google/wiki40b huggingface dataset:
Hiina lihtsustatud kiri

Hiina lihtsustatud kiri on hiina kirja ehk hani kirja lihtsustatud kirjamärkidega versioon, mis võeti kasutusele Hiina Rahvavabariigis 1950ndatel ning kuulutati seal hiina traditsioonilise kirja asemel ametlikuks standardiks. Tänapäeval kasutatakse lihtsustatud kirja Mandri-Hiinas, Singapuris ja Malaisias, traditsioonilist kirja Taiwanis, Hongkongis ja Macaus.
Võtame näiteks märgi, millega kirjutatakse sõnu wèi 'jaoks' ja wéi 'tegema; olema;
(millekski) saama; (millekski) peetama':
Vījciemsi mõis

Vījciemsi mõis (saksa keeles Wiezemhof, läti keeles Vījciema muiža) oli rüütelkonnamõis Liivimaal Valga kreisis Trikāta kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Valka piirkonnas Vijciemsi vallas Vijciemsis.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus aastal 1816 18 ja 3/8 adramaad, sellele allus 606 mees- ja 663 naishinge. Ühtlasi allus sellele Stampe karjamõis.
Helme Suuk

Helme Suuk (sündinud 15. novembril 1947 Tamsalu vallas) on eesti  mägironija ja mägimatkaja. Ta on esimene naine Eestis ja ka Baltimaades, kes saavutas Lumeleopardi tiitli.

Haridus ja töökäik

1969. aastal lõpetas ta Türi Sovhoostehnikumi zootehnika ja 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli defektoloogia erialal. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta logopeedina lastepäevakodus Kirju-Mirju Kohtla-Järvel ja hiljem Kiviõli I Keskkoolis.

Mägimatkamine

Ta hakkas tegelema mägimatkamisega 1970. aastate algul Tartu matkaklubis. Hiljem oli ta kaastegev Kohtla-Järve ja Alutaguse matkaklubis.
Ta on matkanud muuhulgas ka Turkestani ahelikul, Kesk-Kaukasuses ja Pamiiri-Alais. Eesti mägimatkamisetehnika meistrivõistlustel on ta osalenud võistleja ja kohtunikana.
Mitmetel mägituriaadidel on ta tegutsenud päästeteenistuse juhina.

Mägironimine

Alpinismiga hakkas ta tegelema 1970. aastatel TRÜ alpiklubis Firn.
Ta on peaaegu 30 aasta jooksul mägironijana tõusnud rohkem kui 100 mäe tippu, sealjuures on ta esimene seitsmetuhandelise tippu tõusnud eestlanna. Ta on roninud Kirgiisias ja Tadžikistanis kõigi seitsmetuhandeliste mägede (väljaarvatud Pobeda) peatippu, neist Pamiiris asuvale Lenini mäetippu kahel korral: 1979. ja 1992. aastal. Ta on osalenud seitse korda mägiekspeditsioonidel ja 14 korda endise Nõukogude Liidu erinevate mägipiirkondade alpilaagrites. Tema lemmikkohaks on olnud Kesk-Aasias asuvad Fani mäed. Ta on tõusnud kaheksa korda kalju- ja kombineeritud 5A või 5B raskuskategooria mäetippudele.
Ta on kolmekordne Eesti meister kaljuronimises ja tegutsenud instruktorina kaljuõppuste korraldamisel.

Tõus kaheksatuhandelisele

Suuk on üritanud tõusta ka kaheksatuhandelisele mäetipule. Ta  võttis 1988. aastal osa Eesti esimesest Himaalaja ekspeditsioonist Cho Oyu mäele (8188 m), kuid kõrgusel umbes 7900 meetrit oli ta sunnitud kurnatuse tõttu tagasi pöörduma.

