google/wiki40b huggingface dataset:
Leks Kindlustus

Leks Kindlustus oli Eesti kindlustusettevõte. Ettevõte oli Tallinna börsi nimekirjas.
2000 ühines ettevõte Leks Kindlustus ettevõttega BICO Elukindlustuse AS ja moodustati ettevõte BICO-LEKS Kindlustuse AS.
Kiir (Põltsamaa)

Kiir oli Põltsamaal 11. märtsist 1951 kuni 30. detsembrini 1962 ilmunud eestikeelne ajaleht, Eestimaa KP Põltsamaa Rajoonikomitee ja Põltsamaa Rajooni TSN häälekandja.
Ajaleht ilmus kolm korda nädalas. Ajaleht lõpetas ilmumise seoses Põltsamaa rajooni likvideerimisega.
Makseinstrument

Makseinstrument (maksevahend) võib olla sularaha või sularahata tehtav ülekanne. Sularahamaksete tähtsus väheneb, samal ajal kui sularahata tehingutel on üha olulisem roll. Sularahatehinguid seostatakse üksikisikute igapäevaste väiksemate ostudega. Sularahata ülekandeid peetakse lihtsaks, usaldusväärseks, kiireks ja odavaks rahaliste vahendite kasutamiseks makseteenuse pakkujalt.

Tehnoloogia areng ja makseinstrumendid

Elektrooniliste kanalite areng pakub võimalust mugavamate, soodsamate ja kiiremate makseinstrumentide loomiseks. Vastu tulles turu ootustele, on pangandussektor töötanud välja elektroonilised makseinstrumendid, mille kasutuselevõtuga on vähenenud sularaha ning paberkandjal maksejuhiste kasutamine. Tänu elektrooniliste kanalite arengule on loodud võimalus tasuda arveid ning teha makseid kodust lahkumata ja tasuda kaupade eest müügikohas.
Eesti Laevaomanike Liit

Eesti Laevaomanike Liit (lühend ELL; inglise Estonian Shipowners’ Association, lühend ESA) on Eesti laevaomanikke ühendav liit.
Liit (tollase nimega Laevaomanikkude Ühisus) tegutses aastani 1940. Pärast Teist maailmasõda tegutses liit eksiilis 1970. aastateni. Liit taasloodi 1993.
Brecon Beacons

Brecon Beacons (kõmri Bannau Brycheiniog) on mäestik Suurbritannias Walesi lõunaosas. Kõrgus kuni 886 meetrit (Pen y Fan).
Osa mägedest hõlmab 1957. aastal loodud Brecon Beaconsi rahvuspark.
Quentin Tarantino

Elulugu

Quentin Tarantino jättis 15-aastaselt kooli pooleli ja läks videolaenutusse tööle. Et seal oli aega ja võimalus tutvuda eri (Jaapani, Itaalia, Hongkongi) maade kinokunstiga, sai Tarantino peagi väga põhjalikud teadmised filmikunstist. Hiljem on ta öelnud, et just sellest perioodist sai ta inspiratsiooni oma filmide loomisel.
Tarantino karjäär sai alguse ühest peost, kus ta tutvus näitleja Lawrence Benderiga, kellele Tarantino karakter sügavat muljet avaldas. Karjääriga rahulolematu Bender otsustas end produtsendina ja Tarantinot režissöörina proovile panna. 1987. aastal valmis film "My Best Friend's Birthday", mis kukkus läbi. Mõned aastad hiljem valminud "Marukoerte" käsikiri jõudis näitleja Harvey Keitelini kätte, kes vastutasuks härra Valge rolli eest aitas filmimiseks lahti keerata Hollywoodi rahakraanid.
1992. aastal linastust Tarantino film "Marukoerad" esmakordselt kinos. Kuigi USA-s ei saatnud alguses filmi eriline edu, võeti see hästi vastu Inglismaal, kust see ringiga tagasi USAsse Sundance'i filmifestivalile jõudis. Kaks aastat hiljem valminud "Pulp Fiction" on tänaseks arvatavasti esimene film, mis Tarantino nime mainides paljudele meelde tuleb.

