google/wiki40b huggingface dataset:
Georgi Malenkov

Võimuletõus 1950. aastatel

Pärast Teist maailmasõda hakati Malenkovi pidama üheks Stalini võimalikuks järglaseks. 1946 sai temast Poliitbüroo liige ning peagi ka üks NLKP sekretäre, kõrvaldades juhtkonnast Andrei Ždanovi, keda peeti kindlaks Jossif Stalini järglaseks NLKP KK peasekretäri ametikohale ning Stalini järel nr. 2 figuuriks kommunistliku partei ladvikus.
1953. aastal 5. märtsil, kui Jossif Stalin suri, sai Malenkovist NSV Liidu Ministrite Nõukogu esimees ning formaalselt Nõukogude Liidu faktiline juht, ehkki tegelik võim kuulus NLKP KK Poliitbüroole ja NLKP KK I sekretärile.
Reaalselt see siiski nii ei olnud, sest Berial olid väga tugevad võimuhoovad taasühendatud NSV Liidu Siseministeeriumi ning selle koosseisus olevate riikliku julgeolekuasutusega ning Nikita Hruštšov oskas NLKP KK I sekretärina samuti läbi parteiallorganisatsioonide ning osava kaadrite jaotamise reguleerimisega võimu veidi aeg hiljem enda kätte mängida.

Malenkovi, Beria ja Hruštšovi kolmikvõim 1953. aastal

1953. aasta mais otsustasid Malenkov, Beria ja Hruštšov ühiselt NSV Liitu juhtida ning võimu ajutiselt omavahel ära jagada: Beriale jäid ühendatud NSV Liidu Siseministeeriumi siseministrina riikliku julgeoleku ja siseriiklikud küsimused, Malenkovile NSV Liidu Ministrite Nõukogu esimehena valitsuse juhtimine ja Hruštšovile NLKP KK sekretärina parteiaparaadi juhtimine. Beria ja Malenkov olidki 1953. aasta esimesel poolel kõige innukamad reformaatorid, hiljem võttis Hruštšov mitmed nende ideed üle ja kuulutas enda omadeks. Malenkovi reformida jäi majandusvaldkond, Beria tegutses sise- ja välispoliitikas, Hruštšov oli rohkem käsutäitja osas. Esialgu näis selline olukord kõiki osapooli rahuldavat, kuid Beria üha radikaalsemad reformid ja kasvav mõjukus tundusid Malenkovile ja Hruštšovile juuniks juba väga ohtlikud ning nad otsustasid ta kõrvaldada.

Langus 1955. aastal ning elu lõpupäevad

Seejärel jagasid nad võimu omavahel, kuid osav Hruštšov kallutas vaekaussi aja jooksul üha enam enese kasuks. 1955. aasta veebruaris saavutaski ta Malenkovi vabastamise MN esimehe kohalt ning 1957. aastal sidus ta viimase nn. "parteivastase grupiga", kuhu kuulusid ka mitmed teised vanad stalinistid (Vjatšeslav Molotov, Lazar Kaganovitš ja teised).
Malenkov kadus lõplikult NLKP eliidi hulgast ning talt võeti 1961. aasta novembris isegi NLKP liikmestaatus. Ta elas kuni elu lõpuni tagasitõmbunult ning hakkas isegi kristlaseks, pettudes seega täielikult kommunistlikus ideoloogias.
Henri Pirenne

Henri Pirenne (23. detsember 1862 Verviers – 22. oktoober 1935 Uccle) oli Belgia ajaloolane.
Ta oli 1886–1930 Genti ülikooli keskaja ajaloo ja Belgia ajaloo professor.
Ta väitis, et islami sissetung tekitas Lääne- ja Põhja-Euroopa ühiskondlikus ja majanduslikus arengus suurema katkestuse kui suur rahvaste rändamine (Pirenne'i tees). Ta kinnitas, et Belgia territoorium on keskajast saadik olnud poliitiliselt ühtne ning oli romaani ja germaani rahvaste vaimse ja kaubandusliku läbikäimise tulipunktis. Ta uuris ka keskaegse linna elu.
Ta oli üks Annaalide koolkonna inspireerijaid.
Esimese maailmasõja ajal oli ta Saksa okupatsiooni aegse vägivallatu vastupanu üks juhtkujusid.
Austuse märk

