google/wiki40b huggingface dataset:
Rene Busch

Haridus

Busch omandas keskerihariduse Tallinna Spordikolledžis. Ta on täiendanud end mitmes riigis toimunud koolitustel ja seminaridel.

Tennisemängija karjäär

Busch on kuulunud Nõukogude Liidu noortekoondisse ning Eesti koondisse. Aastatel 1993–2002 mängis Eesti koondises Davise karikavõistlustel. 1995–2002 mängis Busch Saksa klubiliigas erinevate klubide esinumbrina. Karjääri jooksul on ta osalenud paljudel rahvusvahelistel turniiridel.

Tegevus treenerina

Busch alustas abitreenerina 1991. aastal, olles USA spordiakadeemias praktikal. Alates 1996. aastast on ta tegutsenud treenerina Eestis. 1998 asutas ta tenniseklubi TC 2000. Samast aastast korraldab ta tennisekoolitusi lastele. 2003 asutas ta omanimelise tennisekooli, mis alustas 2005. aastast täiskasvanute tennisekoolitustega.
Tema õpilasteks on olnud näiteks Anett Schutting, Anja Maskaljun, Jakov Tsirkin ja Danil Proskura.
Lasse Thoresen

Elulugu

Thoresen sündis Oslos 1949 ja õppis koos Finn Mortenseniga Norra Muusikaakadeemias, mida lõpetas aastal 1972. Ta õppis elektroakustilist muusikat Utrechtis ja musique concrète and spektraalset muusikat Pariisis.
Aastast 1988 oli Lasse Thoresen Norra Muusikaakadeemia kompositsiooniprofessor.
Thoreseni tähtis inspiratsiooniallikas on baha'i usk, mille tekste kasutas ta oma töös.
2010 sai Thoresen Põhjamaade Nõukogu muusikaauhinna oma teose "Opus 42" eest, mis koosneb vokaalrühma Nordic Voices jaoks kirjutatud neljast osast.
Tālava

Tālava (latgali: Tuolova, läti: Tālava, ajaloolistes allikates: Tholowa, Tolowa, Tolewe) oli 13. sajandi muinasmaakond latgalite asualal tänapäeva Põhja-Lätis. Info maakonna kohta pärineb Henriku Liivimaa kroonikast ja mõnedest teistest 13. sajandi dokumentidest. Maakond eksisteeris 10. sajandist 1224. aastani.

Asend

Tālava asus latgalite asuala loodeosas Koiva kesk- ja ülemjooksul Asti järvest idas. Tālava piirnes põhjas muinaseestlaste Sakala ja Ugandi maakondade, läänes Idumea ja  liivlaste Metsepole, lõunas Jersika vürstiriigi ja idas latgalite Adsele maakonnaga. Piirkonna sisejaotus on paremini teada lääneosa kohta, kus asusid Trikāta ja Sotecle linnusepiirkonnad, Ümera ja võndlastega asustatud Võnnu. Kaht viimast on vahel peetud ka Tālavast eraldiseisvaks alaks.

Poliitilised suhted

13. sajandi alguses oli enamus Tālavast Pihkva vürstiriigi poliitilise ja religioosse mõju all. Pihkvale maksti makse, mida kinnitavad mitmed ajalooallikad, ja sealt oli vastu võetud õigeusk, millele lisaks Henriku Liivimaa kroonikale viitab ka õigeuskliku sümboolikaga esemete sage esinemine arheoloogilises materjalis. Edaspidi nihkus Tālava järk-järgult Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu mõjusfääri. 1208. aastal sõlmisid maakonna juhid nendega sõjalise liidu ugalaste ja hiljem teiste eestlaste vastu. Samal aastal andsid end Riia piiskop Alberti religioosse võimu alla Ümera latgalid, 1214. aastal tegid seda veel mõned ülikud, Trikāta piirkonna valitseja Talibaldi pojad. 1224. aastal sõlmisid Riia piiskop ja orduvennad lepingu Tālava oma võimualadeks jaotamise kohta nii, et piiskop sai 2/3 ja ordu 1/3 territooriumist, kuid ka Pihkva õigus sealt maksu koguda jäi esialgu püsima. Viimast korda mainitakse Tālavat 1255. aastal, mil seda nimetatakse Riia peapiiskopkonnale kuuluvate alade hulgas.
Koirova