Auhinnad

Tema film "Marukoerad" sai aastal 1993 neljandal Yubari Rahvusvahelisel Fantaasiafilmi festivalil Kriitikute auhinna. "Pulp Fiction" võitis Palme d'Or'i (Kuldne Palmioks) 1994 aasta Cannese Filmi festivalil. Film on nomineeritud seitsmele Oscarile, millest on võitnud ühe, parima originaalse käsikirja eest, mis jagati ühiselt Tarantino ja kaasautori Roger Avary vahel.
Pietrykaŭ

Ajalugu

Vastavalt legendile asutas linna X sajandil jatvingide vürst Petryk.
Asulat on kirjalikes allikates esmakordselt mainitud XV sajandil, mil see kuulus Olelkowiczitele. Algselt kuulus see halduslikult Słucki vürstiriigi koosseisu, seoses haldusreformiga aga Minski vojevoodkonda ja Mazyri maakonda. Aastal 1523 sai Pietrykaŭ alevi õigused. Ka rajasid Olelkowiczid sinna kindluse, mille aga Moskva väed aastal 1535 maha põletasid. Ka aastal 1595 rüüstasid asulat venemeelsed kasakad. XVI sajandil kuulus asula mõnda aega Bona Sforzale. Aastal 1600 läks see aga Chodkiewiczite valdusesse. Bogdan Hmelnõtskõi ülestõusu ajal oli alev ülestõusnute baasiks, mille elanikud ülestõusu ka toetasid. Sealt sooritasid ülestõusnud siis retki ümbritsevatele Valgevene aladele.
Asula hakkas intensiivsemalt kasvama XVIII sajandil, mil sinna rajati suur nahatööstus. Hilisemate omanike kohta on teada, et aastal 1693 hakkas Pietrykaŭ kuuluma Pacidele. Aastal 1776 kuulus Pietrykaŭ taas Chodkiewiczitele, kes saavutasid alevile õiguse pidada kaks korda aastas laata.
Seoses Poola jagamisega läks Pietrykaŭ aastal 1763 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mozõri maakonda. Kuigi asula jäi edasi aleviks, kaotasid sealsed elanikud alevielaniku staatuse, millenad said tagasi alles aastal 1848. Aastal 1877 avati alevis trükikoda. Aastal 1897 oli seal kaks õigeusu kirikut üks katoliku kirik ja kolm juutide palvemaja, lisaks tegutses seal kolm kõrtsi ja viinapood. Prõpjatsil oli jõesadam, ka käis üle jõe parv.
Esimese maailmasõja ajal hõivasid linna aastal 1818 saksa väed. Nende vastu tegutsedes sai tuntuks partisan Vasil Tałaš. Hiljem hõivas alevi Stanisław Bułak-Bałachowicz.
Aastal 1919 arvati linn Valgeve NSV koosseisu. 1924 sai Pietrykaŭ Valgevene NSV-s rajoonikeskuseks, järgmisel aastal sai asula aga linnaõigused. Teise maailmasõja ajal hukkasid saksa okupatsiooniväed linnas ja selle ümbruskonnas 1200 inimest, suurem osa olid neist juudid. Aastal 1974 liideti sellega kaks naaberküla - Čyrvony Aharodnik ja Biełki. Aastal 2001 avati seal uus katoliku kirik.
Riho Altnurme

Riho Altnurme (sündinud 5. aprillil 1969 Kohtla-Nõmmel) on eesti kirikuloolane.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli 1994. aastal ajaloo erialal ja kaitsnud 1997. aastal teoloogiamagistri kraadi. 2000. aastal kaitses ta doktoriväitekirja teemal "Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kirik ja Nõukogude riik 1944–1949". 
Ta on alates 2005. aastast Tartu Ülikooli kirikuloo professor.
Aastatel 2003–2006 oli Altnurme usuteaduskonna dekaani kohusetäitja ja 2006–2015 sama teaduskonna dekaan, alates 2016. aastast on ta ülikooli reformi käigus loodud humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna teadusprodekaan.
Riho Altnurme oli kuni juunini 2017 Eesti Kirikuloo Seltsi esimees.

