google/wiki40b huggingface dataset:
Adele Reindorff

Adele Reindorff (sündinud Adele Mels; 10. veebruar 1901 Tallinn – 16. juuli 1994 Tallinn) oli eesti naha- ja köitekunstnik.

Elulugu

Adele Reindorff sündis Lutheri vabriku puutöölise ja ämmaemanda perekonnas Tallinnas. Kunstiharidust asus omandama 1915 Riigi Kunsttööstuskoolis, pärast kolmeaastast algõpet jätkas kõrgema astme papitöö ja raamatuköite erialal, mille 1921 lõpetas. Paralleelselt astus 1920 Tallinna Õpetajate Seminari käsitööõpetajate õhtustele ettevalmistuskursustele ning omandas sealt 1922 pedagoogi kutse. Aastal 1929 täiendas ta ennast Hamburgis kõrgemas tarbekunstikoolis professor F. Weisse juures ja Viinis ning aastal 1938 Leipzigis Graafika ja Raamatukunsti Akadeemias professor Ignatz Wiemeleri juures. 
Kuulus RAKÜ-sse ning osales ka naiskunstnike koondise näitustel. Suurematest näitustest tasuks mainimist viie tarbekunstniku grupinäitus 1961 Kunstihoones (Mari Adamson, Valli Eller, Ede Kurrel, Ellinor Piipuu, Adele Reindorff) ning 1976. aasta nahkehistöö ülevaatenäitust tollases Eesti NSV Riiklikus Kunstimuuseumis.
Reindorff töötas aastast 1922 Riigi Kunsttööstuskooli lõpetamist sealsamas õppejõuna, seejuures aastast 1925 nahkehistöö ja raamatuköitmise eriala juhendajana. Aastatel 1946–1962 töötas ta ERKI õppejõuna, aastast 1947 dotsendina ja aastatel 1946–1961 nahkehistöö kateedri juhatajana.
Adele Reindorff suri 16. juulil 1994 Tallinnas ja ta maeti 21. juulil 1994 Metsakalmistule.

Isiklikku

Tema abikaasa oli graafik Günther Reindorff, nende tütrepoeg on kunstiajaloolane Ravo Reidna.
Narva Paju Kool

Narva Paju Kool on põhikool Narva kirdeosas Sutthoffi linnaosas aadressil Juhhanovi tänav 3.
Kooli ajalugu algas 1. septembril 1970 Narva Keskkooli nr 10 nime all. 
Alates 1996 aastast kooli nimi oli Narva Paju Kool.
2012. aastal muudeti Paju kool põhikooliks.
Kooli õppekeel on vene keel.
Kooli direktor on alates 2003. aastast Ljudmila Smirnova.
Eesti Luuleliit

Eesti Luuleliit (ka Eesti Luuleklubide Liit) on Eesti luulehuvilisi koondav organisatsioon (liit).
Liit korraldab igal aastal toimuvat võistlust "Luulekevad".
Liit annab välja veebiajakirja Ilmre.
Edmonsoni maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1825. aastal.
Palamuse valla lipp

Palamuse valla lipp on Jõgeva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Palamuse valla lipp.
Lipp kinnitati 8. märtsil 1994.

Lipu kirjeldus

Palamuse valla lipuks oli ruudukujuline vapilipp. Punasel kangal on valge kirikukell, mille kohal kaks kollast ristikheinalehte.
Lipu normaalsuurus on 105×105 cm ning vallavalitsuse piduliku kandelipu vardaehiseks on kuldne ristikuleht.