Orden "Austuse märk" (vene keeles орден «Знак Почёта») oli Nõukogude Liidu teenetemärk, millega autasustati isikuid väljapaistvate saavutuste eest tootmises, teaduses, sotsiaal- ja kultuuritöös ning muudes ühiskondlikes tegevustes. Ordeniga autasustati ka ettevõtteid, asutusi ja töökollektiive (näiteks tsehhe), samuti rajoone, linnu ja muid asustatud punkte. Autasustada võidi ka välismaalasi ning välismaiseid ettevõtteid ja asulaid.
Ordeniga autasustati üle 1 535 000 korra. 
Viimati anti ordenit "Austuse märk" 23. detsembril 1988, kui autasustati Poola Rahvavabariigi kodanikke.  
Eesti NSV-s oli 1. jaanuari 1990 seisuga saanud ordeni "Austuse märk" 9118 isikut ja 16 kollektiivi. 
Orden asendati 1988. aastal peaaegu identse Austuse ordeniga. Sellega autasustati Eesti NSV-s kokku 6 isikut, kellest esimesena sai selle Gustav Ernesaks 29. detsembril 1988.
Pärandkoosluste Kaitse Ühing

Pärandkoosluste Kaitse Ühing (lühend PKÜ) on mittetulunduslik valitsusväline ühing, mis asutati Tartus 27. märtsil 1997 eesmärgiga tagada Eesti pärandkoosluste püsimine.
Ühingu peamine tegevus on olnud suunatud puisniitude ja teiste poollooduslike koosluste ehk pärandkoosluste alalhoiu korraldamisele Eestis.
Ühingu juhatuse liikmed on Toomas Kukk, Meeli Mesipuu, Bert Holm, Ott Luuk ja Jaak-Albert Metsoja (juhatuse esimees).
Juan Carlos Navarro

Juan Carlos Navarro Feijoo (sündinud 13. juulil 1980 Barcelonas) on hispaanlasest elukutseline korvpallur. 
Alates 2008. aastast on tema koduklubiks FC Barcelona, kus ta mängib mängujuhi või viskava tagamängija rolli.
Oma pika karjääri jooksul on ta mänginud kõigest kahes klubis. 17-aastaselt liitus ta FC Barcelonaga ja jäi sinna kümneks aastaks, kuigi ta valiti juba 2002. aastal NBA draft'is (millest ta aga keeldus). 2007. aastal siirdus ta lõpuks NBAsse Memphis Grizzliese meeskonda, kus ta mängis ühe hooaja, misjärel naasis Barcelonasse.
Navarro on mänginud hästi ka Hispaania rahvuskoondises. Tema eestvedamisel tuli Hispaania 2009. ja 2011. aastal Euroopa meistriks ning 2006. aastal maailmameistriks. Tiitlivõistlustelt on võidetud ka hõbe- ja pronksmedaleid.
2011. aasta Euroopa meistrivõistlustel valiti ta väärtuslikemaks mängijaks.
Otto Sverdrup

Otto Neumann Knoph Sverdrup (31. oktoober 1854, Bindal, Helgeland – 26. november 1930) oli Norra meremees ja polaaruurija.
Eesti Punane Rist

Eesti Punane Rist (lühend EPR) on 1919. aastal asutatud tervishoiuorganisatsioon, Rahvusvahelise Punase Risti Eesti haruorganisatsioon.
EPR tegevusvaldkondi on palju, näiteks hoolitseb see aastast 1994 toetatud parvlaeva Estonia katastroofi tagajärjel orvuks jäänud laste haridustee eest. Aastal 1991 loodi Eesti Punase Risti otsimisteenistus, mis muu hulgas otsib relvakonflikti või katastroofi tõttu kadunud pereliikmeid.