Isiklikku

Tema abikaasa on religioonisotsioloog Lea Altnurme.
Nurmlauk

Nurmlauk (Allium vineale) on amarülliliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Pentium II

Ülevaade

Pentium II mikroprotsessor põhineb enamjaolt oma eelkäijal Pentium Pro, kuid on tehtud märkimisväärseid uuendusi.
Erinevalt varasematest Pentiumi ja Pentium Pro protsessoritest oli Pentium II pakitud slot1 soklisse. Vanemad protsessorid sarnanesid enamasti hilisemate protsessoritega ning olid ühendatavad protsessoripessa. Protsessor ja seotud komponendid olid ühendatud emaplaadiga nagu iga teine laiendusketas. Abistav soojuskandja oli lisatud protsessori ühele küljele, millele oli võimalik lisada ka ventilaator. L2 vahemälu töötas poolel protsessori taktsagedusel erinevalt Pentium Pro vahemälust, mis töötas samal taktsagedusel kui protsessor ise. Samas oli vahemälu tunduvalt suurem kui Pentium Pro protsessoritel. 256 kB pealt mindi üle 512 kB suurusele vahemälule. Protsessoriväline vahemälu lahendas suurimad Pentium Pro probleemid ning aitas Intelil alandada Pentium II hinda, et see oleks inimeste jaoks taskukohasem. Mainitud muutus võimaldas Intelil kergesti muuta L2 vahemälu mahtu ning võimaldas toota protsessoreid erinevast hinnaklassist. 
Intel arendas edasi ka 16-bitise koodi elujõudlust. Pentium Pro puhul oli koodi lugemine ja andmete töötlus üks suurimaid probleeme. Nüüd oli see lahendatud.
Sisuliselt on Pentium II Pentium Pro kasutajasõbralik versioon. Lisaks oli Pentium II toota tunduvalt odavam kui Pentium Pro'd, sest L2 vahemälu oli eraldatud ja aeglasem.
Pentium II mikroprotsessoreid toodeti mitmes variandis.
Ennio Morricone

Ennio Morricone (sündinud 10. novembril 1928 Roomas) on itaalia helilooja ja dirigent.
Ta on loonud muusika rohkem kui 500 filmile ja teleseriaalile, aga ka sümfoonilisi ja kooriteoseid. Kõige tuntum on tema looming režissöör Sergio Leone vesternitest, nagu näiteks "Hea, paha ja inetu" (1966) ja "Ükskord Metsikus Läänes" (1968).
Ennio Morriconet on auhinnatud Oscariga, kahe Grammy, kahe Kuldgloobuse ja viie BAFTA auhinnaga.
Novosvitlivka

XXI sajand

Donbassi sõja ajal, 2014. aastal võtsid valitsusvastaste relvajõudude (LRV) üksused asula oma kontrolli alla.
7. augustil 2014 võtsid valitsusväed asula ajutiselt tagasi oma kontrolli alla, hiljem võtsid valitsusvastaste relvajõudude üksused selle taas oma kontrolli alla, 14. augustil 2014 läks asula taas valitsusvägede kontrolli alla.
18. augustil 2014 tulistati Novosvitlivka-Hrjaštšuvate teel valgete lippude all sõitvat sõjapõgenike kolonni, hukkus vähemalt 17 tsiviilisikut, sealhulgas naisi ja lapsi, vähemalt 6 inimest sai vigastada.
21. augustil 2014 püüdsid valitsusvastaste relvajõudude üksused taastada lahinguga kontrolli Krasododoni-Luganski ühendustee üle. Novosvitlivkat tulistati "Uragan" tüüpi mitmelasulistest raketiheitjatest.
29. augustil 2014 oli asula kaitsel olnud pataljon "Aidar" "tšetšeenia sõja taktikat" kasutanud Venemaa tankide ja väeüksuste survel sunnitud taganema. President Porošenko poolt Brüsselis väljaöeldud avalduse kohaselt tegi vene armee asula maatasa.
Suuremõisa mõis (Vormsi)

Suuremõisa mõis (saksa keeles Magnushof) oli riigimõis Vormsi kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne maakonda Vormsi valda.
1604. aastal Vormsi saarele rajatud Suuremõisa esimene omanik oli Magnus Brümmer.
Paul LePage

