google/wiki40b huggingface dataset:
Einar Kiviste

Einar Kiviste (kuni aastani 1923 Einar Steinfeldt; 15. oktoober 1906 Tallinn – 10. juuni 1986 Sydney) oli Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku vaimulik.

Elulugu

Einar Kiviste lõpetas Narvas Gümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta 1925–1932. Oli prooviaastal Narva Aleksandri koguduses. Ordineeriti praost Aleksander Kapi poolt õpetajaametisse 10. septembril 1933.
Oli aastatel 1933–1934 praost Aleksander Kapi isiklik adjunkt. 1933–1934 oli tegev Tallinna Toompea Kaarli koguduse noorsootöö õpetajana. Oli 1937–1944 Narva Peetri koguduse õpetaja.
Lahkus aastal 1944 Saksamaale. Oli 1944–1947 põgenikelaagrites õpetaja. Lahkus aastal 1947 Saksamaalt Inglismaale. Asutas Kesk-Inglismaa koguduse ja Bolton-Prestoni pihtkonna ning teenis neid aastatel 1948–1960.
Lahkus aastal 1961 Inglismaalt Austraaliasse. Töötas Sydney Jaani koguduse õpetajana 1961–1986 ja oli Austraalia praost 1972–1986.
Praostina oli ta 1970. aastatel tegutsenud väliseesti lauluraamatukomisjoni esimehe abi.

Isiklikku

Einar Kiviste isa Georg Kiviste oli Teškovo-, Harju-Jaani- ja Narva Peetri koguduse õpetaja. Tema vend Georg Wilhelm Kiviste oli Kõpu Peetri koguduse õpetaja. Tema ristiisadeks olid isa ametivennad Aleksander Kapp ja Harald Põld.
Stato da Mar

Stato da Mar ehk Domini da Mar ("mereriik/-valdused") tähistas Veneetsia vabariigi mere- ja ülemerevaldusi, mille hulka kuulusid Istria, Veneetsia Dalmaatsia, Veneetsia Albaania, Euboia saarel asunud Veneetisa Negroponte kuningriik, Peloponnesosel asunud Veneetsia Morea kuningriik, Egeuse saared (nn "Saarestiku hertsogiriik"), Kreeta (tollase nimega Candia kuningriik) ja Veneetsia Küpros.
Stato da Mar oli üks osa Veneetsia valduste kolmest osast. Teised kaks olid doodžile alluv Dogado ja Domini di Terraferma (maismaavaldused Põhja-Itaalias).

Ajalugu

Veneetsia meretaguse impeeriumi loomine algas aasta 1000 paiku Dalmaatsia vallutamisega ja impeerium jõudis oma suurima ulatuseni Neljanda ristisõja lõppedes aastal 1204, mil Veneetsia vabariik omandas suure osa Bütsantsi maadest. Ent enamikku neist aladest Veneetsia tegelikult ei kontrollinud ja neid valitsesid Bütsantsi riigi järglased Epeirose despootkond, Nikaia keisririik ja Trapezundi keisririik. Lisaks kaotati suur osa valdustest peagi taas kui Nikaia Bütsantsi keisririik suutis Bütsantsi aastal 1260 tagasi vallutada.
Üha suureneva Osmanite riigi surve all kaotati ja korraldati ümber paljud territooriumid. Olulisemad riikidevahelised konfliktid olid seitse Osmanite-Veneetsia sõda (vahemikus 15. sajandist 18. sajandini alguseni), Kreeta sõda (1645–1669) ja Morea sõda (1684–1699).
Vabariigi lõpuajaks aastal 1797 (vaata Campo Formio rahu) olid vabariigi ülemerevaldustest alles jäänud Istria, Dalmaatsia, Korfu ja Joonia saared.
Herbert Simon

Informaatika

Ta oli üks tehisintellekti kui teaduse rajajaid. Koos oma kolleegi Alan Newelliga kirjutas mõned esimesed töötavad tehisintellekti alased programmid nagu näiteks The Logic Theorist ja General Problem Solver.
Franca Rame

