google/wiki40b huggingface dataset:
Tiit Ojasoo

Biograafia

Ta sündis matemaatikaõpetajast isa ja lasteaiakasvatajast ema lapsena. Kooliajal mängis Laanemetsa kooliteatris. Pärast Pärnu Koidula Gümnaasiumi lõpetamist 1995. aastal õppis Tartu Ülikoolis ühe aasta klassikalist filoloogiat.
Aastal 1996 astus ta Eesti Muusikaakadeemia Kõrgemasse Lavakunstikooli Ingo Normeti juhendatavale kursusele. Lõpetas lavakunstikooli XIX lennu lavastaja erialal 2000. aastal.
Töötas lavastajana Eesti Draamateatris ja 2004–2005 direktorina Vanalinnastuudios. 2005. aastal asutas teatri NO99 ja oli alates asutamisest kuni 2016. aastani selle direktor ja kunstiline juht. Lavastanud arvukalt etendusi ka Tartu teatris Vanemuine.
Tema elukaaslane on teatri- ja videokunstnik Ene-Liis Semper. Neil on tütar ja poeg.
Rando Tuvikene

Rando Tuvikene (sündinud 2. juunil 1981) on eesti keemik, filosoofiadoktor.
Aastatel 1987–1996 õppis ta Tallinna 60. Keskkoolis ning pärast seda Tallinna Tondiraba Keskkoolis, mille lõpetas 1999. aastal. 2003. aastal lõpetas ta cum laude Tallinna Pedagoogikaülikooli põhikooli loodusteaduslike ainete õpetaja erialal. 2005. aastal kaitses ta Tallinna Ülikoolis teadusmagistri kraadi füüsikalise keemia alal ning 2009. aastal doktorikraadi ökoloogias. Ta on Tokio Mereteaduse ja -tehnoloogia Ülikooli järeldoktor.
Tuvikene on aastast 2004 Eesti Rohelise Liikumise liige, aastast 2005 Eesti Keemia Seltsi liige ja aastast 2006 Eesti Noorte Teadlaste Akadeemia liige.
Albaania muusika

Albaania muusika on Albaanias ja albaanlaste loodud muusika.
Albaania rahvamuusika erineb regiooniti, kõige silmapaistavamad on geegide (põhjas) ja toskide (lõunas) traditsioonilise muusika stiilierinevused. Geegide muusikat kirjeldatakse jõulise ja kangelaslikuna, toskide oma rahuliku, õrna ja kaunina. Mõlemat stiili iseloomustab taktimõõtude 3/8, 5/8 ja 10/8 kasutamine. Albaania muusika on saanud tugevaid mõjutusi Kagu-Euroopa kultuuridelt, eriti Osmanite riigilt, mille võimu all Albaania üle viie sajandi oli, kuid need mõjud on väiksemad maapiirkondades ja eraldatud paikades. Albaania rahvalaulude seas on eepilisi kangelaslaule, meloodilisi hällilaule, armastuslaule, töölaule jm. Olulised on tähtpäevadega seotud laulud, nt püha Laatsaruse päeva puhul, mis märgib kevade algust. Hällilaulud ja itkud on tähtsad naiste laulud.
Põhja-Albaania geegid on tuntud oma laia valiku eepiliste laulude poolest. Paljud neist räägivad Skanderbegist, kes oli 15. sajandi vabadusvõitleja ja Albaania rahvuskangelane. Need laulud kannavad suulises vormis edasi rahva ajalugu, moraalinorme ja sotsiaalseid väärtusi. Kangelaslaule saadetakse ühekeelsel poogenpillil lahutal. Lahutat mängitakse tänapäeval veel ainult mõnedes Põhja-Albaania mägipiirkondades, veidi lõuna pool on rohkem levinud kahekeelne çifteli, mille ühel keelel mängitakse meloodiat ja teine kõlab burdoonina kaasa. Eepiliste kangelaslaulude ja ballaadide (ning pillisaate) esitajaks on traditsiooniliselt olnud mehed, kuid naiste osakaal on aja jooksul suurenenud. Laulud, mida laulavad lambakarjused, on melanhoolsed ja mõtlikud. Karjused mängivad ka lihtsaid puupuhkpille, näiteks klarnetisarnast zumarët.
Lõuna-Albaania traditsiooniline muusika on pehmem ja õrnem. Laulud on polüfoonilise loomuga ja sarnanevad Kreeka muusikaga. Vlorë piirkonnas on levinud tähelepanuväärne neljahäälne laulustiil. Lauludes on emotsionaalne pinge ja samal ajal range rituaalne vorm. Üks laululiike on ka matuseitkud, mida esitavad koor ja üks või kaks solisti. Esile kerkivad ka armastuslaulud, milles on vaba rütm, heakõlalised kooskõlad, kaunistused ja melismid. Toskidel on levinud ansamblid, kuhu kuuluvad viiulid, klarnetid, lahutad ja defid (tamburiin).
Üks tähtsamaid rahvamuusikasündmusi on iga viie aasta järel Gjirokastëris toimuv folkloorifestival.
1920. aastatest on loodud ka Albaania iseloomulikku süvamuusikat.
Hendrik Krumm

