google/wiki40b huggingface dataset:
Georg Landesen

Georg Wilhelm Rudolf Landesen (27. detsember 1866/8. jaanuar 1867 Aleksejevka – 1935 Tartu) oli baltisaksa päritolu Eesti keemik.
Georg Landesen õppis Tartu Ülikoolis keemiat, olles professor Gustav Tammanni õpilane. Ta lõpetas ülikooli 1892. Magistrikraadi omandas ta Peterburi Ülikoolis 1906. Ta töötas Tartu ülikooli keemiaosakonnas 1891–1932. Ta valiti Tartu Ülikooli korraliseks keemiaprofessoriks 1917. Aastail 1918–1923 oli ta Eesti Looduseuurijate Seltsi president.
Üheks ta uurimistöö teemaks oli vee ja vesilahuste soojuspaisumine.
Ta on maetud Tartusse Vana-Jaani kalmistule.
Ruup

Ruuba ehitus

Plangutuseks kasutatakse mändi, kuuske ja haaba. Levinum on klinkerplangutus. Kaared, põõnad ja täävid valmistatakse põhiliselt tammest, kuid on teada ka okaspuukaartega lootsikuid. Levinumad kinnitusvahendid on raudnaelad ja poldid. Lootsikuga sõudmiseks kasutatakse kuni 3-meetrist mõla või aere. 
Levinud olid nn seitsme laua lootsikud – kolm põhjalauda ning kaks kõrgust pardalauda.
Kinnitusvahenditena on kasutatud nii vaskneete, raudnaelu, sepapolte kui ka tsingitud naelu. Tänapäeval kasutatakse sageli lisaks eelnevatele ka roostevabu kruve, polte ning keermelatte.

Sõiduomadused

Algupärane nooljas kuju teravate täävidega õigustab ennast sageli roostikus sõitmisel. Lameda põhja ja tüüri puudumise tõttu on tegemist äärmiselt tundliku meelelaadiga sõiduvahendiga.

Etümoloogia

Sisemaal nimetati lootsikuteks ka ühepuupaate ning kui 20. sajandi algusaastatel hakkasid üha enam levima lootsikud, mis valmistatud laudadest, siis segaduse vältimiseks hakati esimesi kutsuma ühepuulootsikuteks.
Vitraaž

Vitraaž (prantsuse keeles vitrage < ladinakeelsest sõnast vitrum 'klaas') on värvilistest või värvitutest klaasitükkidest tehtud kunstiteos, mis on asetatud nt aknaavasse (aknavitraaž).
Jinmen

Jinmen (ka Chinmen, Kinmen, hiina 金門, Jīnmén 'Kuldvärav') on saarestik Hiina kagurannikul, mis on Taiwani (Hiina Vabariigi) valduses. Hiina RV peab saarestikku Fujiani provintsi Jinmeni maakonnaks.
Saarestik koosneb 15 saarest, millest 2 peasaart kannavad nime Suur ja Väike Jinmen. Saarte kogupindala on 150,46 km². Vähim kaugus mandrini on tõusu ajal 2,3 km ja mõõna ajal 1,8 km.
Saartel elab umbes 50 000 inimest. Suurim linn on Jincheng.
Saared on olnud korduvalt Taiwani ja Hiina RV vahelise vaidluse ja sõjategevuse objektiks. 1950ndatel ähvardasid Ameerika Ühendriigid Hiina RV vastu tuumarelva kasutada, kui see peaks saared vallutama.
Kolga metskond

Kolga metskond loodi 1920. aastal Kolga, Kõnnu ja Suru mõisa ning endise Vene Põllupanga Kõnnu mõisa  maadel. Kantselei asus Kolga mõisas.
Põltsamaa valla vapp

Põltsamaa valla vapp on Jõgeva maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Põltsamaa valla vapp.
Vapp on kinnitatud 18. augustil 1998.

Vapi kirjeldus

Rohelisel kilbil on leib, mille tagant tõusevad kolm viljapead ümbritsetud neljateistkümnest kuldsest ristikulehest.

