google/wiki40b huggingface dataset:
Tuudur Vettik

Tuudur Vettik (Theodor/Feodor Fabian) (4. jaanuar 1898 Pudivere, Vao vald, Virumaa – 20. mai 1982 Tallinn) oli eesti helilooja, koorijuht ja pedagoog.
Muusikalise hariduse sai ta 1919–1926 Tallinna Konservatooriumis õppides seal viiulit, kompositsiooni ning muusikapedagoogikat, milles ta sai diplomi (August Topmani klass). Paljudele oma koori- ja soololauludele kirjutadas ta ise ka sõnad. Segakoorilaul "Su Põhjamaa päikese kullast", mis autori poolt oli mõeldud hümniks (sõnad Magda Univer), on alates 1938. aastast korduvalt kõlanud laulupidudel, ka 1969 ja 1980 autori juhatusel. Viimati 2007 noortelaulupeol Ilmapuu. 
1950. aastal ta arreteeriti ja ta viibis mitmes vangilaagris.
1956. aastal ta vabanes ja asus tööle Tallinna Riiklikus Konservatooriumis koorijuhtimise õppejõuna. Tema õpilased olid näiteks Ants Üleoja ja Roland Laasmäe. T. Vettik on kirjutanud rohkesti artikleid, arvustusi ja õpikuid, sh Koorijuhi käsiraamatu (1965).
Vettik oli ka laulupeo üldjuht aastatel 1933, 1938, 1947, 1960, 1969 ja ka 1980, kui Vettikul oli vanust juba üle 80 eluaasta. Samal aastal pälvis ta ka Eesti NSV rahvakunstniku aunimetuse.
Søren Brier

Søren Brier (sündinud 12. juulil 1951 Kopenhaagenis) on taani bioloog ja semiootik. Ta on semiootikaprofessor (professor in the semiotics of information, cognitive and communication science) Kopenhaageni Majandusülikoolis (Copenhagen Business School).
Ta huvivaldkonnaks on biosemiootika ja kübersemiootika. Ta on ajakirja Cybernetics and Human Knowing peatoimetaja.
Bakuu AZAL

Ajalugu

Klubi asutati 1996. aastal kui saalijalgpalliklubi AMMK, mis osales hooaegadel 1996/97 kuni 2003/04 Aserbaidžaani saalijalgpalli liigas.
Bente Skari

Maailmakarikavõistlustel

Bente Skari osales karjääri jooksul 139 MK-etapil ja jõudis poodiumile 60 korral, millest 42 korral kõige kõrgemale astmele.

Isiklikku

Bente Skari oli tippsportlasena 173 cm pikk ja kaalus 63 kg. Ta on murdmaasuusatamise olümpiavõitja Odd Martinseni tütar. 1999. aastal abiellus ta Geir Skariga.
Aleksander Niine

Elulugu

Aleksander Niine oli aedniku poeg.
Niine lõpetas 1929 Läänemaa Ühisgümnaasiumi, 1931 Vahi aiandus-mesinduskooli ja 1939 Readingi Ülikooli Inglismaal. 1965. aastal kaitses ta Eesti Teaduste Akadeemia juures põllumajanduskandidaadi kraadi väitekirjaga "Maastikuarhitektuuri ja haljastamise probleem Eesti NSV-s". Ta töötas 1931–1932 Tartus Eerika puukoolis, oli 1934–1935 Haapsalu linnaaednik, 1939–40 Tallinnas Loodushoiu ja Turismi Instituudi iluaianduse eriteadlane ja 1940–1950 linna aiandusosakonna juhataja. 1950–1960 oli Niine Eesti TA teadur, 1961–1974 Tallinna Botaanikaaia maastikuarhitektuuri osakonna juhataja, ühtlasi 1942–1974 ERKI maastikuarhitektuuri õppejõud, sh 1944–1950 dotsent.

