google/wiki40b huggingface dataset:
Suusatamine

Klassikaline sõidustiil

Klassikaline sõidustiil oli murdmaasuusatamise ainus stiil kuni 1980. aastateni. Klassikalise sõidustiili puhul eristatakse diagonaal- või vahelduvsammu, käär- või mäkketõususammu (vahelduvtõukeline sõiduviis), paaristõukeid ja vahesammuga paaristõukeid (paaristõukeline sõiduviis).
Klassikaline sõidustiil sobib sõitmiseks paksus lumes ja ettetehtud raja puhul. Klassikalise sammu sõitmise puhul määritakse suusa keskosale pidamismääret ja muule osale libisemismääret. Suusakepid on klassikalise sammu sõitmisel lühemad kui uisusammu sõitmise puhul. Suusasaapad on madalad ja lubavad kanna-pöialiigesel liikuda.

Uisu- ehk vabastiil

Uisustiili sõitmine eeldab suhteliselt tihke lumekihi olemasolu ja laia rada. Selle stiili puhul sõidetakse peamiselt paaristõugetega ja seetõttu kasutatakse üsna pikki suusakeppe. Uisusuusk on lühem ja jäigem kui klassikalise sammu sõitmiseks mõeldud suusk. Suusasaabas toetab jala külgede peal tugevalt liigeseid, peamiselt kanna- ja pöialiigeseid. Uisusammu sõitmiseks määritakse libisemismääret tervele suusale.

Suusatamise maailmameistrivõistlused

Rahvusvaheline Suusaföderatsioon korraldab põhja suusaaladel maailmameistrivõistluseid, kus võistlusaladeks on murdmaasuusatamine, suusahüpped ja suusakahevõistlus.
Aastal 1925 tehti algust niinimetatud FIS-i meistrivõistlustega meestele, mis 1937. aastast hakkasid kandma ametlikult maailmameistrivõistluste nimetust. Ka varem peetud samalaadsed võistlused tunnistati tagantjärele maailmameistrivõistlusteks.
Kuni 1939. aastani peeti murdmaasuusatamise maailmameistrivõistlusi igal aastal. Taliolümpiamängude aastail maailmameistrivõistlusi eraldi ei korraldatud, 1956. aastal võeti vastu otsus arvestada olümpiamängude võistlusi suusatamises ühtlasi maailmameistrivõistlustena.
Pärast Teist maailmasõda peeti maailmameistrivõistlused 1950. aastal Lake Placidis (USA). Seal otsustati, et edaspidi korraldatakse maailmameistrivõistlusi kord nelja aasta tagant.
Naissuusatajate esmakordne etteaste maailmameistrivõistlustel toimus 1954. aastal Falunis (Rootsi), kus neile oli kavas 10 km murdmaasuusatamine ja 3×5 km teatesuusatamine. Samas toimus ka NSV Liidu suusatajate esmakordne osavõtt niisuguse kaaluga võistlustest. Naistest tuli kahekordseks maailmameistriks Ljubov Kozõreva, kes võitis 10 km distantsi ja kuulus 3×5 km teatesuusatamises võitjaks tulnud NSV Liidu koondisesse. Meestest võitis suusakuninga tiitli Vladimir Kuzmin, võites 30 ja 50 km distantsid.
Maailmameistrivõistlustel tegid ilma peaaegu samad nais- ja meessuusatajad, kes olid oma nimed jäädvustanud suusatamise ajalukku taliolümpiamängudel. Mõningase erandi moodustasid ehk venelane Alevtina Koltšina (7 kuldmedalit) ja norralane Gjermund Eggen (3 kuldmedalit 1966. aasta MM-ilt).
Kuni 1980. aasta taliolümpiamängudeni olümpial kavas olnud põhja suusaaladel oli ka maailmameistrivõistluste väärtus.
1982. aasta maailmameistrivõistlustel määrati kindlaks, et järgmised maailmameistrivõistlused toimuvad 1985. aastal ja sellest alates iga kahe aasta järel.
Vladimir Zažogin