Hendrik Krumm (21. detsember 1934 Leisi – 12. aprill 1989 Tallinn) oli eesti ooperilaulja (lüüriline tenor), Estonia esitenor, keda peetakse Tiit Kuusiku ja Georg Otsa kõrval üheks Eesti vokaalkunsti silmapaistvamaks esindajaks.

Elukäik

Hendrik Krumm sai gümnaasiumihariduse Leisi Keskkoolist (I lend, 1953), tegeles kooli ajal aktiivselt kergejõustikuga. Lõpetas Tallinna Muusikakeskkooli 1953. aastal (õppides seal esmalt siiski baritonina) ja Tallinna Riikliku Konservatooriumi 1963. aastal Aleksander Arderi lauluklassis, olles Arderi üks viimaseid õpilasi. Enne konservatooriumi astumist õppis mõnda aega Kunstiinstituudis skulptuuri.
Oma erakordselt dramaatilise laulustiili omandas 1965–1967 maailma ooperikunsti Mekas – Milano La Scala laulukoolis legendaarse Enrico Caruso õpilase Gennaro Barra juhendamisel, kuhu pääses tänu 1960. aastate "suure sula" tõttu, kuid esimese eestlasena peale sõda. Krummiga samas grupis õppisid Barra juures ka sellised maailmanimedega ooperitenorid nagu Vladimir Atlantov, Vagan Mirakjan ja Virgilijus Noreika. Viimase kolmega jäi Krumm mõningatel andmetel elu lõpuni headesse suhetesse. Mainimist väärib ka fakt, et koos Krummiga pääsesid La Scalasse õppima ka Anu Kaal, Mati Palm, hiljem Helvi Raamat, Tarmo Sild ja Väino Puura.
Siiski oli Krumm üks väheseid, kellel lubati Nõukogude Liidust väljaspool ringreisidel käia ja ennast täiendada. Krumm töötas Estonia solistina 1961. aastast kuni surmani 1989. aastal. Ta oli väga populaarne ja oodatud solist Moskva Suure teatri laval ning käis ringreisidel esinemas maailma suurematel ooperilavadel. On tegutsenud ka ooperilavastajana (Giuseppe Verdi "Maskiball" 1985. aastal ja tema diplomilavastus Georges Bizet’ "Carmen", kus Micaëlat laulis I kursuse üliõpilane Maarja Haamer). 1976. aastast töötas ka Tallinna Riikliku Konservatooriumi õppejõuna (1981. aastast dotsent).
Krumm võttis kindlalt 2. oktaavi do-d, mis on ooperitenorile küllaltki nõudlik noot.
Lavapartneritena on Krummi kõrval esile tõusnud Urve Tauts, Margarita Voites, Anu Kaal, Georg Ots, Aino Külvand, Tiit Kuusik, Mare Jõgeva, Mati Palm, Tiina Jaaksoo, Teo Maiste, Maarja Haamer, Veera Nelus jt. Tema õpilased olid muuhulgas Aare Saal, Tiit Aruvee, Nadja Kurem, Vello Jürna jt.
Hendrik Krumm suri 12. aprillil 1989 54-aastasena operatsiooni käigus tekkinud südametrombi tõttu.

Isiklikku

Oli abielus Berta Krummiga ning 1974. aastast näitleja ja laulja Katrin Karisma-Krummiga. Ta oli tehnikateadlase Lembit Krummi vend.
Charleroi

Ajalugu

Linn on tekkinud hispaanlaste 1666. aastal Charnoy küla lähedale rajatud kindluse juurde ja sai nime kuningas Carlos II järgi. 1830. aastast kuulub linn Belgiale. Esimeses maailmasõjas sai linn tugevasti kannatada.
Marcinelle'i linnaosas 8. augustil 1956 toimunud kaevanduspõlengus hukkus 262 inimest.

