google/wiki40b huggingface dataset:
Ludiidid

Ajalugu

18. sajandil alanud tööstusrevolutsioon käigus lisandus vesirattale aurujõud ning leiutati uut tüüpi, senisest suurema tootlikkusega kangasteljed ja muidki kanga ja rõivaste tootmise masinaid. Otsustavalt vähenes oskuskäsitöö vajadus, kangastelgedel võis töötada peaaegu igaüks. Järsk muutus tehnoloogias mõjus traditsioonilistele kangakudujate kogukondadele šokina.
Meeleheitel tööta jäänud töölised asusid ründama riidevabrikuid ja sepavasaratega lõhkuma uusi masinaid, leides nende kõrge tootlikkuse olevat töö kaotamise põhjuseks. Masinate lõhkumisega päädinud mässe oli puhkenud ka varem, sealhulgas 18. sajandi lõpus, kuid kaugeltki mitte nii laiaulatuslikke kui nüüd. Napoleoni sõdade ajal muutus nii tööliste kui ka ettevõtjate olukord Inglismaal raskeks. Sõjategevuse ning prantsuse sadamate blokaadi tõttu kaubandus katkes. Ettevõtjad tootsid veel mõnda aega lattu, kuni töö lõplikult seiskus. Elanikel kadus ostujõud, lisandus ikaldus põllumajanduses.
Ludiidid said endale nime arvatava 18. sajandi lõpu masinalõhkuja Ned Luddi järgi (mäss puhkes toona ühismaade erastamise tõttu, 1779 lõhuti umbes 300 masinat). Masinalõhkujad allkirjastasid oma ähvarduskirjad järgmiselt: „Ned Lud(d)i kontor, Sherwoodi mets“. Nende tegevus algas märtsis 1811 Nottinghami ümbruses, kust levis puuvillatööstuse keskusse Manchesteri. Asuti mõrvama vabrikante ja röövima toiduladusid; rahutused jõudsid põhja villriiet tootvate Yorkshire'i vabrikuteni ja Lancashire’i. Parlament kehtestas karistuseks masinate lõhkumise eest surmanuhtluse (näiteks Lord Byron oli pidas seda liiga karmiks karistuseks), mistõttu mässajad püüdsid igati varjata oma nimesid ning nõgistasid oma näod. Nad ei kutsunud üksteist nimepidi, vaid igaühel oli oma number. Rünnaku alustamiseks või lõpetamiseks andsid nad sageli märku püstolipaukudega. Hinnanguliselt lõhuti 1811. aastal üle tuhande masina.
Ehkki Briti armee sõdis korraga Mandri-Euroopa ja Põhja-Ameerika rinnetel (sõda USA-ga 1812–1815), saadeti mässajatele vastu 12 000 sõdurit; valitsus poetas masinalõhkujate sekka salakuulajaid. Armee ja ludiidide vahel toimus mitmeid kokkupõrkeid. Näiteks 1812. aasta aprillis ründas 150 ülestõusnut öösel William Cartwrighti vabrikut Rawfoldis Huddersfieldi lähistel (umbes poolel teel Leedsi ja Manchesteri vahel), mida kaitses väike rühm sõdureid ja tsiviilisikuid. Võitlus oli meeleheitlik, kaks ründajat sai surma. Vabrik jäi vallutamata, ükski kaitsja viga ei saanud. 14 Cartwrighti vabrikut rünnanut ja rünnakuga seotud meest hukati ligi aasta hiljem.
1812. aastal hakkas mäss vaibuma. Hukati üle kahekümne ludiidi, paljud saadeti Austraaliasse asumisele. See sünnitas kättemaksuhimu, rahutused, aga ka hukkamised ja väljasaatmised kestsid kuni 1817. aastani. Samas püüdis Alamkoda vastutulekuna keelata uued masinad, millega sai hõlpsalt sukakandu teha, kuid Ülemkoda tühistas keelu, leides, et tehnika arengut pole õige takistada.
Aado Salumäe

