google/wiki40b huggingface dataset:
Bolesław I Chrobry

Bolesław I Chrobry (Vapper) (966/967 – 17. juuni 1025) oli Poola vürst 992–1025 ja Poola kuningriigi kuningas 1000–1025 (krooniti 1025).

Elulugu

Bolesław I isa oli Poola esimene kuningas Mieszko I ja ema oli Mieszko esimene naine Dobrawa, kelle isa oli Böömimaa hertsog Boleslav I Julm. Tal oli noorem õde Świętosława, kes abiellus algul Rootsi kuninga Erik VI ja pärast Taani kuninga Svend Harkhabemega. Ema suri 977, kui Bolesław oli 10-aastane. Isa abiellus seepeale Oda von Haldenslebeniga, kelle kaudu Bolesławil oli kolm poolvenda Mieszko Mieszkowic, Świętopełk Mieskowic ja Lambert Mieszkowic.
992 Mieszko I suri. Troonipärimiskord ei olnud tollal määratletud ja tavaks oli, et vendade vahel puhkeb kodusõda. Bolesław võitis sõja kiiresti ja pagendas oma poolvennad riigist või laskis nad tappa, hiljemalt 995. aastal olid tema vennad surnud.
Tänu keiser Otto III suurejoonelistele plaanidele nimetati Bolesław aastal 1000 esimeseks Poola kuningaks analoogselt Ungari esimese kuninga Istvan Pühaga. Selle eest pidi Poola saama osaks Saksa-Rooma riigist. Plaan luhtus, sest Bolesław ei allunud edaspidi Saksa-Rooma keisrile mingil moel. Kuningaks ei kroonitud teda varem kui 1025, kui Bolesław, kasutades keisri Heinrich II surma järel tekkinud võimuvaakumit Saksamaal, kroonis end ise Poola kuningaks.
Arhippa Perttunen

Arhippa Perttunen (1769 Latvajärvi, Arhangelogorodski kubermang – 7. detsember 1841 Latvajärvi) oli Karjala runolaulik, kelle lauludel põhineb märkimisväärne osa (umbes üks kolmandik) Elias Lönnroti koostatud Soome rahvuseeposest "Kalevala".
Kokku on Arhippalt kirja pandud ligi 80 laulu – üle 4000 värsirea. Temalt kirjapandud laulude poeetilist väärtust ja täielikkust on hinnanud kõik tema runodega tegelenud teadlased.

Elulugu

Arhippa Perttunen sündis 1769. aastal Latvajärvi külas Valge mere Karjalas ja elas seal kogu elu. Runolaulmist õppis ta isalt, keda kutsuti Suur-Iivanaks. Iivana oli kala-, põllu- ja laulumees, kes muuhulgas oli tuntud suure kasvu ja jõu poolest.
Arhippa sünniaeg oli pikka aega teadmata. Alguses arvati Lönnröti märkmete põhjal, kus ta kirjeldas Arhippat 80-aastase vanamehena, et ta oli sündinud 1754. aastal, kuid 1962. aastal õnnestus Petrozavodski  folkloristil Toivo Väisäsel Arhangelski riiklikus arhiivis kirikuraamatuid uurides kindlaks määrata, et Arhippa tegelik sünniaasta oli 1769.
Arhippa suri 1841. aastal ja on maetud Latvajärvi küla kalmistule.

Kohtumine Lönnrotiga

25. aprillil 1834 kohtus Arhippa Latvajärvil Elias Lönnrotiga, kes oli parajasti sealkandis oma viiendal rahvaluulekogumismatkal. Kahe-kolme päeva jooksul kirjutas Lönnröt üles suure hulga Arhippa ettelauldud repertuaarist (üle nelja tuhande värsirea), millest olulisema osa moodustasid mitmed Kalevala-ainelised runolaulud, nende hulgas näiteks "Sampo tsükkel". Lönnröt pidas Arhippat kõige meisterlikumaks ja teadjamaks laulikuks, keda ta kunagi kohanud oli. Samuti arvas ta, et neid laule poleks võimalik olnud enam kusagilt mujalt leida. Arhippa ise ütles Lönnrötile, et tema isa oli olnud temast mitu korda võimekam laulik, ja väitis, et isa laulurepertuaari üleskirjutamine oleks võtnud nädalaid. Lisaks avaldas ta arvamust, et runolaulmise ajad olid juba möödas, ning arvas end kuuluvat viimasesse lauluoskajate põlvkonda.

