google/wiki40b huggingface dataset:
Otto Weininger

Otto Weininger (3. aprill 1880 Viin – 4. oktoober 1903 Viin) oli juudi rahvusest Austria filosoof.
Otto Weininger sündis Ungarist pärit juudi kullassepa Leopold Weiningeri perekonnas. 1898. aastal astus Otto Weininger Viini Ülikooli, kus ta õppis filosoofiat ja psühholoogiat. 1902. aasta juulis lõpetas ta ülikooli filosoofiadoktori kraadiga. Tema väitekiri kandis pealkirja "Eros und Psyche. Eine biologisch-psychologische Studie" ("Eros ja Psyche. Bioloogilis-psühholoogiline uurimus").
1902. aastal pöördus Otto Weininger juudi usust protestantismi.
Otto Weiningeri põhiteos on 1903. aastal ilmunud "Geschlecht und Charakter" ("Sugupool ja iseloom"), mis kujutas endast ta väitekirja ümbertöötatud ja täiendatud varianti. Muuhulgas sisaldas teos ka misogüünseid ja antisemiitlikke seisukohti.
3. oktoobril üüris Otto Weininger ühes hotellis toa ja tulistas õhtul endale kuuli pähe. Ta leiti järgmisel hommikul ja viidi haiglasse, kus ta kell 10:30 suri.
1904. aastal ilmus postuumselt Weiningeri kirjutiste kogumik "Über die letzten Dinge" ("Viimastest asjadest").
Šona keel

Foneetika

Šona keel kasutab ladina tähestikku. Sõnade hääldus sõltub peamiselt dialektist.
Šona keel on toonikeel, milles eristatakse kaht tooni: kõrge ja madal. Kirjakeeles toone ei märgistata. Sõnade tähendus sõltub hääldusest ehk kas on kasutatud kõrget või madalat tooni.
Šona keeles on viis täishäälikut: a, e, i, o, u. Täishäälikuid hääldatakse sarnaselt eesti keelega.
Šona keele nimi- ja tegusõnadel on eesliide ja sõnatüvi. Tegusõnad lõppevad täishäälikuga. Eristatakse kahte minevikuvormi: esimene, mis kirjeldab täna toimunud tegevust, ja teine, mis kirjeldab eile või kaugemas minevikus toimunud sündmusi.
Eituse moodustamine varieerub vastavalt tegusõna vormile. Seega on infinitiivil ja finiitverbil erinevad eituse morfeemid.
Šona keeles on lause sõnajärg subjekt-verb-objekt (SVO).
Tõnis Vanna

Klubikarjäär

24. detsembril 2009 siirdus Vanna Rootsi klubisse Syrianska FC.
Augustis 2010 siirdus ta Rootsi klubisse Dalkurd FF.
Märtsis 2011 siirdus ta Paide Linnameeskonda. 
Aprillis 2011 siirdus ta Rootsi tugevuselt neljanda liiga klubisse Nyköpings BIS.
Kilptäilised

Kilptäilised (Coccoidae) on ülemsugukond putukaid nokaliste seltsist.
Eesti Trükitööstus

Eesti Trükitööstus oli aastatel 1973–1990 Tallinnas tegutsenud tootmiskoondis.
Tootmiskoondis moodustati 1973 Polügraafiatööstuse Peavalitsusest, ENSV Ministrite Nõukogu 28.03.1973 määruse nr 135 ja ENSV Ministrite Nõukogu Presiidiumi 26.03.1973 protokolli nr 14 alusel likvideeriti Polügraafiatööstuse Peavalitsus ja moodustati ENSV Ministrite Nõukogu Riikliku Kirjastuste, Polügraafia ja Raamatukaubanduse Komitee Tootmiskoondis "Eesti Trükitööstus".
Tootmiskoondisse kuulus 18 riigitrükikoda (sh trükikoda Kiir, Paide Trükikoda, Valgatrükk, Ühiselu, Täht, Kaevur, Saarte Trükikoda, Punane Täht, Oktoober, Tartu Trükikoda) ehk peaaegu kõik Eesti NSV riigitrükikojad. Tootmiskoondisse ei kuulunud ainult EKP Keskkomitee trükikoda ja üksikud ametkondlikud trükikojad.
Eesti Akadeemiline Pedagoogika Selts