Koirova ehk Finskoje Koirovo (ka Suomen Koirova, Koiroi, vene Финское Койрово, Чухонское Коерово, Большое Коерово) on endine ingerisoome küla ajaloolises Tuutari kihelkonnas Kesk-Ingerimaal Peterburi linnast lõunas Gorelovo ja Pulkovo vahel. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb ala Leningradi oblasti Lomonossovi rajooni Villozi valla territooriumile.
Nimetus tuleb arvatavasti soomekeelsest sõnast koira ehk koer.
Küla kuulus ajalooliselt samanimelise mõisa alla, mille territooriumil oli veel teisigi Koirovo-nimelisi külasi, mida eristati üksteisest eesliidetega nagu Finskoje Koirovo, Russkoje Koirovo, Nižneje Koirovo, Verhneje Koirovo, Novoje Koirovo ja Staroje Koirovo. Finskoje Koirovo, mida rahvasuus kutsuti ka lihtsalt Koirovaks, oli nendest küladest vanim ja suurim.
1711. aastal kuulus küla (nimetatud kui Koera) Pulkova mõisale.
1792. aasta Alexander Wilbrechti koostatud Peterburi kubermangu kaardil kirjas kui Koerovo (Коерово) küla.
1817. aastal oli külas (nimetatud kui Бол. Койровa) 24 talu.
1831. aastal oli külas (nimetatud kui Бол. Коeровo или Чухонское) 28 talu.
1838. aastal elas külas (nimetatud kui Чухонское Коерово) 151 inimest, kellest 68 olid mehed ja 83 naised.
1848. aastal elas külas (nimetatud kui Koiroa) 135 ingerisoomlast, kellest 116 olid äyrämöised ja 19 savakod.
1856. aastal oli külas (nimetatud kui Койерово Чух.) 7 talu 58 meeshingega.
1860. aastal oli külas (nimetatud kui Бол. Коeровo (Чухонской)) 26 talu.
1880.–1990. aastatel oli külas 32 talu.
1913. aastal oli külas (nimetatud kui Чухонское Койерово) 44 talu.
Küla hävis Teises maailmasõjas, seal toimunud tiheda lahingutegevuse tõttu. Leningradi piiramise ajal asus külas kolm aastat saksa kindlustatud tugipunkt, mis õnnestus vene vägedel tagasi vallutada 1944. aasta jaanuaris. Kaasajal on kunagise küla territooriumil lao- ja tööstushooned.
Pierre Savorgnan de Brazza

Pietro Paolo Savorgnan di Brazzà, rohkem tuntud kui Pierre Paul François Camille Savorgnan de Brazza (26. jaanuar 1852 Rooma – 14. september 1905 Dakar) oli Itaalia päritolu prantsuse maadeavastaja.
Ta sündis Udine aadliku krahv Ascanio Savorgnan di Brazzà ja tema abikaasa Giacinta Simonetti seitsmenda pojana. Juba noorpõlves hakkasid teda huvitama tundmatud maad ja ta lõpetas Prantsuse mereväekooli Brestis.
Pariisi Geograafiaühingu toetusel uuris ta Kongo jõe paremat kallast, mis aitas Prantsusmaal rajada kolooniaid Kesk-Aafrikasse. 1886–1898 oli ta Prantsuse Kongo kindralkuberner. Tema valitsusaega iseloomustasid sündsad palgad ja inimlikud tingimused, eriti võrreldes teisel pool Kongo jõge paiknenud Belgia Kongoga. Kuid see tähendas, et koloonia tõi emamaale palju väiksemat kasumit kui näiteks Belgia Kongo. See tekitas Brazzale võimsaid vaenlasi. Need algatasid tema vastu laimukampaania, mistõttu Brazza lõpuks ametist vabastati.
1905 palus Prantsusmaa valitsus tal inspekteerida olukorda Prantsuse Kongos, mis oli tema äraolekul halvenenud. Brazza hinnang oli hävitav. Tagasiteel suri ta Dakaris ootamatult palavikku ja kuulujuttude järgi ta mürgitati. Ta maeti Alžiiri. Prantsusmaa Rahvuskogu lükkas tema aruande tagasi ja vaikis selle sisu maha. Halvad tingimused jäid Prantsuse Kongos kehtima veel aastakümneteks.
Tema järgi sai oma nime Kongo Vabariigi pealinn Brazzaville. Teda austatakse Kongos vabariigi loojana, ehkki ta suri rohkem kui pool sajandit enne vabariigi väljakuulutamist.
3. oktoobril 2006 maeti tema, tema abikaasa ja nelja lapse säilmed ümber Brazzaville'is avatud mausoleumi. See tekitas Kongo opositsioonis pahameelt: Brazzad nimetati kolonisaatoriks, kes polevat neegritesse humaanselt suhtunud, ja ülepea väärivat mausoleumi pigem mõni Kongo vabadusvõitleja.
Juhan Nõmmik

