Paulus II

Sõda Türgiga

Paulus II jätkas oma eelkäijate välispoliitikat üleskutsetes sõjaks türklaste vastu, mille rahastamiseks kasutas ta Kirikuriigis avastatud maarjajää ekspordilt saadud tulusid. Ta rahastas sõjaks türklaste vastu mitmeid Euroopa valitsejaid, nagu Skanderbegi ja 1470 kuulutas välja ristisõja. Otsides liitlasi türklaste vastu, sõlmis ta lepingu Pärsia valitseja Uzun Hassaniga.

Suhted Prantsusmaaga

Prantsusmaa kuningaga suheldes kasutas Paulus II austavat tiitlit: Rex Christianissimus (kõige kristlikum kuningas), mille Leo X hiljem kinnitas kuningale ametlikuks tiitliks.

Suhted Saksamaaga

Aastal 1468 külastas Roomat Saksa-Rooma keiser Friedrich III, kes soovis oikumeenilise kirikukogu korraldamist Konstanzis. Paavst saatis kardinal Piccolomini legaadina Saksamaale.

Suhted Tšehhiga

Paulus II ekskommunitseeris 23. detsembril 1466 Tšehhi kuninga Jiří Poděbradi ja kutsus kristlasi tema vastu ristisõtta.

Suhted Venemaaga

Paulus II kavatses pidada oikumeenilisi taasliitumisläbirääkimisi 1054 tekkinud skisma lõpetamiseks, saates saadikuid Moskva suurvürsti Ivan III juurde ja kavandas Bütsantsi viimase keisri Konstantinos XI venna Thomas Palaiologose tütre Sofia Palaiologa abielu temaga, kuid suri enne läbirääkimiste alustamist.

Suhted Itaalia riikidega

Aastal 1469 puhkes Põhja-Itaalias Francesco I Sforza surma järel sõda ja Paulus II eestvedamisel sõlmiti 22. detsembril 1470 Itaalia riikide liit. Ta andis 12. aprillil 1471 Borso d'Estele Ferrara hertsogi tiitli.

Paulus II ja Eesti

Paulus II sätestas 20. juunil 1465, et Riia peapiiskopkonna piiskopid peavad Riia peapiiskopile andma vande, ja lisas täpse vandevormeli.
Ta volitas 12. detsembril 1467 Tallinna piiskoppi Ewehard Callet ja Padise kloostri abti otsustama Tartu piiskopi kohtuasjas Heinrich Koskuli ja Theoderich von Ropa vastu.
Ta volitas 18. mail 1468 Breslau piiskoppi kaotama Preisimaal interdikti.
Paulus II saatis 17. veebruaril 1470 kirja Saare-Lääne praostile Brochard Trupenichtile.
Ta määras 16. märtsil 1471 Tartu praosti Jakob von Viscei Preisimaal ja Liivimaal generaalkollektoriks.
1471 apelleeris Nicolaus Uexkülli lese Anna prokuraator Bartholomäus von Tiesenhausen paavstile Wollusti mõisa pärast käiva protsessi asjus.

Piiskoppide määramised

Paulus II kinnitas 5. detsembril 1468 Tartu piiskopiks Andreas Peperi ja määras 17. juunil 1471 Saare-Lääne piiskopiks Peter Wetbergi.

Sisepoliitika

Paulus II likvideeris 1465 Kirikuriigis Anguillara krahvide võimu ja 1469 taastas Rooma linna vabariikliku administratiivkorra. 1468 avastati vandenõu paavsti vastu.

Suhted kiriku institutsioonidega

Paulus II saatis 1466 laiali paavstliku abbreviaatorite kolleegiumi, mis taastati uuesti Sixtus IV ajal.
Ta määras Chambery kiriku kapiitli paavsti jurisdiktsiooni alla.
1468 tunnustas ta keiser Friedrich III poolt asutatud Püha Georgi rüütliordut.
Ta kinnitas 15. oktoobril 1466 Saksa ordu privileegid .

Liturgilised otsused

Paulus II moodustas 1467 komisjoni, mis pidi uurima neitsi Maarja pildi imelist ilmumist Genazzanos.
Paavsti 19. aprilli 1470 otsuse järgi tuli juubeliaastat pidada senise 33-aastase intervalli asemel iga 25 aasta tagant.

Teoloogilised vaidlused

Paulus II likvideeris Kirikuriigis fratitselli liikumise.

Portugali Fernando õndsakskuulutamine

Paulus II kuulutas 1470 õndsaks Portugali Fernando.

Kristlik eetika ja moraal

Paulus II organiseeris Roomas vaeste abistamist.

Onupojapoliitika

Paulus II sugulased Marco Barbo, Giovanni Battista Zeno ja Giovanni Michiel said kardinalideks.

Paulus II kultuuriloos

Paulus II-le meeldisid vaatemängud, spordivõistlused ja karnevalid, mida rahastasid paavsti nõudel juudid. Paulus II kogus antiikset kunsti. Tema ajal toodi Rooma esimene trükipress ja Roomas taastati antiikmonumente.
Paulus II resideeris alates 1466 erinevalt oma eelkäijatest Vatikani asemel Palazzo San Marco palees.
Aastal 1466 vangistati paavsti käsul ajaloolane Bartolomeo Platina.
1468 suleti Rooma akadeemia, mida Paulus II süüdistas paganlikus kultuses ja moraalses degeneratsioonis ning korporatsioonid maksustati quindemiaga.
Kardinalina alustas ta 1455 San Marco kiriku rekonstrueerimist Roomas.
1471 kohtus paavstiga Matteo Maria Boiardo.

Surm

Paulus II suri 26. juulil 1471 Roomas südamerabandusse ja maeti Vatikani basiilikasse.

Hinnang

Salvador Miranda andmetel oli Paulus II väga rikas ja suuremeelne. Kirikuajaloolase J. N. D. Kelly järgi oli Paulus II üsna edev.
Kuna renessansiaja paavstide kohta oli 15. sajandil liikvel mitmesuguseid kuuldusi, siis seejuures tuleb arvestada, et valdavalt on nende juttude paikapidavus kaheldav. Paulus II-st kritiseeris eriti ajaloolane Platina, kelle paavst oli lasknud vangistada. Gregor Heimburgist süüdistas paavsti ebamoraalsuses.