Põhjendus

Punane on apostel Bartolomeuse vapivärvus. Ka kohalik kirik on pühitsetud temale ning tema nimest tuleneb ka Palamuse nimi. Punane on ka nooruslikkuse ja elujõu sümbol ning seostub Tootsi-lugudega. Kirikust kui ka koolist lähtuvat vaimuvalgust sümboliseerib lipul olev valge kell. Kollased ristikulehed viitavad Jõgevamaale, tähistades ühtlasi põllupidamist ja heaolu.
Pamflett

Pamflett (inglise pamphlet 'brošüür', 'pilkekiri' < keskaja ladina "Pamphilus", keskaegne armastuspoeem < vanakreeka Pamphilos, mehenimi tähendusega 'kõigile armas') on teravas toonis avalik kirjutis päevakajalisel teemal, tavaliselt ilukirjandus- või publitsistikateos.
Kõige levinumad on poliitilised pamfletid, kuid pamflettideks on nimetatud tekste muilgi teemadel, nagu Eduard Vilde kirjanduslikku poleemikat. Enamasti ei ole pamfletid väga pikad (nii tähendabki inglise pamphlet igasugust õhukest trükist, sõltumata selle sisust), kuid ajalooliselt on esinenud ka romaanimahus pamflette. Tuntud on C. Northcote Parkinsoni pamflett "Parkinsoni seadus". Eesti autoritest on žanrimääratlust "pamflett" omaenda teoste kohta kasutanud näiteks Kusta Ükspere ("Kelmism: pamflett ühes pildis", 1921), Inno Vask ("Meie kirjandusliku kriitika pankrott: pamflett", 1925), Ülo Ennuste ("Poliitökonoomiline pamflett ja teisi tekste", 2002) ja Priit Kelder ("Pamflett meie ühiskonnast", 2009).
Kirjanduskriitik Aivo Lõhmus on nimetanud Eesti pamfletiaana tipuks Raul Sillaste satiirilist teost "Jääda iseendaks", mida Lõhmus võrdleb Rotterdami Erasmuse pamfletiga "Narruse kiituseks". Arvustuses kõrvutab ja eristab ta pamflette ja paskville, leides Sillaste teosest siiski mõlema tunnuseid: "Pamflett võitleb tõe ja õiguse eest täie usuga oma seisukohtade õigsusse, paskvill on aga žanr, mis opereerib algusest peale vale, liialduste ja lausa laimuga."
Magasiniraam

Magasiniraam on raam, mis pannakse lamavtarus teiste raamide peale, et mesilased sinna mett korjaksid.
Eestis kasutatakse enamasti kahte tüüpi raame – täismõõdus magasiniraamid (samas mõõdus nagu pesa raamid), ja poole pesa raami suurused magasiniraamid.
Kõo mõis

Kõo mõis (Wolmarshof) oli riigimõis Pilistvere kihelkonnas Viljandimaal Kõos. Tänapäeval jääb mõis Viljandimaa Põhja-Sakala valda.
1774. aastal valmis Kõo mõisa kahekorruseline barokne kivist peahoone. Valmis ka palju kõrvalhooneid, millest on säilinud suhteliselt vähe. Mõisas oli väravatorniga pikk majandushoonete rida, kus nüüdisajal asub Kõo vallavalitsus. Uus väravatorn on algsest laiem, et sellest saaks autoga läbi sõita.
Filmiprodutsent

Filmiprodutsent on isik, kes juhib ja korraldab filmi tootmisel organisatsioonilist, rahanduslikku ja sageli osaliselt ka kunstilist poolt. Produtsent kannab peamist administratiivset ja finantsilist vastutust filmi tootmise eest.
Enne seda, kui Eestis produtsendi ametinimetust kasutama hakati, nimetati filmi administratiivse, organisatoorse ja finantsjuhtimise eest vastutavat isikut filmi direktoriks. Filmidokumentatsioonis ja -tiitrites võidi kasutada ka nimetusi "tootmisjuht" või "filmitootja".
Filmil võib olla ka mitu produtsenti, kes kas jagavad kogu filmi eest vastutust võrdselt või vastutavad mingi kindla töölõigu või valdkonna eest.
Peeter Varep

Peeter Varep (3. mai 1914 Paikuse, Taali vald – 16. märts 1984 Tallinn) oli
eesti matkategelane, alpinist ja ehitusinsener.
Ta oli sõjajärgse alpinismi alusepanijaid Eestis. 
Ta töötas Eesti Tööstusprojektis peakonstruktorina. Tema tuntumaid inseneritöid on Kaarsild Tartus üle Emajõe.