Elukäik

Ta sündis Peterburis, kuid aastal 1913 asus koos vanematega Tartusse. Üldhariduse omandas ta Peterburis algkoolis ja aastatel 1913–1921 Tartu reaalkoolis. Aastast 1920 õppis ta (vaheaegadega) kunstikoolis Pallas, aastal 1926 sai ta joonistusõpetaja kutse, aastal 1929 lõpetas kooli maali erialal.
Ta töötas Tartu koolides joonistusõpetajana. Aastatel 1936–1938 töötas ta Tartu Ülikooli didaktilis-metoodilises seminaris ja aastatel 1937–1940 kunstikoolis Pallas joonistamise metoodika õpetajana. Aastatel 1940–1941 oli ta Konrad Mäe nimelise Riigi Kõrgema Kunstikooli direktori kohusetäitja, aastatel 1942–1943 oli ta Kõrgemate Kujutava Kunsti Kursuste ja aastast 1943 "Pallase" õppejõud.
Aastal 1944 põgenes ta Rootsi. 1944–1946 töötas Stockholmis Kuninglikus Humanitaarteaduste Akadeemias arhiivitöölisena, hiljem tegi joonistustöid Rootsi Muinsuskaitseametile, Rootsi Rahvaelu Uurimise Instituudile ja sariväljaandele "Sveriges kyrkor" ("Rootsi kirikud"). 1959 viibis Hispaanias. Aastatel 1963, 1971 ja 1972 külastas Prantsusmaal Province'i, 1970–1971 Tuneesiat.

Isiklikku

Oli abielus samuti Pallase lõpetanud Edelgard Kruus-Nõmmikuga.
14.–31. juulini 1941 oli Tartus vangistatud.

Looming

Kunstikriitik Jüri Haini arvates kehtib ka Nõmmiku paguluses valminud loomingu kohta hinnang, mille kriitik Märt Laarman andis 1930. aastal: "Valitud tee ja siiamaani nähtud arengu põhjal võib loota temast meistrit, kui ta vabaneb liigsest juhuslikkusest, mille toob kaasa maastiku nähtavuse äramaalimine. Kunstnikule on antud meelevald üle olla sest, vormida ise ja tuletada kõik loomisahjus oma tahtmist mööda."
Eesti Rahvusraamatukogu kunstikollektsiooni kuuluvad Nõmmiku 1970. aastal Tuneesias maalitud "Hammamet", mis Haini sõnul "on lähedane abstraktsele ekspressionismile, kuid kus pole siiski katkestatud õrna sidet loodusega".
Oli 1929. aastast alates kunstiühing Pallas liige.
Purekkari neem