Vladimir Zažogin (sündinud 21. jaanuaril 1952 Kalinini oblastis Vene NFSVs) on Eesti poksija ja poksitreener. 
Ta alustas poksimisega Kohtla-Järve "Kalevis", tema treener oli Hans Kaiva. Ta võitis 1969. aastal kergekaalus (kuni 60 kg) Eesti NSV, Läti NSV, Leedu NSV ja Valgevene NSV noorteturniiri. Samal aastal võitis ta veel "Olümpiakinda" turniiri Tartus ja Eesti NSV noorte esivõistlused. Ta võitis 1976. aastal I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) üleliidulise ametiühingute sporditurniiri praeguses Mariupolis (Ukraina).
Zažogin lõpetas Leningradi Kehakultuuri Instituudi 1973. aastal. Ta töötab treenerina Kohtla-Järvel, praegu poksiklubis "Järve Boxing". Tema kasvandike hulka kuulub teiste seas ka mitmekordne Eesti meister poksis Leonti Vorontšuk.
EMK Paldiski kogudus

EMK Paldiski kogudus on Paldiskis tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus.
Kogudus alustas tegevust 1993.
Koguduse pastor on aastast 1999 Boris Zujev.
Eesti Geograafide Rahvuskomitee

Eesti Geograafide Rahvuskomitee (lühend: EGR) on Rahvusvahelise Geograafia Liidu (inglise International Geographical Union, lühendatult IGU) Eesti kontaktorgan.
EGR asutati 1992.
Aastal 2002 toimus IGU ja EGRi ühisettevõtmisel Tartus rahvusvaheline konverents "European Permanent Conference of Rural Landscapes".
Johan Björkegren

Johan Björkegren (sündinud 1965) on Rootsi arstiteadlane, Tartu Ülikooli patoloogilise anatoomia professor.
1989. aastal lõpetas Björkegren Stockholmi majandusülikooli. 1989–1995 õppis ta Karolinska instituudi arstiteaduskonnas. 1998. aastal kaitses ta samas doktoritööd, mille teemaks oli lipoproteiinide ainevahetus südame-veresoonkonna haiguste ja ateroskleroosi puhul. 1998–2001 täiendas Björkegren end järeldoktorantuuris California ülikoolis Gladstone'i kardiovaskulaarhaiguste instituudis San Franciscos.
1992. aastast töötab Björkegren Karolinska instituudis. Alates 2003. aastast on ta vanemteadur ja molekulaarmeditsiini dotsent. 2002. aastal asutas ta uurimisrühma, mis tegeleb süsteemsete ateroskleroosi ja südame koronaartõve uuringutega.
Björkegren on asutanud Rootsis kaks biotehnoloogiaettevõtet: bio-infotehnoloogiafirma Clinical Gene Networks AB ning ternetipõhise DNA automaatanalüüsiga tegelev DNA-Guide Europa AB. Ta kuulub mõlema firma juhatusse.
2007. aastal alustas Johan Björkegren koostööd Tartu Ülikooli teadlastega. Alates 2010. aasta maist töötab ta Tartu Ülikoolis patoloogilise anatoomia professorina.
Korrapärane dodekaeeder

Korrapärane dodekaeeder ehk korrapärane kaksteisttahukas ehk regulaarne kaksteisttahukas on hulktahukas, millel on 12 korrapärase viisnurga kujulist tahku ja mille igast tipust lähtub kolm serva.
Keerik

Keerik (Tortula) on perekond, mis kuulub lehtsammaltaimede hulka.
Arpedžo

Arpedžo (itaalia keeles arpeggio 'harfitaoliselt') ehk arpedžeeritud akord on akord, mille helid kõlavad ajaliselt üksteisele järgnevatena, mitte üheaegselt. 
Arpedžot märgitakse noodikirjas lainelise püstjoonena arpedžeeritava akordi ees.
WirelessHD

WirelessHD ehk WiHD on HD- (High Definition: kõrglahutusega) videosignaali kaablita ülekandmise tehnika, mis töötati välja paljude elektroonikafirmade koostöös (spetsifikatsiooni esimene versioon 2008. a).
Signaali raadioedastus toimub tihendamata kujul 60 GHz sagedusribas kiirusega vähemalt 4 Gbit/s 10 m raadiuses (suuremal kaugusel on vajalik otsenähtavus). Arendustöö tulemusena on kasvanud nii andmekiirus kui ka ühenduskaugus.
Raadiosagedust moduleeritakse UWB- (Ultra WideBand) meetodil 500 MHz laiuses sagedusribas.
WirelessHD-liides võimaldab nt edastada audio-videosignaali DVD- või BD-mängijast juhtmevabalt videoprojektorisse või telerisse.
Tiit Kikas

