google/wiki40b huggingface dataset:
15. mai – 1. juuni 1992

"15. mai – 1. juuni 1992" on Eesti kunstniku Jaan Toomiku installatsioon, mis koosneb klaaspurkidest kunstniku sellel ajavahemikul kogutud ekskremendiga. Teos või selle rekonstruktsioonid on olnud korduvalt väljas näitustel, tekitades laia poleemikat ajakirjanduses ning üldistatud kriitikat kaasaegse kunsti teemal tervikuna. Kriitik Berk Vaher on nimetanud seda "kogu nüüdiskunsti kurikuulsaks sümboliks". Installatsioon viitab ka Itaalia kunstniku Piero Manzoni 1961. aastal loodud teosesarjale "Kunstniku sitt".
Esmakordselt eksponeeriti installatsiooni 1992. aastal Tallinnas Pirita teel Eesti Näituste teises paviljonis näitusel "S & K 2 – Artmix", mida korraldasid Tiia Johannson ja Raivo Kelomees. Tollase retseptsiooni kohta kirjutas Heie Treier: "Massimeedia skandaaliloogikat illustreerib kõige paremini Toomiku juhtum, millest on hea ülevaade antud "MÖH? FUI! ÖÄK! OSSA! VAU!" kataloogis. Reaalajas 1992. aastal ei olnud ekskrementidest jms koosnev töö skandaalne. Skandaaliks muutus installatsioon alles 1995. aastal nädalalehe Eesti Ekspress vahendusel. /---/ Eesti Ekspressi kaudu kleepus Toomikule ja laiemalt kogu tema kaasaegsele kunstile külge "sitapurgi"-metafoor, millega hakati tähistama kõike, mis näitustel arusaamatu ja häirivana näis."
Kunstiteadlane Hanno Soans on kirjutanud: "Käsitledes omamoodi ajamasinana Toomiku projekti, mis eksponeerib kunstniku päevast nappi menüüd koos sama päeva ajalehtedele asetatud väljaheitepurkidega, jõuame me mõttes otseteed talongiaja lõppu. /---/ Kopli liinidel, ilma kanalisatsioonita ateljeekorteris (siit ka siis see purgindus) pesitsevale noorele kunstnikule sai sel hetkel iseloomulikuks varasemast mütopoeetilisest maalikeelest loobumine ja kontranihilistlikud žestid kultuuris. Äärmuslik trikk sitapurkidega oli selles kontekstis jõhker jalahoop brežnevistliku kunstikultuuri poolt mahitatud kahepalgelisele estetismile, mis saatis laialdaselt igatsetud, ent ometi petlikke sõnumeid elevandiluutorni peidetud pisikestest vabadusekübemetest, sellega justkui vastandudes ühiskonna halastamatule determinismile. /---/ Ometi oli projektis “15. mai 1992 – 1. juuni 1992” üks aspekt, mis osutub jätkusuutlikuks hilisema Toomiku videoformaadis looduspoeesias – temporaalne aspekt, millega Toomik seob inimese kehalisuse looduse suurte tsüklitega, olgu siis tegu päikese tõusu ja languse, toidu ja sita või elu ja surma ringkäiguga. Nii on see töö aluseks mitte üksnes nüüdiskunsti ümbritsevale folkloorile, vaid ka Toomiku enese hilisemale rahvusvahelist tunnustust leidnud loomingule."
Muuhulgas oli "15. mai – 1. juuni 1992" eksponeeritud ka Tartu Kunstimuuseumis 2012. aastal festivali ART IST KUKU NU UT raames toimunud Eesti kaasaegse kunsti klassika näitusel "MÖH? FUI! ÖÄK! OSSA! VAU!", mis koondas 1990. aastate Eesti kunsti kõige skandaalsemaid kunstiteoseid. Näituselt varastas ja hiljem lõhkus ühe purkidest kujur Jass Kaselaan. Samal aastal omandas teose Tartu Kunstimuuseum.
Baruny