Isiklikku

Tal oli neli poega, kellest kaks, Miihkali ja Matti, olid samuti laulikud. Matti suri noorelt ja seetõttu on tema laulud jäänud üleskirjutamata. Miihkali aga on Arhippa järel üks tuntumaid runolaulikuid, kellelt on üles kirjutatud umbes 70 runot, ühtekokku 3500 värssi, sealhulgas mitmed Kalevala-ainelised.
Arhippa lapselapselaps Tatjana Perttunen (1881–1963) oli samuti tuntud runolaulik.
Arhippat ja tema poega Miihkalit mainitakse põgusalt Lennart Meri 1970. aasta dokumentaalfilmis "Veelinnurahvas", millest osa filmiti Latvajärvi saarel.

Mälestuse jäädvustamine

Tema järgi on nimetatud mitmed tänavad Karjala Vabariigi asulates ja Karjala Vabariigi riiklik autasu.
Samuti on tema järgi nimetatud Arhippa Perttuneni fond, mis tegeleb Valge mere Karjala kultuuripärandi uurimise ja kaitsega.
Heldur Sander

Heldur Sander (sündinud 24. novembril 1946 Ageris) on Eesti loodusgeograaf, dendroloog ja maastikuökoloog.

Elulugu

Heldur Sander on maatööliste poeg ja oli Enel Sanderi abikaasa.
1961–1963 õppis Sander Tihemetsa Põllumajanduse Mehhaniseerimise Tehnikumis, lõpetas 1966 Paide Kaugõppekeskkooli, 1975 TÜ geograafia osakonna. 1998. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis magistrikraadi geoökoloogias väitekirjaga "Tallinna puittaimestiku mitmekesisus maakasutuse liigestatuse taustal", 1999–2004 oli EPMÜ ZBI doktorant. Ta täiendas end 1992 Helsingi Ülikoolis ja 1996 Taani Metsa ja Maastiku Uurimise Instituudis.
1963–1970 oli ta Paide MEK-i ja KEK-i müürsepp-monteerija, 1970–1971 EPT Türi osakonna maaparandustööline, 1975–1998 Tallinna Botaanikaaia insener, vaneminsener, nooremteadur ja teadur, 1998–2004 EPMÜ metsandusliku uurimisinstituudi teadur, 2005– EMÜ metsabioloogia osakonna teadur.

Teadustöö

Heldur Sanderi peamised uurimisvaldkonnad on dendroloogia, puittaimede introduktsioon, linnahaljastus ja -metsandus, Eesti arboreetumid ja pargid ning looduskaitse. Ta on uurinud Harju-, Lääne-, Saare- ja Pärnumaa arboreetumeid ja parke ning üksikparke üle Eesti, Tallinna ja Pärnu haljastust, Haapsalu, Kunda ning Espoo (Soome) linnahaljastust. 1993. aastast on ta mitme projekti juht, rahvusvaheliste projektide "Mets, tervis ja inimese heaolu" (aastast 2004) ning "Põhja- ja Baltimaade linnametsandus" (aastast 2005) üks Eesti koordinaatoreid.
Sander on olnud 16 teaduskogumiku koostajaid ja toimetajaid, väljaannete "Eesti dendrofloora uuringud" (aastast 1997, seni ilmunud 8 köidet) ja "Dendroloogilised uurimused Eestis" (aastast 1999, 3 köidet; II ja III köite kaastoimetaja on Ü. Tamm) algataja ja toimetaja, "Tallinna entsüklopeedia" (Tallinn, 2004) kaasautor. Ta on avaldanud umbes 130 teadustrükist ning arvukalt aimeartikleid. Ta on avaldanud seeria töid Eesti parkide dendrofloorast, sealhulgas Tallinna haljastusest ja selle ajaloost.
Ta on Loodusuurijate Seltsi ja Eesti Geograafia Seltsi liige.
Bittsa park

