google/wiki40b huggingface dataset:
Vincent Youmans

Vincent (Millie) Youmans (27. september 1898 New York – 5. aprill 1946 Denver) oli USA helilooja, 13 muusikalise komöödia ja 139 lööklaulu autor.

Karjääri algus

Pärit jõukast mütsitöösturi perekonnast. Vanemad soovisid, et temast saaks insener. Astus Yale ülikooli, kuid loobus peagi õpingutest. Töötas klaverimüüjana ja ametnikuna  Wall Streetil. Esimese maailmasõja ajal teenis mereväes, kus hakkas komponeerima muusikat sõdurite meelelahutuseks korraldatud etendustele. Pärast sõda ühines Tin Pan Alley laululoojatega ning töötas kirjastuse Harms Music laulude kirjutajana ja reklaamijana. Oli ka helilooja Victor Herberti operettide lavaproovide klaverisaatja.

Lavamuusikuna

1921 komponeeris oma esimese Broadway muusikalise komöödia Ira Gershwini tekstile "Two little girls in blue" (Kaks väikest tüdrukut sinises). Kujunes seejärel kiiresti üheks 1920. aastate tähtsamaks lavamuusika heliloojaks Põhja-Ameerikas. Aastatel 1921–1932 komponeeritud muusikalistest komöödiatest olid edukad "Wildflower" ("Aasalill") ja "Hit the Deck!" ("Taba tekki!"), kuid rahvusvaheliselt tuntuks sai ta operetliku muusikalise komöödiaga "No, No Nanette" ("Ei, ei Nanette").  Selles esitatud kaks laulu "Tea for Two" ("Tee kahele") ja "I Want to be Happy" ("Tahan olla õnnelik") olid aastaid rahvusvahelised hitid. 
Tema poolt loodud muusika oli lihtsakoeline, hästi meeldejääv ning meloodiline.

Isiklikku

1930. aastate alguses hakkas rängalt jooma ja haigestus tuberkuloosi. Oli sunnitud komponeerimisest loobuma. Veetis suurema osa ajast sanatooriumides. 1934 laostus tema muusikakirjastaja. Pidi ise end kuulutama maksuvõimetuks. 1943. aastal tundus, et tervis on paranenud. Pöördus tagasi New Yorki ning käivitas Vincent Youmans Ballet Revue, milles kasutas Ladina-Ameerika, Maurice Raveli ja iseenda muusikat. Revüü kukkus aga suurejooneliselt läbi ja tõi talle kaela 4 miljoni dollari suuruse võla. Tõmbus seepeale meelelahutustööstusest tagasi ning lahkus New Yorgist Denverisse. Suri seal tuberkuloosi.
1970. aastal lisati ta postuumselt laululoojate Kuulsuste Halli (Hall of Fame) nimekirja.
Eestis on lavastatud Estonias1929 ja Tallinna Linnahallis 2001 kui muusikal.
Komponeerinud muusika filmidele No, No, Nanette (1930, 1940), Hit the Deck (1930, 1955), Song of the West (1930), What a Widow! (1930), Take a Chance (1933), Flying Down to Rio (1933), Tea for Two (1950).
Teosed (esitatud New Yorgis, kui pole teisiti märgitud)
Two Little Girls in Blue (koos Lannini ja Cohaniga, 1921), Wildflower (koos Stothartiga, 1923), Mary and Jane McKane (koos Stothartiga, 1923), Lollipop (1924), A Night Out (Philadelphia, 1925), No, No Nanette (1925), Oh, Please! (1926), Hit the Deck! (1927), Rainbow (1928), Great Day (1929), Smiles (1930), Through the years (1932), Take a Change (koos Whitingi ja Browniga, 1932).
Narratoloogia

Narratoloogia on teadusharu, mis uurib narratiive (lugusid), nende struktuuri ja mõju inimese tunnetusele. 
Termin "narratoloogia" pärineb Tzvetan Todorovilt. Olulisi töid narratoloogia alal on kirjutanud vene formalistid, Vladimir Propp, Jonathan Culler, Paul Ricœur, tänapäevastest uurijatest Gregory Currie ja Paul Cobley.
Kabaree (ajakiri)

