google/wiki40b huggingface dataset:
Henry Rollins

Henry Rollins (õieti Henry Lawrence Garfield; sündinud 13. veebruaril 1961 Washingtonis) on ameerika filminäitleja ning endine laulja ja laululooja.
Tema isa Paul Jerome Garfield oli päritolult Läti juut (sündinud Garfinkel). Isal oli doktorikraad majanduses, ema Iris Garfield oli riigipalgaline meditsiini- ja haridustöötaja. Vanemad lahutasid, kui poiss oli 3-aastane. Ema kasvatas poja üles Washingtoni jõukas Glover Parki linnaosas.
Tema esimene bänd oli hardcore punk-bänd "State of Alert". Seal esines ta kodanikunime Henry Garfield all ja oli bändi solist. Hiljem tunnistas Rollins, et bänd oli üsna vilets: laulude keskmine pikkus oli 40 sekundit ja kontserdi pikkus 11–14 minutit. "State of Alert" tegutses aasta aega, 1980–81, ja läks laiali.
Seejärel kutsuti ta solistiks hardcore punk-bändi "Black Flag", mis oli asutatud juba 1976. Rollins tegutses lauljana kuni bändi laialiminekuni 1986, olles selle kõige pikaajalisem solist. Kui "Black Flag" 21. sajandil taas kokku tuli, siis Rollins selles enam ei osalenud.
Juba pisut enne "Black Flagi" laialiminekut korraldas Rollins oma soolotuuri. 1987 avaldas ta kaks sooloalbumit. Nendel mängis taustaks kitarri Chris Haskett ning juba samal aastal moodustas Rollins omanimelise bändi, kuhu lisaks Haskettile kutsus bassimängija Andrew Weissi ja trummari Sim Caini. Rollins Band tegutses kuni 2003. aastani ja tuli veel korraks kokku 2006. aastal. Saates "Tom Green Live!" ütles Rollins, et võib-olla ei tegele ta muusikaga enam kunagi.
Kui Rollins oli oma bändiga kuulsaks saanud, hakati teda kutsuma tööle televisiooni. Esimesed ülesastumised olid 1993 kanalis Alternative Nation ja 1994 kanalis MTV Sports. Kuni 2001. aastani oli ta põhiliselt muusik ega võtnud teletööd palju vastu, aga pärastpoole sai teda televisioonis rohkem näha.
Tema esimene oluline roll filmis oli 1994. aastal. Filmis "The Chase" mängis ta politseiohvitseri, kes ajab taga Charlie Sheeni kehastatavat peategelast. Sellest alates on Rollins üsna sageli filmides üles astunud. Vahest kõige tuntum neist on filmisari "Jackass", mis on valminud samanimelise telesarja põhjal, kus Rollins samuti üles astus.
Hummuli vald (Helme kihelkond)

Hummuli vald (saksa keeles Hummelshof) oli vald Valgamaal (enne 1921. aastat Viljandimaal) Helme kihelkonnas. Valla pindala oli 102 km² ja elanikke oli 1623 (1923. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 246 talundit ja need kasutasid 6180 ha maad.
Vallas asus Hummuli asundus.
1899 liideti Hummuli vallaga Ala-Aitsra vald.
Alžeeria lipp

Alžeeria lipp on Alžeeria Demokraatliku Rahvavabariigi ametlik lipp.
Riigi- ja rahvuslipp võeti kasutusele 3. juulil 1962. Plagu on jagatud vertikaalselt kaheks võrdseks väljaks, varda poolne väli on roheline, lehvi poolne valge. Lipu keskel on punane kuusirp ja viisnurkne täht. Sarnaseid lippe kasutas Alžeeria Rahvuslik Vabastusrinne. On võimalik, et ka Abd el-Kaderi vabadusvõitlejad aastatel 1837–1847 (liikumine Põhja-Aafrika Täht) kasutasid samade sümbolitega lippu. Kui lipp 1962. aastal Alžeeria Rahvapartei poolt kasutusele võeti, siis tähe asetust muudeti.
Roheline (PMS 356C) värv sümboliseerib islamit.
Valge värv sümboliseerib puhtust. 
Punased (PMS 186C) poolkuu ja täht on pärit Türgi lipult ning sümboliseerivad samuti islamit.
Põhja-Osseetia

