google/wiki40b huggingface dataset:
Surm paradiisis

Sisu

Süžee keskendub sirgjoonelisele inglise politseinikule Richard Poole'ile (Ben Miller). Londoni politseiuurija saadetakse troopilise Kariibi mere väljamõeldud Saint-Marie' saarele lahendama briti politseiniku surmajuhtumit. Eelkäija surmajuhtumi lahendamise järel saab Poole'ist saare politseijõudude uus uurija. Poole'i mõrva järel 3. hooaja alguses määratakse tema asemele vilumatu Londoni uurija Humphrey Goodman (Kris Marshall).
Priit Reiska

Priit Reiska (sündinud 3. jaanuaril 1970 Tallinnas) on Eesti pedagoogikateadlane.

Elulugu

Lõpetas 1988 Tallinna 37. keskkooli ja 1993 TPÜ füüsika erialal; dr. sc. paed. (füüsika didaktika, 1999, Kieli Ülikool), väitekiri "Physiklernen und Handeln von Schülern in Estland und in Deutschland", dr. sc. paed. habil (füüsika didaktika, 2002, Kieli Ülikool), väitekiri "Experimente und Computersimulationen. Empirische Untersuchung zum Handeln im Experiment und am Computer unter dem Einfluss von physikalischem Wissen". Oli 1992–93 Tallinna 6. Õhtukooli õpetaja, 1992–93 TPÜ laborant, 1993–2002 Kieli Ülikooli teadur, 1999– TPÜ rakendusfüüsika õppetooli vanemteadur, 2001–03 vanemteadur, 2005– TLÜ kasvatusteaduskonna dekaan.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: arvuti rakendamine füüsika õpetamisel, arvutisimulatsioonid, mõistekaardi meetod, arvutisimulatsioon ja reaaleksperiment (mõju õpilaste teadmistele ning tegevuse kompetentsusele loodusteaduslike ainete õpetamisel), loodusteadusliku hariduse relevantsus üldhariduskoolis. Umbes 40 teadustrükist.
Zsuzsa Verőci

Zsuzsa Verőci (sündinud 19. veebruaril 1949 Budapestis) on ungari maletaja, naiste suurmeister (1978).
Verőci mängis naiste maailmameistrivõistlustel. Viiel korral võistles ta tsoonidevahelistel turniiridel (1973, 1976, 1979, 1982, 1985). Parimaks tulemuseks jäi tal 1979. aastal Rio de Janeiros saadud teine koht, millega ta pääses edasi 1980. aastal toimunud pretendentide matšturniirile, kus veerandfinaalis kaotas ta Nana Ioselianile tulemusega 3:6.
Ta võitis Ungari naiskonna koosseisus naiste maleolümpiatel neli hõbemedalit (1969, 1978, 1980, 1986) ja 1982. aastal pronksmedali.
Verőci sai FIDE-lt 1969. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 1978. aastal naiste suurmeistri nimetuse.
Heinrich Müller

Heinrich Müller (28. aprill 1900 München – jäi teadmata kadunuks 1. mail 1945) oli Hitleri-aegse Saksa salapolitsei Gestaapo juht ja holokausti üks organisaatoritest, ta oli Riigi Julgeoleku Peaameti Amt IV, poliitilise politsei (Geheime Staatspolizei) juht, SS-Gruppenführer'i auastmes. Heinrich Müllerit nähti viimast korda 1. mail 1945 Berliinis Führerbunkeris, kuid puuduvad andmed tema vangilangemise või surma kohta.
Heinrich Müller sündis Alois Mülleri (1875–1962) ja tema abikaasa Anna Mülleri (1874–1947, sündinud Schreindl) pojana 12 kuud pärast vanemate abiellumist. Ta läks pärast 8-klassilise kooli lõpetamist Müncheni lennutöökodadesse mehaaniku õpilaseks, 1917. aastal Esimese maailmasõja ajal astus ta vabatahtlikult sõjaväkke ja õppis lenduriks. Sõjategevuse eest autasustati teda I ja II klassi Raudristiga, pärast sõja lõppu 1919. aastal lasti ta viitseveltveebli auastmes erru kui sõjainvaliid. 
1919. aastal asus ta politseiteenistusse, politseis töötamise ajal lõpetas ka keskkooli ning sai keskhariduse.
1920. aastail töötas Himmler Müncheni Politseipresiidiumi poliitilise politsei valitsuses, tegeledes nõukogude spionaaži ja kommunistliku tegevuse vastase tööga.
Müller abiellus 17. juunil 1924 trükikoja omaniku Otto Dischleri tütre Sofiaga (1900–1990). Neil sündis kaks last: poeg Reinhard (1927) ja tütar Elisabeth (1936).
Pärast maailmasõja lõppu sai Müller kogu NSV Liidus ja vähemal määral mujal Ida-Euroopas tuntuks Julian Semjonovi romaanide ja eriti Tatjana Lioznova teleseriaali "Seitseteist kevadist hetke" tegelasena. Müllerit mängis seal Leonid Bronevoi. Sarja populaarsus oli nii suur, et Müller sai koos Stirlitziga hulga anekdootide tegelaseks.
Haistmissibul