Majandus

Charleroi oli suur tööstuslinn, kus peamisteks tööstusharudeks olid söe-, klaasi- ja terasetootmine, kuid 20. sajandi teisel poolel suur osa kaevandustest ja tehastest suleti. Linnas on suur tööpuudus. Arendatakse elektrotehnikatööstust.
2003. aastal oli Charleroi SKP ühe inimese kohta 10 363 €, mis moodustas 47% Euroopa Liidu keskmisest (21 740 €).
Töötus oli 2006. aastal 30,61% ja jaanuaris 2009. aastal 26,22%.

Transport

Charleroi on tähtis raudteesõlm, mille kaudu kulgevad Brüsselit, Pariisi, Liege'i ja Lille'i ühendavad raudteed. Kesklinnast 5 km põhja pool Gosselies's asub Brüssel-Charleroi lennujaam, mis on mitmete odavlennufirmade sihtkohaks. Linnas on sadam Charleroi-Brüsseli kanali ääres.

Sport

Linna korvpalliklubi Spirou Charleroi on 7-kordne Belgia meister.
Charleroi jalgpallistaadionil toimus osa 2000. aasta Euroopa jalgpallimeistrivõistluste mängudest.
Arnold (maamarssal)

Arnold (surn 1211) oli Mõõgavendade ordu esimene sõjaline juht (maamarssal) aastatel 1205–1211.
Henriku Liivimaa kroonika järgi on teada Arnoldi osalemine orduvägede juhina Holmi, Ümera ja Viljandi lahingutes. Viimases neist ta ka kivitabamuse tagajärjel suri.
Vjatšeslav Vsevolodovitš Ivanov

Vjatšeslav Ivanov [iv'aanov] (vene keeles Вячеслав Всеволодович Иванов, Vjatšeslav Vsevolodovitš Ivanov; 21. august 1929 Moskva – 7. oktoober 2017 Moskva) oli vene keeleteadlane, semiootik ja antropoloog.
Ivanov on avaldanud üle tuhande teose. Peamiselt käsitlevad need ajaloolist ja võrdlevat keeleteadust, psühholingvistikat, semiootikat, matemaatilist lingvistikat, kirjanduslugu, kultuuriajalugu ja antropoloogiat.
Tema isa oli kirjanik Vsevolod Ivanov ja ema oli näitleja Vsevolod Meierholdi teatris. Tema lapsepõlve varjutasid haigus ja sõda, mille ta veetis evakuatsioonis Taškendis.
Ivanov lõpetas 1951. aastal Moskva Riikliku Ülikooli ja töötas seal kuni 1958. aastani, mil ta vallandati, sest ta ei nõustunud Boriss Pasternaki teosele "Doktor Živago" antud ametliku hinnanguga ja toetas Roman Jakobsoni vaateid. Selleks ajaks oli tal juba tähtis panus indoeuropeistikas ja ta oli saanud juhtivaks autoriteediks heti keele alal. Tema doktoritöö heti keele suhtest teiste indoeuroopa keeltega valmis 1955. aastal, aga kõrgem atesteerimiskomisjon ei kinnitanud seda, kuna käsikiri oli kaduma läinud. Teist korda kaitses ta doktorikraadi 1978. aastal Vilniuse Riiklikus Ülikoolis tööga balti ja slaavi keelte verbist.
1960. aastate algul oli ta üks esimesi Nõukogude Liidu õpetlasi, kes huvitus semiootikast. Ta on üks Tartu-Moskva semiootikakoolkonna rajajaid koos Juri Lotmani ja Vladimir Toporoviga.
1980. aastatel töötas ta koos Tamaz Gamkrelidzega välja uue teooria indoeurooplaste migratsiooni kohta. Nende fundamentaalses teoses "Indoeuroopa keel ja indoeurooplased" käsitletakse kõigi indoeuroopa keelte ühise eellase protoindoeuroopa keele grammatikat ja leksikat. Samuti püütakse selles rekonstrueerida protoindoeurooplaste sotsiaalset organisatsiooni, religiooni ja materiaalset kultuuri. Arheoloogiliste leidude valguses käsitletakse indoeurooplaste päritolu. Selles teoses tuuakse esimesena välja niinimetatud armeenia hüpotees, mille järgi indoeurooplased kujunesid välja Armeenia mägismaal.
Ta juhtis aastatel 1989–1993 Üleliidulist Väliskirjanduse Raamatukogu ja ta oli Venemaa Ülemnõukogu saadik. Samal ajal asutas ta Maailmakultuuri Instituudi ning ta juhatas Moskva Ülikoolis maailmakultuuri teooria ja ajaloo õppetooli. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist on ta töötanud Stanfordi ülikoolis ja Yale'i ülikoolis ning pärast seda California Ülikoolis Los Angeleses.
Lisaks teadustöödele on Ivanov kirjutanud luulet. Ta on avaldanud mitu mälestusteraamatut, sealhulgas kaks oma tutvustest Boriss Pasternaki ja Anna Ahmatovaga.
Paide Ühisgümnaasium