Kabaree oli nalja-ajakiri, mis ilmus aastatel 1929-1931 Nõmmel. Väljaandja ja vastutav toimetaja Eduard Koppel.
Ajakirja trükiti Nõmmel "E. Antov & KO" trükikojas (Nõmme-Rahumäe, Vaigu 3) . Ajakiri ei ilmunud 1930 aastal.
Induse-Gangese madalik

Induse-Gangese madalik on suur alluviaalne madalik Aasia lõuna osas. Madalikul paiknevad India põhja- ja idaosa, kõige tihedam asutused Pakistani osa ja peaaegu kogu Bangladeshi territoorium.
Madaliku nimi pärineb kahe jõgi - Induse ja Gangese - nimedest.
Aleetilised modaalsused

Propositsioonide jaotused modaalsuste järgi

Iga propositsioon on kas paratamatu (st, on paratamatu, et see propositsioon on tõene; analoogselt tuleb tõlgendada ka järgmisi väljendeid), kontingentne või (välistav või) võimatu, neljandat võimalust ei ole.
Iga võimalik propositsioon on kas paratamatu või kontingentne, kolmandat võimalust ei ole.
Iga mitteparatamatu propositsioon on kas kontingentne või võimatu, kolmandat võimalust ei ole.
Uue Maailma tänav

Uue Maailma tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Uue Maailma asumis. 
Tänav algab Luha tänavalt, ristub Kesk-Luha tänavaga ja lõpeb seejärel umbtänavana. Uue Maailma tänav on lõuna–põhjasuunaline ja ligikaudu 195 meetri pikkune.
Tänav sai selle nime juba 1881. aastal (esines ka nimekuju Uus-Maailma tänav; saksakeelne nimi oli Neue-Weltgasse ehk Neue Welt, venekeelne nimi Ново-Светская улица ehk Новый Свет). 27. juunil 1950 pandi tänava nimeks Oja tänav. Endise nime sai tänav tagasi 3. augustil 1990.
Tänav on selle nime saanud tõenäoliselt lähedal asunud Ameerika ("America") kõrtsi järgi.
Hüüdlause

Komplementlausekujuline hüüdlause

Komplementlausekujuline hüüdlause algab siduva ase- või määrsõnaga kui, missugune ~ milline ~ mis, kuidas. Teiste siduvate sõnade puhul peab tuumaga märgitu tähelepanuväärsus selguma kontekstist.
(Vaata), kui kena neid! Milline kaunitar! (Näe), kuidas elu muutub! Keda ma kuulen!

Hüüdfraaslause

Hüüdfraaslause on ainult hüüdsõnast koosnev vormellause.
Ahaa! Noh! Hahaa! Hurraa!

Nimisõnafraasiga hüüdfraaslause

Nimisõnafraasi sisaldav hüüdfraaslause koosneb hüüdfraasist, mille tuumaks on nimisõnafraas.
Oi neid lapsi! Oh poisid, poisid! Oh õnnetust!
Andreas Georg von Bayer

Andreas Georg von Bayer (29. november (vkj) 1738 Riia − 30. november 1811 (vkj) Riia) oli Liivimaa põllumees ja mõisaomanik.

Elulugu

Ta sündis Liivimaa peaökonoomiadirektori Andreas Bernhard von Bayeri (1709−1753) ja tema abikaasa Anna Elisabeth von der Pahleni (1709−1764) vanema pojana. Astus Holsteini sõjaväeteenistusse, kus tõusis kapteniks. Seejärel asus tsiviilteenistusse ja sai Holsteini kammerhärraks. Asehalduskorra ajal oli Riia kreisi aadlimarssal. 1800. aastal valiti ta Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi tegevliikmeks. Tema surmaga kustus Bayeri suguvõsa meesliin.
Viimsi mõis

