Patrick Cleburne

Patrick Ronayne Cleburne (16. märts 1828 Corki krahvkond, Iirimaa – 30. november 1864 Franklin, Tennessee) oli iiri päritolu Ameerika Riikide Konföderatsiooni sõjaväelane, kindralmajor aastast 1862.

Lapsepõlv ja noorus

Patrick Ronayne Cleburne sündis arst Joseph Cleburne'i ja tema abikaasa Mary Anne Ronayne'i perekonnas ning sai nime oma emapoolse vanaisa järgi. Tema täpse sünnikuupäeva osas on kahtlusi, mõned allikad annavad selleks 17. märts 1828. Patrick Cleburne'i Ühing ja ajaloolane Michael Andrew Grissom, kelle andmetele siin artiklis on tuginetud, peavad õigeks siiski 16. märtsi.
Varases lapsepõlves omandas ta hariduse koduõpetajate juhendamisel, seejärel asus ta 12-aastaselt õppima Speddingi poisslaste erakooli. Isa surma tõttu tuli tal õppeasutus küll kolm aastat hiljem pooleli jätta.
Astudes isa jälgedes ja täites tema soovi, oli Patrick kolm aastat praktikal Mallow's doktor Thomas H. Justice'i juures. Aastal 1846 reisis ta 165 miili kaugusele Dublinisse, kus sooritas eksami meditsiinikooli astumiseks, kuid kukkus paraku läbi. Pidades läbikukkumist oma perekonnale häbiväärseks, liitus Patrick Cleburne armeega, teenides kolm aastat ja seitse kuud Briti 41. jalaväerügemendis. Teenistusest lahkus ta ennetähtaegselt 22. septembril 1849 kaprali auastmes, et koos mitme teise pereliikmega raske majandusliku olukorra tõttu emigreeruda Ameerika Ühendriikidesse.

Elu Ameerika Ühendriikides

5. novembril 1849 asus ta Corki sadamast koos oma venna, õe ja kasuvennaga teele Ameerikasse, saabudes sama aasta 25. detsembril laeva "Bridgetown" pardal New Orleansi. Sealt suundusid nad mööda Mississippi jõge edasi Cincinnatisse, kus Patrick leidis tööd kohalikus apteegis. Peatselt pakuti aga talle Helena linnas Arkansase osariigis apteegijuhataja kohta ja juunis 1850 otsustas ta selle töö vastu võtta. Sinna linna jäi ta elama üheteistkümneks aastaks. Aastal 1856 sattus ta tulistamise ohvriks, mille tõttu kannatas ülejäänud aastatel seljavalu käes. Helenas õppis ta õigust, sai Ameerika Ühendriikide kodakondsuse ja avas oma advokaadibüroo.
Aastal 1852 liitus Pat Cleburne vabamüürlastega. Ta kuulus ühtlasi vennaskonda "Mõõdukuse pojad" (Sons of Temperance), mille eesmärgiks oli vähendada alkoholitarbimist ühiskonnas. Usutunnistuselt oli Cleburne episkopaalkiriku liige.

Ameerika Ühendriikide kodusõda

Pingete kasvades Lõuna ja Põhja vahel kuulus Cleburne'i sümpaatia lõunaosariikide elanikele, kes olid ta enda hulka vastu võtnud ja temasse heatahtlikult suhtunud. Nii liitus ta 1860. aastal Phillipsi maakonna vabatahtlike üksusega. Järgmisel aastal tõusis ta üksuse kapteniks ja pärast Arkansase lahkulöömist Ameerika Ühendriikidest valiti ta 14. mail 1861 Arkansase esimese rügemendi koloneliks. Alates 23. juulist kuulus see rügement Konföderatsiooni armee koosseisu. Sama aasta 28. oktoobril nimetati ta Arkansase esimese rügemendi komandöriks ja 4. märtsil 1862 ülendati brigaadikindraliks.
Lahingutegevuses osales tema rügement esimest korda 6.–7. aprillini 1862 Shiloh' lahingus. Cleburne juhatas vägesid eesliinil ja saavutas Ameerika Ühendriikide vägede tõrjumise Tennessee jõe taha. Kentucky osariigis augustis 1862 peetud Richmondi lahingus sai Cleburne näost haavata.
13. detsembril 1862 ülendati Patrick Cleburne kindralmajoriks ja määrati diviisikomandöriks Tennessee armees.
19. septembril 1863 paistis ta silma Chickamauga lahingus, suutes peatada Ameerika Ühendriikide armee pealetungi ja suruda nad enam kui kahe kilomeetri ulatuses tagasi. Sama aasta 25. novembril osales ta edukalt Chattanooga lahingus ja 27. novembril peatas Ringgold Capi lahingus pealetungivad Ameerika Ühendriikide üksused, mis võimaldas Konföderatsiooni peavägedel kindral Braxton Braggi juhtimisel ohutult taganeda.
Septembris 1864 sai Tennessee armee käsu liikuda Nashville'i peale. Novembri lõpus andis kindral John Bell Hood käsu rünnata Ameerika Ühendriikide kindlustatud vägesid Franklini lähistel. Kuigi tema alluvad üritasid kindralit ümber veenda, keeldus Hood kangekaelselt rünnakust loobumast. Cleburne osales Franklini lahingus eesliinil, kaotades esmalt kaks oma hobust ja langedes seejärel ise täpsuslaskuri kuulist. Peale tema hukkus lahingus veel neli kindralit ja üks suri veel haavadesse peatselt lahingu järel.

Matused ja pärand

Patrick Cleburne maeti algul koos teiste hukkunud ohvitseridega Rose Hilli kalmistule Columbias, kuid et see matmispaik oli liialt lähedal hukkunud Ameerika Ühendriikide sõdurite matmispaigale, lasi kaplan Quintard nad ümber matta Püha Johannese kiriku juurde Mount Pleasantis. Kindralmajor Cleburne'i maised säilmed jäid sinna peaaegu kuueks aastaks, kuid 26. aprillil 1870 saadeti need teele Arkansasesse ja maeti 29. aprillil tema kodulinna Helena Evergreeni kalmistule. Aastast 1891 on tema haual umbes viie meetri kõrgune marmormonument, mille püstitamist rahastasid Phillipsi maakonna naised. Siiski on mõned allikad väitnud, et tegelikult ei olegi Cleburne maetud Evergreeni kalmistule, vaid hoopis Maple Hilli või Magnolia surnuaiale, mis asuvad samuti Helena linnas.
Kindralmajori mälestuseks kannavad tema nime Cleburne'i maakond Arkansases ja Alabamas, samuti Cleburne'i linn Texase osariigis.