google/wiki40b huggingface dataset:
Ōsaka prefektuur

Geograafia

Ōsaka lahte on ehitatud tehissaari, millest ühel asub Kansai lennuväli. Looduslikke saari prefektuuris ei ole. Sisemaal asuvatest mägedest on kõrgeim Kongō (1125 m).

Ajalugu

Prefektuur loodi 1868. aastal. 2008. aastast on prefektuuri kuberner Tōru Hashimoto.

Sümbolid

Ōsaka prefektuuri tunnuslind on väluõgija (Lanius bucephalus), tunnuspuu on hõlmikpuu (Ginkgo biloba) ja tunnuslill Sieboldi priimula (Primula sieboldii).

Haldusjaotus

Ōsaka prefektuur on jaotatud 43 omavalitsuseks, millest 33 on suurlinnad (市 shi).
Kuressaare Vanalinna Kool

Kronoloogia

1811 – valmis kooli uus hoone (praegu Pikk tänav 31 Kuressaare Vanalinna Kool) hoones asus kolmeklassiline kreiskool, mis moodustati 1804. aastal asutatud Kuressaare linnakooli kolmest kõrgemast klassist.
1839 – Kuressaare kreiskool reorganiseeriti Kõrgemaks Aadli Kreiskooliks, õppetöö toimus saksa keeles
1842/1943 – koolihoone ümberehitus
1861 – tsaarivalitsuse määrusega reorganiseeriti kool neljaklassiliseks progümnaasiumiks
1865 – Kuressaare Poeglastegümnaasium, kooli reorganiseerimine täielikuks gümnaasiumiks
1887 – gümnaasium muudeti venekeelseks kooliks, sajandivahetusel lubati eesti keelt õpetada fakultatiivselt
1907–1910 – koolihoone restaureeriti juugendstiilis
1910 – gümnaasium nimetati Venemaa keisri Nikolai II poja auks Aleksei Nikolajevitši nimeliseks – Aleksei Gümnaasium
1915–1917 õppetöö katkes I maailmasõja tõttu, kooli evakueerimine Danilovisse
1919 – Saaremaa Eesti Segagümnaasium (esmakordselt eestikeelne)
1922–1937 – Saaremaa Ühisgümnaasium
1934 – gümnaasiumi juurde asutati 5-aastane Saaremaa Keskkool
1937 – Saaremaa Gümnaasium
1940 – Kuressaare Keskkool
1941–1944 – Kuressaare Gümnaasium
1944 – sõja käigus hävines koolihoone peaaegu täielikult
1960 – Kingissepa 8-klassiline kool
1978/1979 – vene õppekeelega V. Gumanenko nimeline Kingissepa 3. Keskkool
1993/1994 – Kuressaare 3. Keskkool (vene ja eesti õppekeelega)
Kooli juurde tulid osaliselt I–IV klass Kuressaare 1. Keskkooli juurest. Nii kaotati Kuressaare koolides õhtupoolne vahetus.
Seda aastat loeme Kuressaare Vanalinna Kooli algusaastaks.
1994/1995 – Kuressaare Vanalinna Keskkool
1995/1996 – Kuressaare Vanalinna Kool
1999/2000 – kool muudeti ainult eesti õppekeelega kooliks
Rootsi Rahvusraamatukogu

Rootsi Rahvusraamatukogu (ka Stockholmi Kuninglik Raamatukogu; rootsi keeles Kungliga biblioteket, KB, "Kuninglik raamatukogu") on Rootsi riiklik raamatukogu. See kogub ja säilitab kõiki Rootsis trükitud ning audiovideoformaatides avaldatud materjale, samuti teistes riikides avaldatud Rootsi-seostega ja rootsikeelseid materjale. Teadusliku raamatukoguna on sel ka ulatuslik kollektsioon raamatuid teistes keeltes.
Rootsi Rahvusraamatukogu rajati 1661. aastal, see asub Stockholmis. 2009. aastal oli raamatukogu eelarve 311 miljonit Rootsi krooni. 2012. aastal sai raamatukogu direktoriks Gunilla Herdenberg.
Ahto Kennik

