google/wiki40b huggingface dataset:
Hedenströmi laht

Hedenströmi laht (jakuudi keeles Геденштром хомото, vene keeles залив Геденштрома) on laht Kotelnõi saarel Bunge maa ja Faddejevi saare vahel, Uus-Siberi saartel Ida-Siberi meres.
Laht ulatub 110 km pikkuselt Kotelnõi saarde. Saare üht osa nimetatakse ajaloolistel põhjustel Bunge maaks ja teist Faddejevi saareks, Hedenströmi laht avaneb lõunasse nende vahel. Suudme laius on umbes 12 km, sügavus kuni 14 m; lahe suudmes asuvad Neizvestnõje saared. Nagu kogu ülejäänud Kotelnõi saar, on ka Hedenströmi lahe kaldad püsiasustuseta.
Aastal 1809 saatis Matthias von Hedenström (venekeelne nimi – Matvei Gedenštrom) kaupmees Jakov Sannikovi ja maamõõtja I. Kožini uurima väina Kotelnõi ja Faddejevi saare vahel. Sannikov ületas lahe mitmes kohas, mõõtes selle laiuseks 7–30 km. 1811. aasta kordusekspeditsioonil avastas Sannikov, et tegemist on siiski mitte väina, vaid lahega. Veel 20. sajandi keskpaigani märgiti see kaartidele väinana.
Hedenströmi lahte kirjeldati aastatel 1821–1822 Pjotr Anjou Ust-Jana ekspeditsiooni käigus. Laht sai nime Uus-Siberi saarte uurija Matthias Hedenströmi auks.
Venemaa Föderatsiooni administratiivjaotuses kuulub laht Sahha Vabariigi (Jakuutia) Buluni ulussi.
Must vihm

"Must vihm" (jaapani 黒い雨; Kuroi ame) on jaapani kirjaniku Masuji Ibuse romaan, mis ilmus 1965. aastal.
Romaani tegevus toimub Hiroshima lähedal pärast tuumapommi plahvatust ja käsitleb hibakushade, pommiplahvatuse üleelanute, probleeme.
Selle põhjal on tehtud mitu filmi.
Nürnberg

Ajalugu

Linn asutati aastatel 1000–1040. Nürnbergi on mainitud esmakordselt 1050. aastal, nuorenberc'ina (kivine mägi). 1050–1571 oli Nürnberg Püha Rooma riigi tähtsamaid linnu, kus kogunes Riigipäev ja asus keisri õukond. Aastal 1219 sai vabalinnaõigused, mis tagas sõltumatuse vürstidest (allus ainult keisrile).
19. sajandil arenes Nürnberg Baieri tööstuslikuks tsentrumiks. Esimene rong sõitis Nürnbergist Fürthi 1835.
Nürnbergis pidas parteikongresse Natsionaalsotsialistlik Saksa Töölispartei.
Pärast Teist maailmasõda toimus seal Nürnbergi protsessina tuntud kohtuprotsess sõjakurjategijate üle.
Anton Pilve

Anton Pilve VR II/3 (1935. aastani Anton Pelpson; 7. november 1897 Jõhvi vald, Virumaa – 1. märts 1942 Vjatlag, Kirovi oblast) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Dransfeld

Turism

Linnast lõunas on vabaõhu bassein ja telkimisala.
Kilk (ajaleht)