Haridustee

Ta lõpetas 1933. aastal Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi ja 1941. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusinsenerina.

Alpinism

Ta hakkas harrastama matkamist ja alpinismi 1938. aastal.
Ta kordas 1972. aastal Eesti kõrgtõusude rekordit, tõustes Pamiiris Ismoili Somoni mäetippu (7495 m). Ta oli tollal vanim sellesse tippu jõudnu.
Ta juhtis 1960. aastal Eesti mägironijate tõusu Pamiiris seni vallutamata 6211 m kõrgusele mäetipule, mis nimetati Estonia mäetipuks.
Ta on olnud paljude matka- ja alpinismiürituste korraldaja, kohtunik, ekspeditsioonijuht, lektor, matkamise ja alpinismi propageerija.

Sillaehitus

Ta on Tartusse aastatel 1957–1959 ehitatud raudbetoonkaarsilla projekti autor. Sildeavaga 57,4 m jalakäijate sild rajati Kivisilla kaldasammaste vundamentidele. Tarinduse poolest on sild Eesti oludes ainulaadne ja pälvis ka tähelepanu, kuid valminud rajatis erineb mõnevõrra algsest projekteerija kavandatust (kaar ja riputid on projektikohaseist massiivsemad).

Isiklikku

Tema vend Endel Varep oli geograaf.
Napsi

Napsi (varem ka Napsiküla) oli küla Viljandimaal, ajalooliselt Suure-Kõpu mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Supsi küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Kõpu kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Supsi külaga.
Külast on teateid alates umbes 1900 (Напси).
Patty Duke

Patty Duke (sünninimi Anna Marie Duke; 14. detsember 1946 New York – 29. märts 2016 Coeur d'Alene, Idaho) oli USA teatri-, filmi- ja telenäitleja.
Ta sai näitlemisega tuntuks juba teismelisena, kui võitis 16-aastaselt Helen Kelleri rolli eest filmist "Imetegija" ("The Miracle Worker"; 1962) parima naiskõrvaosatäitja Oscari. Sama rolli oli ta varem esitanud Broadwayl. Aastal 1963. aastal sai ta endale oma telesaate "The Patty Duke Show", kus ta mängis paljusid erinevaid tegelaskujusid. Järgmisena keskendus ta küpsematele rollidele, sh filmis "Nukkude oru taga" ("Valley of the Dolls"; 1970).
Ta võitis karjääri jooksul kolm Emmy auhinda ja kaks Kuldgloobust.
Aastatel 1985–1988 oli ta Näitlejate Gildi (Screen Actors Guild) president.
2004. aastal sai ta Hollywoodi kuulsuste alleele omanimelise tähe.
1982. aastal diagnoositi tal bipolaarne häire, misjärel hakkas ta tegelema vaimse tervisega seotud probleemide tutvustamisega avalikkusele.
Üks tema kolmest lapsest on näitleja Sean Astin.
Kuldvillak

Kuldvillaku-nimelised autasud

1429. või 1430. aastal asutati Burgundias Kuldvillaku ordu, kuhu kuulusid eeskätt katoliiklikud kõrgaadlikud.
1975. aastal asutas USA senaator William Proxmire kuldvillaku auhinna, mida antakse aasta kõige suuremale raha raiskajale avalikus sektoris. Seda anti välja 1988. aastani. 2000. aastast annab seda välja USA Maksumaksjate Ühing.
Frangimaa hertsogkond