Ajalugu

Esimest korda mainitakse Barunyt aastal 1613, mil seal avati kool. Aastal 1705 sai Barunyst alev. Kloostri avamise järel kool laienes, seal õppisid mitmed tolle ajastu poeedid ja kirjanikud.
Poola jagamisel läks Baruny aastal 1795 Venemaa koosseisu. Peale ülestõusu mahasurumist aastal 1831 sulgesid Vene võimud kooli ja andsid kiriku õigeusu kogudusele. 
Kuni 1917. aastani oli Baruny Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale. Tol ajal tegutses asulas taas valgevene kool, asula oli valgevene rahvusliku liikumise keskuseks. 1939–1991 kuulus Baruny Nőukogude Liidu koosseisu ning kaotas alevi staatuse.
Chris Brunt

Christopher Brunt (sündinud 14. detsembril 1984 Belfastis) on Põhja-Iirimaa jalgpallur. Ta on Inglismaa esiliiga klubi West Bromwich Albioni kapten.
Brunt on mitmekülgne mängija, kes mängib põhiliselt vasaku äärepoolkaitsja positsioonil, kuid võib mängida ka vasakkaitsja või ründava poolkaitsjana.
2001. aastal liitus ta Middlesbrough' akadeemiaga, kuid klubi põhimeeskonnas ei mänginud ta kunagi. 2004. aasta märtsis läks ta laenule Inglismaa esiliiga klubisse Sheffield Wednesdaysse, kuid sõlmis pärast hooaja lõppu klubiga püsiva lepingu.
Alates 2007. aastast on Brunt mänginud West Bromwich Albionis, millest üheksa hooaega Inglismaa kõrgliigas. Hooajal 2008–09 valiti ta West Bromwich Albioni hooaja parimaks mängijaks.
Brunt kuulus Põhja-Iirimaa jalgpallikoondisse aastatel 2004–2017 ning lõi 65 mänguga kolm väravat.
Faasimanipulatsioon

Kasutus

Faasimanipulatsiooni erinevad liigid on väga levinud traadita andmesides, arvutivõrkudes ja digitaalsetes andmesalvestusseadmetes nagu magnetlindiseadmed, disketiseadmed, kõvakettad jms .
Faasmanipuleeritud signaale kasutatakse radarite puhul viivituskestvuse (kauguse) mõõtmisel ja objektide eristamisel kauguse järgi.

Mõisted

Modulatsioon on raadio- ja sidetehnikas kõrgsagedusliku elektrivõnkumise (kandevsignaali) või impulsijada mingi parameetri muutmine tunduvalt madalama sagedusega moduleeriva signaali m(t) rütmis. Modulatsiooniga kaasneb signaali esialgse kuju oluline muutus ja tema spektri üleminek teisele sagedusele. See võimaldab edastada signaali m(t) kanalis, mille sagedusomadused on piiratud, vähendada edastatava signaali m(t) kuju või mõnes tema olulise parameetri moonutusi edastusel, võimaldab mitme signaali samaaegset edastamist ühes kanali. Moduleerimisprotsessis rakendatakse signaali võimsust kas kandelaine amplituudi, sageduse või faasi muutmiseks, millele vastavalt eristatakse kolme moduleerimismeetodit: amplituud-, sagedus- ja faasmodulatsiooni.
Faasmodulatsioon tekib, kui vastuvõtjasse satuvad antenni kaudu üheaegselt nii otselaine kui ka faasis nihutatud ruumlaine, seda protsessi nimetatakse feeding'uks. 
Faasimoduleerimisel muutub kõrgsagedusvõnkumiste, seal osas kandesageduse voolu ja pinge faas modulatsioonisageduse rütmis, kusjuures maksimaalset faasinihkenurka nimetatakse faasideviatsiooniks ehk faasmodulatsioon indeksiks. Tsükliliselt arenev faasimuutumine kutsub esile kandelaine sageduse muutumise. Matemaatiline analüüs näitab, et faasmoduleerimisel tekib lõpmatul arvul külgsagedusi, mis asetsevad kandesageduse suhtes sümmeetriliselt ning mille amplituudi väärtused muutuvad faasmodulatsioon indeksiga. Moduleerimisel jääb kandelaine amplituud madala modulatsiooniteguri puhul praktiliselt konstantseks, muutub vastavalt ainult faas. Faasmodulatsiooni teostamisel tuleb amplituudmoduleeritud kandesagedus liita teise samasageduselise, kuid 90º võrra faasis nihutatud moduleerimata signaaliga.
Sindi vapp