Haistmissibulaks (ladina bulbus olfactorius) nimetatakse kesknärvisüsteemiga loomadel aju osa. Haistmissibul on paariline moodustis mis paikneb kummagi suuraju poolkera otsmikusagara alapinnal. 
Haistmissibulad kuuluvad haistmisaju-põhimikuosa koosseisu. 
Haistmissibulate areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 
Haistmissibulatesse saabuvad nina haistmisregioonist läbi kolju sõelluu mulkude haistmisnärvid ja haistmissibulast tahapoole suunduvad limbilisse süsteemi haistmistraktid.
Madudel ühenduvad haistmissibulatega Jacobsoni elundi neuronite aksonid ja edastavad impulsid amügdalasse. 
Haistmissibula kahjustus võib põhjustada anosmiat ehk haistmisvõimetust.
Skeptik.ee

Skeptik.ee on internetiportaal, mis uurib ja kritiseerib pseudoteadusi ja edendab nende suhtes skeptilist teaduslikku mõtlemist. 2007. aastal rajatud veebilehte haldab MTÜ Eesti Skeptik.
Skeptik.ee koordineerib skeptikute liikumist Eestis ja populariseerib teadust koolinoorte seas.

Uuringud

Septembris 2007 teatas skeptik.ee lihtsast katsest, millega analüüsis soola vesilahuse visuaalseid omadusi elektrolüüsil, püüdes selgitada jalapesuvee visuaalset reostumist inimkeha väidetavalt detoksifitseeriva, ilusalongides ja ajalehes Postimees propageeritud toote Ionic-Detox mõjul. Katse näitas, et väidetava detoksifitseerimise asemel toimus normaalne elektrokeemiline reaktsioon. Sellest on saanud detoksifitseerimise uuringuis tüüpiline katse, millele selle alternatiivmeditsiiniharu analüüsides sageli viidatakse.

Abort.ee

2008. aasta kevadel rajas katoliikliku taustaga abordivastane organisatsioon Elukultuuri Instituut veebilehe abort.ee, mis väidetavalt pidi aitama rasedatel otsustada, kas sünnitada või ei. Tegelikult sisaldas veebileht vaid abordivastast propagandat, mis oli Skeptik.ee väitel eksitav. Skpetik.ee avaldas rea abort.ee suhtes kriitilisi artikleid ning avalikustas tõiga, et abort.ee tegijad olid saanud veebilehe jaoks raha sotsiaalministeeriumilt. 
Elukultuuri Instituut vastas ähvardusega MTÜ Eesti Skeptik ja selle eestvedaja Martin Vällik laimu eest kohtusse kaevata.
Suusaorienteerumine

Suusaorienteerumine on orienteerumise taliala, kus võistleja peab suuskadel liikudes läbima maastikul tähistatud kontrollpunktid, kasutades abivahenditena kaarti ja kompassi.
Suusaorienteerumine on üks neljast Rahvusvahelise Orienteerumisföderatsiooni poolt tunnustatud orienteerumisalast. Suusaorienteerumine on kombinatsioon orienteerumisest ja murdmaasuusatamisest. Edu saavutamiseks sellel spordialal on vajalikud nii head orienteerumistehnilised oskused (sealhulgas kiirel liikumisel kaardilugemisoskus, teevalikuoskus), hea füüsiline vastupidavus kui ka hea suusavalitsemistehnika, sest võistlused toimuvad valdavalt liigendatud reljeefiga maastikel.