Geograafia

See ulatus piki Maini jõe orgu selle suudmest Ülem-Reinil kuni Baieri Nordgauni, seega tänapäeva Baieri Frangimaa piirkond, sellega külgnevad Tüüringi lõunaosad, Põhja-Baden-Württemberg (s.o Rein-Neckar ja Heilbronn-Franken) ja Hessen. See hõlmas ka mitmed gaud Reini vasakkaldal Mainzi, Speyeri ja Wormsi linnade ümber, mis moodustavad tänapäeva Reini Hesseni ja Pfalzi piirkonna.
Paiknedes selle ala keskel, millest 919. aasta paiku tekkis Saksa kuningriik, piirnes see põhjas Saksimaa hertsogkonna, läänes Austraasia Ülem- ja Alam-Lotringiga, edelas Švaabimaa hertsogkonna ja kagus Baieri hertsogkonnaga.

Ajalugu

Hertsogkond arenes Karolingide impeeriumi languse ajal, olles Austraasia osa, ja sai oma kuju, kui Austraasia loodeosadest tekkis Lotharingia.
Erinevalt teistest hõimuhertsogkondadest ei kujunenud Frangimaa stabiilseks poliitiliseks üksuseks, kuigi kohalikud Saali krahvid omasid suuri valdusi lääneosas (Reini Frangimaa). Aastal 906 on Konradiinist krahv Konrad Nooremat Lahngaus mainitud kui dux Franconiae. Pärast Ida-Frangi Karolingide hääbumist aastal 911 valiti ta esimeseks Saksa kuningaks (Konrad I, Rex Francorum vastavalt Saali tavaõigusele) ja Frangimaa hertsogina järgnes talle noorem vend Eberhard. Siiski ei suutnud Konradiinid seista vastu tõusvale Saksi dünastiale: aastal 919 järgnes Saksa kuningana hertsog Heinrich I Linnupüüdja ja Frangimaa hõimuhertsogkonna hõivas Heinrichi poeg, Saksamaa kuningas Otto I, pärast hertsog Eberhardi edutu mässu mahasurumist 939. aasta Andernachi lahingus. Kuningas Otto ei nimetanud uut Frangimaa hertsogit ning hertsogkond lagunes mitmeks krahvkonnaks ja piiskopkonnaks, mis allusid otse Saksa kuningatele.
Saali krahve Reini Frangimaal on mõnikord mainitud kui Frangimaa hertsogeid ja nendest sai aastal 1024 Saksamaa kuninglik ja keiserlik dünastia. Aastal 1093 anti nende Frangimaa territooriumid lääniks Aacheni pfaltskrahvile, millest kujunes tähtis Saksa vürstkond - Pfalzi kuurvürstkond (Kurpfalz). Krahv Konrad Punase edutamisega sai Reini Frangimaa Saali dünastia südamaaks, pakkudes 11. ja 12. sajandil neli keisrit: Konrad II, Heinrich III, Heinrich IV ja Heinrich V. Alal asusid Mainzi, Speyeri ja Wormsi linnad, millest kaks viimast olid krahvkondade keskused Konrad Punase Saali järglaste käes. Neid krahve on mõnikord kutsutud ka Frangimaa hertsogiteks.
Keiser Konrad II oli viimane hertsogitiitli kandja. Kui ta aastal 1039 suri, valitseti Reini Frangimaad kui kogumit väikeriikidest, nagu Frankfurdi, Speyeri ja Wormsi linnad, Mainzi, Speyeri ja Wormsi vürstlikud piiskopkonnad, samuti Hesseni maakrahvkond, siis Tüüringi osa. Nende võimsate üksuste kõrval oli palju väiksemaid riigikesi. Aastal 1093 andis keiser Heinrich IV Saali territooriumid Reini Frangimaal lääniks Heinrich II von Laachile, Alam-Lotringi pfaltskrahvile Aachenis. Nendest maadest kujunes tähtis Pfalzi kuurvürstkond. Kui keiser Friedrich I Barbarossa andis aastal 1168 hertsogitiitli Würzburgi piiskoppidele Ida-Frangimaal, Reini Frangimaa jaotati ja kustutati. Selle territooriumid said aastal 1500 keisririigi Ülem-Reini ringkonna osaks.
Auer (Lõuna-Tirool)

Geograafia

2015. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 3648 inimest ja valla pindala on 11.8km².
Auer külgneb järgmiste valdadega: Aldein, Bronzolo, Montan ja Vadena.

Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 69.74% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 29.59% itaalia keelt ja 0.67% ladiini keelt.
Idakaare tänav

Idakaare tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme asumis. Idakaare tänav algab Pärnu maanteelt, ristub Kuiva, Kõue ja Kristjan Raua tänavaga ning Idakaare põiguga ja lõpeb Künka tänaval. Idakaare tänav on lääneedela-idakirdesuunaline ja ligikaudu 590 meetri pikkune.

Tänava nimi

Tänava esimene nimi oli Nikolai tänav (saksa keeles Nikolaistrasse, vene keeles Николаевская улица). 17. märtsil 1922 pandi tänavale nimeks Ida tänav (saksa keeles Oststrasse, vene keeles Восточная улица). Praeguse nime sai Idakaare tänav 25. septembril 1958.
Hälsingborgi Eesti Ühing

Hälsingborgi Eesti Ühing oli rootsieestlaste selts Rootsis Helsingborgis. Ühing korraldas eestlaste üritusi.
Ühing kasvas välja Hälsingborgi Noorte Ühingust (moodustati kevadel 1947).
Marilyn Friedman

Marilyn A. Friedman (sündinud 1945 Chicagos) on juudi päritolu USA feministlik filosoof.
Marilyn Friedmani uurimisvaldkonnad on sotsiaalfilosoofia, poliitikafilosoofia, eetika ja feministlik teooria.
Ta on kirjutanud muu hulgas sõprusest, armastusest, autonoomiast, erapooletusest ja erapoolikusest.

Haridustee ja karjäär

Marilyn Friedman lõpetas 1967. aastal Washingtoni Ülikooli Saint Louises bakalaureusekraadiga politoloogias. Doktorikraadi filosoofias omandas ta 1974. aastal Lääne-Ontario Ülikoolist. 
Alates 1991. aastast õpetas ta Washingtoni ülikoolis Saint Louises. 2009. aastast on ta Vanderbilti Ülikooli W. Alton Jonesi filosoofiaprofessor.

Naiste kui rühma kahjustamine

Artiklis "Harming Women as a Group" (1985) väidavad Friedman ja Larry Ray, et soolise diskrimineerimise kompenseerimise programmid võib julgelt suunata naistele tervikuna, sest sooline diskrimineerimine on kahjustanud naisi kui rühma ning seetõttu ka iga naist. Naiste kui rühma kahjustatus tähendab seejuures esiteks, et naist saab sooline diskrimineerimine kahjustada ainult selle tõttu, et ta on naine, ja teiseks, et kuigi diskrimineerimine on suunatud konkreetsetele naistele, kahjustab see kõiki naisi.

Poliitiline korrektsus

Marilyn Friedman koostöös Jan Narvesoniga kirjutas 1995. aastal raamatu "Political Correctness: For and Against" ("Poliitiline korrektsus: poolt ja vastu"), milles autorid polemiseerivad poliitkorrektsuse teemal.

Autonoomia, sugu ja poliitika

Marilyn Friedman avaldas 2003. aastal raamatu "Autonomy, Gender, Politics" ("Autonoomia, sugu ja poliitika"), milles ta kaitseb feministliku autonoomia ideaali kontseptsiooni.

Naisterroristid

Friedmani praeguste huvide hulka kuulub muuhulgas naisterroristide temaatika, kus ta uurib põhjuseid, eristavad tähendusi, motiive ja moraalset hindamist, mis on seotud naiste osalemisega terrorismis.