Purekkari neem on Pärispea poolsaarest eenduv neem. Selle ots on Mandri-Eesti põhjapoolseim punkt (59° 40' 31" N).
Neem on kivine. Selle pikkus on umbes 1,5 kilomeetrit.
Purekkari neem asub Pärispea külas Kuusalu vallas. Ühtlasi jääb ta Lahemaa rahvuspargi alale. Neeme ja poolsaare ühinemiskohas asub Mähüots, neemest itta jääb Mohni saar.
Neemel kasvab mitmesuguseid taimi. Puudest leidub seal mändi (ka selle roomavat vormi), haaba ja pihlakat, põõsastest põhiliselt kibuvitsa.
Seal asub rändrahne, näiteks Purekkari Maasäärekivi.
Purekkari esmamainiti Mellini atlases 1798 kujul Purrikarri. Sama nimekuju kasutati ka 1871. aastal.
Neeme nimeks on liitnimi liigisõnaga "kari". Algselt ta oligi kari ja on ka Mellini atlases saarena kujutatud. Nime algusosa seostas Per Wieselgren sõnaga "purjekas", samas võib võrrelda ka tüvega "puri-", näiteks "purihammas", mis tuleb sõnast "purema".
Zürichi loomaaed

Zürichi loomaaed (saksa Zoo Zürich) on loomaaed Šveitsi linnas Zürichis.
Loomaaed asutati aastal 1929. Seda juhatas pikka aega zoosemiootik Heini Hediger, tehes loomade pidamistingimustes rea uuendusi, mis arvestasid loomade omailma vajadustega.
Vanker

Vahepulk

Vankri vahepulk on vertikaalne rauast pulk, mis ühendab vankri esitelge ja käändpakku keskelt. Vahepulk võimaldab vankril keerata esirattaid.

Vahepuu

Vahepuu on puu, mis ühendab keskelt vankri esi- ja tagatelge.
61 (Tallinna bussiliin)

61 Tallinna bussiliin, mis sõidab Astangult Järve haigla juurde.
Tenfold Rabbit

Tenfold Rabbit oli Eesti ansambel.
Ansambli liikmed olid Andres Kõpper, Rain Parve, Meelik Samel ja Martin Petermann.
Ansambel viljeles elektroonilist indie-muusikat.
Tenfold Rabbit võttis looga "Oblivion" osa konkursist "Eesti Laul 2012", kus Ott Leplandi ja Lenna järel saavutati 3. koht. Looga "Balance Of Water & Stone" võeti osa konkursist Eesti Laul 2013. Sel korral nad poolfinaalist edasi ei pääsenud.
12. oktoobril 2012 andis Tenfold Rabbit välja oma esikalbumi "Travel the World".
Tenfold Rabbit alustas 2013. aastat eduka kontserditurneega, mis koosnes seitsmest publikurohkest kontserdist Lätis, Leedus, Poolas, Tšehhis ja Saksamaal. Ringreisi raames filmiti koostöös Leedu muusikaturunduskeskkonnaga Vilnius Temperature video bändi uusimale loole "Balance of Water and Stone", millega Tenfold Rabbit osales ka 2013. aasta Eesti Laulu konkursil.
2013. aasta Eesti Muusikaauhindade jagamisel kuulutati album "Travel the World" parimaks alternatiivmuusikaalbumiks.
21. novembril 2014 ilmus ansambli teine album "Fools".
Veebruaris 2015 teatas bänd oma Facebooki lehel, et lõpetab tegutsemise.
Halliste soo

Halliste soo on soo Viljandi maakonnas Mulgi vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal Abja ja Karksi vallas. Soo pindala on 1148 ha.
Soo turbakihi paksus on kuni 5,6 m.
Ilūkste