Tiit Kikas (sündinud 16. oktoobril 1975 Tallinnas) on Eesti muusik.
Viiuliõpinguid alustas ta 4-aastaselt. 1990. aastate algul tekkis tal huvi pärimusmuusika, eriti traditsioonilise Iiri viiulimuusika, hiljem elektroonilise ja etnotaustaga maailmamuusika vastu. Ta on musitseerinud eri stiilides: etno, popp, rokk, džäss, crossover.
1995–1996 õppis ta Soomes Sibeliuse Akadeemias. Aastal 2011 kaitses Kikas diplomi Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias džässmuusika erialal.
Kikas on olnud heliloojaks ja arranžeerijaks rohkem kui saja muusikaalbumi juures; loonud muusika enam kui kümnele filmile (sh mängufilmid ja dokumentaalfilmid), telelavastustele ja raadiosaadetele; olnud helilooja ühele originaalmuusikalile; teinud muusikalisi kujundusi enam kui viiele teatrilavastusele. Kirile Loo plaat "Lullabies for Husbands", mille kaasprodutsendiks oli Tiit Kikas, jõudis Euroopa maailmamuusika edetabeli (European World Music Chart) kahekümne parima hulka. Muu hulgas on ta loonud muusika mängufilmile "Shop of dreams", Tallinna Linnateatri lavastusele "Genoom" ja "Suurte masinate muusika", mis kanti ette koos ansambliga No-Big-Silence Leigo järvemuusika festivalil.
Tiit on olnud elektriviiulil solistiks Urmas Sisaski satelliitkontserdi “Triangulatsioon” op. 105 elektriviiulile ja keelpilliorkestrile esiettekandel, esitanud solistina Eduard Tubina loomingut Kihnus ERSO saatel ja Kristjan Järvi dirigeerimisel ning osalenud veel mitmesugustes projektides.
Näiteid Tiit Kikase loomingust on ka filmimuusika plaatidel, millest autor ise peab edukaimaks muusikat Peeter Urbla filmile „Stiilipidu“.
Kikasel on ilmunud kaks sooloalbumit: “String Theory”, mille andsid koos välja Elwood Music ja Rockadillo Records, plaat anti lisaks Eestile välja ka Soomes ja Jaapanis. Teine sooloalbum “101 Clowns” tuli välja märtsis 2013, esmakordselt Eestis ainult digitaalse kogumikuna. See on publiku poolt väga hästi vastu võetud – plaadiesitluskontserdid on Tiitu viinud Ungarisse, Lätti, Saksamaale.
Kivi tänav (Rakvere)

Kivi tänav on tänav Rakvere linna kaguosas, Paemurru linnaosas .
Edela-kirdesuunaline Kruusa tänav on 115 m pikkune. Ta saab alguse Rägavere teelt, ristub Killustiku ja Paemurru tänavaga ning lõpeb Rakvere linna ja Rakvere valla vahelisel piiril Rabakivi tänaval . Kaugus Rakvere keskväljakust – Turu platsist, on linnulennul mõõdetuna ca 1,7 km. 
Tänava on äärde rajatud põhiliselt katusekorrusega ühepereelamud, mis on ehitatud enamuses 20. sajandi teises pooles.
Olümpiakongress

Olümpiakongress on olümpialiikumise suurfoorum.
Olümpiakongressi korraldab ROK ja selle kutsub kokku tema president ROK-i määratud ajal ja kohas. Tavaliselt kord kaheksa aasta jooksul toimuval kongressil on nõuandev iseloom. I olümpiakongressiks on tagantjärele nimetatud 16.–24. juunil 1894 Pariisis toimunud rahvusvahelist spordikongressi, kus otsustati kaasaegsete rahvusvaheliste olümpiamängude sünd.
Võru Spordikeskus

Võru Spordikeskus on spordihoone Võru maakonnas Võrus aadressil Räpina maantee 3a. Hoone omanik on Võru Spordikeskus SA.
Hoones on muu hulgas pallimängude hall, aeroobikasaal, jõusaal, kergejõustikuhall.
Sihtasutus haldab ka Võru Spordikeskuse staadionit.
Goncourti auhind