Eesti Akadeemiline Pedagoogika Selts (lühend: EAPS) on aastal 1930 Peeter Põllu eestvedamisel loodud kasvatusteadlasi ühendav selts. Aastal 1940 selts suleti, 1989. aastal taasasutati.
EAPSi osakonnad on Tartus ja Tallinnas.
EAPS korraldab kasvatusteemalisi konverentse, samuti antakse välja mitmeid auhindu, nt Peeter Põllu nimeline stipendium.
EAPS on Euroopa Haridusuuringute Assotsiatsiooni (EERA; inglise European Educational Research Association) liige.
Vanemuise Tantsu- ja Balletikool

Ajalugu

Vanemuise Tantsu- ja Balletikool asutati 1994. aastal väikese balletistuudiona teater Vanemuise kõrvale. Praegune kool on tekkinud läbi selle balletistuudio arengu.
Alustati ühe balletiklassiga, kus käis 24 õpilast. Kasvav huvi võimaldas balletistuudiol laieneda ning õpilaste arv on läbi aastate kasvanud. 2001. aasta jaanuaris sai balletikoolist mittetulundusühing, seega muutus balletikool teatrist sõltumatuks.
2002. aastal avati mudilasklassid ning kaks aastat hiljem käis trennis 70 õpilast. Praeguseks on kooli edukalt lõpetanud kolm lendu.
Vanemuise Tantsu- ja Balletikooli juhatajaks on selle asutamisest peale eesti tippbaleriin Elena Poznjak-Kõlar.

Õpetamine

Balletikoolis õpetatakse peamiselt Vene balletikooli traditsioonile tuginedes. Rõhku pannakse eelkõige klassikalise tantsu eriomadustele. Kuid kasutusel on ka mõned teiste Euroopa metoodikate elemendid, näiteks Prantsuse süsteemi põhimõtted.
Kõik balletikooli õpetajad on klassikalise haridusega professionaalsed tantsijad, kes omavad balletis mitmeaastast kogemust. Õpetajad saavad ennast täiendada välismaal, käies rahvusvahelistel tantsuteemalistel seminaridel ja kursustel.
Vanemuise Tantsu- ja Balletikoolis toimub pidev koostöö Tallinna Balletikooliga: Tartus on tunde andnud Tiiu Randviir, Ilse Adusson, Viesturs Jansons. Koostööd arendatakse ka balletikoolidega mujal Euroopas ja Venemaal. Õpilastele jagavad oma oskusi ja teadmisi tuntud välismaised tantsupedagoogid: Rachide Tika (Belgia), Anatole Karpuhhin (Antwerpen, Madalmaad), Anna Laerkesen (Kopenhaagen, Taani).

Vilistlased

Tänaseks on Vanemuise Tantsu- ja Balletikooli lõpetanud juba kolm lendu (2004, 2007 ja 2009). Parimatel lõpetajatel on võimalik tantsida Rahvusooper Estonia või Vanemuise teatri balletitrupis, minna edasi õppima välismaale või proovida nooremaid koolikaaslaseid õpetades, kuidas tundub pedagoogitöö. Kuid isegi siis, kui kooli lõpetajad valivad endale tantsumaailmas mõne teise tee (nt modern, plastika, flamenko jne), on nad saanud jätkamiseks hea põhja.
III lend (2009, õpetaja Marika Aidla): Annika Kaasik, Alliki Surva, Liisa Laanisto, Saile-Johanna Langsep
II lend (2007, õpetaja Rufina Noor): Anna Gavronski, Eva Luts, Signe Lange, Jevgenia Penkova, Karin Ratnik, Helen Tooming
I lend (2004, õpetaja Jelena Poznjak-Kõlar): Julia Litvinenko, Olga Statsevitš, Olga Šupljakova, Maria Kulikova, Kalli Pikas, Teele Kuusk
Nord (jääkaru)

