google/wiki40b huggingface dataset:
A-Rosa Riva

Tehnilised andmed

Laev on 124,5 m pikk ja 14,4 m lai. Tema süvis on 1,47–1,87 m ja laev ulatub veepinnast 6,96 m kõrgemale. Kõrge veeseisu korral võib see tekitada probleeme sildade alt läbipääsemisega, aga kui roolikamber ja varikatus maha monteerida, siis laeva kõrgus väheneb. Laeva veeväljasurve on 1850 tonni.
Laeval on 4 tekki, 100 kajutit ja 242 reisijakohta. Laevaperes on 50 liiget.
Laeval on kaks MTU peamasinat võimsusega 0,8 MW, koguvõimsus on 1,6 MW. Sõuseadme moodustavad 2 Schotteli põtkurit, mida käitab diiselmootor võimsusega 220 kW. Elektrisüsteemi toidet juhitakse 3 MAN-i diiselgeneraatori abil, millest igaühe võimsus on 380 kW. Lisaks on laeval Deutzi varugeneraator võimsusega 37 kW.

Laeva sisustus

Laeval on 100 neljatärnikajutit. Kõik need on kahekohalised ja nende pindala on 14,5–16,5 m². Kõigis kajutites on konditsioneer, dušš, kahekohaline voodi, seif ja lameekraanteler. Keskmisel tekil on 48 kajutil rõdu. Alumisel tekil on 42 tagumises kajutis lisadiivan. Kaks alumist tekki on ette nähtud üksnes puhkekohaks reisijatele ja laevaperele.
Ülemisel tekil on vööri eesosas klaasist seintega puhkesaal, kus on baar ja lava. Sellest tagapool asub tervise- ja heaolukeskus, kus on massaažiruum, jõusaal ja kaks sauna. Laeva keskosas on sissepääsu lähedal kauplus. Laeva restorani taga on lahtine ahtritekk. Lahtisel tekil roolikambri taga on bassein, päevitamisala, puttamise griin golfimängijate jaoks ja grillimiskoht. Osa lahtisest tekist on kaetav päikesepaneelidega.
Linnuala

Linnuala on lindude ja linnuliikide rohke piirkond, mis on linnuturistide ja bongarite meelispaigaks ning looduskaitseliselt tähtis.
Euroopa Liidus reguleerib linnualade kaitsekorda nn „linnudirektiiv“.
Igor Černov

Igor Černov (sündinud 18. märtsil 1943 Oktjabrski külas Gorki oblastis) on kirjandusteadlane ja semiootik.
Lõpetas 1966. aastal Tartu Riikliku Ülikooli vene filoloogina. Töötas Juri Lotmani kateedris, olles 1966, 1968–1969, 1972–1993 Tartu ülikooli vene kirjanduse kateedri õppejõud. Aastatel 1993–1997 oli ta semiootikaprofessor ja Tartu Ülikooli semiootika osakonna juhataja.

Isiklikku

Ta oli abielus Ann Maltsaga.
Oleg Brõžak

Oleg Brõžak (ukraina Олег Брижак, 27. oktoober 1960 – 24. märts 2015) oli Kasahstanist pärit ukrainlasest Saksamaa ooperilaulja (bass-bariton).
Ta oli lõpetanud Karaganda muusikakooli bajaaniklassi ning Alma-Ata konservatooriumi soololaulu klassi.
Pärast õpinguid töötas ta 2 aastat lauluõpetajana.
1980. aastate lõpul oli ta Lvovi ja Tšeljabinski ooperiteatrite solist.
Seejärel töötas ta kuni 1991. aastani Peterburi Glinka-nimelise Kapelli solistina.
1991 kolis laulja Saksamaale ning oli kuni 1996. aastani Karlsruhe Riigiteatri solist.
1996 sai temast Saksa Rahvusooperi solist.
Ta gastroleeris paljudes riikides.
Brõžaki viimane esinemine toimus Barcelonas, kus ta esines Richard Wagneri ooperis "Ziegfrid".
Brõžak hukkus Germanwingsi lennuõnnetuses.
Eesti Teaduste Asutus