Ahto Kennik (2. oktoober 1933 Tartu – 1. märts 2019) oli eesti ajaloolane.
Ta lõpetas 1951. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1956. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo eriala. Ta õppis aastatel 1960–1963 Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi aspirantuuris, kaitses 1972. aastal väitekirja "Keskerihariduse areng Nõukogude Eestis (1944–1961)" ja sai ajalookandidaadi kraadi.
Ta töötas pärast ülikooli lõpetamist aastatel 1956–1960 Eesti NSV Riiklikus Ajaloo Keskarhiivis Tartus. Aastatel 1963–1970 töötas ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuvas Arhiivide Valitsuses ja aastatel 1970–1993 Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi rahvahariduse ajaloo sektoris. Alates 1993. aastast töötas ta Riigiarhiivis.
Tema põhilised uurimisvaldkonnad olid keskeri- ja kutsehariduse ajalugu Eestis ja arhiividus.

Isiklikku

Tema hobi oli male.
Sven Wingquist

Sven Gustaf Wingquist (1876 Hallsberg – 17. aprill 1953) oli rootsi leiutaja ja tööstur.
Sven Wingquisti peetakse kaasaegsete kuullaagrite isaks. Tema leiutis tõi kaasa murrangu masinatööstuses. 1907. aastal leiutas ta sfäärilise kuullaagri. Ta rajas ka ettevõtte AB Svenska Kullagerfabriken (SKF), mis on siiani maailma juhtiv tööstuslike kuullaagrite tootja.
Briti Nõukogu

Briti Nõukogu (inglise British Council) on rahvusvaheline organisatsioon, mille eesmärk on arendada Suurbritannia ja teiste riikide vahelist koostööd hariduse, kultuuri ja kunsti vallas. Nõukogul on esindused 110 maailma riigis, sh Eestis.
Nõukogu asutati 1934.
Võru folkloorifestival

Võru folkloorifestival on aastast 1995 igal aastal toimuv folkloorisündmus.
Festivali jooksul toimuvad nt vabaõhukontserdid, teatrietendused, mitmesugused laadad (nt käsitöölaat), õpitoad.
Iga festival keskendub mingile teemale ja sel on oma moto. Nt 2011. aasta festivali teema oli "uma ehe".
La Digue'i saar

La Digue on saar India ookeanis, Seišellide pindalalt neljas ja elanike arvult kolmas saar. Saar kuulub Graniidisaarte hulka.
La Digue'i geograafilised koordinaadid on 4° 22′ S, 55° 50′ E.
Saar paikneb umbes 6 km Praslini saarest ida pool ja umbes 43 km kaugusel kirdes peasaarest Mahést. La Digue'i naabersaar kirdes on Félicité saar umbes 3 km kaugusel. Koos põhja ja ida pool paiknevate  valdavalt asustamata väiksemate saartega (Petite Sœur, Grande Sœur, Marianne, Félicité ja Cocos) moodustab La Digue'i saar La Digue'i ringkonna.
La Digue'i saare pindala on umbes 10 km². Saar on umbes 5 km pikkune ja 3 km laiune. Saarel elab üle 2000 inimese, suurem osa neist läänerannikul La Passe'is ja La Réunionis. Saarel on laevaühendus Praslini ja Mahé saarega.
Saarel asub Veuve'i looduskaitseala, kus elab haruldane lind, värvuline Terpsiphone atrocaudata. La Digue'i kõrgeim tipp on Belle Vue (300 m).
Saare elanike peamine sissetulekuallikas on turism.  Ajalooliselt tegelesid nad peamiselt kopra ja vanilli tootmisega.
La Digue'i saarel on muu hulgas kool, lasteaed, kirik, politseijaoskond ja polikliinik.
Fjodorovski

Loodus

Fjodorovski asub Surgutist 45 km põhjas Mohhovaja ja Meudekjauni jõe ühinemiskohas. Alevit ümbritsevad taiga, sood, järved ja väikesed metsajõed.