Teadustöö

Aleksander Niine on uurinud maastikuarhitektuuri ja iluaianduse kujunemist Eestis, valgustanud selle ala aktuaalseid probleeme teaduslikes väljaannetes ja ajakirjanduses. Ta kasvatas uue põlvkonna Eesti maastikuarhitekte.
Niine koostas üle 40 teostatud haljastus- ja maastikukujundusprojekti. Nende seas on Tallinnas Viru tänava nurga haljasala, Rävala puiestee ja Estonia teatri esine park, Tõravere observatooriumi ja Võrtsjärve limnoloogiajaama haljastus, Jägala looduspark jt. Suurtööks sai Tallinna Botaanikaaia üldplaneeringu (1959–1968) ning rosaariumi, dendraariumi jt detailplaanide koostamine.
Niine oli Eesti Aianduse ja Mesinduse Seltsi (EAMS), Eesti Looduseuurijate Seltsi (LUS) ja Arhitektide Liidu liige. Ta avaldas üle 70 teadustrükise ja aimeartikli, sh 5 raamatut.
Otto Johann von Poll

Otto Johann von Poll (21. (ukj 31. jaanuar) 1635 – 1710 Kuressaare) oli Rootsi sõjaväelane (ooberstleitnant).

Elulugu

Tema vanemad olid Frommhold Poll ja Gerdruta von Vietinghoff. Astus Rootsi sõjaväeteenistusse, kus tõusis ooberstleitnandiks. 1672. aastal sai ta naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikuks, kuid rüütelkonda teda siiski ei introdutseeritud. 1710. aastal oli ta Kuressaare komandant. Suri katku.

Perekond

Ta oli abielus kaks korda: 1671. aastal Anna Elisabeth Natt och Dagiga (surnud 1678) ja 1680. aastal Katharina Luise von Stackelbergiga (1661–1734). Tema poegadest Jürgen Frommhold (1672–1702) hukkus Erastvere lahingus, Johann Gustav (1673–1709) ja Matthias Poltava lahingus. Lorenz Gustav oli (1688–1752) Paatsa ja Otto Johann (1700–1782) Randvere rendivaldaja.
Zacharava-Pulichava

Ajalugu

Linnaosa rajati suuremalt jaolt vahemikus 1960-1970. Sealsed elamud rajati parteieliidi ja loomingulise intelligentsi jaoks. Mitmeid sealseid elamuid kutsuti nõukogude ajal rahvasuus kindralimajadeks, ent linnaosa sai juba rajamisel hüüdnimeks karusnahksete mütside rajoon (район пыжиковых шапок).
Zacharava tänava ümbrus oli varem Minski äärelinn Stromki Bierah, kus asusid laod ja puidust elamud. Aastal 1940 valmis sellel tänavala ka trammitee. Sõja ajal paljud sealsed hooned hävisid, sealsed taastamistööd algasid alles viiekümnendatel aastatel. Ühtlasi ehitati vana tänav ka laiemaks.
Pulichava tänava ümbruskonnas asus Archirejskaja Słabodka linnaosa, sellest läänes ulatus see aga Lachovka linnaossa. Aastal 1923 nimetati piirkond revolutsionäär Ivan Pulichavi auks ümber. Piirkonnas domineerisid individuaalelamud, mis aga lammutati tänapäevase linnaosa rajamisel.
Bichon frisé

Bichon frisé on väike valge karvaga koeratõug. Ta on pärit Prantsusmaalt ja Belgiast, kus neid juba 2000 aastat tagasi peeti seltsikoertena. 
Bichon frisé on väikest kasvu ja kaalub 4,5–6 kg. 
Bichon frisé on perekonda kiinduv, aktiivne ja sõbralik. Ta on populaarne näituse- ja tsirkusekoer.
Guangzhou Shi

Transport

Aastal 1997 avati Guangzhou metroo. Guangzhou oli Pekingi, Tianjini ja Shanghai järel neljas linn Hiina RVs, kus hakkas tööle metroo.
Guangzhou Baiyuni rahvusvaheline lennujaam, mis asub Huadu linnarajoonis, avati 2004. aastal.
1. jaanuarist [2007] on Guangzhou linnalistel aladel mootorrataste kasutamine keelatud.
Ilmar Pärtelpoeg