Bittsa park (vene Битцевский парк) on üks Moskva suurimaid parke. See asub linna edelapiiril ja hõlmab umbes 2200 hektarit. Park on nime saanud Bittsa jõe järgi.
Pargis kasvab üle 500 taimeliigi, seal on märgatud 33 liigist imetajaid ja 78 liiki linde.
Pargis asub paleontoloogiamuuseum.
Pargi metsas tappis Aleksandr Pitšuškin oma 64 ohvrist 14. Need leiti pargist aastatel 2002–2006.
Hiirus

Hiirus ehk hiidviirus (inglise keeles girus = giant virus) on erakordselt suur viirus.
Hiiruste genoom võib olla suurusega umbes 1,2 miljonit aluspaari.
Multinomiaalne logistiline regressioon

Multinomiaalne logistiline regressioon (ingl multinomial logistic regression) on klassifitseerimismeetod enam kui kahe võimaliku diskreetse tulemuse jaoks. See on binaarse logistilise regressiooni üldistus, kus olemasolevate andmete põhjal luuakse mudel selleks, et hinnata erinevatesse võimalikesse klassidesse kuulumise tõenäosust.
Shelby maakond (Tennessee)

Shelby maakond (Shelby County) on maakond USA-s Tennessee osariigis. Geograafilised koordinaadid on 35° 11′ N, 89° 54′ W
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Memphis.
Maakonna pindala on 2031 km², millest 75 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 927 644. Aastal 2000 oli elanike arv 897 472.

Ajalugu

Shelby maakond moodustati 24. novembril 1819. aastal Hardini maakonna osast. Maakond sai nime Kentucky kuberneri Isaac Shelby järgi.
Gottlieb Georg Heinrich Meder

Gottlieb Georg Heinrich Meder (22. detsember 1767 Göttingen – 13. november/25. november 1849 Jämaja) oli Eesti vaimulik.
Meder lõpetas Göttingenis gümnaasiumi. Ta õppis ka aastatel 1785–1791 (immatrikuleeriti 28. jaanuaril 1785) Göttingeni Ülikoolis. Aastatel 1792–1800 oli ta koduõpetajaks Sandla mõisas. Aastatel 1800–1801 oli ta prorektoriks ning aastatel 1801–1804 rektoriks Kuressaare provintsikoolis ja aastatel 1804–1805 esimeseks õpetajaks Kuressaare kreiskoolis. Ordineeriti 8. augustil/20. augustil 1805 õpetajaks.
Oli aastatel 1805–1849 Jämaja Kolmainu koguduse õpetaja.

Isiklikku

Tema poeg Leopold Friedrich Meder oli Kihelkonna Mihkli koguduse õpetaja. Tema vend Carl Justus Wilhelm Meder oli Märjamaa Maarja koguduse õpetaja. Tema vennapoeg Wilhelm Johann Benedikt Meder oli Kärla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja (lisaks oli ta veel abielus oma onu tütre Ernestinega).
Odyssey: The Definitive Collection

"Odyssey: The Definitive Collection" on 2003. aastal ilmunud kreeka helilooja ja artisti Vangelise teoste kogumik.