Aado Salumäe (sündinud 16. märtsil 1938 Võrus) on Eesti mudellendur.
Ta lõpetas 1960. aastal Võru õhtukeskkooli ja 1965. aastal peenmehaanika erialal Tallinna Polütehnilise Instituudi. Töötanud nii Harju KEKis kui ka jaoskonnajuhatajana AS-is Harju Elekter.
Mudellennuspordiga tegi Salumäe algust 1951. aastal Võru Pioneeride Majas, kus algul juhendas teda Eino Kukk ja hiljem Endel Helme. Aastatel 1954–61 juhatas ta ise Võru Pioneeride Majas ja 1962–75 Tallinna Pioneeride Palees mudellennuringi. Alates aastast 1991 on ta Keila Mudellennu Klubi juhatuse esimees. Kokku on tema käe all mudellennundusega kokku puutunud ligikaudu 1000 inimest.
Nõukogude aja lõpul tõi Tallinnas asuv Noorte Tehnikaspordi Maja Eestisse AN-12 lennuki, millele pealinnas kohta ei leitud ja mis Salumäe ettepanekul toodi Keila kõrvale Valksesse Karjakülla viiva tee äärde. Sestsaati on lennukit kasutanud Keila Mudellennu Klubi ja selles asub töökoda, kus ehitatakse mudellennukeid.
Aastatel 1958–88 kuulus Salumäe Eesti koondisse. Ta on tulnud ohimudelite ja raadio teel juhitavate mudelite klassis 40 korda ja vabalennus 1 korra Eesti meistriks. Ühtlasi on ta vigurlennu klassis kolmekordne Baltimaade meistrivõistluste võitja. 2008–09 võitis ka raadio- ja elektriplaanerite klassis Soome karika.
Tema poeg Eero Salumäe on samuti tegelenud aerofotograafiaga.
Mari Jürjens

Elulugu

Mari Jürjens sündis 1988. aastal Tartus ema Maarika ja isa Margus Pokineni esiklapsena. Tal on õed Paula ja Liis. Kuuenda eluaastani elas ta koos perega Põlvas. 1994. aastal kolis pere Tartumaale Ülenurmesse, kus vanemad elavad siiamaani. 
Mari Jürjens õppis aastatel 1995–2004 Ülenurme Gümnaasiumis, seejärel aga Tartu Mart Reiniku Gümnaasiumis, mille lõpetas 2007. aastal. Samal aastal astus Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemiasse, mille lõpetas näitleja erialal 2011. aasta suvel.

Muusika

2003. aastani õppis Ülenurme Muusikakoolis viiulit. Ta on laulnud mitmes kooris, kõige kauem Eesti Koolinoorte Segakooris. 2004. aastal võitis ta omaloominguvõistluse Võruvisioon lauluga "Olematu sina". Samal konkursil on ta võitnud ka teise koha. Sestpeale on ta kirjutanud ise rohkem laule, millest sai alguse ka tema 2010. aasta lõpus ilmunud debüütalbum "22". Lisaks on ta osalenud ka viiulikonkurssidel.
2010. aastal andis Pokinen välja 11 lauluga debüütalbumi "22". Teine album kannab nime "Maa saab taevani". Avalikkusele on ta tuntud pigem laulja kui näitlejana.

Isiklikku

Ta on abielus näitleja Mikk Jürjensiga. Praegu elab Tallinnas.
Indoeuroopa algkeel

Indoeuroopa algkeel on indoeuroopa keelte hüpoteetiline esivanem. See on rekonstrueeritud võrdlev-ajaloolisel meetodil, teadaolevate indoeuroopa keelte võrdlemise ja keeleajalooliste allikate põhjal. Indoeuroopa keeltest on olemas allikaid 3000–4000 aasta tagant, algkeele ja tänapäeva vormide üleminekuastmeid leiab klassikalistest tekstidest sanskriti, kreeka ja ladina keeles.
Oletatavasti räägiti indoeuroopa algkeelt kuskil Ida-Euroopa või Lääne-Aasia aladel umbes 5000 aastat tagasi  ning seda kõnelev väike rahvarühm hakkas laiali valguma ja killustuma umbes 4000 e.m.a.