Viimsi mõis (saksa keeles Wiems) oli rüütlimõis Jõelähtme kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal asub Viimsi valla territooriumil.
12. juunil 1919 sõlmitud lepinguga eraldati mõisast endise mõisniku Felix Schottländeri lesele Karolcia von Wetter-Rosenthalile (sündinud Guzkowski) Karolinenhofi-nimeline maakoht (saksa keeles Landstelle), kuhu kuulusid Pirita rand ja Pirita kloostri varemed. See leping jäi siiski kinnistamata ning maakoht võõrandati Maaseaduse alusel koos mõisaga. Pirita ranna valitsemine anti ühingule Sanatoorium Kloostrimets.
Mõisa peahoones asub Eesti Sõjamuuseum.
Sarkandaugava asum

Sarkandaugava (saksa keeles Rote Düna, eesti keelde tõlgituna 'Punane Daugava') on asum Lätis, Riia linna Põhjarajooni osa pindalaga 7,596 km². Asub Daugava haru Sarkandaugava kaldal. Asum piirneb lõunas Skanste ja Pētersala-Andrejsala asumiga, läänes Kundziņsalaga, idas aga Mežaparksiga. 19 189 elanikku (2010).
Sarkandaugava asub üldiselt madalal ja tasasel alal Daugava deltas, mis ulatub 1–4 meetrit üle merepinna. Asumi keskosas asub kõrgem osa; Aldarise pargis asub Sarkandaugava kõrgeim koht (21 meetrit üle merepinna).

Ajalugu

Keskajal asusid Sarkandaugavas karjamaad. Karjamaade juurde viivast teest kasvas hiljem välja üks asumi tähtsamaid tänavaid, mis karjamaadede järgi sai nimeks Ganību dambis. Karjamaade ja linna vahel asus Riia kindlustiste vöönd. Sarkandaugava läks Riia koosseisu suuremalt jaolt aastal 1828, aga aastal 1861 liideti linnaga ka Mīlgrāvise asumisse inglase Hunti aurusaeveski juurde viiv tee.
Krundid ja hooned hakkasid Sarkandauga loovasse tekkima pärast Põhjasõda, mil tsaar Peeter I rajas sinna korrapärase planeeringuga aia. Parki rajati tiigid, ehitustööde jaoks toodi Hollandist lupja ja telliseid. Tsaar kavatses aia juurde rajada ka kivist lossi, aga see kavatsus ei saanud teoks. Tsaar sattus sõdurite rajatud aeda vaid korra – aastal 1723. XVIII sajandi teisel poolel tegutses pargi juures puukool.
XVIII sajandi lõpus oli asumisse jäänud vaid lihtrahvas – lootsid ja kalurid. Aedniku maja juurde ehitati toona elamute kompleks, kuhu rajati invaliidide kodu. Tsaar Nikolai I lasi sinna aastal 1827 rajada ka töömaja, mis sai valmis aastaks 1836. Tänapäeval asub seal kompleksis Riia Psühhoneuroloogia Haigla.
Aiast on säilinud mõned vanad puud ja tiigid; seda on laiendatud Riia kindlustusvööndi aladele. Aastal 1878 rajati pargi serva tellistest uusgooti stiilis luteri kirik. Selle juures asus ka väike kalmistu, mis suleti aastal 1964. Aastal 1935 õnnistati sisse ka Sarkandaugava katoliku kirik.
Sarkandaugava suvemõisade juurde kerkisid mitmed tööstusettevõtted, nii et asumist sai üks vanemaid tööstuspiirkondi Riias. Põhjuseks oli jõe lähedus, mis võimaldas kaupade transporti. Sinna kerkisid mitmed puutööstused, jalatsivabrik, keemiatehas. Vanimaks ettevõtteks oli Raawe mõisa juurde tekkinud Raawe suhkruvabrik. Teine tähtsam tööstusettevõte oli Vogti mõis. Aastal 1865 asutati õllevabrik, millest on välja kasvanud praeguse aja suurim õllevabrik Lätis – Aldaris. 
Vabriku juures asub Aldarise park, mille kavandas Georg Kuphaldt. Pargi servas asub endine Kārlis Ulmanise suveresidents, kus asub praegu Läti kunstimuuseum Dauderi.
Asumis on säilinud mitmeid XIX sajandil ehitatud puithooneid. Asum sarnaneb selles mõttes Āgenskalnsiga, ka asus seal nagu Āgenskalnsiski oma turg.
Aastal 1872 avati asumi servas platvorm Aleksandra Augstumi, millest aastal 1915 sai Sarkandaugava raudteejaam. Jaamast sai alguse Mežaparksi asumisse viiv kitsarööpmeline nn lasteraudtee, mis suleti aastal 1997.
Tartu Ülikooli semiootika osakond