Ajalugu

Ilūkste alad kuulusid aastal 1251 seelide Alektene muinasmaakonda. XVI sajandil allus see Daugavpilsi komtuuridele.
Asulat on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1559. Toona oli see väike alev, mis kuulus Pilskalne mõisale. Aastal 1567 rajati alevisse luteri kirik, aastal 1596 asutati seal kool.
Hiljem asusid piirkonda elama vanausulised. Aastal 1690 rajasid jesuiidid asulasse esimese katoliku kiriku, mille asemele nad aastail 1754 - 1769 uue kahe torniga kivikiriku püstitasid. 
Pärast Venemaaga liitmist sai asulast Ilūkste kreisi keskus. Aastal 1816 ehitasid sinna oma kiriku uniaadid, mis läks aastal 1861 õigeusu kiriku valdusesse. Alevisse asusid elama ka juudi kaupmehed. Asula tähtsust näitab see, et seda läbis Peterburi ja Varssavi vahelise suurtee vana trass, ka hakkas seda läbima aastal 1873 valminud Dünaburgi ja Tilsiti vaheline raudtee.
Esimese maailmasõja ajal jäi Ilūkste rindejoonele, mistõttu suur osa alevist sai purustatud. Linn aastast 1917. 2009. aastani kuulus Daugavpilsi rajooni.
Maicon

Klubikarjäär

Maicon debüteeris Belo Horizonte Cruzeiros 2001. aastal. 2002 ja 2003 tuli ta Minas Geraisi osariigi meistriks, 2003 viis ta Cruzeiro esimest korda klubi 1921 alanud ajaloo jooksul Brasiilia meistriks, samal aastal võideti Brasiilia karikas (4. korda Cruzeiro ajaloos, rohkem karikavõite pole ühelgi klubil).
2004 sõlmis ta lepingu AS Monacoga, kus mängis 2 hooaega.
2006–2012 mängis ta Milano Internazionales. Maicon võitis Serie A kolm korda järjest 2007–2009, lisaks võitis ta Itaalia superkarika 2006 ja 2009.
2012–2013 mängis Manchester Citys ja 2013–2016 AS Romas. Seejärel suundus ta tagasi Brasiiliasse. 2017. aastal mängis ta Brasiilia kõrgliiga klubi Avaí meeskonnas. 2018. aasta detsembris sõlmis ta aastaselepingu Brasiilia esiliiga klubiga Criciúma, kus ta noorena ka mänginud oli.

Koondisekarjäär

Brasiilia U-23 koondisse ehk olümpiakoondisse arvati Maicon 2003. aastal. Ta pidas sel aastal 5 sõprusmängu mitte-Ameerika koondistega, ühtki väravat ei löönud, aga Brasiilia sai 3 võitu ja 2 viiki. Järgmisel aastal toimus OM-valikturniir, kus Maicon mängis 7 kohtumist ja lõi 1 värava Paraguay vastu. Brasiilia jäi Argentina ja Paraguay järel kolmandaks, olümpiamängudele saadeti kaks paremat meeskonda. Otsustav, viimane kohtumine, milleks oli kordusmäng Paraguayga, oli ainus, kus Maicon ei osalenud, ja selle Brasiilia kaotas 0:1. Viik oleks olümpiale viinud.
Täiskasvanute koondises debüteeris Maicon 13. juulil 2003 CONCACAFi meistrivõistlustel Mehhiko jalgpallikoondise vastu. Selle mängu Brasiilia kaotas 0:1. Ent juba teises mängus Hondurase jalgpallikoondise vastu lõi Maicon 16. minutil avavärava ja Brasiilia võitis 2:1. See jäi Maiconi ainsaks väravaks sel turniiril. Finaalis kaotas Brasiilia Mehhikole taas 0:1. Maicon mängis kaasa kõigis Brasiilia kohtumistes ja arvati turniiri sümboolsesse koondisse.
2004. aasta Copa Americal mängis Maicon kaasa kõik 5 kohtumist, löömata küll ühtki väravat. Brasiilia tuli Lõuna-Ameerika meistriks.
2005. aastal Konföderatsiooni karikale mängides osales Maicon 5 kohtumisest kahes viimases: poolfinaalis, kus võideti Saksamaa jalgpallikoondis 3:2, ja finaalis, kui võideti Argentina jalgpallikoondis 4:1.
2006. aasta MM-ile Maiconit ei valitud. Tema positsioonil esines Cicinho. Kuid pärast Cafu loobumist spordist ja Dunga määramist Brasiilia uueks peatreeneriks sai Maicon koha koondises tagasi.
2007. aastal tuli Maicon Brasiiliaga taas Lõuna-Ameerika meistriks, osaledes 5 kohtumises 6-st. Ta lõi 1 värava: poolfinaalis Uruguay jalgpallikoondise vastu 13. minutil seisuks 1:0.
2009. aastal Konföderatsiooni karikale mängides osales Maicon 4 mängul 5-st. Ta lõi USA jalgpallikoondisele 62. minutil värava seisuks 3:0 ja selle tulemusega see mäng ka lõppes. Maicon valiti selle kohtumise parimaks mängijaks.
12. augustil 2009 mängis Maicon Tallinnas Eesti jalgpallikoondise vastu. Brasiilia võitis 1:0.
Maicon pidas Brasiilia koondises aastatel 2003–2014 kokku 76 kohtumist ja lõi 7 väravat.