Franca Rame (18. juuli 1928 Parabiago – 29. mai 2013 Milano) oli Itaalia näitleja, näitekirjanik ja poliitik.
Ta oli abielus Dario Foga. Nende poeg on Jacopo Fo.
Aastatel 2006–2008 kuulus ta Itaalia senatisse.
Padova ülikool

Padova ülikool (itaalia keeles Università degli Studi di Padova) on Itaalia riiklik ülikool; ühtlasi üks vanimaid ülikoole Euroopas.
Ülikooli asutasid 1222 õppejõud ja üliõpilased, kes olid konfliktide tõttu Bologna ülikoolist välja heidetud.
Ülikoolis õpib umbes 61 000 üliõpilast (2014-2015).
Marko Raat

Marko Raat (sündinud 1. juulil 1973) on eesti filmilavastaja.
Ta on lavastanud näiteks filmid "Agent Sinikael", "Spioonil ei ole tundeid", "Nuga".
Ta on ka "Toomiku filmi" ja "Lumekuninganna" stsenarist ja lavastaja.
Raat on 2009. aastast saati loonud Eesti Rahva Muuseumi jaoks audiovisuaalset sisu. Seda kutsus teda tegema Arhitektuuribüroo 3+1.
Nägemiseni homseni

Sisu

Gdański üliõpilaskabaree näitleja Jacek tutvub Prantsuse konsuli tütre Margueritte'iga. Noorte vahel tekivad tunded. Margueritte viibib Poolas ainult koolivaheaegadel ja pühade ajal. Jacek tutvustab Margueritte'ile Gdański ja üliõpilasteatri näitlejaid. Kuid peagi saavad noored aru, et nad on pärit erinevatest sotsiaalsetest süsteemidest ja neile ei ole määratud kokku jääda.
Leopold von Ranke

Leopold von Ranke (21. detsember 1795 – 23. mai 1886) oli Saksa ajaloolane, keda peetakse ka moodsa ajalooteaduse isaks. 
Ta rajas oma koolkonna ning pani aluse historitsistlikule uurimissuunale (forschen zu verstehen 'uurida, et aru saada'). Õppejõuna võttis ta kasutusele tänapäeval laialt rakendatava õppevormi ajaloo seminari.
Põhiline, mida ajaloolane peab tegema, oli tema arust esitada ajalugu nii, nagu see tegelikult oli olnud (wie es eigentlich gewesen). Seega oli ta vastu igasugustele moonutustele, ilustustele ja subjektivismile. Toonased ajaloolased uskusid tõsimeeli, et ajalugu võib vaid rekonstrueerida teadaolevate faktide põhjal sellisena, nagu ta tegelikult oli, kuid juba nende endi teosed näitasid, et reaalselt on see võimatu. Ka Ranke enda teostes on subjektivismi (ta oli äärmuslik konservatiiv) ning peegeldub toonastele arusaamadele vastav arusaam maailma asjadest. Siiski tõi ta historiograafiasse enamiku tänapäevastest põhimeetoditest, kaasa arvatud ka selle, et ajalugu uuritaks niivõrd palju kui võimalik primaarsete allikate kaudu.
Mägi-Karabahhi sõda

Mägi-Karabahhi konflikt ehk Mägi-Karabahhi sõda (aserbaidžaani keeles Qarabağ münaqişəsi, armeenia keeles Արցախյան գոյամարտ) oli relvastatud konflikt Taga-Kaukaasias aserbaidžaanide ja armeenlaste vahel. Ammuste ajalooliste ja kultuuriliste juurtega kogukondade vaheline konflikt teravnes Nõukogude Liidus toimunud perestroika aastatel (1987–1988) ning arenes 1991–1994 sõjategevuseks Armeenia ja Aserbaidžaani vahel, eesmärgiga saavutada kontroll Mägi-Karabahhi ja mõne ümberkaudse ala üle.
Vene poliitiku ja rahvusvaheliste suhete spetsialisti Galina Starovoitova sõnul "on see konflikt rahvusvahelise õiguse seisukohalt näide vastuolust kahe põhimõtte vahel: ühelt poolt rahva õigus enesemääramisele, teisalt aga territoriaalse terviklikkuse printsiip, mille kohaselt võib piire muuta vaid rahumeelselt ning vastastikusel nõusolekul".
Riikide seisukohad Mägi-Karabahhi konflikti suhtes on vastandlikud, olukorda komplitseerib piirkondlike vastuolude ajalooline taust (sealhulgas Armeenia genotsiidi tunnustamise küsimus). "Türgi ja Aserbaidžaani tandem peab Armeenia vastu tõelist infosõda, moonutades Mägi-Karabahhi konflikti tekke põhjust ja tagajärgi," on kirjutanud Armeenia politoloog Armen Akopjan.
2016. aasta aprillis algas Mägi-Karabahhi piiril taas sõjategevus ühelt poolt Aserbaidžaani ning teiselt poolt Armeenia ja rahvusvahelise tunnustuseta Mägi-Karabahhi Vabariigi vahel.
Jerry Sandusky