Tartu Ülikooli semiootika osakond avati 1992. aastal. Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna loomisel sai ta selle osaks. Alates 2007. aasta juunist kuulub semiootika osakond filosoofiateaduskonna koosseisu. Semiootika osakond ja filosoofia osakond moodustavad koos Tartu Ülikooli filosoofia ja semiootika instituudi. Osakond kuulus Kultuuriteooria Tippkeskusesse.

Õppekavad

Semiootika osakonna koordineerida on semiootika ja kultuuriteooria õppekava, mis on olemas nii eestikeelsena bakalaureuse-, magistri- ja doktoriõppe tasemel kui ka ingliskeelsena magistri- ja doktoriõppes.

Ruumid

Osakond paiknes esialgu keeleteaduste majas Tartu Ülikooli peahoone kõrval Ülikooli tänaval. Alates 1996. aastast asus osakond sotsiaalteaduskonna hoones Tiigi tänav 78. Alates 2011. aasta augustist ollakse kesklinnas hoones Jakobi tänav 2.
Ametüst

Ametüst on violetse värvusega kvartsi erim.
Iseloomuliku värvuse annavad ametüstile rauaühendid.
Ametüst on poolvääriskivi.

Sümboolika

Ametüsti on peetud süütuse, hingerahu ning vooruslikkuse sümboliks ning sellele on omistatud parandavat toimet.
Antiikajal usuti, et ametüst kaitseb joobe eest (nimetus ametüst tuleneb kreekakeelsest sõnast a-methystos – "mitte-purjus").
Kuna lillat värvi on peetud kahetsuse värviks, kasutati seda keskajal palvehelmete valmistamiseks. Sakslane Conrad von Megenburg kirjutas 14. sajandil, et ametüst peletab kurjad mõtted ning kingib inimesele mõistlikkust.
Vanemates kalliskivide sümboolikat käsitlevates kirjutistes on märgitud ametüsti planeediks Saturn. Usuti, et see kaitseb mürkide ja kaetuste eest. Uuem esoteeriline kirjandus peab ametüsti kalliskiviks, mis sümboliseerib "Amburi ajastut".
Boone'i maakond (Indiana)

Ajalugu

Maakond moodustati 29. jaanuaril 1830.
Laevamehaanik

Töö

Masinameeskonda juhib vanemmehaanik. Meeskonda kuuluvad tavaliselt esimene mehaanik, teine mehaanik ja vahel ka kolmas mehaanik. Laevamehaanikud on vahis samuti kui tüürimehed. Peale vahtide on nende vahel tööülesanded ka vastutuspiirkonniti ära jagatud ning suuremates laevades on igas vahis ka motoristid.

Haridus

Laevamehaanikud on keskeri- või kõrgharidusega. Eestis on laeva jõuseadmete eriala võimalik õppida Eesti Mereakadeemias või Eesti Merekoolis. Eesti Mereakadeemias võib saada rakenduskõrghariduse, õpiaeg sel erialal on 4 aastat, millele lisandub aasta praktikat. Eriala lõpetanu saab rahvusvahelise konventsiooni STCW 95 kohase tunnistuse, mida tunnustatakse kogu maailmas.
Erinevalt tüürimeestest ei ole laeva jõuseadmete ja külmutusseadmete eriala õppima asujatel vaja meremehe tervisetõendit, sest neil on võimalik peale kolmandat kursust spetsialiseeruda laevaremondile, mida tehakse laevatehastes.