Sindi vapp on Pärnu maakonnas asuva Eesti linna Sindi vapp.
Vapp on kinnitatud 31. detsembril 1997.

Vapi kirjeldus

Punasel kilbil hõbedane kandilisest kividest laotud tööstusportaal selle keskel asetseva hõbedase niidipooliga ja portaali all horisontaalselt kolm looklevat sinist lainelist varrast, mida eraldavad neli hõbedast lainelist joont.
Viking Ingvar

Ajalugu

Kiil pandi laevale tehasenumbriga 398 VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases ning laev anti Leningradis asuvale Loode Laevakompaniile (ГП Северо-Западное речное пароходство МРФ РСФСР) üle 1990. aastal nimega Narkom Pahhomov.
Villu Järmut

Villu Järmut (sündinud 26. juunil 1948 Tallinnas) on eesti kunstnik.
Ta lõpetas aastal 1964 Tallinna 24. Keskkooli. 1974. aastal lõpetas Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi tööstuskunsti eriala.
1974. aastast töötas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi graafilise disaini õppejõuna, 1993. aastast Tallinna Kunstiülikooli (hiljem Eesti Kunstiakadeemia) meediagraafika ja graafilise disaini professor, 2013. aastast emeriitprofessor.
Ta on Eesti Kujundusgraafikute Liidu liige.

Isiklikku

Tema abikaasa on keraamik Mai Järmut-Winnal.
Meredivisjon

Meredivisjon on Kaitseliidu Tallinna Maleva eksterritoriaalne allüksus.
Meredivisjoni kuuluvad kaitseliitlased, kes on kuidagi seotud merendusega.
Meredivisjoni peamisteks eesmärkideks on koostöö arendamine Tallinna Maleva ja selle allüksustega ning koostöö arendamine Kaitseliidu ja Mereväe vahel.
Meredivisjon kasutas kuni 2014. aastani väljaõppeks patrull-laeva Ristna P422.
Aastani 2004 kandis Meredivisjon Sadama malevkonna nime.
Woltersdorfi tramm

Woltersdorfi tramm on Berliinist idas asuv standardrööpmeline trammiliin number 87, mis algab Rahnsdorfi raudteejaamast.
Liinil sõidavad vanad vagunid.
Vastse-Nursi mõis

Vastse-Nursi mõis (saksa keeles Neu-Nursie) oli rüütlimõis Rõuge kihelkonnas Võrumaal.
Mõis asutati 1765 Vana-Nursi mõisast eraldatud alast.
PL/I

PL/I (Programming Language One) on üldotstarbeline protseduraalne imperatiivne programmeerimiskeel, mis loodud 1960ndail aastail.

Hello, world

Hello world programm PL/I-s:

Test: proc options(main) reorder;
  put skip edit('Hello, world!') (a);
end Test;
Uustööstusmaad

Uustööstusmaad (newly industrialized country, NIC) on kiiresti industrialiseeruvad arengumaad, kus tööstustootmise osakaal SKT-s (sisemajanduse kogutoodang) on kiiresti kasvanud ja millel on tööstusmaadele iseloomulik hõivestruktuur. Uustööstusmaad on keskmisest jõukamad riigid. Neis riikides on odav tööjõud ning vähe kapitali, kuid nad arenevad kiiresti. Uustööstusmaades on suur osa tööstusel, mis annab suuremale osale elanikkonnast elatise.