Paul Richard LePage (sündinud 9. oktoobril 1948 Lewistonis, Maine'is) on USA ärimees ja Vabariikliku Partei poliitik. LePage on Maine'i osariigi 74. kuberner alates 5. jaanuarist 2011.
Linda Viiding

Linda Viiding (kuni 1937 Laarmann, 1937–1938 Manninen, 17. november 1906 Vastse-Prangli mõisas Kambja kihelkonnas Krüüdneri vallas Tartumaal – 24. detsember 2003) oli eesti tõlkija ja literaat.
Linda Viiding sündis Tartumaal Krüüdneri vallas Vastse-Prangli mõisas mõisateenijate tütrena. Õppis aastatel 1914–1918 Kammeri vallakoolis, 1918–1923 Nuustaku (Otepää) progümnaasiumis, 1929–1930 Lääne-Soome Rahvaülikoolis. Oli aastatel 1930–1935 bürooametnik Tallinnas Ülemaalise Eesti Noorsoo Ühenduse keskjuhatuses ja Lauljate Liidus, toimetaja ajakirjas Kodukeskkool ja ETAs, tõlk-korrektor Raadiolehes. 1930–1931 toimetas ta ajakirja Eesti Noorus. 1936–1938 oli ta ajakirja Nädal Pildis korrektor ja toimetaja abi. 1940–1941 oli Linda Viiding Raadiokomitees soome saadete tõlkija ja diktor, päevauudiste toimetaja, reporter ja toimetuse vastutav sekretär. Tõlkinud mitmete soome kirjanike teoseid.
Tema elu põhjal on Peeter Brambat ja Ants Vist vändanud dokumentaalfilmi "Elu lugu".

Isiklikku

Linda Viiding oli kunstnik Märt Laarmani õde. 
Linda ja Paul Viidingul sündisid tütred Reet (Reet Sein), Anni (Anni Kreem, näitleja ja muuseumiteadur) ja Mari (raadioajakirjanik Mari Tarand) ning poeg Juhan Viiding (näitleja ja luuletaja).
Nane Annan

Nane Maria Annan (varem Nane Lagergren; sündinud 1944) on rootsi jurist ja kunstnik, kes on Raoul Wallenbergi sugulane.
Ta on abielus endise ÜRO peasekretäri Kofi Annaniga. Nanel on eelmisest abielust üks laps – Nina Cronstedt de Groot.
Kaubeldavad load

Kaubeldavad load (inglise tradable permits või marketable permits) on majandushoob, mis võimaldab saavutada piirkonna kohta kehtestatud normatiivse saastekoormuse või loodusvara lubatava kasutuse määra, jagades load seal asuvate ettevõtete (või üksikisikute) vahel, kusjuures lube võib omavahel müüa ja osta.
Käända-Soosalu vald

Käända-Soosalu vald (saksa keeles Kända-Sosal) oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1868 ja siis see kaksikvald jagunes eraldi valdadeks: Käända ja Soosalu vallaks.
Tardumusuni

Tardumusuni ehk letargia ehk torpor on mitmetel lindudel ja mõnedel imetajatel esinev ajutine kehatemperatuuri langus koos ainevahetuse intensiivsuse vähenemisega, mis on seotud toitumiseks sobimatute ilmadega.
Tardumusund esineb näiteks piirpääsukesel, räästapääsukesel, kaldapääsukesel, mõnedel öösorri liikidel jt.
Eestis on lindude tardumusund uurinud Jüri Keskpaik.
John Ericsson

John Ericsson (rootsi Johan Eriksson; 31. juuli 1803 Långbanshyttan – 8. märts 1889 New York) oli rootsi päritolu Ameerika Ühendriikide leiutaja ja insener.
John Ericssoni tehnika-alane andekus ilmnes juba varakult. 1826. aastal sõitis ta Inglismaale, kus ehitas auruveduri Novelty, mis võistles George Stephensoni Rocketiga. Ta konstrueeris ka kuumaõhuseadmeid, päikesepatareisid jms, kuid tema tähtsaimaks leiutiseks oli laevapropeller.
Suurima kuulsuse teenis Ericsson aga soomuslaevaga Monitor, mis võitles 1862 Ameerika kodusõjas lõunaosariikide Virginia vastu. Maailma ainukest tänaseni säilinud monitori Sölve võib näha Göteborgi meremuuseumis.
Gurly Vedru