Vormirõivastus

Mehaanikutel on vormirõivastus, mille värv ja disain on riigiti erinevad, aga aluseks on traditsiooniline meremeheülikond, millel võivad olla õlakud ametikoha pagunitega. Paraadülikonna pintsakul on ametikoha märgid käistel. Vahimehaaniku märgiks on laevaohvitseri ametikohta tähistav Nelsoni silmus ühe triibuga ja iga järgmine lisatriip tähistab kõrgemat ametikohta. Suuremate laevade vanemmehaanikuil on kuuekäistel neli triipu. Paljudes riikides, sh Eestis on mehaanikute vormi käistel ja pagunil ka lisatähisena sõukruvi Nelsoni silmuse kohal, ent paljude riikide laevamehaanikute pagunitelt on ruumi vähesuse tõttu kas Nelsoni silmus või sõukruvi ära jäetud.
Apostlite kirik (Konstantinoopol)

Apostlite kirik (kreeka keeles Ἅγιοι Ἀπόστολοι Agioi Apostoloi; türgi keeles Havariyyun Kilisesi; inglise keeles Church of the Holy Apostles) oli Ida-Rooma riigi pealinnas Konstantinoopolis paiknev õigeusu kirik. Sinna olid maetud keiser Constantinus Suur ja mitmed teised Rooma keisrid.

Ajalugu

Esialgne ehitis püstitati juba 4. sajandil, hilisemad keisrid laiendasid kirikut. Hagia Sophia järel oli see suuruselt ja tähtsuselt teine pühakoda Konstantinoopolis. Nikolaos Mesarites kirjutas ajavahemikus 1198–1203 "Ekphrasise", Pühade Apostlite kiriku kirjelduse. Tekst on koos teiste Mesaritese tekstidega säilinud ühes 13. sajandi käsikirjas, mis on kahes köites (Cod. Ambrosianus gr. 350 ja Cod. Ambrosianus gr. 352).
Kui osmanid Konstantinoopoli 1453. aastal vallutasid, oli Apostlite kirik lühikest aega oikumeenilise patriarhi residents. Kuid kolm aastat hiljem lahkus patriarh lagunema hakkavast kirikust ja 1461. aastal lammutati hoone ning ehitati selle asemele Fatih-mošee.

Arhitektuur

Hoone ehitusskeem on rekonstrueeritud kirjelduste põhjal. Hoone oli kreeka risti kujulise põhiplaaniga. Iga ristiosa (keskpaik ja risti harud) oli kaetud kupliga, mida kandsid võimsad piilarid. Kiriku idaosa külge liitus ümmargune Constantinuse mausoleum ja põhjapoolse ristiharu idaküljele Justinianus I kolmeosaline matusekabel. Interjööri kaunistasid rikkalikud mosaiigid.
Konstantinoopoli Apostlite kiriku arhitektuurist arvatakse mõjutatud olevat Johannese basiilika Efesoses (varemeis), Püha Markuse kirik Veneetsias, Saint-Front' katedraal Perigueux's ja Padua Püha Antoniuse basiilika.
Roger Vadim

Roger Vadim (pärisnimega Roger Vladimir Plémiannikov; 26. jaanuar 1928 Pariis – 11. veebruar 2000 Pariis) oli Ukraina päritolu prantsuse ajakirjanik, literaat, näitleja ja režissöör. Tema film "Ja jumal lõi naise..." (1956) tegi kuulsaks prantsuse näitlejatari Brigitte Bardot'.