Lood

1. Pulstar (5:24)

2. Hymne (2:43)

3. Chariots of fire (3:31)

4. Missing (3:57)

5. Love theme from Blade runner (4:54)

6. End titles from Blade runner (4:10)

7. The tao of love (2:19)

8. Theme from Antarctica (3:52)

9. Theme from Cavafy (2:49)

10. Opening titles from Mutiny on the Bounty (3:52)

11. Conquest of Paradise (6:08)

12. La petite fille de la mer (5:54)

13. L'enfant (4:57)

14. Anthem - FIFA World Cup 2002 (2:58)

15. Celtic dawn (4:06)

16. Movement 1 from Mythodea (5:23)

17. I'll find my way home (4:30)

18. State of independence (4:59)
Tuhalaane kalmistu

Tuhalaane kalmistu on  kalmistu Paistu kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tuhalaane külas Mulgi vallas Viljandi maakonnas. 
Kalmistu rajati 15. augustil (vkj) 1900 Tuhalaane Jumalaema Uinumise koguduse jaoks.
Vladimir Bukovski

Vladimir Konstantinovitš Bukovski (Владимир Константинович Буковский; sündinud 30. detsembril 1942) on vene kirjanik ja ühiskonnategelane, endine Nõukogude dissident.
Bukovski oli esimesi, kes püüdis paljastada poliitvangide psühhiaatrilist karistamist Nõukogude Liidus. 
Ta viibis 12 aastat kinnipeetavana vanglates, töölaagrites ning psühhiaatrilistes sundraviasutustes.
1976. aastal Bukovski deporteeriti ja asus elama Suurbritannias.
Vladimir Putini valitsusajal on Bukovski üles astunud aktiivse opositsionäärina.
Bukovski soovis kandideerida Venemaa 2008. aasta presidendivalimistel, kuid Venemaa keskvalimiskomisjon ei registreerinud tema kandidatuuri.
Morrow' maakond (Oregon)

Ajalugu

Morrow' maakond moodustati 15. veebruaril 1884. aastal Umatilla maakonna lääneosast ja väiksest osast Wasco maakonnast. Maakond sai nime Morrow' maakonna ühe esimese valge asuniku Jackson L. Morrow' järgi.
Crystal (Colorado)

Crystal on mahajäetud endine kaevanduslinn USA-s Colorado osariigis Gunnisoni maakonnas.

Asukoht

Crystal jääb maanteest State Highway 133 26 km kaugusele kagusse. Sinna viib tee Marble'ist, mis on läbitav ainult neljarattaveol. Crystal paikneb Crystali jõe orus ja on ümbritsetud kõrgete mägede ning männimetsadega. Crystali linn asub Crystali jõe ääres paiknevast Crystal Millist umbes 300 meetri kaugsel.

Ajalugu

1880. aastal avastasid grupp maavaraotsijaid Rock Creeki (hiljem Crystali jõgi) kaldal kristallisarnase kvartsi ja nimetasid jõe kaldale loodud asula Crystal Cityks. 1883. aastal rajati linna korralik tee, mida mööda said veovankrid maaki vedada. Crystalist arenes paarisaja elanikuga linn. Suurem osa elanikest töötas Black Queeni, Lead Kingi ja Shreep Mountain Tunnelis ääres paiknenud Whopperi, Cinnamon Pride'i, Daisy ja Laura kaevanduses.
1880. aastate keskapaigaks ilmus Crystalis kohalik ajaleht Crystal River Current ning linnas oli kaks universaalkauplust, paarkümmend maja, paar salooni ja Crystal Club, kus pakuti vaid meesklientidele mitmesuguseid mänge ja jooke.
Mõne aja järel kaotati linnast nimest "City" ja see märkis ka linna allakäiku. Eraldatud linnale oli jätkuvaks probleemiks transport. Plaaniti küll rajada raudteeühendus Carbondale'iga, kuid see ei saanud teoks. 1893. aastaks oli hõbedavarud ammendunud, kuid sajandi vahetusel hakati kaevandama pliid ja vaske. Kaevandamine jätkus Crystalis kuni Esimese maailmasõjani. 1915. aastal elas linnas veel 8 inimest.