Loodus

Suurema osa Põhja-Osseetiast võtavad enda alla Kaukasuse mäeahelikud ja eelmäestikud. Maa põhjaosa väljub stepialadele.
Suurimaks jõeks on Põhja-Osseetiat lõunast põhja läbiv Terek.
Vabariigi põhjaosa stepid on valdavalt põllustatud. Mägedes levivad metsad ning alpiniidud.

Rahvastik

2002. aasta rahvaloenduse andmeil elas vabariigis 710 275 inimest, neist 464 875 (65,5%) linnalistes asulates ja 245 400 maa-asulates. Ligi pool rahvastikust elas pealinnas Vladikavkazis. Mehi oli 336 035 (47,3%) ja naisi 374 240 (52,7%). Elanike keskmine vanus oli 33,8 aastat. 445 310 (62,7%) olid osseedid, 164 734 (23,2%) venelased, 21 442 (3,0%) ingušid. Eestlasi oli 44.
2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Põhja-Osseetia elanikest osseete 65,1%, venelasi 20,8%, ingušše 4,0%, armeenlasi 2,3%, kumõkke 2,3% ja grusiine 1,3%.
Võrreldes varasemate loendustega oli osseetide koguarv ja osakaal tõusnud ja venelaste oma aga langenud. 1959. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid osseedid rahvastikust 50 ja venelased pea 40 protsenti.
Tabuaeran

Tabuaeran ehk Fanningi atoll on atoll Line´i saartel. 
Elanikke on umbes 2500, pindala saarekestel 33,7 km², laguunil 110 km².

Ajalugu

Saare avastas 11. juunil 1798 USA kapten Edmund Fanning (elas 1769–1841).
Aastatel 1902–1963 asus seal Vaikse ookeani ülese sidekaabli vahejaam. 1914 ründas ja vigastas seda Maximilian von Spee eskaader.
RSI

RSI ehk reaalne, sümboolne, kujuteldav (imaginaarne) on Jacques Lacani psühhoanalüüsis inimpsüühikat määravad momendid või – nagu Lacani terminit tõlgitakse – korrad (prantsuse keeles l'ordre 'kord, korraldus, käsk, järgnevus, kihistus, ordu').
Reaalne, sümboolne ja kujuteldav pole seejuures mitte füsioloogilised üksused vms, vaid on mõisteline struktuur, mille kaudu püütakse mõtestada inimese psüühikat. Lacan soovitab mõtelda kordasid (kihte) põimuvana samal viisil nagu Borromeo rõngaid, mis tähendab, et ükski kolmest ei rakendu teisi mõjutamata ega ole käsitletav irdsena.
Pridi Banomyong

Pridi Banomyong (11. mai 1900 Ayutthaya – 2. mai 1983 Pariis) oli Tai poliitik, Tai seitsmes peaminister. Teda peetakse nüüdisaegse Tai rajajaks.
Veeliks Jalakas

Veeliks Jalakas (24. veebruar 1928 Lepiku küla, Roela vald, Lääne-Virumaa – 5. detsember 2013 Tallinn) oli eesti pendlimees, tervendaja ja selgeltnägija.
Teda tunti ka hüüdnime Pendli-Veeliks all ning teda on nimetatud üheks Eesti kuulsaimaks ravitsejaks ja suurimate kogemustega pendlimeheks. Laiemale avalikkusele sai ta tuntuks osalemisega telesaates “Selgeltnägijate tuleproov”.
Veeliks Jalakas suri 5. detsembril 2013 ja on maetud Viru-Jaagupi kalmistule.