Põhjendus

Vapi ideestik on tuletatud Põltsamaa (põld see maa) nimest. Põltsamaa ümbruses laiuvad Eesti ühed viljakamad põllumaad. Seda sümboliseerivad valla vapikujutiseks olevad kolm kuldset viljapead ja stiliseeritud leib – eestlaste oluline toidus läbi aegade. Vapikujutis sümboliseerib ka traditsioonilist maalähedast elamisviisi ja austusväärset põllutööd, mis on olnud Põltsamaa mail peamine jõukuseallikas. Viimasest on omakorda võrsunud ümbruskonna elanike haridus- ja kultuurilembus.
Vapi ääriseks olevad kuldsed ristikulehed osutavad teisele peamisele põllumajandusharule – loomakasvatusele. Ristikulehed viitavad ühtlasi ristile – levinud kristluse sümbolile. Vapikilbi roheline on looduse, elu igavese uuenemise ja nooruse võrdkuju. Kuld on küpse vilja, rikkuse ja auväärsuse sümbol.
Ya'akov Ne'eman

Ya'akov Ne'eman (heebrea keeles יעקב נאמן
16. september 1939 Tel Aviv – 1. jaanuar 2017 oli Iisraeli õigusteadlane, advokaat ja poliitik, erakonna Yisra'el Betenu liige.
Ta oli 1971–1976 Ramat-Gani Bar-Ilani Ülikooli lepinguõiguse, konstitutsiooniõiguse, äriühinguõiguse ja maksuõiguse professor. Aastal 1976 oli ta California Ülikooli, 1977–1979 Tel Avivi Ülikooli, 1989–1990 New University ning 1990–1994 Jeruusalemma Heebrea Ülikooli külalisprofessor. Aastast 1990 oli ta Bar-Ilani Ülikooli kuratooriumi liige.
Aastal 1972 asutas ta koos partneritega advokaadibüroo Herzog, Fox & Ne'eman. Temast sai üks Iisraeli juhtivaid maksuadvokaate.
Ta oli korduvalt Iisraeli Panga nõukogu liige. Ta tegutses siseriiklikes ja rahvusvahelistes maksu- ja finantsõiguse komiteedes. Aastatel 1979–1981 oli ta Iisrael Rahandusmnisteeriumi peadirektor, lennukompanii EI AI direktor ja Maailmapanga keskkomitee liige.
18. juunist 1996 kuni 9. juunini 1996 oli ta Binyamin Netanyahu esimese valitsuse justiitsminister ning seejärel kuni 18. detsembrini 1998 rahandusminister. Rahandusmnistrina juhtis ta ka Ne'emani komisjoni.
31. märtsist 2009 kuni 18. märtsini 2013 oli ta uuesti justiitsminister. Oktoobris 2010 kiitis Knesset heaks tema seaduseelnõu, mille järgi mittejuudid peavad Iisraeli kodakondsuse saamisel andma lojaalsusvande Iisraelile kui demokraatlikule juudiriigile.
Ta ei olnud kunagi Knesseti liige.
Frank Wilczek

Frank Anthony Wilczek (sündinud 15. mail 1951 Mineolas) on Ameerika Ühendriikide füüsikateoreetik ja matemaatik.
Frank Wilczeki isa oli poola ja ema itaalia päritolu. Frank õppis Queensis Martin Van Bureni keskkoolis ning paistis oma andekusega varakult silma. Ta kaitses 1970. aastal Chicago ülikoolis bakalaureusekraadi ja 1972. aastal Princetoni ülikoolis magistrikraadi matemaatikas ning 1974. aastal Princetoni ülikoolis doktorikraadi füüsika alal.
Ta on töötanud Princetoni asutuses Institute for Advanced Study ja Kavli teoreetilise füüsika instituudis California ülikoolis Santa Barbaras, samuti olnud külalisprofessor Põhjamaade Teoreetilise Füüsika Instituudis.
Aastal 2004 sai Frank Wilczek koos David Grossi ja David Politzeriga Nobeli füüsikaauhinna selle eest, et avastasid asümptootilise vabaduse kvantkromodünaamikas.
Frank Wilczek on Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi teoreetilise füüsika keskuse Herman Feshbachi füüsikaprofessor.

