google/wiki40b huggingface dataset:
Uno Leisner

Uno Leisner (22. august 1929 Tartu – 4. märts 1989 Tartu) oli eesti arst (günekoloog), arstiteadlane. 
Ta lõpetas aastal 1947 Tallinna 7. Keskkooli hõbemedaliga. Samal aastal astus ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1953 arstina.
Pärast ülikooli lõpetamist suunati ta Kohtla-Järvele peaarsti asetäitjaks ja naistearstiks, kuid samal aastal pääses ta Tartu Kliiniline Haigla sünnitusmajas kliinilisse ordinatuuri, mille lõpetas aastal 1956. Aastatel 1956–1961 oli ta Tartu Kliinilise Sünnitusmaja arst, lisaks oli ta 1959–1961 Tartu Naistenõuandla juhataja. Aastast 1961 töötas Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna sünnitusabi- ja günekoloogiakateedris assistendina. Aastal 1971 valmis kandidaadi väitekiri teemal "Vee-, mineraal- ja valguainevahetuse muutustest abdominaalse keisrilõike korral", mille ta kaitses samal aastal ning sai meditsiinikandidaadi kraadi. Dotsendikutse sai ta aastal 1978 ja oli pärast seda Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna dotsent.
Talt ilmus üle 100 teadusliku publikatsiooni. Ta on loote üsasisese seisundi funktsionaalse diagnostika aluste rajaja Tartus, aastal 1983 rajas ta kateedri baaskliiniku juurde funktsionaaldiagnostika kabineti.
Uno Leisner suri aastal 1989 Tartus kopsuvähi tagajärjel, ta on maetud Tartu Raadi Vana-Jaani kalmistule.

Isiklikku

Tema abikaasa Irene Leisner oli eesti keele ja kirjanduse õpetaja. Tema isa Tõnis Leisner oli arst; arst oli ka ta onu Gustav Leisner.
Jenny Butler

Erialased huvid

Tema teaduslike huvide hulka kuulavad usundilised ja ebatavaliste (üleloomulike) olenditega seotud jutud, vaimne kultuuripärand, religioosne ja rahvuslik identiteet, uusreligioossed liikumised (NRM).
Jenny Butler kaitses 2012. aastal doktoritöö teemal "Irish Neo-Paganism: Worldview, Ritual and Identity".
Üks käsilolevaid projekte vaatleb võrdlevalt ebatavalisi olendeid ja maastikke, kesksel kohal on Iiri haldjate (Sídhi) ja Islandi elfide (Huldufólkile) käsitlused. Ta on olnud mitme rahvusvahelise konverentsi korraldaja.

Looming

Jenny Butleri lühijutte on avaldatud väljaannetes Fictive Dream Magazine, The RavensPerch, Literary Orphans Literary Magazine, Corvus Review, The Flexible Persona Literary Journal, Tales from the Forest Magazine, The Roaring Muse, Mulberry Fork Review jm.
Federico Santander

Federico Javier Santander Mereles (sündinud 4. juunil 1991 San Lorenzos) on Paraguay jalgpallur, kes mängib ründjana Itaalia kõrgliiga klubis Bologna ja Paraguay jalgpallikoondises.
Ta alustas karjääri Paraguay klubis Guaraní, mille põhimeeskonnas debüteeris 2008. aastal. Hooajal 2010–11 mängis ta laenul Prantsusmaa kõrgliiga klubis Toulouse. Seejärel mängis ta kaks hooaega Argentina kõrgliiga klubides Racing Club ja Tigre. Aastatel 2013–2015 mängis ta taas Guaraní ridades Paraguay kõrgliigas. Aastatel 2015–2018 mängis ta kolm hooaega Taani kõrgliiga klubis København. Hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 tuli ta klubiga Taani meistriks. 2018. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Bolognaga.
Debüüdi Paraguay jalgpallikoondises tegi Santander 9. oktoobril 2010 mängus Austraalia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 4. juunil 2011 sõprusmängus Boliivia vastu. Ta valiti 2019. aasta Copa Américal osalevasse Paraguay koondisse.
Naftokinoonid