Biograafia

Rogeri valgevenelasest isa Igor Plemiannikov oli immigreerunud Ukrainast. Hiljem sai Igorist naturalisatsiooni teel Prantsusmaa kodanik.
Lavategevust alustas Roger 16-aastaselt.
Aastal 1947 tegi ta koostööd prantsuse filmirežissööri Marc Allégret'ga.
Rogeril oli romaane ja abielusid mitmete kuulsate näitlejataridega, nagu näiteks Brigitte Bardot ja Jane Fonda.
Ta suri 72-aastaselt lümfoomi ning ta maeti Saint-Tropez' kalmistule Prantsusmaal.
Põhjamaade seitsmeaastane sõda

Põhjamaade seitsmeaastane sõda Eesti-ja Liivimaal

1563. aastal määrati Rootsi sõjaväe ülemjuhatajaks Liivimaal Åke Bengtsson Färla ja Eestimaal Henrik Klasson Horn.
1563. aasta puhkes sõda Taani ja Rootsi vahel, rootslased vallutasid Läänemaa ja ka pool Saaremaast, endised Maasilinna foogtkonna alad, septembris vallutasid rootslased kogu Hiiu saare.
1565. aastal vallutasid aga Poola teenistuses olnud Liivimaa mõisamehed Pärnu ja peagi said taanlased tagasi ka Lihula.
Oluline pööre sõjas toimus 1568. aastal, kui Rootsi troonile tõusis Poola-sõbralik Johan III.
1569. aastal juulis saabusid Tallinna lahte Taani ja Lübecki ühendatud laevastik ning pommitas Tallinna reidilt linna 13 päeva jooksul ägedalt. Liitlased riisusid Tallinna sadama täiesti tühjaks ja said sõjasaagiks enam kui 30 kaubalaeva.
1570. aastal lõpetati sõda ning Johan III sõlmis rahu Taani kuningriigiga, Põhjamaade seitsmeaastase sõja tulemusena läks Taani käest Rootsi valdusesse Lääne-Eesti, kuid Saaremaa jäi Taani valdusse kuni Brömsebro rahuni.
Vene tsaaririik, kellele Erik XIV oli sõjalise abi eest koguni Põhja-Eestit lubanud, alustas pärast Põhjamaade Seitsmeaastast sõda Rootsiga Vene-Rootsi sõda ehk Kahekümneviieaastane sõda (1570–1595).
Lippajad

Lippajad on 2001. aastal ansambli kunstilise juhi Tarvo Kaspar Toome kokku kutsutud Eesti avangard- / free jazz'i / jazz fusion'i ansambel. Lippajate eelkäija Megan Quartet (Meggan) oli 1990. aastate alguse uue proge- ja džässroki "uue laine" loojaid Eestis. Ansambel on üles astunud sellistel festivalidel nagu ImproTest, Pilvepillerkaar ja Jazzycolors.
Lippajad loovad ja esitavad nüüdisaegset pilli- ja helipõhist omaloomingut ning töötlusi, mida iseloomustab Tarvo Kaspar Toome antud stiilimääratlus post-fusion. Lippajad sulatavad oma loomingus rokkmuusikat, džässi, avangardi, eksperimentalismi, klassikalist ja elektroonilist muusikat, psühhedeelset rokki, müra ja improvisatsiooni.
Ansambli nimi pärineb Clifford D. Simaki ulmenovellikogust "Linn".
Atheris nitschei

Levila

Neid võib kohata roomamas Ugandas, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Rwandas, Burundis, Tansaanias, Malawis ja Sambias.
Tōkyō rahvusvaheline filmifestival

Tokio rahvusvaheline filmifestival (inglise keeles Tokyo International Film Festival; akronüüm TIFF) on Jaapanis Tōkyōs igal aastal toimuv filmifestival. 
Festival kuulub Rahvusvahelise Filmiprodutsentide Liitude Föderatsiooni (FIAPF) otsusega rahvusvaheliselt sertifitseeritud võistlusprogrammiga ehk A-kategooria festivalide hulka.
Festivalist, mida esimest korda peeti 1985. aastal, on saanud Aasia suurim filmifestival. TIFF on ainus Jaapani filmifestival, mis on saanud akrediteeringu FIAPF-ist. 
Festivali peaauhinnaga Tokyo Grand Prix, mis antakse parimale filmile, käib kaasas rahasumma 50 000 USA dollarit, mis jagatakse filmi režissööri ja produtsendi vahel võrdses osas. Žürii eriauhinnaga kaasneb 20 000 USA dollariline rahaline autasu. Kategooriaauhindadega kaasnevad tagasihoidlikumad rahalised summad, nii näiteks parim lavastaja saab auhinnarahaks 5000 USA dollarilise summa.
Georg Otsa nimeline Tallinna Muusikakool