Isiklikku

Ta elab Kohtla-Järvel. 1990. aastatel harrastas ta jalgrattamatkamist Euroopa riikides.
Tapa vald (Ambla kihelkond)

Tapa vald (saksa keeles Taps) oli vald Järvamaal Ambla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Tapa vald Lehtse vallaga.
Valla alal asus Tapa mõis.
Muusikuterõdu

Muusikuterõdu on rõdu või rinnatisega nišš, mis asus lossi, raekoja, gildihoone või mõne muu esindusehitise saalis ja oli ette nähtud kutselistele muusikutele pidustuste saatemuusika mängimiseks.

Näiteid

Tuntud 14. sajandist pärit muusikuterõdu asub Durhami lossi hallis ja algselt mängisid seal menestrelid vürstpiiskopi pidusöökidel ja vastuvõttudel, praegusel ajal kasutatakse seda samuti muusikuterõduna musitseerimiseks Durhami ülikooli pidustustel.
Üks huvitav rõdu, erandlikult sakraalhoones, asub Exeteri katedraalis. Selle kasutus muusikuterõduna on siiski vaieldav, sest keskajal olid intrumentaalmuusikud alati ilmalikud meelelahutajad ja seetõttu on alust oletada, et nende osalemine liturgias oli pigem keelatud. Oletada võib rõdu vajalikkust kantorikoori või väikese oreli asukohana.

Eestis

Tallinna Suurgildi hoones asub hiliskeskaegne muusikuterõdu, mis avastati alles 2011. aastal remondi käigus, kui eemaldati seina ja selle nišše katnud hilisemad krohvikihid.
2004. aastal Viljandi metsakalmistu kabeli arhitektuurikonkursi võitnud töös on projekteeritud puitkabelisse ka kellatornis asuv ja saali avanev muusikute rõdu
Lahe raamatukogu

Lahe raamatukogu on raamatukogu Põlva maakonnas Põlva vallas Lahe külas. Raamatukogu juhataja on Ainika Mägi.
Tarmo Linnas

Tarmo Linnas (sündinud 29. juunil 1962) on eesti vaimulik, muusik, näitleja.
Lõpetas aastal 1980 Tartu 2. Keskkooli ja aastal 2000 Tartu Teoloogia Akadeemia. Ordineeriti 11. mail 2002 diakoniks, 5. juunil 2002 õpetajaks.
Ta oli aastatel 2002–2004 EELK Tudu koguduse diakon ja aastatel 2002–2007 Viru-Jaakobi koguduse diakon; aastast 2007 on ta Viru-Jaakobi koguduse õpetaja ja aastast 2011 veel Viru vangla kaplan. Lisaks on ta Tartu Teoloogia Akadeemia heebrea keele ja Vana Testamendi eksegeesi õppejõud. Ta on Martin Lutheri Ühingu liige.
Aleksander Rulkov

Aleksander Rulkov (sündinud 1. aprillil 1947 Tallinnas) on Eesti tehnikateadlane.

Elulugu

Aleksander Rulkov on inseneri ja kooliõpetaja poeg.
Lõpetas 1965 Tallinna Kaugõppekeskkooli, 1973 Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanika erialal ja 1976 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi aspirantuuri; tehnikakandidaat (1977, TTÜ), väitekirjas käsitles betooni tugevuse määramist betoon- ja raudbetoonkonstruktsioonides ja ehitistes skleromeetrilise magnetelastse meetodiga. Aastast 1976 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudis: 1976–77 nooremteadur, 1978–92 betooni tugevuse laboratooriumi juhataja. 1983–89 TTÜ ehitusmehaanika kateedri õppejõud.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: ehitiste ja ehitustarindide katsetamine, adestruktiivsete (mittepurustavate) meetodite väljatöötamine ja rakendamine betooni ja raudbetooni ning kivimite tugevusomaduste uurimisel, betooni tugevuse määramine raudbetoonkonstruktsioonides veealustes tingimustes, kivimite tugevusomaduste ekspressdiagnostika nii laboratoorsetes kui välitingimustes. Avaldanud 60 teadustrükist. ENSV riiklik preemia (1985) (kollektiivis).
Anu Kaal

Anu Kaal (neiupõlvenimi Anu Kindlam, sündinud 4. novembril 1940 Tallinnas) on eesti laulja (koloratuursopran).