Kilk oli nalja- ja pilkeleht, mis ilmus aastatel 1912–1914 Tallinnas. Esimene number ilmus 21. jaanuaril 1912. 
Esimese numbri tiitelehehel oli kirjas, et ajaleht hakkab ilmuma kaks korda kuus, iga kuu esimesel ja kolmandal laupäeval. Sageli aga ajalehe ilmumine hilines, 1912. aasta sügisel jäi trükitööliste streigi tõttu paar numbrit üldse ilmumata. Alates 1914 hakkas ilmuma igal nädalal. 
Toimetus asus Tallinnas Dunkri tänav 7. Ajalehe väljaandja oli poola juurtega eestlane Karl Pinkowsky, kes kirjutas ajalehte ka palju tekstilist osa. Toimetaja oli Jüri Vilms. Kilgis pilati balti saksa paruneid ning Jaan Tõnissoni ja tema valitsust, samuti kritiseeriti rahva liigjoomist ja karskusliikumise tegevusetust. Kritiseeritakse "Nella" mehi, võetakse osa neljanda riigiduuma valimistest ja kirjeldatakse töötajate eluolu Narvas. Kritiseeriti ka teisi ilmuvaid ajalehti, peamiselt Revelskije Izvestija, Ajaleht, Tallinna Teataja ja Rakvere Teataja, kuid sageli reklaamiti Narvas ilmuvat ajalehte Kiir. Ajalehes avaldati sageli mitmeid satiiriliisi artikleid, mis balansseerisid päris lubamatul piiril, seetõttu mitmed väljaande numbrid sattusid ka aresti alla. 
Ajalehte tsenseeriti sageli nn valgete laikudega, mille kohta kirjutati: "Eksite suureste: seal kohas, mis valge oli, polnud algusest saadik tühi ruum, vaid see ruum läks alles siis tühjaks, kui "Kilk" kitsaste väravate vahel kinni oli. Pealegi on ka paber, nüüd sõjatsensuuri ajal imelik - ei võta igast kohast trükimusta külge! ... Sellepärast ep tekivadki need valged plekid."  

Ajalehte anti välja rasketes oludes ning ajakirjanikud töötasid vahel ka näljas. Toimetuse rasketest tingimustest kirjutas 1912. aastal Kilgis Karl Pinkowsky ka luuletuse: 
"Nii tuli koldes praksub ala,
toas vingu, suitsu pilvena,
ning meestel endil tusk ja pala
ja tihtipeale – nälgida"
Lühikest aega toimetas ajalehte Juhan Veidenstrauch. Alguses trükiti ajalehte J. & A. Paalmanni trükikojas, hiljem Ehrenpreisi trükikojas, ning ajaleht ilmus 4 korda kuus. 1913. aastal ilmus pilkeleht 2 korda kuus, kuid 1914. aastal hakkas ilmuma igal laupäeval. Kokku ilmus kolme aasta jooksul 94 numbrit. 
Ajaleht suleti kuberner Izmail Korostovetsi käsul 1914. aastal (nr 3).
Saturn V

Esimene aste

Esimese astme (S-IC) mootorid F-1 töötasid 160 sekundit ning kiirendasid raketi kiiruseni 3,71 km/s. Selles astmes oli kütuseks petrooleum ja hapendajaks vedel hapnik, mida oli kokku ligi 2150 tonni. Viiemootoriline esimene aste arendas 3400 tonnist tõukejõudu ja kulutas igas sekundis umbes 13,5 tonni kütust. Saturn V esimese astme stardi ajal värises maapind kuni kuue kilomeetri raadiuses.
Et kanderakett ei ületaks plaanitust suuremat kiirendust, lülitati esimese astme viiest mootori üks mootor (keskmine) ettenähtud ajal välja.
Kui kanderakett oli saavutanud vajaliku kiiruse ja kõrguse 60 km, eraldus tühjenenud I aste, mis jätkas inertsi tõttu tõusu veel mõni minut kuni 110 km kõrguseni, kust langes lõpuks Atlandi ookeani umbes 550 km kaugusele stardipaigast.

Teine aste

Teine aste rakendus tööle pärast I astme eraldumist, erinevalt esimesest astmest oli II astme kütuseks veeldatud vesinik, mis reageerides 6 minuti ja 30 sekundi jooksul vedela hapnikuga, arendas viie J-2 krüogeenmootori abil kokku 500-tonnist tõukejõudu. Teise astme abil saavutas kanderakett kiiruse 6,8 km/s ja kõrguse 182 km. Peale eraldumist põles II aste atmosfääris ära.