Lapsepõlv ja haridus

Veeliks Jalaka isa Johannes oli talumees, kes võitles Eesti Vabadussõjas ja sai võitluses Landeswehri vastu haavata. Eesti riik andis talle pärast sõja lõppu talu.
Jalakas on öelnud, et unistas lapsena arstiks või õpetlaseks-pedagoogiks saamisest.
Veeliks Jalaka haridustee algas Roela-Tammiku algkoolis. Seejärel õppis ta Rakvere I Keskkoolis ja Tallinna Nõmme Gümnaasiumis. Viimane jäi arreteerimise tõttu lõpetamata ja Jalaka haridustee piirdus 11 klassiga.

Nõukogude-vastane tegevus ja vangistus

Jalaka siirdumine Rakvere I Keskkoolist Tallinna Nõmme Gümnaasiumi oli seotud katsega pääseda pealekaebajate eest. Nimelt tegeles ta Nõukogude-vastase agitatsiooniga ja osales aktiivselt koolinoorte vastupanuliikumises. 28. oktoobril 1947 ta arreteeriti.
Veeliks Jalakas kandis karistust Eestis, algul Narvas ja seejärel Ülemistel. Vangilaagris olles õppis ta ehitamist: krohvimist ja betoonitööd. Ta vabanes vangistusest 1952. aastal.
Vabanemise järel töötas ta maalri ja ehitusbrigadirina ning tegi muid ehitusega kaasnevaid töid.

Tegevus selgeltnägijana

Veeliks Jalakas pidas end ise eelkõige tervendajaks.
Oma pendlimehetee alguses mõõtis ta pika niidi otsas oleva sõrmusega veesooni. Hiljem hakkas ta mõõtevahendina kasutama lühikest pendlit.
Veeliks Jalakas ei näinud pendlit maagilise vahendina, vaid inimkäe pikendusena, mis muudab alateadvuses oleva info kättesaadavaks.
Viimastel eluaastatel külastas teda aastas umbes 1500 abivajajat, sellele lisandusid telefoni teel nõu ja abi küsinud inimesed. Temalt otsiti abi terviseprobleemide, perekondlike probleemide ja äriprobleemide korral. Leidus ka arste, kes oma patsiente aeg-ajalt tema vastuvõtule saatsid või oma isiklike tervisehädadega tema poole pöördusid.
Veeliks Jalakas oli üks Intuitiivteaduste Kooli lektoreid.
2008. aastal osales ta saates “Selgeltnägijate tuleproov”, kus oli üks kahest finalistist. Saate võitjaks tuli teine finalist, selgeltnägija Nastja.

Isiklikku

Tema isa oli Johannes Jalakas ja ema Helene Vilhelmine Jalakas. Tal oli vend Arvet Jalakas.
Veeliks Jalaka abikaasa oli Neida Jalakas.
Veeliks Jalakal oli kolm last: kaks poega ja tütar.
Riinurahu

Riinurahu on Saare maakonnas Saaremaa vallas Vilsandi rahvuspargis Vilsandi lähedal asuv 2,9 hektari suurune saar (rahu). Saare rannajoone pikkus on 1,24 kilomeetrit.
Saare koordinaadid on 58° 22′ N, 21° 55′ E. Saar asub 200 meetrit Käkimaa-Kalarahu läänerannikust. Saarel on kaks neeme.
Guru

Guru budismis

Sõna "guru" võeti budismis kasutusele 1. aastatuhande algul.
Mahajaanas on "guru" vasteks kalyāṇamitra (hüvesõber). Tiibeti budismis vastab "gurule" laama (tiibeti keeles bla ma).
Ningma koolkonna õpetuse väidetavast alusepanijast Padmasambhavast rääkides kasutatakse tihti lihtsalt sõna "Guru", samuti on tema kohta laialdaselt käibel nimi "Guru Rinpotše".
Guruks nimetatakse budismis nii inimesi kui ka jumalusi ja muid mütoloogilisi olendeid.
Järvamaa Muinsusasjade Alalhoidmise Selts

