google/wiki40b huggingface dataset:
Aleksandr Matrossov

Aleksandr Matrossov (vene keeles Александр Матвеевич Матросов) (5. veebruar 1924 Jekaterinoslav – 27. veebruar 1943 praegune Tšernuški, Loknja rajoon, Pihkva oblast) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane.
Lapsepõlves elas Matrossov ametliku versiooni järgi Ivanovo ja Melekessi lastekodus. Sõjaväkke kutsumise eel töötas ta pärast kooli lõpetamist Ufa Laste Töökoloonias abikasvatajana.
Teise versiooni järgi sündis ta 5. veebruaril 1924 Baškiirias tänapäevases Utšalõ rajoonis Kunakbajevo külas Šakirjan Junussovitš Muhhamedjanovi nime all. Pärast seda, kui isa teist korda abiellus, jooksis poiss kodust ära ja hakkas kasutama Matrossovi nime.Punaarmeesse astus ta vabatahtlikult. 1942. aasta septembris ta mobiliseeriti ja alustas õpinguid Orenburgi lähedal Krasnoholmski jalaväekoolis. Juba 1943. aasta jaanuaris saadeti kõik kooli kursandid Kalinini rindele. Ta teenis Stalini-nimelise 91. Siberi vabatahtliku üksikbrigaadi 2. üksiklaskurpataljoni, hiljem Kalinini rinde 56. kaardiväe laskurdiviisi 254. kaardiväe laskurpolgu koosseisus.
Punaarmee pealetungi käigus Pihkva oblastis kattis Matrossov oma kehaga Saksa dzoti kuulipildujaambrasuuri, millest tulistati kuulipildujaga Nõukogude ründavaid vägesid.
Matrossov polnud esimene, kes oma kehaga vaenlase ambrasuuri kattis. Maailmasõja ajal tegi seda üle 400 punaarmeelase, neist üle 50 enne Matrossovit, kuid propagandaeesmärkidel sai tema juhtum laia kõlapinna ja tema tegevust seati eeskujuks ennastsalgava käitumisena kodumaa vabastamisel. Esimesena kattis oma kehaga vaenlase ambrasuuri Aleksandr Pankratov 24. augustil 1941 Novgorodi all ja 1965 püstitati Pankratovile sinna ka vastava tekstiga mälestussammas.
Inimese keha ei takista suure kiirusega lendavat kuuli kuigivõrd. Seetõttu on inimese kehaga kaetud suurtükk täiesti töövõimeline. Matrossovi teost saadud kasu oli teistsugune: keha suuruse tõttu polnud vaenlastel enam võimalik korralikult sihtida, aga dzotist väljatulek, et inimkeha kõrvale tõugata, nõudis aega ja oli pealegi eluohtlik.
Talle anti 19. juunil 1943 postuumselt Nõukogude Liidu kangelase aunimetus.
Matrossov langes 27. veebruaril, kuid paljudes Nõukogude allikates märgiti surmapäevaks 23. veebruar, et see langeks kokku Nõukogude armee aastapäevaga.

Mälestuse jäädvustamine Eestis

Tallinna linna Tondi tänava nimi oli aastatel 1950–1990 Aleksandr Matrossovi tänav.
Matrossovi tänav asus mitmes teiseski Eesti linnas, näiteks Tamsalus. Pärast nõukogude võimu lõppu nimetati nad kõik ümber.
Aleksandr Matrossovi nimi anti tema väeosale, 254. kaardiväe laskurpolgule, mis kuulus 144. kaardiväe motolaskurdiviisi koosseisu ja asus kuni 1994. aastani Tallinnas Tondi kasarmutes (s/o 92953). Ta oli igaveseks kirjutatud selle polgu 1. roodu nimekirja.
Kärdla Keskkooli pioneerimalev kandis Matrossovi nime.
Uus-Inglismaa ülikool

Uus-Inglismaa ülikool (inglise keeles University of New England) on eraülikool USAs Maine'i osariigis Biddefordis.
Ülikool asutati 1831.
Ülikoolis õpib üle 13 000 üliõpilase.
Kanada pesapallimeeskond 2004. aasta suveolümpiamängudel