Jerry Sandusky (sünninimi Gerald Arthur Sandusky; 26. jaanuar 1944 Washington, Pennsylvania) oli USA kurjategija.
Tõnu Pääsuke

Isiklikku

Suusatreener Aita Pääsuke on Tõnu Pääsukese abikaasa.
Mahāvatār Bābājī

Mahāvatār Bābājī (mahāvatār – 'suur avataara', bābājī – (austavalt) 'isa', 'vanem', 'tark') on India pühakule ja joogile antud nimi. Selle nimega hakkasid teda kutsuma mitmed tema õpilased (sealhulgas Lahiri Mahasaya), kes on end öelnud olevat temaga kohtunud aastatel 1861, 1935 ja 1980. Osasid neist kohtumistest on kirjeldanud Paramahansa Yogananda oma raamatus "Joogi autobiograafia". Sealsamas räägib Yogananda ka oma isiklikust kohtumisest Babajiga. Teisest isiklikust kohtumisest Babajiga räägib Sri Yukteswar Giri oma raamatus "The Holy Science". Joogi Sri M-i autobiograafia "Apprenticed to a Himalayan Master (A Yogi's Autobiography)" järgi on Babaji  jumal Šiva. Raamatu teises peatükis kirjeldatakse, kuidas Babaji võttis Šiva kuju. Kõiki neid lugusid on koos täiendavate kohtumistega kirjeldatud mitmetes elulugudes. Yogananda autobiograafias on öeldud, et Babaji on elanud mitmesaja või enama aasta jooksul India vähekülastatud piirkondades, kus teda on kohanud vaid käputäis ta õpilasi ja teisi inimesi.
Lynn Margulis

Lynn Margulis (sündinud Lynn Petra Alexander, esimeses abielus Lynn Sagan, 5. märts 1938 – 22. november 2011) oli bioloog, Massachusettsi Ülikooli (Amherst) professor.
Ta on tuntud eeskätt eukarüootide organellide päritolu teooria esitaja ja arendajana. Tema panus endosümbioosi teooriasse on aidanud välja selgitada, kuidas rakuorganellid (mitokonder ja plastiidid) kujunesid organismide evolutsioonis.
Ta oli neodarvinismi kriitik, põhjendades sümbioosi tähtsust peamise adaptiivseid uuendusi võimaldava evolutsiooni tegurina.

Pere

Margulis abiellus 1957 astronoom Carl Saganiga, kes oli siis Chicago ülikooli füüsikatudeng. Neil sündis kaks last: poeg Drion Sagan (1959), kellest sai teaduskirjanik, ja Jeremy Sagan (1960), kellest sai tarkvaraarendaja ja ettevõtte Sagan Technology asutaja. Abielu lahutati 1964.
1967 abiellus ta teist korda, seekord kristallograaf Thomas Margulisega. Sündis kaks last: poeg Zachary Margulis-Ohnuma, kellest sai New Yorgi vandeadvokaat, ja tütar Jennifer Margulis, kellest sai õpetaja ja kirjanik. Seegi abielu lõppes 1980 lahutusega.
Margulis ise kommenteeris seda nii: «Ma lahkusin töölt abikaasana kaks korda. Inimlikult pole võimalik olla korraga hea ema, hea abikaasa ja esmaklassiline teadlane. Millestki tuleb loobuda.»
Lynni õde Joan Alexander abiellus Sheldon Lee Glashow'ga, kes 1979 pälvis Nobeli füüsikaauhinna. Teine õde Sharon abiellus matemaatik Daniel Kleitmaniga, kellel on teadaolevalt kõige väiksem Erdősi-Baconi arv (kõigest 3).
Käsmu kirik