Iseloomustus

Uustööstusmaade on riigid, mis sotsiaalmajandusliku klassifikatsiooni järgi kuuluvad teatud näitajate põhjal samasse gruppi. Need riigid on üle läinud põllumajanduslikult ühiskonnakorralduselt tööstusmajanduslikule 20. ja 21. sajandi vahetusel. Uustööstusmaade ühiskond ei toetu varasemaga võrreldes enam istandustele ja omatarbelisele põllumajandusele, vaid keskendub üha enam kaupade tootmisele, mida on võimalik vahendada ka piiri taha. Olenemata piirkonnast, kus uustööstusriigid asuvad, on nende majandused viimastel kümnenditel kasvanud ja stabiliseerunud, samas ei ole muutused olnud veel jäädavad. Uustööstusmaade arengus on oluline jälgida, et antud riigid ei läheks oma intensiivse tööstusarenguga pankrotti. Ühtlasi peavad nad jälgima, et tööstuse intensiivistumisega oldaks siiski keskkonnasäästlikud Arengumaadega võrreldes on uustööstusmaades kõrgem elatustase. Samuti on uustööstusmaad keskmisest jõukamad ning neil on tunduvalt aktiivsem kauplemine teiste riikidega. Arengult jäädakse siiski alla arenenud riikidele (USA, Jaapan ja Lääne-Euroopa). Seega võib öelda, et uustööstusmaad paiknevad oma arengult Esimese ja Kolmanda maailma vahepeal.
David Goodall

David William Goodall (4. aprill 1914 - 10. mai 2018) oli inglise botaanik. Ta oli 30-köitelise "Ecosystems of the World" raamatusarja peatoimetaja ja avaldas üle 100 teadusliku publikatsiooni.
Ta oli eutanaasia legaliseerimise propageerija ja lõpetas oma elu 104-aastaselt arsti poolt abistatud enesetapuga.
Baranofi saar

Baranofi saar (ka Sitka saar; tlingiti Sheet’-ká X'áat'l) on saar Põhja-Ameerika läänerannikul Aleksandri saarestikus.
Saar on 160 km pikk ja kuni 48 km lai. Pindala on 4160 km². Ta on pindalalt Ameerika Ühendriikide 10. saar.
1799. aastal rajati saarele venelaste asundus. 1804–1867 oli saar Vene Alaska haldus- ja karusnahakaubanduse keskus. Saar sai nime kuberner Aleksandr Baranovi järgi.
2000. aasta rahvaloenduse ajal elas saarel 8532 inimest. Saarel asub Sitka linn, mille haldusalasse kuulub peaaegu kogu saar.
Talõši mäed

Talõši mäed (aserbaidžaani Talış dağları, pärsia کوهاى طوالش (Kūhhā-ye Ţavālesh)) on mäestik Aasias Kaspia edelarannikul. Kulgevad loode-kagu suunas, piirnevad kirdes Lənkərani madalikga, kagus on ühenduses Alborzi mäestikuga.
Kõrgus kuni 2477 meetrit.
Andres Sarri

Andres Sarri (2. juuli 1958 Tallinn – 8. juuli 2011 Tallinn) oli eesti insener ja tootmisjuht.
Ta lõpetas aastal 1976 Tallinna 7. Keskkooli ja aastal 1982 Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna masinaehitustehnoloogia erialal.
Ta töötas aastatel 1982–1989 Tallinna Polütehnilises Instituudis laborijuhatajana. Aastatel 1989–1991 töötas ta tootmiskoondises "Talleks" asedirektorina. Aastast 1991–2011 oli ta (surmani) "AS Eesti Talleks" juhatuse esimees ja suurim aktsionär.
Ta on olnud TTÜ vilistlaskogu juhatuse liige, Eesti Jahispordi Liidu president. Tema hobideks olid jahipidamine, merendus ja lugemine.
Andres Sarri suri 8. juulil 2011 Tallinnas ja ta maeti 14. juulil 2011 Metsakalmistule.