Paide Ühisgümnaasium (varem Paide 3. Keskkool) on gümnaasium Paides.
Paide 3. Keskkool alustas tööd 1. septembril 1977. 1995. aastal nimetati kool ümber Paide Ühisgümnaasiumiks. 2007. aastal tähistas kool oma 30. aastapäeva.
Konstitutsioonierakond

Konstitutsioonierakond (1994–2006 Eestimaa Ühendatud Rahvapartei või Eestimaa Ühinenud Rahvapartei ehk EÜRP) oli 1994–2008 tegutsenud Eesti erakond.
1995. aasta Riigikogu valimistel moodustati koos Vene Erakonnaga Eestis valimisliit "Meie Kodu On Eestimaa!". Saadi 6 kohta Riigikogus.
1999. aasta Riigikogu valimistel saadi 6 kohta. IX Riigikokku pääsesid Viktor Andrejev, Sergei Ivanov, Endel Paap, Jevgeni Tomberg, Tiit Toomsalu ja Valentina Võssotskaja.
X Riigikogu valimistel 2003. aastal koguti 2,2% häältest ja seega jäi valimiskünnis ületamata.
Veebruaris 2006 võttis erakond uue nime, muutis põhikirja ja valis uue juhtkonna. Erakonna senine juht Jevgeni Tomberg uuesti ei kandideerinud ning parteijuhiks tõusis Andrei Zarenkov.
2006. aasta veebruari seisuga kuulus erakonda 1615 inimest ning suurimad piirkondlikud organisatsioonid olid Tallinnas, Maardus, Kohtla-Järvel ja Pärnus. Erakonna käes oli linnajuhtimine Maardus ja Kohtla-Järvel kuuluti koalitsiooni. Kokku oli parteil kohalikes omavalitsustes 24 esindajat.
2007. aastal kirjutati Kaitsepolitsei aastaraamatus, et erakond on Moskvast juhitud ja rahastatud. Samas oli Kapo hinnangul "Konstitutsioonierakond end Eesti vene valijaskonna silmis märtsiks 2007 juba täielikult diskrediteerinud".
Valimiskünnis jäi ületamata ka XI Riigikogu valimistel 2007. aastal.
Erakond ühines 2008. aastal Eesti Vasakparteiga Eestimaa Ühendatud Vasakparteiks. Liitumine pidi lõpule jõudma 2010. aastaks.
Washingtoni maakond (Wisconsin)

Washingtoni maakond (Washington County) on maakond USA-s Wisconsinis osariigis. Geograafilised koordinaadid on 43° 23′ N, 88° 14′ W
Maakonna halduskeskus on West Bend.
Maakonna pindala on 1129 km², millest 13 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 131 887. Aastal 2000 oli elanike arv 117 493.

Ajalugu

Washingtoni maakond moodustati 1836. aastal. Maakond sai nime esimese Ameerika Ühendriikide presidendi George Washingtoni järgi.
Pikakase tänav

Pikakase tänav (varem Soone põik) on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Vana-Mustamäe asumis.
Tänav oli algselt mõeldud ühendama Soone ja Trummi tänavat ning kandis nime Soone põik. Kuna tänava ühendus Soone tänavaga on katkenud, siis nimetati see 2017. aastal ümber Pikakase tänavaks.
Alss

Alss (Eleocharis) on taimeperekond sugukonnast lõikheinalised.
Ōita prefektuur

Haldusjaotus

Ōita prefektuur on jaotatud 18 omavalitsuseks, neist 14 suurlinna (市, shi).

