google/wiki40b huggingface dataset:
Heltermaa sadam

Heltermaa sadam (sadama kood: EE HLT) on sadam Eestis, mis asub Hiiumaa idaosas Hiiumaa vallas Heltermaal, 25 km kaugusel Kärdlast. Sadama geograafilised koordinaadid on 58° 52′ 0″ N, 23° 3′ 0″ E.
Sadama territoorium hõlmab 71 000 m² maa-ala ja 216 700 m² veeala.
Sadamas on 5 kaid üldpikkusega 335,5 m. Suurim sügavus kai ääres on 5,1 m. 
Suurim võimalik laev: pikkus 115 / 85 m, laius 20,0 / 20,0 m, süvis 3,8 / 4,6 m.
Hiiumaa Heltermaa sadamat ja Mandri-Eesti Rohuküla sadamat ühendab Rohuküla–Heltermaa laevatee.

Ajalugu

Sadam rajati 1860. aastal kohalike mõisnike initsiatiivil. Esialgu oli sadamakai palk- ja kiviehitis. Silla kiviosa laiendati aja möödudes ning 1959. aastal ehitati esimene ramp, võimaldamaks laeva vöörist mahatulekut.
Manitoba vapp

Manitoba vapp on Kanada Manitoba provintsi vapp.
Vapp kinnitati ametlikult vastavalt Inglise kuninga Edward VII loale 10. mail 1905.
Vapi ülaosas on punane rist valgel taustal (Püha Jüri rist), mis on Inglismaa sümbol. Vapi alumisel osal kujutatakse piisonit.
Peter Stackelberg

Peter Stackelberg (ka Peter von Stackelberg; umbes 1480 – 25. augustil 1545) oli Tartu piiskopkonna vasall, stiftifoogt aastatel 1522–1532 ja 1542–1545. 
Peter von Stackelbergi isa oli Tartu vasalli Arnd von Stackelberg (surnud 1504), kes Stackelbergi suguvõsa pärast pikaajalist pausi taas Liivimaale tõi. Ta sündis Kambjas umbes 1480. aastal ning võttis nooruses osa Wolter von Plettenbergi sõjakäikudest venelaste vastu Liivimaa-Moskva sõjas. 1522. aastal sai temast esimest korda Tartu stiftifoogt, samal aastal osales ta piiskopi esindajana ka Liivimaa maapäeval. Tema ametiaeg sattus väga keerulisse perioodi, sest Liivimaale jõudis reformatsioon. Tartus puhkes vastuhakk katoliikliku piiskopi Johannes Blankenfeldi vastu ning 1524. aastal ründasid linlased Toomemäge. Stackelberg astus koos väikese sõjasalgaga neile vastu ning tappis neist mitmed, kuid pidi siiski Tartu linnusesse taanduma. Pärast Blankenfeldi surma 1527. aastal jäi Stackelberg endiselt stiftifoogti ametisse, kuid 1532. aastal loobus ta ametist ja astus kloostrisse. Siiski jätkus peagi ka ta ilmalik elu: 1535-1537 võttis ta osa maapäevadest ning 1542. aastal nimetati ta uuesti Tartu stiftifoogtiks. Selleks jäi ta kuni oma surmani 1545. aastal.
Stackleberg oli tõenäoliselt kaks korda abielus: esimene kord Anna von Buxhövdeniga, kelle vend Reinhold oli Saare-Lääne piiskop, teist korda aga Magdalena von Asserieniga. Tal oli kuus last, sealhulgas ka neli poega, kes panid aluse Stackelbergide suguvõsa erinevatele liinidele.  
Et Peter von Stackelberg saavutas Tartu piiskopkonnas kõrge positsiooni ning tema lapsed olid alusepanijaks suguvõsa erinevatele harudele, võib teda nimetada ka Liivimaa Stackelbergide hiilgusele alusepanijaks.
Georg Johannes Parikas