Nord (24. november 2001 Schönbrunni loomaaed – 8. jaanuar 2019 Tallinna Loomaaed)  oli Tallinna Loomaaia isane jääkaru.
Ta moodustas loomaaias paari emase jääkaru Fridaga. Neil sündis kaks järglast – Nora, kes elab Viini Schönbrunni Loomaaias ja poeg Aron, kes elab Tallinna Loomaaias.
Tallinna gümnaasiumi trükikoda

Tallinna gümnaasiumi trükikoda (hiljem Tallinna linna ja gümnaasiumi trükikoda) oli Tallinna Gümnaasiumi juures tegutsenud trükikoda. Nimest hoolimata ei kuulunud trükikoda gümnaasiumile, vaid oli eraomanduses. Trükikoda asutati 1633. aastal, aastal 1829 sai sellest trükikoda "Lindforsi pärijad".
Gümnaasiumi trükikoda oli 17.-18. sajandil olulisim eestikeelsete raamatute väljaandja. Muu hulgas anti välja Uus Testament (1715) ja Piibel (1739).
Elektriliin

Elektriliin on elektrijuhtidest ja paigaldustarinditest koosnev liin (edastusrada) elektrienergia ülekandmiseks.
Elektrijuhtideks võivad olla kaablid või juhtmed, viimased kas isoleerkattega (isoleerjuhtmed) või paljasjuhtmed. Kaablitel ja isoleerjuhtmetel võib olla üks juhtiv soon või mitu üksteisest isoleeritud soont. Juhtmed ja kaablisooned ühendatakse liini sõlmpunktides vastavalt juhistikusüsteemile.
Liini juhtmed ja kaablid asetsevad paigaldustarinditel, nt õhuliini mastidel, või erirajatistes (tunnelites, estakaadidel), kaablid ka pinnases või vees (veekogu põhjas).
Liine liigitatakse voolu liigi järgi vahelduvvoolu- ja alalisvooluliinideks ning pinge järgi madalpinge- ja kõrgepingeliinideks. Liini loetakse madalpingeliseks, kui tema nimipinge ei ole vahelduvvoolu korral üle 1000 V ega alalisvoolu korral üle 1500 V. Neid väärtusi ületava nimipingega liinid on kõrgepingeliinid. Levinumad madalpinged vahelduvvooluvõrgus on 230 V ja 400 V. Kõrgepinged on nt 6 kV, 10 kV, 20 kV, 35 kV, 110 kV ja 330 kV.
Ene Kallas

Ene Kallas (pseudonüüm Krafinna; end. Ene Kuus; sündinud 12. juulil 1973) on eesti ajakirjanik ja poetess.
Kallas töötas Saaremaa ajalehtedes Oma Saar ja Meie Maa.
2011. aastal ilmus Kallasel luulekogu "Teki all ja köögikardinate taga" Sven Kivisildniku kirjastuses Jumalikud Ilmutused. See on ühiste kaante vahel Kaarel Kressa luulekoguga "Vereurmarohumesi", raamatu kujundas Matthias Sildnik. 2013. aastal ilmus luulekogu "Tark loom" kirjastuses Jumalikud Ilmutused. Valik luuletusi ilmus samal aastal kogumikus "Elavate surnute antoloogia".
2014. aastal ilmus temaatiline luulekogu "Kohtu tänava vares" kirjastuses Jumalikud Ilmutused.
2014. aasta detsembrist Eesti Kirjanike Liidu liige.

Isiklikku

Tema abikaasa on Jüri Kallas.
Arnold Matteus

Arnold Alvil Matteus (1./13. detsember 1897 Kärgula vald – 2. november 1986 Tartu) oli eesti arhitekt.