Sümbolid

Ōita prefektuuri tunnuslind on (Zosterops japonica), tunnuspuu on ploomipuu (Prunus mume var. bungo) ja tunnuslill ploomipuu õis.
Gabriel-Beniamin Leș

Gabriel-Beniamin Leș (sündinud 23. detsembril 1975 Satu Mares) on Rumeenia poliitik (Rumeenia Sotsiaaldemokraatlik Partei).
Bakalaureusekraadi marketingi alal sai ta 2002. aastal Timișoara Lääneülikoolis ja bakalaureusekraadi firmajuhtimise ja raamatupidamise alal 2004. aastal Aradi Lääneülikoolis. 2004–2008 oli ta Satu Mare aselinnapea ja 2009. aastal samas aseprefekt. 2010–2013 oli ta Satu Mare maakonnas Euroopa projektide nõunik. 2013. aasta detsembrist kuni 2015. aasta oktoobrini oli ta Põllumajanduse Maksete ja Toetuste Agentuuri (APIA) Satu Mare maakonna osakonna tegevdirektor. 2015. aasta oktoobrist kuni 2016. aasta oktoobrini oli ta Rumeenia kaitseministeeriumi relvastuse osakonna riigisekretär. Alates 2016. aasta detsembrist on ta Rumeenia parlamendi liige.
Gabriel-Beniamin Leș oli Rumeenia kaitseminister 4. jaanuarist kuni 29. juunini 2017 ja on taas samal ametikohal alates 20. novembrist 2018.
Hispaaniakeelne Vikipeedia

Hispaaniakeelne Vikipeedia (hispaania keeles Wikipedia en español) on Vikipeedia hispaaniakeelne versioon.
Hispaaniakeelne Vikipeedia sai alguse 11. mail 2001.
Seal on 1538406 artiklit, millega see on artiklite arvult 9. keeleversioon.
16. mail 2013 ületas hispaaniakeelne Vikipeedia artiklite arv 1 000 000 piiri.
Georgi Vitsin

Georgi Vitsin (vene keeles Георгий Михайлович Вицин; 18. aprill (vkj 5. aprill) 1917 Terijoki, Viiburi kubermang, Venemaa Keisririik – 22. oktoober 2001 Moskva) oli vene teatri- ja filminäitleja.

Elukäik

Ta sündis Terijokil, praeguses Zelenogorskis, mis on Peterburi eeslinn. Tulevase näitleja esialgne perekonnanimi oli Vitsõn, kuid passilaua töötaja vea tõttu muutus "õ" hiljem "i"-ks. Kui Georgi oli 8-kuune, kolis perekond Moskvasse. Tema ema asus tööle Ametiühingute Maja sammassaalis piletimüüjana ja võttis poja tihti kaasa. 12-aastaselt toimusid Vitsini esimesed ülesastumised koolilaval. 1933. aastal alustas õpinguid Moskva Väikse Teatri juures lavakoolis. 1934. aastast asus õppima kõrgemas teatrikoolis, mis kannab praegu nime B. Štšukini nimeline Teatriinstituut.
Näitlejatööga alustas 1936. aastal. Aastatel 1936–1969 töötas näitlejana Jermolova-nimelises Moskva Draamateatris. 1969. aastast kuni elu lõpuni oli ta filmitööde kõrvalt kaastegev Moskva Filminäitlejate teater-stuudios. 
Georgi Vitsini enda ütluste järgi toimus tema filmidebüüt 1945. aastal filmis "Tere, Moskva!". Järgnevates filmides mängis Vitsin häbelike noormeeste rolle, kuigi aastaid oli tal juba üle kolmekümne. Üleliiduline kuulsus tuli näitlejale rolliga Trus (e.k. argpüks) filmides "Peni Barboss ja ebatavaline kross", "Puskariajajad", "Operatsioon Õ ja teised Šuriku seiklused" ning "Kaukaasia vang ehk Šuriku uued seiklused". Koos nendes filmides osalenud Juri Nikulini ja Jevgeni Morgunoviga moodustas ta populaarse kolmiku, filmid kujunesid Nõukogude Liidus kultusfilmideks. 
Tänu heale diktsioonile helindas animafilme. Ta paistis oma vanusest noorem välja – veel 37-aastaselt mängis ta 18-aastast noormeest.
Näitlejal tuli tihti mängida veidrike ja joodikute rolle, kuna tal olid spetsiifiline hääl ja välimus. Tegelikus elus Georgi Vitsin ei suitsetanud ega tarvitanud alkoholi, tegeles joogaga. Ta tegutses ka harrastuskunstnikuna - joonistas näitlejate portreid, tegeles skulptuuri, graafika ja maalikunstiga.
Viimasel elukümnendil elas Georgi Vitsin tagasitõmbunult ja vähenõudlikult. Ta andis oma kesklinna korteri tütrele ja elas ise äärelinnas hruštšovka-tüüpi korterelamus. Vältis kohtumisi võõraste inimeste ja eriti ajakirjanikega. Korterist käis harva väljas, enamasti tuvisid söötmas.
Georgi Vitsin suri haiglas 22. oktoobril 2001 maksa- ja südamepuudulikkuse tõttu. Ta on maetud Moskvas Vagankovo kalmistule.