Tänapäeval

Crystali suurim vaatamisväärsus tänapäeval on Crystali jõe ääres paikneva maalilise Crystal Milli jäänused. See on populaarne fotografeerimise koht. Crystal Mill on endine elektrijaam.
Martin Hendre

Martin Hendre (kuni 1937 Martin Henrikson; 13. detsember 1897 Villevere, Kabala vald, Viljandimaa – 18. detsember 1960 Tallinn) oli eesti arst.
Ta õppis 1919–1927 (lõpetas) Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, Korporatsioon Revelia asutajaliige.
Võttis osa Vabadussõjast. 1927–1929 Risti ja Palivere lastekodu arst, 1929–1935 Pärnu-Jaagupi, 1935–1944 Suure-Jaani jaoskonnaarst, 1944–1960 Suure-Jaani ambulatooriumi ja haigla peaarst.
Hans Christian Andersen

Hans Christian Andersen (2. aprill 1805 Odense – 4. august 1875) oli Taani kirjanik. 
Tuntuimad on tema muinasjutud (üle 200 jutu), kuid ta kirjutas ka reisikirju, kuus romaani, viiskümmend näidendit ja üle tuhande luuletuse. Tema muinasjutte on tõlgitud 125 keelde ning neist inspireerituna on loodud näidendeid, ballette ja filme.
Aastast 1967 tähistatakse Hans Christian Anderseni sünniaastapäeva rahvusvahelise lasteraamatupäevana.

Elulugu

Hans Christian Andersen sündis Taanis Odense linnakeses lihtsas perekonnas ainsa lapsena. Tema isa uskus ennast olevat kõrgklassi päritolu, kuid tõendeid sellele ei leitud. Kingsepast isal oli algharidus ning ta luges pojale ette lugusid "Tuhandest ja ühest ööst". Ema ei olnud haridust saanud ning töötas pesunaisena. Isa suri 1816. aastal, ema abiellus paar aastat pärast seda uuesti. Hans saadeti kohalikku vaeste laste kooli, kus ta teenis ka elatist algul kangru, hiljem rätsepa õpipoisina. Ta valmistas endale nukuteatri ning veetis palju aega nukkudele riideid meisterdades ja oma väljamõeldud näidendeid läbi mängides. Samuti luges ta palju. 
14-aastasena siirdus ta Kopenhaagenisse, et leida tööd näitlejana. Kuninglikku Teatrisse ei tahetud teda algul võtta. Tuttavate abiga pääses ta lühikeseks ajaks õpilaseks balletikooli ning koorilauljaks kuni häälemurdeni. Ta saatis teatrile mõned oma näidendid, kuid need lükati tagasi. Andersenil õnnestus saada mõjuka riigiametniku ja Kuningliku Teatri juhi Jonas Collini soosing ning too kindlustas talle 1822. aastal õppekoha Slagelse ladina koolis. Samal aastal oli ta avaldanud oma esimese teose "Ungdoms-Forsøg" pseudonüümi Villiam Christian Walter all (kombinatsioon William Shakespeare'i, Walter Scotti ja tema enda nimest). Kuni 1827. aastani käis ta koolis Helsingøris ja pääses siis Kopenhaageni ülikooli.
1820. aastatel avaldati tema loomingut suhteliselt vähe. Tema esimene näidend Kuninglikus Teatris etendus 1829. aastal. Järgmisel aastal ilmus esimene luulekogu. 
Alates 1831. aastast reisis ta palju Euroopas ning kirjutas reisikirju.
Hans Christian Anderseni muinasjuttude esimene väljaanne "Lastele vestetud muinasjutud" ilmus 1835. aastal. Samal aastal ilmus ka tema esimene romaan "Improvisatoren", mis saavutas kiiresti rahvusvahelise edu.
Pärast seda, kui Andersen 1837. aastal Rootsit külastas, otsustas ta kirjutada luuletuse, mis väljendab rootslaste, norralaste ja taanlaste seotust. Mõte sai teoks 1939. aasta juulis, kui sündis "Jeg er en Skandinav" ('ma olen skandinaavlane'). Helilooja Otto Lindblad kirjutas luuletusele muusika ja see laul oli 1840. aastatel populaarne.
Ribad