Isiklikku

Tema isa Gustav Sarri oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane.
Ruth

Ruth on naisenimi.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Ruth 1013 naisel. Ruth on Eestis populaarsuselt 184. naisenimi. Kõige populaarsem on eesnimi Ruth vanuserühmas 50–54, kus neid on 10 000 elaniku kohta 16,87 ning Hiiu maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 17,75. Ruth on keskmiselt 54 aasta vanune (mediaanvanus on 54).
Timotheus Polus

Timotheus Polus (* 1599 Bad Lauchstädt Merseburgi lähedal – 2. märts 1642 Tallinn) oli Tallinna Gümnaasiumi poeesiaprofessor.

Elukäik

Timotheus Polus käis Halles koolis ja immatrikuleeriti 1610 Leipzigi ülikoolis. 1623. a. õppis ta Strasbourgi ülikoolis. Kõige hiljemalt 1628. a. märtsis saabus ta Tallinna. Tallinna Gümnaasiumi asutamisega 1631. a. sai temast kohe selle poeesiaprofessor. 1632. a. vallandati teda tülis Tallinna raega, aga pärast andeks palumist sai ta tööd jätkata oma surmani.
1631. a. Polus abiellus Elsken von Wehreniga. Abielupaaril oli kolm last: Johann(es) (surnud 9. oktoober 1674), kes oli pastoriks Haapsalus, Thomas (1634-1708), kellest sai Rootsi riigitegelane, kantseleinõunik ja Karl XII õpetaja, ning noorelt surnud Christine (surnud 3. mai 1635).

Kirjanduslik tegevus

Juba oma õpingute ajal Strasbourgis tutvus Polus saksa barokkluuletaja Martin Opitzi luuleteooriaga, mis ilmus raamatus Buch von der Deutschen Poeterey ('Raamat saksa luulekunstist', 1624). Opitzi uuenduslikkus seisnes selles, et ta näitas, et ka rahvakeeles, antud juhul saksa keeles, on võimalik luuletada. Enne teda mõeldi, et "õige" luuletamine on võimalik ainult ladina või kreeka keeles. Tallinnas poeesiaprofessor olles ei piirdunud Polus järelikult mitte ladinakeelse luuletamisega, vaid hakkas ka saksakeelset juhuluulet vormistama.
Kui Reiner Brocmann 1634. aastal Tallinna saabus ja järgmisel aastal ka saksa barokkluuletaja Paul Fleming seal viibis, liitusid nad – muuhulgas koos Timotheus Polusega – nn. lamburiseltsiks ja harrastasid juhuluulet. Saksa- ja ladinakeelse luule kõrval sündis nüüd ka eestikeelne luule, mille esimene viljelija oli Reiner Brocmann. Eesti kirjanik Herbert Salu on sellest ajast kirjutanud muuhulgas romaani Lasnamäe lamburid (1978). Tõenäolistelt on just Timotheus Poluse teene, et Opitze reeglid juurutati ka Eestimaal sisse.
Pardilõugas

Pardilõugas on laht (lõugas) Harju maakonnas Aegna saare kirdeosas.
Lahe koordinaadid on 59° 35′ N, 24° 47′ E.
Veldenzi krahvkond