Teadustegevus

Princetoni ülikoolis magistrantuuris õppides töötas Frank Wilczek koos David Grossiga. Aastal 1973 avastasid nad asümptootilise vabaduse, mis väljendub selles, et mida lähemal on kvargid üksteisele, seda nõrgem on nendevaheline tugev vastasmõju. Väga lähestikku asuvad kvargid käituvad peaaegu nagu vabad osakesed. Sama nähtuse avastas sõltumatult David Politzer. See avastus mängis olulist rolli kvantkromodünaamika arengus.
Wilczek on tegelenud väga erinevate valdkondadega, nii osakestefüüsika, astrofüüsika kui ka kondenseeritud aine füüsikaga; sealhulgas uurinud ülikõrge temperatuuri ja ülisuure tihedusega kvarkainet (QCD-ainet), osakestefüüsika rakendusi kosmoloogias, väljateooriate tehnikate rakendamist kondenseeritud aine füüsikas, tegelenud mustade aukude kvantgravitatsiooni teooriaga.

Valitud õpetatud seltsidesse

Frank Wilczek valiti 2005. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.

Isiklikku

Frank Wilczek abiellus 1973. aastal ajakirjanik Betsy Devine'iga. Neil on kaks tütart.
Ta esines muu hulgas telesarjas "Penn & Teller: Bullshit!", kus teda nimetati kõige targemaks selles sarjas esinenud inimeseks.
Eerik Varrak

Eerik Varrak (kuni 1937. aastani Erich Kustmann; 26. oktoober 1909 – 16. aprill 1946) oli Eesti ohvitser (nooremleitnant) ja metsavendade salga juht.
Sündis Järvamaal Vahastu vallas taluniku pojana. Lõpetas 1929. aastal Paide Ühisgümnaasiumi reaalharu. Ajateenistuses Ratsarügemendis. Õppis Sõjaväe Ühendatud Õppeasutustes Tondil. 1934. aastast nooremleitnant. Teenis Kalevi jalaväepataljonis aastatel 1935–1940. 1940–1941 sõjaväepoe omanik Paides, 1941–1942 Järvamaa Omakaitse Paide piirkonna juht. 1944. aastal 1. Eesti Piirikaitserügemendi 3. pataljoni ülema adjutant.
1944. aasta sügisest metsavendade salga juht Vahastu piirkonnas. Tema eesmärgiks oli koondada Kaiu, Saarnakõrve, Särevere, Väätsa, Aela ja Võõbu metsavennad ühiseks löögiüksuseks malevkonnastaabi juhtimisel. Selleks koostas ta kavasid, ringkirju ja skeeme Peeter Kadaka varjunime all. Salajases ringkirjas sõnastati Vahastu metsavendade eesmärk järgmiselt: "Liita üksikud, laialipillatud, patriootlikult mõtlevad metsavennad aktiivseks üksuseks, et selle abil hoida alal kodanikkude vaimset erksust elujõuliseks monoliitseks tervikuks, võitluseks kultuuri ja kõikide demokraatiliste vabaduste eest teda ikestava ja rõhuva kommunistliku türannia vastu." Kavandatud metsavendade laiemat võrgustikku ei õnnestunud luua. Kirja pandud kavad sattusid 4. mail 1946 operatsiooni "Mutid" käigus Nõukogude okupatsioonivõimude kätte, need on säilinud rühma radisti Lembit Kiviselja toimikus. Varraku salgas kehtis range kord, millele ei allunud salga liige Teodor Altsoo. 16. aprillil 1946 tekkinud tüli käigus mõrvas Altsoo Varraku. Ülejäänud salga liikmed hukkusid 4. mail 1946 haarangus, ainsana jäi ellu Lembit Kiviselg, kes saadeti vangilaagrisse.