Isiklikku

Friedman abiellus filosoof Larry Mayga.
İradə Rövşən

İradə Rövşən (İradə Rövşən qızı Abdullayeva, kirillitsas Ирада Ровшан) (15. mai 1968, Zaqatala — 30. september 2014, Şəki) oli Aserbaidžaani arhitekt ja arhitektuuriteadlane, arhitektuuri kandidaat, Aserbaidžaani Teaduste Akadeemia Şəki rajooni folkloristika ja rahvaloomingu teaduskeskuse labori juhataja, Aserbaidžaani Arhitektide Liidu liige.
Rövşəni peateos oli "Интерьер шекинских жилых домов (конец XVIII — начало XX вв)" ("Şəki elumajade interjöör 18. sajandi lõpust 20. sajandi alguseni"; Баку: Элм, 2008, aserbaidžaani ja vene keeles). Ta tegeles Balakən-Şəki piirkonna folkloori ja rahvaloomingu kogumisega.
Hanka järv

Elustik

Järves elab 75 liiki kalu. Nendest iseloomulikumad on saasan, Chanodichthys erythropterus, amuuri säga, haug, valge ja kirju pakslaup, valgeamuur, madupea, hõbekoger, mongoli roosärg. Järves elab ka seitse liiki kahepaikseid, nende hulgas ka kaug-ida ehk hiina kilpkonn.
E-demokraatia

E-demokraatia ühendab kahte põhimõistet – elektroonika ja demokraatia, kus elektroonilised kommunikatsioonitehnoloogiad, näiteks internet, on abiks demokraatlike protsesside täiendamisel ja täiustamisel.
E-demokraatia ülesandeks on teha kodanike osalemine avalike poliitikate otsustusprotsessis lihtsamaks ja otsesemaks. E-demokraatia abil saab kodanikke paremini kaasata poliitikate välja töötamisesse, muuta otsustusprotsess läbipaistvamaks ja tuua valitsus inimestele lähemale ehk suurendada poliitilist legitiimsust.
Elektrooniline hääletamine on üks osa e-demokraatiast, olles üks aspekt demokraatlikust protsessist.
E-demokraatiat on kutsutud ka küberdemokraatiaks ja digitaalseks demokraatiaks.
Sarah Was Ninety Years Old

"Sarah Was Ninety Years Old" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1977. aastal loodud teos. Teose 1976. aastal valminud algvariant kandis pealkirja "Modus" ja see oli pühendatud Helle ja Andres Mustonenile. Muusikateose pikkus on 25 minutit. Teose algvariandi kandis esimest korda ette vanamuusikaansambel Hortus Musicus 27. oktoobril 1976 Estonia kontserdisaalis.
Tšaadi vapp

Tšaadi vapp on Tšaadi riigivapp. Vapp võeti kasutusele 1970. aastal.
Siniste ja kollaste lainetega vapikilpi hoiavad kits ja lõvi. Kits sümboliseerib riigi põhja- ja lõvi lõunaosa rahvast. Lained tähistavad Tšaadi järve ja tõusev päike uut algust.
Kilbi all on lint prantsuskeelse rahvusmotoga Ühtsus, töö, progress.
Kužiai

Ajalugu

Kužiaid mainitakse esimest korda XVII sajandi keskel. Aastal 1657 ehitati sinna esimene kirik, mille juures XIX sajandil hakkas tegutsema ka kihelkonnakool. Alev sai asulast XIX sajandi alguses, mil sinna rajati postijaam. Aastail 1915 ja 1944 põles asula maha.
Teise maailmasõja ajal tapeti alevi lähistel 8000 inimest, nende seas juudid Šiauliai getost. Pärast teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Kužiai kohaliku kolhoosi keskasula.
Intransitiivsus

Näited

Näiteks seos "eelneb vahetult" on intransitiivne: kui x eelneb vahetult y-le ja y eelneb vahetult z-le, siis x ei eelne kunagi vahetult z-le.
Riigivolikogu 29. valimisringkond