Järvamaa Muinsusasjade Alalhoidmise Selts oli Järvamaal Paides 1904-1926 tegutsenud selts, mis kogus ja eksponeeris kohalikke arheoloogilisi esemeid. Seltsi kogud asusid Paide tütarlastekoolis. 
Seltsi asutasid 12. jaanuaril 1904 apteeker ja linnapea Oskar Brasche, pastor Carl Rall, kaupmees A. Stamm ja teised.
Selts lõpetas tegevuse 1926. Seltsi kogud anti üle Eestimaa Kirjandusühingule.
Rasmus Puur

Mart-Rasmus Puur (sündinud 23. märtsil 1991) on eesti helilooja, dirigent ja arranžeerija. 
Puur lõpetas 2014. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia cum laude kompositsiooni erialal (õppejõud Tõnu Kõrvits ja René Eespere). 
Lisaks õppis ta dirigeerimist Tõnu Kaljuste juures. Puur on olnud dirigent kahel laulupeol - 2017. aasta noorte laulupeol ning 2019. aasta üldlaulupeol.
Aastal 2007 lõi ta noorteorkestri Reaalmažoor eesmärgiga rikastada eesti kultuuri- ja muusikamaastikku esitades enamjaolt mitteakadeemilist muusikat.
Puuri loomingut on esitanud paljud eesti professionaalsed kollektiivid (sh Tallinna Kammerorkester, ERSO, Rahvusooper Estonia orkester, Vanemuise teatri orkester, Nargenfestivali orkester, RAM) ning harrastuskollektiivid (sh ETV Tütarlastekoor, Rahvusooper Estonia poistekoor, Collegium Musicale).  
Samuti on Puur hinnatud arranžeerija ja orkestreerija (sh J. Kasar/ U. Uusberg „Katuselt“, P. Pajusaar „Prints ja kerjus“, „Lotte unenäomaailmas“).
Ta oli 2017. aastal toimunud noorte laulupeo "Noored juured" ideekavandi üks autoritest ning samal aastal toimunud noorte tantsupeo võiduidee "Koit ja Hämarik" üks osalisi.
Rasmus Puur on dirigendina muusikat plaadistanud peamiselt noorteorkestriga Reaalmažoor. 
2017. aastal jõudis Rahvusooperis Estonia lavale tema debüütooper "Pilvede värvid".
Kevadel 2017 esietendus Kultuurikatlas tänapäeva noorte tunnete ja mõtete üle arutlev Rasmus Puuri kooriteos „Kord annan end päriselt ära“ (lavastaja Priit Võigemast). 
Temalt on ilmunud kaks autoriplaati: “Hetked” ja “Sipsik”.
Urmas Lennuk

Urmas Lennuk (sündinud 16. oktoobril 1971) on eesti näitekirjanik ja dramaturg.
Ta lõpetas 1990. aastal Tamsalu Keskkooli. Aastatel 1992–1993 õppis Tallinna Pedagoogilises Instituudis eesti keelt ja kirjandust ning 1996–2000 EMA Kõrgemas Lavakunstikoolis lavastaja erialal.
Ta on töötanud Tamsalu Kultuurimaja kunstilise juhina. Aastatel 1994–1995 Saue Keskkooli eesti keele ja kirjanduse õpetajana. Aastatel 2001–2011 Rakvere teatri lavastaja, kirjandusala juhataja ja seejärel näitekirjanik. Aastatel 2011–2013 Vanemuise teatri draamajuht. Aastatel 2011–2014 teleseriaali "Õnne 13" stsenarist. Ta on töötanud ka EMA Kõrgema Lavakunstikooli dramaturgiaõppejõuna.
Ta on Eesti Näitemänguagentuuri näidendivõistluse kahekordne võitja. 2019. aastal sai temast Oskar Lutsu huumoripreemia 31. laureaat.