Isiklikku

Maicon on 186 cm pikk.
Edgar Oissar

Edgar Oissar (30. märts (vkj 18. märts) 1899 Raudna vald, Viljandimaa – 28. oktoober 1977 Viljandi) oli Eesti pedagoogika- ja raamatuteadlane.

Elulugu

Edgar Oissar oli metsavahi poeg.
Osales 1918–20 Vabadussõjas. Lõpetas 1921 Viljandi Poeglaste Gümnaasiumi, õppis 1921–25 TÜ matemaatikateaduskonnas ja 1925–28 filosoofiateaduskonnas pedagoogikat, lõpetas 1928 magistrikraadiga, väitekiri "Ristiusk ja iseloomukasvatus". Täiendas end 1931–33 Haridusministeeriumi stipendiaadina Berliini ja Göttingeni ülikoolis, omandas I järgu raamatukoguhoidja kutse. 1935 kaitses Göttingeni Ülikoolis doktoriväitekirja "Die politische Erziehung" (Tartu, 1935). Oli 1929–30 Võru Gümnaasiumi õpetaja, aastast 1934 Tallinna Pedagoogiumi ja Õpetajate Seminari õpetaja, Haridusministeeriumi kutsehariduse osakonna ja Õpetajate Koja sekretär, 1939–40 Tallinna Prantsuse Lütseumi, Kutsevaliku Nõuandebüroo ja Rahvaülikooli õppejõud, 1940–44 TTÜ rmtk juhataja, 1944–50 Riiklikus Raamatukogus osakonnajuhataja. Vallandati poliitilistel põhjustel, hiljem töötas juhuslikel töödel ja ENSV TA Raamatukogus.

Teadustöö

Uuris eesti kooli, pedagoogika, kirjanduse ja bibliograafia ajalugu, koostas bibliograafilisi kogumikke. Tõlkis ning andis välja W. Nernsti "Maailm uuemate uurimuste valguses" (Tartu, 1927), F. W. Foersteri "Kool ja iseloom" (Tartu, 1937) jm. TLÜ Akadeemilises Raamatukogus (endine ENSV TA Akadeemiline Raamatukogu) säilitatakse tema ulatuslike tööde käsikirju: "Eesti kooli arengulugu 1917–1937" (1940), "Eesti biograafilised teatmikud" (1963), "Eesti aabitsa arengulugu" (1971).
Pisi-vesiroos

Pisi-vesiroos (Nymphaea thermarum) on vesiroosiliste sugukonda vesiroosi perekonda kuuluv veetaimeliik.
Pisi-vesiroos on väikseim vesiroos. Nüüdseks on ta looduses hävinud. Ta kasvas endeemsena Rwanda edelaosas Mashyuzas ühesainsas väikeses veekogus veel kuni 2008. aastani, mil veekogu toitev kuumaveeallikas ammendus. Taime elukohaks oli umbes 25-kraadise temperatuuriga mudalomp.
Pisi-vesiroosi avastas 1987. aastal saksa botaanik Eberhard Fischer.
Taime lehe laius võib olla isegi umbes 1 cm. Õied on väikesed ja valged, kollaste tolmukatega.
Aastal 2009 õnnestus Kew' botaanikaaias pisi-vesiroosi seemnetest taimed kasvatada.
Noor Akadeemia