Elukäik

Arnold Matteus pärines taluperest. Kooliteed alustas Matteus Kärgula vallakoolist. 1914–1918 õppis ta Tartu Reaalkoolis. 1918. aastal astus ta Tartu Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonda. Aastatel 1919–1920 võttis ta osa Vabadussõjast. 1921–1925 õppis Matteus ka Karlsruhe tehnikaülikooli arhitektuuriosakonnas.
1926–1935 ja 1941–1944 oli Arnold Matteus Tartu linnaarhitekt, 1944–1960 Tartu linna peaarhitekt.

Looming

Matteus töötas pikka aega Tartu linnaarhitektina ja kujundas suuresti Tartu arhitektuuri palet. Suur osa tema arvukaist projektidest on funktsionalistlikus stiilis.
Nii linnaarhitektina kui ka vabakutselisena töötades oli Matteus autori või kaasautorina seotud ligi kuuesaja arhitektuuriprojektiga. Sõjas hävis Matteuse projektide register, kus oli üle 1000 teose.

Ühiskondlik tegevus

Matteus oli korporatsiooni Ugala vilistlane ja üks kunstiühingu Pallas juhatajaid 1943–44.
Veiniturism

Veiniturism on viinamarjaistanduste, veinitootjate, veinifestivalide ja veini demonstratsioonide külastamine veinide maitsmise või veinipiirkonnale omapärase kultuuripärandi kogemise eesmärgiga. Veiniturismi põhielementideks loetakse veini, veiniregiooni ja veinitootjaid. Veiniturismil on seos toiduturismi, põllumajandusturismi, ökoturismi ja jätkusuutliku turismiga. Veiniturismiga tegelevat inimest nimetatakse veinituristiks.
Kümme suurima veinitoodanguga riiki on Prantsusmaa, Itaalia, Hispaania, USA, Argentina, Saksamaa, Austraalia, Lõuna-Aafrika, Tšiili ja Hiina. Itaalia, Hispaania ja Prantsusmaa on neist peamised veiniturismi sihtkohad, kuna nendes riikides on mitmeid viinamarjaistandusi ja veinitootjaid ning korraldatakse pidevalt veinifestivale. Eestis arendavad veiniturismi Tiina Kuuler, Peke Eloranta ja Ingrid Eloranta. Välismaal tegelevad veiniturismiga UNWTO ja Wine Tourism Association.
Veinituristi peaeesmärk on maa kultuuri tundmaõppimine ja meeleliste elamuste saamine. Veiniturism pakub selleks erinevaid võimalusi – veinide degusteerimine, ekskursioon istandustes jne. Samuti on võimalik tooteid kaasa osta. Veinituriste kirjeldatakse tihti kui intelligentseid ja teadlikke ning neile ei ole hind alati esmatähtis.

Veiniturist

Hall ja Macionis on soovitanud veinituristid liigitada kolmeks alagrupiks. Esiteks on olemas nn veiniarmastajad, kelle jaoks on veinimõisate külastamine prioriteet. Teiseks on nad välja toonud "veinist huvitujad", kelle jaoks on veini tarbimine pigem hea ajaviide kui suur huvi ja kirg. Veinist huvitujad pigem külastavad veinimõisasid jms osana reisist, aga see pole reisi peamine eesmärk. Viimaseks on "uudishimulikud turistid", kes veinidest või veini tarbimisest eriti midagi ei tea ning veinimõisa külastamine on lihtsalt tore uus kogemus. Veinituristid on inimesed, kes naudivad veini ja toitu ning on huvitatud erinevatest tootmisviisidest. Samuti võivad need olla ka inimesed, kes peavad end haritud inimesteks või on vähemasti huvitatud uutest teadmistest või inimesed, kes on avatud uutele kogemustele ning näevad toitu ja veini kui meeldivat viisi midagi uut kogeda ja nautida.