Goncourti auhind on kirjandusauhind, mille asutas Prantsuse kirjanik Edmond Huot de Goncourt.
Goncourti auhind antakse välja igal aastal parima modernse prantsuskeelse  proosateose eest. Auhindu jagatakse aastast 1903.
Auhinna saajad määrab Goncourti Akadeemia liikmetest moodustatud kümneliikmeline kirjanikest koosnev žürii, kellest keegi ei kuulu Prantsuse Akadeemiasse (Académie Française).
Stereotüüp

Soostereotüüp

Soorolli stereotüüp on need omadused, mida ühele soole peetakse rohkem omasteks. Need on aegade jooksul muutunud.
Jane Pilcher ja Imelda Whelehan defineerivad "soostereotüüpi" kui normeeritud ja sageli halvustavat ideed või kujutlust, mida omistatakse indiviidile tema soo alusel. Nad väidavad, et stereotüüp on mõistmise meetod, mis töötab individuaalsete inimeste grupikategooriasse klassifitseerimise moel. Stereotüübid ei ole ainult indiviidi mõtlemismallid, vaid eksisteerivad ka kollektiivsel tasemel.
Candace West ja Don H. Zimmerman märgivad, et sugu on ühiskonnas saavutatud staatus, ehk see, mis on konstrueeritud läbi psühholoogiliste, kultuuriliste ja sotsiaalsete vahendite.
Ka Judith Lorberi ja Susan A. Farrelli järgi on sugu nii meessoo kui ka naissoo puhul sotsiaalselt konstrueeritud, loodud suhtumisega mingi kindla sotsiaalse ja ajaloolise asukoha raames, mis samas piirab, kuid sealjuures paradoksaalselt sisaldab potentsiaali radikaalseteks muutusteks. Toril Moi järgi tähistatakse sõnadega "naissoost" ja "meessoost" sooerinevuse puhtbioloogilisi külgi. Teiste seas tagavad normeeritud sotsiaalsed vajadused "oluliste naise ja mehe olemuste" staadiumide esilekutsumise.
Soostereotüübid saavad alguse juba imikueast. Kuigi imikud ei erinenud üksteisest oma pikkuse või kaalu järgi, kirjeldavad vanemad imikuid nende soost lähtuvalt. Beebitüdrukut peeti pehmemaks, väiksemaks, häbelikumaks, tähelepanematumaks, nõrgemaks ja õrnemaks, samas kui beebipoissi nähakse kindlamana, suuremana, koordineeritumana, erksamana ja tugevamana.
Traditsionaalselt nähakse naist abikaasa või ema rollis, mehe esmane vastutusvaldkond on aga majanduslik. Mida traditsionaalsem ühiskond, seda ebavõrdsemad on naise ja mehe võimalused. Naise traditsionaalne roll on koduema, kes hoolitseb laste ja mehe eest. Naist ei nähta näiteks eduka ühiskonnaliikmena nagu meest nähakse. Samas ei väärtustata ka eriti mehe pererolli. Meest määratletakse tema tööalase karjääri järgi, naist aga ennekõike tema pererolli kaudu.
Traditsionaalne naiselikkus tähendab veetlevust ja seksuaalsust mehe jaoks ning naiste oma kultuuri järgi moodustatud arvamust, mida naisel tuleks esindada. Naise sotsialiseerimine õpetab spetsiifilisi ootusi naise olemuse kohta näiteks nagu alluvust, pere väärtustamist ja emotsionaalsust. Traditsioonilist mehelikkust iseloomustavad aga domineerimine, edukas karjäär, emotsionaalne tugevus ja seks.
Tavaliselt ollakse harjunud teatud iseloomu- ning isiksuseomadusi seostama kas ainult meeste, või ainult naistega. Sealt on levinud arvamus, et teatud iseloomujooned on mehelikud ning osad on naiselikud.
Eestis tehtud uuringute järgi arvavad nii naised kui mehed, et mehelikumateks iseloomujoonteks on tugevus, domineerivus, julgus, enesekindlus, auahnus, edukus, loogilisus, otsustusvõimelisus ja agressiivsus. Naiselikud isiksuseomadused on arglikkus, abitus, hellus, naiivsus, kaastundlikkus, tundelisust, jutukus, hoolitsevus ja sõltuvus.
Väljaviik

Väljaviik ehk viik on kiibi korpusest väljaulatuv metallkontakt, mis on ette nähtud kiibi elektriliseks ühendamiseks trükkskeemi või kiibipesaga. Ühes metallkontaktis on tavaliselt mitmeid ja mitmeid viike, kus kõigil on oma ülesanne.
Asko Lõhmus