Ajalugu

Rahvusvaheline Punane Rist asutati 1863. aastal Genfis 14 riigi konverentsil. 1867 loodi Peterburis Haavatud ja Haigete Sõjaväelaste Hooldamise Ühing, mis 1879 nimetati ümber Venemaa Punase Risti Seltsiks. Eestis asutati esimene Punase Risti organisatsioon 1872 Tallinnas Venemaa Haavatud ja Haigete Sõjaväelaste Hooldamise Ühingu Eestimaa Daamidekomitee nime all. Komitee põhiülesandeks oli halastajaõdede väljaõpetamine. 1876 asutati Tallinnas Venemaa Haavatud ja Haigete Sõjaväelaste Hooldamise Ühingu Eestimaa Kohalik Valitsus. Kohaliku valitsuse võis moodustada 10 liikme olemasolu korral. Maakondade komiteed allusid Punase Risti Eesti- ja Liivimaa kohalikele valitsustele, viimased allusid Venemaa Punase Risti Seltsile, mis omakorda allus Venemaa Punase Risti Peavalitsusele.
Punase Risti organisatsioonide ülesandeks oli: haavatud ja haigete sõjaväelaste ning sõjategevuse, loodusõnnetuste, epideemiate jmt tõttu kannatanud tsiviilelanike abistamine; sõjaolukorras tervishoiuasutuste varustamine personali, instrumentide, ravimite ja riietega; välihaiglate asutamine; haavatute ja haigete paigutamine ja evakueerimine; vigaste sõjaväelaste hoolekande korraldamine; sõjaolukorraks valmistumine. Rahalisi vahendeid saadi liikmemaksudest, annetustest ja korjandustest. Abivajajatele vahendati ka toitu ja riideid. Lõpetasid tegevuse 1917–1918. 
Eesti Punane Rist asutati 24. veebruar 1919, kui Hans Leesmenti koostatud põhikirja kinnitas Eesti valitsus. Nõukogude perioodil (täpsemalt 1941–1991) kandis Eesti Punane Rist nime Eesti NSV Punase Risti Selts. Aastal 1991 ennistati algupärane nimi Eesti Punane Rist.
Eestis on Eesti Punasel Ristil arvukalt kohalikke seltse, näiteks Narva Selts, Tartumaa Selts.
Piimakoor

Piima koor on piimatoode.
Piima koore rasvasisaldus on kõrgem kui 10%. Koore valmistamiseks separeeritakse piim lõssiks ja kooreks, seejärel toimub koore standardiseerimine soovitud rasvasisalduseni. Rõõsa koore liike määratletakse kuumtöötlemise viisi järgi: pastöriseeritud või kõrgkuumutatud koor. Osa koorest läheb või valmistamiseks, osa hapendamiseks, osa aga pastöriseeritakse ja saadetakse müügivõrku.
Gudeliai

Ajalugu

Gudeliaid on esimest korda mainitud XVI sajandi alguses. Aastal 1700 ehitati sinna kabel. Asula kuulus Balbieriškise kihelkonda. Aastal 1822 alustas seal tööd kihelkonnakool. Kuni XIX sajandi lõpuni kuulus asula Tyszkiewiczitele, seejärel aga Seftelitele. Aastal 1895 valmis praegune kirik. ja asulast sai kohaliku kihelkonna keskus.
Aastal 1945 hõivasid asula korduvalt Leedu metsavennad, augusti alguses tõrjusid NKVD väed nad sealt neli päeva kestnud lahinguga välja. Nõukogude võimu ajal oli Gudeliai kohaliku kolhoosi keskasula. Asulast sai alev aastal 2002.
Würzburgi ülikooli kunstiajaloo instituut

Würzburgi ülikooli kunstiajaloo instituut on kunstiajaloo instituut Würzburgi ülikoolis.
Selle, ehk Baieri Julius-Maximilianuse Ülikooli Kunstiajaloo Instituudi asutas 1909. aastal saksa kunstiteadlane Fritz Knapp. Tema järel sai Würzburgi kunstiajaloo professoriks Kurt Gerstenberg.