Saamine ja depood

Inimene saab K-vitamiini järgmiselt. Taimsetes ja loomsetes saadustes seedekulglasse sattuv ja peensoole mikrofloora toodetav K-vitamiin imendub peensoole ülaosas. Imendumine sõltub toidulipiididest, sapphapetest ja pankrease lipaasist. Toidurasvade kestev vaegus, imendumishäired ja sapivaegus tekitavad kiiresti ka K-vitamiini vaegust.
Imendumist häirivad lahtistitena kasutatavad mineraalõlid, tsefalosporiinid (teatud antibiootikumid), aspiriin ja rääsunud rasvad.
Seedekanalist lümfi imendunud K-vitamiin transporditakse külomikronitega maksa, kus on tema põhidepoo. Mõningal määral talletatakse teda ka põrnas, südamelihases ja skeletilihases. Selle väikesed varud maksas ammenduvad kiiresti. Inimorganismi keskseks vitameeriks on K₂. K-vitamiini kataboliidid väljutatakse sulfaatide ja glükuroniididena.
Allikad: kalasaadused, roheline tee, kapsas, herned, spinat, linnaseleib.
Emilie Bellwood

Emilie Bellwood (eesnimi ka Emmi või Emmy; kuni 1946 Emilie Tõkke; 25. juuni 1916 Odessa, Hersoni kubermang – 24. detsember 1987 Auckland, Uus-Meremaa) oli Eesti ja  Uus-Meremaa sportlane (kergejõustiklane ja võimleja), treener ja sporditegelane.
Ta lõpetas 1934. aastal Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi ja 1940. aastal Tartu Ülikooli Kehalise Kasvatuse Instituudi.

Sportlasena

Sportima hakkas ta 1930. aastal Tallinna Võimlemisinstuudis ja ÜENÜ Tallinna osakonna spordiklubis. Tuli kergejõustikus ning võrk- ja korvpallis mitu korda Tallinna koolinoorte meistriks, võitis 1930. aastal Eesti meistrivõistlustel naiste 4 × 100 m teatejooksus hõbeda.
Oli 1935–1937 Eesti Võimlejate Liidu ja ÜENÜ Tallinna osakonna võimlemisinstruktor.

Teise maailmasõja ajal ja järel

Ta läks Teise maailmasõja ajal aastal 1944 Rootsi, tutvus seal uusmeremaalasest kehalise kasvatuse õpetaja James Bellwoodiga ning läks läbi Austraalia 1947. aastal Uus-Meremaale.
Töötas Aucklandi Ülikooli õppejõuna, asutas võimlemisklubi ja oli Otago kehalise kasvatuse kooli juhataja. Esines oma kasvandikega 1968. aastal México ja 1984. aastal Los Angelese olümpiamängude avapidustustel. Tegutses ka suveolümpiamängudel ja maailmameistrivõistlustel võimlemiskohtunikuna, sai 1972. aastal rahvusvahelise kategooria.
Evi-Saidi Raukas

Evi-Saidi Raukas (aastani 1958 Kärner, sündinud 18. novembril 1929 Tallinnas) on Eesti arstiteadlane ja pulmonoloog.

Elulugu

Evi-Saidi Raukas on töölise tütar, Ergo Raukase abikaasa ja Madis Raukase ema.
Lõpetas 1948 Tallinna 10. Keskkooli, 1954 TÜ arstiteaduskonna ja 1964 NSVL Meditsiiniakadeemia Tuberkuloosi TU Keskinstituudi aspirantuuri; meditsiinikandidaat (1965, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri. "Влияние туберкулостатических препаратов в сочетании с АКТГ и кортикостеройдными гормонами на обмен натрия и калия у больных туберкулезом легких.". 1954–1960 Vabariikliku Tuberkuloositõrje Dispanseri ftisiaater, 1960–1964 sihtaspirantuuris, 1964–1974 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudii pulmonoloogia osakonna nooremteadur, aastast 1975 vanemteadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: kopsuhaiguste epidemioloogia, ravimite kliiniline aprobeerimine, kliinilis-biokeemilised uuringud kopsuhaigetel mitmesuguste faktorite toimel, elanikkonna allergoloogiline uurimine. Üle 150 teadustrükise.
Eesti NSV teeneline tööstustöötaja

Eesti NSV teeneline tööstustöötaja on Eesti NSVs välja antud aunimetus.
Aunimetust andis Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidium "tähtsamate kutsealade töölistele ja insener-tehnilistele töötajatele, kes on pikemat aega edukalt töötanud Eesti NSV tööstusettevõtetes ning uue tehnika ja eesrindliku tehnoloogia kasutuselevõtmisega saavutanud häid töönäitajaid ja palju kaasa aidanud vabariigi tööstuse arendamisele."
Eesti NSV teenelise tööstustöötaja aunimetus viidi sisse Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 25. augustist 1967 "Eesti NSV teenelise tööstustöötaja aunimetuse kehtestamise kohta".
Richard Knill Freeman