Rekonstrueerimise ajalugu

Indoeuroopa algkeele hüpoteesile alusepanijaks peetakse Sir William Jonesi (1746–1794), kes märkas sarnasusi sanskriti, ladina ja kreeka keele sõnavaras, grammatilises süsteemis ja muutelõppudes ning järeldas, et need on pärit ühest allikast, kust võivad pärineda ka germaani ja keldi keeled. Hiljem leiti, et indoeuroopa algkeele järeltulijate hulka kuuluvad ka balti ja slaavi keeled, armeenia, albaania, tohaari ja heti keel. 1861–1862 avaldas põhjalikuma rekonstrueerimiskatse August Shleicher teoses "Ülevaade indogermaani keelte võrdlevast grammatikast" (Compendium der vergleichenden Grammatik der indogermanischen Sprachen). Shcleicher koostas oma rekonstrueeritud algkeeles ka muinasjutu.
Aastatel 1948 kuni 1969 avaldas Julius Pokorny ülevaatliku "Indogermaani etümoloogilise sõnaraamatu" (Indogermanisches etymologisches Wörterbuch). Poola lingvist Jerzy Kuryłowicz avastas 1927. aastal veenvaid tõendeid kõrihäälikute olemasolu kohta algkeeles ning analüüsis indo-euroopa algkeele vokaalivahelduse põhimõtet 1956. aasta teoses "Vokaalivaheldus indo-euroopa keeles" (L’Apophonie en indo-européen). Värskeim indoeuroopa algkeele grammatika (2018. aasta märtsi seisuga) on välja antud 2017. aastal.
Olulise tähtsusega oli rekonstrueerimisel sanskriti keel. Tänapäeval räägitavatest keeltest peetakse kõige arhailisemaks, st oletatavale algkeelele lähemaks leedu keelt.
Poitiers' lahing (1356)

Poitiers' lahing peeti Inglismaa ja Prantsusmaa vägede vahel Saja-aastase sõja ajal 19. septembril 1356. Inglise väed, mida juhtis Must Prints Edward, purustasid lahingus Prantsuse sõjaväe ja vangistasid kuninga Jean II.

Eellugu

1355. aastal lõppes vaherahu Inglismaa ja Prantsusmaa vahel. Must Prints Edward marssis väikese sõjaväega Loire'i jõe äärde (6000 sõdurit). Poitiers' juures piiras Prantsusmaa kuningas Jean II ta väe ümber. Inglased, kes arvasid, et neil pole lootustki võita ülekaalukat vastast, palusid luba lahkuda võitluseta. Jean lükkas palve tagasi, olles veendunud, et vangistab Inglise troonipärija koos sõjaväega. Prints pani seejärel kaalule kõik, mis tal oli.

Lahing

Esimesena ründasid inglasi prantsuse rüütlid. Inglise väes oli palju Walesi mägilasi, kes olid relvastatud hiigelsuurte terasvibudega. Nendega lasti 3 jala pikkusi nooli hobuste pihta, mis lõpuks halvas rüütlite rünnaku.
Järgmisena ründas prantsuse jalavägi, mis löödi tagasi veel enne kui kõik ründajad olid jõudnud lahingusse astuda.
Viimaks astus lahingusse Jean oma allesjäänud väega. Inglise vibuküttide nooled olid selleks ajaks otsa lõppenud. Järgnes lähivõitlus. Edwardil oli lähedal metsas peidus osa ratsaväest, mis ka rünnakule asus. Prantslased, kes kartsid ümberpiiramist, hakkasid põgenema, mille käigus vangistati nende kuningas.