1803–1909

Würzburgi Kunstiajaloo instituudi ajalugu on tihedalt seotud Martin von Wagneri Muuseumiga.
Hubba Bubba

Tootekirjeldus

Hubba Bubba nimetati enne selle käivitamist "Stagecoachiks" toote arendamise ja varajase valmistamise ajal nüüdseks kadunud Wrigley tehases, Santa Cruzis, Californias. Ameerika Ühendriikides esinenud Hubba Bubba esimesed telereklaamide seeriad loodi kauboi linnas ja iseloomustas neid Gumfighter, keda mängis näitleja Don Collier. Iga reklaami lõpus ütles Gum Fighter: "Suured mullid, pole muresi," millele järgnes lääneline vastus läänepoolsest filmiarstist Dub Taylorist. See oli viide sellele, et Hubba Bubba on vähem kleepuv kui teised nätsufirmad. Hubba Bubbale peamine konkurent 1980. aastatel oli nätsubränd Bubblicious.
Algsete maitsetega nätsu, milleks oli õun, maasikas ja cola, tootmise lõpetati Ühendkuningriigis paljudeks aastateks. Alates 2012. aasta juunist on Suurbritannias saadaval maitsed maasikas, originaal ja õun. (2012. aasta aprillis tagastati algne maitse koos pakenditega, milles kuulutati "chunkier ja bubblier"). Austraalias saadaval olevad maitsed sisaldavad kirsi, kola, virsiku, maasika, lubja, ananassi, õuna, apelsini, viinamarja ja arbuusi. Alates 2004. aastast olid Horvaatias kättesaadavad maitsed: laim, marjad, kirsid ja puuviljad. Saksamaal saadaval olevad maitsed sisaldasid kirsi ja kola. Norras saadaval olevad maitsed sisaldavad apelsini, õuna, maasikaid, kola ja lagritsat. Kanadas oli saadaval maitsed, maasikad, viinamarjad, apelsinid ja sinised vaarikad. Muudes maades, mida aastate jooksul on näha erinevates riikides, on sidrun, troopilised, soolased lagritsad ja šokolaadimarja.
Kõigepealt oli Hubba Bubba saadaval ainult tükkidena, mida müüdi tavaliselt viie tükiga pakettidena. Veel hiljuti, see on toodetud nagu hakitud tükki (vt Big League Chew ), rullides Närimiskummi lint UK (lindid 1,8 meetri ribad segatud maitseained), plastikust kannu kristallid, kastid väikesed gumballs ja täidisega kommi.
Hubba Bubba bränd lõpetati USAs 1990. aastate alguses, kuid tagastati 2004. aastal. Ameerika Ühendriikides on reklaamid animeeritud Aardmanis samas stopp-stiili stiilis, mida kasutatakse Wallace'is ja Gromites, Chevroni reklaamides ja "Chicken Runis". Kanadas on reklaamid animeeritud Chuck Gammage Animation 2D traditsioonilises animatsioonis ja kasutavad koomiksikunstnikke Hubba (lilla) ja Bubba (roosa). Samuti kasutatakse sulgemise krediiti järjestus populaarne YTV mängu näitama Uh Oh!.
Alates 2012. aastast on Hubba Bubba USA-s saadaval algupärase maitsega "Outrageous Original". Teised maitsed on "Strawberry Watermelon", "Cool Cola", "Sweet & Sassy Cherry" ja "Mystery Flavor". Hubba Bubba tutvustas Mystery Max ja Mystery Tape 2010. aastal.
Valuvaigisti

ATC koodid

Maailma Terviseorganisatsiooni välja antav rahvusvaheline raviainete põhine statistiline identifikaator humaanmedistsiini (humaan-ATC süsteem) ja loomameditsiini (veterinaar-ATC süsteem) tarvis klassifitseerib valuvaigistid toime alusel närvisüsteemile terapeutilise tasandiga N02 – analgeetikumid.

Termin

Valuvaigisti on valu leevendamiseks või eemaldamiseks kasutatav ravim. (Meditsiinisõnastik, 2004)
Aristarch Sinkel

Aristarch Sinkel (13. detsember 1912 Virtsu – 25. september 1988 Pärnu) oli eesti jurist ja kirjanik.