Ajalugu

Fjodorovski alev tekkis 1984. aastal nafta ja maagaasi leiukoha kõrvale.
Taani Kuningriik

Riigikord

Riigikord on konstitutsiooniline monarhia. 
Riigi ühises parlamendis Folketingetis on 179 liiget, kellest 175 valitakse Taanist, 2 Fääri saartelt ja 2 Gröönimaalt.
Taani Riigi põhiseaduses, mis kehtib kogu riigis, ei ole Fääri saarte ja Gröönimaa omavalitsust otseselt mainitud ning Fääri saared ja Gröönimaa ei ole suveräänsed. Kolme piirkonna omavahelise suhte alus on Rigsfællesskabet.

Kuningriik keskajal

Keskajal koosnes Taani kuningriik Jüüti õiguse piirkonnast (Jüütimaa ja Fyn), Sjællandi õiguse piirkonnast (Sjælland koos Lollandi, Falsteri ja Møniga) ning Skåne õiguse piirkonnast (Skåne koos Hallandi, Blekinge ja Bornholmiga).
Nii langes Taani Kuningriik laias laastus kokku Lundi kirikuprovintsiga, kuid Rügen (Roskilde piiskopkonna osa ja Eestimaa (Eestimaa piiskopkond) ei olnud kuningriigi osad, kuigi nad ajuti olid Taani ülemvõimu all.

Lõuna-Jüütimaa eraldumine kuningriigist

Keskaja jooksul eraldus Jüütimaa lõunapool (Kongeå ja Eideri jõe vahel) kuningriigist Schleswigi hertsogkonna ehk Lõuna-Jüütimaa hertsogkonnana, mis oli Taani kuningate lään, kuid muutus aina sõltumatumaks.

Islandist sai omaette kuningriik

Island sai 1874 kuningriigi sees autonoomia. Uniooniseadusega 1. detsembrist 1918 tunnustas Taani Islandit suveräänse riigina. Island lakkas sellega olemast Taani Kuningriigi osa, kuid oli Taaniga endiselt ühendatud personaaluniooniga ühise kuninga (Christian X) all.
Unistuste agentuur

"Unistuste agentuur" on Eesti telesari.
"Unistuste agentuuri" näitas TV3 kahel hooajal. Esimene osa oli eetris 5. oktoobril 2010.
Sarja lavastaja on Liina Paakspuu ja stsenarist Raoul Suvi.
Martynas Yčas

Martynas Yčas (10. detsember 1917 Voronež – 22. aprill 2014 Boulder) oli leedu bioloog.
Sindi muuseum

Sindi muuseum on aastal 1983 asutatud muuseum, mis asub Sindi linnas. 
Muuseumis saab tutvuda Sindi tekstiilivabriku ajalooga ja Sindi linna arenguga, samuti kajastab muuseum Sindi haridus-, spordi- ja seltsielu. Eksponeeritakse ka tööriistu ja naiskäsitööd.
Oktaav (liturgia)

