Leo X

Varasem elu

Giovanni de' Medici sündis Firenzes Lorenzo de' Medici ja Clarissa (Clarice) Orsini 7- lapselises peres teise pojana.
Tema isa Lorenzo de' Medici põlvnes Firenze mõjukast kaupmeeste suguvõsast. Leo X ema Clarissa Orsini põlvnes aga Rooma mõjukast suguvõsast, kust pärinesid paavstid Coelestinus III ja Nicolaus III. Orsinide suguvõsast oli enne Leo X võimuletulekut pärinenud 15 kardinali. 1483 sai kardinaliks Giovanni Battista Orsini. Clarissa Orsini isa ema Lucrezia Conti põlvnes teisest mõjukast Rooma suguvõsast.
Medicile tehti 1482 tonsuur. Prantsusmaa kuningas Louis XI nimetas ta 1483 Font-Douce kloostri abt commendatarioks. Medicist sai Sixtus IV apostellik protonotar, 1484 Passignano kloostri abt commendatario, 14. märtsil 1487 Monte Cassino kloostri abt commendatario ja 24. septembril 1488 Coltibuono vallambrosiaanide kloostri abt commendatario. Isa soovitusel määrati Medici 13-aastaselt 9. märtsil 1489 Innocentius VIII poolt Santa Maria in Domnica kardinaldiakoniks, kuid nooruse tõttu keelati tal ametitunnuseid kanda. Ta määrati ametisse salaja, kuid mitte in pectore. Medici reisis märtsis 1492 Rooma, kuhu ta saabus 22. märtsil 1492. Ta ööbis Santa Maria del Popolo kloostris. Järgmisel päeval kohtus Medici paavstiga ja 26. märtsil 1492 avaldati tema nimi kardinalide kolleegiumile.
Kardinal Medici omandas Firenzes grammatikaalased ja filosoofiaalased teadmised humanistide Demetrios Chalcondylesi ja Marsilio Ficino juures. 1489–1491 õppis ta Pisa ülikoolis teoloogiat ning õigusteadust Urbano Valeriano Bolzani, Filippo Decio ja Bartolomeo Sozzini juures. Hiljem õppis ta Firenzes Angelo Poliziano ja Giovanni Pico della Mirandola juures.
Medici oli alates 25. maist 1489 Santi Giusto e Clementi kloostri abt commendatario. Ta oli veel La Chaise-Dieu, Calvello ja San Felice kloostrite abt commendatario. Pärast liitumist kardinalide kolleegiumiga siirdus ta isa surma järel 11. mail 1492 Firenzesse, kuid pöördus 25. juulil 1492 tagasi Rooma, et osaleda konklaavil, kus ta oli Rodrigo Borja paavstiksvalimise vastu ega võtnud Borjalt altkäemaksu. 31. augustil 1492 määrati ta legaadiks Kirikuriigis. 1494 põgenes kardinal Medici frantsiskaani mungaks maskeerununa Firenzest Città di Castellosse. 1494–1500 viibis ta eksiilis, reisides Genovas, Prantsusmaal, Madalmaades ja Saksamaal.
Kardinal Medici saabus Rooma 19. mail 1500 ja resideeris San Eustachio palees. 1500 määrati ta legaadiks Bolognasse ja seejärel legaadiks ristisõtta siirduva väegrupi juurde. 1503 sai ta sõbraks kardinal Galeotto della Roverega. 1506 oli ta legaat Perugias. Septembris 1508 määrati ta kardinal-protodiakoniks. 9. oktoobril 1510 sai temast Amalfi administraator. 1. oktoobril 1511 lähetas Julius II kardinali taas Bolognasse legaadiks. Kardinal Medici sattus paavsti vägede legaadina 11. aprillil 1512 Ravenna lähedal prantslaste kätte vangi, kuid põgenes Pieve del Cairosse, sealt Mantovasse ja siis Bolognasse. Ta naasis 14. septembril 1512 Firenzesse, kus taastas samal aastal oma suguvõsa poliitilise mõju.
Kardinal Medici lasi Roomas restaureerida Santa Maria in Domnica kiriku. Tema hobiks oli muusika. Medicil oli päraku-uuris.
Kardinal Medici osales 4 konklaavil: 1492, 1503, 1503 ja 1513.