Õppetöö

Praegu annab kool kutsekeskharidust põhi- ja keskkooli baasil ning kutsealast eelõpet. Õppeaeg on põhikooli baasil kolm (kui üldained omandatakse mõnes teises üldhariduskoolis) või neli aastat (kui üldained omandatakse Otsa koolis), keskhariduse baasil kolm aastat. Alates 2017/2018. õppeaastast saab Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis alustada õpinguid 5. taseme jätkuõppe õppekaval “Pilliõppe juhendaja”.
Koolis on kaks õppesuunda: klassikaline ja pop-jazz. Klassikalisel suunal saab õppida klaveri-, keel-, puhk- ja löökpillide, akordioni- ja kandlemängu, laulmist ja koorijuhtimist. Pop-jazz-suunal saab õppida laulmist, akordioni-, klaveri-, kitarri-, basskitarri-, orkestri- ja löökpillide mängimist. Helindajad saavad ettevalmistuse nii tööks stuudios kui ka elava ettekande helindamiseks.
Pärast kooli lõpetamist on võimalik haridusteed jätkata rakenduskõrgkoolides ja ülikoolides. Kooli muudavad unikaalseks klassikalise ja pop-jazz-osakonna koostöö ning muukeelse õpilaskonna integreerimine.

Vilistlasi

Otsa koolist on alustanud kutselise muusiku teed paljud tippmuusikud nagu Arvo Pärt, Eri Klas, Neeme Järvi, Olav Ehala, Tarmo Leinatamm, Hirvo Surva, Erkki-Sven Tüür, Heli Lääts, Anu Kaal, Urve Tauts, Vello Jürna, Marika Eensalu, Eve Randkivi, Toivo Tulev, Sven Grünberg, Heli Veskus, Raivo Tafenau, Henn Rebane, Raul Vaigla, Mart Soo, Toomas Rull, Raul Sööt, Heini Vaikmaa, Kare Kauks, Jaanika Sillamaa, Kaire Vilgats, Jakko Maltis, Lilian Semper, Vardo Rumessen, Valdur Roots, Jüri-Ruut Kangur, Rene Soom, Kristina Vähi, Alla Popova, Sandra Nurmsalu, Andres Paas, Heli Jürgenson, Elmo Tiisvald, Maigi Pakri, Matti Reimann, Tiit Kalluste, Irina Zahharenkova, Tuule Kann, Allan Jakobi, Tuulikki Bartosik, Linda Köögard, Ülle Tinn, Mariliis Valkonen, Heli Niitväli-Veskus, Jaak Jõekallas, Mart Madiste, Aleksander Mihhailov jne.
Bellamy Brothers

Bellamy Brothers on kantriduett, mis koosneb kahest vennast, Howard ja David Bellamyst. 
Nende edu muusikas algas 1970. aastate keskel ning neid peetakse üheks aegade edukamaks kantribändiks kogu maailmas. Nende töö sillutas teed teistele kantriduettidele nagu The Judds, Brooks & Dunn, Montgomery Gentry ja Big & Rich.