Käsmu kirik (nimetatud ka Käsmu kabel) on Käsmus asuv luteri kirik.
Käsmu kirikut kasutab EELK Käsmu kogudus.
Puukirik valmis aastatel 1863–1864 ning seda ümbritseb väike kalmistu. Kalmistul on põlvitava naise figuuriga hauamonument (Juhan Raudsepp, 1937), mida peetakse Eesti üheks kaunimaks hauamonumendiks . See on püstitatud kaugsõidukapteni Oskar Tiedemanni noorelt surnud tütre Signe mälestuseks.
Käsmu kirikus on Tallinnast Rootsi-Mihkli kirikust pärinev orel, mille on tõenäoliselt ehitanud orelimeister Johann Andreas Stein 1813. aastal.
Kiriku vahetus läheduses on Dellingshauseni kivikabel.
Lülisammas

Lülisammas (ladina columna vertebralis) on inimeste kere skeleti osa, mis koosneb lülisambalülidest ja kuulub skeletisüsteemi. Lülisammast toetavad paljud lihased ja arvukad sidemed. Lülisamba ja kolju vahel moodustub kuklaliiges. 
Teiste selgroogsete loomade lülisamba kohta kasutatakse terminit selgroog. 
Lülisamba areng, anatoomia, morfoloogia ja patoloogia võivad erineda nii  indiviiditi kui ka indiviidi erinevate eluperioodide lõikes. 
Imiku lülisammas on dorsaalsuunas kõverdunud. Kõverdused vormuvad välja lihaste töö ja keha raskuse vastastikmõjus. Kui vastsündinu hakkab juba pead tõstma, kujuneb välja kaelalordoos. Rinnaküfoos hakkab kujunema koos lapse istuma hakkamisega. Nimmelordoos kujuneb välja koos lapse püstiseismise ja kõndimisega. 
Lülisammas koosneb 33 - 34 lülist: 7 kaela-, 12 rinna- ja 5 nimmelülist (kõik vabalülid) ning 5 ristluuks liitunud ristluu- ja 4–5 õndra- ehk sabaluuks liitunud õndralülist ja lüli(de)vaheketastest.
Lülisamba murru korral on tihti ohustatud lülisambakanalis paiknev seljaaju.
Noortel täiskasvanutel võib põletikulise haigusena välja kujuneda jäigastav lülisambapõletik (Behterevi tõbi).
Põtalovo

Ajalugu

Abrene asub ajaloolisel Latgale territooriumil. Tänapäevane Latgale hõlmab Vana-Liivimaa Aiviekste-Pededze ja Daugava jõest idas asuva ala, mis pärast 17. sajandi Rootsi-Poola sõdasid jäi Liivimaa vojevoodkonnana Rzeczpospolita koosseisu.
Esimese Poola jagamise tagajärjel 1772. aastal läks Latgale Venemaa keisririigi Vitebski kubermangu koosseisu.
Riia rahulepingu järgi läks Põtalovo küla koos ümberkaudsete Ostrovi maakonna aladega 1920. aastal Läti Vabariigi koosseisu ja nimetati Jaunlatgaleks. 1933. aastal sai Jaunlatgale linnaõigused (elanikke oli siis 1500). 1938. aastal anti linnale uus nimi, Abrene.
Teise maailmasõja järel, 1944. aastal eraldati piirkond Läti NSV-st ja liideti Abrene linn koos Abrene rajooniga, Vene NFSV Pihkva oblastiga ja nimetati Põtalovoks.
Tänapäeval kuulub Põtalovo Venemaa Föderatsioonile. Läti pidas linna de iure endale kuuluvaks kuni 2007. aastani, mil Venemaaga sõlmitud piirilepinguga sellest loobuti.
Lõimise tänav