Gurly Vedru (sündinud 4. septembril 1970) on eesti arheoloog.
Ta lõpetas 1995. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna arheoloogina (bakalaureusetöö "Proosa keskaegne asulakoht") ja kaitses samas 1998. aastal magistrikraadi väitekirjaga "Kahala järve ümbruse asustuspiirkond muinasajal" (juhendaja Valter Lang).
Ta kaitses 2011. aastal Tartu Ülikoolis doktorikraadi väitekirjaga "Põhja-Eesti arheoloogilised maastikud" (juhendaja samuti Valter Lang).
Ta on töötanud alates 1995. aastast Ajaloo Instituudis. Aastast 1996 on ta juhtinud Muuksi kivikirstkalmete väljakaevamisi.
Märjamaa kirikumõis

Märjamaa kirikumõis (saksa keeles Pastorat Merjama) oli kirikumõis Märjamaa kihelkonnas Läänemaal. Tegemist oli pindalalt kõige väiksema kirikumõisaga Eestis - mõisale kuulus vaid 28 tiinu maad.
Ajapunkt

Ajapunkt (inglise keeles time point, saksa keeles Zeitpunkt) ehk hetk (inglise keeles instant) ehk moment on muusika matemaatiline mudel, mille abil on võimalik omistada teatud ajahetkele arvuline väärtus. Ajapunkti mõistet kasutatakse üheaegsuse kirjeldamisel. Geomeetriast pärit analoogial põhinev aja kujutamine punktina ajateljel sarnaneb ruumipunkti kontseptsioonile: ajapunkti kui objekti kestus on null, tal puudub ulatus ajas.
Ajapunkti mõiste võttis kasutusele ameerika helilooja Milton Babbitt.
Ajapunkt kui hetk (instant) on defineeritud standardina.
Agent Sinikael

Sisu

Vana kooli tööstusspioon agent Sinikael hakkab maadvõtvale õhumüüjate hiilgeajale jalgu jääma. Spionaažifirmasse, kus ta töötab, toob värskeid tuuli karismaatiline sakslane Florian, kes ei hooli endisaegsete luurajate käsitööoskustest, vaid tegutseb moodsate äriteooriate vaimus. Uustulnuka sarmi ohvriks langevad nii Sinikaela kolleegid kui ka tüdruksõber.
Galina Süvalep

Galina Süvalep (neiuna Galina Kapalõgina, aastatel 1941–1951 Galina Gorbovskaja; sündinud 15. juulil 1923 Narvas) on eesti endine näitleja.
Ta lõpetas aastal 1941 Narva vene keskkooli ja aastal 1951 Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi.
Ta töötas aastatel 1952–1953 Draamateatris ja Nukuteatris ning aastatel 1954–1967 Rakvere Teatris.

Isiklikku

Ta oli aastatel 1951–1962 abielus Kulno Süvalepaga, nende tütred on kirjandusteadlane Ele Süvalep-Lõhmus (sündinud 1951) ja lauluõpetaja ning endine Rakvere Teatri näitleja ja lavastaja Imbi Süvalep-Herm (sündinud 1955); esimesest abielust on tal poeg.
Bikava mõis

Bikava mõis (läti keeles Bikava muiža) oli mõis Vitebski kubermangus Režitsa maakonnas Bikava vallas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Rēzekne piirkonnas Gaigalava vallas Gaigalavas.

Mõisaansambel

XIX sajandil rajatud mõisakompleksist on säilinud 1936. aastal tublisti ümber ehitatud peahoone (lisati teine korrus), mõisavalitseja maja, park. Peahoones on Gaigalava kool.
Avo Tölpt

Ettevõtlus

2013. aasta seisuga on Avo Tölpt Airest AS vastutav juht, Tensiotrace OÜ ja Hipobaby OÜ juhatuse liige.