Oktaav on kristlikus kirikukalendris suuremale usupühale järgnev kaheksapäevane periood või selle viimane päev. Oktaave või nendele analoogseid pühi on peetud või peetakse peamiselt katoliku ja õigeusu kirikus ning idakirikutes.
Varem oli kombeks jätkata suurte usupühade nagu jõulude ja kolmekuningapäeva järel pühitsemist kaheksa päeva vältel, uuemal ajal on see tava ja termini oktaav tähendus aga taandunud viimasele, kaheksandale päevale, mida tähistatakse jumalateenistusega.
Oktaavide pühitsemine juurutati Vana-Roomas keiser Constantinus I ajal ning arenes seejärel pikkamisi. 8. sajandiks olid kujunenud liturgilised oktaavid mitte üksnes lihavõtete, nelipühade ja jõulude, vaid ka kolmekuningapäeva ning kiriku sissepühitsemise päeva jätkuks. 7. sajandist hakkasid oktaavid lisanduma ka pühakute mälestuspäevadele, millest vanimad olid peeterpaulipäev, lauritsapäev ja agnesepäev. 12. sajandiks oli sellest saanud üleüldine tava, konkreetsete tähistatavate oktaavide valik sõltus aga piirkonnast ja ordust. 1568. aastal kahandas paavst Pius V oktaavide arvu. Oktaavide pühitsemist on reeglistanud ka paavstid Leo XIII ja Pius X, kärpeid jätkasid Pius XII ja Paulus VI. 20. sajandi esimesel poolel sisaldas katoliku kalender 18 oktaavi, mis jaotusid 1.-3. järku privilegeeritud oktaavideks, tavalisteks oktaavideks ja lihtoktaavideks. Tänapäeval on katoliku kirikukalendris ametlikult täiemahulistena säilinud vaid jõulude ja lihavõtete oktaavid; viimasena tühistati 1969. aastal kolmekuningapäeva oktaav.
Kreeka traditsioonis nimetatakse suure usupüha järgset 8. päeva apodoosiseks (απόδοσης) ehk "tagasipöördumiseks". Vene traditsioonis on kaheksapäevase perioodi vasteks попразднество ja viimast päeva nimetatakse отдание праздника.
Lõpe kool

Lõpe kool on kool Pärnu maakonnas Lääneranna vallas (varem Koonga vallas) Lõpe külas.
Kool asutati 1861. Kool on kandnud Lõpe põhikooli nime.
Ahviaasta

Üldiseloomustus

Ahv on eduka inimese märk, sest ta on võimeline mõjutama ükskõik millist inimest. Ahv on loomult näitleja ja teiste naerutaja, mis võib küll kätte maksta näiteks kergeusklikul abiellumisel. Ahv sobib kõige paremini ametile, kus on vaja kasutada inimsuhteid ning ametitele, kus esinemine ja otsustamine on peamised, näiteks ärielus.

Iseloom

Ahv valdab täielikult oma intellekti. Ahv on alati valvel ning suudab hinnata ümberringi toimuvat ka siis, kui ta mingi tegevusega täielikult hõivatud on. Ahv on väga sotsiaalne inimene ning elab alati aktiivset elu. Ahv on inimene, kellele teised usaldavad oma saladusi, sest ta oskab saladusi suurepäraselt hoida.
Ahv suudab andestada, kuid ei unusta iialgi. Kui keegi tema vastu korduvalt eksib, siis muutub ta väga kergelt kättemaksuhimuliseks. Ahv ootab alati oma võimalust ning kui see saabub ei suuda teda peatada mitte keegi.
Ahvil on suurepärane mälu mistõttu ei pea ta eriliselt pingutama numbrite ja nimede meeldejätmisega.

Armastus

Ahvidel on väga elav armuelu. Ahv oskab inimestele pakkuda meeldivustunnet ning ka kõige kinnisemad inimesed avanevad talle. Ahvi partner peaks olema usaldatav, kiirelt kohanev ja rõõmsameelne. Kahjuks on Ahvil aga raskusi pühendumisega ning ta võib käituda üsna lapselikult. Ideaalseks partneriks Ahvile on inimene, kes suudab Ahvi alati maha rahustada.

Karjäär

Ahv on väga mitmekülgne, mistõttu omandab ta uusi oskusi väga kiirelt. Oma hiilgava mõistuse tõttu ebaõnnestub Ahv oma ülesannete täitmisel üliharva. Ahv oskab suurepäraselt hinnata riske ning finantsilisi olukordi. Ahv reageerib ettetulevatele olukordadele alati kiirelt.
Maret Kernumees

Maret Kernumees (kuni 1936 Kirnmann; 20. juuli 1934 – 12. märts 1997) oli eesti kunstnik.
Ta õppis aastatel 1942–1952 Kehra Keskkoolis ja lõpetas 1953. aastal Tallinna 7. Keskkooli.
Ta õppis alates 1953. aastast Moskva Raamatukogundusinstituudis ja alates 1954. aastast Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudis, lõpetas viimase 1960. aastal raamatugraafikuna. 
Töötas 1960–1967 ajalehe Säde tehnilise toimetajana ja illustraatorina. 
On loonud ka romantilisi akvarelltehnikas maastikke.