Kolmas aste

Kolmanda astme ainsa krüogeenmootori J-2 kütuseks oli samuti vesinik ja hapendajaks vedel hapnik. Selle astme mootori eripäraks oli väljalülitamise ja taaskäivitamise võimalus. III astme mootori 2,5-minutilise põlemisajaga saavutas kosmoselaev Maa orbiidile jäämiseks vajaliku kiiruse. Õigel hetkel käivitati III astme mootor uuesti 5 minutiks, et anda kosmoslaevale Maa orbiidilt Kuu suunas liikumise trajektoor. III astme ülaosas paiknes kuumoodul, mis pidi eralduma juba Kuu orbiidil.
Aleksandr Kuprin

Aleksandr Ivanovitš Kuprin (vene keeles Александр Иванович Куприн; 7. september (vkj 26. august) 1870 Pensa kubermang, Venemaa – 25. august 1938 Leningrad, NSV Liit) oli vene kirjanik.
Aastail 1910–1919 elas ta Peterburi kubermangus (hilisema nimega Petrogradi kubermangus) Gattšinas. Ta mobiliseeriti Esimese maailmasõja ajal ning oli väljaõppes Soomes, kuid demobiliseeriti siis kehva tervise pärast. Punase terrori käigus Petrogradis vahistati ta 1918. suvel ja viidi vanglasse.
Ta mobiliseeriti 16. oktoobril 1919 Gattšinas Vene kodusõja ajal kui ta endine tsaariarmee ohvitser (porutšik) Nikolai Judenitši juhitud Loodearmeesse. Ta määrati Narvas toimetama Loodearmee juures ilmuvat ajalehte Prinevski krai ("Приневскiй край"), lehetoimetus asus Narvas Koidula tänav majas nr 8.
Pärast Vabadussõja lõppu töötas ta venekeelses ajalehes Svoboda Rossii («Свобода Россiи») Tallinnas, hiljem aga emigreerus Helsingisse ja seejärel 4. juulil 1920 Prantsusmaale Pariisi.
1937. aastal läks raskesti haigena tagasi NSV Liitu, kus ka 1938. aastal suri.

Mälestuse jäädvustamine

26. oktoobril 2003 avati Narvas tema mälestustahvel.

Isiklikku

1937. aastal läks koos temaga tagasi NSV Liitu tema abikaasa Jelizaveta Moritzovna Kuprina (Елизавета Морицевна Куприна).
1958. aastal läks NSV Liitu tagasi ka tema tütar Ksenija Kuprina, kes töötas A. S. Puškini nimelises teatris Moskvas.
William Byrd

William Byrd (1540 või 1539. aasta lõpp London – 4. juuli 1623 Stondon-Massey, Essex) oli inglise organist, helilooja ja noodikirjastaja.
Byrdi sünniaeg on teadmata. 15. novembril 1622 koostas ta oma testamendi, milles ütles enese kohta "oma 80. eluaastal", mis annaks tema sünniaastaks 1542 või 1543. Ent 2. oktoobril 1598 oli ta koostanud omakäelise dokumendi, kus nimetas end 58-aastaseks – see teeks tema sünniaastaks 1539 või 1540. Tänapäeval peetakse varasemat sünniaega tõenäolisemaks.
Tema vanematest ei ole teada midagi peale nimede (Thomas ja Margery). Tal olid vennad Symond ja John, kes mõlemad said kaupmeesteks, ning neli õde: Alice, Barbara, Mary ja Martha.
14. septembril 1568 abiellus Byrd Julian Birleyga. Neil sündis vähemalt 7 last.
Ta õppis Thomas Tallise juures. 1563 määrati ta Lincolni katedraali organistiks ja koorijuhiks ning sellel kohal töötas ta 1572. aastani. Lincolnis kujunes ta heliloojaks. Lincolnis olid mõjukad puritaanid, kes soovisid niisugusi laule, millel oleksid selged sõnad ja lihtne viis, ning selliseid Byrd siis tegi. Pärast seda, kui ta Lincolnist lahkus, jätkas kohalik kirik talle vähendatud palga maksmist, et ta sinna edaspidigi oma helitöid saadaks.
Byrd oli alates 1570 kuningliku kapelli liige, alates 1572 õukonna organist. Koos Tallisega sai ta 1575 litsentsi levitada oma teoseid Londonis. Samal aastal ilmus kogu "34 püha laulu", milles oli 18 Byrdi 5–6-häälset motetti. 1591 ilmus "My Lady Nevelles'i kogu", kus on 40 pala virginaalile (tantsud, fantaasiad, variatsioonid), häbenemata viise, "mida ümisevad voorimehed". 1585 sai ta pärast Tallise surma kirjastuse ainuomanikuks. Alates 1593 elas Byrd Londonis, seejärel Stondon-Masseys.