Kanada pesapallimeeskond 2004. aasta suveolümpiamängudel

Meeskonna koosseis

Chris Begg
Todd Betts
Richard Clapp
Eric Cyr
Phil Devey
Jason Dickson
Rob Ducey
Jeff Guiel
Shawn Hill
Mike Johnson
Danny Klassen
Mike Kusiewicz
Pierre-Luc Laforest
Chris Mears
Aaron Myette
Kevin Nicholson
John Ogiltree
Peter Orr
Simon Pond
Ryan Radmanovich
Paul Spoljaric
Adam Stern
Andy Stewart
Jeremy Ware
Händkakk

Levila

Händkakk on levinud Lapimaast Sahhalini ja Jaapanini, esineb ka Kesk-Euroopa mäestikualadel Alpides, Karpaatides ja Balkanil. Aasias elab händkakk Siberis kuni Altai, Sajaanide ja Taga-Baikalimaani, Jakuutias, Põhja-Mongoolias, Koreas ja Primorjes.
Laias laastus langeb levila põhjapiir kokku 65° põhjalaiuskraadiga ja lõunapiir metsapiiriga. Puhast okasmetsa ta Aasias väldib, aga Euroopas eelistab.
Euroopas arvatakse elavat 82 tuhat paari händkakke, neist Venemaal 65 tuhat ja Kesk-Euroopas 1000.
Mandri-Eestis on händkakk üldlevinud väikesearvuline haudelind. Mõnel aastal on ta põhjast tulnud isendite arvel arvukas talikülaline. Händkaku siinset pesitsusaegset arvukust hinnatakse 1500–2500 paarile, talvist arvukust 4000–6000 isendile.

Välimus

Händkaku kehapikkus on 50–60 cm, tiiva pikkus 32–38 cm, tiibade siruulatus 115–125 cm, kaal 700–1000 g. Emased linnud on suuremad.
Vanalinnu ülapool on hele, ookrivärvi pruunide triibukeste ja vähemärgatavate ristipidiste märgistega. Tiiva väikesed kattesuled on pruunid, hoo- ja tüürsuled on ookerpruunid tumepruunide vöötidega. Alapool on valge, pruunide pikimärgistega. Karpaatides esineb tumepruune isendeid.
Vikerkest on tumepruun, nokk on kollane ja küünised mustad.
Näoketas on hästi arenenud. Kõrvad asetsevad ebasümmeetriliselt.
Saba on 30 cm pikk ja kiiljas. Sulestik on ühesugune igal aastaajal ning kummastki soost lindudel. Tiivad on ümarad. Sulgkõrvu ei ole. Varbad on kuni küünisteni sulis.

Eluviis

Händkakk on öise eluviisiga paigalind, kes toitub pisinärilistest ja väikelindudest. Pesitsemise ajal eelistab ta närilisi. Näriliste arvukus määrab händkaku arvukuse: headel hiireaastatel on pesas poegi rohkem. Halbadel saagiaastatel muutub händkakk hulgulinnuks. Ta ründab suuremaidki saakloomi, näiteks jäneseid. Väljaspool pesitsushooaega ründab händkakk linde alates värvulistest kuni tedreni.
Pesa teeb enamasti puutüükasse või -õõnsusse, tavaliselt teiste lindude vanades pesades. Kurnas on 3–4, harva 2–6 muna, mida emaslind haub 27–29 päeva. Emaslind alustab haudumist kohe pärast esimese muna munemist ja sellepärast on pojad pesas eri vanusega. Pojad on pesas ligi 5 nädalat.
Viimasel ajal on täheldatud händkaku pesitsemist pesakastis, kui see on piisavalt suur.
Händkakk on väga agressiivne. Ta jälitab oma territooriumile sattunud teisi linde ning ründab isegi inimest, eriti kui pesas on pojad.
Pesitsemise ajal emaslind pesalt ei lahku. Teda toidab isaslind. Pojad kooruvad eri aegadel, tüüpiliselt järjestikustel öödel. Poegade suremus on suur ning harva lennuvõimestub rohkem kui 2 poega pesakonnas.
Laul on mõlemast soost lindudel ühesugune, pehme ja sügav.
Linna (perekonnanimi)