Georg Johannes Parikas (30. oktoober 1880 – 22. oktoober 1958) oli eesti fotograaf.
Ta sündis Järvamaal Roosna-Alliku mõisa veskirentniku Peeter Parikase ja tema naise Mari pojana. Parika perekonnanimi saadi 1779. aastal samanimelise järve, küla, raba ja talu nime järgi. Johannes alustas 1883. aastal õppimist alguses Laeva külakoolis, pärast seda Pilistvere kihelkonnakoolis, Viljandi linnakoolis ja Borman-Heine eragümnaasiumis, mille lõpetas 1899. aastal. Kooli lõpetamise järel töötas ta vanemate soovil rentniku-praktikandina Lustiveres, Vastseliinas ja Sõmerpalu mõisates. 20-aastaselt hakkas Johannes huvituma fotograafiast, mis sai lühikese ajaga tema hobiks. Peale fotograafia meeldis talle veel jalgrattasõit, mille eest ta sai ka medaleid.
Ventspilsi ordulinnus

Ventspilsi ordulinnus (ka Vindavi ordulinnus; läti Ventspils ordeņa pils; saksa Schloß Windau) on endine Vindavi komtuuride linnus Lätis Ventspilsi piirkonnas Ventspilsis.
Esimest korda mainitakse 1290. aastal. Ordu linnus Venta jõe suudmes kontrollis toona tähtsat kaubateed. 14. sajandiks kujunes lossi ümber ka linn, mille nimi Ventspils tähendabki "Kindlus Vental".  Liivi sõja järel sai Ventspilsi ordulinnuse endale Kuramaa hertsogiriik. 18. sajandil sai sellest riiklik omand. Tänapäeval asub seal Ventspilsi muuseum.
Linnuse vanemad osad pärinevad 13. sajandist. 14. sajandil ehitati ordulinnus ümber kastelliks. Algselt gooti stiilis hoone ehitati aastal 1827 ümber ampiirstiilis hooneks.
Tuletaelik

Tuletaelik ehk ebatuletael (Phellinus igniarius) on seeneliik taelikuliste sugukonnast.
Ta kasvab lehtpuudel ja lõhub surnud (teistel andmetel ka elusaid) puid aeglaselt oma ensüümidega. Eosest kasvanud seeneniidistik tungib puu sisse koorevigastuste kaudu. Seeneniidistik tekitab valgemädanikku. Eosed valmivad aasta ringi.
Seen on 5–20 cm, eriti soodsates oludes 40 cm laiune ja mitmeaastane. Noore viljakeha pealispind on pruun.
Seen ei ole söödav. Maitse on kibe, sest seen sisaldab kaaliumhüdroksiidi.
Ebatuletael pärineb Indiast ja Sri Lankalt. Tänapäeval on ta levinud kõikjal Holarktises Põhja-Aafrikast kuni Nordkapini. Euroopas puudub ta üksnes Albaanias ja Kreekas ning mõnel saarel, näiteks Iirimaal ja Islandil. Aasiaski on ta kõikjal levinud, USA-s ja Kanadas samuti.
Kollakõht-mahlarähn otsib ebatuletaelaga nakatunud puid. Nakatumise kohas on puit lagunema hakanud ja pehmem kui mujal. Rähn nokib taela ja nakatatud puidu välja ning teeb tekkinud õõnsusse oma pesa.
Ucayali

Ucayali on jõgi Lõuna-Ameerikas Peruus.
Algab Andides Apurímaci ja Urubamba jõe ühinedes. Voolab valdavalt põhja, alamjooksul kirdesse. Ühinedes Marañóniga, moodustab Amazonase. Pikkus umbes 1600 km.
Margus Jaanovits

Margus Jaanovits (sündinud 30. märtsl 1970 Türil) on eesti näitleja.
1994 lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli 16. lennus ja samast aastast töötab ta Vanemuises.