Elulugu

Lauluõpinguid alustas Tallinna Muusikakoolis 1959. aastal. Jätkas 1963–1968 Tallinna Riiklikus konservatooriumis. 1963–1967 oli ühtlasi kooriartist Estonias. Tema esimene roll ooperis oli Mozarti "Võluflöödis" 1964. aastal.
Aastal 1968 lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi Viktor Gurjevi klassis. Hiljem, 1971–1972 oli täiendõppel Itaalia La Scala laulukoolis Renata Carosio juures. 
Anu Kaal on korporatsiooni Indla auvilistlane.
Aastatel 1967–1996 oli ta Estonia ooperi- ja operetisolist.
Ta on üles astunud nii oratooriumi- kui ka kammerlauljana, esinenud korduvalt välisriikides nii ooperigastrollidel kui ka soolokontsertidega.
Aastast 1984 töötab ta Eesti Muusikaakadeemias õppejõuna.
Tema elukaaslane on näitleja Väino Aren.

Isiklikku

Oma alpinistist abikaasa Hillar Kaalu õhutusel harrastas mägironimist (üritas 1958. aastal Elbruse tippu ronida). 
Pärast abikaasa surma 1983. aastal on tema elukaaslane Väino Aren.
Heidi Hautala

Heidi Anneli Hautala (sündinud 14. novembril 1955 Oulus) on Soome poliitik.
22. juunist 2011 kuni 17. oktoobrini 2013 oli ta Jyrki Kataineni valitsuse arengukoostöö minister.
Ta kuulub Rohelisse Liitu. Aastatel 1987–1991 oli ta Rohelise Liidu esimees.
Hautala on olnud Eduskunna liige aastatel 1991–1995 ja 2003–2009 ning Euroopa Parlamendi liige 1995–2003 ja alates 2009. aastast. Ta on europarlamendi Inimõiguste alamkomitee juht.
Ta oli roheliste presidendikandidaat 2000. ja 2006. aasta presidendivalimistel. Neist esimesel kogus ta 100 740 häält ehk 3,3% ja teisel 105 085 häält ehk 3,5% häältest.
Poliitikas kaitseb Hautala vastutust keskkonna ees, avatust poliitikas ja ülemaailmset õiglust. Ta on kritiseerinud inimõiguste olukorda Venemaal ja Hiinas ning USA välispoliitikat.
Lisaks tööle parlamendis peab Hautala teisigi ameteid. Alates 14. märtsist 2007 on ta Neste Oili haldusnõukogu esimees. Ta on Soome–Vene Kodanikefoorumi esimees – see foorum loodi 2007 Soome ja Venemaa vaheliste suhete edendamiseks ja Venemaa tsiviilühiskonna tugevdamiseks. Ta on Koostöö Arendamise Teeninduskeskuse endine president ja Kriisihaldusalgatuse täitevkomitee endine liige (viimase president on Martti Ahtisaari).
2001 kaebas Hautala Euroopa Liidu Nõukogu edukalt Euroopa Kohtusse juurdepääsu osas relvastuse ekspordi reegleid käsitlevale dokumendile. Kohus otsustas, et ministrid peavad dokumendi vähemalt osaliselt avalikustama. See juhtum tekitas pretsedendi Euroopa õigussüsteemis dokumentide kättesaadavuse osas.
Hautalal on magistrikraad taimekasvatuses. Tal on üks laps, 1981 sündinud poeg Jasper.
TASS