Linna on perekonnanimi.
Ivan Cavaleiro

Ivan Ricardo Neves Abreu Cavaleiro (sündinud 18. oktoobril 1993 Vila Franca de Xiras) on Portugali jalgpallur, kes mängib Inglismaa esiliiga klubis Fulham. Tema mängupositsioon on äärepoolkaitsja, kuid ta võib mängida ka ründajana.
Ta alustas profikarjääri Lissaboni Benficas, mille noorteakadeemiaga oli ta liitunud 2007. aastal. Hooaegadel 2012–13 ja 2013–14 mängis ta Benfica duubelmeeskonnas Portugali esiliigas, lüües vastavalt 12 ja 10 väravat. Debüüdi Benfica esindusmeeskonnas tegi ta 19. oktoobril 2013 Portugali karikamängus CD Cinfãese vastu. Neli päeva hiljem mängis ta UEFA Meistrite Liiga alagrupimängus PAE Olympiakóse vastu. Ainsa värava lõi ta Benfica meeskonnas 15. jaanuaril 2014 Taça da Liga mängus Leixõese vastu.
Hooaja 2014–15 veetis Cavaleiro Hispaania kõrgliiga klubis Deportivo La Coruña, lüües liigas kolm väravat. 2015. aasta juulis sõlmis ta lepingu Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Monaco.
2016. aasta augustis liitus ta Inglismaa esiliiga Wolverhampton Wanderersiga. Kaks esimest hooaega veetis ta Wanderersiga Inglismaa esiliigas. Hooajal 2017–18 võideti esiliiga ja tõusti kõrgliigasse. Cavaleiro lõi sel hooaja liigas üheksa väravat. 2019. aasta juulis suundus ta laenule Fulhami.
Debüüdi Portugali jalgpallikoondises tegi Cavaleiro 28. veebruaril 2014 sõprusmängus Kameruni vastu.
Elza Stērste

Elza Stērste (18. märts 1885 – 19. aprill 1976) oli läti kirjanik ja tõlkija.
Eesti keeles on ilmunud tema jutukogu "Armastusjutt ja teisi jutte" (läti keelest tõlkinud Ita Saks, eessõna Anna Žīgure; Loomingu Raamatukogu 5/6, 1993).
Elza Stērste on maetud Riia metsakalmistule.

Isiklikku

Tema abikaasa oli kirjanik ja tõlkija Edvarts Virza. Kirjanik, tõlkija ja diplomaat Anna Žīgure on nende tütretütar.
Taavo Virkhaus

Taavo Virkhaus (kirjanduses ka Wirkhaus; sündinud 29. juunil 1934 Tartus) on eesti päritolu Ameerika Ühendriikide helilooja ja dirigent.
1944. aasta Suure põgenemise ajal põgenes Taavo perega Saksamaale ja läks sealt edasi Ameerika Ühendriikidesse. Seal õppis ta Miami ülikoolis ja Eastmani muusikakoolis (Eastman School of Music).
Taavo Virkhaus on kirjutanud viis sümfooniat ja kaks kontserti viiulile ja orkestrile.

Isiklikku

Taavo Virkhausi isa oli helilooja ja dirigent Adalbert Wirkhaus ning ta vanaisa oli ühiskonnategelane ja muusik David Otto Wirkhaus.
Daujėnai

Ajalugu

Alevi lähedal asub kalme, mida kasutasid III kuni V sajandil seelid. Asulat on esimest korda mainitud aastal 1644. Aastal 1750 ehitati sinna esimene kirik, aga aastal 1803 ehitati selle asemele praegune hoone.
Knygnešystė ajal tegutses alevis raamatukaupmees Jurgis Bielinis, keda varustasid raamatutega mitmed salakaubavedajad. Sealsed elanikud osalesid aktiivselt 1905. aasta revolutsioonis. Aastal 1919 asus sadakond sealset elanikku võitlusesse asula hõivanud Nõukogude Liidu vägedega. Daujėnai on katoliku kihelkonna keskuseks aastast 1923.
Ka peale Teist maailmasõda tegutsesid Daujėnai ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude võimu ajal oli asula kohaliku kolhoosi keskuseks. Daujėnaist sai alev aastal 1976.
Uko