Riigivolikogu 29. valimisringkond asus Petserimaal. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Senno ja Linnuse vald.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 10 806 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Ivan Gorshkov (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Vladimir Roslavlev, kes said vastavalt 2336 ja 5076 häält, seega valiti 29. valimisringkonnast Riigivolikogusse Vladimir Roslavlev.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Mihail Sõstšikov.
Rakvere Metodisti Kirik

EMK Rakvere Metodisti Kirik on kirik Lääne-Viru maakonnas Rakveres aadressil Laada 21.
Kirik ehitati 1929. aastal
Krüsopraas

Krüsopraas on kaltsedoni õunarohelise värvusega erim. Looduses esineb seda harva - leiukohad on USA-s, Indias, Venemaal, Poolas, Jugoslaavias ja Kasahstanis. Rohelise värvuse annavad krüsopraasile nikli ühendid. Mineraloogilised omadused ühtivad kaltsedoni omadega.
Krüsopraas oli tuntud juba antiikmaailmas, kus roomlased ja kreeklased valmistasid sellest prosse, käevõrusid, kaelaehteid ja sõrmuseid ja kaunistasid templeid ja hauakambreid. 
Tema genees toimub serpentiniidimassiivide murenemiskoorikus.
Praasem (inglise Prase) on krüsopraasi tumeroheline variatsioon.
Kansase Ülikool

Kansase Ülikool on ülikool Ameerika Ühendriikides, Kansase osariigi suurim ülikool.
Ülikooli linnakud paiknevad Lawrence'is, Wichitas, Overland Parkis, Salinas ja Kansas Citys. Ülikool avati 1866. aastal ning 2010/2011 õppeaastal õppis seal ligi 30 000 tudengit.
Pulmakell

Pulmakell oli pulmanali eesti talupojapulmas. 
Pulmakell oli mõnes pulmas kingitus pulmalaulikule (kaasitajale).  Puupulk riide sees, kaks metsõuna munadeks, riie ümber, oli kellakott valmis; pandi paberi sisse ja kingiti laulikule.
Sõltumatu muutuja

Sõltumatu muutuja (inglise keeles independent variable ehk IV) on muutuja, mis on mingi protsessi sisend või põhjus, või mida alles kontrollitakse, kas see on põhjus. Tihti vaadeldakse sõltumatut muutujat koos sõltuva muutujaga, kus eksperimentaator muudab sõltumatu muutuja väärtusi, et mõõta selle mõju sõltuvale muutujale.
Näiteks uurimaks paberi paksuse mõju paberi puruks rebimise tajutud raskusastmele, võime koostada eksperimendi, kus paberi paksus on sõltumatu muutuja ja tajutud raskusaste sõltuv muutuja. Eksperimentaator annab katseisikule järjest puruks rebimiseks 0,1 , 0,2, 0,3, 0,5 ja 1 mm paksuseid pabereid ja mõõdab katseisiku tajutud rebimise raskusastet küsimustiku teel.
Kutsari Lasteaed-Algkool

Kutsari Lasteaed-Algkool oli lasteaed-algkool Viljandi maakonnas, mis tegutses aastatel 1838–2002.