TASS (Информационное агентство России «ТАСС»; varem ka ITAR-TASS; ИТАР-ТАСС) on Venemaa riiklik infoagentuur. Täispikk nimetus, mis kirjeldab ka omandivormi, on Федеральное государственное унитарное предприятие «Информационное телеграфное агентство России (ИТАР-ТАСС)» Akronüüm ITAR-TASS on moodustatud nimetusest Информационное телеграфное агентство России — Телеграфное агентство Советского Союза.
2014. aasta märtsis teatati kavatsusest pöörduda tagasi Nõukogude-aegse nime TASS juurde.
Infoagentuur asutati TASSi nime all 1925. aastal. Agentuur loeb oma eellaseks Peterburi Telegraafiagentuuri, mis asutati aastal 1904.
Arvati, et NSV Liidu ajal olid 80% TASS-i töötajatest luureasutuste töötajad (KGB, GRU jne).
A. Le Coq Sport spordimaja

A. Le Coq Sport spordimaja (ka A. Le Coq spordihall) on Tartus aadressil Ihaste tänav 7 asuv spordihoone. Spordihoone omanik on Tartu Linnavalitsus ja hoonet haldab sihtasutus Tartu Sport.
Hoone sai valmis 2006 ja A. Le Coqi toetuse tõttu pandi hoonele ka ettevõtte järgi nimi. Hoone arhitekt on Eero Palm.
Hoones on muu hulgas kolm universaalset harjutusväljakut, võimlemis-, balleti- ja judo harjutussaal.
Unipiha ohvrikivi

Unipiha ohvrikivi (ka Unipiha Kivisaare ohvrikivi) on ohvrikivi Tartumaal (Nõo kihelkonna) Nõo vallas Unipiha külas. Kivi jääb Unipiha Kivisaare hiide.
Kelly

Kelly on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 250. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Kelly 659 naisel.
Liivakivipaljand

Liivakivipaljand paljand, kus avaneb liivakivi.
Rahvakeeles on liivakivipaljandit (koos koobastikuga) nimetatud Põlva maakonnas taevaskojaks ehk paeks; võru keeles nimetatakse liivakivipaljandit sõnaga müür.
Eksperimentaalbioloogia Instituut

Eksperimentaalbioloogia Instituut (lühend EBI) oli bioloogilise uurimistööga tegelev teadusasutus Harkus.
See loodi 1. aprillil 1957 Tallinna Bioloogilise Eksperimentaalbaasi alusel TA Bioloogia- ja Meditsiiniteaduste Osakonna koosseisus kui Teaduste Akadeemia instituut. 1997. aastal liitus ta Eesti Maaülikooliga, saades 2005. aastal osaks selle Põllumajandus- ja keskkonnainstituudist.
Instituudi peahooneks oli Harku mõisa häärber. Selle lähedal asuvad instituudi laborihooned ja töötajate elamud.

Instituudi töötajaid

Selles instituudis on töötanud rida eesti biolooge, sealhulgas Olav Keerberg, Henn Mikelsaar, Toivo Orav, Ants-Peep Silvere, Toomas Tiivel, Oleg Toompuu, jt.
Vana-Lõuna

Vana-Lõuna (inglise keeles Old South) on geograafiliselt agraarmaa, mis jääb kunagise Kolmeteistkümne koloonia territooriumi piiridesse, kattudes nn Sügava Lõuna idapoolse osaga.
Kultuuriselt kasutatakse väljendit Ameerika Ühendriikide lõunaosariikide põllumajanduspõhiste maapiirkondade ja nende kodusõjaeelse majanduse ja ühiskonna kirjeldamiseks. Väljendile vastandub kodusõjajärgne Uus-Lõuna.
Dmitri Tšutšelov

Dmitri Tšutšelov (5. oktoober 1899 Tallinn – 6. mai 1985 Tallinn) oli Eesti jääpurjetaja.
Ta oli koos venna Andreiga 1947. aastal monotüüp XV klassis Nõukogude Liidu esivõistluste võitjaid. Aastal 1954 tuli ta 12 m² vabaklassis Eesti meistriks.