Uko on mehenimi.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli see Eestis populaarsuselt 766. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Uko 65 mehel.
Gennadi Podelski

Gennadi Podelski (2. aprill 1927 Leningrad – 10. november 1983 Tallinn) oli Eesti helilooja, pianist ja ansamblijuht. 
Aastal 1954 lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi kompositsiooni eriala Eugen Kapi klassis.
Aastatel 1956–1958 oli ta ansambli Meloodia muusikaline juht. Ta oli ansambli Laine asutajaid ja kunstiline juht.
Podelski kirjutas muusika filmile "Suur atraktsioon" (1974).
David Haye

Harrastajana

Haye sai raskekaalus (kuni 91 kg) 11. maailmameistrivõistlustel (Belfast, 2001) hõbemedali, kaotades finaalis Odlanier Solísile (Kuuba). Ta osales poolraskekaalus (kuni 81 kg) 10. maailmameistrivõistlustel (Houston, 1999), kuid kaotas 2. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Michael Simmsile (USA) ning jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Elukutselisena

Haye jätkas detsembris 2002 poksimist elukutselisena ja on seni (seisuga 5. mai 2018) pidanud 32 kohtumist. Ta on võitnud neist 28 (neist 26 nokaudiga) ja kaotanud 4 (neist 3 nokaudiga) kohtumist. Ta on olnud Inglismaa ning erinevate kaalukategooriate ja poksiorganisatsioonide maailmameister.

Isiklikku

Haye peamine treeninglaager asub Girnes Küprose saarel. Seepärast kannab ta oma võistlusriietusel Briti lipu kõrval ka Põhja-Küprose lippu ning talle on auavaldusena antud Põhja-Küprose kodakondsus.
Delta Plaza

Delta Plaza on Tallinnas aadressil Pärnu maantee 141 asuv kõrghoone. Hoone ehitamist alustati 2007 ja hoone valmis 2009. Hoone projekteeris Jüri Okas. Hoonel on 14 korrust.
Serbia muusika

Serbia muusika on Serbiast pärinev või serblaste loodud või esitatud muusika.
Serbia muusika kuulub laiema Balkani maade muusikatraditsiooni hulka, kuid selle kõla on siiski omanäoline ja rahvuslike erijoontega.
Serbia muusika dokumenteeritud ajalugu ulatub keskaega. Liturgilist muusikat esitasid kogu maal kantorid ja kirikukoorid. Laulud olid pärit jumalateenistusraamatust  "Osmoglasnik" ja need põhinesid bütsantsi kaheksa helilaadi süsteemil. Laule korrati kaheksanädalaste tsüklite kaupa. 
Keskajal viljeldi ka rahvamuusikat, millest on vähem teada, ja õukonnamuusikat. Nemanjići dünastia võimu ajal olid muusikutel õukonnas oluline roll. Keskajal kasutati pillidest sarvi, trompeteid, lautosid, psaltreid, trumme ja taldrikuid. 
Rahvapillide hulgas on gajde, kaval, dajre, diple, tamburitza, gusle, tapan, sargija, ćemane, zurla, frula jt. Rahvalaulude seas on tähtsaimad eepilised laulud, mida saadeti guslel.
Heliloojat ja musikoloogi Stevan Stojanovići peetakse üheks tähtsamaks nüüdisaegse serbia kunstmuusika rajajaks. Ta õpetas muusikat, kogus rahvalaule ja uuris neid teaduslikult. Ta oli ka Serbia esimese muusikakooli direktor.
Kostivere Lasteaed

Kostivere Lasteaed on lasteaed Kostivere alevikus Harjumaal. Lasteaia aadress on Aruküla tee 1.