Ajalugu

Veldenzi krahvid eraldusid Kyrburgi ja Schmidburgi metsakrahvide perekonnast aastal 1112. Esimese krahvisoo otsene meesliin katkes aastal 1260, kui suri Gerlach V ja tema tütar Agnes päris krahvkonna. Viimase abikaasa Heinrich von Geroldseck asutas teise Veldenzi krahvide liini või Veldenz-Geroldsecki dünastia (Hohengeroldseck).
Aastal 1444 läks krahvkond pfaltskrahv Stefani võimu alla tema abielu kaudu krahv Friedrich III ainsa pärijanna Anna von Veldenziga.
Aastal 1543 lepiti Marburgi lepinguga kokku, et Zweibrückeni hertsogi Wolfgangi onu Ruprecht peab saama Veldenzi krahvkonna. Ruprecht suri aastal 1544, kuid tema poeg Hans Georg abiellus aastal 1563 Gustav I Vasa tütre Anna Maria Vasaga. Sellega ühendati Wittelsbachid Rootsi kuningliku Vasa perekonnaga, mida tugevdas järgmine abielu, kui 17. sajandil abiellus Pfalz-Zweibrückeni Johann Kasimir Rootsi Katarinaga, Gustav II Adolfi õega. Wolfgang korraldas aastal 1553 Heidelbergi pärimisleppega kõigi Wittelsbachi liinide vastastikku pärimist alates Veldenz-Pfalzist kuni Lützelsteini krahvkonnani Alsace'is. Georg Hansu pojapoeg Leopold Ludwig von Lützelstein suri aastal 1694 ilma seadusliku pärijata ja Veldenzi pfaltskrahvkond läks Zweibrückeni liinile.
Aastal 1801 liidendati see Prantsuse esimese keisririigi Sarre departemanguga. Viini kongress aastal 1815 andis väiksema osa krahvkonnast Moseli jõel Preisimaale ja ülejäänud Baierile.
Oliivjas vilbasnastik

Levila

Nad elavad Horvaatia rannikualadel (sealhulgas Krki ja Pagi saarel), Bosnias ja Hertsegoviinas, Montenegros, Makedoonias, Albaanias, Kreekas (Límnosel, Lesbosel, Chíosel, Sámosel), Bulgaarias, Türgis, Küprosel,
Kaukasuse piirkonnas, Lõuna-Venemaal, Gruusias, Aserbaidžaanis, Süürias, Iraagis ja Armeenias.
Armeenias leidub selle liigi alamliiki Platyceps najadum najadumi Širaki, Aragatsotni, Kotajkhi, Ararati, Gegharkhunikhi, Vajotsh Dzori ja Sjunikhi maakonnas, Lori ja Tavuši maakonnas.

Kirjeldus

Keha selgmised soomused on oliivjal vilbasnastikul oliivi või helepruuni värvi. Kaela ja kere eesosa mõlemal pool on suured hajutatud silmlaigud ümbritsetuna tumeda ja heleda äärisega. Keha kõhusoomused on kas kollast ehk rohekasvalget värvi. 
Neil puudub sisisemisvõime. 
Toituvad nad looduses peamiselt sisalikulistest.
Küdema vald

Küdema vald (saksa keeles Kiddemetz) oli vald Saaremaal Mustjala kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Mustjala vallaga.
Michael Moore