Richard Knill Freeman (1840 Stepney, London – 24. juuni 1904) oli Suurbritannia arhitekt, kes projekteeris nii muuseume, kirikuid, koole, elumaju kui ka haiglaid.
Ta alustas arhitektitööd Derbys (näiteks Derby Muuseumi ehitamisel). 1860. aastate teisel poolel kolis Boltonisse.  
Tema viktoriaanlikus gooti stiilis hooned meenutavad tihti hiliskeskaja arhitektuuri. Tema projekteeritud maju võib näha paljudes Põhja-Inglismaa linnades. Ta töötas kokku umbes 140 ehitise projekti kallal, umbes pooled ehitused on mingil kujul säilinud. 
Freeman oli Manchesteri Arhitektide Ühingu liige ja sama ühingu president aastail 1890–1891.
Uko Künnap

Uko Künnap 27. märts 1962 Tartu, on Eesti sisearhidekt
Õppis kaks esimest aastat Helsingis Nõukogude saatkonna venekeelses koolis, kuna Helsingi Ülikooli eesti keelelektori pojal soomekeelsesse algkooli astuda ei lubatud. Lõpetas Tartu 10 keskkooli ja 1986. aastal ERKI sisearhidektina. Kunstnikuna on töötanud Sangaste kolhoosis ja Valga autobaasis. Samal ajal hakkas tegelama ka supergraafika ja firmagraafikaga. 1998. aasta jaanuaris asutas koos oma naise ja naiseõega kooperatiivi - U-Disain, mis on nüüdseks ühemehe firma.
On joonistanud ka karikatuure ajakirjale Pikker.

Isiklikku

Tema vend on kirjanik Asko Künnap ja tema naine oli tekstiilikunstnik Annika Künnap (1963 - 2004).
Daniel Plau

Daniel Plau (4. juuni/17. juuni 1896 Martsa, Virumaa – 20. mai 1938 Venemaa) oli eesti rahvusest Venemaa sõjaväelane.
Ta sündis Martsa külas Liivamäe talus, õppis Toila külakoolis, Jõhvi ministeeriumikoolis ja Tartu Ülikoolis.
Ta võttis osa Oktoobrirevolutsiooni ettevalmistamisest. 1917. aastal valiti ta Tartumaa Sõjaväelaste ja Maatameeste Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimeheks. 1918. aastal valiti ta Petrogradis moodustatud VK(b)P Eesti Osakondade Keskkomitee liikmeks ja töötas Põhja Kommuuni Rahvusasjade Rahvakomissariaadi Eesti osakonna juhatajana.
Ta osales Punaarmee diviisikomissarina Vene kodusõjas. Aastatel 1918–1938 oli ta Punaarmees juhtivatel kohtadel poliitilisel alal, auastmelt kindralmajor. 1930. aastatel oli ta Kaasanis 13. Laskurkorpuse komissar.
1938. aastal ta represseeriti ja hukati, 1956. aastal rehabiliteeriti.
1970–1980. aastatel korraldati Kohtla-Järve rajoonis Pühajõel tema mälestusvõistlusi motokrossis.
Sēme vald

Ajalugu

Vald on kujunenud Brizule (Bresilgen), Kaive (Kaiwen), Rideļi (Riddelsdorf), Rauda (Rauden), Plieņi (Plöhnen), Svare (Schwarren), Vilksala (Wilxaln) ja Sēme mõisade (Sehmen) maadele. Maareformi ajal kuulus Sēme mõisale 862 ha maad, Brizule mõisale 905 ha, Kaive mõisale 803 ha, Rauda mõisale 418 ha, Plieņi mõisale 367 ha. Valla tänapäevasele alale jääb veel 21 hektarit Pūre mõisa (Puhren) maid ja 23 hektarit Cērkste mõisa (Zerxten) maid, lisaks veel natuke Kārese (Kahre) ja Lejase mõisade alasid.
Aastal 1935 oli Sēme valla pindala 100,02 km². Aastal 1945 moodustati vallas Sēme ja Brizule külanõukogud, vald ise likvideeriti aga aastal 1949. Hiljem liideti Sēme külanõukoguga likvideeritavad Brizule ja Vecmokase külanõukogu. Aastal 1960 liideti sellega suurem osa Lazdase külanõukogust. Aastal 1968 arvati kolhoosi Ļeņina ceļš maad Milzkalne külanõukogu koosseisu. Aastal 1990 moodustati Sēme külanõukogust Sēme vald. 2009. aastast kuulub vald Tukumsi piirkonda.