Ribad (võru murdes: rasud, ainsuses: rask) olid vanasti linase või villase riide ribad, mis mähiti ümber säärte. Ribasid kanti koos jalarättide või kapukatega, samuti sukkade peal.
Hiljem hakati ribade asemel kasutama sääriseid .
Supernatural

Tegevustik

Sarja peategelasteks on vennad Sam ja Dean Winchester. Kui nad veel väikesed olid, tappis deemon nende ema. Sellest ajast peale on nad koos isaga erinevaid üleloomulikke olendeid jahtinud, eesmärgiga lõpuks saada kätte nende ema tapnud deemon.
Sari saab alguse, kui sama deemon Sami tüdruksõbra tapab ja nende isa salapäraselt kaob. Vennad asuvad teekonnale läbi Ameerika Ühendriikide, et leida oma isa. Sel retkel tuleb neil võidelda erinevate kummaliste olenditega.
4. hooajast toodi sarja ingel Castiel, kes on sellest ajast peale olnud vendadele sõbraks ja nõuandjaks, kuid neile ka häda kaela toonud.
Üldjoones on "Supernatural" episoodiline sari, kus igas osas on uus vastane, kellest vabaneda tuleb, kuid tähelepanu pööratakse ka jätkuva tegevusliini arendamisele.
Pithovirus sibericum

Avastamine

Jean-Michel Claverie ja Chantal Abergel avastasid viiruse 30 000 aasta vanusest ülessulatatud pinnaseproovist, millele lisati amööbe (Acanthamoeba castellanii), ja mis pärines 30 meetri sügavuselt Tšukotka poolsaare igikeltsast.
Kalju Parvel

Elulugu

Lõpetas 1949 TPI majandusteaduskonna, majanduskandidaat (1966, Moskva G. V. Plehhanovi nimeline Rahvamajanduse Instituut), väitekiri "Совершенствование организации и механизации учета в государственной розничной торговле". Oli 1949–58 Tallinna kaubandustehnikumi õppejõud, kaugõppeosakonna juhataja, 1958–68 TÜ majandusteaduskonna raamatupidamise kateedri vanemõpetaja, 1968–74 kateedri juhataja, 1974–79 dotsent, 1980–83 töötas Metsamajanduse ja Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituudis. Õpetas kaubandusraamatupidamist; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö

Uurinud peamiselt kaubandusettevõtetete jaekäibe arvestust, finantstegevust, raamatupidamisarvestust ning selle mehhaniseerimist ja tsentraliseerimist, iseteenindavate kaupluste rentaablust. Üle 30 teadustrükise, õppevahendeid.
Insektitsiid

Insektitsiid ehk putukamürk on kemikaal, mille ülesandeks on hävitada selgrootuid kahjureid.
Tuntumaid ja tõhusamaid insektitsiide on DDT. Selle kasutamine on enamikus maailma riikides keelatud.
Õisu järv

Kirjeldus

Õisu järv on 193,4 hektari suurune; suurim sügavus on 4,3 m ja keskmine sügavus 2,8 m. Asub merepinnast 45,5 m kõrgusel. Järv asub Sakala kõrgustiku keskosas kagu-loode suunal asuvas Õisu-Rimmu ürgorus. Järv on osaliselt soostunud, kaldad madalad ja turbased.
Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Järvest ida pool umbes 160 m kaugusel kulgeb Sultsi – Abja–Paluoja tee.

Läbivool

Õisu järv on tugeva läbivooluga, sisse voolavad Kõpu jõgi (Saviaru jõgi), Vidva oja, Raadi oja ja palju kraave. Väljavool toimub Kõpu jõe (Rimmu jõgi) kaudu, mis suubub Raudna jõkke.
Suurvee ajal tõuseb veepind meetri võrra, paduvihmade ajal veel rohkem (1978. aastal kuni 2 m).