Tunnustus

Eesti Teatri Agentuuri näidendivõistluse võitja:
2001 "Rongid siin enam ei ..." (Ugala Teatri lavastus 2002)
2003 "Boob teab" (Tallinna Linnateatri ja Rakvere Teatri lavastused 2004)
Eesti Teatriliidu aastaauhindade sõnalavastuse eriauhind lavastuse "Mtsenski maakonna leedi Macbeth" eest 2010
Eesti Teatriliidu aastaauhindade lavastaja auhind lavastuse "Vargamäe varjus" eest 2011
Rakvere Teatri kolleegipreemia parim lavastaja 2017 
Oskar Lutsu huumoripreemia 2019

Isiklikku

Tal on abielus Liisa Aibeliga, neil on tütar Kadi Leen.
Kalevala Selts

Kalevala Selts (soome keeles Kalevalaseura) on Soomes Helsingis tegutsev selts, mille eesmärk on soome rahvuseepose "Kalevala" ja sellega seotud soome kultuuripärandi väärtustamine, uurimine. Selts on arvatavasti maailma ainus organisatsioon, mis on pühendunud oma rahva eepose uurimisele.
Selts asutati 1911.
Tänapäeval on seltsil 469 liiget.
Aastast 1921 ilmub seltsi aastaraamat.
Scotti maakond (Minnesota)

Ajalugu

Maakond moodustati 1853. aastal.
The Elders

The Elders ('Vanemate Kogu') on rahvusvaheline valitsusväline organisatsioon, mis koosneb endistest riigimeestest, rahuaktivistidest ja inimõiguslastest. Ühenduse asutasid 18. juulil 2007 Nelson Mandela, tema abikaasa Graça Machel ja Desmond Tutu.

Ajalugu

Ühenduse algatajateks olid ettevõtja Richard Branson, muusik Peter Gabriel ja Nelson Mandela. Mandela kuulutas ühenduse moodustamise välja Johannesburgis oma 89. sünnipäeval 18. juulil 2007.
Kelmė mõis

Kelmė mõis (leedu Kelmės dvaras) on endine mõis Leedus Kelmė rajoonis Kelmės.
Mõisa mainiti esimest korda XVI sajandi alguses. Esimesed omanikud olid Kontautased, seejärel kuulus see Bartoševičitele, Hlebowiczitele, aastast 1549 aga Solomereckitele. Kinnisvara inventuur aastast 1574 näitab, et toona oli mõisas kaks elanikku, peahoone pooled olid üksteisest eraldatud, pooltel olid aga eraldi sissepääsud. Jagatud olid ka kõrvalhooned – laudad, aidad, pagaritöökoda.
Aastal 1591 läks mõis Grużewskite suguvõsa valdusesse, jäädes nende kätte kuni võõrandamiseni aastal 1940. Aastal 1831 oli mõisa omanikuks Julius Gruževskis, kes organiseeris sealses piirkonnas tsaarivõimude vastu suunatud ülestõusu. Peale ülestõusu maha surumist emigreerus ta Prantsusmaale. Viimased omanikud olid Gabrielė Gruževskienė ja tema tütred Sofija ning Adolfina, peale mõisa võõrandamist küüditati nad Siberisse.
Aastal 1780 püstitati praegune, barokkstiilis peahoone. Aastal 1892 rekonstrueeriti hoone arhitekt Franciszek Lehmanni projekti järgi, aastal 1898 võeti käsile pargikompleksi renoveerimine. Peale mõisa võõrandamist asus hoones kool, seejärel kohaliku sovhoosi kontor. Aastast 1990 asub hoones muuseum.
Üks põnevamaid ehitisi mõisakompleksis on veel väravahoone. Selle esimesel korrusel asus vangla. Hoone teisel korrusel asus Grużewskite raamatukogu, kus oli üle 5000 raamatu. Aastal 1941 toimetati see Šiauliaisse ja anti muuseumile, aastal 1952 anti raamatud üle Leedu Teaduste akadeemia raamatukogule. Linna käsutuses on üle 20 000 lehekülje raamatukogust pärinevaid arhiivimaterjale, ülejäänud lehekülgi säilitatakse Leedu riigiarhiivis ja Leedu rahvusraamatukogus.
Kõrvalhoonetest on säilinud veel rahvalikus stiilis kontorihoone, vesiveski ja kaks mõisatööliste maja, XIX sajandil ehitatud piiritusevabrik ja meierei, XVIII sajandi teisel poolel ehitatud ait. Ait on restaureeritud ja moodustab osa muuseumist, restaureerimist finantseeris 289 877 euro ulatuses Norra saatkond . Mõisakompleksi juures asub XVII sajandi teisel poolel rajatud park.
Asiatyphlopinae