Taristu ja vahendid

Suusaorienteerumise võistlustel kasutatakse olemasolemavaid murdmaasuusaradu suusakeskuste juures, kuid enamasti seda täiendatakse uute suusaradadega või rajatakse võistlusteks mootorsaanidega spetsiaalne uus suusaradade võrk.
Kuivõrd suusatamisel hoiab võistleja käes suusakeppe, siis orienteerumiskaardi hoidmiseks kasutatakse enamasti keha külge kinnitatavat läbipaistvat kaardiplanšetti ja kompass kinnitatakse kas randmele või kaardiplanšeti külge.
Suusaorienteerumise reeglite järgi peab võistlejal raja läbimisel igal hetkel kaasas olema vähemalt üks suusk ja finišikoridor tuleb läbida vähemalt ühel suusal. See tähendab, et vajadusel (näiteks järsust mäenõlvast üles ronides) võib võistleja suusad alt võtta, kuid ei tohi mõlemat suuska maha jätta ning ka ühe suusa purunemisel peab võistlejal finišikoridori läbimisel vähemalt üks suusk all olema.
Suusaorienteerumise kaardid sarnanevad orienteerumisjooksu kaartidega, kuid peamiseks erinevuseks on radade kujutamine. Suusaorienteerumise kaardil näidatakse rohelise värviga (PMS 354) kõik suusarajad, mis raja laiuse ja eeldatava sõidukiiruse järgi jagatakse nelja klassi.

Ajalugu

Esimene suusaorienteerumise MM toimus Soomes Hyvinkääl 1975. aastal. Esimesed Eesti meistrivõistlused suusaorienteerumises toimusid 14. veebruaril 1960 Elvas.  Võisteldi märkesuusatamises ehk tolleaegse nimetusega „orienteerumissuusatamine tähistatud rajal“. Esimesteks Eesti meistriteks tulid meestest Madis Aruja ja naistest Leili Ruto.
Märkesuusatamise individuaaldistantsil korraldati Eesti meistrivõistlusi aastatel 1960–1989. Märketeate Eesti meistrivõistlusi peeti aastatel 1968–1985 ja 2009–2012.
1973. aastast selgitatakse Eesti meistreid suundsuusatamises, esialgu üksnes tavarajal, 1986–2001 ka teatesõidus, 1988. aastal lisandus lühirada, 2002. aastal sprint ja 2013. aastast sprinditeade.

Eesti edukamad suusaorienteerujad

Eesti läbi aegade edukaimateks suusaorienteerujateks on meestest Raul Kudre, kes aastatel 1990–2011 on tulnud 23 korda Eesti meistriks, ja naistest Maret Vaher, kes aastatel 1986–2012 on tulnud 42 korda Eesti meistriks ning 1994. aastal võitis pronksi suusaorienteerumise MMil.
Jegor Solovjov

Jegor Solovjov (ka Georgi Solovjov, Jegor Solovjev, Jegor Solovjev; 11. november 1871 Vasknarva – 29. jaanuar 1942 Gorki oblast) oli Eesti poliitik.
Solovjov sündis aastal 1871 Vasknarvas. Ta oli talupidaja ja vallakirjutaja, viimast ametit pidas ta üle 20 aasta.
Ta valiti Riigikogu II koosseisu liikmeks Narvataguste venelaste esindajana Vene ühendatud erakondade nimekirja järele.
Solovjov arreteeriti 27. aprillil 1941. Ta hukkus 29. jaanuaril 1942 Gorki oblastis, Un’zlagis.
Norman Schwarzkopf

Herbert Norman Schwarzkopf Jr (inglise hääldus: [/ˈʃwɔːrtskɒf/]; 22. august 1934 Trenton, New Jersey – 27. detsember 2012 Tampa, Florida) oli Ameerika Ühendriikide sõjaväelane, kindral. Ta oli Lahesõja ajal koalitsioonivägede juhataja.
Schwarzkopf oli USA sõjaväe teenistuses aastatel 1956–1991. 1964 lõpetas ta West Pointi sõjaväeakadeemia. 1965–1966 ja 1970–1971 teenis ta Vietnamis, seejärel Alaskal, Washingtoni osariigis ja Saksamaal Mainzis. 1983 osales Schwarzkopf operatsioonis Urgent Fury ehk Grenada okupeerimises.
1988 ülendati kindraliks ja sama aasta novembris määrati ta USA keskväejuhatuse (CENTCOM) ülemjuhatajaks.
Augustis 1991 läks ta erru ja avaldas 1992 memuaarid "It Doesn’t Take a Hero", mille avaldamisõiguste eest sai ta 5 miljonit dollarit.
Ta pälvis mitmeid kõrgeid autasusid, nende seas Presidendi vabadusmedali ja Kongressi kuldmedali.
Eesti Projekt