Elulugu

Aristarch Sinkel sündis Virtsus rannaasulas postiteenija perekonnas. Alg- ja keskhariduse omandas ta Võru linnas aastatel 1921–1930 ning jätkas õpinguid Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas (1930–1935). Akadeemiliselt kuulus ta ÜS-i Raimla.
Pärast ülikooli lõpetamist oli ta pikemat aega töötu, siis kohtuametnik Rakveres ja Pärnus, 1941 rahvakohtunikuna Hiiumaal, 1942–1944 sekretär Pärnu maa-ametis. 1944–1980 töötas Sinkel tööstusliku planeerimise alal mitmes Pärnu tööstusettevõttes ja juriskonsuldina Pärnu kaubandusvalitsuses.
Kirjanduslikku tegevust alustas ta aastal 1949, osaledes Rahva Hääle jutuvõistlusel. Võistlusel hinnatud juttude kogumikus ilmus tema "Piusa täht". Esimesele suleproovile järgnesid perioodikas lühijutud ja -näidendid ning humoreskid. Joonistas ka karikatuure, mida avaldati paljudes väljaannetes.
1956. aastal ilmus tema sulest ajaloolise romaanitriloogia esimene osa, Jüriöö ülestõusu käsitlev "Musta risti ikke all", 1959. aastal järgnes Põhjasõja aega kujutav "Mõõgaga mõõdetud maa". 1967. aastal valminud, Eesti elu ristisõdalaste maaletulekust Põhjasõjani kujutav "Lembitu" jäi esialgu käsikirja, kuni see ilmus kirjaniku tütre Astra Jõgeva toel 2008. aastal.
Ta kuulub autorite hulka, kellele kirjandusloos on jäetud põhjendamatult tagasihoidlik koht. Vähe on kodumaises kirjanduses Sinkeliga võrdseid kirjamehi, kellel panna välja niivõrd mastaapne ajalooline triloogia nagu temal.
Aristarch Sinkel suri 25. septembril 1988 Pärnus ja ta maeti 28. septembril 1988 Pärnu Metsakalmistule.
Kananagitsad

Ajalugu

Kananagitsad lõi 1950. aastal Robert C. Baker.
Jüri rauasulatuskoht

Jüri rauasulatuskoht on muistne rauasulatuskoht Harju maakonnas Rae vallas Jüri aleviku lähedal. Seda peetakse Eesti üheks vanimaks rauasulatuskohaks.
Jüri rauasulatuskohas on soomaagist rauda tehtud alates varase rauaaja lõpust.
Rauasulatuskoha tähistamiseks avati seal 1978 kahest suuremast graniitrahnust mälestusmärk, millel on tekst "Siin Jüri külas sulatati soomaagist rauda meie ajaarvamise alguses".
Trummi põik

Trummi põik on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Vana-Mustamäe asumis.
Trummi põik sai nime 27. oktoobril 1927. Tänav sai nime Trummi tänava mõjul.
Kaijese mõis

Kaijese mõis (saksa keeles Kaizeem, läti keeles Kaiju muiža) oli Straupe kihelkonda kuuluva Mazstraupe kõrvalmõis Liivimaal Volmari kreisis Umurga kihelkonnas. Mõisakompleks jääb tänapäeval Limbaži piirkonda ja Umurga valda Kaijciemsi külla.

Karjamõisad

Mõisale kuulus aastal 1816 üks karjamõis: Jaunamuische.
Arkoos

Arkoos on suure päevakivisisaldusega liivakivi.
Arkoos, nagu ka tavaline liivakivi, koosneb põhiliselt kvartsist, kuid selle päevakivisisaldus peab olema vähemalt 25%. Arkoos on enamasti jämedateraline, punakat või roosakat värvi ja nõrgalt tsementeerunud. Arkoos tekib graniidi või graniitse koostisega kivimite murenemissaaduste kivistumisel. Tsementeeriva materjali (kaltsiit, ränioksiid, savimineraalid, rauaoksiidid, vilgud jmt.) osatähtsus on üldiselt väike (enamasti alla 15%).
Termin "arkoos" tuleb prantsuse keelest ja selle võttis kasutusele Alexandre Brongniart aastal 1823.
Tapani Niku

Tapani Niku (1. aprill 1895 Haapavesi – 6. aprill 1989 Lahti) oli soome murdmaasuusataja, kes võistles 1920. aastatel.
Niku võitis pronksmedali 18 km võistlusel 1924. aasta taliolümpiamängudel Chamonix's. Ta osales ka 50 kilomeetri võistlusel, kuid ei lõpetanud.
Ta oli 1923–1925 Salpausselkä mängude võitja.
Tartu Usuteadus-Filosoofiline Lutheri Erainstituut

Tartu Usuteadus-Filosoofiline Lutheri Erainstituut (saksa keeles Luther-Akademie) oli 1930. aastail tegutsenud saksa õppekeelega Eesti erakõrgkool. Aastatel 1931–1933 kandis õppeasutus nime Tartu Usuteadus-Filosoofiline Lutheri Eraakadeemia. Instituudi rektor oli Tartu Ülikooli süstemaatilise usuteaduse eradotsent Werner Gruehn.