Isiklikku

Tema poeg oli purjetaja Aleksander Tšutšelov. Vend Nikolai Tšutšelov oli purjetaja, jääpurjetaja, kiiruisutaja ja jalgrattur, vend Andrei Tšutšelov oli jääpurjetaja ja purjetaja.
Cesvaine mõis

Ajalugu

Mõisa mainiti esimest korda 1399. aastal. Esimene loss ehitati Cesvainesse 15. sajandi alguses. Aastal 1577 lasi tsaar Ivan IV lossi ja selle ümbruses olnud asula hävitada. 18. sajandil oli Cesvaine mõis Simon von Zoritsch käes. Aastast 1815 kuulus von Wulfide perele.
Charles Baudelaire

Charles-Pierre Baudelaire [bodle:r] (9. aprill 1821 Pariis – 31. august 1867) oli prantsuse luuletaja, tõlkija ja kriitik. Dekadentsi rajaja.

Elukäik

Oma lapsepõlve kohta on Baudelaire kirjutanud, et see olnud nagu lõputu sünge äike, mida vaid haruharva mõni päikesekiir suutnud valgustada.
Baudelaire'i isa oli kunsti- ja kirjandushuviline, kodus oli rikkalik raamatukogu. Kui poiss oli 6-aastane, isa suri, ning ema abiellus uuesti - kolonelleitnant Aupickiga, kes oli Baudelaire'ile elavaks näiteks, kuidas ta oma elu elada ei tahtnud.
Aastal 1830 asus Baudelaire õppima Lyoni kolledžisse. Alates 1836. aastast õppis ta kolm aastat Pariisis Collège Louis-le-Grandis juurat, kuid kool jäi lõpetamata. Õppimisest ei tulnud midagi välja, Baudelaire'i tõmbas eelkõige boheemlaslik eluviis ja Ladina kvartal. Sellesse aega jäid ka esimesed kirjanduslikud katsetused. Muuhulgas tutvus ta ka Balzaciga, keda ta kõrgelt hindas.
Perekond püüdis teda alkoholilembesest keskkonnast eemale saada ning aastal 1841 saadeti Baudelaire Indiasse. Charles ei talunud laevareisi üksindust ning pöördus, Indiasse jõudmata, Pariisi tagasi.
Täisealiseks saamisel lubas isa pärandus tal meelepärast elu seada ja järgneski kolm aastat tõelist dändielu. 
Perekond sekkus Baudelaire'i ellu veel korra: et ta pärandust kergekäeliselt läbi ei lööks, kuulutati Baudelaire teovõimetuks ning talle määrati äraelamiseks kindel pajuk. See sundis Baudelaire'i kirjutama.
Baudelaire'i elu armastuseks oli mulatist näitlejanna Jeanne Duval, kes kakskümmend kolm aastat järjest oli Baudelaire'i truudusetu kaaslane ning kelle vahetut mõju Baudelaire'i luules on lihtne leida.
Elu lõpus elas ta vaesuses, võlgades ning haigena. 46-aastaselt suri ta halvatuna voodisse aheldatuna.

Looming

Baudelaire on kirjandusliku sümbolismi eelkäija.
Aastal 1845 ilmus esimene, maalidele pühendatud kunstikriitiline töö "Salong" ("Salon"), millele järgnes teine samanimeline aastal 1846. Seejärel ilmusid ilukirjandusliku proosa katsed, nt "Fanfarlo".
1857. aastal ilmus luulekogu "Kurja lilled" ("Les Fleurs du mal"), mis põhjustas skandaali ja kohtuprotsessi: kuus luuletust keelati "ühiskondliku moraalitunde solvamise tõttu".
Baudelaire'i "kunstnik" oli üksi vaimupimeduse ja tehnilise progressi poolt määratud maailmas, kunstniku elu juhtisid loovusest ja vaimsusest tulenevad pinged; lahendust pingetele otsis kunstnik veini, oopiumi ja hašiši ("Kunstlikud paradiisid", 1860) toel.
1869. aastal, juba pärast Baudelaire'i surma, ilmus 50 proosaluuletusega kogumik "Pariisi spliin" (või "Väikesed poeemid proosas") ja 1909. aastal Baudelaire'i päevik.
Eesti keeles on ilmunud "Väikesed poeemid proosas" (1930, 1991, 1999; tõlkija Marie Under), "Kurja lilled" (1967), "Väikesed kurja lilled" (2000), "Kurja õied" (2000), "Mu alasti kistud süda" (2014, Loomingu Raamatukogu) ja "Kunstlikud paradiisid" (2017, Loomingu Raamatukogu).
"Kurja lillede" 6 ärakeelatud luuletust on avaldatud ajakirjas Vikerkaar 2000, nr 11-12.
Eric Saade