Isiklikku

Tema isa oli maalikunstnik Raoul Kernumees.
Projekti edu kriteeriumid

Ajalugu

1970ndate alguses tehtud uuringuid maksumuse ja ajakava kontrolli kohta võib pidada esimesteks sammudeks määratlemaks projekti edukust.
Teaduslikes artiklites projekti hindamise kohta tehakse vahet kõvadel ja pehmetel projekti edu kriteeriumitel. Kõvad kriteeriumid on pigem objektiivsed ja neid on võimalik mõõta võrdlemisi väikeste kulutustega. Pehmed kriteeriumid on tihedalt seotud inimteguriga ja on pigem subjektiivsed ning raske hinnata.

Klient ja töövõtja

Kliendi ja töövõtja vaated projekti edu kriteeriumitele erinevad.
Töövõtja paneb rohkem rõhku rahalisele ja ajalisele edukriteeriumile kui klient. Klient paneb aga rohkem rõhku teiste huvirühmade vajadustele. Tavaline on, et osapooled kukuvad läbi määratlemaks edu prioriteetseid tegureid, mis viib projekti läbikukkumiseni ja on seeläbi ka tõhusa kliendi ning töövõtja töösuhete takistavaks teguriks.
Vladimir Fjodorov

Vladimir Nikolajevitš Fjodorov (vene keeles Владимир Николаевич Федоров; sündinud 31. märtsil 1951 Kobjai rajoonis Jakuudi ANSV-s) on vene rahvusest Sahha kirjanik (proosa- ja näitekirjanik) ning tõlkija.
Pärast Jakutski Riikliku Ülikooli geoloogiateaduskonna lõpetamist 1975. aastal töötas ta insener-geofüüsikuna, kuid 1977. aastal vahetas elukutset – hakkas ajakirjanikuks. 1990. aastal sai ta ajalehe Poljarnaja Zvezda peatoimetajaks (1990–1994); hiljem on ta juhtinud ka teisi ajalehti.
Kirjanduslikku tegevust alustas ta luuletajana. Esimene luulekogu ilmus 1982. aastal. Ta on kirjutanud näidendeid, sealhulgas lastele. Tema teostest tuntuim on näidend  "Odisseja inoka Jakutskogo" ("Одиссея инока Якутского"). Ta on tõlkinud jakuudikeelset kirjandust vene keelde.
Kaido Uduste

Haridus ja õiguspraktika

Uduste on lõpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduskonna (1992).
Ta on praktiseerinud Londonis (advokaadibürood Sinclair Roche & Temperley, Ince & Co ning Enterprise Chambers) ja Helsingis (advokaadibüroo Borenius & Kemppinen).
Aastate jooksul on Kaido Uduste läbi viinud koolitusi nii Eestis kui väljaspool, pidanud loenguid ja avaldanud publikatsioone nii erialases kui tava-ajakirjanduses.
Uduste on autoriõiguste küsimuses teiste seas esindanud ka riigireetmises süüdi mõistetud Herman Simmi perekonda. (Vt Kärt Anvelt "Herman Simm: mind kasutati ära" Eesti Päevaleht, 6. märts 2010 http://www.epl.ee/artikkel/493147)
Heinrich Israel

Heinrich Israel (1. oktoober 1883 Tallinn – 7. september 1964 Tallinn) oli Eesti maletaja.
Ta jagas 1909. aastal Eestimaa kubermangu maleturniiril 5.–7. ja 1910 2.–3. kohta. Aastal 1923 jagas ta Eesti I malemeistrivõistlustel 4.–6. kohta.
Israel on 1927. aastal loodud Eesti Maleliidu üks asutajaid.
1947–1957 oli ta Vabariikliku Maleklubi instruktor. 1957–1964 oli ta Pimedate Ühingu maletreener ja -organisaator.
Polemon christyi