Levila

Need maod elavad Aafrikas ja Araabias.
Oma Maitse

Oma Maitse on aastast 2005 ilmuv Eesti toiduteemaline ajakiri. Ajakirja annab välja AS Ajakirjade Kirjastus. Ajakirja peatoimetaja on Siiri Kirikal. 2005–2014 oli peatoimetaja Monika Kelle.
Ajakiri ilmub üks kord kuus.
Reggae Power

"Reggae Power" on Eesti Raadio teise programmi Raadio 2 saade, kus tutvustatakse ja mängitakse reggae-stiilis muusikat. Saade läheb eetrisse neljapäeviti kell 20.00-21.00.
Saatejuhid Ringo Ringvee, Dice Rudy ja Tarvi Laamann.
Oliver Konsa

Koondisekarjäär

Eesti koondises on ta riiki esindanud 20 korral.
Nicole Fontaine

Nicole Claude Marie Fontaine (sündinud 16. jaanuaril 1942) on prantsuse poliitik ning Euroopa Parlamendi liige. Ta oli Euroopa Parlamendi president aastatel 1999–2001.

Karjäär

Fontaine on hariduselt advokaat ning 1969. aastal kaitses ta edukalt doktorikraadi avaliku õiguse kohta. 
Ta oli Prantsusmaa Populaarse Liikumise liige, kuni erakond 2015. aastal Vabariiklaste (Les Républicains) nime all tegutsema hakkas. Les Républicains on üks erakondadest, mis kuulub Euroopa Rahvaparteisse.
Herbivoor

Rohusööja ehk herbivoor on loom, kes on anatoomiliselt ja psühholoogiliselt kohandunud toituma taimsest materjalist, näiteks lehtedest või rohust. Herbivoori vastand on karnivoor.Mõnikord eristatakse herbivooride seas füko- ehk algofaage, kes toituvad vetikatest. Rohusööjad võivad olla sama väiksed kui mõned putukad, aga ka suuruselt võrreldavad elevantidega. Herbivoorid on primaartootjad ja nad on esimesed tarbijad toiduahelas. Erinevad organismid on jaotatud toiduahelas erinevatele troofilistele tasemetele. Rohusööjad kuuluvad teise troofilisele tasemele ning nad toituvad autotroofidest. Herbivooride organism on sageli kohastunud seedima või läbi töötlema kiudainerikast toitu. Näiteks hobustel ja teistel herbivooridel on laiad hambad ja tänu sellele saavad nad süüa ka kõvemaid materjale, näiteks puukoort. Mäletsejate magu on kaheosaline, kus esimeses osas aitavad taimset materjali lagundada spetsiaalsed bakterid. Bakterite poolt poolseeditud toit suunatakse uuesti mäletseja suhu teistkordseks mälumiseks. Herbivoorid kulutavad sageli suure osa oma ajast söömisele. Näiteks elevandid söövad päevas 130 kg toitu ning selle koguse söömiseks võib neil kuluda kuni 18 tundi ööpäevas. Mõned herbivoorid toituvad ainult surnud taime- ja loomajäänustest ning neid kutsutakse detrivoorideks.
Georg Paykull