Lapsepõlv ja noorus

Saade sündis Rootsis Kattarpis Walid Saade ja Marlene Jacobssoni lapsena. Saade isa on pärit Liibanonist ja ema Rootsist. Vanemad lahutasid abielu, kui Saade oli nelja-aastane. Pärast seda elas ta oma emaga. Saadel on kaheksa õde-venda ja poolõde-venda.
Saade hakkas laulmisega tegelema, kui oli näinud telekast Michael Jacksonit. Ta on saanud muusikalisi mõjutusi artistidelt ja bändidelt nagu Robbie Williams, Bryan Adams, Backstreet Boys ja Justin Timberlake.
Ta laulis esimest korda laval kuueaastasena oma ema pulmas. 13-aastaselt hakkas Saade laule kirjutama ning võitis Rootsi lauluvõistluse "Joker" (hiljem nimetati see ümber "Popkorniks") ning allkirjastas plaadilepingu 15-aastaselt.

Isiklik elu

Saade elab Stockholmis. Saade oli mitu aastat suhtes Molly Sandéniga, nende suhe lõppes jaanuaris 2012. 2015. aastast alates on ta kallim moeblogija Nicole Falciani.
Klimovsk

Klimovsk (vene Климовск) oli oblastilise alluvusega linn Venemaal Moskva oblastis 21 km kaugusel Moskva ringteest, umbes 1–1,5 km Podolskist lõunas.
Linnaõigused sai Klimovsk 1940. aastal. 1. juunil 2015 liideti linn Podolskiga.
Linna läbib Moskva–Kurski raudtee.
Klimovski pindala oli 17,27 km². 2011. aasta seisuga elas seal 56 160 inimest.
Aerofotograafia

Aerofotograafia on maapinna pildistamine lennukilt, helikopterilt vm õhusõidukilt. Sel viisil tehtud fotot nimetatakse aerofotoks.
Viimasel kümnendil on oluliselt paranenud mehitamata õhusõidukite ehk droonide kättesaadavus ning selle toel on kasvanud aerofotograafia populaarsus.
Eestis tegelevad aerofotograafiaga näiteks Hiiumaa Mudeliklubi ja Keila Mudellennu Klubi ning aerofotomõõdistamisega Maa-amet. Fotograafidest on sellega tuntust kogunud näiteks Andres Tarto, Sven Začek ja Kaupo Kalda.
1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused purjetamises

1956. aasta  NSV Liidu meistrivõistlused purjetamises  toimusid  1.–26. septembrini Tallinna lahel.
Törka talu kalmistu

Törka talu kalmistu on kalmistu Tori kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tabria külas Tori vallas Pärnu maakonnas.

Ajalugu

Kalmistu rajati Törka 19 (ka Terka, Tõrga, Tõrka, Törga) talu maadele, selle omanik oli perekond Tomson (Thomson). Taluperemees Jakob Tomson taotles juba augustis 1934 kalmistu asutamise luba, sest tema perekonna hauaplats Pärnu-Jaagupi kalmistul jäävat umbes 20 km kaugusele. Esialgu lükati tema taotlus tagasi, sest puudusid vajalikud plaanid.
Oktoobris esitas Tomson taotluse koos plaanidega uuesti ning 29. oktoobril 1934 anti talle kalmistu asutamise luba.
Kalmistule maetutest ei ole teateid. Võimalik, et hoolimata valminud kalmistust polegi teadmata põhjustel sinna kedagi maetud.