Lõimise tänav tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Vismeistri asumis.
Lõimise tänav algab Uustalu tänavalt, ristub Viige tänavaga ja lõpeb Mirta tänaval. Eramutega hoonestatud Lõimise tänav on lääneedela-idakirdesuunaline ning ligikaudu 360 meetri pikkune.
Lõimise tänav sai nime 19. aprillil 2000. Tänav on nime saanud mullandustermini "lõimis" järgi (lõimis – mulla koostis).
Tomislav Tolušić

Isiklikku

Ta on teist korda abielus. Esimesest abielust on tal kaks tütart, teisest abielust on tal poeg.
Riia piiskopkond (õigeusu kirik)

Riia piiskopkond (läti keeles Rīgas eparhija) on Läti Õigeusu Kiriku piiskopkond Läti lääneosas.
Piiskopi residents on Riias ja katedraaliks on Riia Kristuse Sündimise katedraal. Lisaks asuvad piiskopkonna aladel veel Liepāja Püha Nikolai katedraal ning Jelgava Püha Siimeoni ja Püha Anna katedraal. Piiskop on Riia ja kogu Läti metropoliit Aleksandr (Kudrjašov) (ametis 27. oktoobrist 1990).
Riia piiskopkond asetseb Lätis riigi lääneosas. Aastani 2013 kuulus sinna terve Läti, kuid siis eraldati sellest Balvi, Baltinava, Rugāji, Viļaka, Cibla, Kārsava, Ludza, Zilupe, Gulbene, Aknīste, Jēkabpilsi, Krustpilsi, Sala, Viesīte, Rēzekne, Viļāni, Līvāni, Preiļi, Riebiņi, Vārkava, Cesvaine, Ērgļi, Lubāna, Madona, Varakļāni, Ilūkste, Daugavpilsi, Dagda ja Krāslava piirkonda kuuluvad alad, millest moodustati Daugavpilsi ja Rēzekne piiskopkond.

Ajalugu

Aastal 1710 liideti Liivimaa alad Venemaaga ja neist sai Pihkva piiskopkonna osa. Aastal 1764 sai Pihkva piiskopist Pihkva ja Riia piiskop, aga aastal 1799 Pihkva, Liivimaa ja Kuramaa peapiiskop. Aastail 1781–1785 ehitati Riiga ka peakirik. Aastail 1836–1850 asus Läti aladel Riia vikaarpiiskopkond.
Iseseisev piiskopkond moodustati neile aladele aastal 1850. Piiskopkonda kuulusid Liivimaa kubermang, Kuramaa kubermang ja osalt ka Eestimaa kubermangu alad. Aastal 1880 oli selle aladel ligi 200 000 õigeusklikku, piiskopkonda kuulus 127 kirikut, piiskopkonda teenindas 291 vaimulikku, piiskopkonnale allus 127 õigeusu kihelkonnakooli ja 244 abikooli. Jumalateenistusi peeti kirikuslaavi keeles, läti keeles ja eesti keeles. Riia piiskopkonnas asus kaks kloostrit, lisaks katedraalile ehitati piiskopkonna aladele veel ka peakirikud Daugavpilsi, Jelgavasse ja Liepājasse.
Aastal 1921 oli piiskopkonna aladel õigeusklikke 167 000. Peale iseseisvumist ühendati kogu Läti ala õigeusklikud Läti Õigeusu Kirikuks, mis ei jagunenud piiskopkondadeks. Aastail 1936–1940 allus see autonoomse kirikuna Konstantinoopoli patriarhile.
Peale Teist maailmasõda hakkas piiskopkond kandma nime Riia ja Läti piiskopkond. Aastal 1945 oli piiskopkonnas kaks kloostrit ja 138 kirikut, aga aastaks 1963 oli kirikuid järgi jäänud vaid 100 (neist 14 olid lätlaste kogudused). Aastast 1990 muutus piiskopkond taas Läti Õigeusu Kirikuks, koosnedes ühestainsast Riia piiskopkonnast. Aastal 2013 eraldati sellest eraldi piiskopkonnaks Daugavpilsi ja Rēzekne piiskopkond. Aastal 2014 moodustati piiskopkonna koosseisus Jelgava vikaarpiiskopkond. Tänapäeval kuulub Riia piiskopkonda 118 kirikut.