Elulugu

Ilmar Pärtelpoeg oli juristi poeg. Ta oli abielus Leila Pärtelpojaga.
Lõpetas 1945 Tallinna 7. Keskkooli, 1949 TPI majandusteaduskonna, majanduskandidaat (1970, NSV Liidu Teaduste Akadeemia Majandusmatemaatika Keskinstituut), väitekiri käsitleb majandusinformatsiooni organiseerimise põhimõtteid tootmise automatiseeritud juhtimissüsteemi tingimustes. Oli 1949–1950 Eesti NSV Kaubandusministeeriumi varustuskontori raamatupidaja, 1950–1951 Tallinna Külmhoone vanemökonomist ja plaaniosakonna juhataja, 1951–1954 trükikoja Ühiselu plaaniosakonna juhataja, 1954–1956 Dünamo suusavabriku tööline, 1957–1962 Nõmme ja Tallinna laste spordikooli treener, 1962–1964 Spordilaevade Katsetehase normeerija ja meister, 1964–1966 Elektrotehnika Teadusliku Uurimise Instituudi vanemteadur ja sektorijuhataja, 1966–1973 NSV Liidu TA Majandusmatemaatika Keskinstituudi Eesti filiaali grupijuht, juhtivinsener ja vanemteadur, 1973–1980 Eesti NSV Plaanikomitee majanduse ja planeerimise teadusliku uurimise labori sektorijuhataja, 1980–1989 Eesti NSV Plaaniinstituudi teadusdirektori kohusetäitja, 1989–1990 Eesti NSV Plaanikomitee Arvutuskeskuse juhtiv projektiinsener, 1990–1992 väikeettevõtte Registrikeskus direktor, 1992–1995 VII Riigikogu asendusliige (vaheajaga), 1997–2000 Riigi Klassifikaatorikeskuse spetsialist.

Teadustegevus

Pärtelpoja uurimisvaldkonnad olid: informaatika ja juhtimissüsteemide automatiseerimine; eestikeelse informaatikaterminoloogia loomine. Olnud riikliku automatiseeritud juhtimissüsteemi (tänapäeval e-valitsuse) esimese järjekorra ning plaaniarvutuste automatiseeritud süsteemi loojaid (1980), osalenud riikliku autoamatiseeritud klassifikaatorite süsteemi loomises (1990). Korraldanud informaatika ja automatiseeritud juhtimissüsteemide alaseid teaduskonverentse, osalenud Eesti NSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudi terminoloogiakomisjonis (1977 ilmunud "Eesti-inglise-saksa-vene infosõnastiku" kaasautor). Alates Laulva revolutsiooni ajast tegeles ta aktiivselt poliitikaga (Wabariiklaste Koonderakonna loojaid 1990, selle majanduspoliitika programmi põhiautor jm). Ta on avaldanud üle 50 artikli suusahüpete ja slaalomitehnika ning treeningu ja hüppemägede kohta, olnud Eestis mitme suusahüppemäe projekteerijaid. Üle 80 teadustrükise, sh 13 monograafia; üle 90 aimeartikli.

Tegevus sportlasena

Pärtelpoeg tuli Eesti NSV meistriks suusahüpetes (1950, 1952, 1954) ja slaalomis (1945 ja 1952). 1952 tuli ta suusahüpetes Balti spartakiaadi võitjaks. Töötas 1946–1962 treenerina ja õppejõuna Tallinna NSK-s, Nõmme SK-s ja Tallinna Kehakultuuritehnikumis. Ta oli Eesti Suusaspordi Föderatsiooni presiidiumi liige (1944–1977).
Lääne-Nigula kalmistu

Lääne-Nigula kalmistu (ka Koela kalmistu) on Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Nigula külas asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kalmistu on suures ulatuses ümbritsetud kivimüüritisega.
Juhan Püttsepp