Ajalugu

Kostivere lasteaed avati 1951. aastal. 
1974. aastal ehitati Kostivere Lastepäevakodu, mis töötas ööpäevase lasteasutusena. Maja projekteeriti 140-kohalisena, avamise ajal alustas tööd 1 sõime- ja 1 aiarühm. 
Kostivere lasteaed renoveeriti aastatel 2003–2005 täielikult ning lasteaiast sai tänapäeva nõuetele vastav haridusasutus. Ümberehituse käigus kahekordistus saali pindala, köök sisustati nüüdisaegse tehnikaga ning majale tehti ka juurdeehitis, kus 2013. aasta sügiseni asus Kostivere Perearstikeskus.
Maja ümbritseb aiaga piiratud õueala, igal rühmal oma liivakast ning ühine suur 2006. aastal rajatud mänguväljak. Ümber maja on asfaldile joonistatud liikluse õpperada. 2013. aasta seisuga töötab 7 rühma (Põnnipesa, Vigurvändad, Vanderpõnnid, Päikesekiired, Pesamuna, Rõõmupesa ja Lepatriinud).
Forsvarets overkommando (1970–2003)

Forsvarets overkommando ('Kaitse [Norra kaitsejõudude] ülemväejuhatus'; lühend FO) oli Norra kõrgeim sõjaväeline juhtkond 1970. aastast kuni 31. juulini 2003.
1. augustil 2003 organ reorganiseeriti Stortingi otsusega. Forsvarssjefen ja tema strateegilised funktsioonid integreeriti Kaitseametisse (Forsvarsdepartementet), Forsvarets overkommando kaotati ning loodi Forsvarsstaben.
Tootmisliin

Ajalugu

Varasemad tootmisprotsessid olid piiratud energiaallikate kättesaadavusega, kus tuuleveskid ja vesiveskid andsid jõu rasketesse protsessidesse ja inimtööjõudu kasutati täpsemateks toiminguteks. Varastematel sajanditel levitati toodangut paljudes kohtades, kuna tooraine, võim ja inimesed asusid sageli erinevates kohtades. Tööliste arvukuse kontsentratsioon vabrikus ja hiljem tehases, nagu näitas Richard Arkwrighti puuvillavabrik, hakkas liikuma üksikprotsesside ühispaiknemise poole.

Aurumootori lühitutvustus

Aurumootori arenguga 18. sajandi teisel poolel muutusid tootmisliinid vähem sõltuvaks toiteallika paiknemisest, seega viidi kaupade töötlemine materjalide allika või inimeste juurde, kes hakkasid neid ülesandeid täitma. Eraldi protsessid erinevate töötlusetappide puhul viidi samasse hoonesse ning kombineeriti rafineerimise või valmistamise eri etappe.

Tööstuslik revolutsioon

Auruvõimsuse üha suurenev kasutamine ja masinate kasutuselevõtu suurenemine (inimtööjõu vähendamiseks) aitasid integreeritud meetoditel tootmisliinides kaasa Euroopa ja Põhja-Ameerika tööstuslikele revolutsioonidele.

Konveierliin

Seega, alates toormaterjalide töötlemisest kasulikeks kaupadeks, oli järgmiseks sammuks konveierliini kontseptsioon, nagu tutvustas Eli Whitney. See jõudis 1913. aastal Ford Motor Companyle järgmisse etappi, kus Henry Ford tutvustas innovatsiooni pidevalt liikuvate autode kokkupanemisel varasematest individuaalsetest töökohtadest. See tõi kaasa standardiseerimise idee. Konveierliin oli kummaline seade erinevate kettide ja lülidega, mis paigutasid erinevad osad auto erinevatesse kohtadesse. Auto kere liikus mööda 45-meetrist kettkonveierit, et 140 töötajat saaksid neile ettenähtud detailid lisada autosse. Teised töötajad tõid autotootjatele täiendavaid detaile, et hoida nende varud täis. Konveierliin lühendas märgatavalt auto montaaži aega, nimelt langes ühe auto tootmise aeg kaheteistkümnelt tunnilt üheksakümne kolmele minutile.
Võnnu raamatukogu

