpalu oli aastast 2015 kuni 2018 teatriühenduse Misanzen produtsent. Ta on mittetulundusühingu TikerKultuur üks juhatuse liikmetest.
Jolanta Kwaśniewska

Jolanta Kwaśniewska (neiuna Jolanta Konty; sündinud 3. juunil 1955 Gdańskis) on Poola jurist. Tema abikaasa on endine Poola president Aleksander Kwaśniewski.
18. märtsil 2002 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk.
Columbretese saared

Columbretese saared (hispaania islas Columbretes) on väike rühm asustamata saari Vahemeres Valencia lahes, Valenciast 60 km lõunas.
Saared koosnevad neljast suuremast saarest (Illa Grossa ehk Columbrete Grande), La Ferrera, La Foradada ning Carallot), mis on kõik vulkaanilise päritoluga. Nende kogupindala on 19 hektarit. 
Saared on rahvuspargina looduskaitse all.
Rita Annus

Rita Annus (sündinud 9. augustil 1973) on Eesti riigiametnik.
1996. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. 2001. aastal lõpetas ta Kesk-Euroopa Ülikooli keskkonnateaduste ja -poliitika eriala magistriõppe.
Aastatel 1996–2003 töötas ta Keskkonnaministeeriumis õigusbüroo juristi, õigusbüroo juhataja ja õigusosakonna juhatajana. Aastatel 2003–2007 töötas Maa-ametis nõuniku ja peadirektori asetäitjana.
18. juunist 2007 kuni 20. juunini 2008 oli ta Keskkonnaministeeriumi abiminister, seejärel 20. juunini 2013 Keskkonnaministeeriumi kantsler.
Aastatel 2007–2013 oli ta Riigimetsa Majandamise Keskuse nõukogu liige, 2007–2009 RMK nõukogu esimehe asetäitja.
Aastatel 2000–2014 oli Annus Reformierakonna liige. Ta on ka Eesti Terjeriühingu juhatuse liige.
Aruküla koopad

Aruküla koopad on Tartu linnas Ülejõe linnaosas Aruküla tee ääres Emajõe ürgoru vasakul nõlval mõne meetri sügavusel maapinnast liivakivis asuvad koopad.
Alates 1959. aastast on koobastik Aruküla koobaste kaitsealana looduskaitse all.
Koobastiku pindala arvatakse olevat umbes 10 ha.
Koobastiku kaardistamine algas 19. sajandi esimesel poolel, ent täpne ettekujutus koobastiku ulatusest puudub tänaseni. Siiski on 1982. aastal koostatud Aruküla koobaste skeem.
Aruküla koopad said laiemalt tuntuks 1844. aastal, kui sissevarisemise tagajärjel tekkis suur sissepääs maa-alustesse käikudesse.
Koobaste päritolu on selgusetu – arvatakse, et koopad on inimtekkelised. Nad rajati liivavõtu kohana, mis pidi kauaaegse koopauurija Ülo Heinsalu arvamuse kohaselt olema enne 1830. aastaid, või sõjaaegse peidupaigana. 
Koopad on kaunis madalad (1–1,5 m) ja paljudes kohtades sisse varisenud. Koobaste seinad, sambad ja osaliselt ka laed koosnevad valgemast ja kõvemast Devoni ladestu Aruküla lademe liivakivist kui laed, mis paiguti ulatuvad valgel liivakivil lasuvasse punasesse kergesti lõhenevasse liivakivisse, mis võib põhjustada sissevarisemisi.
Aruküla koopad on läinud teadusajalukku seoses unikaalsete kalafossiilide (Devoni väljasurnud rüükalade) leiukohana. Aastail 1834–1859 tegi koobastes väljakaevamisi Tartu ülikooli professor Hermann Asmuss. Umbes 800 koobastikust avastatud rüükala kivistist on esindatud Tartu Ülikooli geoloogiamuuseumis.
Aruküla koobastes talvitusid nahkhiired, kuid 1998. aastal alanud lahtikaevamised peletasid nad sealt minema. Lahtikaevamiste eesmärk oli rajada lastele meelelahutuskoht Päkapikumaa.