Elukäik

Lõpetas 1917 Tartu linnakooli ja käis 1919 Tartu Õpetajate Seminaris. Võttis osa I maailmasõjast ja Eesti Vabadussõjast ning asus Pallase kunstikooli asutamise järel kohe sinna õppima. Õppis 1919–1922. Majandusraskuste tõttu oli ta sunnitud kooliõpingud katkestama ja asuma tööle õpetajana. Pallase lõpetas ta eksternina 1929 maalikunsti erialal. Omandas 1927 samas joonistusõpetaja kutse. Töötas õpetajana Põltsamaal ning Tartus kutse- ja keskkoolides, oli 1943–1944 Pallase ja 1944–1951 Tartu Riikliku Kunstiinstituudi dekaan. 1951–1957 töötas ERKI-s ja aastast 1957 asus tööle Tartu ülikooli.
Oli tegev Kujutava Kunsti Sihtkapitali Valitsuse esinduskogu esimehena, Tartu Kunstiklubi esimehena, noorsoo-organisatsioonides ja muudel ühiskondliku elu aladel.

Pere

Tema vend oli pedagoog Eduard Püttsepp. Tema poeg oli kopsuarst Enn Püttsepp ning pojapoeg on ajakirjanik ja bioloog Juhani Püttsepp.

Looming

Juba kunstikooli õpilasena lülitus Püttsepp varakult kunstiühingu Pallas tegevusse, võttes juba 1920. aasta lõpul kahe kompositsiooniga osa ühingu IV kunstinäitusest. Oli sage esineja ka Kujutava Kunsti Sihtkapitali Valitsuse näitustel kodumaal ja eesti kunsti näitustel mitmel pool välismaal.
Juhan Püttsepast kujunes üks koolkonna tüüpilisemaid esindajaid, keda iseloomustab üldiselt mahlakas, pehme, värvikas maalilisus. 1930. aastatel maalis ta mitmeid tugevaid kompositsioone talutöö ainetel. 1940-ndatel arenes tema laad tonaalsemate lahenduste, kasinama värvilahenduse suunas. Maaeluteemalised kompositsioonid olid nõutud terve kümnendi vältel. Juhan Püttsepp on maalinud portreid, maastikke, linnavaateid ja figuraalseid kompositsioone. Kunstnik hakkas näitustel esinema juba 1920. aastatel. Tema loomingus on olnud ekspressiivsemaid katsetusi, mõjutusi uusasjalikkusest, kuid ikka on meistrile olulised olnud töö maalilised väärtused.
Eelistatumateks motiivideks on vaheldusrikka struktuuriga Lõuna-Eesti vooremaastikud oma jõgede ja järvedega ning tumedate metsatukkadega, samuti mõisapargid ja õued askeldavate inimestega, kuid ka rohked Tartu vaated, milles arhitektuurimotiivid etendavad olulist osa.
Õli- ja temperamaalide kõrval võib Püttsepa loomingu paremikku kuuluvaks pidada ka tema pastelle ja värvilisi joonistusi.
Elkharti maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 29. jaanuaril 1830.
Amy Poehler

Amy Meredith Poehler (sündinud 16. septembril 1971 Newtonis Massachusettsis) on Kuldgloobuse auhinnaga pärjatud USA filminäitleja, -produtsent ja koomik.
Double Trouble

Süžee

Guy Lambert on laulja, kes avastab, et ta tüdruksõber Jill Conway on verinoor, mistõttu paar lahku läheb. Jilli isa saadab tüdruku Euroopasse kooli. Juhtumisi on ka Guy'l sinnakanti asja. Laeval nad kohtuvad ja jätkavad oma teekonda koos. Hakkab aga tunduma, et keegi tahaks neid järjekindlalt justkui tappa.
Rahvusvaheline Jalaväemiinide Keelustamise Liikumine