Eesti Teaduste Asutus oli 27. mail 1920 Asutava Kogu poolt vastuvõetud seaduse (RT 1920, 87/88, 223) järgi Eesti teadust ja teaduslikke püüdeid edendav institutsioon.
Tema ülesandeks oli teaduslikkude ettevõtete ja uurimiste toimetamine, algatamine, korraldamine, juhtimine, koondamine ja toetamine, eriti Eestisse puutuvail aladel.
Asutuse juhatus asus Tartus, tema liikmeteks pidid olema Eesti kõrgemate koolide teaduslikud õppejõud, kaasliikmed, teaduslikud asutused, organisatsioonid ja seltsid, kirjasaatjad liikmed ja auliikmed.
Tegelikult asutust ei loodud ja ta asendati 1938. aastal asutatud Eesti Teaduste Akadeemiaga.

1. Eesti teaduste asutuse seadus

võetakse kolmandal lugemisel ilma vaielusteta vastu: poolt 29 häält ja vastu 28 häält.
Komisjoni aruandja Ernits (s.-d.) paneb ette vastuvõetud seadusele edasilükkamatuse iseloomu anda (saalis üleüldine naer). Ettepanek lükatakse tagasi.
Wambola (laev 1977)

Ajalugu

Laeva ehitas Taani ettevõte Svendborg Værft. Laev lasti vette 9. septembril 1977. 1978-2004 oli laev Taani mereväe teenistuses miiniveeskajana, kandes nime Lossen (pardatähis N44). 
2006. aastal ostis laeva Eesti riik ja sellest pidi saama Eesti Mereakadeemia õppelaev Kristiina. Laev jäi aga seisma Lennusadamasse. Et koolil puudusid vahendid laeva pidamiseks ja haridusministeeriumil puudus isegi ostuhinna tasumiseks raha, võttis Eesti merevägi 2009. aastal (kaitseväe juhataja korraldusel) laeva lõpuks üle. Laev pukseeriti Miinisadamasse, kus jäi esialgu samuti seisma, kuid läbis mõne aasta pärast kapitaalremondi.
Laev on Eesti mereväe teenistuses alates 1. novembrist 2016 nimega EML Wambola A433, kui asendas teenistusest samal ajal välja arvatud sama klassi laeva EML Tasuja A432.
Armastusega Venemaalt

Sisu

Terroriorganisatsioon SPECTRE kavatseb varastada salajase kodeerimisseadme Lektor, mille abil pääseks ligi Venemaa riigisaladustele. Et maailmakord pahade tahtele ei alluks, peab Briti salaluure agent James Bond (Sean Connery) selle seadme esimesena leidma. Kuid üritades vastaspoolde sisse sulanduda, taipab Bond peagi, et teda on juhatatud otse lõksu.
Setu leelo

Setu leelo (setudel ka seto leelo) on setude traditsiooniline laulmisstiil. Setu leelo on üle 1000 aasta vana. 
30. septembril 2009 kandis UNESCO vaimse kultuuripärandi kaitse komitee inimkonna vaimse kultuuripärandi esindusnimekirja setu laulu.
Seedri tänav

Seedri tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Seedri tänav sai praeguse nime 13. novembril 1925. Enne seda oli tänava nimi Turgenevi tänav.
Karl Lennart Oesch

Karl Lennart Oesch (8. august 1892 – 28. märts 1978) oli Soome sõjaväelane (kindralleitnant), poliitik.
Teise maailmasõja ajal oli ta Soome sõjavägede kindralstaabi ülem.
4. augustil 1932 anti talle Eesti Kotkaristi teenetemärk.
Kaksikpedaalnui