Looming

Bird on kirjutanud 3 missat, kogud motette 1589/91, 2 kogu graduaale 1605/07, mitmesuguse koosseisusuga kammeransambleid, sh 15 fantaasiat, pavaane, galjarde, umbes 140 pala virginaalile, palu lautole, umbes 70 3–6-häälset madrigali, umbes 30 instrumentaalsaatega 1-3-häälset laulu, kogud psalme, sonette ja kurbuslaule 1588/1611.
Tallinna Tehnikaülikooli mõõteelektroonika õppetool

Mõõteelektroonika õppetool oli õppetool Tallinna Tehnikaülikooli Elektroonikainstituudis.
Õppetool ja professuur moodustati TTÜ reformi käigus 1992. aastal Mõõtesüsteemide labori baasil. 
Mõõteelektroonika õppetooli loojaks ja esimeseks juhatajaks oli mõõteelektroonika professor Mart Min. Tema järel sai õppetooli hoidjaks vanemteadur Toomas Parve.
Õppetool teostas õppetööd mõõteelektroonikaga (electronic measurements, Messelektronik) ja biomeditsiinielektroonikaga (biomedical electronics) seotud ainetes magistri- ja doktoriõppe osas. Õppetooli teadus- ja arendustegevus oli seotud samade valdkondadega, eeskätt signaali sünkroondetekteerimisel põhinevate mõõtevahendite loomisega elektrilise bioimpedantsi mõõtmisel põhinevate meditsiinilise diagnostika vahendite jaoks, kuid ka tehnilise diagnostika jaoks.
Õppetooli koosseisu kuulus mõõtesüsteemide laboratoorium, mis tegeles õppe- ja teadustööga mõõtesüsteemide alal. Laboratooriumi juhataja oli Aivar Usk. Laboratooriumis lasti käiku üks esimesi üle Interneti toimivaid välisõhu temperatuuri pideva mõõtmise süsteeme Eestis - temperatuuriserver, mis toimis pikka aega (üle 10 aasta). 
Õppetöö osas oldi Eestis esimeste hulgas üle Interneti teostatavate laboratoorsete tööde osas.
Õppetool suleti seoses Elektroonikainstituudi poolt teostatava õppetöö korraldamise üleviimisega ühte Kognitiivse elektroonika õppetooli. Õppetooli uurimisgruppide ja mõõtesüsteemide laboratooriumi baasil moodustati Siduselektroonika uurimislaboratoorium.

Märkus:

Lühiajaliselt kandis üksus ka nimetust Rakenduselektroonika õppetool, mida ei maksa aga segamini ajada varasema Rakenduselektroonika õppetooliga.
Meiekose õpperada

Meiekose õpperada on Sandra külas Põhja-Sakala vallas Viljandimaal ja Riisa külas Tori vallas Pärnumaal asuv õpperada.

Raja tutvustus

Meiekose õpperada lookleb esmalt piki Raudna ja Tõramaa jõe kallast ja viib tutvuma Tõramaa jõe suudmeala luhtadega, mis on üks osa Soomaa pärandmaastikest. Meiekose õpperada on 5,6 km pikk. Rada võib läbida jalgsi, jalgratta või hobusega ja talvel suuskadega. Meiekose õpperada ei jõua ringiga algpunkti tagasi, seega tuleb hoolitseda, et raja lõpus ootaks mõni sõiduvahend. Lisaks jääb matkarajale ka mitu lõkkekohta ja telkimispaika, kus aega veeta.