Veiniturism Eestis

Eestis tegelevad ametlikult veiniturismiga viis ettevõtet, milleks on Valgejõe Veinivilla, Luscher & Matiesen Muhu Veinitalu ja Toompea muuseum, Tori Jõesuu siidri- ja veinitalu, Jaanihanso siidrivabrik ja Allikukivi veinimõis. Veiniturismi valdkond on Eestis veel väga noor ja pole jõutud luua tihedat koostöövõrgustikku. Kõik ettevõtjad on huvitatud koostööst, aga puudub algataja.
Miri loss

Ajalugu

Linnuse ehitamist alustati arvatavasti 1506. aasta paiku, mil Mir kuulus Iliniczitele. Algne loss oli puidust. Aastast 1568 läks loss üle Radziwillide suguvõsale, kes rajasid kivilinnuse. Valgevene gootika stiilis linnuse juurde ehitasid Radziwillid renessansspalee, lossimüüride taha rajati aga bastionid.
Aastal 1655 rüüstasid lossi kasakad, aastal 1705 rootslased, aastal 1785 venelased.
Aastal 1812 pidasid Miri all lahingu vene väed ja prantslased. Kuigi venelased võitsid, taganesid nad Miri alt ja lasid lossi lahkudes õhku. Uued omanikud, Wittgensteinid, rajasid lossist eemale uue mõisakompleksi. Aastast 1891 kuulus Miri loss aga Światopełk-Mirscytele. Nemad hakkasid vana lossi rekonstrueerima, kuigi ei jõudnud sellega kuigi kaugele.
Aastal 1941 võeti Miri loss kasutusele getona. Aastail 1944–1956 oli loss kasutusel majutusasutusena, mis tõi lossi interjöörile  veel enam kahju.
Uued rekonstrueerimistööd algasid 20. sajandi kaheksakümnendatel aastatel ja jõudsid lõpule aastaks 2010. Aastal 2000 arvati Miri loss UNESCO maailmapärandi nimistusse. Kaitsealuse ala pindala on 27 ha.
Praegu asub Miri lossis muuseum.

Arhitektuur

Miri loss on  ebakorrapärase nelinurkse põhiplaaniga. Gooti stiilis kindluse neljas nurgas on tornid, lisaks selleleon linnuse juures veel viies torn, mis on teistest kõrgem. See torn oli kasutusel väravatornina. Kindluse müüride vahel asus Radziwillide renessansspalee.
XVII sajandil rajati lossi juurde itaalia aed, kus lisaks kohalikele puudele ning põõsastele kasvasid ka sellised eksootilised puud nagu apelsinipuud ja sidrunipuud. Ka lisandus Miri lossile barokseid vorme, kui lossi peale rüüsteretki taastati.
Lossi ümber asuvad muldvallid. Lisaks keskaegsele lossile on kaitse all veel XIX sajandil lisandunud osa - tiik, park, kabel, Światopełk-Mirscytele kuulunud mausoleum, väravavahi maja koos väravatega, mõisavalitseja maja. XIX sajandil ehitatud häärber on kahjuks hävinud.
Isarnus Fontianost