Mälestuse jäädvustamine

2008. aastal avati Kaiu vallas Suurekivi külas Vahastu metsas Eerik Varraku salka kuulunud nelja metsavenna haual mälestuskivi.
Kodu (film 2009)

Kriitika

Filmile on ette heidetud kaunite vaadete ja sünge sisu vastuolu, Glenn Close'i jutustajahääle liigõpetlikku stiili ja sponsorite tegevusala vastandlikkust filmi sõnumiga.
Victor Drija

Eraelu

Drija vanemad on koreograafid Antonio Drija ja Anita Vivas. Vend on koreograaf ja näitleja George Akram. Drija on abielus Venezuela modelli Blanca Aljibes`ega.
Svetozar Gligorić

Svetozar Gligorić (2. veebruar 1923 Belgrad – 14. august 2012 Belgrad) oli Serbia-Jugoslaavia maletaja, rahvusvaheline suurmeister.
Ta oli 12-kordne Jugoslaavia tšempion males, saanud enim medaleid maleolümpiatelt (kokku 12, sealhulgas kuld 1950. aastal, 6 hõbedat ja 5 pronksi aastatel 1952–1974).
William Butler Yeats

William Butler Yeats (13. juuni 1865 Dublini lähistel – 28. jaanuar 1939 Prantsusmaa, Roquebrune-Cap-Martin) oli iiri kirjanik ja avaliku elu tegelane, keldi taassünni keskne autor, mõjukamaid 20. sajandi lüürikuid.
Nobeli kirjandusauhinna laureaat 1923.
William Butler Yeats oli 1904–1938 Dublini Abbey Theatre direktor ja 1922–1928 Iiri Vabariigi senaator.
Taani troonipärimisjärjekord

Taani troonipärimisjärjekord on nimekiri inimestest, kellel on õigus Taani kuningriigi troonile juhul, kui eelnev inimene peaks surema. Praegu on troonipärimisjärjekorras esimesel kohal kroonprints Frederik, kes saab Taani kuningaks, kui praegune kuninganna Margrethe II sureb.
Taani troonipärimissüsteem on alates 1953. aastast samasugune kui Briti troonipärimisjärjekorra süsteem, kus eesõigus troonile on kõrgeimal positsioonil oleva meessoost isiku kõigil järeltulijatel, alles seejärel tema nooremate vendade järeltulijatel, ja seejärel naissoost järeltulijatel.
1953. aasta määrusega piirati troonipärimisjärjekorda kuningas Christian X ja tema abikaasa kuninganna Alexandrine järeltulijatega, kui järeltulijad on sündinud kuninglikult heakskiidetud abieludest. Kui tekib olukord, kus sobivaid troonipärijakandidaate pole, määrab uue kuninga Taani parlament.
Enne 1953. aastat kehtis Taanis Saali õigusel põhinev troonipärimissüsteem, mille järgi naistel puudus võimalus saada Taani troonile – troonipärija leidmiseks mindi meesliini pidi tagasi nii kaugele kui võimalik.
Kuigi Briti, Norra ja Kreeka kuninglikud perekonnad on Taani kuningliku perekonnaga suguluses, ei ole neil alates 1953. aastast õigust Taani troonile. Kreeka kuninga järeltulijad kasutavad siiani tiitlis viidet Taanile (näiteks Kreeka ja Taani printsess Alexia).
Taani parlament on esimesel lugemisel vastu võtnud seadusemuudatuse, mille kohaselt saaks troonile vanim järeltulija sõltumata soost (sarnaselt Rootsi troonipärimisjärjekorra süsteemiga). Enne muudatuse jõustumist peab selle heaks kiitma ka teine parlamendi koosseis ja rahvahääletus.
Vilkaviškis