Ajalugu

Ettevõtte Eesti NSV ajalugu ulatub aastasse 1944, kui Moskvas asutati Ehituse Projekteerimise Instituut, mis aastal 1944 toodi Tallinna. 1948–1949 kandis nime Riiklik Ehituse Projekteerimise Instituut 1949–1951 kandis nime Vabariiklik Projekteerimise Trust "Estonprojekt".
1951–1955 kandis nime Vabariiklik Projekteerimise Instituut "Estonprojekt" 1955–1957 kandis nime Riiklik Projekteerimise Instituut "Estongiprogorstroi" 1957–1961 kandis nime Riiklik Projekteerimise Instituut "Estonprojekt" 1961–1991 kandis nime Riiklik Projekteerimis Instituut "Eesti Projekt".
Aastal 1991 sai ettevõttest riiklik aktsiaselts (RAS Eesti Projekt), hiljem sai nimeks AS Eesti Projekt. Aastal 2006 ühines koos teiste ettevõtetega ja moodustati AS Sweco Projekt.
Aastatel 1961–1989 oli ettevõtte peaarhitekt Mart Port.

Projekteeritud objekte

Ettevõte on projekteerinud väga palju Eesti tähtsaid ühiskondlikke ehitisi, samuti alevite ja linnade generaalplaane, tehnorajatisi jt. Konkreetsemalt: nt Tallinna laululava, hotellid Viru ja Olümpia, Ugala teatrihoone.
Ott Ernesaks

Ott Ernesaks (12. oktoober 1938 Tallinn – 26. august 2009 Tallinn) oli eesti allveesporditreener.
Ta lõpetas aastal 1957 Tallinna 2. keskkooli. Ta õppis aastatel 1957–1960 TPedI kehakultuuri- ja muusikaosakonnas ning lõpetas 1965. aastal muusikapedagoogina Tallinna Riikliku Konservatooriumi. 
Ta tuli Eesti NSV meistriks tuli ta purjetamises ja allveespordis, kuulus Eesti NSV allveespordikoondisesse aastatel 1963–1969, tegutsenud ka kohtuniku ja ühiskondliku aktivistina. Kuulus aastatel 1963–1995 Eesti NSV ja Eesti allveeliidu juhtkonda. 
Ott Ernesaks maeti 5. septembril 2009 Metsakalmistule.

Isiklikku

Tema isa oli koorijuht ja helilooja Gustav Ernesaks. Tema äi oli 103-aastaseks elanud EELK Roosa Jakobi koguduse õpetaja Karl Karlson.
Virtsu raamatukogu

Virtsu raamatukogu on raamatukogu Lääne maakonnas Hanila vallas Virtsu alevikus. 
Raamatukogu aadress on Pargi 4, Virtsu.
Raamatukogu juhataja on Tiia Lepik.
Afeni Shakur

Seotus muusikatööstuse ja heategevusega

Täpselt üks aasta pärast Tupac surma rajas Afeni Tupacu surmajärgsetelt albumitelt teenitud rahaga Georgias põhineva Tupac Amaru Shakur Sihtasutuse, mis pakub noortele inimestele kunstiprogramme. Veel asutas ta Amaru Meelelahutuse, mis haldab kogu Tupacu publitseerimata stuudiolindistusi. Hilisemas tulevikus on ta asutanud ka moeriietusega tegeleva Makaveli brändi. Kõik Makaveli brändi tulud lähevad tema heategevusasutusele Tupac Amaru Shakur Sihtasutusele.

Kohtukeeld Death Row Recordsi vastu

Teadaolevalt oli Shakur Föderaalkohtus 20. juulil 2007 aasta, et saada kohtukeeld, mis keelaks Death Row Recordsil müüa Tupacu publitseerimata stuudiolindistusi. Death Row Records aga ei suutnud tõestada, et lindistused polnud osa pankrotilahendusest. Afeni asutas plaadifirma Amaru Records, et Tupacu salvestisi väljastada. Afeni Shakur võitis kohtuasjas Death Row Recordit ja ta sai 150 poja poolt lõpetamata lugu.

Külalisesinemised, loengud jms.