Isiklikku

Tal on Vanemuise baleriini Maarja Paugusega tütar Hanna-Brigita.
Müür-nokksammal

Müür-nokksammal (Rhynchostegium murale) on lühikupraliste sugukonda kuuluv sammaltaim. 
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Eestis võib neid leida kasvamas arumetsades.
Trollstigen

Trollstigen ('Trolliredel') on mägitee Norras Romsdali südames, 100 km kaugusel Ålesundist. Tee ühendab Sunnmøret Romsdali rannikuga. 
Trollstigenit ümbritsevad üüratud mäed, mille majesteetlikkust kinnitavad nende nimed Kongen ('Kuningas'), Dronningen ('Kuninganna') ja  Bispen ('Piiskop').
Tee ronib üles mäkke 858 meetri kõrgusele merepinnast mööda ühteteist äkilist serpentiini ehk käänakut.
Trollstigeni keskosas on maaliline Stigfosseni juga.
Trollstigeni avas 31. juulil 1936 pärast kaheksa aastat kestnud ehitustöid  kuningas Haakon VII.
Trollstigen on üks külastatumaid vaatamisväärsusi Norras.
Amavaka keel

Kõnelejate arv

Etnilisi amavaka keele kõnelejaid on kokku 500–300 Peruus ja 200 Brasiilias. Kuigi täpsemalt on pakutud Peruusse 90 inimest või vähem (2000. aasta loenduse järgi). Brasiilia andmed näitavad 220 inimest (1995. aasta seisuga).

Keelekasutus

Seda keelt kõneldakse peamiselt kodudes ja külades, kõnelejad on enamuses vanemad täiskasvanud. Vaid need lapsed, kes on sügaval kogukonna sees geograafiliselt, oskavad veel seda keelt. Keele kasutamist halvendab ka asjaolu, et kogukond ise on identiteedikriisis segaabielude pärast teiste rahvastega, mis annab tõuke rääkida muid keeli. Peale amahuaka keele kõneldakse peamiselt hispaania keelt. Peruu aladel on amavaka keele elusust hinnatud 7-ga, Brasiilia aladel 8b-ga, mis tähendab põhimõtteliselt väljasurnud keelt.
Kirjaoskus on kuni 50% inimestel. Mõned osad piiblist on tõlgitud kohalikku keelde aastatel 1963–1977. Avaldatud on sõnaraamat ja grammatikaõpik.

Dialektid

Amavaka keelel on nelja tüüpi dialekte: Peruus kashinawa ja shipibo-conibo. Brasiilias inuvaken ja viwivakeu.

Numeraalid

1 – tíí
2 – rávuu
3 – químishá
4 – cuátoro
5 – mûcun
6 – rávuurivicún
7 – múcun-tóhastináquiha
8 – múcun-papiicun-cutahax
9 – râvuuriví
10 – múcun-quiyoo

Tähestik

Amavaka tähestik on laenatud hispaania keelest, kuid on mõningaid iseärasusi. Näiteks täheühend ch on nagu tš, inglise keeles chair, "tool" – amavaka keeles kirjutatakse č. Täheühend tz on pigem ts, inglise keeles cats "kassid" – amavaka keeles hääldatakse aga th-na. Häälik z on kui s (sing - "laulma"; või th, inglise keeles the, "see".

Keelenäide

Eesti keeles ÜRO Inimõiguste Ülddeklaratsiooni 1. artikkel:
Kõik inimesed sünnivad vabade ja võrdsetena oma väärikuselt ja õigustelt. Neil on mõistus ja südametunnistus ning nende suhtumist üksteisesse peaks kandma vendluse vaim.

Kirjaviis

Kirjutatakse ladina tähestikus, kuna on olemuselt ja häälduselt sarnane kastiilia keelele. Traditsioonilist hääldamist tuleb kasutada traditsiooniliste tähekombinatsioonide või th puhul. Nasaalhäälikute puhul tuleb lisaks jälgida veel sõna intonatsiooni, mis kirjapildis väljendub rõhumärgina: a – madal toon, á – kõrge toon – kuna seda esineb küllaltki palju, siis keel on ilmekas ja emotsioonirikas.