Kaksikpedaalnui ehk kardaaniga pedaalnui (saksa keeles Doppelfußmaschine) on muusikas pedaalnuia erikuju.
Esimene kaksikpedaalnui oli valmistatud puidust ning seda kasutati esmakordselt arvatavasti 1910. aasta paiku.
Esimene tööstuslikult toodetud kaksikpedaalnui, mis kandis nimetust Zalmer Twin Bass Drum Pedal, sarnanes ehituselt tänapäeva kaksikpedaalnuiaga.
Üks esimesi kaksikpedaalnuiaga mängijaid oli Don Sleishman, kes patenteeris 1973. aastal oma originaalse konstruktsiooniga kaksikpedaalnuia.
Eesti sport

Eesti sport on nii Eesti territooriumil kui ka eestlaste tehtud sport.
Huumlamp

Huumlamp on huumlahendusel põhinev lahenduslamp, mis tekitab suhteliselt nõrka valgust. Lambi klaaskolvis on hõrendatud gaasis kaks külma (mitteköetavat) suurepinnalist elektroodi. Madalatemperatuuriline lahendus süttib katoodi juures; vahelduvpinge korral on katoodiks see elektrood, mis on parajasti negatiivne. Süttimispinge on katoodi madala temperatuuri tõttu suhteliselt kõrge (80–800 V).
Elektroodide vahekauguse alusel eristatakse katoodhelendus- ja sammashelenduslampe.
Katoodhelenduslambis on elektroodid sedavõrd lähestikku, et kiirgus tekib katoodi ümbritsevas õhukeses gaasikihis. Täitegaasiks on enamasti neoon, mis huumlahenduses helendab oranžikaspunaselt. Kuigi on kasutusel ka teistsuguse gaastäitega (ja erineva helendusega) lampe, tuntakse neid üldiselt neoonlampidena (ingl k neon lamp). Niisugune lamp on laialt kasutusel nt elektririistades (veekeetja, triikraud jt) pingestust näitava signaal- ehk indikaatorlambina.
Külmkaatoodlambis on pikas lahendustorus elektroodide vahekaugus nii suur, et kiirguse põhiosa tekib positiivsest elektroodist lähtuvas lahendussambas, mis täidab peaaegu kogu toru. Täitegaasiks võib neooni kõrval olla ka nt argoon koos elavhõbedaauruga (sinine helendus). Mitmevärvilise helendusega huumlampe kasutatakse laialdaselt reklaamvalgustuses.
Peetruse evangeelium

Peetruse evangeelium oli laialt levinud Jeesuse elulookäsitlus esimestel sajanditel, ent aja jooksul läks see kaduma ning tänapäeval on teada sellest vaid fragmendid. Järelejäänud tekst on tähelepanuväärne, sest ta paneb vastutuse Jeesuse ristilöömises kuningas Herodesele, mitte Pontius Pilatusele, pakub, et Jeesus ei kannatanud ega surnud ristil (mis annab alust süüdistuseks doketismis) ning esitab risti antropomorfsena – rist on võimeline iseseisvaks kõneks ja liikumiseks. 
Markuse evangeeliumi on nimetatud Peetruse, kelle õpilaseks ja sekretäriks Markus oli, otsustava osa tõttu selle koostamises ka Markuse ja Peetruse evangeeliumiks.

Avastamine

Peetruse evangeeliumi avastas aastal 1886 prantsuse arheoloog Urbain Bouriant, kes leidis 8. või 9. sajandist pärit käsikirja. Käsikiri oli maha maetud koos ühe egiptuse mungaga ning säilinud tänu Egiptuse kuivale liivale. See fragmentaanne Peetruse evangeelium asub praegu Kairo muuseumis. Tegemist oli esimese taasavastatud mittekanoonilise evangeeliumiga. Raamat avaldati aastal 1892 ning see tekitas kohe laialdast huvi. Oli selge, et tegemist on Jeesuse elulooga seotud jutustustega, ning ka see, et vaatamata paljudele kattuvustele, erinev evangeelium oluliselt kõigist kanoonilistest evangeeliumitest.