Loodus

Vallas asub arvukalt väikseid järvi: Baltene pindalaga 4,3 ha, Ciemene pindalaga 4 hektarit, Ķelda pindalaga 4,6 hektarit, Koknesis pindalaga 1,3 hektarit, Līkaiņi järv pindalaga 3,9 hektarit, Mucenieki järv pindalaga 3,2 hektarit, Sēme järv pindalaga 4,6 hektarit, Sīļezers pindalaga 8,9 hektarit, Pakuļezers pindalaga 5,3 hektarit, Pilsēta järv pindalaga 13,9 hektarit ja Sēme veskijärv pindalaga 1,8 hektarit.
Vallas kasvab arvukalt nimetuid looduskaitsealuseid põlispuid.

Kaitstavad objektid

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Dārznieki muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Koršase talu hooned ja hiiepaik Kaive Senči tamm.

Asustus

Aastal 2011 elas vallas 1136 lätlast, 77 venelast, 28 valgevenelast, 13 ukrainlast, 2 poolakat ja 21 leedulast.
Vallas on üheksa küla. Valla keskus Sēme on staatusega vidējciems ja seal oli 2018. aastal 436 elanikku. Üks küla on staatusega vasarnīcu ciems – Līkaiņu dārzkopības biedrība. Seitse küla on staatusega mazciems – Birztala 30 elanikuga aastal 2006, Brizule 45 elanikuga aastal 2006, Lazdas, Plieņi 98 elanikuga aastal 2006, Rauda 65 elanikuga aastal 2006, Rideļi 25 elanikuga aastal 2006 ja Vilksala 60 elanikuga aastal 2006. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Karjamaa park

Karjamaa park on park Põhja-Tallinna linnaosa Karjamaa asumis Karjamaa tänaval (Karjamaa tänav 3). Pargi pindala on 0,9484 ha.
Pargi keskseks elemendiks on skulptor Aivar Simsoni modelleeritud veiseskulptuur, millele leiti konkursiga nimi Kopliine. Park avati 02.09.2010.
Varem oli tänase pargi kinnistul Tallinna 98. Lastepäevakodu, mis suleti 01.01.2000. Lastepäevakodu hooned lammutati 2009.
1930. aastate lõpus valmis Karjamaa elurajooni rekonstrueerimise kava, mille järgi pidi 20 ha suurusel maa-alal paiknema 90 ehituskrunti, kus oleksid olnud 3-4-korruselised tellishooned. Maa-ala keskossa kavandati park.
Gustav IV Adolf

Gustav IV Adolf (1. november 1778 – 7. veebruar 1837) oli Rootsi kuningas 1792–1809.
Ta oli kuningas Gustav III poeg. Kuni 1796. aastani oli regendiks Gustav IV onu, prints Karl.
Rootsis kehtis endiselt absoluutne monarhia ning kuningas püüdis seda kasutada Prantsuse revolutsiooni mõjude tõkestamiseks. Vastasseis Prantsusmaaga viis Rootsi aga lõpuks katastroofini. Sõjas Prantsusmaaga kaotas Rootsi 1805–1807 oma valdused Ees-Pommeris ja Rügeni.
Samal aastal sõlmisid Prantsusmaa keiser Napoleon I ja Venemaa keiser Aleksander I Tilsiti rahu ning sisuliselt jagasid Euroopa omavahel. Nii sai Venemaa täiesti vabad käed Rootsi osas, keda ta 1808–1809 sõjas lõi. Gustav IV kaotas Soome ning õige pea ka trooni. Ta oli alustanud ettevalmistusi kättemaksusõjaks Venemaa vastu, ent see tekitas aadliopositsiooni, mis sundis teda 29. märtsil 1809 troonist loobuma.
Ta püüdis tagada trooni minekut oma pojale, ent Riksdag otsustas selle anda prints Karlile, kellest sai kuningas Karl XIII, ning Gustavi ja tema järglased troonipärimisõigusest ilma jätta. Sama aasta detsembris saadeti Gustav koos perega Rootsist välja. Aastal 1812 tema abielu lahutati. Ta elas tükk aega Saksamaal, kuid suri üksilduses Šveitsi hotellis kolonel Gustafssoni nime all. Kuningas Oskar II valitsusajal maeti ta säilmed ümber Rootsi.
Ole Gunnar Solskjær

Ole Gunnar Solskjær (sündinud 26. veebruaril 1973 Kristiansundis) on Norra jalgpallitreener ja endine jalgpallur. Tema mängupositsioon mängijana oli ründaja.
2009. aastal pälvis ta Peer Gynti auhinna.