Isarnus Fontianost (ka Isarnus Tacconi või Isarnus Morlane; surnud 18. septembril 1310) oli Lõuna-Prantsusmaa päritolu vaimulik, Riia, Lundi ja Salerno peapiiskop.
Isarnus sündis Carcassonne'i lähedal 13. sajandi keskpaiku. Samas piirkonnas olid varem aktiivselt tegutsenud katarid ja ka Isarnuse emapoolne vanaisa seostati nendega. Selline üpris lähedane sugulus ketseriga ei takistanud siiski Isarnuse edukat vaimulikukarjääri. 1290. aastal oli temast saanud Narbonnes'i piiskop, mõned aastad hiljem oli ta aga juba paavst Bonifatius VIII lähikonnas. Temast sai liige kuuria audiitorite kolleegiumis, mis tegeles paavstile esitatud kaebuste läbivaatamisega. Lisaks sellele tegutses Isarnus ka paavsti legaadina Prantsusmaal ja Taanis.
1300. aastal, kui Rooma suundunud Riia peapiiskop Johann III suri, otsustas paavst uueks Liivi- ja Preisimaa kirikupeaks teha just Isarnuse. Detsembris anti talle üle peapiiskopi regaalid ja mõni aeg hiljem oli ta sunnitud asuma lahendama tõsist probleemistikku, mis Liivimaal oli tekkinud.
Nimelt olid 1297. aastal omavahelisse kodusõtta sattunud Riia linn ja Liivi ordu, aasta hiljem sõlmisid aga orduvastase liidu ka peapiiskop ning Saare-Lääne ja Tartu piiskopid. Kuid liitu astunud said ordult peagi lüüa ja peapiiskop langes koguni vangi. Peapiiskopkond ja suur osa Saare-Lääne piiskopkonnast langes aga ordu võimu alla ning Riia ja ordu tüli jätkus, sellesse sekkusid linna liitlastena veel ka paganlikud leedulased. Isarnus püüdis vaenutsevaid osapooli lepitada ning saavutaski 1302. aastaks peapiiskopkonna ja Saare-Lääne alade tagastamise vaimulikele. Samuti esitas ta ettepaneku Riia ja ordu lepitamiseks, kuid paraku ei võtnud linn seda vastu.
1302. aastal õnnestus Isarnusel saada aga Lundi peapiiskopiks ning seetõttu loobus ta problemaatilisest Riia kirikupea kohast. Tema lahkumise järel jäi see amet ligi kaheks aastaks täitmata. Isarnus hoidis Liivimaal aga jätkuvalt silma peal ning erinevalt enamikust Riia peapiiskoppidest suutis ta seejuures hästi läbi saada ka orduga.
Isarnus sai 1310. aastal Salerno peapiiskopi koha, kuid suri juba samal aastal.
Johan Pill

Johan Pill (8. mai 1890 Tammistu vald, Viljandimaa – 28. september 1981 Tallinn) oli eesti notar.
Ta õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas 1911. aastal ning õigusteaduskonnas 1915–1918 ja 1920–1924 (lõpetas), Korporatsioon Fraternitas Estica vilistlane.
Osales Vabadussõjas. Aastail 1924–1932 oli ta Tallinna-Haapsalu Rahukogu kohtuameti kandidaat ja kohtu-uurija, 1932–1939 ja 1942–1944 oli ta notar Viljandis, seejärel invaliidina kodus.
Hermann Pauts

Elulugu

Hermann Pauts oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1935 Saaremaa Ühisgümnaasiumi, 1948 TPI majandusteaduskonna kaubandusökonoomia erialal, majanduskandidaat (1963, TÜ), väitekiri "Kodanliku Eesti väliskaubandus imperialismi süsteemis". Oli 1935–44 Tallinna Konduktorite Reservi konduktor, 1948–52 TPI kaubandusökonoomia kateedri assistent, 1952–65 TPI ja TÜ sama kateedri vanemõpetaja, 1965–67 TÜ sama kateedri dotsent, 1967–74 TÜ kaubatundmise ja kaubanduse organiseerimise kateedri juhataja, 1974–81 dotsent, aastast 1981 pensionil. Õpetas kaubanduse organiseerimist ja tehnikat, kujundas TÜ-s kaubatundmise eriala, koostanud õppevahendeid.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: kaubanduse organiseerimine. 20 teadustrükist.
Edvard Moser