Religioon

21. juulil 2009 pühitseti Avo Tölpt Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku diakoniks, aastatel 2009–2011 teenis ta diakonina Haapsalu Maria-Magdaleena kogudust.
16. aprillil 2011 pühitseti ta preestriks ja määrati teenima Kõrgessaare Kristuse Sündimise kogudust; ühtlasi teenib ta teise preestrina Haapsalu Maria-Magdaleena kogudust ja Uue-Virtsu Kristuse Sündimise kogudust, samuti on abipreestriks Reomäe Püha Eelkäija Skiitas.
Ta on kuulunud Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku juhtorganitesse, olles aastatel 2004–2010 kirikuvalitsuse liige ja alates 2010. aastast kiriku revisjonikomisjoni liige.

Harrastused

Avo Tölpt on Herik Tölpti vend, kellega koos taasasutas 1989. aastal karateklubi "Nüke" (praeguse nimega Nüke Karatekool).
Harrastanud karatet aastast 1980 treener Mart Rosmanni juhendamisel. Karate kohtunikuna tegutsenud aastast 1989. Alates 2008 harrastanud ja osalenud mitmetel krossiratta maratonidel.
Aastast 2002 Euroopa Karateföderatsiooni (EKF) küljekohtuniku A-kategooria, 2006 EKF-i matikohtuniku A-kategooria ja Maailma Karateföderatsiooni (WKF) küljekohtuniku A-kategooria. Osalenud kohtunikuna 8 korda täiskasvanute EM-il, 7 korda kadettide ja juunioride EM-il ning 3 korda MM-il. Alates 2002 korraldanud kohtunike täiendusõpet.
Aastast 1999 Eesti Karate Föderatsiooni juhatuse liige, 2001 Karateföderatsiooni kohtunikekogu juhatuse liige, 2003 Eesti Shotokan Karate Föderatsiooni president ja alates 2008 Eesti Shotokan Karate Föderatsiooni esimees.
Gilbert Houngbo

Gilbert Fossoun Houngbo (sündinud 4. veebruaril 1961) on Togo poliitik, 8. septembrist 2008 kuni 11. juulini 2012 Togo peaminister.
Ta õppis Lomé ülikoolis ärijuhtimist ning Kanadas rahandust.
Enne peaministriks saamist oli Gilbert Houngbo ÜRO abipeasekretär.
Peaministriametist astus ta ootamatult tagasi 11. juulil 2012 seda sammu avalikult põhjendamata. Tema ametijärglaseks nimetati 19. juulil senine kaubandusminister Kwesi Ahoomey-Zunu.
Veli Kudres

Veli Kudres (aastani 1939 Walfried Kidron; 8. juuni / 21. juuni 1903 Peterburi – 1. august 1967 Karlsruhe) oli eesti prosaist ja näitleja.
Ta sündis Peterburis ärimehe pojana, isa oli aastast 1907 revolutsioonilise tegevuse pärast vangistatud, hiljem oli Soomes maapaos. Suviti elas perekond Tartumaal (Kirepis ja Rõngus). Ta õppis aastatel 1912–1917 Otepää progümnaasiumis, oli aastal 1919 vabatahtlikuna Vabadussõjas.
Ta töötas aastatel 1917–1918 Viljandimaal Aidu vallasekretäri abina, pärast Vabadussõda siirdus Petserimaale Mäe vallasekretäriks. Aastal 1934 vahistati ta aktiivse vapsina ja saadeti välja Otepääle, kus tegutses kindlustusseltsi EKA agendina ja harrastusnäitetrupi juhina. Aastatel 1938–1942 oli ta Vanemuise teatris näitleja. Aastatel 1943–1944 oli Petseris abimaavanem, lisaks juhendas ta samas teatriringi.
Aastal 1944 põgenes Saksamaale, oli aastatel 1945–1950 Geislingeni Eesti Rahvuskoondise Teatris büroojuht. Saksamaal olles tegutses ta ajakirjanikuna, lisaks asutas ta aastal 1956 Karlsruhes Eesti Kodu.
Veli Kudres suri aastal 1967 Karlsruhes.
Kirjutamist alustas ta enne sõda ajalehtedes, arutades esmajoones teatriprobleeme. Autobiograafiline romaan "Koidust keskpäevani" (Lund, 1956) vahendab autori nooruselamusi Peterburist, Otepäält ja Viljandimaalt kuni 1918. aasta lõpuni. Romaan "Nuta või naera" (Toronto Orto 1960) jutustab ajaviitekirjanduse stiilis viiulikunstniku armastusest sõjaeelses Tallinnas ja välismaal. Romaan "Junna" (Geislingen 1961) jutustab mustvalgetehnikas pildi isatu nooruki elukäigust karjapoisina ja kooliõpilasena, lõpetades metsavendluse tekkimisega 1941. aasta suvel. Romaan "Mona" (Toronto Orto 1964) kujutab melodramaatiliselt, sümbolistlikke kujundeid kasutades maalikunstnike elu ja loomispsühholoogiat. Lisaks on aastal 1959 Torontos ja aastal 1962 Adelaide'is amatöörtrupid mänginud tema näidendit "Draama komöödias" ja aastal 1978 Melbourne'is laulumängu "Kiigepilt".
Einestavad filosoofid