Riia piiskopid

Riia piiskopid on ühtlasi ka Läti metropoliidid.
Enewetak

Enewetak (varem ka Eniwetok; maršalli Ānewetak) on atoll Marshalli saarte hulka kuuluvas  Raliki saarestikus.
11° 30′ N, 162° 20′ E. Koosneb umbes 40-st pisisaarest (kokku umbes 6 km²), mis ümbritsevad laguuni. Euroopa jaoks avastas saare 1794 aastal briti kaubalaeva Walpole meeskond.
Saarel paiknes USA sõjaväebaas ja seal viidi läbi tuumapommi katsetusi. 1948–1958 toimus atollil 42 tuumapommi katsetust. Seal toimus 1952. aastal ka esimene vesinikupommi katsetus, mille tagajärjel hävis Elugelabi saar. 
1970ndatel hakkasid inimesed Enewetakile naasma. 1977 hakati saari radioaktiivsetest jäätmetest puhastama ja 1980. aastal kuulutati Enewetak elamiseks ohutuks. 1999. aastal elas Enewetakil 820 inimest. 2000. aastal maksti saareelanikele 340 miljonit dollarit kompensatsiooniks.
Tõnu Aare

Tõnu Aare (sündinud 25. juulil 1953) on eesti muusik.
Ta on ansambli Apelsin asutaja ja juhtfiguur.
Donato Bramante

Donato Bramante (Donato d'Angelo di Pascuccio) (umbes 1444 – 11. märts 1514) oli itaalia arhitekt ja maalikunstnik.

Elulugu

Bramante arvatakse olevat sündinud Urbino lähedal Fermignanos, mis tollal kandis Monte Asdrualdo nime. Urbino õukond oli 1460ndate Itaalias silmapaistvalt kultuuri- ja kunstilembeline.
Donato tegutses arvatavasti Luciano Laurana abilisena Urbino lossi ehitamisel. Laurano lisas lossile, milles elas Federico da Montefeltro, sammashoovi ja muudki, mis meenutas antiikstiili.
1474. aasta paiku asus Bramante Milanosse, kus hoonete ehitamisel oli juurdunud tava kasutada gooti stiili. Hertsog Ludovico Sforza võttis ta 1476 sisuliselt õukonnaarhitektiks. Seal rajas ta hulgaliselt vararenessanss-stiilis ehitisi, näiteks 1482–1486 töötas ta Santa Maria presso San Satiro kiriku kooriruumi ehitusel. Apsiidi jaoks polnud piisavalt ruumi, sellepärast kasutas Bramante reljeefi ja maalikunsti, et jätta mulje, nagu oleks apsiid olemas. Tema tähtsaim teos on Santa Maria delle Grazie kiriku kooriruum (1492–1499). Bramante tegevus avaldas mõju kogu Lombardia arhitektuuri arengule.
Aastal 1499 oli Bramante sunnitud Milanost lahkuma, sest Prantsusmaa sõjavägi ajas tema patrooni Sforza Milanost minema. Bramante kutsuti Rooma, kus teda juba varasemast tundis kunstide patroon kardinal Raffaele Riario. Seal tutvus ta kardinal della Roverega, kellest peatselt sai paavst Julius II. Seal valmis tema kavandite järgi 1504. aastal San Pietro in Montorio kabel San Pietro in Montorio kloostri õuel. Aastal 1505 alustas Bramante Vatikani lossi ümberehitust, see jäi aga lõpetamata.
Oliver Masing

Oliver Masing (11. september 1926 – 17. veebruar 2010) oli eesti keemik ja õpetaja-metoodik. 
Ta oli aastakümneid keemiaõpetaja Tallinna 20. Keskkoolis. Oliver Masingu põrm maeti 30. aprillil 2010 Tallinna Rahumäe kalmistule.
Aleksandrs Čaks