Sõda Urbinoga

Leo X sattus 1516 konkordaadi sõlmimisel tülli Urbino hertsogi Francesco della Roverega, kes ei toetanud paavsti sõjas prantslastega. 1516 puhkes sõda Urbino hertsogi vastu, kelle asemele tahtis Leo X uueks hertsogiks nimetada oma onupoega Lorenzo de' Medicit. François I hoiatas paavsti oma liitlase Ferrara ründamise eest, kuid ei saanud sõja tõttu Itaaliasse tulla. Rovere põgenes Mantovasse, kus temaga liitusid Hispaania ja Saksa palgasõdurid ja koos vallutati paavstivägede poolt hõivatud Urbino tagasi. Paavsti plaanid luhtusid, sest Lorenzo suri 4. mail 1519 ootamatult.

Poliitika Firenzes

1512. aasta lõpul taastas tulevane Leo X paavst Julius II toel Firenzes Medicite võimu. Esialgu valitses ta linna ise, paavstiks saades andis aga võimu üle oma nooremale vennale Lorenzole. Sellest hoolimata säilitas ka Leo Firenzes tugeva mõjuvõimu, olles selle peamine välispoliitiline toetaja. Lorenzo surma järel 1519. aastal toetas Leo oma nõo, kardinal Giulio de' Medici, hilisema Clemens VII võimuletõusu Firenzes. Leo X püüdis Firenze sisepoliitikat stabiliseerida ning seadis seetõttu sisse korra, millega parajasti valitsev Medici sai endale eluaegse valitseja (gonfaloniere) tiitli.
Prantsusmaa kuninga François I-ga kohtuma sõites külastas Leo X 1515 ka Firenzet. Selle auks korraldas ta vend Lorenzo linna ajaloo suurejoonelisimad pidustused, millele võidi kulutada üle 70 000 floriini.

Saksa kuninga valimine

Leo X kinnitas 1513 Saksamaa nuntsiuseks Lorenzo Campeggio. Keiser Maximilian I surma järel asusid kuurvürstid valima Saksa kuningat. Leo X lähtus oma valiku langetamisel kandidaatide poliitilisest võimsusest, eelkõige sellest, kuidas nad hakkavad hiljem mõjutama Itaaliat ja Kirikuriigi sõltumatust. Ta püüdis esmalt nurjata nii Karl Habsburgi kui Prantsusmaa kuninga François I saamist Saksamaa valitsejaks, toetas siis François I kandidatuuri ja seejärel Friedrich Tarka. Kui Karl Habsburgi valimine uueks valitsejaks näis olevat kindel, asus paavst teda toetama. Paavsti volitusel tunnustas kardinal Albrecht 26. oktoobril 1520 Karli kui valitud Saksa-Rooma keisrit .

Suhted Hispaaniaga

Leo X suhted Hispaaniaga olid seotud eelkõige Itaalia sõdadega. Leo X mõistis 1. märtsil 1519 avaldatud apostelliku konstitutsiooniga hukka Hispaania kuninga nõude keelduda avaldamast paavsti bullasid.

Suhted Inglismaaga

Leo X suhted Inglismaaga olid seotud eelkõige Itaalia sõdadega ja reformatsiooniga. 1515–1517 oli nuntsiuseks Inglismaal Francesco Chieregati. 11. oktoobril 1521 andis Leo kuningas Henry VIII-le Usu Kaitsja tiitli Martin Lutheri vaateid tauniva kirjutise eest. Ta saatis Henry VIII-le kuldroosi.

Suhted Poolaga

'Catholic Encyclopedia' järgi olid Leo X suhted Poolaga head. 1. juulil 1519 reorganiseeris ta katoliku kiriku Poolas.

Suhted Portugaliga

1516 sõlmis Püha Tool Portugaliga konkordaadi.