Lisaks heategevusele on Shakur üle USA teinud külalisesinemisi, pidanud loenguid jne. 6 veebruar 2007 oli Shakur peakõneleja Vanderbilti mälestamisel Mustanahaliste Ajaloo Kuul. Tema kõne saab kuulata lingil: Afeni Shakuri peakõne 02-06-07

Surm

Ta suri 2. mail 2016 kell 22:28 õhtul Sausalitos, Californias.
Jaoskond vastas väljakutsele võimaliku südame seiskumise kohta Davis'e kodus umbes kell 21.30 esmaspäeval. Afeni toimetati kohalikku haiglasse, kus ta suri 22.28 kohaliku aja järgi. Arvatav surma põhjus on südameatakk.
Mihaly Munkácsy nimeline Eestimaa Ungarlaste Ühing

Mihaly Munkácsy nimeline Eestimaa Ungarlaste Ühing on Eesti ungarlaste organisatsioon. Organisatsiooni kontor asub Tallinnas aadressil Piiskopi tänav 2. Organisatsiooni juhatuse esimees on István Bán.
Organisatsioon asutati 23. oktoobril 1988.
Organisatsioon on osalenud Ungari kultuuripäevade korraldamises.
Tammekoor

Tammekoor (Quercus cortex) on droogide koondnimetus, mitmete tamme perekonda liigitatud taimede, sh hariliku tamme, tüvelt ja okstelt korjatud ja kuivatatud koorele, mida tarvitatakse ravi otstarbel.
Hariliku tamme koor on kantud Euroopa farmakopöasse ja tema tanniinide sisaldus peab olema vähemalt kolmeprotsendiline. Mitmel pool maailmas on droogiallikateks ka kivitamm (Quercus petraea) ja karvane tamm (Quercus pubescens).
Droogiks kogutakse noorte tammepuude ja okste peegelkoort varakevadel, mahlade liikumise ajal. Sukana maha tõmmatud koort kuivatatakse päikese käes (7–10 päeva) või kunstlikus soojuses. Tamme koort soovitatakse koguda ettevaatlikult: kooreta jäänud oks on määratud hukule ja õigem oleks need puult ära lõigata. Kuid igalt puult ja igal pool seda muidugi teha ei tohi.
Droogina käsitletakse kuni 30 cm pikkusi sukki või kuni 3 mm sileda välispinnaga või läikivaid kooretükke.

Toimed ja näidustused

Droogi toime on kootav ja põletikuvastane. Keedisega loputatakse suud või kuristatakse suu-, igeme- ja neelupõletiku korral. Seespidiselt on tammekoorekeedist kasutatud isu suurendajana, ühekordseks annuseks 1–5 g (maksimaalselt 9 g) keedist. Suguelundite ja pärakupõletiku korral teha põletiku leevendamiseks mähiseid.
Välispidiselt kasutatakse tammekoore ja -lehtede tõmmist nahalöövete, ekseemide, seenhaiguste, veenipõletike (haavandite) ning põletuste korral nii täiskasvanutel kui ka lastel.
Homöopaatias tarvitatakse tammekoort kasvajavastase vahendina ja alkoholismi ravis.

Vastunäidustused

Tammekoore seespidisest kasutamisest võiks hoiduda ägeda mao-ja soolepõletiku, haavandtõve või muude ärritusseisundite puhul. Seda ei ole soovitatud alla 12-aastastele lastele.
Aidsi-kastanseemnik

Levik

Aidsi-kastanseemnik kasvab pärismaisena Austraalia idarannikul Queenslandis ja Uus-Lõuna-Walesis ning Vanuatul ja Uus-Kaledoonias. 
Puu eelistab niisket viljakat pinnast ja väga päikeselist kasvukohta. Puu on levinud jõgede ja ojade kallastel ning tasastel mäenõlvadel. Eelistatum kasvukõrgus on vahemikus 50...750 meetrit merepinnast, aasta keskmine temperatuur 28 °C ja sademete hulk 1000...3800 mm.
Kasvab sageli koos tugeva grevillea, mõõkjaokkalise kivijugapuu, pööris-nelgipuu, idanauklea ja erinevate viigipuudega.