Dateerimine

Õpetlased vaidlevad tänini, kas tekst sõltub neljast kanoonilisest evangeeliumist, ehk kas see on kirjutatud nende põhjal või neid tundes või mitte. Üldiselt ollakse üksmeeles, et tekst on pärit 2. sajandist pKr, kuna sellest ajast on teada, et see oli hukka mõistetud Serapioni poolt, umbes aastal 190–203. Siis oli see tekst juba kasutusel.

Autor

Peetruse evangeelium väidab ise, et ta on kirja pandud apostel Peetruse poolt. Oli üldlevinud tava anda tekstile apostli nimi, et suurendada selle autoriteetsust, kuid on üsna kindel, et Peetrus seda evangeeliumit tegelikult ei kirjutanud. Üldiselt arvatakse, et tekst on pärit ajast pärast Peetruse surma.
Hiromi Shinya

Hiromi Shinya (jaapani keeles 新谷 弘実 , Shin'ya HiromiM sündinud 1935 Yanagawas, Fukuoka prefektuuris) on Jaapani gastroenteroloog ja kirurg, mitme raamatu autor.
Dr Shinya arendas välja protseduuri nn "Shinya tehnika", mis võimaldab eemaldada käärsoolest polüüpe kirurgilise sekkumiseta.
Ta töötab arstina nii Ameerika Ühendriikides kui Jaapanis.
Ta on Beth Israeli meditsiinikeskuse endoskoopilise kirurgia osakonna juhataja ja New Yorgi Albert Einsteini meditsiiniülikooli kirurgiaprofessor.
Turu Ülikooli Keskhaigla

Turu Ülikooli Keskhaigla (soome keeles Turun yliopistollinen keskussairaala, lühend TYKS, rootsi keeles Åbo universitetscentralsjukhus, lühend ÅUCS) on haigla Soomes Turus.

Üldinfo

Haigla toimib Edela-Soome keskhaiglana. Haigla asub Turu kesklinna lähedal. Haiglal on osakonnad Raisios ja Paimios.
Haigla on olnud seotud Turu Ülikooliga alates 1958. aastast ja seda kasutatakse õppehaiglana meditsiiniteaduskonna õpilastele. Igal aastal on selles haiglas praktikal umbes 1500 meditsiini ja õenduse tudengit.
Haigla on asutatud 1756 ja see on Kopenhaageni Rigshospitaleti järel vanuselt teine haigla Põhjamaades.
Haiglas töötab 3993 inimest.
Kuninguste kivikalme

Kuninguste kivikalme on muistne kivikalme Saare maakonnas Saaremaa vallas Tagavere külas.
Kalme asub rahvasuus kutsutud Kuningate hauas, kuhu väidetavalt maeti kaks kuningast.
Kalmet uuriti 1971 Vello Lõugase juhendamisel. Kalme on tüübilt tarandkalme, mida kasutati 1.-2. sajandil.
Mario Seidl

Mario Seidl (sündinud 8. detsembril 1992) on Austria kahevõistleja.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis ta normaalmäe meeskonnavõistluses pronksmedali. Suure mäe individuaalvõistlusel oli ta pärast hüppevõistlust esimene, kuid langes vaatamata 46 sekundilisele edumaale lõpuks neljandaks. Normaalmäe individuaalvõistlusel oli ta 18.
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis võitis ta suure mäe meeskonnavõistluses pronksmedali. Suure mäe individuaalvõistluses sai ta 13. koha.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel tuli meeskonnavõistluses taas pronksmedal. Suure mäe individuaalvõistluses oli ta taas neljas.
MK-sarjas tegi ta debüüdi 3. veebruaril 2012 Val di Fiemmes. Esimest korda jõudis ta poodiumile 4. veebruaril 2017 Pyeongchangis, kui oli suure mäe võistlustes teine. Esimese etapivõidu sai ta 24. novembril 2018 Kuusamos.