Suhted Prantsusmaaga

1519 aastal sõlmis Püha Tool Prantsusmaa kuninga François I-ga konkordaadi, mille kohaselt jäi kuningale õigus kooskõlastatult rüütlitega täita Püha Laatsaruse Ordu suurmeistri ametikoht. Sellega algas Prantsusmaa kuningate kontroll ordu üle, mis vormistati lõplikult 1608 aastal.

Ristisõja plaanid

Leo X kavatses Lateraani V kirikukogu järel 1517 korraldada ristisõja türklaste vastu. Ta soovis määrata armee juhtideks Saksa-Rooma keisri ja Prantsusmaa kuninga. Inglismaa, Hispaania ja Portugal pidid tema plaanide kohaselt hoolitsema laevastiku eest. Ristisõja ettevalmistamiseks peeti protsessioone ja kuulutati kristlike valitsejate vahel välja vaherahu 5 aastaks, kuid plaanid soikusid. 28. augustil 1521 toimunud Belgradi vallutamise järel soovis paavst taas alustada ristisõda ja saatis Ungarisse 30 000 tukatit.

Leo X ja Eesti

Leo X otsustas 17. augustil 1513 Tiesenhausenite supliigi asjus. Leo X vapp on kivisse raiutud ka Kuressaare linnusesse, kus võib seda tänapäevalgi näha linnuse kabelis.

Petrucci vandenõu

Leo X otsustas 1516 tagandada ametist Siena valitseja Borghese Petrucci ja asendada ta endale sobivama Grosseto piiskopi Raffaello Petrucciga, mille tagajärjel puhkes Sienas ülestõus.
Borghese Petrucci vend oli kardinal Alfonso Petrucci, kes kavatses Sienas toimunud võimuvahetuse tõttu paavsti avalikult tappa, kuid otsustas siis tegutseda planeeritumalt. 1517 arreteeriti ootamatult kardinal Petrucci sekretär Marco Antonio Nino (Domenico de' Nini), kelle juurest leiti vahistamisel kahtlast ainet ja kardinali kirjad, kus ta selgitas oma kavatsust. Vandenõu korraldamises süüdistati kardinal Petruccit ja üht arsti, kes kavatsesid päraku-uurist põdevat paavsti ravimise käigus mürgitada. Kardinal Petrucci ja arst vahistati 29. mail 1517. Petrucci tunnistas 22. juunil 1517 avalikult oma süüd, tagandati ametist ja hukati 16. juulil 1517. Kardinalid Bandinello Sauli, Raffaele Riario Sansoni, Francesco Soderini ja Adriano de Corneto vangistati. Nad tagandati 22. juunil 1517 kardinaliseisusest, kuid 31. juulil 1517 nende volitused taastati.
Vandenõu tulemusena pühitses paavst 1. juulil 1517 ametisse 31 uut kardinali, sealhulgas Raffaello Petrucci.

Sisepoliitika

Leo X sisepoliitika oli seotud Itaalia sõdadega ja Urbino sõjaga. Ta soodustas mitmes Kirikuriigi linnas müntimist. Paavst moodustas uusi ameteid ja müüs ametikohti. Ta annetas suuri rahasummasid pankuritele, kuurialiikmetele, vürstidele ja juutidele. Marino Giorgi hindas 1517 paavsti sissetulekuks 580 000 tukatit, millest 420 000 tuli Kirikuriigist ja 100 000 annaatidest.