Muud huvitavat

Enamus morfeeme amavaka sõnades on seotud. Mõned neist on ka kui kliitikud – -hnu / -nu.

'Hiya-x -mun hun jo -cu -hnu.

Inglise keeles: "It is I who has arrived.".
Mike Powell

Isiklikku

Mike Powell on 188 cm pikk ja kaalub 77 kg.
Herbert Norkus

Elukäik

Herbert Norkus sündis Berliinis Tiergartenis töölisperekonnas. Tema isa oli Esimese maailmasõja veteran. Ema suri aasta enne Herberti surma haigusse. Gümnaasiumis oli Norkus tavaline õpilane. Arvatavalt tegeles klaverimängu ja joonistamisega. 
Norkus ühines Hitlerjugendi merendusallüksusega Berliinis. Muuhulgas kuulus ta hilisema Hitlerjugendi juhi Artur Axmanni noortesalka. Hüüdnimeks oli Quex, mis tulenes sõnast quecksilber ehk elavhõbe, sest ta täitis kiirelt käske. 
1932. a 23./24. jaanuari öösel valmistas Norkus Moabiti linnaosas koos kaaslastega ette natsionaalsotsialistide demonstratsiooni ja tegeles lendlehtedega. Samal ajal ründasid neid noored kommunistid, kes said Norkuse kätte ja vigastasid teda raskelt noalöökidega. Ohvril, kes oli jäänud üksi, ei õnnestunud öösel abi saada. Norkus viidi hommikul vereloigust leituna haiglasse, kuid teda ei suudetud enam päästa.
Norkus maeti tseremooniaga 29. jaanuaril Berliini Plötzensee kalmistule. Politsei andmetel oli matustel 5000 osalejat. 
Tapjatel õnnestus põgeneda Nõukogude Venemaale, kuid kohut peeti siiski tapjatele lähemal seisnud isikute üle.

Propaganda

Natsionaalsotsialistid kasutasid Herbert Norkuse surma osavalt ära oma propagandaeesmärkidel, tehes temast kiirelt üleriikliku märtri ja kangelase sarnaselt Horst Wesseliga. 
1932. aastal ilmus Karl Aloys Schenzingeri novell Der Hitlejunge Quex, mis sai hiljem kohustuslikuks kirjanduseks kõigile Hitlerjugendi liikmetele. Novelli põhjal vändati 1933. a omakorda Hans Steinhoffi (Ufa-film) poolt noortele suunatud ja aastaga miljon vaatajat kogunud pooleteistunnine mängufilm "Hitlerinoor Quex". Mitmeid asutusi ja ehitisi nimetati tema nimega. Samuti peeti mälestusüritusi jms.
Herbert Norkuse nimi anti ka 1939. aastal vette lastud saksa õppe-purjelaevale, mis jäi aga sõja käigus lõpuni valmis ehitamata.
Rohrberg (Tirool)

Geograafia

Rohrberg asub Zillertalis hajaasustusena ümbritsevatel järskudel nõlvadel.
Tsüklisatsioon

Tsüklisatsioon või tsükliseerimine  on enamasti orgaaniline reaktsioon, mille tulemusena moodustub tsüklilise struktuuriga ühend, see tähendab mingi hulk aatomeid ühineb, nii et saadakse suletud ring ehk tsükkel.
Tsüklisatsioon initsieeritakse kas happelise, aluselise või radikaalinitsiaatori osalusel. Kõige kergemini moodustuvad 5- või 6-lülilised tsüklid, milles on minimaalsed steerilised pinged. Tsüklisatsioonireaktsioon võib toimuda kas sisemolekulaarse liitumisena või kondensatsioonina. 
Näiteks laktoonid on tsüklilised estrid ehk hüdroksüülrühma ja karboksüülrühma vahelise sisemolekulaarse kondensatsioonireaktsiooni produktid.
Vastupidine reaktsioon on tsükli avanemine ehk tsükliavamisreaktsioon, näiteks lineaarse polümeeri moodustumine heterotsükliliste ühendite katioonsel polümerisatsioonil.
Pöördosmoos