Maailma karikavõistlustel

Mario Seidl on osalenud 114 maailma karika etapil (seisuga 3. märts 2019) ja jõudnud poodiumile seitsmel korral, millest kahel korral kõige kõrgemale astmele.
Rolf Gohs

Rolf Ernst Gohs (sündinud 26. oktoobril 1933 Tallinnas) on Eesti päritolu Rootsi illustraator ja koomiksijoonistaja. 
Teise maailmasõja ajal elas perega Poolas ja 1946. aastal kolis koos perega Rootsi. Juba 16-aastaselt läks ta tööle Rootsi kirjastusse Centerförlaget, kus hakkas joonistama koomikseid. Eriti tuntud on tema Rootsi ajalehtedes ilmunud koomiksi "Fantoom" joonistused.
Metsküla mõis

Metsküla mõis (saksa keeles Metzküll) oli rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati 17. sajandil.
Sarapuu (perekond)

Süstemaatika

Varasemad süstemaatikad paigutasid sarapuu perekonna koos valgepöögi (Carpinus) ja humalpöögiga (Ostrya) eraldi sugukonda sarapuulised (Corylaceae), APG III süsteemi (2009) kohaselt kuulub sarapuu kaseliste sugukonda (Betulaceae).

Kirjeldus

Põõsad on tavaliselt üsna kõrged, peenete ja pikkade harudega. Üksikud liigid kasvavad ka puukujulisena. Põõsaliikidel on tumehall ja sile koor. Puukujulistel liikidel on tüve koor lõhenenud.
Lehed on laiovaalsed, kaherealiselt vahelduvad, kahelisaagja servaga, tipp sageli peaaegu hõlmine.
Sarapuud on ühekojalised, nende õied on ühesugulised. Isasõied moodustavad rippuva urva, mis pikeneb oluliselt õitsemise ajal. Emasõied avanevad külgmistest või tipmistest pungadest ning koosnevad kahest niidikujulise emakasuudmega kahepealisest sigimikust ja sellega kokkukasvanud vaevumärgatavast õiekattest. Õitsemise ajal muutub emakasuue nähtavaks.
Sarapuu vili on sarapuupähkel (rahvasuus ka metspähkel). See on kõva kestaga rasvarohkne pähkel, mida ümbritseb rohtjas üdi. Pähkel on 1–2,5 cm pikk ja 1–2 cm lai, ümar, kuid mitte kerakujuline, vaid lopergune. Pähklit ümbritseb täielikult, harvem osaliselt pähklikoor. Pähklikoore kuju, ehitus ja kasvukoht puuvõras on tähtsad sarapuuliikide eristamise tunnused.

Levila

Sarapuid on ligikaudu 15 liiki, need kasvavad Euroopa, Ida-Aasia ja Põhja-Ameerika parasvöötmes. Sarapuuliigid annavad üksteisega hübriide.
Eestis kasvab pärismaisena üks liik: harilik sarapuu.

Ökoloogia

Paljude liblikaliikide jaoks on sarapuu tähtis toidutaim. Leidub koguni selliseid liike, kes üksnes sarapuudel toituvad. Pähkleid armastavad süüa oravad, mänsakud ja rähnid. Kõik nad korjavad halbadeks aegadeks toidutagavarasid, peites pähkleid pragudesse või maa sisse. Osa pähklitest jääbki pärast välja otsimata ja läheb idanema. Niimoodi aitavad need looma- ja linnuliigid sarapuudel levida.
Maoliste klassifikatsioon

Aristotelest peetakse esimeseks kes püüdis loomi (sh madusid) bioloogiliselt klassifitseerida (Historia Animalium).
Varem on kasutatud mitmeid maoliste klassifikatsioone:

Linnaeuse klassifikatsioon

1758 klassifitseeris Linnaeus maolised (Serpentes), peamiselt välisvormi järgi, kolmeks perekonnaks ja 200 maoliigiks; osade autorite arvates aga 6 perekonnaks: Crotalus, Boa, Coluber,Anguis, Amphisbaena, Caecilia;

Roomajate andmebaasi klassifikatsioon

Maoliste alamseltsi klassifitseeritakse roomajate andmebaasis kuni perekondadeni järgmiselt:
Radamla

Ajalugu

Radamlat peetakse ühe hüpoteesi kohaselt radiimitšite rahva keskuseks. Aastal 1527 läks sealne loss Zaslavskite valdusesse, kaotades oma sõjalise tähtsuse Liivi sõja ajal.
Administratiivselt kuulus Radamla Mstsisłavi vojevoodkonda. Aastaks 1743 asutati alevisse kameliitide klooster.
Poola jagamisel läks alev aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu. Ühtlasi sai alevist küla. Novembriülestõusu tagajärjel aastal 1832 klooster likvideeriti. Aastal 1849 oli asulas kümme maja, seal asusid kõrts ja veski. Aastal 1880 oli Radomlas 25 maja, külas oli kaks õigeusu kirikut ja lisaks veel katoliku kirik, seal tegutses võõrastemaja.
Aastal 1924 läks Radomla Valgevene NSV koosseisu, kus sellest sai külanõukogu keskus. Aastal 1954 külanõukogu likvideeriti, taas sai asulast külanõukogu keskus aastal 2009.
Hulkur Rasmus

Sisu

Rasmus on poiss, kes elas lastekodus. Tal olid seal head sõbrad, kuid talle ei meeldinud seal. Hök oli väga kuri hoolitseja ning ei saanud aru kui raske lastel oli.
Kord tulid lastekodusse poeomanik ja ta naine endale last valima. Kõik lastekodu lapsed pesid, riietusid ja käitusid korralikult. Proua ja härra olid väga jõukad. Nad istusid koos Hökiga pingil ja jälgisid lapsi. Rasmus lootis väga, et tema saab koos nendega elama hakata ja saab poe maiustuse osakonna juhatajaks. Poiss püüdis endast head muljet jätta, kuid kõik läks untsu ja ta näis kohmakana. Olgugi et ta väga sõbralik ja lahke poiss oli, tundus nagu oleks ta kombetu. Rasmus oli väga kurb, kui nägi, et proua ja härra vankrisse istus hoopis lokkis peaga tüdruk.
Poiss kartis Hökilt ebaõnnestunud päeva eest karistada saada ja otsustas põgeneda. Ühel ööl, kui Gunnar ja ülejäänud lapsed juba magasid, hiilis Rasmus ettevaatlikult uksest välja. Paraku kuulis Hök väljas kahtlast müra ja valgustas taskulambiga õue. Õnneks ta väikest poissi ei näinud. Kui Höki toas oli tuli kustutatud, läks Rasmus edasi. Hea oli olla vaba!
Varsti tekkis poisil mure - ta ei teadnud, kus öö veeta. Õnneks leidis väsinud poiss siiski ühe küüni, kus võis tukastada. Hommikul, kui poiss ärkas, kuulis ta enda kõrval köhimist. Peagi märkas ta hulkur Oskarit. Nad said sõpradeks ja Oskar lubas Rasmusel koos temaga hulkuda, kuni Rasmus endale vanemad leiab. Ta polnud pahane, et väike poiss lastekodust ära tuli. Sisimas oli Oskaril hea meel, et ei pidanud üksi hulkuma.
Nad kõmpisid mööda teed ja läksid ühe vanaproua hoovi peale laulma. See oli Oskari lemmikmaja, sest proual oli palju raha ja ta jagas seda heldelt. Nüüd tuli akna peale vaid proua uus teenija ja käskis hulkuritel lahkuda. Rasmusel oli aga janu ning ta läks sisse ning sai klaasikese vett. Poiss taipas, et selles majas polnud kõik päris korras. Ta lasi Oskaril ennast puu otsa aidata ja ronis aknast sisse, et uurida, mis majas toimub. Ta sai aru, et seal olid vargad, kellega teenija kambas oli. Ta ronis aknast välja ja rääkis kõigest Oskarile. Nad jalutasid veel ja püüdsid raha teenida ning kavatsesid hiljem kõigest nimismehele rääkida. Õnnetuseks jõudsid vargad enne nimismehele rääkida, et Oskar röövis vanaprouat. Oskar võeti vahi alla. Peagi selgitas nimismees välja, et hulkur oli süütu ja ta sai vabaks.
Rasmust tahtsid lapsendada rikkad, lahked ja ilusad vanemad. Neil oli palju loomi, isegi kutsikad. Poiss oli alati unistanud sellisest elust, kuid uskus enese õige koha vana Oskari juures olevat. Rasmuse soovitusel sai vanemad Gunnar.
Oskar lubas Rasmusel endaga jääda. Tuli välja, et hulkur Oskaril oli ka kodu. Nad kohtusid Oskari naise Martinaga, kes viimast kodus oli oodanud. Rasmus jäi nende juurde ja oli õnnelik. Neil oli väike vaeste inimeste kodu ja ainult kass, kuid Rasmus oli rahul.
Dentoni maakond