Ajalugu

Vilkaviškise küla tekkis 16. sajandil jatvingite alale. Esimene kirik ehitati sinna aastal 1620, linnaks sai 1660. XVII sajandil asusid sinna elama ka juudid. Aastal 1744 rajati Vilkaviškise mõis.
1795–1807 kuulus linn Preisimaa Uus-Idapreisimaa provintsi. Asula kasvule pani alguse aasta 1861, mil rajati Peterburi-Berliini raudtee Vilniusest Königsbergi viiv haru ja sinna rajati raudteejaam.
Aastal 1941 küüditati 569 Vilkaviškise elanikku. Teine maailmasõda laastas rängalt linna, hävis ligi 800 maja. Peale sõda algasid taas küüditamised: 1948 aastal küüditati – 1205, 1949 aastal – 613, 1951 aastal aga – 463 elanikku.
San Pedro piiskopkond

San Pedro piiskopkond (Dioecesis Sancti Petri Apostoli) on katoliku piiskopkond San Pedro de Ycuamandiyú linnas Paraguays.
Kagitumba

Kagitumba on küla Rwandas Idaprovintsis Uganda piiri ääres.
Küla asub Kagera jõe kaldal. Selle geograafilised koordinaadid on 1° 3′ 45″ S, 30° 26′ 42″ E.
Kagitumba asub umbes 1300 meetri kõrgusel merepinnast.
Kayonzast Kagitumbasse viiv maantee kuulub riigi suuremate teede hulka.
Kagitumbast vahetult loodes asub Rwanda põhjapoolseim punkt.
Hamiltoni Eesti Selts

Hamiltoni Eesti Selts (inglise keeles Hamilton Estonian Society) on Kanada eestlaste selts, mis tegutseb Kanadas Ontario provintsis Hamiltonis. Seltsi esimees on Merike Koger.
Järvistu

Järvistu on üksteisega seotud järvede kogum. Kõige tuntumad on Suur järvistu USA ja Kanada piiril ning Saimaa järvistu Soomes.
Parkapzuk

Parkapzuk (armeenia keeles Պարկապզուկ, "torupill") on Armeenia torupill. Parkapzukil puuduvad bassitorud (burdoonid) ning tema sõrmiline ehk mänguvile on kahekordne, st kaks sõrmilist on kõrvuti koos.
Parkapzuk'i topeltsõrmilise otsa on ühendatud veisesarv, mis annab sõrmilisele üldkujult sarnase väljanägemise Armeenia rahvuspilliga pku. Mõlemal sõrmilisel on viis  kuni seitse  sõrmeava (alati võrdselt) ning sõrmilised on häälestuselt erinevad, mistõttu võib selle pilli mängimisel tekkida heliinterferents.
Instrumendi õhukott on tehtud kas kitse või mõne muu looma nahast ning on tihti värvitud halliks või kujundatud (õhupuhumistoru ümbert) maalingutega, meenutamaks Ararati mäge. Parkapzuk'ki mängitakse samuti kui teisi torupille.
Aktiivseid parkapzuk'imängijaid pole Armeenias kuigi palju. Näiteks 1996 ja 1997 olevat lindistatud ühte viimastest parkapzuk'imängijatest sel ajal.
Mõne allika järgi on parkapzuk'il ainult üks sõrmiline, samas kui teiste andmeil on parkapzuk'il topeltsõrmiline nagu ka Armeenia rahvapillil tulum'il.
Kauba tänav

Kauba tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kitseküla asumis. 
Tänav kulgeb Juurdeveo tänavalt kõigepealt kirde poole, siis piki raudteed loodesse ja Pärnu maantee viadukti alt läbi.
Kauba tänav sai nime 1897. aastal. Tänava saksakeelne nimi oli Frachtstrasse ja venekeelne Товарная улица. Tänava nimi tulenes sellest, et Kauba tänav oli Tallinn-Väikese raudteejaama viiv kaubaveotee.
Geokronomeetria

Geokronomeetria on geokronoloogia haru, mis tegeleb geoloogilise aja mõõtmisega absoluutsetes ajaühikutes.
Absoluutse vanuse (terminisse tuleb suhtuda ettevaatusega, sest rangelt võttes ei ole ka isotoopmeetoditega saadud vanustes midagi absoluutset) määramine põhineb isotoopmeetoditel. Geokronomeetriliste meetodite abil on mitmesugused suhtelise vanuse määramise meetodid nagu dendrokronoloogia, varvokronoloogia, teatud fossiilide esinemine jne viidud vastavusse reaalse ajaskaalaga.