Edvard Moser (sündinud 27. aprillil 1962 Ålesundis) on Norra neuroteadlane ja Trondheimis asuva Norra Teaduste ja Tehnoloogia Ülikooli juurde loodud Kavli Süsteemide Neurobioloogia Instituudi direktor. Edvard Moser jagas koos oma abikaasa May-Britt Moseri ja Suurbritannia neuroteadlase John O'Keefe'iga 2014. aasta Nobeli füsioloogia- ja meditsiiniauhinda imetajate ajus ruumitaju vahendavate närvirakkude avastamise eest. Edvard Moser on alates 1996. aastast Norra Teaduste ja Tehnoloogia Ülikooli psühholoogia ja neurobioloogia professor.
Moser sai koos oma abikaasaga tuntuks imetajate koha ja ruumitaju vahendavate neurobioloogiliste mehhanismide uurimisega. Moserite labor leidis näriliste entorinaalsest ajukoorest närvirakud, mis on tundlikud ruumilise keskkonna teatud omadustele ja vahendavad imetajates ruumitaju. Sealhulgas kirjeldasid nad esmakordselt nii võrerakud (inglise keeles grid cells) kui ka piirderakud (inglise border cells). Võrerakud on tundlikud loomade teatud ruumipiirkondades viibimisele, aktiveerudes sii, kui loom läbib vastava raku "aktiivsusvälja" (inglise firing field, vahel ka place field). Piirderakud on närvirakud, mis aktiveeruvad siis, kui loom puutub keskkonnas kokku mingi füüsilise barjääriga.
Moser sai psühholoogia kraadi 1990. aastal Oslo Ülikoolis. 1995 kaitses ta professor Per Anderseni grupis samas ülikoolis teadusdoktori kraadi (PhD). Moser oli koos oma abikaasaga järeldoktorant Richard Morrise laboris Edinburghi ülikoolis 1994–1996 ja külalisteadur John O'Keefe'i laboris University College Londonis. Nii Edvard kui May-Britt naasid Norrasse 1996. aastal, kus nad asutasid oma labori Norra Teaduste ja Tehnoloogia Ülikooli juures.
Volodõmõr

Volodõmõr (ukraina keeles Володимир) on ukrainapärane mehenimi. Volodõmõr on Vladimiri nime mugandus ukraina keeles.
Arnold Piho

Elulugu

Arnold Piho oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1946 Väimela Põllumajandustehnikumi, 1950 TÜ põllumajandusteaduskonna, põllumajanduskandidaat (1956, Eesti Põllumajandusakadeemia), väitekiri "Eesti NSV leet- ja soostunud muldade agrokeemilistest omadustest"), põllumajandusdoktor (1976, Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI), väitekiri "Väetiste kasutamise mullastikulised tingimused, efektiivsus põllukultuuride väetamisel ning mineraalväetiste jaotamine külvikorras Eesti NSV-s". Oli 1948–1950 Eesti TA Põllumajanduse Instituudi mullalabori laborant, 1950–1951 TÜ põllumajandusteaduskonna mullateaduse ja agrokeemia kateedri assistent, 1951–1958 EPA mullateaduse ja agrokeemia kateedri vanemõpetaja, 1958–1959 Põllumajanduse Ministeeriumi Maakorralduse Valitsuse insener mullastiku uurimise alal, 1959–1962 EMMI väetustarbe labori (Kuusikul) vanemteadur, 1962–1967 põllunduse osakonna juhataja, ühtlasi Kuusiku katsebaasi juhataja kohusetäitja, 1967–1973 Kuusiku katsebaasi juhataja, ühtlasi põllunduse osakonna agrotehnika sektori juhataja, 1973–1978 sama sektori juhataja. Õpetas mullateadust ja agrokeemiat, koostas õppevahendeid.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: põllukultuuride agrotehnika, mulla agrokeemilised omadused, väetiste tõhusus. Uuris Eesti leet- ja soostunud muldade agrokeemilisi omadusi, mulla fosfori-, kaaliumi- ja lämmastikurežiimi, viljavaheldust ja külvikordi, nende mõju põhiliste põllukultuuride saagile ja mullaviljakusele. Täiustas muldade kaardistamise ja uurimise metoodikat, täiendas ja üldistas taimekasvatuse teoreetiline aluseid. Analüüsis väetiste efektiivsust, koostas väetiskatsete tulemuste alusel saagifunktsioonide kordaja NPK-väetiste jaotamiseks erinevatele põllukultuuridele. Töötas välja alused kultuuride optimaalseks paigutamiseks elektronarvuti abil, samuti mullaharimise, kultuuride hooldamise ja koristustööde kvaliteedinõuded ning kevad- ja sügistööde kompleksse hindamise juhendid. Olnud Üleliidulise Mullateadlaste Seltsi Eesti filiaali juhatuse liige, Üleliidulise Põllumajandusteaduste Akadeemia Lääne Osakonna mullateaduse ja agrokeemia sektsiooni aseesimees ja Üleliidulise külvikordade probleemkomisjoni liige, Eesti Teaduste Akadeemia põllumajandusteaduse nõukogu liige. Eesti NSV teeneline teadlane (1977), Nõukogude Eesti preemia (1970, kollektiivis). 124 teadustrükist.
Beast over Hammersmith