Rahvusvaheline Jalaväemiinide Keelustamise Liikumine (inglise keeles International Campaign to Ban Landmines, lühend ICBL) on valitsusväliste organisatsioonide koostööliikumine, mille eesmärk on maailmast kaotada inimeste vastu kasutatavad miinid ja tagada miinide tõttu vigastada saanud inimestele nende õigused ja võimalikult normaalne elu.
Liit moodustati 1992. aastal, kui ühinesid kuus sarnaste huvide ja eesmärkidega rühma. Tänapäevaks on võrgustik kasvanud ja sellel on liikmeid umbes sajas riigis.
Liikumine ja selle koordinaator Jody Williams said 1997. aastal Nobeli rahuauhinna.
Dmitri Kulikov

Dmitri Kulikov (sündinud 23. septembril 1977) on endine Eesti jalgpallur. On ka mänginud saalijalgpalli.
Viiekümnesendine münt (1936)

Kujundus

Vasekarva münt kaalub 7,5 grammi, selle läbimõõt on 2,75 sentimeetrit  ning selle serv on sile. Nagu ka teised sendi-mündid (välja arvatud 1929. aasta 1-sendine) kujundas selle Georg Westenberg.

Avers

Mündi esiküljel on sõnad "EESTI VABARIIK" ja nimiväärtus "50 senti".

Revers

Mündi tagaküljel on väike riigivapp ning vermimise aasta "1936". 1936. aasta 50-sendise väikesel riigivapil kujutatud lõvid on aluseks ka 1992. aastal käibele lastud müntidel kujutatud lõvidele.
Õunaviks

Õunaviks on Eesti plaadifirma, mille esimene album ilmus aastal 2003. Plaadifirma eestvedajaks on Viljandist pärit Villem Valme. Õunaviks on keskendunud värsketele talentidele ja väiksele ringile põhiartistidele, kelleks tänasel päeval on Pastacas, Puuluup, Kago (kirjanikuna Lauri Sommer) ja Liis Ring (endine artistinimi cirkl). Õunaviks on välja andnud ka kaks esimest Mari Kalkuni sooloalbumit, samuti Erkki Hüva, Agulikassi, Tuljaku, Lilleakna, Iduvigiku ja Martiini plaadid. Lisaks sooloalbumitele avaldatakse pikema aja tagant ka kogumikke “Toatuur”, ilmunud on ka digitaalne kogumik koostöös Inglismaa plaadifirmaga FatCat Records.
Alates 2005. aastast antakse iga albumi ilmumisega samaaegselt välja ka plaadifirma häälekandja Mahlapress uus number, mis keskendub plaadile ja selle autori(te)le. Kõik seni ilmunud häälekandjad on tasuta kättesaadavad Õunaviksi kodulehelt.
2012. aasta sügisel sai plaadifirma "pärimusmuusika piiride avardamise eest" Eesti Pärimusmuusika Keskuselt auhinna Etnokulp.
Herman Liikane

Varajane elu

Sündis rannarahva seitsmelapselise pere kuuenda lapsena (4 venda ja 2 õde). Kõik lapsed elasid üle 60 aasta. Neljast vennast kolm olid samuti meremehed. 1915 lõpetas Gattšina lipnikekooli. 1919 lõpetas Käsmu merekooli, kaugsõidu tüürimehe kursused (koos temaga ka hilisem merejõudude juhataja Johannes Santpank ning samas koolis ka Joosep Pruun).

Tsaariarmees

06.08.1914 määratud 2. Eesti Družiina luurajate komandosse
01.06.1915 Tschudo polgu õppekomandos  
06.12.1915 määratud 106. diviisi
10.01.1916 määratud 422. Kolpino polgu noorohvitseriks ja hiljem rooduülemaks
05.10.1917 ülendatud alamleitnandiks
(Andmed saadud riigiarhiivist)