Pöördosmoos on nähtus, kus lahusti liigub läbi poolläbilaskva membraani lahustunud aine väiksema kontsentratsiooni suunas, seega vastupidi osmoosile; see juhtub rakendatava lisarõhu tõttu. Rakendades soolalahusele suuremat rõhku kui osmootne rõhk, saab sundida lahusti molekule üle minema poolläbilaskva membraani puhtasse lahusesse.
Pöördosmoosi tehnoloogiat kasutatakse tänapäeval laialdaselt joogivee tootmisel mereveest ja veepuhastuses.
Raadiku tänav

Raadiku tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Seli ja Mustakivi asumis.
Raadiku tänav sai praeguse nime 19. juulil 1994. Tänav sai nime selle järgi, et asub kivisel ja väheviljakal maal ehk raadikul. Enne seda oli tänava nimi alates 11. aprillist 1980 Partisani tänav.
Hans Einer

Hans Einer (17. juuni 1856 Kingu talu, Uniküla vald, Sangaste kihelkond – 23. veebruar 1927 Valga) oli eesti pedagoog, kooliõpikute autor, kultuuri- ja ühiskonnategelane.

Noorus ja õpingud

Hans Einer sündis 17. juunil 1856. aastal Sangaste kihelkonnas Uniküla valla Kingu talus. Lugemisoskuse omandas ta kodus juba 7-aastasena. Koolitee algas Hansul Uniküla vallakoolis ja jätkus Sangaste kihelkonnakoolis. Vanemate varase surma tõttu polnud kooli eeskujulikult lõpetanud noorukil võimalik õpinguid jätkata. Tänu Uniküla mõisaomanikule Balthasar von Campenhausenile, kes tasus Hansu koolitamiskulud (120 rubla aastas), sai püüdlik noormees jätkata õpinguid Valga Kihelkonnakooliõpetajate Seminaris (Cimze seminaris), kuhu ta asus õppima 1874. aastal. 1878. a. sooritas ta seal  edukalt lõpueksamid.

Töötamine pedagoogina

1878. peale Cimze seminari lõpetamist asus Hans Einer tööle õpetajana Tori kihelkonnakoolis.  
1880. aasta augustis määrati  24-aastane noormees Valga Linna Peetri Kirikukooli juhataja kohale. Tegu oli esimese eestikeelse kooliga Valga linna ajaloos.  Kooli hakati õige pea tema juhataja järgi nimetama Eineri kooliks. Kool tegutses kokku 37 aastat, kuni ta 1917. aasta oktoobris majandusraskuste tõttu ajutiselt suleti. Uuesti  seda kooli aga ei avatudki. Kokku sai selles koolis alghariduse üle 3000 eesti soost noore.
Aastate vältel töötas Hans Einer õpetajana veel  Cimze seminaris, Valga Linnakoolis, Valga Tütarlaste Gümnaasiumis, Valga Reaalkoolis ja Valga Raudtee-algkoolis.

Kirjatööd

Õpetajaameti kõrvalt jagus Hans Eineril aega ka kirjanduslikuks tegevuseks. Ta oli mitme ajalehe kirjasaatjaks ja kirjutas ise koolidele õpikuid. 1885. aastal ilmus tema kõige kaalukam töö - „Lühike eesti keele õpetus rahvakoolidele“. Raamatul oli 2 kordustrükki. Suure menu osalisteks said ka tema „Eesti keele õpetus algkoolidele“ ja „Eesti keele õpetus koolidele“. Mõlemast raamatust ilmus koguni 8 kordustrükki ja nad olid koolides kasutusel ligi poole sajandi jooksul. Eineri teened eesti keele ja grammatika arendamisel on seega märkimisväärsed. Lisaks tegeles ta tõlkimisega ja kogus agaralt rahvaluulet.