Ajalugu

Bellamy Brothers alustas tegevust 1960. aastate lõpul. Esmakordselt esinesid nad ametlikult 1968. aastal oma isa juures karjaajamisvõistlusel San Antonios Floridas. 
Esialgu hakkasidki nad mängima peamiselt lõunaosariikides, sageli koos juba tuntud muusikutega nagu Percy Sledge, Eddie Floyd ja teised. Mõned kuud hiljem aga kolisid vennad üle põhja poole, avastades rocki ja kantri võimalused Atlantas, Georgias.
Pikkade ringreiside ajal avastas David Bellamy oma laulukirjutamisoskuse ning just laulusõnad olid need, mis võimaldasid neil lõpuks jõuda ka rahvusvahelisele areenile. Läbimurre toimus hitiga "Spiders and Snakes", mida müüdi üle kolme miljoni eksemplari ning mis tõi nad ka Los Angelese muusikaturule.
Kuigi duett võitis aina enam tunnustust, ei tuntud nende nime veel rahvusvahelisel tasandil. See kõik muutus singliga "Let Your Love Flow", mis vallutas 1976. aastal edetabeleid kogu maailmas. See figureeris erinevates edetabelites piisavalt kaua, et kindlustada endale märkimisväärne hulk fänne kõikjal maailmas. Näiteks Saksamaal püsis see edetabelite esikohal kaks kuud.
Aja jooksul omandas nende muusika aina enam kantrile iseloomulikke jooni. 1970. aastate lõpul ilmus neilt teinegi hittlugu "If I Said You Had A Beautiful Body ( Would You Hold It Against Me)". Täpselt nii, nagu "Let Your Love Flow" oli pisut varem vallutanud pop-edetabelite esikohti, tegi uus laul sedasama nüüd kantri-edetabelites.
1980. aastate esimeses pooles sai Bellamy Brothersist üks olulisemaid kantrimuusikaduette maailmas. Sel ajavahemikul üllitasid nad veel kaheksa Billboardi kantrilugude esikohasinglit, nende hulgas sellised laulud nagu "Sugar Daddy" ja "Dancin' Cowboys" (1980); "Do You Love as Good as You Look" (1981); "For All the Wrong Reasons" ja "Redneck Girl" (1982); "When I'm Away From You" (1983); "I Need More of You" (1985); ja "Kids of the Baby Boom" (1987). 1986. aastal jagasid nad esikohta duetiga "Forester Sisters", kellega koos laulsid laulu "Too Much Is Not Enough".
Bellamy Brothersi hitikogumikku saab paigutada veel sellised lood nagu "You Ain't Just Whistlin' Dixie" (1979); "Lovers Live Longer" (1980); "You're My Favorite Star" (1981); "Reggae Cowboy" (1982); "Strong Weakness" ja "I Love Her Mind" (1983); "Forget About Me" ja "World's Greatest Lover" (1984); "Old Hippie" ja "Lie to You For Your Love" (1985); "Feelin' the Feelin'" (1986); "Crazy From the Heart" (1987); "Santa Fe" ning "Rebels Without a Clue" (1988); "Big Love" ja "You'll Never Be Sorry" (1989); "I Could Be Persuaded" (1990); ning "Cowboy Beat" (1992).
Kogu oma pika karjääri jooksul on see duett ilmutanud enam kui paar tosinat hittlugu, millest enamik pole välja antud USA-s.
Tallinna–Narva raudtee

Reisiliiklus

Raudteel sõidavad Elroni ja Go Raili reisirongid liinidel Tallinn–Narva, Tallinn–Peterburi, Tallinn–Moskva ja Tallinn–Rakvere. Kuni Tapani sõidavad seda raudteed mööda ka Tallinna–Tartu liini diiselrongid. 
3. augustil 1978 avati elektrifitseeritud raudtee Aegviiduni, mida mööda sõidavad Elroni elektrirongid liinil Tallinn–Aegviidu.
Tänaseks ei kasutata raudteel kõiki ajaloolisi raudteejaamu ega peatusi.
Ordos

Rahvastik

2000. aasta rahvaloenduse andmeil olid linna elanikest 88,2% hiinlased, 11,4% mongolid ja 0,2% mandžud.
Emmeti maakond (Iowa)

Emmeti maakond (Emmet County) on maakond USA-s Iowa osariigis. Geograafilised koordinaadid on 43°32' N, 94°40' W.
Maakonna halduskeskus on Estherville.
Maakonna pindala on 1042 km², millest 17 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 10 302. Aastal 2000 oli elanike arv 11 027.

Ajalugu

Emmeti maakond moodustati 1851. aastal. Maakond sai nime iiri mässuliste juhi Robert Emmeti järgi.