Teenistuskäik Eesti mereväes

22.12.1917 tuli üle Eesti sõjaväelaste ülemkomitee käsutusse
04.01-05.04.1918 oli ajutiselt ka jalaväe 8. polgu nooremohvitser ja hiljem ka roodu ülem
15.01.1920 Merejõud, juhataja käsutusest määratud Mereväe ekipaaži komandöriks. 
21.04.1920 alamleitnandist leitnandiks, tööpost: Mereväe ekipaaži komandör.  
22.02.1924 mereväeleitnandist vanemleitnandiks, tööpost: Läänemere laevastiku divisjon.  
10.04.1924 auaste vanemleitnant (auastme vanuse täpsustamine) tööpost:Läänemere laevastiku divisjon.
01.06.1924 Läänemere laevastiku divisjonist -> k/l "Lembit", komandöri abiks. 
25.11.1925 ülendati vanemleitnandist kaptenmajoriks, tööpost: S/l. "Lembit". 
15.06.1937 määrati Mereväe õppekompaniist Mereväe aspirantide ettevalmistamise erialakursuse ülemaks.
01.09.1939 seisuga oli ta torpeedopaadi "Sulev" komandör
Ta oli ka selle torpeedopaadi komandör "Orzeli juhtumi" ajal, mis valvas just seda Poola allveelaeva sadamas.
16.02.1940 kaptenmajorist ülendati kaptenleitnandiks, Merelaevastiku divisjon.  
Saksa okupatsiooni ajal töötas natsionaliseeritud laevadel.

Edasine tegevus

1944. aastal põgenes koos abikaasaga Rootsi.
Kuni 1972. aastani töötas ta Rootsis Sergo laevafirma laevadel kapteni ja tüürimehena.
Venemaa Teaduste Akadeemia (1917–1925)

Venemaa Teaduste Akadeemia (vene keeles Российская академия наук) oli Venemaa Vabariigi, Venemaa Nõukogude Vabariigi ja Nõukogude Liidu teadusakadeemia aastatel 1917–1925. 
Varsti pärast Veebruarirevolutsiooni, 1917. aasta mais, toimunud Keiserliku Peterburi Teaduste Akadeemia üldkogul võeti vastu otsus akadeemia ümbernimetamiseks Venemaa Teaduste Akadeemiaks. Esmakordselt Venemaa akadeemiate ajaloos valis akadeemia ise endale presidendi. Selleks sai geoloog Aleksandr Karpinski, kes jäi akadeemia juhiks kuni oma elu lõpuni (1936).
1925. aasta juulis NSV Liidu Kesktäitevkomitee ja NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu ühismäärusega nimetati akadeemia ümber NSV Liidu Teaduste Akadeemiaks.
Yael Bartana

Yael Bartana (sündinud 1970 Kfar Yehezkelis Iisraelis) on Iisraeli videokunstnik, kes elab ja töötab Berliinis ja Tel Avivis.

Töö

Yael Bartana näitusi on toimunud mitmes riigis, sealhulgas Varssavi moodsa kunsti muuseumis Poolas, New Yorgis PS1-s, Van Abbemuseumis Eindhovenis Hollandis ja Moderna Museetis Malmös Rootsis. Ta on osalenud Documenta 12-l Kasselis 2007. aastal, São Paulo kunstibiennaalil 2010. aastal ning võitnud Artes Mundi auhinna 2010. aastal 2011. aastal oli Yael Bartana Poola esindaja Veneetsia biennaalil esimese kunstnikuna, kes polnud Poola kodanik. Bartana fotod, filmid ja heliteosed tegelevad ühiskonna, vaimsuse ja poliitika küsimustega.
Yael Bartana filmid, videoinstallatsioonid ja fotod seavad kahtluse alla rahvusliku eneseteadvuse, mida kultiveeritakse ametlikult tema kodumaal Iisraelis. Tema kesksete teemade seas on kodumaa, naasmine ja kuuluvus.
Bartana teosed käsitlevad tseremooniaid, avalikke rituaale ja sotsiaalseid kõrvalepõikeid, mis peavad riikide kollektiivset identiteeti taaskinnitama. Väljaspool riiki töötades jälgib ta seda kriitiliselt distantsilt. Tema varajased filmid jälgisid peamiselt esteetiliste sekkumiste, sealhulgas heliribade, aegluubis kaadrite ja spetsiifiliste võttenurkade mõju. Poola vastu huvi tundes alustas ta oma Poola-teemalist filmitriloogiat "and Europe will be Stunned", mis vaatleb 19. ja 20. sajandi Euroopat kui aškenazi juutide ajaloolist kodumaad. Hiljem on ta oma filme üha suuremal määral lavastanud, esitledes utoopilisi narratiive ajaloo uute peatükkide jaoks.
2015. aastal on Yael Bartana teos "Unistused ja õudusunenäod" (“Mary Koszmary”, 2007) üleval Tartu Kunstimuuseumi näitusel "Minu Poola. Mäletamisest ja unustamisest".
Lessu