Noor Akadeemia (saksa keeles Junge Akademie) on  Saksamaa  teadusakadeemia noorteadlastele, kuhu valitakse andekaid teadlasi saksakeelsetest riikidest.
Noor Akadeemia asutati aastal 2000  Berliinis kahe auväärse Saksa akadeemia – Berliini-Brandenburgi Teaduste Akadeemia  ja Saksa Loodusuurijate Akadeemia Leopoldina ühisprojektina. Akadeemia tegevus jätkub eelnimetatud akadeemiate egiidi all.

Liikmeskond

Akadeemial on püsivalt 50 liiget. Akadeemia liikmed valitakse viieks aastaks.  Liikme valimisel eeldatakse muude kriteeriumite kõrval, et kandidaat omab vähemalt üht väljapaistvat teadustööd. Igal aastal valitakse 10 uut liiget.
Aheru Mudajärv

Mudajärv (ka Aheru Mudajärv, Mustjärv) on järv Valgamaal Valga vallas.
Järve pindala on 7,4 ha.
Mariposa maakond

Ajalugu

Mariposa maakond moodustati 18. veebruaril 1850. Maakonna loomise ajal oli see suurim maakond Californias. Hiljem on Mariposa maakond loovutanud osa oma territooriumist 12 maakonnale: Fresno, Inyo, Kern, Kings, Los Angeles, Madera, Merced, Mono, San Benito, San Bernardino, San Luis Obispo ja Tular. Seega tuntakse Mariposa maakonda kui ka "maakondade ema".
Mariposa maakonna algne halduskeskus oli asula Agua Fria (hispaania keeles "külm vesi"), mida nüüd enam ei ole.
Maakond sai nime Mariposa Creeki järgi, millele omakorda panid nime Hispaania maadeavastajad 1806. aastal, mil nad avastasid suure hulga liblikaid (hispaania ja portugali keeles "mariposas").
Kärsa (Väike-Maarja)

Nime päritolu

Lauri Kettuse järgi tuleb külanimi sõnast "kärss", mis alguses olevat olnud hüüdnimi. Tema järgi oleks ootuspärane nimi Kärsla, millest l olevat kadunud. Läänemeresoomlaste la-lõpulised kohanimed tulevadki tavaliselt isikunimest, kusjuures kasutus mõnikord la-liitega ja mõnikord ilma selleta olevat tavaline.
Matthias Johann Eiseni sõnul tuleb külanimi samuti kärsast, kuid lisas, et rahvas nimetab küla vahel Kärsuks. Saksa nimi Kersell tekkis tema meelest mõne sarnase nime analoogina.
1930-ndail kirjutati üles järgmine rahvajutt. Kärsa omanik Brevern olevat olnud rahvuselt eestlane ja teeninud toapoisina Järvamaal ühe vanatüdruku juures, kellele kuulunud mitu mõisa, sealhulgas Kärsa. Kärsa mõisal olevat olnud sel ajal teine nimi. Kord pidusöögil seisnud toapoiss vanapreili taga, kui too peeretanud. Toapoiss võtnud peeru enda süüks. Tänutäheks kinkinud vanapreili toapoisile mõisa, mida hakati esialgu hüüdma Kärtsu, pärast Kärsa mõisaks.
Sedasama rahvajuttu räägiti ka Harjumaal asuva Kaersoo küla kohta.
Tallinna Nõmme Põhikool

Asukoht ja ligipääs

Koolimaja asub raudtee ääres Nõmme ja Hiiu raudteepeatuse vahel. Kooli aadress on Raudtee 68. Kooli territoorium piirneb Männi, Puuvilja ja Raudtee tänava ning Pärnu maanteega. Koolist 200 meetri kaugusel paikneb Võsu bussipeatus, kus peatuvad bussid nr 10, 27 ja 33.