Suhted kiriku institutsioonidega

Leo X lubas Rooma San Vincenzo kloostri munkadel valida oma ülemat sõltumata abt commendatario otsusest.
20. jaanuaril 1521 avaldatud apostellikus konstitutsioonis 'Inter cetera' sätestas ta tertsiaaride ühiselu elamise reeglid.
Annuntsiatsiooni ordu
Ta andis Jeanne de Valois rajatud annuntsiatsiooni ordule privileege ja kinnitas 1517 ordu konstitutsiooni.
Benediktlased
Ta tunnustas bullas 'Etsi a summo' kamalduleeslaste konstitutsiooni ja andis neile privileege.
Frantsisklased
1517 kutsus ta frantsisklaste üldkapiitli kokku Roomas. 29. mail 1517 reorganiseeris ta frantsiskaani observandid, tühistades mitmete kongregatsioonide sõltumatu staatuse, nagu Colette’i rajatud kolettiinidel. Ta sätestas generaalministri volitused.
12. juunil 1517 avaldatud bullas 'Omnipotens Deus' ja 6. detsembril 1517 avaldatud bullas 'Licet alias' sätestas ta frantsiskaani konventuaalide tegevuse ja andis neile õiguse valida generaalmeistrit, kes kinnitatakse ametisse generaalministri poolt.
Jumaliku Armastuse oratoorium
Ta tunnustas Gasparo Contarini rajatud Jumaliku Armastuse oratooriumit.
Magdaleenid
1520 rajas ta Roomas magdaleenide maja.
Minimi ordu
1517 tunnustas ta Francesco di Paola korrektooriumit.
Rüütliordud
Ta kinnitas 1514 Kristuse Rüütlite rüütliordule presentatsiooniõiguse maadeavastuse käigus avastatud aladel ja andis rüütliordule privileege.
1517 aasta 12. märtsil taasasutas ta kõigis Saksa Rahvuse Püha Rooma keisri valdustes Püha Laatsaruse ordu.

Liturgilised otsused

1514 soodustas Leo X indulgentside müümist Magdeburgis ja Mainzis ning 1517 Saksimaal ja Brandeburgis, et rahastada Rooma Peetri kiriku ehitamist. 9. novembril 1518 kohustas ta seoses Martin Lutheri nõudmistega kõiki kristlasi uskuma paavsti volitustesse anda indulgentse.
1514 lubas ta annuntsiatsiooni ordul pidada Jeanne de Valois’ mälestuseks offiitsiumit.
Ta andis 26. jaanuaril 1515 indulgentse palveränduritele, kes käivad palverännakul Trieri toomkirikus, kus asub Kristuse kuub.
1520 tunnustas ta püha Zita mälestuseks peetavat offiitsiumit.
Leo X keelas 18. mail 1521 ladina vaimulikel pidada kreeka riitust kasutavates kirikutes missat. Ta keelas ladina piiskoppidel ordineerida kreeka riituse vaimulikke.
Ta tunnustas 18. mail 1521 avaldatud bullas 'Accepimus nuper' Firenzes ristimise sakramendi läbiviimise erivormi.
1521 lubas ta Longchampi kloostril tähistada Prantsuse Isabeli mälestuspäeva ja pidada tema mälestuseks erilist offiitsiumit.
Ta märkis roosipärja erilist võimet ja andis Jumaliku Armastuse oratooriumile 500 päevase indulgentsi.
Ta sätestas 3. veebruaril 1514 avaldatud bullas 'Religionis', et kiriku sissepühitsemine saab olla kooskõlastatud vaid paavsti poolt tunnustatud piiskopi või preestri poolt.

Teoloogilised vaidlused

Leo X taunis 1518 taunis Pietro Pomponazzi vaateid.
Leo X tühistas 1520 Speyeri ja Wormsi piiskoppide otsused, mis keelasid Johann Reuchlinil trükkida heebreakeelset Talmudit. Paavst lubas trükkida heebreakeelset Talmudit ja rajada Rooma heebreakeelse trükipressi.
Ta ekskommunitseeris Ortwin Gratiuse.

Onupojapoliitika

Leo X õde Lucrezia de' Medici abiellus Jacopo Salviatiga.
Vend Piero de' Medici abiellus Alfonsina Orsiniga.
Õde Maddalena de' Medici oli abiellunud Innocentius VIII pojaga, tema poeg Innocenzo Cibo (Cybo) sai kardinaliks.
Õde Contessina de' Medici abiellus Piero Ridolfiga.
Vend Giuliano de’ Medici abiellus 1515 Savoia hertsogi tütrega. Ta määrati Rooma patriitsiks. Talle kavatseti läänistada Kirikuriigi koosseisu olnud Parma, Piacenza, Ferrara ja Urbino.
Lorenzo de' Medici abiellus 1518 Madeleine la Tour d'Auvergne’ga.
Leo X tädi Maria de' Medici abiellus Leonetto de' Rossiga, tema poeg Luigi de' Rossi sai kardinaliks.
Kardinal Giulio de' Medici oli paavsti onupoeg. Kardinal Franciotto Orsini ja Francesco Armellini Pantalassi de' Medici olid paavsti sugulased.