Võnnu raamatukogu on raamatukogu Tartu maakonnas Kastre vallas Võnnu asulas. Raamatukogu juhataja on Riina Gordejeva.
Jakob Korts

Jakob Korts (7. aprill 1899 – 14. mai 1964) oli põllumees ja Soosaare vallavanem aastail 1930–1939 (kuni valla kaotamiseni valdade reformiga).
Ta kuulus Viljandi põllumeeste konventi ja Soosaare vallavanemana omavalitsuste esinduskogude poolt valitud esindajate kogusse.
1938. aastal sai ta Kotkaristi raudristi. Ta kuulus Kaitseliidu Sakala maleva Kolga-Jaani malevkonda.
Pärast valdade reformi määrati ta Kõo vallavanema abiks.
Juri Grigorovitš

Juri Nikolajevitš Grigorovitš (vene keeles Юрий Николаевич Григорович; sündinud 2. jaanuaril 1927 Leningradis) on vene koreograaf, ballettmeister, balletitantsija ja pedagoog, NSV Liidu rahvakunstnik, Püha apostli Andreas Esmakutsutu ordeni kavaler.
Ta oli kauaaegne (1964–1995) Moskva Suure Teatri peaballettmeister. Ta tegutses alates 1974. aastast ka õppejõuna – Leningradi riikliku konservatooriumi ja 1988. aastast Moskva Riikliku Koreograafia Instituudi professorina. 
Ta on olnud mitme rahvusvahelise ja üleliidulise balletikonkursi žürii esimees. Üks neid konkursse, mille žüriid ta juhib, on 2006. aastal tema eestvedamisel loodud Juri Grigorovitši rahvusvaheline konkurss "Maailma noor ballett" .

Haridustee ja töö

Pärast Leningradi Koreograafiakooli lõpetamist 1946. aastal asus Juri Grigorovitš balletisolistina tööle Kirovi-nimelises Leningradi Akadeemilises Ooperi- ja Balletiteatris. Oma esimesed lavastajatööd tegi ta Gorki-nimelises Kultuuripalees 1947. aastal. 
1961. aastal sai ta Kirovi teatri ballettmeistriks ja 1964. aastal Moskva Suure Teatri peaballettmeistriks.1965. aastal lõpetas ta GITIS-e. 
Ta tegutses alates 1974. aastast ka õppejõuna – aastatel 1974–1988 oli ta professor  Leningradi Riikliku Konservatooriumi režiiteaduskonna ballettmeistriosakonnas ja 1988. aastast juhatas ta  Moskva Riikliku Koreograafia Instituudi koreograafia kateedrit.
Suures Teatris töötas ta peaballettmeistrina üle 30 aasta (kuni 1995. aastani). Aastatel 1995–2001 töötas ta ballettmeistrina mitmes teatris, ka välismaal. 2001. aastas taastus tal koostöö Moskva Suure Teatriga, 2008. aastal sai ta selle balletitrupi koosseisuliseks koreograafiks.

Isiklikku

Tema abikaasa oli baleriin Natalja Bessmertnova (1941–2008).
Arakaoja

Arakaoja on oja Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas. Oja pikkus on 17,2 km. Oja valgla suurus on 24,3 km².
Rõngu kihelkond

Piirkonna ajalugu

Rõngu kihelkonna ala kuulus muinasajal Ugandi maakonda. Seal asus mitu linnust, nende hulgas Vooremägi ja Kivivare linnamägi. 1224–1558 oli kihelkonna ala Tartu piiskopkonna osa. Kihelkond tekkis 14. sajandil kirikukihelkonnana. Seda on mainitud esimest korda 1413. aastal. Põhjasõja ajal sai Rõngu kihelkond raskesti kannatada. 1856. aastal hakati kihelkonnas talusid päriseks ostma. 1890ndatel hakkas Elva raudteejaama juurde kujunema Elva alevik, mis 1923. aastal nimetati aleviks ja 1938 linnaks.