Dentoni maakond (Denton County) on maakond USA-s Texase osariigis. Geograafilised koordinaadid on 33° 12′ N, 97° 7′ W
Maakonna halduskeskus on Denton.
Maakonna pindala on 2481 km², millest 193 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 662 614. Aastal 2000 oli elanike arv 432 976.

Ajalugu

Dentoni maakond moodustati 11. aprillil 1846 Fannini maakonna osast. Maakond sai nime John B. Dentoni järgi.
Kalju Paju

Kalju Paju (sündinud 21. märtsil 1952 Tartus) on Eesti arstiteadlane ja patofüsioloog.

Elulugu

Kalju Paju on talupidaja poeg.
Lõpetas 1970 Tartu 2. Keskkooli, 1976 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1986, Leningradi Arstide Täiendusinstituut), väitekiri "Изменение реологических свойств крови при острой интоксикации этиловым алкоголем". Oli 1979–1986 TRÜ arstiteaduskonna patoloogilise füsioloogia kateedri assistent, 1986–1992 kateedri juhataja, dotsent, aastast 1992 ÜMPI patoloogilise füsioloogia õppetooli dotsent.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: kardiovaskulaarsüsteemi patofüsioloogia, lihasrakkude energeetiline metabolism. Rahvusvahelise Südameuurimisühingu liige. Üle 40 teadustrükise.
Yann Walcker

Yann Walcker (sündinud 1973 Pariisis) on prantsuse lastekirjanik.
Harku Mõisajärv

Mõisajärv (ka Harku Mõisajärv) on järv Harju maakonnas Harku vallas Harku alevikus. Veekogu pindala on 2,9 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 1531 m. Järves on 6 saart.
Kolga-Jaani kalmistu

Kolga-Jaani kalmistu on kalmistu Kolga-Jaani kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kolga-Jaani alevikus Viljandi vallas Viljandi maakonnas.
Kalmistu rajati ja siia maeti esimesed surnud 1772. aastal. Kolga-Jaani kirikuaeda lõpetati matmine üldiselt samal ajal, siis maeti edaspidi siia enamik kihelkonna surnuid.
Kalmistut on laiendatud korduvalt. Vana osa laiendati 1851, 1865 ja viimati 1882. aastal. Uus osa (üle Tartu maantee edelas) asutati 1921. aastal ning esimesed matmised sinna on 1922. aastast.
Kolga-Jaani kalmistu on alates 1997. aastast riiklik ajaloomälestis. Kalmistu on praegu kasutusel ning on üldiselt hästi hooldatud, selle pindala on 2,03 ha.