Leo X kultuuriloos

Leo X edendas rahaliselt ning erinevate projektidega kirjandust, kunsti ja teadusi. Ta oli Michelangelo, Raffaeli, Donato Bramante, Marco Girolamo Vida, Gian Giorgio Trissino, Matteo Bandello, Juan de la Encina ja Bibbiena patroon. Paavsti sekretärid olid Pietro Bembo, Bernardo Accolti ja Jacopo Sadeloto. Paavsti tseremooniameister oli Paris de Grassis.
Teda on 1485. aasta paiku kujutatud Domenico Ghirlandaio freskol. Paavstist on säilinud Raffaeli tehtud portree.
Leo X avas 5. novembril 1513 uuesti Rooma ülikooli, suurendas teaduskondi ja tõstis professorite palku.
Ta kutsus Rooma Janus Lascarise õpetama kreeka keelt ja asutas kreekakeelse trükipressi. Lascaris rajas Rooma kreeka kolleegiumi.
'Catholic Encyclopedia' märgib, et paavstile meeldisid veiderdajate naljad, härjavõitlused, maskikarnevalid, teatrietendused ja tantsud. Paavsti paleest kujunes teater, kus etendati Bibbiena näidendit 'Calendra' ja Ariosto näidendit 'Suppositi'.
Ta määras Vatikani raamatukogu juhatajaks Tommaso Inghirami.
Roomas ehitati tema ajal San Giovanni dei Fiorentini basiilika.
Leo X soosis manuskriptide ja raamatute kogumist.
Ta soosis astroloogiat, tema astroloog oli Lucas Gauricus.
1515 kehtestas ta tsensuuri reeglid. Ta tunnustas Alcala ülikoolis avaldatud piiblit.
Ta kavatses algatada kalendrireformi ja saatis Saksa-Rooma keisrile Maximilian I vastavasisulise kirja. 1514 käskis ta Fossombrone piiskopil alustada kalendrireformi teostamist.
Ta lasi taastada Montefiascone kindluse.
Portugali kuningas Manuel I kinkis paavstile 1514 valge elevandi nimega Hanno, kellest sai paavsti lemmikloom. Kui elevant 8. juunil 1516 suri, viibis paavst tema kõrval ja koostas hiljem elevandi mälestuseks epitaafi. Portugali kuningas soovis paavstile 1515 kinkida ka ninasarvikut, kuid loom hukkus laevaõnnetuses.
Egiptuse piraadid kinkisid paavstile Al Hassan Ibn Muhammad Al Wazzan Al Fasi, kes 1520 siirdus ristiusku. Paavst oli tema ristiisaks.
Santo Domingo piiskop saatis paavstile kingituseks indiaanlaste jumaluse kuju.

Surm

Leo X haigestus oktoobris 1521 ja suri 45-aastaselt 1. detsembril 1521 malaariasse. Ta maeti Vatikani basiilikasse ja tema säilmed maeti 1542 ümber Santa Maria sopra Minerva kirikusse. Ta oli surres noorim paavst Gregorius V järel. Hiljem pole ükski paavst nii noorelt surnud.

Hinnang

Kirikuajaloolane J. N. D. Kelly on teda iseloomustanud kui kahekeelset poliitikut.
Leo X biograaf oli Paolo Giovio.
'Catholic Encyclopedia' iseloomustab teda, kui rõõmsameelset, heasüdamlikku, liberaalset ja tunnustab tema piiritut suuremeelsust.
Leo X toetas majanduslikult hospitale ja konvente. Ta toetas rahaliste vahenditega vaeseid tudengeid, palverändureid, erustunud sõdureid ja haigeid. Ta andis aasta 6000 tukatit almusteks.