Tagajärg

Prantsuse kuninga kaotus Poitiers' lahingus andis tõuke Pariisi ülestõusu ja žakerii puhkemisele.
Sadala vald

Sadala vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950.
Vald moodustati senise Laius-Tähkvere valla maa-alast, välja arvatud Lissi nr. 103 talu ja heinamaatükkide nr. 99 ja 134 maa-alad; senise Salla valla Salla ja Käru mõisa järgi senise Laius-Tähkvere valla piires asuvate heinamaatükkide maa-aladest.
Vald kuulus Riigivolikogu 47. valimisringkonda, kust valiti Karl Roomet.
Saitama prefektuur

Reljeef

Prefektuuri lääneosa on mägine.

Sümbolid

Saitama prefektuuri tunnuslind on kaelus-turteltuvi (Streptopelia decaocto), tunnuspuu on tselkva (Zelkova serrata) ja tunnuslill Sieboldi priimula (Primula sieboldii).

Haldusjaotus

Saitama prefektuur on jaotatud 63 omavalitsusüksuseks, millest 40 on suurlinnad (市 shi).
Põhiheli (meetrum)

Põhiheli (saksa keeles Hauptnote) on muusikas meetrilisse struktuuri kuuluv heli.
Põhiheli juurde võivad kuuluda kaunistavad helid ehk kõrvalhelid, mis moodustavad ornamendi.
Wes Morgan

Westley Nathan Morgan (sündinud 21. jaanuaril 1984 Nottinghamis) on Jamaica jalgpallur, kes mängib kaitsjana Premier League'i klubis Leicester City. Ta on klubi meeskonna kapten.
Ta alustas klubikarjääri 2002. aastal kodulinna klubis Nottingham Forest. Ta kuulus alates hooajast 2003–04 klubi põhimeeskonda. Ta mängis klubi meeskonnas kokku üheksal hooajal, millest kuuel hooahal Inglismaa esiliigas ja kolmel hooajal Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas.
2012. aasta jaanuaris liitus ta Inglismaa esiliigas mängiva Leicester Cityga. Tänu edukale 2011–12 hooajale, määrati ta järgmisel hooajal klubi meeskonna kapteniks. Hooajal 2013–14 võitis Leicester City Inglismaa esiliiga ja tõusis kõrgliigasse. Hooaegadel 2010–11, 2012–13 ja 2013–14 valiti Morgan Inglismaa esiliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 21. märtsil 2015 lõi ta mängus Tottenham Hotspuri vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas. Hooajal 2015–16 tuli ta Leicester City Inglismaa meistriks. Morgan mängis sel hooajal kõigis 38 liigamängus kõik minutid. Ta valiti koos meeskonnakaaslaste Jamie Vardy, N'Golo Kanté ja Riyad Mahreziga Premier League'i hooaja sümboolsesse koosseisu. Ta sai kolmandaks väljakumängijaks pärast Gary Pallisteri (1992–93) ja John Terryt, kes on Premier League'is tiitlihooajal mänginud kaasa kõik minutid. 14. märtsil 2017 lõi ta UEFA Meistrite Liiga kaheksandikfinaalis värava Sevilla vastu, saades sellega esimeseks Jamaica mängijaks, kes on Meistrite Liigas skoorinud.
Aastatel 2013–2016 kuulus Morgan Jamaica jalgpallikoondisse. Ta tegi koondisedebüüdi 7. septembril 2013 mängus Panama vastu. Ta kuulus Jamaica koondisse 2015. aasta Copa Américal, 2015. aasta CONCACAF Gold Cupil ja 2016. aasta Copa América Centenariol.
Pensionikindlustuse aastakoefitsient