Georg Paykull (rootsi Göran Paijkull, Paikul, Paickel; 2. mai 1605 Tallinn – 1. veebruar 1657 Stockholm) oli Vana-Liivimaa Paykullide vasallisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane, riigitegelane ja Vöyri (Vöråborg) vabahärra. 
Ta osales Kolmekümneaastases sõjas (1618–1648), teenis majori ja hiljem oobersti auastmes Soome jalaväes (1630–1635) ja oli novembrist 1633 kuni juunini 1634 Schweinfurdi komandant. 1641 võitles koos kindralmajorite Wrangeli ja Königsmarckiga Wolfenbütteli lahingus, kus sai haavata, ning oli aastatel 1643–1645 Olmützi komandant. 6. märtsil 1645 osales Lennart Torstensoni alluvuses jalaväerügemendiülemana Praha lähedal toimunud Jankau lahingus, ülendati 1647 kindralmajoriks, võttis osa Praha vallutamisest 1648 ja määrati samal aastal Frangimaa kreisi kuberneriks Erfurdis. 
20. septembril 1651 sai ta vabahärratiitli, ning immatrikuleeriti järgmisel aastal Rootsi rüütelkonda (Nr.33). Tiitliga sai ta kingituseks 82 ¼ mantali (rootsi Mantal) suuruse Vöråborgi maavalduse Pohjanmaal keskusega Kaitsori ja Karvsor (Karfsor) külade juures.
Seejärel 1651 ülendati ta jalaväe kindralleitnandiks ja määrati sõjakolleegiumi assessoriks. 1652 sai temast sõjanõunik, oli 1654. aastani Wismari kuberner (komandant) ja seejärel riiginõunik.
Talle kuulusid Virumaal Inju mõis ja Türsamäe küla ning Vilajoki (Willajacke) mõis Säkkijärvil Lõuna-Karjalas.
Smiltene

Kaitstavad objektid

Looduskaitse all on Cērtene pärn ümbermõõduga 4,43 m, Jakob Lange haua mänd ümbermõõduga 2,58 m, kolme tüvega mänd, Čūski mänd ümbermõõduga 1,8 m ja Saltupise kolme tüvega mänd ümbermõõduga 1,75 m. Lisaks on looduskaitse all veel mitu nimetut mändi linna lõunaosas.
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all osaliselt linna aladele, aga osaliselt Smiltene valda jääv Smiltene mõisa hoonetekompleks, samuti osaliselt Launkalne valda jääv Cērtene linnamägi ja selle eeslinnus ning tammide kompleks ja Behrensite suguvõsa kabel.

Ajalugu

Linnast põhja pool asub Smiltene mõis, seal on ka keskaegse Vana-Liivimaa Riia peapiiskopkonna Smiltene piiskopilinnuse varemed. Linnust on esimest kord mainitud aastal 1359. Keskajal oli Smiltene alev. Smiltene oli ka Smiltene kihelkonna keskus, kihelkonnakirikuga, mis valmis aastal 1708. Sealse kirikuõpetajana on töötanud Jakob Lange.
Sealse mõisakompleksi ehitas aastail 1763–1771 välja George Browne. Aastal 1893 sai mõisa omanikuks Paul Lieven, kes hakkas sealset maad elamukruntideks müüma. Aastal 1903 toetas ta haigla rajamist, samuti rajas ta asulasse saeveski. Aastal 1911 finantseeris ta Smiltenest Valmierasse viiva kitsarööpmelise raudtee ehitust, liin jätkus Valmierast Heinastesse. Aastal 1913 toetas ta rahaliselt Abulsi jõele hüdroelektrijaama rajamist.
Linn aastast 1920. 1950–1959 oli Smiltene rajooni keskus. Smiltene raudteejaam suleti 1970. aastal. 
2009. aastani kuulus Smiltene Valka rajooni.
Tiit Eipre

Mälestuse jäädvustamine

1989. aastal paigaldati Jõgevamaale Toomale praeguse Endla looduskaitseala keskuse ette parki Tiit Eipre mälestuskivi. Tema järgi on saanud omale nime ka Pärnu jõe alguseks peetav allikas Roosna-Allikul.