Ajalugu

Napu küla "Riiamaa" piiril asus arvatavasti hilisema Lessu kohal. Napu (Nappo) küla kuulus Koila mõisapiirkonda. Hilisem küla sai arvatavasti nime samanimelise talu järgi. 1871. aasta kaardil on Virumaa poolel märgitud kokku 3 talu, millest üks kannab nime Lesse. Veidi lõunas Tartumaa poolel on läheduses veel kaks talu, millest üks kannab nime Sakkusaar.
Küla paiknes kihelkonna piiril. Nappo küla lõunaserva (Pedja jõe ja Tammissaare raba vahele) teisele poole Koilast lähtuvat oja (tollast Salla jõge ja praegust Koila peakraavi) on 18. saj. L.A. Mellini kaardil Laiuse kihelkonda Villakverest (Willakfer) itta märgitud Willina Saar. Resti soost idas paikneb Laiuse kihelkonna endine Resti küla (varasematel kaartidel ka kui Pillijago talu ja vesiveski).

Loodus

Endine küla on ümbritsetud Resti soo, Sakussaare soo ja Tammissaare rabaga. Piirkonda läbib lääneküljelt Koila peakraav ja idaküljelt Saunamäe kraav.
Leontine Hippius

Leontine Hippius (23. juuli / 4. august 1868 – 30. aprill 1942 Kirov) oli Eesti poliitik. 
Ta on olnud Tallinna saksa valimisliidu esindajana Tallinna linnavolinik. 
1936 anti talle Eesti Punase Risti mälestusmärgi II järgu I aste.
23. juulil 1941 arreteeriti Leontine von Hippius, Agnes von Wahl ja Helene Terras, keda kahtlustati spionaažis. Naised evakueeriti Kirovisse, kus kohalikus oblastikohtus 1941. aasta sügisel süüdistati neid kuulumises “fašistlikku” saksa ühingusse Deutscher Frauenbund ja nõukogudevastaste juttude rääkimises, ning 17. novembril 1941 mõisteti nad surma. Vene NFSV Ülemkohus lükkas kassatsioonikaebuse tagasi ja 30. aprillil 1942 lasti vangid Kirovis maha.
Maaja Ranniku

Maaja Ranniku (1. märts 1941 – 24. oktoober 2004) oli Eesti maletaja, naiste rahvusvaheline meister (1964).
Konstantin Pätsi teine valitsus

Konstantin Pätsi teine valitsus tegutses 2. august 1923 kuni 26. märts 1924.
Rahva Võit

Rahva Võit oli kolhoos Harju rajoonis Saku külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Kiili. Kolhoosi pindala oli 8500 ha.
Oktoobrirevolutsiooni saar

Oktoobrirevolutsiooni saar (vene остров Октябрьской Революции) on saar Põhja-Jäämeres, Severnaja Zemlja saarestiku suurim saar.
Saarest läände jääb Kara meri ja itta jääb Laptevite meri. Punaarmee väin eraldab teda Pioneeri saarest ja Komsomoletsi saarest ning Šokalski väin Bolševiku saarest.
Oktoobrirevolutsiooni saare pindala on 14 170 km². Ta on pindalalt 56. saar maailmas.
Saare kõrgus ulatub 963 meetrini (Karpinski mägi). See on ka Severnaja Zemlja kõige kõrgem tipp.
Üle poole saarest on kaetud jääga. Saarel on Vavilovi liustik, Albanovi liustik, Russanovi liustik, Karpinski liustik, Universitetski liustik jt liustikud. Jäävaba ala on külmakõrb.
On mitu jõge: Bolšaja, Ušakovka, Ozjornaja. Need on peaaegu aasta ringi jääga kaetud.
Saare avastasid Georgi Ušakov ja Nikolai Urvantsev 1930–1932 kestnud ekspeditsiooni käigus ja nimetasid selle Oktoobrirevolutsiooni järgi.
Bonava