Vaatamisväärsused

Raja vaatamisväärsusteks on luhad, eri taimeliigid, jõekäärud, jändrikud tammepuud ja vanad talukohad.
Sirgu mõis

Sirgu mõis (saksa keeles Sirgo) oli Luunja mõisa kõrvalmõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõisa ala Tartu maakonda Luunja valda.
Õhtu tänav (Pärnu)

Õhtu tänav on tänav Pärnus.
Õhtu tänav algab Kalda tänavalt ja lõppeb Vana-Tallinna tänavaga ristumisel. Õhtu tänav on ligikaudu 400 m pikkune. Tänava vasakul küljel asub Pärnu vallikraav.
Tänava eestikeelset nime on kasutatud aastast 1915.
Sikupilli tänav (Rakvere)

Sikupilli tänav on tänav Rakvere linna idaosas, Roodevälja linnaosas .
Lääne-ida suunaline Sikupilli tänav on 153 m pikkune. Ta saab alguse Muru tänavalt, pöördub lõuna suunas ning lõpeb Torupilli tänava ristmikuga. Kaugus Rakvere keskväljakust – Turu platsist, on linnulennul mõõdetuna ca 1,3 km. 
Tänav on moodustatud detailplaneeringu alusel, saanud oma nime 2007 aastal ning on kavandatud piirkonna erakruntidele juurdesõiduks lääne poolt kuni Torupilli tänavani. Tänava-ala on ainult osaliselt korrastatud ning ehitatud on vaid üks eramu.
Timo Soini

Religioon ja arvamused

Soini on katoliku kiriku liige aastast 1988. Ta on samasooliste abielu, nendevaheliste suhete registreerimise, abordi ja surmanuhtluse vastu. Ta hindab paavsti antikommunismi ja ateismi eiramist.

Isiklik elu

Soini ja tema perekond elavad Espoos. Soini on alates 1996. aastast abielus arst Tiina Maarit Soiniga. Neil on kaks last: Toivo (sündinud 1997) ja Silja (sündinud 1999).
Harmi mõisa park

Harmi mõisa park on kaitsealune mõisapark Harju maakonnas Kose vallas Ojasoo ja Harmi külas endisaegse Harmi mõisa alal. Pargi pindala on 5,3 ha.
Kibuna raudteepeatus

Kibuna raudteepeatus on raudteepeatus Harju maakonnas Saue vallas Kibuna külas. Peatuskoht asub laiarööpmelise Keila–Riisipere raudtee ääres. Peatus jääb Vasalemma ja Laitse raudteepeatuse vahele.
Tegu on esimese pärast Eesti taasiseseisvumist rajatud elektriraudtee peatuskohaga, kus rongid hakkasid peatuma 1. veebruaril 2005. Selles kohas oli enne juba olemas Nõukogude okupatsiooni ajal kohalike suvilaomanike initsiatiivil ehitatud perroon, kuid seda ei võetud valede gabariitide tõttu kasutusse.
Üheteelise raudtee ääres on üks perroon pikkusega 100 meetrit. Peatuses peatuvad Elroni Tallinnast Riisiperesse sõitvad elektrirongid. Piletihinnalt kuulub peatus IV tsooni.
Rouvroy (Belgia)

Asulad

1976. aastal moodustatud vald koosneb seitsmest asulast: Couvreux, Dampicourt, Harnoncourt, Lamorteau, Montquintin, Rouvroy ja Torgny.
Gutagrunne

Gutagrunne (eestirootsikeelne nimi; rootsi keeles Gutagrunden) on Lääne maakonnas Vormsi vallas Hullo lahes asuv 0,29 hektari suurune saar.
Saar asub Rumpo poolsaare ja Pasilaiu vahel, 800 meetrit Rumpo poolsaarest. Saar on liivase pinnamoega, rannajoone pikkus on 275 meetrit.
Saare koordinaadid on 58° 57′ N, 23° 17′ E.
Jaan Tepp