Ajalugu

Kool asutati 1838 Närska Vakkuse koolina. Täpne asutamise aeg pole teada, kuid on andmeid, et 28. mail oli kool juba olemas, kuna leidub sellekohane märkus koolikonvendi protokollis. Kool alustas tegevust kümmekonna (täpsematel andmetel 12–16) õpilasega Närska talu sulastemaja kahes toas. Esimeseks koolmeistriks oli Närska talu peremees ja kiriku vöörmünder Jaan Porri. Õppetöö sisuks oli alguses katekismuse õppimine ja lugemine, kirjutamist ja arvutamist esialgu ei õpetatud. Üks esimesi õpilasi oli koolis Mart Teder, kelle mälestuste järgi valitses koolis karm kord: kui keegi polnud õpetaja arvates küllalt hästi "tükke kätte õppinud", siis karistuseks sai selline õpilane vitsahoope paljastele käsivartele (sagedane karistamise viis oli ka ninast ja kõrvast näpistamine). Kooli algusajal kestis õppetöö umbes 2–3 kuud: enne jõule 4 nädalat ja pärast jõule 6 nädalat.
1840. aastal kolis kool Reinu mõisasse, kus kooliruumid olid pisut avaramad (endise kahe toa asemel oli kasutada kolm tuba). Õppetöö algas sügisel ja kestis maarjapäevani. Koolmeister sai palka taludest saadud viljas. Reinu koolis hakati lastele ka kirjutamist õpetama (kirjutamist said õppida need, kellel lugemine oli juba selge). Koolis õppis sel ajal umbes paarkümmend õpilast. Reinu mõisas õppetööd läbi viinud õpetajatest on teada Jaan Tuhalaanest, Jaan Tänassilmast ja Märt Laur Sammulist. Reinu mõisas asus kool 1866. aastani.
Lauri ajal kolis kool Kutsarile, kus esialgu toimis õppetöö rehetares, mis oli samal ajal nii õpilaste söögitoaks, magamistoaks ning osaliselt ka õpetaja elutoaks. Õpilastel oli kasutada 6 koolilauda, mille ümber mahtus vaevalt 30 õpilast; teised pidid seisma või istuma pikkadel pinkidel (õpilasi oli koolis umbes 80). 1886. aastal kolis kool Kutsari tallu, kus vahepeal oli hakatud ehitama koolimaja ja seal asus kool ka veel 1938. aastal. 1890. aastal vallandati koolijuht Hans Porri.
20. sajandi alguses jäi koolimaja väikseks ning hoonet laiendati. 1897. aastal alustas koolis õpetajana tööle Ado Kull, kes 1907. aastal määrati kooli juhiks (oli sellel kohal veel ka 1938. aastal). Õpilaste arv oli 1938. aastaks vähenenud 16-le ning Viljandi vallavalitsus kaalus seepärast Kutsari algkooli sulgemist.
26. mail 1913 tähistati kooli 75. tegevusaastat, sel puhul pidas koolis vaimuliku talituse õpetaja Jaan Lattik, rahvakoolide inspektor pidas vene keeles (tõlgiti eesti keelde) ettekande rahvakoolide arengust vene ajal ja ülevaate koolis ajaloost andis Ado Kull. Lapsed kandsid ette ühevaatuselise näidendi "Koolilapsed" ja seltskonnategelased esitasid Oskar Lutsu tolleaegse uudisnäidendi "Pärijad". Aktusel kõneles ka kooli üks esimesi õpilasi, toona 88-aastane Mart Teder. Pärast ametlikku osa korraldati pidusöök, millest võttis osa üle 100 inimese.
Kool suleti 2001. aastal ja lasteaed lõpetas tegevuse 2002. aastal.
1999. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

1999. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 35. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 2.–14. veebruarini Vailis ja Beaver Creekis USA-s 2499–3483 meetri kõrgusel merepinnast. Võistlustel oli mängus 10 komplekti medaleid (viis ala nii meestele kui ka naistele).
MM-i sangariks oli Norra mäesuusataja Lasse Kjus, kes võitis igal alal medali (kaks kulda ja kolm hõbedat). Austerlane Hermann Maier võitis kaks kuldmedalit. Olgu lisatud, et ülisuurslaalomis said mõlemad kuldmedali, kuna finišisse jõudsid nad võrdse ajaga. Võistluste suurim üllataja oli soomlane Kalle Palander, kes tuli maailmameistriks slaalomis. Naistest oli edukam kahe kuldmedaliga Austriat esindanud Alexandra Meissnitzer.