Ajalugu

Kooli eelkäija oli 1. septembril 1922 avatud D. Dreyeri saksakeelne erakool Saksa Avalik Algkool, kus õppetöö toimus saksa keeles. Kool asus algul vanas majas, mis pärines N. von Glehni ajast. Uus maja valmis 1933. aastal. Kool tegutses 1939. aasta oktoobrini, kuna vahele tuli sõda.
Aastatel 1944–1959 tegutses koolimajas vene õppekeelega kool. 1. septembril 1959 alustas tööd eestikeelne Tallinna 34. 7-klassiline Kool ja seda daatumit ongi pikka aega ekslikult peetud kooli algusaastaks; 
aastal 1961 nimetati kool Tallinna 34. 8-klassiliseks kooliks.
Aastal 1967 valmis koolimaja juurdeehitis.
Alates 1988. aastast kandis kool nime Tallinna 34. 9-klassiline kool ning alates 1. septembrist 1991 on kooli nimi Tallinna Nõmme Põhikool.
2001/02. õppeaastaks koliti Kivimäele (Vabaduse pst 130) Tallinna Muusikakeskkooli ruumidesse, sest oma majas algasid põhjalikud ehitustööd. Septembris 2002 jätkati õppetööd jälle oma koolimajas, mis oli renoveerimise käigus saanud palju avarama ja kaasaegsema ilme.
2012. aastal tähistas kool oma 90. aastapäeva ja selle puhul avati koolimaja ees skulptuur.

Õpetajad

Koolis on 40 õpetajat.

Õpilased

Koolis õpib 2017/18. õppeaasta seisuga 580 õpilast.

Koolilaul

Sõnad ja viis: Reeda Toots (1976).
Esimest korda üle kooli läve
astub üks väikene isik.
Jalad ei paigal püsida läbe,
kuid rinnus on kartusepisik.
Ära sa karda, põngermann väike,
varsti see kartus sul kaob.
Peagi su peas, mis on nii väike,
asuvad tarkuse laod.
Refr. See, jah, see on meie kool
pisike, väike, kuid armas.
Eluvaipa temast jääb
üks kõige kuldsem narmas.
Mändide vahel ta valge hoone,
mis alul väikestel hirmuks.
Hiljem, kuid suuremaks saades muutub
see hirmuelevant kirbuks.
Armsaks saand maja, mis asub Nõmmel,
me koolimaja on see.
Aru ei saa ainult ma sellest,
miks nii ruttu lõpeb see tee.
Refr. See, jah, see on...
Bija

Bija (vene Бия, altai Бий-суу) on jõgi Aasias Altais. 
Algab Teletsi järvest. Ülemjooksul voolab sügavas kuristikus läbi Altai mäestiku, moodustades kärestikke. Alamjooksul org laieneb. Katuni jõega ühinedes moodustab Obi.
Sigtuna

Ajalugu

Sigtuna asub Mälari järve ääres ajaloolises Upplandi piirkonnas. Viikingiajal oli Rootsi poliitiline ja kaubanduskeskus Mälari järves Björkö saarel asunud Birkas. Sigtuna asutas 11. sajandi alguses Rootsi kuningas Olaf Skötkonung ja see sai kiiresti suureks kaubanduskeskuseks ja sadamaks, 10.–11. sajandil kandus keskus üle järve kaldal asunud Sigtunasse. Sigtuna asukoht oli kaubanduseks soodne, kuna järv on väinaga ühendatud Läänemerega, asudes 60 km kaugusel rannikust. Sigtuna oli ühenduspunktiks Skandinaavia mandriosa ja Soome, Karjala, Novgorodimaa, Eestimaa, liivlaste maa, Pommeri ja Saksimaaga. Sigtuna oli ka ristiusu leviku keskuseks Rootsis, alles 12. sajandi alguses viidi peapiiskopi residents üle Uppsalasse.
Vavarana

Vavarana on küngas Madagaskari saarel Masoala poolsaare idarannikul 3 km kaugusel Antanjokatafanast ja 3 km Fampotakelyst põhja pool. Geograafilised koordinaadid on  15°34'56" S, 50°24'33" E.
Kõrgus merepinnast on umbes 79 m.