Kirjeldus

Kalmistu paikneb talu südamest umbes 300 m kaugusel lõunas, talusse viiva tee äärest umbes 10 m kaugusel idas. Teed ääristab puiestee. Kalmistu on täpselt ruudukujuline (küljepikkusega 15 m), selle pindala on 0,025 ha.
Välismõju

Välismõju ehk eksternaalsus on mõiste mikroökonoomikast, mis tähistab sellist olukorda, kus isik, kes pole seotud mingi konkreetse majandustegevuse või -tehinguga, on siiski sellest tegevusest mõjutatud. Välismõju on siis olemas, kui kolmandal poolel tekivad kas kasud (positiivne välismõju) või kahjud (negatiivne välismõju) mingist majandustehingust. Looduskeskkonna kontekstis kasutatakse mõistet keskkonna välismõju.
Tuntuim negatiivne välismõju on näiteks tehaste tekitatud keskkonnasaaste, mis mõjutab paljusid inimesi ja ettevõtteid negatiivselt näiteks saastatud põhjavee näol.
Põlevkivist elektri tootmisel moodustub sotsiaalne kulu elektri tootmiskulude ja keskkonnareostuse põhjustatud eksternaalsete kulude summast. Sotsiaalne kulu on sel juhul elektrit tootva ettevõtte tootmiskuludest suurem. Ühiskonna hinnavaru suurus on elektri väärtus tarbijatele miinus selle tootmise sotsiaalne kulu. Kuna pakkumiskõver ei mõõda negatiivse eksternaalsuse korral elektri tootmise tegelikku kulu, siis ilma valitsuse sekkumiseta kujuneb turul pakutav kogus optimaalsest kogusest suuremaks. Ühiskonna hinnavaru maksimeeritakse punktis, kus sotsiaalse kulu kõver ristub nõudluskõveraga. Selles punktis toodetud tootmiskogus on optimaalne, kuna tootmiskoguse suurendamisel ühiskonna hinnavaru väheneb (elektri väärtus tarbijatele on sellest suuremate tootmiskoguste puhul väiksem kui elektri tootmise sotsiaalne kulu). Negatiivse eksternaasluse mõju on võimalik vähendada, kui valitsus kehtestab elektritootmismaksu. Sellist maksu nimetatakse Pigou maksuks.
Positiivne välismõju on näiteks haridus ja teadusuuringud, mis võivad ühiskonnale laiemat kasu tuua, ilma et neid algselt oleks planeeritud.
Positiivne välismõju ilmneb ka näiteks mesiniku tegevuses, kuna tema peab mesilasi selleks, et mett saada, aga samas tolmeldavad mesilased ka põllumehe õistaimi.
Mets mühiseb

"Mets mühiseb" on Max Oscheiti laul, millele on eestikeelsed sõnad kirjutanud Sergius (Sergi) Lipp (2. VII 1894 Rakke küla, Rannu vald – 17. II 1942 Kirovi oblast).
Esimese maailmasõja ajal sai populaarseks Max Oscheiti marsilaul "Im grünen Wald, dort wo die Drossel singt" ("Haljas metsas, kus laulab rästas"), mis hiljem muutus valsiks. Teksti esimene versioon ilmus trükis 1838. aastal pealkirjaga "Das Leben ist ein Traum" ("Elu on unistus"). Bellacord Electro tegi valsist plaadi 1934. aastal  ja see sai üheks armastatumaks lauluks Artur Rinne repertuaaris.
Enamasti viidatakse sellele laulule siiski kui 1834. aastal trükis ilmunud saksa rahvalaulule "Das Schwarzwaldlied". Veel on väidetud, et laulu üks versioon ilmus 1838. aastal trükis pealkirjaga "Das Leben ist ein Traum". Laulu kohta on mitmeid eri andmeid ja on võimalik, et Max Oscheit jõudis end lihtsalt esimesena autoriks kinnitada.
Laulust on tehtud palju paroodiaid: "Mets mühiseb ja pomm, see raksub raal", "Mets mühiseb ja kulak lõikab puid" (vt Mets mühiseb paroodiad – Sõnu Arhailise Meestelaulu Seltsi foorumist).
Luhtoja