Perekond

Hans Einer oli abielus Marie Kogeriga, Seeli mõisaomaniku Jaak Kogeri tütrega. Neil oli kokku 8 last, kellest 3 surid lastena ja üks noorukieas. 
Hans Einer suri 23. veebruaril 1927. aastal ja maeti Valka Luke kalmistule.
Tükipealse poolsaar

Tükipealse poolsaar oli poolsaar Tallinnas.

Asukoht

Tükipealse poolsaar oli mandri poolt ühenduses Kopli poolsaare kirdeküljega, selle mõtteline keskkoht oli umbes tänapäevase Paljassaare tee 33 hoone kohal.
Poolsaar oli edela-kirdesuunaline, selle pikkus oli umbes 1,3 km ning tipp oli umbes tänapäevase Paljassaare tee 34 hoone kohal. Poolsaare kael oli umbes Paljassaare lahe kagusopi ja Lahesuu sadama edelasopi mõttelise ühendusjoone kohal. Kaela laius oli umbes 0,7 km.

Ajalugu

1912. aastal alustati Peeter Suure Sadama dokikambrite, basseinide ja laevateede süvendamist. Eemaldatud pinnas viidi Tükipealse poolsaare ja Väikese Paljassaare vahelisse madalmerre, nii et süvendustööde lõppedes 1918. aastal oli madalmeri täitunud ning Väike Paljassaar ühendatud mandriga. Hiljem on Tükipealse poolsaar madalmere täitmisega ühendatud ka Suure Paljassaarega. Tänapäeval on endine Tükipealse poolsaar Paljassaare poolsaare kagupoolne (mandripoolne) osa.
Gorki-nimeline filmistuudio

Gorki-nimeline filmistuudio on Moskvas asuv filmistuudio. Stuudio on nimetatud vene kirjaniku Maksim Gorki järgi. Stuudio on üks Venemaa vanimaid ja suurimaid.
Stuudio asutati 1915 kinoateljeena "Rus" (vene keeles Киноателье «Русь»). Hiljem on stuudio kandnud eri nimetusi ja viimane nimevahetus oli 2003.
Tiit Vähi kolmas valitsus