Elustik

Õisu järv on ümbruskonna parim kalajärv, kalastik on suhteliselt rikkalik. Peamised kalad on latikas, särg, koha, haug. Väiksemaarvuliselt on esindatud viidikas ja angerjas. Leidub ka kaitsealust vingerjat.
Järves leidub rikkalikult fütoplanktonit ja seetõttu on vee suvine õitsemine tavaline nähtus. Suhteliselt palju leidub ka zooplanktonit, kuid põhjaloomastikku on vähe.
Järves on rohkesti harvaesinevat, kerasid moodustavat rohevetikat järvepalli (Aegagrophila sauteri).
Järv oli kunagi ka vähirikas, kuid vähid hävinesid vähikatku ja piimatööstuse heitvete tõttu.

Looduskaitse

Õisu järv kuulub Õisu maastikukaitseala koosseisu.

Ajalugu

Õisu järv on jäänuk varasemast veekogust, mis asus mandrijää taganemisel veega täitunud Õisu-Rimmu ürgorus. Suur osa varasemast veekogust on muutunud järvest põhja pool asuvaks 1454 ha suuruseks sooks (Õisu soo). Praeguse järve suurus moodustab umbes kolmandiku esialgsest.
Bajkongõr (Karagandõ)

Bajkongõr (ka Baikonur; kasahhi Байқоңыр) on asula Kasahstanis Karagandõ oblastis.
Asula geograafilised koordinaadid on 47° 50′ N, 66° 03′ E. Ta asub umbes 120 km Žezkazgani linnast lääne pool.
Bajkongõr asub söe- ja vasekaevanduste piirkonnas ning seda tunti poliitvangide vangilaagri asukohana.
Asula järgi sai nime Bajkongõri kosmodroom, mille tegelikku asukohta rohkem kui 300 km kaugusel edelas püüti saladuses hoida.
Nottbeck

Nottbeck oli baltisaksa päritolu Eestimaa ja Soome aadlisuguvõsa.
Suguvõsa on Soomes tuntud eelkõige seetõttu, et neile kuulus alates 19. sajandi algusest Tamperes asuv tekstiiliettevõte Finlayson.
Suguvõsa esindajad omasid mõisaid ka Eesti alal, näiteks Annikvere mõisat.
Langelsheim

Geograafia

Omavalitsus asub Innerste jõe ja selle lisajõe Grane vahel, Harzi mäestiku ja Harzi rahvuspargi põhjaservas, paiknedes umbes 8 km Goslarist loodes.

Ajalugu

Koht nimega Langenizze arenes 10. sajandil välja künkakindlusest Kahnsteini mäel, mille püstitas Saksi dünastia. Langelsheim oli ajaloolise rauatehase paik, mida on esmakordselt mainitud 13. sajandil, kus sulatati maaki Rammelsbergi kaevandustest.
1973. aasta ujumise maailmameistrivõistlused

1973. aasta ujumise maailmameistrivõistlused olid esimesed maailmameistrivõistlused ujumises. Need toimusid 31. augustist kuni 9. septembrini Belgradis Jugoslaavias (nüüdses Serbias). Võistlused korraldas Rahvusvaheline Ujumisföderatsioon (FINA). Võisteldi ujumises (meestel oli kavas 15 ala ja naistel 14), vettehüppetes (2 ala nii meestele, kui naistele), kujundujumises (naistele 3 ala) ja veepallis (ainult mehed).
Hiiu Maavalitsus

Hiiu Maavalitsus oli Hiiu maavanemat teenindav riigiasutus, mis asus Kärdlas aadressil Leigri väljak 5. Viimane Hiiu maavanem oli Riho Rahuoja.
Eesti maavalitsuste tegevus lõpetatakse 1. jaanuarist 2018.
Eesti valgepealine lambatõug