Haridustee

Ta lõpetas 1994. aastal Eesti Humanitaarinstituudi bakalaureusekraadiga teoloogias. 1995. aastal aktsepteeriti ta Püha Thomase Pontifikaalülikooli litsentsiaadiks. Samal ajal kohtus ta Vatikanis paavst Johannes Paulus II-ga, kes andis õpinguteks oma õnnistuse. Kuid 1996. aastal oli Tepp perekondlikel põhjustel sunnitud Rooma-õpingud pooleli jätma. 
Aastatel 2000–2003 õppis ta Tartu Ülikooli Euroopa Kolledžis rahvusvaheliste suhete eriala magistrantuuris ja kaitses magistrikraadi 14. veebruaril 2003 Euroopa Liidu õiguse, konkurentsipoliitika ja kaubandussuhete valdkonnas (magistritöö "Presidendi roll ja võimalused EL poliitika kujundamise protsessi mõjutamisel parlamentaarse riigikorra puhul: Eesti näide", juhendaja Keit Kasemets).

Töökäik ja ühiskondlik tegevus

Aastatel 1993–1994 töötas ta Humanitaarinstituudi tegevdirektorina, 1994–1996 Filosoofia ja Teoloogia Keskuse kantslerina, 1996–2001 Vabariigi Presidendi kantselei välisosakonna nõunikuna ning 1999. aastal Euroülikooli lektorina.
Tepp oli aastatel 2001–2009 Eesti Tuuleenergia Assotsiatsiooni juhatuse esimees. Ta käivitas 2003. aastal OÜ Energiasäästubüroo, mis on spetsialiseerunud energiasäästu ja taastuvenergia rakenduste turustamisele, 2007–2009 oli ta Kliima- ja Energiaagentuuri nõukogu aseesimees, varem on olnud majandusministeeriumi taastuvenergeetika nõukogu liige ning Eesti Vabariigi presidendi nõunik. Ta on kuulunud Erakonna Eestimaa Rohelised juhatusse. Ühtlasi juhib Harjumaal Jõelähtmes Ruu Küla Heakorra Seltsi, mis võitleb kohaliku põlismetsa piirkonda planeeritava paekivikarjääri vastu.

Raamatud

Jaan Tepp avaldas 1991. aastal luulekogu "Roosast marmorist roos". 2000. aastal kirjastas Ilo teoloogilis-filosoofilise teose "Kurjuse kuningriik. Uurimus kurjusest" (). "Kurjuse kuningriik" on Tepi iselaadne katse mõista ja näha maailmas eksisteeriva kurjuse fenomeni läbi religioonifilosoofilise prisma. 2017. aastal ilmus Tepilt ligi 500-leheküljeline seiklusromaan "Maria Theresia taaler" – raamat "armastusest ja ebausust ning nähtamatust reaalsusest meie ümber".
Liider (laev)

Liider (ka hävitajate juhtlaev, hävitajate liider) on hävitajast suurem ja ristlejast väiksem lahinguotstarbeline sõjalaev, mis on sisustatud ka staabilaevaks ning mõeldud teiste sama liiki sõjalaevade (reeglina hävitajad) juhtlaevana. Lisaks suurematele mõõtmetele on liidril tugevam relvastus.
Liidrid olid suuremate mereriikide relvastuses peamiselt 20. sajandi esimesel poolel.
Ketš

Ketš (inglise keeles ketch) on taglase tüüp ja selle järgi nimetatud väike, kahemastiline purjelaev, mille besaanmast on palju lühem kui grootmast ja mille besaanmast asub laeva roolipeast eespool.