Levila

Neid võib kohata roomamas Malawis, Ugandas, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Tansaanias, Sambias.
Sawu meri

Sawu meri on saartevaheline meri Vaikses ookeanis, mis jääb Euraasiast kagusse ja piirneb Väikeste Sunda saartega.
Merd ümbritsevad Florese saar loodes, Timori saar kagus ja Sumba saar edelas. Temast loodes asub Florese meri, millega teda ühendab Sape väin. Kirdes asub Banda meri, millega teda ühendavad Alori väin, Ombai väin ja teised väinad. Lõunas asub India ookean, millega teda ühendavad Roti väin, Sumba väin ja teised väinad. 
Sawu mere põhjapiiriks loetakse joon, mis algab Sumbawa kirdetipust ning kulgeb mööda Komodo, Florese, Lombleni, Pantari ja Alori põhjarannikut. Mere idapiiriks loetakse meridiaan 125°O. Mere lõunapiir kulgeb mööda Timori põhjarannikut, läbi Roti saare, sealt Sawu saarte lõunapoolseima saare Danani (10°49'S 121°17'O), sealt Sumba lõunapoolseima tipu Ngunju neemeni ja läbi Sumba saare selle läänetipu Karosso neemeni. Mere läänepiir kulgeb Karosso neemelt Sumbawa kagutipule Toro Doro neemele (8°53'S 118°30'O) ja sealt mööda Sumbawa rannikut saare kirdetippu. 
Mere mõõtmed on idast läände 600 km ja põhjast lõunasse 200 km. Pindala on 35 tuhat km².
Mere sügavus on keskmiselt 1683 ja maksimaalselt 3475 meetrit. Suure sügavuse tõttu pole seal saari, ainult mere lõunaosas on Sawu saared: Sawu, Raijua ja Dana saar . Vee temperatuur on pinnal augustis +26 °C ja veebruaris +28 °C, põhjas +3 °C. Soolsus on 34‰.
Mere kaldad on mägised, kui välja arvata Sawu saared ja Roti saar. Timoril asuv mägi Mutis on 2427 m kõrge ja see pole Timori kõrgeim tipp, aga kõrgeim tipp ei asu Sawu mere rannikul. Sumba kõrgeim mägi Wanggameti on 1225 m kõrge. Mägised on ka kõik mere põhjaranniku saared. Florese kõrgeimad tipud Ranakah (2382 m) ja Egon (1703 m) on koguni tegevvulkaanid. 
Mere kaldad kuuluvad üldiselt Indoneesiale Ida-Nusa-Tenggara provintsi. Üksnes Sumbawa kuulub Lääne-Nusa-Tenggara provintsi ja Timori saare kaldast kuulub osa Ida-Timorile. 
Sawu mere kaldad ja saared on üldiselt asustatud, aga suuri linnu on mere kaldal vähe. Tähtsaim linn on Ida-Nusa-Tenggara provintsi pealinn Kupang. 
Sawu merre ei suubu suuri jõgesid.
Euphantos

Euphantos (kreeka Εὔφαντος; 4. sajand eKr) oli vanakreeka filosoof, Megara koolkonna esindaja, ajaloolane, poeet ning tragöödiakirjanik, kes oli pärit Olynthose linnast Chalkidike poolsaarel.
Euphantose kohta ei ole palju teada. Diogenes Laertios nimetab teda Eubulidese õpilase ning Makedoonia kuninga Antigonos I õpetajana. Viimase auks kirjutas ta ka teose "Kuninglikkusest" (vanakreeka Περὶ βασιλείας), mis oli laialt tuntud. Samuti olid võistlustel edukad tema kirjutatud tragöödiad.
Athenaios viitab Euphantose ajalooteosele oma "Õpetatud meeste pidusöögi" VI raamatus ning seda seoses Ptolemaios III-ga, mis tekitab vastuolu Euphantose arvatavate eluaastatega. Kuigi Diogenes Laertiose väitel elas Euphantos kaua, siis antud viite puhul võib oletada eksimust hilisemal ümberkirjutamisel ning tegelikult on Euphantos viidanud enda kaasaegsele kuningale Ptolemaios I-le. Teiseks võimaluseks on see, et kuningas Ptolemaios III ajal elas Egiptuses teine Euphantos, kes on muuhulgas tõlkinud egiptuse keelest ka Porphyriose teoses "Loomsest toidust hoidumisest" osundatud palve.
Jämaja kirik