Kirjeldus

Puu on igihaljas, suhteliselt aeglase kasvuga; kasvab kuni 40 meetri kõrguseks. Silindrilise tüve läbimõõt on keskmiselt üks meeter, üksikutel juhtudel kuni 1,5 meetrit. Koor on tumepruun, heledamate põikvöötidega.
Võra läbimõõt on tavaliselt 4…8 meetrit, lehestik on tihe.
Puul on läikivad tumerohelised sulgjad liitlehed, mis koosnevad 9…15 vahelduvalt kinnituvast 8...15 cm pikkusest ja 4...5 cm laiusest terve servaga lehekesest. Lehe alumine külg on heledam. Purustatud lehed on värske kurgi lõhnaga.
Õitseb septembris ja oktoobris. Õied on erksad punakollased. Puu on ühekojaline, tolmeldajad on peamiselt linnud, nahkhiired ja liblikad, keda meelitab tugevalõhnaline nektar.
Kastaniga sarnanevad seemned valmivad 12...20 cm pikkuses 4...6 cm läbimõõduga kaunas. Kaun on valminult läikivpruun (hiljem muutub mustaks), sirge, kõva ja raske. Ühes kaunas on 2…6 ümarat või veidi lapikut umbes 4 cm läbimõõduga keskmiselt 30-grammist seemet, mis valmivad märtsist maini.

Kasutamine

Seemned on mürgised (sisaldavad saponiini), kuid purustatuna on need pärast pikaajalist leotamist ja küpsetamist söödavad. Seemned sisaldavad mitmesuguseid alkaloide, sealhulgas kastanospermiini, mida katsetatakse kui võimalikku AIDSi- ja vähiravimit.
Seemnetes sisalduvaid mürke kasutatakse ka taimekaitsevahendite tootmiseks.
Aidsi-kastanseemnik on ka hea meetaim.
Puit on kõva ja raske (kuiv tihedus 720...750 kg/m³) ning suhteliselt sirgekiuline. Maltspuit on valkjas kuni kollane, lülipuit tumepruun kuni mustjas, võib olla hallikate triipudega, õlise pinnaga. Aidsi-kastanseemniku puit on hinnatud tooraine muu hulgas mööbli, tarbe- ja dekoratiivesemete ning höövelspooni tootmisel.
Aidsi-kastanseemnikku kultiveeritakse ka kui pargi- ja aiapuud. Puu on äärmiselt dekoratiivne ja pinnase suhtes vähenõudlik. Talub ka paari miinuskraadi. Juurestiku raadius võib ulatuda 10 meetrini, seetõttu kasutatakse teda kallaste kaitsmisel erosiooni eest. Samas peab meeles pidama, et ta tuleb istutada piisavalt kaugele torudest, vundamentidest ja teistest rajatistest.
Oma tiheda võra tõttu on aidsi-kastanseemnik ideaalne varjupuu. Muu hulgas Indias, Sri Lankal ja Malaisias istutatakse puud päikese- ja tuulevarjuks.
Eestis müüakse aidsi-kastanseemnikku toataimena, sageli "õnneubade" või "lucky beansi" nime all. Toatingimustes puu õitsema ei hakka.
Sisemajanduse kogutoodang

Sisemajanduse kogutoodang (SKT) ehk sisemajanduse koguprodukt (SKP) (inglise keeles Gross Domestic Product, GDP) on mingil kindlal territooriumil (tavaliselt mingis riigis) aasta jooksul toodetud lõpphüviste koguväärtus.
Väiksem osa Eesti majandusteadlasi on teinud ja/või teeb vahet SKT ja SKP vahel, nimetades sisemajanduse kogutoodanguks (SKT) kõiki majanduslikke tehinguid, mis toimunud (sh vahetoodangu müüki, mida arvestati Nõukogude ajal ühiskondliku koguprodukti sisse - see on ka põhjus, miks Nõukogude aegne statistika ei ole võrreldav tänasega), ja sisemajanduse koguproduktiks (SKP) üksnes lõpptoodangut, mida tähistatakse rahvusvaheliselt GDP-ga ja nagu seda mõistetakse siinses artiklis. Teiste arvates ei ole sellisel vahetoodangu eraldi arvestamisel majanduslikku sisu, mistõttu puudub ka vajadus erineva termini jaoks. Tavakasutuses on SKP ning SKT ekvivalentsed (Eesti Keele Instituut soovitab SKT-d) ning arvestavad üksnes lõpptoodangu hulka.
Sisemajanduse kogutoodang ja eriti sellest tuletatud näitaja sisemajanduse kogutoodang elaniku kohta kuuluvad kõige kasutatavamate majandusnäitajate hulka.