Michael Francis Moore (sündinud 23. aprillil 1954 Flintis, Michiganis) on Oscariga pärjatud Ameerika Ühendriikide filmilooja, publitsist ja vasakliberaalne poliitikakommentaator. Ta on filmide "Bowling for Columbine" (2002), "Fahrenheit 9/11" (2004) ja "Sicko" (2007) produtsent ja režissöör.
Moore sündis Flinti linnas. Tema isa Frank oli autotehase liinitööline ja ema Veronica sekretär. Mõlemad töötasid General Motorsis. Tema onu oli ametiühingutegelane, kes aitas korraldada streike.
22-aastaselt asutas ta oma ajakirja Flint Voice, mille nimeks sai varsti Michigan Voice, et kajastada mitte ainult linna, vaid kogu osariigi sündmusi. Aastal 1986 kutsuti ta ajakirja Mother Jones toimetajaks. Ta kolis Californiasse ja Michigan Voice suleti. Nelja kuu pärast vallandati ta töölt, kui ta keeldus avaldamast artiklit inimõiguste rikkumise kohta Nicaraguas. Moore'i sõnul tegi ta seda artikli tugeva erapoolikuse tõttu: näiteks polnud seal mainitud, et USA on Nicaraguaga viimased viis aastat sõjas. Moore kaebas ajakirja kohtusse ja sai kahjutasu 58 000 USA dollarit, millega rahastas oma esimese dokumentaalfilmi.
Sellest ajast teeb Moore mängufilme, milles on USA valitsuse suhtes sageli kriitiline.
2016. aasta juulis kirjutas Moore oma blogis, miks ta arvas, et Donald Trump võidab 2016. aasta presidendivalimised. Üks tema ennustus, et sarnaselt Põhja- ja Kesk-Inglismaa allakäinud tööstuslinnadega, mis hääletasid suuresti Brexiti poolt, võidab Trump nn. "Roostevöö" piirkonnas Pennsylvania, Michigani, Ohio ja Wisconsini osariikides, mis siiamaani olid Demokraatliku Partei poolt hääletanud, osutus tõeseks.
Moore ei ole enda väitel poliitiline aktivist, kuid sellegipoolest on ta oma poliitiliste vaadete propageerimisel aktiivne. Enda väitel on ta roomakatoliiklane, kuid astub avalikult välja katoliku kiriku vastu abordi ja homoabielude küsimuses.
Ajakiri Time valis ta 2005. aastal maailma saja mõjukaima inimese hulka.
Alates 1990. aastast on Moore abielus produtsent Kathleen Glynniga, kellega tal on kasutütar Natalie.

Teosed

Ta on raamatute "Downsize This!", "Lollid valged mehed" ("Stupid White Men"; eesti keelde tõlkinud Tõnis Leemets) ja "Dude, Where's My Country?" autor.
Viljo

Viljo on eesti- ja soomepärane mehenimi.
Rasvlahustuvad vitamiinid

Rasvlahustuvad vitamiinid

A-vitamiin retinoidid retinool
D-vitamiin ehk kaltsiferoolid
E-vitamiin ehk tokoferoolid
K-vitamiin ehk naftokinoonid
Q-vitamiin ehk ubikinoonid
F-vitamiin ehk linoolhape ja α-linoleenhape

Algselt vitamiinide nomenklatuuri arvatud rasvlahustuvatest vitamiinidest omavad osad A-vitamiinid ja K-vitamiinid vesilahustuvaid derivaate, mida kasutatakse terapeutilistel eesmärkidel ja toidulisaainetena.
Paide piiramine (1581)

Piiramine

1581. aasta sügisel piirasid Johann von Koskull ning Caspar von Tiesenhausen Paide linnust ning neile tuli appi ka Göran Boije. Piirajad võtsid tugevalt kaitstud linnuse kantside rajamise ning kraavide kaevamisega tugeva surve alla, mistõttu linnuses lõppes peagi moonavaru ja mõnigi linnuse kaitsja jooksis Rootsi poolele üle.
Balthasar Russow' sõnul soovisid venelased, olles ära söönu ka oma hobused, pidada läbirääkimisi vabatahtliku alistumise asjus. Krooniku sõnul olevat venelasi mõjutanud ka hirm Pontus De la Gardie ees, kes Paide suunas liikus.
Kui Pontus De la Gardie Paidesse jõudis olid läbirääkimised juba lõpule jõudnud. 24. novembril anti linnus Rootsi vägedele üle ning tuhatkond linnuses olnud inimest läksid Venemaale.