Karjäär mängijana

Mängijakarjääri alustas ta kodumaal Clausenengenis. 1995. aastal liitus ta Norra kõrgliiga klubiga Molde. 1995. aasta hooajal lõi ta Norra liigas 20 väravat, millega oli parima väravaküti arvestuses kolmandal kohal. Sama edukalt alustas ta ka 1996. aasta hooaega, kui 12 esimese mänguga 11 väravat.
1996. aasta juulis liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga Manchester United. Esimesel hooajal 1996–97 lõi ta Premier League'is 18 väravat ja tuli klubiga Inglismaa meistriks. Manchester Unitedis mängis ta kuni 2007. aastani ja tuli sel ajal Inglismaa meistriks kokku kuuel korral. Lisaks võitis ta kaks korda Inglismaa karika, kaks korda Inglismaa superkarika ja korra UEFA Meistrite Liiga. Individuaalselt oli Solskjæri edukaim hooaeg 2001–02, kui ta lõi 25 väravat, sealhulgas 17 väravat liigas.
Ta oli tuntud mängijana, kes lõi olulisi väravaid pärast vahetusest sekkumist. Näiteks lõi ta 1999. aasta Meistrite Liiga finaalis Müncheni Bayerni vastu kolmandal minutil Manchester Unitedi võiduvärava ja 6. veebruaril 1999 Premier League'i mängus Nottingham Foresti vastu neli väravat pärast seda, kui oli 72. minutil vahetusest mängu sekkunud.
Hooajad 2003–04, 2004–05 ja 2005–06 pidi ta põlvevigastuse tõttu praktiliselt vahele jätma. Tema karjääri viimaseks hooajaks jäi hooaeg 2006–07, kui ta lõi liigas seitse väravat ja tuli kuuendat korda Inglismaa meistriks.
Solskjær mängis Norra jalgpallikoondises aastatel 1995–2007 kokku 67 korda ja lõi 23 väravat. Koondisedebüüdi tegi ta 26. novembril 1995 sõprusmängus Jamaica vastu ja lõi selles mängus ka oma koondisekarjääri esimese värava. Ta kuulus Norra koondisse 1998. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2000. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Karjäär treenerina

Aastatel 2008–2010 oli Solskjær Manchester Unitedi reservmeeskonna peatreener. Seejärel sai ta oma kunagise koduklubi Molde peatreeneriks. Tema juhtimisel tuli Model aastatel 2011 ja 2012 Norra meistriks.
2014. aasta jaanuaris määrati ta Inglismaa kõrgliiga klubi Cardiff City peatreeneriks. Cardiff City lõpetas Inglismaa liigahooaja viimase kohaga ja langes esiliigasse. Ka järgmise hooaja alguses sattus Cardiff City kohe raskustesse, mistõttu astus Solskjær 2014. aasta septembris tagasi.
2015. aasta oktoobris sai ta taas Molde peatreeneriks.
19. detsembril 2018 määrati ta pärast José Mourinho vallandamist Manchester Unitedi ajutiseks peatreeneriks. 2019. aasta märtsis sai ta püsivalt Manchester Unitedi peatreeneriks.
Taevapoolkera

Taevapoolkera on poolkera, mis tekib taevasfääri mõttelisel poolitamisel mõne astronoomiliselt määratletud suurringiga.
Näiteks saab taevasfääri jaotada taevapoolkeradeks, lähtudes taevaekvaatorist. (Analoogsed poolkerad on Maa põhja- ja lõunapoolkera, lähtudes ekvaatorist).
Jüri Üdi klubi