Elulugu

Čaks sündis Riias rätsep Jānis Čadarainise peres. 1915–1917 elas ta Esimese maailmasõja eest evakueerituna Võrus ja seejärel 1915–1918 Saranskis. Keskkooli lõpetas 1918. aastal ning asus õppima Pensa ülikooli meditsiiniteaduskonda. 1919 mobiliseeriti ta Punaarmeesse. 1922 ta demobiliseeriti ja tuli tagasi Riiga. Et tal ei olnud ette näidata keskkooli lõputunnistust, pidi ta uuesti keskkooli lõpetama. 1924. aastal astus ta Läti Ülikooli meditsiiniteaduskonda, kuid hakkas peagi õppima balti filoloogiat. 1925 läks ta tööle algkooli õpetajaks ja juhatajaks ning debüteeris samal aastal luuletusega "Unistused" ajakirjas "Latvijas Kareivis". Kirjanikunimeks võttis ta oma esivanemate varasema perekonnanime (Čadarainis-Čaks) teise poole. 1927 tuli ta tagasi Riiga. 1928 ja 1929 ilmus talt neli luulekogu. 1937–1939 valmis tal Läti küttide elu kirjeldav kangelaseepos "Mūžības skartie". 1942 valmis armastusluulekogu "Debesu dāvana".
Pärast Teist maailmasõda sai temast Läti NSV kirjanike liidu liige ning ajakirja "Cīņa" (Võitlus) kultuuriosakonna juhataja. 1947 suunati ta tööle Läti NSV Keele ja Kirjanduse Instituuti. Teda hakati süüdistama kodanlikus natsionalismis ning tema 1948 trükki läinud luulekogu "Zem cēlās zvaigznes" tiraaž hävitati.
Aleksandrs Čaks suri südameinfarkti 48-aastasena.
1974. aastal etendati Tallinna Draamateatris Čaksi poeemi "Mängi, pillimees" põhjal valminud Pēteris Pētersonsi samanimelist luulekompositsiooni. Eesti keeles on ilmunud Čaksilt 2 proosakogu, üks luulevalimik ning luuletusi ajakirjades Mana (Marie Underi tõlkes) ja Looming (Ita Saksa ja Livia Viitoli tõlkes).
Riia kesklinnas asub tema muuseum ja Ziedoņdārzsi pargis mälestussammas.
Rae kultuskivi

Rae kultuskivi on rändrahn, mis asub Harju maakonnas, Assakult 2 km kirdes. Rahn on arvel arheoloogiamälestisena.

Koostis

Kultuskivi koosneb peeneteralisest roosast graniidist. Sinna on võimalik kultuslohke sisse hõõruda.

Mõõtmed

Rae kultuskivi mõõtmed on 3,6 × 2,8 × 2,2 m, ümbermõõt 9,8 m.
Tõlvik

Tõlvik (spadix) on jämenenud ja lihaka peateljega (õieraoga) piklik õisik, mille teljele kinnituvad õied. Tõlviku alusel võib olla putukate ligimeelitamiseks ja õisiku kaitseks eredavärviline kandeleht.
Tõlvik esineb võhalistel, hundinuialistel, kõrrelistel jt.
Tõlvik on ka sellest õisikust moodustund liitvilikond.
EMK Kohtla-Järve Kolgata kogudus

EMK Kohtla-Järve Kolgata kogudus on Kohtla-Järvel tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus.
Kogudus kasvas välja EMK Jõhvi kogudusest. Kogudus asutati 1994.
Koguduse pastor on algusest peale olnud Sergei Sutškov.
Neerupealis

Neerupealis ehk suprarenaalnääre (ladina keeles glandula suprarenalis või glandula adrenalis) on paljudel imetajatel, lindudel, roomajatel ja kahepaiksetel neerude juures (inimestel neeru ülaotsas) paiknev paariline sisenõrenääre.
Veterinaaranatoomias on eelisterminiks neerumanus.