Isiklikku

Alates 1936. aastast oli näitleja 20 aastat suhtes näitlejanna Nadežda Topoljovaga, kes oli temast 16 aastat vanem ja NSV Liidu rahvakunstniku Nikolai Hmeljovi abikaasa. Peale lahkuminekut jätkas Vitsin üksikuks ja vanaks jäänud näitlejanna eest hoolitsemist, käis tema eest poes ja apteegis. 
Abiellus ta butafoori ja kostüümikunstniku Tamara Mitšurinaga (1925–2009), kes oli loodusteadlase Ivan Mitšurini sugulane. Nad elasid koos kuni Vitsini surmani. Georgi Vitsini tütar on Natalja Vitsina, kes on kunstnik-graafik.
Copperbelti provints

Asustus

Suuremad linnad on Kitwe, Ndola, Chingola ja Mufulira.

Geoloogia

Copperbelti piirkond Sambias ja Kongo DV kaguosas on 500 miljoni aasta vanune mäestik, mis tekkis kahe laama kokkupõrkumisel.
Sambia provintsid
Copperbelt ·  Idaprovints ·  Keskprovints ·  Loodeprovints ·  Luapula ·  Lusaka ·  Lõunaprovints ·  Lääneprovints ·  Muchinga ·  Põhjaprovints
Tartu Ülikooli senat

Tartu Ülikooli senat on Tartu Ülikooli akadeemiline otsustuskogu (senat). Tartu Ülikooli seaduse järgi vastutab senat ülikooli õppe- ning teadus- ja arendustegevuse eest ning vastutab selle kvaliteedi tagamise eest. Senati pädevuses on ka ülikooli põhikirja vastuvõtmine ja selle esitamine Tartu Ülikooli nõukogule, kes selle kinnitab.
Senati esimees on ülikooli rektor ja peale tema kuulub senatisse kuni 21 liiget. Liikmete hulgas on neli esindajat igast ülikooli valdkonnast. Üliõpilasi on senatis vähemalt 20% ja üliõpilased valib välja ülikooli üliõpilasesindus.
Senat moodustati ülikooli nõukogu kõrvale pärast seda, kui tegevuse lõpetas Tartu Ülikooli kuratoorium.

Esimene koosseis

Senati I koosseisu kuulusid Humaniora valdkonnast Birute Klaas-Lang, Art Leete, Ain Riistan ja Anti Selart, Medicina valdkonnast Hele Everaus, Margus Lember, Ruth Kalda ja Irja Lutsar, Realia et naturalia valdkonnast Leho Ainsaar, Maia Kivisaar, Enn Lust ja Jaak Vilo ning Socalia valdkonnast Jüri Allik, Toomas Haldma, Marju Lauristin ja Raul Narits.

Teine koosseis

Teine senati koosseis kinnitati 30. mail 2014. Selle koosseisus on humanitaarteaduste ja kunstide valdkonnast Tuulike Kivestu, Art Leete, Ain Riistan ja Anti Selart, sotsiaalteaduste valdkonnast Eiki Berg, Halliki Harro-Loit, Marju Luts-Sootak ja Urmas Varblane, meditsiiniteaduste valdkonnast Leho Ainsaar, Irja Lutsar, Mihkel Zilmer ja Vahur Ööpik ning loodus- ja täppisteaduste valdkonnast Jaak Kikas, Maia Kivisaar, Enn Lust ja Jaak Vilo.