Valitsuse ja ministrite vahetumise põhjused

1995. aasta lõpus puhkes lindiskandaal ja valitsus astus tagasi. Pärast lindiskandaali moodustati KMÜ ja Reformierakonna liit, Keskerakond jäi valitsusest välja.
Lähenema hakkasid kohalikud valimised. Pinged koalitsioonis, kus KMÜ ja Reformierakond olid ju sisuliselt rivaalid, kasvasid. Vahepeal oli ka Edgar Savisaar poliitikasse naasnud ja taas Keskerakonna esimeheks valitud. Koonderakonna võimalused kohalikel valimistel võita vähenesid. Tekkisid skandaalid ja vastuolud Koonderakonna sees, mis tipnesid aseesimehest linnapea Jaak Tamme korteriafääriga. 
Tiit Vähi süüdistas ajakirjanduse vahendusel reformierakondlastest ministreid, seati kahtluse alla välisminister Siim Kallase ja seega Eesti välispoliitiline liin tervikuna. 1996. aasta oktoobri kohalike valimiste tulemused ei andnud selget võitu ühelegi poliitilisele jõule. Kaalukeeleks osutus Keskerakond, kelle toetusel sai Tallinna linnavolikogu esimeheks Mart Laar ja linnapeaks Priit Vilba.
14. novembril üllatasid Vähi ja Savisaar avalikkust koostöölepinguga, mis nägi ette Koonderakonna ja Keskerakonna ulatuslikku koostööd. See koostöö ulatus Tallinnast Toompeale ja välispoliitikasse. Sellise operatsiooni tulemusel kukutati Laar ja Vilba ning nende asemel võtsid kohad sisse Savisaar ja Robert Lepikson. Reformierakond lahkus valitsusest. Vähi pani kokku oma neljanda, seekord vähemusvalitsuse. Vastavalt Riigikogu otsusele lahutatakse 1. jaanuaril Kultuuri- ja haridusministeerium kaheks eraldi ministeeriumiks. Kultuuriministriks saab Jaak Allik, haridusministriks Jaak Aaviksoo. Tiit Vähi suureks võiduks loetakse, et ta sai Toomas Hendrik Ilvese välisministriks, sest see lubas Vähi valitsusest endiselt rääkida kui edumeelsest.
10. veebruaril 1997 võttis opositsioon ette peaminister Vähi umbusaldamise katse, põhjendades usaldamatust Vähi seotusega Tallinna kahtlasevõitu korteritehingutes. Umbusaldamiseks vajalikku 51 poolthäält kokku ei tulnud, kuid häälte vahekord 45:46 sundis Vähit umbusaldamiskatsele järgnenud päeval teatama võimalusest, et astub ise tagasi, mida ta ka 26. veebruaril tegi. Riigikogus 41 häält kontrolliva KMÜ pakutav uus peaministrikandidaat oli Koonderakonna aseesimees Mart Siimann.
Anton von Schönfeld

Vabahärra Anton Maria Emmerich Wilhelm von Schönfeld (3. juuli 1827, Praha - 7. jaanuar 1898, Viin) oli Austria-Ungari sõjaväelane, viimane suurtükiväekindral (Feldzeugmeister) ja keiserlik-kuningliku armee Generaltruppeninspektor. Ta pärines von Schönfeldide aadlisuguvõsast Böömimaalt.

Schönfeldi marss

Kindral Schönfeldile pühendas Austria helilooja Carl Michael Ziehrer teose pealkirjaga "Schönfeld-Marsch", Op. 422. Selle esmaettekanne toimus 16. oktoobril 1890.
Tapinoma madeirense

Tapinoma madeirense on perekonna Tapinoma sipelgaliik. 1890. aastal kirjeldas Forel seda liiki, mida võib leida mitmel pool Euroopas.
12. sajand eKr

12. sajand eKr
(13. sajand eKr - 12. sajand eKr - 11. sajand eKr - teised sajandid)
(3. aastatuhat eKr - 2. aastatuhat eKr - 1. aastatuhat eKr)
Ande Rahe

Ande Rahe (aastatel 1951–1960 Ande Valge; 25. september 1927 Tallinn – 8. august 1994 Tšehhi Vabariik) oli eesti näitleja.
Ta õppis aastatel 1945–1948 Eesti Riiklikus Teatriinstituudis. Töötas aastatel 1948–1953 Rakvere Teatris, 1956–1960 Ugalas ja 1960–1987 Vanemuise Teatris.
Ande Rahe on mänginud filmides ja telelavastustes.

Isiklikku

Ande Rahe on olnud abielus Edgar Valgega, näitleja Anne Valge oli tema tütar.
Kristalne kivim

Kristalseteks kivimiteks nimetatakse kokkuvõtvalt tard- ja moondekivimeid, eristades neid settekivimeist.
Olgugi et seda terminit ei saa võtta sõna-sõnalt, sest ka settekivimid koosnevad enamasti kristallidest, on ta niisuguses tähenduses laialt kasutusel. Petroloogiat ehk kivimiteadust mõistetakse enamasti just kristalsete kivimite teadusena. Settekivimite uurimisega tegeleb litoloogia. Kristalsed kivimid on näiteks graniit, marmor, basalt ja gneiss. Kristalsete kivimite hulka ei kuulu näiteks lubjakivi, liivakivi, kivisool, argilliit jne.
Kristalseist kivimeist koosneb aluskord, mis Eestis ei paljandu. Soomest ja Rootsist pärit kristalsed kivimid moodustavad suure osa Eesti rändkividest, neid nimetatakse enamasti maa- või raudkivideks.
Mõnikord nimetatakse kristalseid kivimeid ka kõvadeks kivimiteks.
Pivarootsi laiud