Pensionikindlustuse aastakoefitsient on Eestis riikliku pensionikindlustuse seaduse alusel arvutatava riikliku vanadus-, töövõimetus- ja toitjakaotuspensioni suurust mõjutav isiku töötasust sõltuv tegur.
Pensionikindlustuse aastakoefitsiendi iga pensionikindlustatu kohta arvutab Sotsiaalkindlustusamet iga kalendriaasta 1. aprilliks eelmise kalendriaasta eest riikliku pensionikindlustuse registrisse kantud andmete alusel. Pensionikindlustatu aastakoefitsiendi arvutamisel võetakse arvesse inimese eest erinevate tööandjate või riigi poolt arvestatud sotsiaalmaksu summad, füüsilisest isikust ettevõtja puhul tema enda poolt makstud sotsiaalmaksu summad. Aastakoefitsiendi arvutamisel jagatakse inimese eest kalendriaastal arvestatud või makstud isikustatud sotsiaalmaksu riikliku pensionikindlustuse osa summa Eesti keskmise isikustatud sotsiaalmaksu pensionikindlustuse osa summaga samal aastal. Aastakoefitsient arvutatakse täpsusega kolm kohta pärast koma.
Pensionikindlustuse aastakoefitsiendid mõjutavad riikliku pensioni ühte komponenti, kindlustusosakut. Kindlustusosaku arvutamisel summeeritakse kõigi töötatud aastate pensionikindlustuse aastakoefitsiendid ja korrutatakse saadud summa pensioni aastahindega.
Inimene saab oma pensionikindlustuse aastakoefitsientide andmetega tutvuda riigiportaalis Eesti.ee pensionikindlustuse registri teatisel.
Eestis toimub pensionikindlustuse aastakoefitsientide arvutamine sarnaselt sellega, kuidas arvutatakse Saksamaal pensionipunkte (Entgeltpunkte, Rentenpunkte). Sarnast punkti- või koefitsiendisüsteemi kasutavad riikliku pensioni arvutamisel ka Leedu, Slovakkia, Horvaatia ja Bulgaaria.
2015. aasta alguses võttis Riigikogu vastu riikliku pensionikindlustuse seaduse muudatuse, millega nimetati "aastakoefitsient" ümber "kindlustusosakuks" ning senine mõiste "kindlustusosak" asendati mõistega "kindlustusosa". Muudatus jõustus 1. aprillil 2015.
Silelihased

Silelihased on lihased, mis koosnevad siseelundite seinu vooderdavatest silelihasrakkudest.
Silelihased tõmbuvad kokku aeglaselt ja inimese tahtest sõltumata.
Kariste külanõukogu

Kariste külanõukogu oli külanõukogu Viljandi rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Rimmu vallas. Külanõukogu pindala oli 112 km² (1977).
Ando Tagamets

Ando Tagamets (sündinud 26. juulil 1979 Rakveres) on Eesti korvpallur.
Alates 1997. aastast mängib G4S Korvpalli Meistriliigas.

Isiklikku

Kasv 200 cm.
Hugh Johnson

Hugh Johnson (sündinud 10. märtsil 1939) on Suurbritanniast pärit veiniekspert. 
Teda peetakse maailma tuntuimaks ja suurima läbimüügiga veiniraamatute autoriks.
Ülevenemaaline Asutav Kogu

Ülevenemaaline Asutav Kogu (vene keeles Всероссийское Учредительное собрание) oli 1917. aastal pärast Oktoobrirevolutsiooni demokraatlikel vabadel valimistel valitud Venemaa riigikorralduse põhimõtete väljatöötamise ning seadusandliku võimu organ (parlament). See pidas oma ainsa istungi 13 tunni jooksul 18.–19. jaanuaril 1918, pärast mida bolševikud selle laiali saatsid.