"Jüri Üdi klubi" on Eesti Televisiooni 2. programmis (ETV2) 15. novembrist 2010 kuni 2014. aastani  eetris käinud kultuuriteemaline vestlussaade.
Selle saatejuhid on Karl Martin Sinijärv ja Rein Pakk, algselt olid saatejuhid Sinijärv ja Jürgen Rooste. 2011. aasta lõpus oli Rein Paki asemel lühikest aega saatejuht ka Kaarel Tarand. Klubi muusik on Siim Aimla, baari peab Erki Laur.
Saatele pandi pealkiri luuletaja Juhan Viidingu pseudonüümi Jüri Üdi järgi. Lokaali meenutava stuudiokujunduse lõi Hardi Volmer.
Lihaveis

Lihaveisekasvatus

Lihaveise kasvataja peab tagama veisele stressivaba ja ohutu keskkonna.
Vasikad võõrutatakse 6 kuni 10 kuu vanuselt, kaaluvad umbes 300 kilogrammi. Peale võõrutamist viiakse noorloomad karjamaale, kuni nad on 12 kuni 16 kuu vanused. Nuumatakse 4-6 kuud, kuni realiseerimiseni.
Nad joovad keskmiselt 41 liitrit päevas. Söödetakse enamasti siloga, mõnel pool antakse lisaks heina. Jõusöödana antakse kas jahu või graanuleid.
Lihaveised võivad elada aastaringselt väljas, kuid seaduse järgi peab olema veisel varjumise võimalus, näiteks katusealune või metsatukk. Samas peab olema tagatud ka inimese ohutus.

Toodang

Lihaveised realiseeritakse 18-22 kuu vanuselt. Realiseerimisel kaaluvad tavaliselt üle 450 kilogrammi. 450 kilogrammisest veisest saab 200 kilogrammi veiseliha, tapasaagis on 45%.
Tapajärgselt eraldatakse veri, pea, jalad ja nahk. Lihakeha säilitatakse külmkabris, kus rümp on riputatud rippteele tagajalgupidi.

Tõud

Eestis põhiliselt kasvatatavad lihaveise tõud on hereford (25%), aberdiin-angus (24%), limusiin (18%), simmental (11%), šarolee (8%), šoti mägiveis (8%) ja hele akviteen (4%). Sealjuures oli PRIA andmetel 2016. aasta alguses Eestis 66 379 lihaveist ja 2181 lihaveiste kasvatamisega tegelevat juriidilist isikut.
Aron Lande

Aron Lande (vene Аро́н Соломо́нович Ла́нде; kirjutatud ka Ljande (vene Ля́нде; pseudonüüm Aleksandr Izgojev (vene Александр Самойлович Изгоев); 11. aprill 1872 Vilnius – 11. juuli 1935 Haapsalu) oli vene jurist, poliitik ja publitsist.
Pärast Oktoobrirevolutsiooni võitles ta bolševismi vastu, ent novembris 1918 arreteeriti. 1922 pagendati ta Saksamaale.
Ta suri 11. juulil 1935 Haapsalus. Ta on maetud Haapsalu vanale kalmistule.
Lev Dodin

Lev Abramovitš Dodin (sündinud 14. mail 1944 Siberis) on Venemaa teatrilavastaja. 
Ta on Peterburi Väikese Draamateatri juht.
Üldkeeleteaduse kursus

Üldkeeleteaduse kursus (Cours de linguistique générale) on keeleteadlase Ferdinand de Saussure'i peateos.
See ilmus tema õpilaste Albert Sechehaye' ja Charles Bally väljaantuna postuumselt 1916. aastal.
J. C. P. Williams

John Cyprian Phipps Williams (sündinud 16. novembril 1922) on Uus-Meremaa kardioloog, kes avastas 1961. aastal Williamsi sündroomi.
1970ndate keskpaigast alates puuduvad tema kohta andmed.
Viggo Mortensen

Viggo Peter Mortensen Jr. (sündinud 20. oktoobril 1958 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide näitleja, kirjanik, luuletaja, maalikunstnik, fotokunstnik, muusik.
Ta tegi näitlejadebüüdi filmis "Tunnistaja" ("Witness"; 1985). Filmitriloogias "Sõrmuste Isand" kehastas ta Aragorni. Tema teised tuntumad osatäitmised muu hulgas on filmides "Lubadused idast" ("Eastern Promises"; 2007), "Appaloosa " (2008), "Tee" ("The Road"; 2009) ja "Ohtlik meetod" ("A Dangerous Method"; 2011).
Mortensen lõpetas 1980. aastal St. Lawrence University kahe bakalaureusekraadiga – hispanistikas ja politoloogias.
Ta räägib vabalt inglise, taani, hispaania ja prantsuse keelt. Kirjutab luuletusi inglise, taani ja hispaania keeles.
Haapsalu Leivatehas