Ajalugu

Ketš tekkis 17. sajandi keskpaiku Inglismaal ja Põhja-Ameerikas ja kandis algselt nimetust catch. Vaatamata nimetusele ei kasutatud seda eriti kalalaevana, vaid sagedamini rannasõidu kaubalaevana. Arvatakse, et esialgne nimetus tulenes sellest, et seda tüüpi laevu kasutati vastase jälitamiseks. 18. sajandi alguses oli rohkesti seda tüüpi laevu kasutusel Inglise, Prantsuse ja Hollandi mereväes varustuslaevadena ja isegi suurtükilaevadena (inglise keeles bomb-ketch). Relvastatutena 1-2 mortiiriga eespool grootmasti, kasutati neid vastase kaldakindlustuste pommitamiseks. 
Ketši algne purjestus koosnes kolmest eespurjest pika pukspriidi kohal ja forstaakseilist, grootmastis oli kahvelpuri ja kuni kolm raapurje, besaanmastis kahvelpuri ja üks raapuri. Hiljem asendati raapurjed topseilidega. Sellisest purjekast arenesid teised purjekatüübid, nagu nn postilaev (inglise packetboat) ning purjekalalaevad hooker ja dogger. 
Nüüdisajal on ketšide kahvelpurjestus enamasti asendatud bermuudapurjestusega ja purjekas leiab kasutust põhiliselt purjespordis. 
Eesti rannasõidus oli ketš (erinevalt Lääne-Euroopast) üsna vähe levinud, kuna eelistati ehitada peamiselt kaljaseid.
Cameroni vald

Ajalugu

Vald moodustati 1870. aastal.
Eduard Totleben

Krahv (a-st 1879) Franz Eduard von Totleben (kirjanduses ka Todleben; vene Эдуа́рд Ива́нович Тотле́бен; 20. mai 1818 – 1. juuli 1884) oli baltisaksa sõjainsener ja Venemaa sõjaväelane (kindral). Talle kuulus Kėdainiai mõis.
Osutus

Osutus (inglise keeles reference) on analüütilises keelefilosoofias see, mille kohta nimi (nimisõna, nimisõnafraas, asesõna või muu osutav väljend) käib (millele ta osutab, millele ta viitab, mida ta tähistab, denoteerib).
Keeleteaduses (semantikas) nimetatakse osutust tavaliselt referendiks või denotaadiks, semiootikas (Charles Sanders Peirce'i eeskujul) ka objektiks.
Eestikeelse termini "osutus" võttis trükis kasutusele Jaan Kangilaski, tõlkides sõna Bedeutung Gottlob Frege artiklis "Über Sinn und Bedeutung" ("Tähendusest ja osutusest"). Termin oli välja pakutud Tartus aastast 1991 Madis Kõivu juhtimisel koos käinud Analüütilise filosoofia seminaris.
August Tõruvere

August Tõruvere (15/27. august 1888 Alatskivi vald, Tartumaa – surma aeg ja koht teadmata) oli eesti põllumees.
Ta oli Alatskivi vallavanem, Alatskivi põllumeeste konvendi, Omavalitsuste esinduskogude poolt valitud esindajate kogu ja [[Tartu maavolikogu (1938)|Tartu maavolikogu liige. Arreteeriti 15. detsembril 1944 Savimetsa külas Alatskivi vallas, oli Karaganda oblastis, vabanes asumiselt 5. märtsil 1955.
Lydia Koidula tänav (Viljandi)

Lydia Koidula tänav on tänav Viljandis Uueveski linnaosas.
Tänav saab alguse Uuelt tänavalt (teisel pool kulgeb samas sihis Kooli tänav) ja suundub kirdesse. Tänav ristub Juhan Kunderi ja Meeme tänava ning Mihkel Veske puiesteega ning lõppeb Kalda puiesteega ristudes.
Tänava pikkus on 454 m.
Eesti Laul 2018

1. poolfinaal

1. poolfinaal toimus 10. veebruaril 2018. Saatejuhid olid Kristel Aaslaid ja Martin Veisman.

2. poolfinaal

2. poolfinaal toimus 17. veebruaril 2018. Saatejuhtid olid Kristel Aaslaid ja Martin Veisman.
Žüriisse kuulusid Lenna Kuurmaa, Eeva Talsi, Hanna Parman, Mariliis Mõttus, Kristjan Hirmo, Tomi Rahula, Jaanus Nõgisto, Dave Benton, Rainer Ild, Aleksandr Zemzurov ja Erik Morna.