Ehitised kalmistul

Kalmistu vana ja uue osa vahelt läbiviiva Tartu maantee ääres (vana osa pool) on tagasihoidlik kaheosalise kivipostidega kalmistu peavärav. Lähedal on endine kruusaauk, mille põhjas on kaev. Tagaservas on kivi, millel on raidkirjas aastaarv 1785, mis tähistab kalmistu kivimüüri ehitamise aastat.
Uue osa lääneosas paikneb Kolga-Jaani II maailmasõja matmispaik. Uues osas avati 1990. aastal pidulikult küüditamisohvrite mälestusmärk.
Porkuni piiskopilinnus

Porkuni piiskopilinnus (sks Schloß Borkholm) oli Tallinna piiskopile kuulunud linnus Virumaal. Nüüdisajal jäävad piiskopilinnuse varemed Tapa valla territooriumile.

Ajalugu

Linnus rajati Porkuni järve kaldal asuvale künkale aastail 1477–1479 Tallinna piiskopi Simon von der Borchi valitsusajal, Tallinna piiskoppidele antud lauamõisa alale. von der Borchi järgi sai koht ka oma nime (Borchholm-Borchi saar).
Ebakorrapärase nelinurgaga moodustanud laagerkastell-linnuse nurkades asusid suurtükitornid.
Tõenäoliselt pole linnust piiranud ringmüüri ja torne rajatud kogu nende kõrguses siiski üheaegselt, vaid pikema perioodi vältel. Väravatorni kaunistasid algselt mälestuskivi Tallinna piiskopkonna ja von der Borchi perekonna vappidega. Kindluses oli kinnitatud seinale ka Tallinna piiskopi Johann Blankenfeldi (1514–1524) vapp.
Linnuse kabeli koori ehituse osadeks olevad ümarkaarsed apsiidid (eendehitused) on iseloomulikud romaani perioodile. Torni tippu ehtiv mašikuliifriis pärineb aga hoopis hilisemast ajast, nagu kinnitab 17. ja 19. sajandil Porkuni linnusest loodud gravüüride võrdlus.
Linnus sai raskelt kannatada 1558. aastal Liivi sõjas: 1558. aasta juulis piirasid lossi Moskva tsaaririigi väed ja vallutasid selle, 1558. aasta oktoobris piirasid Liivi orduväed kindlust, kuid edutult ja 1558. aasta novembris enne kindluse mahajätmist põletasid vene väed kindluse, kuid pärast sõjakäiku Rakverele asusid taas seal laagrisse. 1561. aasta 31. mail ja 30. septembril proovis kindlust vallutada Holsteini hertsog Magnus, kuna pidas seda Tallinna piiskopi pärandusena endale kuuluvaks, kuid Rootsi väeülem Klas Horn võitis selle oma kuningale.
Sõja järel kaotas oma sõjalise tähtsuse ja hakkas lagunema. Linnust on mainitud 18. mail 1595 sõlmitud Täyssinä rahulepingus, kui Moskva tsaaririik loobus muuhulgas kõigist õigustest mitmete Eestimaa linnuste ja nende läänide üle. 17. sajandil kindlust Rootsi maarevisjoniraamatustes ei nimetata. Piirkond ise kuulus Tiesenhausenitele, kellelt see mõisate reduktsiooni ajal riigistati Rootsi riigi kasuks, kuid kellele see Venemaa keisririigi ajal uuesti tagastati.
Praeguseks on linnusest alles vaid vundament ja üks väravatorn, kus töötab paemuuseum.
Bartosz Soćko

Bartosz Soćko (sündinud 10. novembril 1978 Piasecznos) on poola maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1999). 
Soćko sai suurmeistriks 21-aastaselt 1999. aastal. Neli aastat varem sai ta FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on 2008. aasta Poola malemeister. 
Ta mängis Poola võistkonna koosseisus kuuel maleolümpial (2000–2010).
Soćko on abielus malesuurmeistri Monika Soćkoga.