Kihelkonna alad tänapäeval

Kihelkonna ala paikneb tänapäeval Elva vallas.
Triin Soomets

Triin Soomets (sündinud 2. märtsil 1969) on eesti luuletaja. Ta debüteeris 1990. aastal luulekoguga "Sinine linn", mis kuulus kogumikku "Luulekassett '90". Samas kassetis debüteerisid ka Elo Vee (Elo Viiding), Liisi Ojamaa, Ats (Aidi Vallik) ja Ruth Jyrjo.
Soomets pälvis Juhan Liivi luuleauhinna 2000. aastal luuletuse "Sulle ma kingiksin sydame ..." ja 2009. aastal "Surm ei möödu meist" eest. Kultuurkapitali Kirjanduse sihtkapitali aastaauhinna laureaat (luulekogu "Asjade omadused") 2014. Riigi kultuuripreemia nominent 2014.
Teisi Remmel

Ilve-Teisi Remmel (sündinud 15. detsembril 1938 Narvas) on eesti tervishoiutöötaja.
1957. aastal lõpetas ta Tallinna Meditsiinikoolis velskri eriala. Ta on töötanud Tallinna Raudtee Lastehaiglas, Eesti Meremeeste Haiglas ja Tallinna sotsiaal- ja tervishoiuametis. Ametiteks olid velsker, polikliiniku vanemõde, ülemõde, õendusala juhtivspetsialist, tegevjuht.
1981. aastast kuulus Remmel Eesti Õdede Ühingu juhatusse, aastatel 1988–2002 oli ta ühingu president. 1990–1993 oli ta Baltimaade Õdede Ühingu president. Ta kuulub Eesti Tervishoiujuhtide Kolleegiumi ja SA Tallinna Koolitervishoid juhatusse.
2003. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Eesti Kristliku Rahvapartei liikmena.
Erialalt on ta meditsiiniõde, tegutsenud kümme aastat ka Eesti Õdede Ühingu presidendina.
Fallen

Lauludest

Amy Lee ütles intervjuus Austraalia MTV'le, et pole kunagi koos Beniga kirjutanud; ta alustas alati ise ning seejärel tutvustas ideid Benile, vajaduse korral tehti ka ümberkorraldusi. Siiski on suur osa Falleni lauludest inspireeritud Amy tunnetest ja mõtetest. Näiteks "Going Under" jutustab äsja lõppenud emotsionaalselt kahjustavast suhtest. See oli ka viimane lugu, mis albumile lisati ja oleks olnud esimene singel, kui "Bring Me To Life" poleks seda filmi Daredevil kaudu enne saavutanud. "Going Under" sai teiseks singliks.
Amy õe Carrie Lee eeskujudeks olid erinevad popstaarid, näiteks Britney Spears ja Christina Aguilera. Amy Lee ütles, et umbes 8-aastaselt hakkas õde neilt staaridelt malli võtma ja nende moodi riides käima ning see oli Amy't pahandanud. See juhtum inspireeris Leed kirjutama lugu "Everybody's Fool".
"My Immortal'i" autor on Evanescence'i endine kitarrist Ben Moody. "My Immortal", nagu ka teised Moody kirjutatud lood, põhinevad tema kirjutatud lühilugudel. Moody selgitas, et lugu jutustab vaimust, kes pärast inimese surma meiega jääb ja meid kummitab, kuni me soovime, et ta oleks täielikult läinud ja meid rahule jätaks. Ben väitis Falleni brošüüris, et "My Immortal" on pühendatud tema vanaisale, Bill Holcombile.
"Haunted" põhineb samuti ühel Ben Moody kirjutatud lühilugudest, mis inspireeris Amy Lee'd selle laulu sõnu kirjutama. Lühilugu räägib väikesest tüdrukust, kes eksib vanasse mõisasse ning jääb sinna lõksu. Selle jutu postitas Moody ka Evboard.com'i.
"Hello", nagu ka The Open Doori "Like You" mälestab Amy Lee varajaselt surnud õde. "Tourniquet" on kristlike mõjutustega laul, milles äsja enesetapu sooritanu jutustab oma kannatustest ja kahtlustest.
Tiit Land