Asko Lõhmus (sündinud 12. juulil 1974) on Eesti ökoloog, Tartu Ülikooli loomaökoloogia õppetooli vanemteadur, Looduskaitsebioloogia töörühma juht. 
Asko Lõhmuse teadustöö põhiteemadeks on metsade bioloogiline mitmekesisus ja struktuur, ohustatud liikide elupaigavalik, nende elupaikade kaitse teaduslikud alused, Eesti linnustiku seisund ja seire.
Lapsepõlves huvitas Lõhmust ornitoloogia. 1999. aastal kaitses ta magistritöö "Regulaarsed fluktuatsioonid Eesti röövlinnupopulatsioonides ja nende seos uruhiirlaste dünaamikaga" ja 2003. aastal doktoritöö röövlindude elupaigaeelistuste teemal, mõlemad Raivo Männi juhendamisel. Lõhmus on saanud mitmeid teaduspreemiaid ja tunnustusi, mh riikliku teaduspreemia põllumajandusteadustes, Tartu Ülikooli aumärgi ja Noore looduskaitsja auhinna. Ta on osalenud Eesti punase raamatu, Eesti metsanduse arengukava, Eesti looduskaitse arengukava ja Eesti säästva metsanduse standardi koostamisel ning projektides "Uudsed ökosüsteemid ja ökoloogiline taastamine säästva looduskasutuse kontekstis" ja "Kõdusoometsade looduskaitseperspektiiv". Lõhmus on ca 25 rahvusvahelise teadusajakirja retsensent. Ta on aastaid keskendunud metsaökoloogiale. Lõhmus on juhendanud kuus doktoritööd ja kümme magistritööd, 2018. aasta jaanuari seisuga juhendab nelja doktoranti. Lõhmus esineb 2018. aasta märtsis seminaril "Looduskultuuri seminar: loodushoiu sõnumid".

Isiklikku

Asko Lõhmus on kahe lapse isa. Tema isa oli kirjanik Aivo Lõhmus.
Tetracheilostoma

Levila

Need maod elavad Väikestel Antillidel.
Sünkroonmootor

Sünkroonmootor on sünkroonmasin, mille rootor pöörleb sünkroonselt staatoril paikneva ankru pöördväljaga (pöörleva magnetväljaga). Rootori pöörlemissagedus on määratud ankru toitepinge sageduse ja pooluspaaride arvuga ning ei sõltu mootori koormusest.

Püsimagnetitega sünkroonmootor

Püsimagnetitega sünkroonmootoritel ergutusmähis puudub ning ergutusvoog tekitatakse püsimagnetitega. Püsimagnetitega sünkroonmootori rootori ehitus on lihtne, mistõttu niisugune mootor on eriti töökindel muutuva kiirusega ajamites.
Kui sünkroonmootori koormusnurk on π/2, siis staatori pikimoment võrdub nulliga, põikikomponent võrdub staatorivooluga ning mootor arendab maksimaalset momenti. Ühtlasi töötab mootor sel juhul stabiilsuspiiril, mis tavaliselt sünkroonmootorite puhul pole lubatav.
Toitemuundurist toitmise korral saab mootori koormuse suurenemisel automaatselt suurendada mootori toitepinget ning niiviisi mootori tööd koormuse muutmisel stabiliseerida.

Suurevõimsuselised sünkroonmootorid

Tänapäeval toodetakse ka väga suure, megavattideni ulatuva võimsusega püsimagnetergutusega mootoreid. Niisuguste masinate põhilised kasutusalad on võimsad kompressorid, laevade veo- ja tüürimisajamid, veskid, pumbad, paberimasinad jm.

