Riding with the King

"Riding with the King" on bluusialbum, millel musitseerivad koos Eric Clapton ja B. B. King. See anti välja 13. juunil 2000 Duck Recordsi kaubamärgi all.
Plaat oli väga edukas, see võitis 2000. aasta Grammy kategoorias "Parim traditsionaalne bluusi album" (Grammy Award for Best Traditional Blues Album), tõusis "Billboard 200/ Top Blues Albums" edetabelis esikohale ja saavutas USA-s müügitulemuseks kahekordse plaatinaplaadi taseme. Lisaks CD-le anti välja veel heli-DVD suure eraldusvõime ja 5.1 ringheliga. Album võeti ka kriitikute poolt hästi vastu, kuigi kostis väiteid, et ühe bluusialbumi kohta on plaadi kõla liigagi lihvitud.

Tagamaad

"Riding with the King" on kahe suure kitarristi esimene koostööalbum. Esimest korda esinesid nad koos 1967. aastal New Yorgi kohvikus "Cafe Au Go Go", kui Clapton oli kõigest 22-aastane ja mängis kitarri ansamblis Cream. Esimest korda salvestasid nad koos laulu "Rock Me Baby" B.B. Kingi duettide plaadile "Deuces Wild". Clapton oli alati vaadanud B.B. Kingile alt üles ja soovinud salvestada koos temaga albumit. B.B. King aga ütles, et nad olid seda plaani tihti arutanud, ja lisas: "Ma vaatasin teda vaimustatult. Arvan, et ta on nr 1 kitarrist rock'n'roll'is ja nr 1 ka suure isiksusena." Plaadi salvestamise ajal oli Clapton 55- ja King 74-aastane. Salvestamise algataja oli Eric Clapton, kes valis ka muusikud, kes teevad plaadil kaasa. Tema valis välja ka lood, mida esitada, ning on kaasprodutsent koos Simon Climiega, kes oli olnud ka Claptoni mitme varasema plaadi produtsent. Kuigi tegu on Claptoni ja Kingi koostööga, laseb Clapton viimasel asuda lava keskele. B.B. King saab endale peaosa nii laulmise kui ka kitarrisoolodega paljudes lugudes.

Plaadi sisu

Plaadil on viis klassikalist B.B. Kingi laulu 1950. ja 1960. aastatest: "Ten Long Years", "Three O'Clock Blues", "Help the Poor", "Days of Old" ja "When My Hearts Beats Like a Hammer". Teised lood on samuti bluusi kullafondist. Big Bill Broonzy kirjutatud "Key to the Highway", mida Clapton oli lindistanud 1970. aastate alguses koos Derek and the Dominosiga. Chicago pianisti Maceo Merriweatheri "Worried Life Blues", kaver Isaac Hayesi kompositsioonist "Hold On, I'm Comin'", mis oli originaalis 1966. aastal singel Sam & Dave'i esituses ja lugu muusikalist "St. Louis Woman" "Come Rain or Come Shine". Albumi nimilugu "Riding wit the King" on pärit John Hiatti repertuaarist ja räägib tema imelikust unest, kui ta lendab samas lennukis koos Elvis Presleyga. See lugu on salvestatud 1983. aasta John Hiatti samanimelisel albumil. Plaadil olevad lood on segu akustilistest ("Worried Life Blues") ja elektrilistest ("Three O'Clock Blues"), segu aeglastest ("Ten Long Years") ja keskmiselt tempokatest lugudest ("Help the Poor").

Arvustused

AllMusicu kriitik William Ruhlmann kirjutas, et plaat on rohkem B.B. Kingi kui Claptoni oma, viimase roll on rohkem toetav. Ta märkis, et albumil on lisaks kahele kitarrile sageli kuulda veel teisigi kitarriste. Tulemus on küll efektne, kuid mitte jalustrabav. Dan Moos "PopMattersist" kirjeldas albumit kui "kanget bluusikokteili, milles on üks osa härra Claptoni kavalust ja kolm osa härra Kingi väärikust." Steve Futterman Entertainment Weeklyst nimetas "poja" ja "isa" koostööd võidukaks. Louis Gerber Cosmopolisest kirjutas, et "Riding with the King" läheb otse hinge ja südamesse ning on värskendav ja sentsatsiooniline album, parim popmuusika turul pärast Santana albumit "Supernatural". Dave Ferman kirjutas The Spokesman-Review's, et kuigi kogu plaat on "suurpärase idee hea teostus", pole see nii hea, kui ta võiks olla. Ferman kurdab, et tema arvates pole Clapton kunagi olnud hea bluusilaulja, et Joe Sample klahvpillide mix pole tasemel ja et kogu plaat kõlab liiga antiseptiliselt ja kliiniliselt puhtalt ühe bluusialbumi kohta. Nicole Bode kirjutas Columbia Daily Spectatoris, et plaadil "võtab King Claptoni kaasa bluusialadel kaugemale, kui viimane ise on üksi eales läinud. Ta nendib, et B.B. Kingi osalus toob välja Claptoni hääle "toore urina", mis üllatab fänne. Eriliselt kiidab ta laulu "Come Rain or Come Shine", milles King kasutab oma hääle "kurblikku vibraatot nii hellalt, et see purustab südame". Samuti meeldib naisele kitarri ja vokaali duett loos "Hold On, I'm Comin'", kuid lisab, et Claptoni hääl pole siiski samast kaliibrist kui Kingi oma.