Gregorius XIV

1590. aasta teine konklaav

Gregorius XIV valiti paavstiks 5. detsembri pärastlõunal 1590 Vatikani paavstipalees ja krooniti 8. detsembril. Ta valis nime Gregorius XIII järgi.
8. oktoobrist 5. detsembrini 1590 kestnud konklaavil osales 53 kardinali. Konklaavil tekkis 7 fraktsiooni. Kardinalide tegevust häiris Hispaania sekkumine. Saadik hertsog Olivares esitas kardinalidele Felipe II koostatud nimekirja 7 isiku kohta, keda kuningas sooviks paavstina näha, kuid kardinalid ei suutnud leida üksmeelt, keda neist valida. Kuninga soosik oli kardinal Girolamo Simoncelli. Mitme vooru järel oli kardinalide võimalik soosik nii Ippolito Aldobrandini (hilisem paavst Clemens VIII) kui Gabriele Paleotti, kuid siis kaldus nende enamus toetama Sfondratit. "Catholic Encyclopedia" andmeil tulnud kardinal Michele Bonelli vahetult enne viimast valimisvooru Sfondrati kongi ja leidnud ta nuttes palvetamas krutsifiksi ees. Pärast valimisi hüüatanud uus paavst: „Jumal andestagu teile! Mida te olete teinud?“

Välispoliitika ja sisepoliitika

Gregorius XIV välispoliitika oli orienteeritud Hispaania huvidele. Eelkõige toetas ta Hispaania võitlust Prantsusmaaga, kus võimule oli saanud Henri IV. 1. märtsil 1591 kinnitas ta Sixtus V otsuse Henri IV ekskommunitseerimise kohta. Gregorius XIV toetas Katoliiklikku Liigat ja Pariisi igakuiste subsiidiumitega ning saatis Prantsusmaale oma väed.
Tema ajal tabas Roomat katk ja Kirikuriigis valitses suur toidupuudus.

Suhted kiriku institutsioonidega

Gregorius XIV kinnitas 18. veebruaril 1591 Francesco Caracciolo kongregatsiooni ja 21. septembril 1591 tunnustas ta Camille de Lellise rajatud kongregatsiooni. 7. märtsil 1591 tunnustas ta Püha Rochuse vennaskonna privileege.
Ta kohustas piiskoppe resideerima nende piiskopkondades ja määratles 15. märtsil 1591 avaldatud bullas "Circumspecta" nõuded piiskopikandidaatidele. Ta keelas eramajades peetavad missad.

Liturgilised otsused

Gregorius XIV määras 7. veebruaril 1591 ametisse komisjoni, mis revideeriks Sixtus V poolt ametlikuks tõlkeks määratut "Vulgatat" ja kinnitas 21. aprillil ametisse komisjoni, mille eesmärk oli revideerida breviaariumi.
Ta keelas kaputsiinidel läbi viia pihisakramenti. 25. aprillil 1591 karmeliitidele saadetud kirjas tühistas ta Sixtus V sätted.
26. aprillil 1591 sätestas ta ordudesse kuuluvatele kardinalidele õiguse kanda punast birettat, punast galerot ja punast zucchettot. Neid peakatteid oli Innocentius IV 1245 kohustanud kandma teistel kardinalidel. 9. juunil 1591 andis ta isiklikult galerod kardinalidele Michele Bonellile, Girolamo Berneriole ja Gregorio Petrocchinile.

Kristlik eetika ja moraal

Gregorius XIV keelustas 21. märtsil 1591 avaldatud bullaga "Cogit nos" ekskommunitseerimise ähvardusel kõik kihlveod paavsti valimiste, paavsti valitsemisaja pikkuse ja kardinalide pühitsemise üle.
Ta käskis 18. aprillil 1591 vabastada Filipiinidel kõik orjad.
Ta määratles 24. mail 1591 avaldatud bullas "Cum alias" asüüliõiguse.
Ta leevendas bullas "Sedes apostolica" Sixtus V otsust abortide tegemise kohta.

Uus piiskopkond

Gregorius XIV rajas 8. mail 1591 Itaalias Oria piiskopkonna.

Onupojapoliitika

Gregorius XIV vend Paolo Sfondrati abiellus Sigismonda d’Estega. Paolo tütar Anna abiellus Saliceto krahvi Ercole Viscontiga, kelle suguvõsast pärines paavst Gregorius X. Gregorius XIV pühitses Paolo poja Paolo Emilio Sfondrati oma esimesel konsistooriumil kardinaliks ja määras ta kardinal-riigisekretäriks. Paolo teine poeg Ercole Sfondrati abiellus 26. novembril 1590 Lucrezia Cybo Malaspinaga, kelle suguvõsast pärines Innocentius VIII.
Gregorius XIV teine vend Francesco Sfondrati abiellus Bianca Viscontiga, sai 1591 Montafia markiiks ja oli 1590–1591 Sant' Angelo kindluse kastellaan.

Kardinalide pühitsemised

Gregorius XIV pühitses oma ametiajal 5 kardinali 2 konsistooriumil. Esimesel konsistooriumil 19. detsembril 1590 pühitses ta kardinaliks Paolo Emilio Sfondrati. Teisel konsistooriumil 6. märtsil 1591 pühitses ta neli kardinali: Ottavio Acquaviva d’Aragona, Odoardo Farnese, Ottavio Paravicini ja Flaminio Piatti. Ta olevat soovinud pühitseda kardinaliks ka Filippo Nerit, kuid Neri ei soovinud tiitlit saada.

Gregorius XIV kultuuriloos

Gregorius XIV usaldas Pietro Arendiuse soovitusel Kreeka kolleegiumi juhtimise taas jesuiitidele.
Ta nimetas 28. juunil 1591 avaldatud kirjas Alonso Sánchezit Püha Tooli kaitsjaks.

Surm

Gregorius XIV suri 56-aastaselt ööl vastu 16. oktoobrit 1591 Roomas sapikivide tagajärjel tekkinud tüsistustesse, olles valitsenud 10 kuud ja 11 päeva. Ta maeti Vatikani basiilikasse.