Metoodika

Radioaktiivsed isotoobid lagunevad kindla vastavale isotoobile iseloomuliku kiirusega nn tütarisotoopideks. Selliseid ema- ning tütarisotoopide paare on mitmeid. Neil kõigil on oma eelised ning puudused, mistõttu kasutatakse erinevail juhtudel erinevaid meetodeid. Tuntud isotoopmeetoditeks on näiteks kaaliumi-argooni meetod, samaariumi-neodüümi meetod, rubiidiumi-strontsiumi meetod, tooriumi-plii meetod jne. Tihti ei anna isotoopmeetodid mitte ainult vanust, vaid võimaldavad uurida ka näiteks maakoore arengut, tardkivimite petrogeneesi jne.
Kui pika poolestusajaga radioaktiivne isotoop (N) laguneb suletud süsteemis radiogeenseks stabiilseks isotoobiks (D*), siis peab vastavate radiogeensete isotoopide kogus olema võrdne lagunenud radioaktiivsete isotoopide kogusega. D* = N₀ – N, kus N₀ on radioaktiivse isotoobi kogus alghetkel.
Vastavalt radioaktiivse lagunemise seadusele on N = N₀e–λt, mistõttu saame esimese valemi kirjutada järgnevalt: D* = N₀ – N₀e–λt, millest tuleneb, et D* = N₀(1 – e–λt). Probleem on aga selles, et N₀ ei ole mõõdetav suurus, mistõttu ei sobi see valem dateerimiseks. Probleemist saab üle kui teha järgnev asendus: N₀ = Ne–λt, sellest tuleneb, et D* = Ne–λt – N = N(e–λt – 1). See võrrand sisaldab kahte mõõdetavat suurust D* ja N, mistõttu saab tema abil arvutada t ehk aja, kui me teame λ väärtust ehk vastava isotoobi radioaktiivse lagunemise konstanti, mis sõltub tema poolestusajast. Dateeritava objekti tütarelementide kogus tema moodustumishetkel ei pruugi olla null. Seetõttu tuleb valemit täiustada ehk kirjutada ta ümber järgnevalt:D = D₀ + D*, kus D₀ on tütarisotoopide arv ajahetkel null. Pikemalt väljakirjutatuna näeb absoluutse vanuse määramiseks kasutatav valem välja selline: D = D₀ + N(e–λt – 1).
Kui analüüsida mitmeid kivimeid või mineraale, mis tekkisid ühes kohas samadel tingimustel, siis moodustavad diagrammile kantud D ja N väärtused sirge, mida nimetatakse isokrooniks. Isokrooni tõus on (e–λt – 1) ning lõikumine y-teljega on D₀.
Ottomar Johann Friedrich Meykow

Ottomar Johann Friedrich Meykow (19. jaanuar (vkj. 7. jaanuar) 1823 Tartu – 17. veebruar (vkj. 5. veebruar) 1894 Tartu) oli baltisaksa õigusteadlane.
Ottomar Meykow oli linnakodaniku poeg. Ta õppis Tartu ülikooli õigusteaduskonnas 1842–46, 1847 kaitses magistrikraadi teemal "De duplae stipulationis computatione" ja 1850 doktorikraadi teemal "Die Diction der römischen Brautgabe".
8. septembril 1847 asus Meykow tööle Venemaa kohtuministeeriumis, 11. detsembril 1851 senati 4. osakonnas, mille sekretäri kohalt nimetati ta 22. mail 1855 Kaasani ülikooli erakorraliseks professoriks rooma õiguse alal.
13. augustil 1858 asus Meykow tööle Tartu ülikoolis rooma ja germaani õiguse, üldkohtumenetluse ning üldise praktilise õigusteaduse kateedrisse korralise professori ametikohale. 1872–76 oli ta õigusteaduskonna dekaan ja 1876–81 Tartu ülikooli rektor. 1885. aasta suvel astus ta ametist tagasi, aga 1887 hakkas Tartu ülikoolis taas tööle ja 1890–92 oli uuesti rektor. Seejärel astus ta protestiks venestamise vastu ametist teist korda tagasi.
Peeter Ernits (esperantist)