Isiklikku

T. Eipre oli abielus, abikaasa Hilda Eipre (sünd Rüütelmann), poeg Aarne Eipre.
Ivan Ševitš

Ivan Jegorovitš Ševitš (vene Иван Егорович Шевич; 4. aprill 1838 – 24. veebruar 1912 Moskva) oli serbia päritolu Venemaa riigitegelane. 
Ta oli kammerhärra, tõeline riiginõunik, Voroneži asekuberner 2. maist 1869 kuni 10. detsembrini 1871, Kaluga tsiviilkuberner 10. detsembrist 1871 kuni 19. novembrini 1882, Liivimaa tsiviilkuberner 19. novembrist 1882 kuni 1. maini 1885, senaator (1885) ning aastast 1903 Riiginõukogu liige.
Ágúst H. Bjarnason

Ágúst H. Bjarnason (20. august 1875 – 22. september 1952 Reykjavík) oli teerajaja Islandil psühholoogia õpetamises ning esimene, kes islandi keeles psühholoogiaalaseid raamatuid kirjutas. Ta oli ka filosoof ja Islandi Ülikooli professor. Tema vanemad olid Bíldudaluri kaupmees Hákon Bjarnason ja Jóhanna K. Þorleifsdóttir.

Haridus

Revolutsiooniline hetk Islandi psühholoogia ajaloos saabus siis kui Ágúst H. Bjarnason ja Guðmundur Finnbogason asusid Kopenhaageni Ülikooli psühholoogiat ja filosoofiat õppima. Nad mõlemad lõpetasid oma magistriõpingud aastal 1901 ja seejärel doktoriõpingud aastal 1911 ning nende mõlema peaaineks oli psühholoogia. Lisaks Taanile täiendas Ágúst oma haridust ka Prantsusmaal. Nii Ágúst H. Bjarnasoni kui Guðmundur Finnbogasoni mentor oli Harald Høffding. Ágústi doktoritöö käsitles prantslasest filosoofi Jean-Marie Guyau'd.

Karjäär

Doktoritöö kaitsmisega samal aastal sai temast ka 1911. aastal rajatud Islandi Ülikooli filosoofiateaduskonna esimene filosoofia- ja psühholoogiaprofessor. Aastatel 1918–1928 oli ta ka ülikooli rektor. Seejärel oli ta aastani 1944 kooli Gagnfræðaskóla Reykvíkinga direktor. Ta suri 1952. aastal Reykjavíkis.

Pärand

Oma elu jooksul jõudis Ágúst H. Bjarnason kirjutada suure hulga artikleid ja raamatuid (sealhulgas filosoofiaõpikuid). Tema 1924. aastal ilmunud psühholoogia käsiraamat jäi paljudeks aastateks sellealaste teadmiste allikaks nii üliõpilastele kui lihtsalt psühholoogiast huvitatutele. Muuhulgas tegelesid tema kirjutised inimese vaimu uurimise ajaloo, loogika, üldise psühholoogia ja eetikaga.
Au tööle!

"Au tööle!" (ka "Kahe kaine kaevuri" monument) on mälestusmärk Ida-Viru maakonnas Kohtla-Järve Keskväljakul. "Au tööle" (vene keeles: Слава труду) oli Nõukogude Liidus levinud loosung, seda kasutati sageli plakatitel jne.
Anne Vabarna

Anne Vabarna (21. (vkj 9.) detsember 1877 Võpolsova – 7. detsember 1964 Tonja) oli kirjaoskamatu setu rahvalaulik, keda on nimetatud ka lauluemaks, regivärsiliste eeposte Neio koolulaul & Suurõq sajaq ning Peko looja. 
Anne Vabarna elas Tonja külas, tema sünnipaika tähistab skulptor Elmar Rebase valmistatud mälestusmärk Võpolsova külas.
Anne Vabarna kui silmapaistva lauliku avastaja oli soome folklorist Armas Otto Väisänen rahvaluule kogumisretkel 1923. aasta suvel.
Setomaa vald annab välja Anne Vabarna nimelist omakultuuripreemiat seto pärimuskultuuri edasikandmisel tehtud silmapaistva töö eest.
Seneca maakond (New York)

Ajalugu

Seneca maakond moodustati 1804. aastal Cayuga maakonna osast. Maakond on nime saanud seneka (seneca) indiaanlaste järgi.