Morfoloogia

Elundi mass erineb nii liigiti kui indiviiditi sõltudes vanusest, soost ka tõust. 
Täiskasvanud inimesel kaalub kumbki neerupealis 12 grammi.

Roomajad

Roomajate (sh madude) neerumanused paiknevad neeru peal ja on väikeste saarekeste kujulised, kuid histoloogiliselt ei ole elundid väga kindlateks piirkondadeks jaotatud (vt imetajatel) kromafiinsed rakud on segunenud neerumanuse koore rakkudega. Elundi sees paiknevad valdavalt koore ning väljas kromafiinsed rakud.

Siseehitus

Neerupealis koosneb väljast sissepoole neerupealise kihnust (capsula), neerupealise koorest ja neerupealise säsist.

Funktsioonid

Neerupealise koor ja neerupealise säsi moodustavad koos hüpotalamuse ja ajuripatsi eessagaraga telje, mille funktsiooniks on organismi homöostaasi reguleerimine.

Neerupealise koor

Neerupealise koor (ka neerumanusekoor) eritab ligi 40 steroidhormooni, kortikosteroide, mineralokortikoide (aldosteroon), glükokortikoide (kortisoon, hüdrokortisoon, kortikosteroon) ja androgeenseid hormoone (androsteroon, progesteroon). Neerupealise koore talitlust reguleerib ajuripatsi poolt eritatav kortikotroopne hormoon.

Haiguslikud seisundid

Neerupealise talitluse puudulikkus (kas üle- või alatalitlus) põhjustab nii loomadel kui ka inimestel mitmeid hormonaalseid häired, mis põhjustavad paljusid haiguslikke seisundeid: Addisoni tõbe, Cushingi sündroomi, hirsutismi, hüperaldosterismi jpt.
Kodima

Kodima (vepsa keeles Kodumaa) on Karjala Vabariigis Petroskois ilmuv vepsakeelne ajaleht. Osa materjale avaldatakse vene keeles.
Ajaleht ilmub alates 1993. aastast sagedusega üks kord kuus. Ajalehte levitatakse tasuta.
Karula vald

Asustus

Karula vallas oli 14 küla: Kaagjärve, Karula, Kirbu, Koobassaare, Käärikmäe, Londi, Lusti, Lüllemäe, Pikkjärve, Pugritsa, Raavitsa, Rebasemõisa, Valtina ja Väheru.

Nimi

Karula nimi on tekkinud ajaloo käigus esinenud saksakeelsete nimetuste - Karolle, Carroll, Carvele eestipäraseks muutmise teel.

Loodus

Karula valla loodus oli Lõuna-Eestile tüüpiline, lääneosas tasasem, idaosas on Karula kõrgustiku kuppelmaastik. Karula kõrgustiku kõrgeim tipp on Tornimägi (137,85 m üle merepinna).
Valla territooriumil asus 32 järve, sealhulgas Lajassaarõ järv, Kaadsijärv, Rebäsejärv, Kuikli järv ja Pautsjärv.
Valla territooriumist poole katsid metsad, kus elab arvukalt metslinde, metssigu, põtru, metskitsi ja väiksemaid ulukeid. Looduse eripära tõttu harrastatakse siin meelsasti jahindust ja kalandust.
Aastal 1993 moodustati Karula rahvuspark, mis hõlmas 50 km² valla territooriumist. Rahvuspargi keskus asub Ähijärvel.

Ajalugu

Karula vald moodustati 1992. aasta 30. jaanuaril.
Henry Laks

Henry Laks (sündinud 7. jaanuaril 1961) on eesti laulja.

Pere

Tal on pojad Joonas ja Rasmus.
Skonto Hall

Skonto Hall (läti Skonto Arēna) on spordihall Riias, Lätis. Peamiselt toimuvad seal jäähoki ja korvpalli võistlused. Skonto Hall mahutab 6500 pealtvaatajat ning halli renoveeriti 2006. aastal, et seal saaks korraldada 2006. aasta meeste jäähoki maailmameistrivõistlusi.
Hallis korraldati ka 2003. aasta Eurovisiooni lauluvõistlust.