Haapsalu Leivatehas oli Haapsalus tegutsev toiduainetööstusettevõte (leivatehas). Ettevõte lõpetas küll tegevuse 1. juunil 2006, ent 2016. aasta seisuga polnud ettevõte veel äriregistrist kustutatud.
Ettevõte hooned ehitati 1950. aastatel. Eesti NSV ajal nimetati ettevõtet Haapsalu Leivakombinaadiks ja tollal oli kombinaadi toodang salastatud.
1976 moodustati Haapsalu Leivakombinaadi, Tallinna Leivakombinaadi ja Salutaguse Pärmitehase ühendamisel Tootmiskoondis Leibur.
1998 korraldati ettevõte ümber aktsiaseltsiks. Ettevõte viimane omanik oli sakslane Alfred Schledorn.
Kõneedastusindeks

Kõneedastusindeks on arv, mille eesmärgiks on näidata kõne edastamise kvaliteeti silpide eristatavuse seisukohast. Indeksi väärtused jäävad vahemikku 0,00-1,00. Mida kõrgem on kõneedastusindeksi väärtus, seda parem on kõne arusaadavus. Seega väärtus 1,00 tähistab silpide täielikku eristatavust ja 0 tähistab olukorda, kus kõnest ei mõisteta silpigi.

Määramine

Kõneedastusindeksi määramine toimub IEC standardi 20268-16 kohaselt. Kõneedastusindeksit määratakse seejuures oktavribades 125–8000 Hz.

Kõneedastusindeks ruumiakustikas

Ruumiakustikas kasutatakse kõneedastusindeksit koolitus- ja kõneruumide ning avatud kontorites töökohtade vahelise akustilise kvaliteedi iseloomustamiseks. Kõneruumides püütakse saavutada hea kõne arusaadavust ja seega võimalikult kõrget kõneedastusindeksit. Ideaalseks loetakse ideksit mille väärtused on suuremad kui 0,75. Kontorites üritatakse töökohtade vahel saavutada võimalikult madal indeksi väärtus, mis võimaldab paremat töösse süvenemist ja privaatseid vestlusi.
Sami Pihlström

Sami Johannes Pihlström (sündinud 27. detsembril 1969 Helsingis) on soome filosoof. Pihlströmi teemaderingi kuuluvad muuhulgas pragmatism, realism, eetika, metafilosoofia ja religioonifilosoofia.
2014. aastast on Sami Pihlström töötanud Helsingi Ülikooli usuteaduskonnas religioonifilosoofia professorina. Ühtlasi on ta Helsingi ülikooli teoreetilise filosoofia dotsent, filosoofiadotsent Turu Ülikoolis ja Ida-Soome Ülikoolis.

Haridus ja karjäär

Sami Pihlström õppis Helsingi Ülikoolis teoreetilist filosoofiat ja kirjandusteadust. Ta kaitses filosoofiakandidaadi kraadi 1993. aastal, filosoofialitsentsiaadi kraadi 1994. aastal ja filosoofiadoktori kraadi 1996. aastal. Tema doktoriväitekiri kandis pealkirja "Structuring the world. The issue of realism and the nature of ontological problems in classical and contemporary pragmatism".
Pihlström on töötanud Helsingi ülikoolis filosoofiateadurina 1996–1998, Soome Akadeemias uurijadoktorina 1999–2002 ja teoreetilise filosoofia lektorina 2001–2005. Tänapäeva filosoofia professorina töötas ta Kuopion Ülikoolis 1998–1999 ja Tampere Ülikoolis 2005–2007. Praktilise filosoofia professorina on ta töötanud Jyväskylä Ülikoolis 2007–2009. 2009. aastast 2015. aasta juunini oli ta Helsingi Ülikooli uurimiskolleegiumi juhatajana. 
Pihlström on avaldanud arvukalt artikleid ja raamatuid. Hän on kuulunud filosoofiaõpikusarjade "Odysseia" ja "Minerva" töörühmadesse.

Tunnustus

Pihlström on pälvinud Charles S. Peirce Society esseeauhinna 1997. aastal, Odysseia-sarja kirjastuse Oy Edita Ab stipendiumi 2000. aastal ja Suomen tietokirjailijat ry õpikuautori stipendiumi 2001.
2015. aastal kutsuti ta Academia Europæaliikmeks.