Serfaus

Geograafia

Serfaus on väikelinn platool 500 m ülemise Inni oru kohal Tiroolis, Lääne-Austrias. Üle linna kõrgub mäehari, mis ühendab Furgleri mäe (3004 m) Schönjochi mäega (2491 m). Oru vastasküljel on 20 km pikk Glockturmkammi mäehari, millel Pfroslkopfi tipp (3148 m).

Ajalugu

Vanimad tõendid inimasustusest Serfausi piirkonnas pärinevad pronksiajast. 3200-aastase lõkkekoha jäänused Komperdellil, lähedasel kõrgalpi rohumaal, näitab, et ala kasutati karjamaana või jahimaana. Rohkem arheoloogilisi uuringuid teostati "Zienerbichlis" (iselaadne mägi Serfausist edelas), mis näitasid hilisantiigi ja keskaja jälgi.
Rooma-eelsed kohanimed ja mõned jäljed keltidest kinnitavad piirkonna varajast asustamist. Antiikajaloolased kirjeldasid ala kui Raetiat ja selle asukaid kui reete. Kuid ala vallutamisega roomlaste poolt umbes 15. aastal eKr hakkasid rooma ja reedi kultuurid segunema, luues romanšid. Romanši keel, mida ikka veel kõneldakse mõnes Šveitsi Graubündeni kantoni osas, on säilinud paljudes piirkondlikes kohanimedes. 6. sajandil hakkasid platoole asuma saksakeelsed bajuvaarid, asendades järk-järgult romanši keele igapäevases suhtluses.
Küla ennast on esmakordselt ametlikult mainitud 11. sajandil. See ja Kappli asulad Paznauni orus asustati osaliselt Serfausi kaudu. Kuni 1891. aastani oli See ka osa Serfausi pastoraadist, mis selgitab, miks on senini surnuaed See kodanikele Serfausi külas. Teine oluline kultuuriline maamärk on palverännukirik St. Georgen. Keskajal ehitatuna on see üks vanimaid kirikuid piirkonnas.
19. sajandil hakkas Tiroolis õitsema turism ja pärast Teist maailmasõda muutus turism peamiseks sissetulekuallikaks külas.
1942. aastal langes 14 hoonet tuleroaks, mis jättis 16 perekonda (kokku 89 inimest) peavarjuta ja põhjustas umbes 650 000 riigimarka kahju. Küla ehitati pärast Teist maailmasõda uuesti üles, mis andis uutele hoonetele ka rohkem ruumi võrreldes romanši kobarküla vana asetusega.
Piirkonnas kasvava turismi tõttu suureneva liiklusega toimetulekuks keelustas Serfaus 1970. aastatel talviti eraliikluse. Külaliste (ja eriti suusatajate) transpordiks loodi bussiteenus. Et pakkuda isegi vaiksemat ja keskkonnasõbralikumat transporti linna sissepääsu juurest kuni köisraudtee jaamani, hakkas 1985. aastal tööle väike metroosüsteem, Dorfbahn Serfaus. Metroo kasutamine on tasuta ja selle 1280 m pikkusel liinil on 4 peatust (Parkplatz, Kirche, Raika, Seilbahn) ja see võib vedada kuni 1500 inimest tunnis.

Turism

Kuna Serfaus on Via Claudia Augusta ja Rescheni kuru lähedal, arvatakse inimesi olevat reisinud läbi piirkonna sadu aastaid. Veelgi enam, Maarja palverännak, mis toimus keskajast saati, põhjustas reisimist mägikülla. Theresia katastris 1776. aastast on Johannes Penz, kes oli saanud "õiguse pidada kõrtsi". 1812. aastast kästi Serfausi elanikel maksta lisatasu välismaalaste majutamise eest oma kõrtsides või eraruumides. See näitab, et turism oli esindatud juba neil aegadel, isegi kui see on alles kõige tavalisemas vormis.
Varsti pärast 1900. aastat hakkasid suusatajad piirkonna võimalusi avastama ja 1912. aastal tehti plaan ehitada väike suusahütt ühele küla ümbritsenud kõrgalpi rohumaale, "Kölnerhaus" "Komperdellil". Kuid Esimese maailmasõja ajal ja sellele järgnenud 1920. aastatel arenes turism väga aeglaselt. Turism jõudis sõdadevahelisel ajal oma kõrgseisu 1931/32. aastal, kui registreeritud külastajaid oli 30 000. Seetõttu ei suutnud kolm kõrtsi pakkuda enam piisavalt majutust ja talunikud hakkasid piirkonnas külalistele eratube välja üürima. Sellega oli Serfausis 1930. aastal 150 registreeritud voodikohta. 1940. aastal rajati köisraudtee kaupade transpordiks "Kölnerhausi" ning 1951. aastal kohandati seda 5 inimese transpordiks. See põhjustas uue turismi kasvu Serfausis ning taristu pideva uuendamise ja laiendamise ning Fiss-Ladisi tõstukitega ühendamise kaudu hõlmab suusaala nüüd 190 km suuraradu 70 tõstuki kaudu. Tänapäeval on linn üks kõige populaarsemaid suusa- ja puhkusealasid Tiroolis.