Eesti valgepealine lambatõug on varavalmiv, heade lihavormidega lihalambatõug, kellelt saadakse valget poolpeenvilla (keskmise peenusega 31 μm). Eesti valgepealised lambad on väiksema kehamassi ja villatoodanguga, kuid nende uted on suurema viljakusega ning nende villa kvaliteet on parem kui eesti tumedapealistel lammastel. Eesti valgepealiste lammaste aretus- ja tõukarjade 1997.–2001. aastate jõudluskontrolli keskmiste näitajate põhjal oli eesti valgepealistel uttedel kehamass 76 kg, jääradel 88 kg, villatoodang 3,0 kg, uttedel sündis 157 talle 100 poeginud ute kohta, tallede kehamass 105 päeva vanuses oli 24,2 kg. 
Eesti Lambakasvatajate Seltsi andmeil osales 2007. aasta jõudluskontrollis 20 erinevat eesti valgepealist tõugu lambafarmi, kus peeti 2906 lammast. See moodustas 45% jõudluskontrolli all olevatest lammastest.Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Ameti hallatava lammaste registri andmeil oli 2003. aastal registris 31 997 lammast, neist 7850 eesti valgepealist lammast ehk 24,5% kõikidest lammastest. Seega on eesti valgepealine lambatõug teine olulisim lambatõug eesti tumedapealise tõu järel.

Eesti valgepealise lambatõu kujunemine

Eesti valgepealise lambatõu kujundamise esimesel etapil kasutati kohalike valgepealiste maalammaste vältavat ristamist ševioti tõugu jääradega ja mõningal määral ka sisestavat ristamist romnimarši ja border-leisteri lambatõugu jääradega. Põhiliseks parandajatõuks 20. sajandil oli ševioti lambatõug.
Teisel aretusetapil toimus rohkearvuline jäärajaamade asutamine, valgepealiste lammaste massiline ristamine soovitustõu tüüpi jääradega ning tõutuumikute moodustamine. Sihipärase Tõuaretuse tulemusena saadi vajalik arv soovitud tõutunnustega lambaid. 1958. aastal tunnistas Eesti NSV Põllumajandusministeerium valgepealiste lammaste tõugrupi eesti valgepealiseks lambatõuks. Tänapäeval on eesti valgepealiste lammaste parandajateks tõugudeks tekseli, dorseti, dala ja soome maalambatõug.
César Pelli

César Pelli (12. oktoober 1926 Tucumán Argentina – 19. juuli 2019) oli Argentina päritolu ameerika arhitekt, kes on eelkõige tuntud kõrgete pilvelõhkujate projekteerijana. Tema tööde hulka kuuluvad Kuala Lumpuri Petronas Towersi kompleks, One Canada Square Londonis ja Nippon Telegraph and Telephone'i peakorter Tōkyōs. Tema büroo peakorter asus New Havenis Connecticutis.
Pelli alustas arhitektuuriõpinguid Tucumáni Riiklikus Ülikoolis Argentinas, kuid lõpetas Illinoisi ülikooli USAs, kuhu ta kolis 1952. aastal. Ta sai USA kodakondsuse 1964. aastal. Ta alustas oma karjääri Eero Saarineni büroos. 1977 asutas ta arhitektibüroo César Pelli & Associates Architects.
1977–1984 töötas Pelli Yale'i ülikooli arhitektuuriteaduskonna dekaanina. 26. mail 2008 nimetas Yale'i ülikool ta audoktoriks.
1991 nimetas Ameerika Arhitektide Instituut ta 10 kõige mõjukama elusoleva arhitekti hulka. 1995 andis Ameerika Arhitektide Instituut talle kuldmedali kestva mõju eest arhitektuuri teooriale ja praktikale.
Ta abiellus maastikuarhitekti ja linnadisaineri Diana Balmoriga. Neil on kaks last: poeg Denis on neurobioloog ja tütar Rachel on samuti arhitekt.