Asutamine

Saksa Usuteadus-filosoofilise Lutheri Akadeemia asutajaks oli Akadeemiline Lutheri Selts Tartus. Akadeemia põhikirja kinnitas Haridusministeerium 21. augustil 1931 ning ametlik avamine oli 22. septembril. 
Saksakeelse eraakadeemia rajamine tekitas teravaid reaktsioone eestlaste seas. Näiteks asutati samal päeval akadeemia avamisega vastukaaluks sellele Ilmar Tõnissoni ja üksikute eesti kirikutegelaste eestvõttel Akadeemiline Rahvuslik Kirikuühing ja korraldati selle kontsert-avajumalateenistus Tartu Ülikooli kirikus, kus algselt pidi toimuma akadeemia avamisjumalateenistus. Kuna akadeemia asutajad ei olnud kirikut jumalateenistuseks reserveerinud, pidid nad seetõttu akadeemia avamise üle viima Jaani kirikusse.

Gruehni süüasi

8. oktoobril 1931 mõisteti Werner Gruehn Tartu-Võru rahukogu Tartu 2. jaoskonnakohtuniku poolt süüdi kahe tööloata välismaalase töölevõtmises ning määrati karistuseks üks kuu aresti, mis 23. detsembril asendati 100-kroonise rahatrahviga. Gruehn vaidlustas mõlemad otsused, väites, et teda oli informeeritud, justkui ei vajavat Eestist palka mitte saavad töötajad tööluba. 5. märtsil 1932 otsustas Tartu-Võru rahukogu apellatsiooni läbi vaadates, et ehkki Gruehni süü on endiselt tõendatud, tuleb kõiki asjaolusid arvesse võttes vähendada rahatrahv 25 kroonile.

Uue nime all registreerimine

1932. aastal muutus eraõppeasutuste seadus ning sellega seoses pidid kõik varem registreeritud erakoolid oma põhikirju muutma ja uuesti registreerima. 1933. aastal muudeti akadeemia põhikirja ning võeti kasutusele instituudi nimi. Uue nime all kinnitati õppeasutuse tegevus 22. septembril 1933.
SRT-4244

SRT-4244 (ЭИ-4244, СРТ-4244) oli Nõukogude Eesti esimene SRT-400 tüüpi kalatraaler (v.k средний рыболовный траулер).

Juhan Smuul heeringapüügilaevas

Esimesel reisil sõitis kuus nädalat korrespondendina kaasa Juhan Smuul mille tõttu esineb see laev edaspidi korduvalt ka eesti kultuuriloos.  Laevas oli Smuulil kaasas koer ja selle ainel on tal ilmunud lasteraamat "Meremees Murka".
Eha Raend

Eha Raend (29. veebruar 1932 Tallinn – 21. mai 2007 Tartu) oli eesti nahakunstnik.

Elulugu

Sündinud Tallinnas kunstniku perekonnas, lõpetas ta 1951. aastal Tallinna 7. Keskkooli. Samal aastal alustas ta õpinguid Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis, mille lõpetas 1957. aastal nahakunsti erialal.
Tema esimeseks töökohaks oli Tallinna kunstitoodete kombinaat, kus ta oli aastatel 1958–1961 mustritegija. Aastast 1961 oli tema elu seotud peamiselt Tartuga, kus ta töötas aastani 1988 kunstnikuna kunstikombinaadis Ars.
Lisaks oli Eha Raend aastatel 1972–1976 Tartu Kunstikooli õpetaja. Aastatel 1990 ja 1991 juhendas ta sama kooli lõpetajate diplomitöid.
1967. aastast oli ta Eesti Kunstnike Liidu liige.
Lawrence'i maakond (Arkansas)