Valimised

Pärast keiser Nikolai II troonist loobumist riigivõimu teostama asunud Ajutine Valitsus teatas 2. märtsil 1917, et peab oma peamiseks ülesandeks Ülevenemaalise Asutava Kogu kokkukutsumist.
13. märtsil 1917 moodustas valitsus "Asutava Kogu valimiste põhimääruse" alusel Erinõupidamise, mille koosseisu nimetati "riigiõiguse spetsialistid, statistikateaduse asjatundjad ja teisd asjaomased isikud, samuti [...] poliitilised ja ühiskondlikud tegelased, peamiste poliitiliste parteide ja rahvuslik-poliitiliste liinide esindajad".
Selle organi esimeheks valiti kadettide esindaja Fjodor Kokoškin, liikmeteks professor Vladimir Hessen, akadeemik Aleksandr Lappo-Danilevski ja riigiõiguse magister Boriss Nolde. Töös osalesid kõikide parteide esindajad, sealhulgas ka sotsialistid: bolševikud, menševikud ja esseerid. Töö valimiste ettevalmistamisel algas 25. mail 1917.
14. juunil 1917 otsustas Ajutine Valitsus viia läbi Asutava Kogu valimised sama aasta 17. septembril ja valitud saadikud kokku 30. septembril. Valimisnimekirjade koostamise kohustus pandi kohalikele omavalitsustele, milleks Eesti aladel oli Eestimaa Kubermangu Ajutine Maanõukogu.
Praktilist valimiste läbiviimist korraldas Venemaal alates 7. augustist 1917 Ülevenemaaline Valimiskomisjon eesotsas kadett Nikolai Avinov. 9. augustil 1917 viis Ajutine Valitsus valimised üle 12. novembrile ja Asutava Kogu töö alguse 28. novembrile. 23. augustil kinnitas Ajutine Valitsus ka valimiste põhimõtted: need pidid tulema üleüldised, võrdsetel alustel ning salajased.
7. novembril 1917 viisid bolševikud läbi riigipöörde ning kukutasid Ajutise Valitsuse.
Pärast võimuhaaramist kinnitas Petrogradi Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu Ajutise Valitsuse määratud Asutava Kogu valimise tähtajad. Kuna valimiskomisjoni juhiks oli kadettide esindaja, kes keeldus koostööst riigipöörde teinutega, siis 23. novembril vahistati valimiskomisjoni liikmed Rahvakomissaride Nõukogu otsusega neljaks päevaks. Neid süüdistati sabotaažis. Komisjoni esimeheks määrati nüüd bolševik Mihhail Uritski. 28. novembril keeldusid ülejäänud komisjoni liikmed koostööst temaga ja järgmisel päeval saadeti valimiskomisjon laiali.
Suure osa endise Venemaa Keisririigi läänealade (Poola, Leedu, Läti ja Ukraina) okupeerimise tõttu Saksamaa vägede poolt ei toimunud valimised kõigis ringkondades õigeaegselt ja andmed tulemuste kohta on erinevad. Valimistel osales 81 ringkonnast ainult 46. 20 ringkonnas viidi Asutava Kogu valimised üle 15. ja 26. novembrile, 12 ringkonnas viidi valimised üle detsembrisse 1917 või jaanuari 1918. 3 valimisringkonna kohta andmed puuduvad.
Ruth Huimerind

Ruth Huimerind (sündinud 29. veebruaril 1956 Pärnus) on eesti disainer, fotograaf ja plakatikunstnik.

Elu

Ruth Huimerind sündis 1956. aastal Pärnus. Ta lõpetas aastal 1974 Pärnu 1. Keskkooli ja aastal 1980 Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi disainerina (tööstuskunsti erialal). 
 