Eristus rahvamajanduse kogutoodangust

Territooriumipõhine SKT eristub omaniku rahvusliku kuuluvuse põhisest rahvamajanduse kogutoodangust (RKT, inglise keeles Gross National Product, GNP).
SKT ei võta arvesse tuluülekandeid. Näiteks Eesti SKT sisaldab küll välismaalaste Eestis teenitud kogutulu, aga ei sisalda Eesti kodanike tulu, mis on teenitud välismaal. Enamasti ei ole SKT ja RKT erinevused suured.

Võrreldavusprobleemid

SKT arvutamisel liidetakse mingeid kindlaid hindu (baashindu) kasutades kokku kõigi antud territooriumil toodetud kaupade ja teenuste koguväärtus (või analoogiliselt tarbitud toodang või teenitud tulu). Seetõttu sõltub SKT väärtus kasutatavatest baashindadest. Väga erineva hinnastruktuuriga riikide (või perioodide) võrdlemisel võib see probleeme tekitada.
SKT ei arvesta kodumajanduse mahtu. Seda tuleb silmas pidada erineva kodus enese jaoks toodetud toodangu osakaaluga maade võrdlemisel kui ka mitmesuguste reformide heaoluefekti arvestamisel. Nii ei arvestata SKT-s kodus last hoidvat vanemat, küll aga arvestatakse sama teenust, kui selle eest saab ametlikku tulu lapsehoidja. 
SKT on majandusliku aktiivsuse näitaja, mistõttu suurem SKT ei tähenda alati suuremat heaolu. Suurem SKT võib olla seotud näiteks suuremate kütmiskulude, suuremate kuritegevuse vastu võitlemise kulude või vähema vaba ajaga. Need põhjused suurendavad küll kulusid, kuid mitte heaolu.
SKT on levinuim majandusliku arengu võrdlev näitaja, sest seda on suhteliselt lihtne mõõta, seda mõõdetakse pea kõigis riikides pidevalt ja suhteliselt sarnase metoodika alusel ning SKT väärtusel on tugev korrelatsioon enamiku heaolutaseme näitajatega.
Ahto Pilisner

Ahto Pilisner (sündinud 21. detsembril 1965 Pärnus) on Eesti sõudja.
Lõpetas 1984 Pärnu 4. Keskkooli, õppinud EPA-s. Aastast 1992 ettevõtja.
Projekt 1328 Baltika

Kirjeldus

Baltika on mõeldud traalpüügiks ja püütud kala külmutamiseks (külmutustraaler). Iseloomulik kõrge vööriosa tagab parema kindluse Läänemere teravas lainetuses. Ahtris on slipp kalatraalile. Mõnikord on ümberehitusena keskel püügiteki kohal parrast kõrgendatud.
Laevatüübi pikkus on 25,5 m, laius 7 m ja süvis kuni 2,37 m. 300 hj peamasin annab kiiruseks 9,5 sõlme. Laeval on kaks abimasinat võimsusega 20 hj. Külmutuslaadruumi maht on 64 m³ ja hoitav temperatuur 0° C lähedal. Koikohti on viiele laevapereliikmele.
Väidetavalt projekteeriti see kalatraaleri tüüp, nii et seda oleks sõjaseisukorras võimalik hõlpsalt kohandada ka kergeks miinitraaleriks.

Ajalugu ja kasutus

Esimene Baltika-tüüpi laev valmis Sosnovski laevatehases 1971. aastal ja nende tootmine lõpetati alles 2010. aastal. Kokku on ehitatud umbes 400 seda tüüpi laeva, millest üks läks ka Nõukogude Liidu mereväe kasutusse. Laevu on kasutatud peamiselt Läänemeres ja Põhjameres, seejuures laialdaselt Eestis ja Lätis. Samuti on osa eksporditud ja 20 laeva on ehitatud Rumeenias. Neid on kasutatud ka Bulgaarias ja Jugoslaavias.
1980. aastail ehitatud Baltika-tüüpi laevu on Eestis veel käigus, näiteks Veere, Ermistu, Hiiesaare, Illuste, Kuressaare, Ramsi, Pringi, Lavassaare, Narvia, Pedassaare jm.

Muu

Lingvistiliselt iseäralikuna võib välja tuua, et ühe aastail 1976-2007 Lätis Riias teenistuses olnud Baltika-tüüpi traaleri nimi oli Perse.
Rhadinophanes

Levila

Need maod elavad Guerrero osariigis Mehhikos.