Peeter Ernits (2. märts 1879 Tartumaa – 30. august 1945 Tallinn) oli eesti esperantist, Valga esperantistide ühingu Esperantista Mondo asutaja ja kauaaegne esimees.  
1902. aastal lõpetas Tartu Õpetajate Seminari kursuse, töötas õpetajana Kaarepere, Karula-Vissi, Põltsamaa, Valka ja Valga koolides.
Mart Tarmak

Mart Tarmak (aastani 1976 Mart Muttikas; sündinud 10. aprillil 1955 Tallinnas) on Eesti diplomaat.
Ta lõpetas aastal 1973 Tallinna 21. Keskkooli ja aastal 1978 Tartu Riikliku Ülikooli keemia erialal. Hiljem on ta õppinud Vilniuse ülikoolis leedu keelt ja ajakirjandust ning Lissaboni ülikoolis portugali keelt.
Aastatel 1990–1992 oli Mart Tarmak Eesti ajutine asjur Vilniuses; 1992–1993 töötas välisministeeriumis ja 1995–1997 kaitseministeeriumis nõunikuna.
Aastatel 2000–2003 oli ta vabakutseline tõlkija.
Alates septembrist 2006 aastani 2010 oli Mart Tarmak Eesti suursaadik Portugalis. Alates oktoobrist 2008 oli ta ühtlasi Eesti suursaadik Marokos. Aastast 2010 oli ta Eesti suursaadik Soomes.
7. mail 2014 kutsus president Toomas Hendrik Ilves Tarmaku suursaadiku ametikohalt Soomes tagasi ja nimetas ta Eesti esimeseks suursaadikuks Brasiilias. Sama aasta 12. augustil nimetati ta ka suursaadikuks Colombias, asukohaga Brasiilia pealinnas Brasílias. Sama aasta 18. novembril lisati talle ka suursaadiku kohustused Peruus.
Inga (eesnimi)

Inga on naisenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 132. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Inga 1456 naisel.
Ludmila Engquist

Ludmila Engquist (sündinud Leonova; 21. aprillil 1964 Tambovi oblastis Vene NFSV-s) on NSV Liidu ja Rootsi endine kergejõustiklane (100 m tõkkejooksja).
1991. aastal tutvus Ljudmilla Narožilenko rootslasest kergejõustikumänedžeri Johan Engquistiga, kellega ta pärast Rootsi elama asumist 1993. aastal abiellus. Sellest ajast algas Ljudmila vaevaline tee, sest kolm aastat ei lubatud tal rahvusvahelistel suurvõistlustel võistelda. Alles 19. juunil 1996 sai ta Rootsi kodakondsuse ja 5. juulil, kaks nädalat enne Atlanta olümpiamängude algust, andis Venemaa kergejõustikuföderatsioon nõusoleku tal võistlustel esindada Rootsit.
Hyōgo prefektuur

Geograafia

Prefektuuri keskosa läbivad Chūgoku mäed, rannikualad on tasased. Suurem osa rahvastikust elab lõunaosas, põhja- ja keskosa on hõredamalt asustatud. Suurim saar Awaji on Akashi-Kaikyō sillaga ühendatud Honshūga. Suuremad jõed on Kaku ja Maruyama jõgi.

Ajalugu

1995. aasta 17. jaanuaril toimunud 7,3 magnituudiline maavärin põhjustas suuri purustusi ja tulekahjusid. Hukkus 6400 ja vigastada sai 40 000 inimest.

Sümbolid

Hyōgo prefektuuri tunnuslind on ida-toonekurg (Ciconia boyciana), tunnuspuu on kampripuu (Cinnamomum camphora) ja tunnuslill krüsanteem (Chrysanthemum japonense).