Ajalugu

Maakond moodustati 1815. aastal.
Leonardo Argüello Barreto

Leonardo Argüello Barreto (29. august 1875 León – 15. detsember 1947 México) oli Nicaragua arst ja poliitik, Nicaragua president mais 1947.
Leonardo Argüello Barreto sündis Leónis. Liberaalse parteiga liitus ta aastal 1912. Parlamendisaadikuna töötas ta haridusministeeriumis, välisministeeriumis ja siseministeeriumis. Juan Bautista Sacasa võimuloleku ajal pidas ta koos José María Moncadaga Augusto César Sandinoga läbirääkimisi riigis relvarahu kehtestamiseks, ent läbirääkimistele tegi lõpu Anastasio Somoza García sekkumine, kes lasi Sandino ja mitmed teised ülestõusnute juhid tappa. Aastal 1936 kandideeris ta Somoza kõrval Nicaragua presidendiks, ent edutult.
Aastal 1947 otsustas Somoza olukorda riigis veidi liberaliseerida, korraldas riigis valimised ja ei osalenud neil ise, seades liberaalide parteile tingimuseks, et jääb rahvuskaardi juhiks. Barreto keeldus aga olemast Somoza marionett, ta avalikustas rahvuskaardi kuriteod ja Somoza poolt võimul olles omandatud varad. Ta alustas ka kõnelusi Somoza diktatuuriga mitte leppinud sõjaväelastega. Nii korraldas Somoza riigipöörde, süüdistades Barretot suutmatuses riiki juhtida ja sõjaväelaste moraali õõnestamises. Barreto pages pärast neljanädalast võimulolekut, mille vältel ta jõudis anda Managua ülikoolile autonoomia, Mehhiko saatkonda ja parlament valis presidendi kohusetäitjaks Somoza kontrolli all oleva Benjamín Lacayo Sacasa. Temaga koostööd teinud sõjaväelased pagesid Panama saatkonda. Barreto ametlikult ametit maha ei pannud, kuus kuud hiljem suundus ta Mehhikosse, kus ta ka suri.
Manipuri keel

Manipuri keel ehk meithei keel (manipuri keeles মেইতেই লোন্ Meitei-lon) on Kirde-Indias Manipuri osariigis ja ümberkaudsetel aladel Assami, Lääne-Bengali, Nagalandi, Tripura ja Uttar Pradeshi osariigis ning Bangladeshis ja Birmas kõneldav keel. 2001. aasta andmetel oli keele rääkijaid 1,5 miljonit.
Manipuri keel kuulub Hiina-Tiibeti keelkonna Tiibeti-Birma keelerühma keelte hulka. Kirjutamisel kasutatakse bengali kirja, mis võeti kasutusele 18. sajandil. Enne seda märgiti tekst üles meitei kirjas. 20. sajandi keskel on meitei kirja hakatud uuesti kasutusele võtma ning 1980. aastast alates õpetatakse seda koolides paralleelselt bengali kirjaga.
François Mansart

François Mansart (13. jaanuar 1598 Pariis – 23. september 1666 Pariis) oli prantsuse arhitekt. Ta arendas edasi oma maa renessansiajastust pärit katusearhitektuuri traditsiooni.
Tema järgi on nime saanud mansard ehk mansardkorrus ja mansardkatus.
Iso Pullo

Iso Pullo on Eesti ansambel (enesemääratluse järgi performance-äng-art kollektiiv), mis viljeleb peamiselt outsider-muusikat ning tegeleb underground-kultuuriga. Kollektiiv tegutseb peamiselt Tartus ning selle liikmeskond on varieerunud, ent tuumiku moodustavad Siim Lill, Rauno Alliksaar, Kristiin Hanimägi ja Janar Sarapu.
Kooslus alustas tegevust 2015. aastal.
Hodograaf

Hodograaf (ka odograaf) on (kr sõnast hodos 'tee' ja graphō 'kirjutan') on joon, mis tekib siis kui muutuva vektori lõpp-punktid ühendatakse ühise alguspunktiga.
Termini "hodograaf" võttis 1847. aastal kasutusele William Rowan Hamilton.