Finaal

Finaal toimus 3. märtsil 2018 Saku Suurhallis. Saatejuhid olid Ott Sepp ja Meelis Kubo.
Koplina säär

Koplina säär on neem (maasäär) Saare maakonnas Abruka saare kirdeosas. Säärel asub Abruka sadam.
Sääre koordinaadid on 58° 10′ N, 22° 32′ E.
Essee

Ajalugu

Francis Baconi (1561–1626) kaudu levis Montaigne'i antud nimetus "essee" Inglismaa nn moraalsetesse nädalalehtedesse. 18. sajandil oli essee Inglismaal üks juhtivaid ajakirjandusžanre, ajakirjandusest kandus see ka ilukirjanduse valda ning ilukirjanduse osana mõistetuna uuesti prantsuse kirjandusse ja levis ka ameerika, saksa ja hispaania kirjanduses.
Maailmakuulsad esseiste: Gotthold Ephraim Lessing, Johann Gottfried von Herder,Thomas Carlyle, Henry David Thoreau, Bertrand Russell.

Eesti

Eesti tuntumaid esseiste on Friedebert Tuglas, Johannes Semper, hilisemal ajal Jaan Kaplinski, Fanny de Sivers, Ilmar Vene, Mihhail Lotman, Marek Tamm, Linnar Priimägi jt.
Metsahaldjas

Nimest

Metshaldjaid on teada mitme nime järgi: metsavana, metsataat, metsaisa jne. Tavaliselt kujutatakse metsahaldjat vanamehena, kellel on kasetohust kübar peas, samblasarnane habe suus ja samblane kasukas seljas, aga alati ei ole ta inimene, vaid võib olla ka metsloom.

Perest

Metshaldjal on pere. Teatakse rääkida tema lastest, poegadest ja tütardest. Ausatele tütarlastele tuleb metshaldjas mõnikord kosja. Kui neiu ära ütleb, moondab see tütarlapse silmad ära või võtab vägisi endale naiseks. Metshaldja ja inimese abielust sündinud lapsed võidavad teisi inimesi tugevuse ja mõistuse poolest ning neid on kuulda seitsme versta taha. Metshaldjad elavad kogukondadena, nad on jumalikud olendid ja tänu sellele ka ilusamad ja targemad kui inimesed.

Käitumine

Tihti karistab metshaldjas inimesi nende pahade tegude pärast. Mõnikord jäävad nad nähtamatuks, aga inimene tajub ja näeb ta tempusid. Metsas jalutaja eksitab ta tihtipeale ära, aga ainult selle, kes on metshaldjat kuidagi pahandanud. Metshaldjas moondab ekslejal silmad nii ära, et ta võib oma kodu ümbruses käia, aga seda ära ei tunne. Metsas eksleja leiab kodutee üles ainult oma koera haukumise või kukelaulu peale.

Uskumused

On erinevad käitumisreeglid, käsud ja keelud, mida metsa minnes pidi meeles pidama. Näiteks tehti kõrtest, okstest, nahkadest, vöödest, õitest, viljapäist ja muudest „väge“ sisaldavatest esemetest side, mis seoti ümber puu ja näitas metsahaldjale, et tema on ohvri toonud ja teda palun mitte karistada.
Metshaldjas nuhtleb metsavargaid tõsiselt, mõnikord küttidele muudab end metsloomaks, aga mitte ükski kuul teda ei tapa, isegi mitte hõbedane. Kui metshaldjas tuleb kedagi karistama, siis seda on kaugelt kuulda. Maa müdiseb, puud liiguvad ja oksad värisevad. See kellele ta järgi läheb võib ainult loota armule.
Mõnikord kutsub metshaldjas eksleja enda juurde koju, toidab ja söödab teda. Lõpuks saadab õigele teele ja kui eksleja arvab et möödas on mõned tunnid, siis tegelikult aastad.

Ohverdamine

Ohvrite toomisest on vähe teada. Teatakse et metsas on kivi, mätas või sipelgapesa, kuhu aeg-ajalt tuuakse marju ja kütid viivad sulgi ja metsasaagi konte.