Hädakaitse

Rünne

Ei saa olla hädakaitset, kui ei ole õigusvastast rünnet konkreetsele õigushüvele. Kui rünnet ei ole, puudub ka hädakaitse kui õigustav asjaolu ning kaitsetegevust ennast ei ole vaja hakatagi analüüsima – isik vastutab üldkorras.  Ründe olemasolu ja ohtlikkuse hindamiseks asetatakse olukord ja faktid objektiivse kõrvaltvaataja ette, kes hindab, kas nendes konkreetsetes kaasuse tehioludes oleks tõenäoline õigushüve rikkumine ründaja poolt. Piiri tõmbamiseks on oluline teada, et ründeks ei saa lugeda kellegi tungivat pilku või trügimist poejärjekorras või mõnda muud sotsiaalselt aktsepteeritavat häirimist, mille suhtes on kõigil talumiskohustus. Kuid kellegi sõimamine valimatute sõnadega võib olla rünne, mille vastu on õigus rakendada hädakaitset. Õigusvastane rünne peab lähtuma inimesest – see on üks faktor, mis eristab hädakaitset hädaseisundist. Õigusvastane rünne peab olema vahetu või vahetult eesseisev. Probleeme tekitab eelkõige vahetult eesseisva ründe määratlemine, sest see on väga kitsas hetk enne päris rünnakule asumist. Kui kellelgi on nuga vööl, siis ei ole veel põhjust ennast kaitsma hakata, kui aga nuga haaratakse ja ründekavatsustes ei ole kahtlust, siis ei pea ootama, millal ründaja oma teo realiseerimiseni jõuab. Hädakaitse piiride lõppu tähistab õigusvastase ründe lõpp.

Kaitsetegevus

Kaitsetegevus seisneb ründaja õigushüve kahjustamises.  Hädakaitseseisundis olles ei ole kaitsja piiratud proportsionaalsuse põhimõttega. Kaitsja võib ründajale suuremat kahju tekitada, kui on oma tegevuses siiski vastutav hädakaitse piiride ületamise eest. Sobiv on kaitsevahend, mis tõrjub ründe lõplikult, lõpetab selle täielikult ja otsekohe, ilma et kaitsja õigushüved ohtu jääksid või edaspidi ohtu satuksid.  Kaitsja peab kasutama ründaja vastu säästvaimat kaitset, kuid ei pea võtma endale riski ebakindla kaitsevahendi valimisel. Kaitsevahend on sobiv ka siis, kui ta vähendab ründe intensiivsust.

Kaitsetahe

Isikul, kes asub ennast kaitsma vahetult eesseisva või vahetu õigusvastase ründe vastu peab olema kaitsetahe. Muidu ei kvalifitseeru kaitsja tegevus hädakaitseks. Kaitsja peab tahtma ennast või teisi kaitsta ebaseadusliku ründe eest ja mitte ründajale kätte maksta või talle tahtlikult rohkem kahju tehes, kui ründe takistamiseks vaja on. Kui isik arvab ekslikult, et viibib hädaseisundis (näilik hädakaitse), lahendatakse tema vastutus § 31 lg 1 järgi…  Oluline on, et kaitsetahet ei ole provotseeritud ründe puhul või vastastikuses kakluses – seega puudub nendes olukordades ka hädakaitseseisund. Vabatahtlikult kaklema asudes annavad pooled üksteisele nõusoleku kehavigastuste tekitamiseks. Siingi on erandiks see, kui isik soovib veenvalt ühepoolselt kaklust lõpetada. Kestev rünne ning vajadus end selle vastu pikema aja jooksul kaitsta ei muuda rünnet veel vastastikuseks kakluseks. (RKKK 3-1-1-34-08 p-d 7-8)

Hädakaitsepiiride ületamine

Eesti Karistusseaduse järgi ületatakse hädakaitsepiire juhul, kui hädakaitset teostav isik tekitab kavatsetult või otsese tahtlusega kaitsetegevuses ülemäärast kahju ründajale või valib ründeohtlikkusele mittevastava kaitsevahendi. Ebasobiva vahendi valimine tähendab näiteks seda, kui kõrvakiilule vastatakse noalöökidega. Samas ei pea kaitsja võtma riski ebasobiva relva valimisel ja samuti võetakse arvesse, et kaitsja võtab esimese kättejuhtuva sobiva vahendi, millega rünnet tõrjuda – ei ole ju aega intensiivse ründe tõrjumisel sobivat vahendit otsima minna. Nii ongi näiteks kohtupraktikas (RKKK 3-1-1-17-04) loetud õigeks kirvega enda kaitsmine noalöökide vastu.

Sotsiaaleetilised piirangud

Üksikisiku hädakaitseõigus on piiratud, kui selle täismahus realiseerimine tooks kaasa õiguse kuritarvitamise ja talumatu sotsiaaleetilise konflikti (RKKK 3-1-1-111-04 p 15)  Siin peetakse peamiselt silmas vähemohtlikke rünnakuid, keegi võtab kustukummi laualt või ründaja on süüdimatu ehk tegemist on mittesüülise ründega. Muidugi on ka lapse eest kaitsmine väga piiratud. Üks põhimõtteline piirang on veel ründe provotseerimine – sellisel juhul on kaitse kas välistatud või väga olulisel määral piiratud. Veel peab lisama, et ründaja tapmine on lubatav ainult vägivallategude eest kaitsmisel.