Haldusjaotus

Hyōgo prefektuur on jaotatud 41 omavalitsuseks, millest 29 on suurlinnad (市 shi).
Karl-Voldemar Tammekand

Karl Voldemar Tammekand VR II/3 (8. august 1889 Salla vald, Virumaa – 15. oktoober 1942 UssolLag) oli Eesti sõjaväelane (major, 1933).

Elukäik

Lõpetas 1909. aastal Tartu neljaklassilise linnakooli. Teenis 1909–1910 sundaega sõjaväes, 1910–1915 oli Liivimaa kubermanguvalitsuse vanglate osakonna ja Riia politseivalitsuse ametnik. 1915. aastal mobiliseeriti, lõpetas 1917. aasta suvel Kiievi 5. lipnike kooli ning määrati 78. tagavaraväe polku. Alates 15. jaanuarist 1918 Tartus Eesti tagavarapataljonis, teenis seal kuni pataljoni laialisaatmiseni Saksa okupatsioonivõimude poolt 25. veebruaril 1918.
Asus 15. novembril 1918 Eesti Rahvaväkke, Vabadussõja ajal teenis 5. jalaväepolgus ning võttis osa pea kõigist selle lahinguist. Alates 1921. aasta novembrist teenis Sõjavägede Staabis komandandi abi, staabikompanii ülema ja komandandi kohusetäitjana.
15. märtsil 1924 viidi üle Lennuväerügementi. 12. mail 1924 sai ta tagavaraeskadrilli ülema kohusetäitjaks. Sama aasta detsembris viidi üle eskadrilli nr 2 ning määrati seal luurelennukite rühma ülema kohusetäitjaks. Neid ametikohustusi täitis ta õppejaoskonnas lendurvaatlejate kursusel õppimise kõrvalt. Oli 1925. aastal kursuse lõpetamisel 36 aastasena selle vanim lõpetaja.
1. oktoobrist 1925 määrati ta eskadrilli nr 2 ülema kohusetäitjaks. Aastatel 1926–1927 õppis alalisväe ohvitseride täienduskursusel. 1. aprillist 1927 määrati 5. eskadrilli rühmaülemaks. 1. juulist 1930 jätkas teenistust Üksikus Lennuväedivisjonis nr 2 majandusülema kohustes. 1. juunist 1936 määrati Lennubaasi, kus töötas kuni tegevteenistusest vabastamiseni 1940. aasta augustis majandusülema kohal. 
Elas seejärel oma autasutalus Emumäel, kus ta 23. juulil 1941 arreteeriti. Ta suri Venemaal Molotovi oblasti Ussollagi laagripunkti "Seljanka" laatsaretis.
Paekivi tänav

Paekivi tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Sikupilli asumis. Paekivi tänav algab Kivimurru tänavalt, ristub Katusepapi tänavaga ja lõpeb seejärel umbtänavana. Paekivi tänav on põhiosas peaaegu põhja-lõunasuunaline ja ligikaudu 210 meetri pikkune.
Paekivi tänav on nime saanud 1902. aastal. Tänava saksakeelne nimi oli Flisenstrasse ja venekeelne Плитная улица. Tänavale on nimi pandud paemurrust saadavate kõnniteeplaatide järgi, nagu tõendab tänava saksa- ja venekeelne nimi.
Liivimaa atlas

"Liivimaa atlas" (originaalnimega "Atlas von Liefland") oli aastatel 1791–1810 eraldi lehtedena Riias ja Leipzigis Ludwig August Mellini eestvõttel avaldatud Liivimaad ja Eestimaad kujutav atlas.
Atlas on mõeldud täienduseks August Wilhelm Hupeli teosele Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Atlas koosnes ühest üldkaardist ja 14 maakonnakaardist (asehalduskorra aegsetes piirides, sisaldades näiteks Paldiski maakonna), mille mõõtkava oli umbes 1:200 000. Atlas sisaldas umbes 7000 (või umbes 7100) Eesti ala kohta käivat kohanime. Atlase vinjetid on joonistanud Johann Wilhelm Krause. Atlasest on hiljem tehtud uustrükke.