Jämaja Kolmainu kirik on kirik Jämaja kihelkonnas Saaremaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Esimene kirik ehitati arvatavasti 13. sajandil. Tollane puukirik aga hävines tules. 14. sajandil ehitati uus kirik, mis aga 1860. aastateks oli juba varisemisohtlik. Sellest kirikust on säilinud renessansskantsel (17. sajandist) ja hiliskeskaegne raidreljeef "Maarja kuulutus" ning krutsifiksiga raidepitaaf.
1864. aastaks ehitati uus kirik, mis sai historitsistliku ilme.
Altarimaali süžee "Päästa mind, Issand!" on leitav kirikutes, kuhu kostis aknast sisse merekohin.
Kirikut kasutab EELK Jämaja Kolmainu kogudus.
Erik Lillo

Erik Lillo (sündinud 29. juunil 1944 Rakveres) on eesti spordiajakirjanik.
Erik Lillo lõpetas 1962. aastal Keila Keskkooli. Seejärel õppis Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonnas, kuid ülikool jäi lõpetamata. 
Aastal 1977 asus ta tööle spordikommentaatorina Eesti Raadios. Ta tegi üle 30 aasta reportaaže olümpiamängudelt ja teistelt suurvõistlustelt. Vahendanud toimuvat 16-lt OM-ilt, neist ise käis kohal 11-l. 
Suvel 2010 pärast kergejõustiku EM-i lahkus ta Eesti Raadiost, et pensionile jääda, kuid sügisel asus tööle reporterina telekanalis TV6.
Roosna-Alliku vald (Järva-Jaani kihelkond)

Roosna-Alliku vald (ka Alliku vald; saksa keeles Kaltenbrun) oli vald Järvamaal Järva-Jaani kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja seejärel liideti Roosna-Alliku vald Kuksema vallaga.
Valla alal asus Roosna-Alliku mõis.
Helju Vasar

Helju Vasar (neiuna Helju Säre; 3. juuli 1932 Tartu – 30. juuni 2013) oli eesti arst, psühhiaater.
Ta lõpetas aastal 1951 Tartu 2. Keskkooli ja aastal 1957 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna.
Pärast ülikooli lõpetamist jäi ta tööle Tartu Psühhoneuroloogiahaiglasse arstina, töötades hiljem ka samas osakonnajuhatajana.

Isiklikku

Tema isa oli Tartu ülikooli veterinaariaõppejõud (hilisem Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaariaprofessor) Rudolf Säre ja tema abikaasa oli Tartu Riikliku Ülikooli füsioloogiaprofessor Elmar Vasar. Neil oli kolm poega. Poeg Eero Vasar on Tartu Ülikooli füsioloogiaprofessor, detsembrist 2010 Eesti Teaduste Akadeemia liige, poeg Veiko Vasar (1956–2015) oli Tartu Ülikooli psühhiaatriaprofessor, poeg Olavi Vasar on veresoontekirurg.
Hiiessaare mõis

Hiiessaare mõis (saksa keeles Hienhof; vananenud saksakeelne nimi Kahusall (Kahusalli mõis)) oli eramõis Pühalepa kihelkonnas Läänemaal.
Mõis rajati 16. sajandi lõpus.
Neeme Russi

Neeme Russi (sündinud 16. mail 1928 Uue-Põltsamaa vallas Viljandimaal) on Eesti põllumajandusteadlane.