Väiksevõimsuselised sünkroonmootorid

Väiksevõimsuselisi püsimagnetergutusega mootoreid kasutatakse tööpinkide ja robotite ajamites. Kuna tööpinkides täidavad niisugused mootorid sageli abi- ehk teenindusfunktsiooni, siis on hakatud neid nimetama [[servomootoriteks ning vastavaid ajameid servoajamiteks. Oma olemuselt on niisugused mootorid samuti sünkroonmootor]]id, kuid neisse on sisse ehitatud asendiandur, mis võimaldab täpselt määrata rootori asendi staatori suhtes ning vastavalt asendisignaalile juhtida mootori toitepinget. Niisugune juhtimine on võrreldav alalisvoolumootori harikommutaatori talitusega, mis samuti lülitab ankru toitepinget sõltuvalt ankru asendist (pöördenurgast).
Protogalaktikad

Protogalaktikad on gaasipilved, millest tekivad galaktikad.
Arvatakse, et tähetekke kiirus galaktika evolutsiooni sellel perioodil määrab, kas kujuneb spiraalgalaktika või elliptiline galaktika: aeglasema tähetekke puhul kujuneb spiraalgalaktika.
Lahemaa

Lahemaa on Põhja-Eesti rannikumadaliku osa, mis jääb Kuusalu ja Kunda vahele.
See ala on sopilise rannajoonega, mida liigestavad muu hulgas arvukad lahed ja poolsaared. Valdav osa Lahemaast arvel Lahemaa rahvuspargina.
Ala suurim asula on Loksa linn, alal esineb palju rannakülasid.
Avdy Andresson

Tsitaadid

Minu kolmekümneaastasest teenistusest keiserlikus Vene-, Eesti Vabariigi ja Saksa armees saadud kogemuste varal on minule langenud, mitte ainult minu enese, vaid ka eesti sõjajõudude ja rahva ettevalmistamine vabadusvõitluseks, mida näen olevat tulemas ja milleks rahvas on halvemini ette valmistatud, kui ta peaks olema.
Sõjaminister ja Sõjavägede Juhataja kolonel Avdy Andresson, külastas õppe eesmärgil, aprilli kuus mitmeid Ameerika sõjakoole ja Pentakoni [!] Veetes kõigis päeva kuni kaks. Temal oli kokkusaamisi asutiste ülemate ja nende kaastöölistega 1-4 tähe kindraldega [!]. Virgats, mai-juuni 1977, nr. 5/6, lk.4.
Eesti patriootlikud mehed ja naised ärgake üles, astuge Ülemaailmsesse Eesti Kaitseliitu. Toetage ÜE Kaitseliitu aineliselt. Kodumaa võib meid kutsuda iga tund. Relvad ja kõik muu peab meil selleks ajaks ettevalmistatud ja valmis olema. Virgats, oktoober-detsember 1980, nr. 3/4, lk. 3.
Andreas Veerpalu

Isiklikku

Tema isa on suusataja Andrus Veerpalu, õde suusataja Anette Veerpalu.
Sekundaartõrge

Sekundaartõrge ehk järeltõrge ehk sõltuv tõrge (inglise keeles secondary failure) on tõrge, mis on otseselt või kaudselt põhjustatud mõne teise elemendi tõrkest.
Jaama tänav (Paide)

Jaama tänav on tänav Paides.
Kastani tänav on umbes 620 meetrit pikk.
Tänav kujutab endast Põllu tänava jätku, mis peale Tööstuse tänavaga ristumist saab nimeks Jaama tänav. Tänav suundub edelasse, kus ristub Ruubassaare teega ja jätkub sealt juba Kastani tänavana.
Jaama tänav ristub Telliskivi tänavaga.
Tänava ääres asub kunagine Paide raudteejaamakompleks, muuhulgas jaamahoone (praegune bussijaama hoone), kaubaait ja pagasiait.
Filigraanklaas

Filigraanklaas (prantsuse keeles verre filigrané, inglise keeles filigree glass, filigrana, saksa keeles Fadenglas) on üldnimetus klaastoodetele, mida hakati tegema Muranol 16. sajandil ja mis ühendab kuumtöötlustehnikas valmistatud klaasesemeid, mille dekoori moodustavad opaaksest valgest klaasist (lattimo), või vahel värvilisest klaasist niidid läbipaistva klaasimassi sees.
Tehnika õitseaeg oli Veneetsias 16. sajandil, mil toodetud nõude kvaliteet ja peenus on jäänud siiamaani raskesti saavutatavaks, kuid filigraanklaasist esemeid loovad ka tänapäeva klaasikunstnikud. 20. sajandil loodud disainiklassika hulka kuuluvad filigraanklaasitehnikas loodud fazzoletto-nõud.
Giordano Bruno