Lood

Kõikide lugude autor on Steve Harris, kui pole märgitud teisiti.
Jeffersoni maakond (New York)

Ajalugu

Jeffersoni maakond moodustati 28. märtsil 1805. aastal Oneida maakonna osast. Maakond sai nime kolmanda Ameerika Ühendriikide presidendi Thomas Jeffersoni järgi.
Martin Marinčin

Martin Marinčin (sündinud 18. veebruaril 1992 Košices) on Slovakkia jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Toronto Maple Leafs.
2010. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Edmonton Oilersi poolt 46. valikuna. Seejärel suundus ta mängima Põhja-Ameerikasse. Ta mängis esmalt Western Hockey League'i klubides Prince George Cougars ja Regina Pats ning American Hockey League'i (AHL) klubis Oklahoma City Barons. Oilersi meeskonnas tegi ta oma NHL-i debüüdi hooajal 2013–14.
2015. aasta juunis liitus ta Leafsiga. Hooajal 2017–18 mängis ta põhiliselt Leafsi noorteklubi Toronto Marliesi rivistuse AHL-is. Ta tuli sel hooajal Marliesiga AHL-i meistriks.
Ta on kuulunud Slovakkia jäähokikoondisse 2014. aasta taliolümpiamängudel ja kolmedel maailmameistrivõistlustel.
Suur majandussurutis

Suur majandussurutis (ka 2009. aasta majanduskriis või 2000. aastate lõpu majandussurutis) on ülemaailmne majandussurutis, mis peamiselt esines põhjapoolkera Lääne kultuuriruumis: Uues Maailmas ehk Põhja-Ameerikas, Vana Euroopa maades (va Poolas ja Albaanias) ning Venemaa Föderatsiooni aladel.
See algas 2007. aasta detsembris ning muutus eriti järsuks languseks 2008. aasta septembris. Kriisi aktiivne faas, mis ilmnes likviidsuskriisina, algas 7. augustil 2007, kui BNP Paribas katkestas raha väljavõtmise kolmest riskifondist, põhjendades seda "likviidsuse täieliku aurustumisega".
2006. aastal tippu jõudnud USA kinnisvaramull põhjustas USA kinnisvarahindadega seotud väärtpaberite väärtuse kukkumise, mis omakorda kahjustas finantsasutusi üle kogu maailma.
Ülemaailmne majandussurutis mõjutas kogu maailma majandust, kuid mõned riigid kannatasid teistest rohkem. Suurt ülemaailmset surutist iseloomustab mitmes valdkonnas ilmnev süsteemne tasakaalutus, mille tekitas 2007.–2008. aasta finantskriis. Euroopa võlakriisi kõrvalmõjud majanduses ning 2013.–2014. aasta ülemaailmselt piiratud kasvuväljavaated tekitavad Suurest majandussurutisest taastumisel endiselt raskusi.
Kurista linnamägi

Kirjeldus

Kurista linnamägi on Kalevipoja tüüpi linnamägi. Mäeseljandiku kõrgus on 14 m, õueala pindala 1300 ruutmeetrit. Lõunapoolse valli kõrgus siseküljel on 70 cm, välisküljel 1,5 m. Põhjapoolne vall on aga madalam, mõõtmetega siseküljel 50 cm, välisküljel 90 cm. Ülejäänud vallid on 40 cm kõrgused.

Uuringud

Lõhutud osas läbiviidud järelkaevamiste käigus tulid päevavalgele põlenud puitkonstruktsioonide tukid. Nende tukkide dateerimine on andnud alust arvata, et linnuse kasutusaeg jäi 11.–12. sajandisse.