Kolmas koosseis

Kolmanda senati koosseisu valimiste tulemused kinnitati 19. mail 2017.
Sinna hakkavad kuuluma humanitaarteaduste ja kunstide valdkonnast Anneli Saro, Aivar Kriiska, Karl Pajusalu ja Bruno Mölder (asendusliikmed Ene Kõresaar ja Ain Riistan), sotsiaalteaduste valdkonnast Urmas Varblane, Anzori Barkalaja, Marju Luts-Sootak ja Veronika Kalmus (asendusliikmed Evelyn Kiive, Eiki Berg ja Katrin Saks), meditsiiniteaduste valdkonnast Mihkel Zilmer, Pärt Peterson, Külli Kingo ja Irja Lutsar (asendusliikmed Allen Kaasik, Aare Märtson, Jarek Mäestu ja Vahur Ööpik) ning loodus- ja täppisteaduste valdkonnast Tõnu Meidla, Maia Kivisaar, Jaan Aarik ja Varmo Vene (asendusliikmed Tõnu Kollo ja Heisi Kurig).
Être et avoir

"Être et avoir" on Gabriel Marceli filosoofiline raamat, mis ilmus 1935 Aubier' väljaandel.
Edelaraudtee

Edelaraudtee AS on Eestis asuv raudtee-ettevõte, mis asutati 1997. aastal. Alates 2000. aastast kuulus see aktsiaseltsile GB Railways Eesti AS, mis omakorda kuulus Suurbritannia firmale GB Railways Group Plc. Alates 2003. aastast kuulus GB Railways Group Plc firmale First Group Plc. Edelaraudtee ASi rongid sõitsid Edelaraudtee liinidel kuni 1. jaanuarini 2014, mil seni Edelaraudtee teenindatud rongiliinidel asendati rongid müüdud saastekvootide raha eest riigi ostetud uute Stadler FLIRT diiselrongidega, mis anti opereerida Elektriraudtee ASile. Too ettevõte nimetas end muutuse ajal ümber ning uueks nimeks sai Elron.
Edelaraudtee tõrjub raudteetammidel taimi glüfosaatidega.
Poola Selts Stos

Poola Selts Stos on Eesti poolakate organisatsioon. Organisatsiooni kontor asub Narvas aadressil Linda tänav 4. Organisatsiooni juhatuse esimees on Opolenia Mitšenko.
Organisatsioon asutati 24. aprillil 1996.
Organisatsioon korraldab igal aastal Narvas Poola päevasid.
Organisatsiooni juures tegutseb koor Pšõjatselki.
Filosoofia ajalugu

Filosoofia kui kultuuriajalugu

Enamasti vaadeldakse filosoofia ajalugu kui kultuuriajaloo abstraktseimat vormi, milles peegelduvad ühiskonnas, inimeste hoiakutes ja mõttemallides toimunud muutused kõige teoreetilisemal kujul. Samas ei pruugi filosoofia ajalugu sugugi olla otseses vastavuses ühiskonna ajalooga, kuna enamasti on filosoofide mõtlemine progressiivselt "omast ajast ees" või nostalgiliselt "omast ajast maas", peaaegu alati on see aga kriitiline oma ajastu ning selle alustõdede suhtes.

Kas filosoofia ajaloos on areng?

Omaette filosoofiline küsimus on see, kas filosoofia ajaloos on aastatuhandete jooksul toimunud areng ning kas mõtlemise arenemise suund on määratletav. Kuna filosoofilised küsimused on enamasti oma loomult lahendamatud, siis väidetakse, et filosoofia ajaloos pole mitte midagi uut ning iga uuendus filosoofias on ammu unustatud vana naasmine. Ometi on paljud filosoofid arvanud ning arvavad siiani, et on suutnud oma mõtlemisega viia filosoofia täiuseni ning on seega pannud filosoofia ajaloole punkti (nt Georg Wilhelm Friedrich Hegel), – või siis vähemalt lahendanud lõplikult mõne filosoofilise probleemi. Sellised arusaamad on enamasti ajapikku alusetuks tunnistatud, tihti ka nõnda arvanud filosoofide endi poolt.

Filosoofia algus Vana-Kreekas

Filosoofia algab üleminekuga müüdiliselt mõtlemiselt loogilisele mõtlemisele. Pärimuslikkusel põhinevalt maailma seletamiselt minnakse järk-järgult üle ratsionaalsetele põhjendustele. Esimesteks filosoofideks peetakse natuurfilosoofe, kes otsisid maailma ühtset alget (näiteks Herakleitosel oli see tuli). Filosoofiks nimetas end esimesena Pythagoras.