Elulugu

Lõpetas 1947 Põltsamaa Keskkooli ja 1952 EPA agronoomina. Oli 1952–67 EPMÜ taimekasvatuse ja sordiaretuse kateedri assistent ja vanemõpetaja, 1967–78 rohumaaviljeluse kateedri vanemõpetaja, 1978–91 taimekasvatuse kateedri vanemõpetaja, 1992–94 sordiaretuse õppetooli dotsent, 1994–98 lektor.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: valge mesika maailmakollektsiooni sobivus sordiaretuse lähtematerjaliks, mesika ja kõrreliste heintaimede kooskasvatamise võimalused, põldoa ja nisu aretus ning sordivõrdluskatsed. Avaldanud 2 õpikut ja 62 teadustrükist.
Anastassija Mõskina

Anastassija Mõskina (vene keeles Анастасия Андреевна Мыскина; sündinud 8. juulil 1981 Moskvas) on Venemaa tennisist.

Saavutused

Oma senise (seisuga 6. märts 2006) karjääri jooksul on Anastassija Mõskina võitnud üksikmängus 10 WTA turniiri ja paarismängus 2 turniiri.
Suurimaks saavutuseks on suure slämmi turniiri võit Prantsusmaa lahtistel meistrivõistlustel 2004. aastal, mil temast sai esimene venelasest selle turniiri võitja. Samuti on Anastassija Mõskina võitnud Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused, kus ta finaalis alistas kaasmaalase Jelena Dementjeva tulemusega 6:2, 6:1. Tema kõrgeim koht WTA edetabelis oli 2. koht, kuhu ta jõudis 13. septembril 2004. 
Anastassija Mõskina osales ka 4. detsembril 2004 Tallinnas Saku Suurhallis toimunud tenniseüritusel "Maret Ani Tennisegala 2004", kus ta võitis Maret Ani tulemusega 6:2, 6:2.  
Tema kui elukutselise tennisisti karjäär lõppes 2007. aastal.
Walter Ulbricht

Walter Ernst Paul Ulbricht (30. juuni 1893 Leipzig – 1. august 1973 Groß Dölln (tänapäeval Templin)) oli Saksa Demokraatliku Vabariigi poliitik, kelle eestvedamisel aastatel 1949–1971 kujunes Ida-Saksamaast sotsialistlik riik. 25. juulist 1950 kuni 3. maini 1971 oli Walter Ulbricht Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee esimene sekretär.
Ulbricht oli alates oma noorpõlvest aktiivne Saksamaa sotsialistliku töölisliikumise liige. Weimari vabariigi lõpuaastatel oli ta Saksamaa Kommunistliku Partei juht Berliinis. Ulbricht kuulus ümber Ernst Thälmanni koondunud partei juhtgruppi, mis vedas võitlust sotsiaaldemokraatia ja vabariikliku korra vastu.
1945. aastal Nõukogude Liidust eksiilist naastest juhtis ta nn Ulbrichti gruppi, tegutsedes Nõukogude okupatsioonitsoonis tihedas koostöös okupatsioonivõimudega. Saksamaa Kommunistliku Partei ja Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei juhtiva liikmena mõjutas ta oluliselt tulevase Saksa DV riigiaparaadi ülesehitust.
Aastatel 1950–1971 oli Ulbricht Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee esimene sekretär ning omas kõige kõrgemat poliitilist otsustusõigust. Ulbricht võttis vastu mitmed olulise poliitilised otsused, muuhulgas otsuse sotsialismi ülesehitamise kohta 1952. aastal, otsuse sulgeda piir Lääne-Saksamaaga 1952. aasta mais, otsuse suruda maha 17. juuni 1953 rahvaülestõus ning rajada Berliini müür augustis 1961.
Aastatel 1949–1960 oli Ulbricht Ministrite Nõukogu aseesimees ning 1960–1973 Saksa DV Riiginõukogu esimees (formaalselt riigipea).
John Michael Talbot

John Michael Talbot (sündinud 8. mail 1954 Oklahoma Citys) on roomakatoliiklik munk, USA laulja, laulukirjutaja ja kitarrist. Ta on väga populaarne katoliku kirikus. Ta on ordu The Brothers and Sisters of Charity asutaja.