Ajalugu

Aastal 1971 kasutas Edsger Dijkstra sünkroonimise probleemi küsimust, kus viiele magnetlintsalvestusseadme juurdepääsule võistlesid viis arvutit. Peatselt pärast seda sõnastas Tony Hoare selle probleemi ümber einestavate filosoofide probleemina.

Probleem

Einestavate filosoofide probleemi saab üldistada vastavalt, kui ümarlaua ääres istuvad viis filosoofi, viites oma aega kas söömisele, mõtlemisele või nälgimisele (söömisjärjekorras ootamisele). Laua keskel on kauss toiduga (nt spagetid), mille serveerimiseks on ette nähtud kahvlid. Kahvlid on asetatud iga filosoofi vahele, nõnda et iga filosoofi parema ja vasaku käe all on kahvel, kokku on laual kahvleid viis. On eeldatud, et toidu serveerimine/söömine on keerukas protsess, seega filosoof peab kasutama selleks kahte kahvlit. Lauakommete kohaselt on kokku lepitud, et kasutada võib kahvleid, mis on filosoofile otseselt vastas.
Gotthard Hörschelmann

Gotthard Hörschelmann (25. september 1903 Tartu – 26. oktoober 1976 Malente) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1911–1922 ning 1922–1927 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. 1925. aastal täiendas end Rostocki ja 1925–1926 Erlangeni ülikoolis Saksamaal. Prooviaastal oli Rapla- ja Hageri koguduses. Õpetajaametisse ordineeriti ta 26. detsembril 1928.
Oli 1928–1929 Lääne-Harju praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1929–1935 oli ta Tallinna Niguliste koguduse õpetaja Konrad von zur Mühleni isiklik adjunkt. 1929–1939 oli ta Nõmme Saksa Lunastaja koguduse õpetaja. Lisaks pidas ta ka kooliõpetaja ametit: oli õpetajaks Nõmme saksa algkoolis ja aastail 1929–1931 Tallinna Saksa Tütarlaste Gümnaasiumis.
Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Oli 1939–1941 pastoriks mitmes kohas praegustel Poola aladel, 1941–1945 teenis Wehrmachtis, 1945–1955 oli sõjavangis Venemaal. 1956–1964 oli pastoriks Lütjenburgis (Plöni kreisis, Schleswig-Holsteini liidumaal). Aastal 1964 jäi emerituuri, suri Malentes (Ostholsteini kreisis, Schleswig-Holsteini liidumaal).

Isiklikku

Tema isa Paul Alexander Robert Hörschelmann oli Vändra Martini koguduse ja Tallinna Oleviste koguduse õpetaja, vanaisa Ferdinand Dietrich Nicolai Hörschelmann oli Viljandi Pauluse koguduse õpetaja ja Tartu Ülikooli tegeliku usuteaduse professor. Tema poeg Paul-Gerhard Hörschelmann on Saksamaa vaimulik, kes oli aastatel 1996–1998 Usuteaduse Instituudi rektor, teine poeg Werner Hörschelmann (de:Werner Hoerschelmann) on Saksamaa vaimulik.
Kasakad

Kasakate taasorganiseerumine

Aastal 1989 loodi kasakate organisatsioon, mis püüdis taastada nende kultuurilisi, ajaloolisi ja sõjalisi traditsioone. Aastast 1992 on nad nõudnud oma maid tagasi ning omavalitsust ja eraldi kasakaüksusi sõjaväes.