Tiit Land (sündinud 25. septembril 1964) on eesti biokeemik. Ta on 2011. aastast Tallinna Ülikooli rektor.
Ta lõpetas aastal 1982 Võru 1. Keskkooli ja aastal 1989 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna. Aastatel 1990–1994 oli Stockholmi Ülikooli doktorant. Kaitses aastal 1994 Stockholmi Ülikoolis filosoofiadoktori (PhD) väitekirja. Väitekirja teemaks oli "Galanin receptor ligands: agonists and the first antagonists". Aastatel 1994–1999 oli teaduriks USA riiklikus terviseinstituudis. Aastatel 1999–2006 Stockholmi Ülikooli Neurokeemia ja Neurotoksikoloogia Instituudi teadur ja õppejõud. Aastast 2007 töötab ta Tallinna Ülikoolis keemia õppetooli professorina (Matemaatika ja Loodusteaduste Instituudi loodusteaduste osakonnas).
Tiit Land valiti 14. veebruaril 2011 Tallinna Ülikooli rektoriks. 8. veebruaril 2016 valiti ta tagasi teiseks ametiajaks.

Isiklikku

Tema abikaasa Kadri Land lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli füüsikuna ning on Tallinki juhatuse liige; neil on kaks tütart.
Osmussaare tänav

Osmussaare tänav (varem ka Osmussaare tee) on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Tondiraba ja Mustakivi asumis.
Osmussaare tänav sai nime 10. oktoobril 1982.
Blizzard of Ozz

"Blizard of Ozz" on Ozzy Osbourne'i esimene stuudioalbum aastast 1980.
Album salvestati Surreys Inglismaal ning avaldati 20. septembril 1980 Suurbritannias ja 27. märtsil 1981 Ameerika Ühendriikides.
Lütseum

Ajaloos

Sõna on kooli tähendusena alguse saanud Aristotelese asutatud õppeasutusest, mis asus Ateenas Lykeionis.
Estonia (laev)

Ehitamine

Alus valmis 1980. aastal Saksamaal Papenburgis Jos. L. Meyeri laevatehases. Parvlaeva tellis Soome laevafirma Rederi Ab Slite kaubamärgi Viking Line all, alus sai esimeseks nimeks Viking Sally. Laev oli 155,43 m pikk ja 24,21 m lai, maksimaalne võimalik kiirus oli 21 sõlme. Kajutikohti oli 1190 ja kahele autotekile mahtus korraga 460 autot.

Ajalugu

29. juunil 1980 sõitis laev esimesele reisile liinil Turu–Maarianhamina–Stockholm.
Laev müüdi edasi 1990. aastal Oy Silja Line Ab-le, seal ristiti alus Silja Stariks.
Juba samal aastal otsustas Silja Line laeva veel kord edasi müüa ning uueks omanikuks sai Wasa Line, mis kuulus Silja Line'i suuromaniku EffJohn Internationali alla.
Wasa Line ristis laeva omakorda ümber, uueks nimeks pandi Wasa King.
Tallinn–Stockholm liini operaatorfirma Estline hakkas laeva vastu huvi tundma 1992. aastal. Laeva ostsid kahasse Estline´i omanikud Eesti Merelaevandus ja Nordström & Thulin Küprosel registreeritud tütarfirma Estline Marine Company Ltd kaudu. Laeva uueks nimeks valiti pärast pikka kaalumist Estonia.
Estonia oli Eesti lipu alla tulekul jaanuaris 1993 suurim Eesti reisilaev. Valget värvi suurt laeva kutsuti rahva hulgas "valgeks laevaks", nagu varem oli kutsutud samuti valget Georg Otsa ja teisigi ihaldusväärseid reisilaevu. Estonia alustas merereisi 2. veebruaril 1993.
Laevapere töötas kahes vahetuses, kaptenid olid Arvo Andresson ja Avo Piht.