Luhtoja on oja Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. Oja pikkus on 2,5 km. Oja valgla suurus on 5,9 km².
Võhksa mõis

Võhksa mõis (saksa keeles Wexholm) oli rüütlimõis Valjala kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati 16. sajandil.
Turingi masin

Turingi masin [tj'uuringi] on Alan Turingi 1937. aastal kirjeldatud lihtne abstraktne arvuti, mida kasutatakse arvutatavuse ja selle piiride uurimiseks.
Turingi masin koosneb mõlemas suunas lõpmata pikast lindist, mis on jagatud ühesugusteks pesadeks. Iga pesa võib olla kahes asendis: tähisega või tähiseta. Turingi masinal on viis võimalikku operatsiooni: teha samm vasakule, teha samm paremale, kirjutada pessa tähis, kustutada pesast tähis ja kontrollida, kas pesas on tähis.
Universaalse Turingi masina korral määrab lint ära ka teise Turingi masina. Algselt on tähised lõplikus hulgas pesades, ülejäänutes on tühikud. Sisemälu on igal ajahetkel mingis konkreetses seisundis ja taoliste seisundite hulk on lõplik.
Masina tegevusi juhtivad reeglid on deterministlikud ja on defineeritud seisunditabelis. Iga seisundi ja iga lindil oleva tähise kohta on tabelis kirje masinapoolse tegevuse ja järgmise seisundi kohta.
Kuna masina seisundite ja lindil olevate tähiste arv on lõplik, siis on ka tabel lõpliku suurusega ja seda saab hoida lindil. Eksisteerib universaalne Turingi masin M_u, mis on võimeline jäljendama iga Turingi masinat, sealhulgas iseennast. Kui masina M seisunditabel on kirjutatud M_u lindile, siis teostab universaalne masin M_u samu operatsioone mis M. Universaalne masin teeb seda, leides masina M seisunditabeli järgi selle tegevused iga võimaliku sisendi korral.
Keskrajoon (Riia)

Keskrajoon (läti Centra rajons) on Riia linnaosa. Keskrajoon asub Riia keskosas Daugava paremal kaldal ja hõlmab muu hulgas ka Riia Vanalinna. Keskrajooni pindala on 3 km² ja Läti Rahvastikuregistri andmetel elas 1. jaanuaril 2012 seal 23 515 elanikku. Keskrajoon on nii pindala kui ka rahvaarvu poolest Riia väikseim linnaosa. Keskrajoon on ainuke Riia linnarajoon, kus lätlased moodustavad üle poole elanikkonnast.
Praegune Keskrajoon moodustati jaanuaris 1941 ja kandis (välja arvatud Saksa okupatsiooni ajal 1941–1944) 28. detsembrini 1990 nime Kirovi rajoon (Kirova rajons).
Läti Rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Keskrajooni elanikest lätlasi 60,20%, venelasi 23,09%, juute 2,50%, ukrainlasi 1,90%, valgevenelasi 1,54%, poolakaid 1,37%, bulgaarlasi 1,01% ja teistest rahvustest inimesi 6,53%. 1,88% elanike rahvus oli teadmata.
Beverstedt

Transport

Vald on ühendatud maanteevõrku Bundesstraße 71 kaudu. See on Stubbeni jaama kaudu ühendatud ka raudteevõrku.