Giordano Bruno (1548 – 17. veebruar 1600) oli Itaalia filosoof, preester, kosmoloog ja okultist, kes on eelkõige tuntuks saanud heliotsentrilise maailmasüsteemi ning universumi lõpmatuse teooriate pooldamisega. 
Kosmoloogia kõrval kirjutas Bruno uurimusi ka mälu ning mnemotehnikate kohta. Teda peetakse uusaegse teadusliku mõtlemise märtriks, kuna inkvisitsioon põletas ta elusalt ketserluses süüdistatuna, sest Bruno ei olnud valmis oma vaadetest loobuma. Ehkki Brunot on hiljem nähtud teaduslik-materialistliku maailmavaate eestvõitlejana, ei olnud ta kindlasti ateist, vaid pigem okultismi kalduv panteist.
Elisabeth Aspe

Elisabeth Aspe (õieti Nieländer, Aspe oli pseudonüüm; 15. detsember (vkj 3. detsember) 1860 Pärnu – 25. august 1927 Pärnu) oli eesti kirjanik. Aspe kirjutas jutustusi talurahva, meremeeste ja linlaste elust. Tema jutustused on realistlikud.

Elulugu

Aspe sündis veskiomaniku jõukas peres ning kujunemisaastad olid tal rahulikud. Aastatel 1870–1878 õppis ta Pärnu Linna Kõrgemas Tütarlastekoolis. Siis jäi isa voodihaigeks ja tütrel tuli hakata teda põetama; isa eest hoolitsemise kõrvalt hakkas Aspe kirjutama romaane. Aspe isa sai halvatuse ning ta suri. Lühikese aja jooksul järgnesid sellele ema ja hiljem õemehe surm, mille järel jäi Aspe õde üksi koos oma kaheksa lapsega ja Aspe ise sai perepeaks. Aspe abiellus Heinrich Nieländeriga ja sai temaga lapsed. Mõni aasta hiljem suri ka Aspe õde ning Elisabethil tuli hakata kasvatama ka õe lapsi.
19. sajandi lõpul oli Aspe puhul tegemist ühe tuntuma kirjanikuga. Aspe oli ära mainitud Kampmaa väljaandes "Kirjanduse peajoontest" ja Kultuurkapital määras talle 1920ndatel pensioni. Et Aspe ennast päris kirjanikuks ei pidanud, oli ta sellest meeldivalt üllatunud. Hilisemates kirjanduslugudes teda meeles peetud siiski pole.
Inguši Vabariigi vapp

Inguši Vabariigi vapp on Venemaa koosseisu kuuluva Inguši Vabariigi vapp. Selle võttis vastu vabariigi parlament 26. augustil 1994 ja registreeriti nr 107 all Venemaa Föderatsiooni heraldikaregistris.
Vappi on kujutatud ringina, mille ümber on kirjutatud nii inguši – ГIалгIай Мохк, Ghalghaj Mohkh – kui ka vene keeles – Республика Ингушетия, Respublika Ingušetija – 'Inguši Vabariik'.
Peamine figuur on kotkas. Tugev ja uhke lind sümboliseerib jõudu ning riigi edasipüüdlusi. Kotkast on kujutatud paljude islamimaade sümboolikas ja see rõhutab seost kunagise Araabia riigiga. Linnu tagant kerkib kindlusetorn, mis on inguši keskaegse arhitektuuri mälestis ja tollele perioodile väga iseloomulik. Torni tagant paistavad valged mäed: vasakul Laudmägi, paremal Kazbek. Seniidis olev Päike sümboliseerib valgust, elu, rikkust ja küllust ning on paigutatud vapi ülaserva, et rõhutada tema tähtsust riigi edasipüüdlustes. Päikesest väljub 7 kiirt (seda peetakse õnnelikuks arvuks). Kotka all on kujutatud päikesemärk, mis sümboliseerib Päikese ja Maa igavest liikumist ning kõige oleva lõpmatust ja vastastikmõju.
Vapil kasutatakse viit värvi. Valge värv sümboliseerib tegude ja mõtete puhtust, mis on iseloomulik Inguššia rahvale. Helesinine on taeva ja kosmose värv. Roheline sümboliseerib loodust, Inguššia maa küllust ja viljakust, samuti on see islami sümbol. Punane sümboliseerib inguššide mitme sajandi pikkust võitlust ellujäämise eest. Kuldkollane värv tähistab päikeset, mis annab elu inimesele ja loodusele.
Vapi autor on kunstnik R. A. Eldijev.