„Olen saanud suhteliselt range kasvatuse. Ema käis Lenderi gümnaasiumis, kus kõik oli nii nagu peab. Ja ka ristiema oli mul üks Pärnu legendaarsemaid õpetajaid. Selline eestiaegne proua. Õudselt range. Aga just sellepärast õpetas ta kõige paremini inglise keelt. Oli kohe nagu vana nõid ise. Temaga ei saanudki teistmoodi kui et pidi õppima. Tegi iga päev kontrolltöid ja ladus iga päev päevikusse kahtesid.
Nii et jah, kord oli meil majas ning ausus oli au sees. Samas see elu, mis seal ümber käis, oli jube huvitav. Salongi peeti ja loeti raamatuid.“
 – Ruth Huimerind, Õhtuleht, 3. juuni 2006

Isiklikku

Tema abikaasa on arhitekt Jaak Huimerind.

Looming

1980. aastatel tegi ta nn "siniseid plakateid". Selle ja ka hilisema perioodi plakateid on reprodutseeritud maailma tippgraafikat esindavates väljaannetes Graphis Poster Annual (Šveits), Novum Gebrauchsgraphic (Saksamaa), Communication Arts (Kanada) ja Idea (Jaapan).
1990. aastate alguses hakkas ta tegutsema stilisti ja fotograafina. Tema pildistatud fotolavastusi on iseloomustanud ehte- moe- ja fotokunstnik.

1990. aastate lõpus lisandus uue tegevusvaldkonnana raamatukujundus, mis on tänaseni kunstniku lemmikeelistusi fotograafia kõrval.
 
„Ruth Huimerind armastab ilu, vanu asju ja mängu. Tema töödes kajastuv mänguilu annab aimu graafilise disaineri viimse detailini läbikomponeeritud taotlustest, olgu tegu postkaardi või raamatukujundusega.“
 – Jaanus Kulli, Õhtuleht, 3. juuni 2006
 Ruth Huimerindi suuremõõtmelised fotod kaunistavad mitmete kodude ja büroode seinu Eestis ja välismaal. Kõigile vaatamiseks on need üleval näiteks vinoteegis Musi, pesufirma Linette esinduskauplustes ning köögimööblit müüvas Perfetto Stuudios. Büroodest võib esile tuua arhitektuuribüroo Studio Paralleel, meediaagentuuri Mediapool, sisekujundusbüroo Pink ja paberifirma MAP. Fotod on kaunistanud ka Eesti Televisiooni "Terevisiooni" stuudiot.
 
„Huimerind on ühtlasi fotokunstnik, kel on hea vaist pakkuda välja eripäraseid vaatenurki, põnevaid nüansse, mida looritab naiselik elegants ja suursugusus. Teda paeluvad erilised naismodellid, kelles on midagi kummalist ja ebamaist.
Talvel ja pimedamal perioodil tegeleb Huimerind arvuti taga erinevate kujundustöödega. Kuid kui saabumas on soojem ja valgusrikkam periood, asub ta fotograafia alal kogunenud ideid ellu viima. Talle meeldib loomulik valgus ning sellest tekkivad varjud ja värvidemäng.“
 – Singrid Suu, Äripäev, 27. veebruar 2004
Oxford University Press

Oxford University Press on Oxfordi Ülikooli juures tegutsev kirjastus. See on suurim ülikoolikirjastus maailmas.
Ülikool alustas trükiste valmistamist 1480. aasta paiku ning kasvas piiblite, palveraamatute ja teadustööde peamiseks avaldajaks. Kirjastus asutati 1586. aastal. 19. sajandi lõpus alustas kirjastus projektiga, millest sai Oxford English Dictionary. Kirjastus on trükkinud lasteraamatuid, õpikuid, muusikateoseid, ajakirju, ilukirjanduse klassika sarja ja palju muud. Toodangu suurenedes on liigutud rahvusvahelisele turule ja avatud kontoreid ka väljaspool Suurbritanniat, esimene neist New Yorgis 1896. aastal. Arvutiajastu saabumise ja karmide äritingimuste tõttu sulges kirjastus 1989. aastal oma trükikoja ning 2004. aastal paberitööstuse. Trükkimine ja köitmine ostetakse nüüd sisse.
Bernard Lagat