Pivarootsi laiud on Lääne maakonnas Pivarootsi lahes asuvad väikesed saared (laiud). Nende laidude seas on Ahessäär, Kibissäär.
Kolmas sektor

Ajalugu

Ühistegevus seltsides ja klubides oli esimese ärkamisaja edu aluseks.
Religioon

Sõna "religioon" ajalugu

Sõna "religioon" pärineb ladina sõnast religio (rĕlĭgĭo), mille põhitähendused klassikalises ladina keeles olid 'jumalakartus' ja 'vagadus'.

Religioon ja teadus

Teaduse varajases arengujärgus olid religioon, filosoofia ja loodusteadused sünkretistlikult põimunud. Teadusliku maailmapildi ja teadusliku meetodi areng tõi kaasa vastuolud religioossete õpetustega. Tänapäeval on täheldatav usulise ja teadusliku maailmavaate teatav leppimine ja lõimumine, kuid on ka fundamentalistlikke usulisi liikumisi, kes eitavad näiteks evolutsiooniteooriat. Levinum on siiski seisukoht, et religioon püüab anda vastuseid nendele küsimustele inimese ja universumi suhtest, millele teadus ei suuda vastata. Mõned mõtlejad on püüdnud religiooni mõisteid ühendada füüsika uusimate uurimissuundadega, nii on sündinud niinimetatud kvantmüstika, Suure Paugu seostamine loomisaktiga, Jumala käsitlemine varjatud aine või energiana jms.

Religioon ja mõtlemine

Religiooni ja mõtlemist on nähtud teineteisele vastandlikuna ning mõtlemist on peetud religioosset tunnet rüvetavaks ja moonutavaks ning religiooni oma olemuselt mõtlemisest sõltumatuks. Hegeli järgi see ei saa nii olla, sest just mõtlemine eristab inimest loomast ja religioon on inimesele ainuomane. Religiooni puhul võib mõtlemine esineda madalamas, mittemõistelises, mittefilosoofilises vormis ("Filosoofiliste teaduste entsüklopeedia", § 2). Nii religiooni kui ka filosoofia ese on tõde kui Jumal (samas, § 1).
Asmara

Ajalugu

1880. aastateni oli Asmara väike küla, seejärel viidi sinna üle Etioopia Hamaseni provintsi valitsus. 1889. aastal okupeerisid linna Itaalia väed ja tegid sellest 1897 Itaalia koloonia Eritrea pealinna. 1993. aastal sai Asmarast iseseisva Eritrea pealinn.
Linnas asub Eritrea Rahvusmuuseum ja Asmara Ülikool.
Asmara lennuväljal oli võtmetähtsus Eritrea iseseisvussõja ajal, sest selle kaudu varustati Etioopia sõjaväge.
Instruktsioon TGMS

Instruktsioon TGMS (vene keeles секретность топографогеодезических материалов -65, lühend: STGM-65; eestikeelne lühend: TGMS) oli Nõukogude Liidus 1965. aastal teatavatele kartograafiatöödele kehtestatud salastamise instruktsioon. Instruktsiooni kehtestasid Nõukogude Liidu Geodeesia ja Kartograafia Peavalitsus (GKP), Julgeolekukomitee ja Relvajõudude Kindralstaap.
Eestis tegi instruktsiooni täitmise järelevalvet Riias asunud GKP riikliku geodeetilise järelevalve Balti territoriaalne inspektsioon.