Johan III hauamonument

Uppsala ülikooli filosoofiadoktori Torbjörn Fultoni oletusel on Rootsi kuninga Johan III hauamonumendil Uppsala toomkirikus kujutatud Paide piiramist 1581. aastal.
Posjolok sovhoza imeni Lenina

Ajalugu

Asula tekkis sovhoosi (asutatud 1918. aastal, 1928–1995 Lenini-nimeline sovhoos, 1995. aastast aktsiaselts Sovhoz imeni Lenina) keskusena. 1933. aastal ehitati esimene kahekorruseline kilpmaja 16 korterile. 1941. aastal rajati algkool, 1987. aastal keskkool. 
2005. aastal munitsipaalreformi käigus sai Posjolok sovhoza imeni Lenina külaasunduse keskuseks.

Infrastruktuur

Asulasse on rajatud paljukorruselised kortermajad. Infrastruktuur on hästi varustatud; sotsiaalse infrastruktuuri rajatistest on asulas kool, lasteaed, lastesõim, ambulatoorium, kultuurimaja, raamatukogu, spordikompleks ning kaubandus- ja teenindusettevõtted. 
Asula suurima ettevõtte Sovhoz imeni Lenina rahadest (ilma riigi toetuseta) ehitati aastatel 2015–2017 asulas uus koolihoone maksumusega 1,5–2,0 miljardit rubla. See on seni ainus kool Venemaal, mis on varustatud Soome tehnoloogiaga. Veel varem ehitati majandi rahadega lasteaed "Lapsepõlve loss" (maksumus 260 miljonit rubla). 
Pavel Grudinin, Sovhoz imeni Lenina direktor (võttis osa 2018. aastal Venemaa presidendivalimistest kommunistide kandidaadina), nimetab oma ettevõtet ja asulat "sotsialismi saarekeseks" ("островок социализма"). Valimiskampaania ajal korduvalt ülesastunud Venemaa kommunistliku partei liider Gennadi Zjuganov agiteerides nende kandidaadi poolt hääletama nimetas ettevõtet ja asulat "Grudinini sotslinnakeseks".
Nukitsamees (muusikal)

"Nukitsamees" on 1999. aastal valminud Olav Ehala muusikal. Muusikali libreto kirjutas Leelo Tungal Oskar Lutsu samanimelise lasteraamatu põhjal. Suur osa muusikali muusikast pärineb samanimelisest filmist. Muusikali esietendus oli 30. jaanuaril 1999 Estonia teatris.
Karmen Turk

Karmen Turk (sündinud 5. veebruaril 1982) on Eesti vandeadvokaat, kes tegeleb intellektuaalse omandi, meedia-, tarbija- ning rahvusvahelise ja Euroopa Liidu majandusõigusega.
Turk lõpetas 2004. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Teadusmagistri õppekava on ta läbinud nii Tartu Ülikoolis kui ka Helsingi Ülikoolis. 2010. aastast õpib ta Tartu Ülikoolis doktorantuuris, väitekirja teemaks on "Infoühiskonna teenuse vahendajate vastutuse reguleerimise küsimused". 
Alates 2014 on ta külalislektor Tartu Ülikooli õigusteaduskonna IT-õiguse programmis ning ta loeb aineid "Intellektuaalne omand infoühiskonnas" (koos Peeter P. Mõtskülaga) ning "Inimõigused infoühiskonnas". 
Turk on töötanud Eesti Rahvusringhäälingus, praegu töötab ta vandeadvokaadina ning on partner Pan-Balti advokaadibüroos TRINITI, töötab Tallinna kontoris.

Tunnustus

ACTA-teemalise avaliku arutelu algatamise eest pälvis Karmen Turk 2012. aastal Eesti Infotehnoloogia ja Telekommunikatsiooni Liidu aasta tegija auhinna.
Talle anti 2016. aastal pressisõbra ruupor seoses tema võitlusega sõna-, interneti- ja ajakirjandusvabaduse eest Eestis ja Euroopas ning kuna ta on esindanud ajakirjandusorganisatsioone mitmetes kohtuvaidlustes.

Isiklikku

Karmen Turk valdab eesti, inglise, vene ja prantsuse keelt. Ta tegeleb lume- ja lohelauaspordi, sukeldumise ning fotograafiaga.