Isiklikku

Bernard Lagat on 175 cm pikk ja kaalub 61 kg.
Ta on abielus Kanada hiinlase Gladys Tomiga, kellega kohtus ülikoolis. Neil on 2006 sündinud poeg Miika Kimutai ja 2008 sündinud tütar Gianna.
Lagat elab koos oma perega USA-s Arizonas Tucsonis ja Saksamaal Tübingenis.
Tahkuna hiidrahn

Tahkuna hiidrahn on kaitstav looduse üksikobjekt, mis asub Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Lehtma külas Tahkuna põhjarannikul meres.
Rahnu mõõtmed on 11,0 x 8,0 x 4,0 m ja ümbermõõt 31 m. Tahkuna hiidrahn on rändrahn. Tahkuna hiidrahn koosneb suurtest 7-8 cm K-päevakivi kristallidega raba-kivigraniidist.
Ahja vald

Ajalugu

Ahja vald moodustati 1991. aasta 19. detsembril.
22. oktoobrist 2017 ühines Ahja vald Mooste valla, Laheda valla, Põlva valla ja Vastse-Kuuste vallaga ning ühinemise teel moodustus uus omavalitsusüksus – Põlva vald.

Asustus

Ahja vallas oli 1 alevik (Ahja) ja 8 küla.

Külad

Akste, Ibaste, Kosova, Kärsa, Loko, Mustakurmu, Mõtsküla, Vanamõisa.
Väinö Kirstinä

Väinö Kirstinä (29. jaanuar 1936 Tyrnävä – 23. september 2007 Helsingi) oli soome kirjanik. Kirstinä on tuntud modernse luuletajana, kuid ta oli ka tähelepanuväärne esseist ja tõlkija. Ta on tõlkinud Guillaume Apollinaire'i, Charles Baudelaire'i, André Malraux' ja André Bretoni teoseid.
Eesti keeles on tema luulet ilmunud kogumikus "Kümme nüüdissoome luuletajat" Paul-Eerik Rummo tõlkes.
Ukraina Kultuurikeskus

MTÜ Ukraina Kultuurikeskus on 2002. aastal asutatud mittetulundusühing, mis on seadnud oma eesmärgiks Ukraina kultuuri edendamise ja säilitamise Eestis.
Ukraina Kultuurikeskuse juhataja on Anatoli Ljutjuk. 
Keskus asub koos Ukraina kreekakatoliku kiriku ja väikese kloostriga  Tallinna vanalinnas, aadressil Laboratooriumi tänav 22.
Keskus pakub kohta, kus kohalikud ukrainlased saavad säilitada oma keelt, kultuuri ja traditsioone. Samas võimaldab keskus ka eestlastel ja teistest rahvustest inimestel õppida tundma ukraina eluviisi. Ukraina Kultuurikeskus ei ole seotud ühegi konfessiooniga ning on avatud kõikidele inimestele.
Põhikirjalise eesmärgi täitmiseks on Ukraina Kultuurikeskus oma asukohas loonud kloostrikunstide kooli, raamatukogu ja muuseumi.
Traditsioonilise ukraina käsitöö, kunsti ja rahvamuusika esitlemiseks korraldatakse näitusi ja kontserte.
Ukraina Kultuurikeskus kogub talveriideid, jalanõusid, talvevarustust ja rahalisi annetusi Ida-Ukraina sõjategevuses kannatada ja haavata saanud ukrainlastele.
Kristiina Ehin

Isiklikku

Kristiina Ehin on Andres Ehini ja Ly Seppeli tütar. 
Tal on poeg Hannes.
Tema abikaasa on muusik Silver Sepp. Neil on 2016. aastal sündinud tütar Luike.
Postkontor

Postkontor (nõukogude ajal sidejaoskond) on põhiliselt posti- jm sideteenuseid pakkuv postiasutus.