Bonava on Põhja-Euroopa elamuarendusettevõte, mis on kasvanud välja Rootsi ehitusettevõttest NCC AB. Ettevõte tegutseb Rootsis, Soomes, Taanis, Norras, Saksamaal, Peterburis, Eestis ja Lätis ning selle käive oli 2017. aastal 1,45 miljardit eurot .
Rootsi keeles tähendab “bo” elamist ja “nav” keskust. 
Bonava aktsiad on noteeritud Stockholmi börsil Nasdaqi nimekirjas.

Bonava Eesti

Bonava Eesti OÜ (endine NCC Elamuarendus) on Bonava Grupi all Eestis tegutsev elamuarenduse ettevõte. Ettevõttes töötab ligikaudu 50 inimest. Bonava Eesti OÜ arendab kortermaju ja elurajoone Tallinna suuremates linnaosades: Lasnamäe, Mustamäe, Põhja-Tallinn, Haabersti.
Ettevõte on Eestis tegutsemise 14 aasta jooksul arendanud üle 1900 korteri: Viimsi keskuses Tammeõue, Lasnamäel Vana-Kuuli, Mustamäel Rabaküla, Haaberstis Pärnaõue, Pelgurannas Ketraja majad ja Kolde Rannamaja.
Ida Aalberg

Ida Emilia Aalberg (4. detsember 1857 Janakkala vald – 17. jaanuar 1915 Peterburi) oli soome näitleja. 
Ta sai kuulsaks eriti traagikuna. Teda peetakse Soome teatriajaloo algusaja kõige tähelepanuväärsemaks rahvusvaheliselt tuntud näitlejatariks.
Aalberg oli 1874–1883 Soome Teatri näitleja ja hiljem regulaarne külalisnäitleja. Ta esines ka välismaal, muu hulgas Skandinaavia maades, Saksamaal, Ungaris ja Venemaal.
Kui 1902 valmis uus teatrihoone, sai Soome teater nimeks Soome Rahvusteater. Aalberg hakkas 1903 huvi tundma ka lavastamise ja teatrijuhtimise vastu. Aastal 1909 nimetati ta lavastaja-näitlejaks (abijuhatajaks). Lavastajana Aalberg siiski menukas ei olnud. Tema loobumine tekitas 1911 kultuuriskandaali, ja hoolimata plaanidest ei jõudnud ta naasta regulaarseks külalisnäitlejaks, sest jaanuaris 1915 ta ootamatult suri. Aalberg on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Aalberg oli aastast 1887 abielus tuntud fennomaani Lauri Kivekäsega; abielu kestis viimase surmani. Aastast 1894 oli tema abikaasa Peterburi jurist ja filosoof parun Alexander Uexküll-Gyllenband, kellest hiljem sai tähtis teatritegelane.
Rahvusteatri taha Kaisaniemi parki rajati sügisel 1972 kujur Raimo Utriaineni kavandatud Ida Aalbergi mälestussammas "Esirippu" ('Eesriie'), mis oli Soome esimene mittefiguratiivne skulptuurmonument ning tekitas pärast kavandivõistluse võitmist 1961 oma abstraktsuse tõttu suurt furoori. 
Helsingi linn on nimetanud Ida Aalbergi auks ühe tee Pohjois-Haagas.
Ida Aalbergin sünnikodu on Janakkala vallas Leppäkoskis. See raudteevahi maja on praegu Ida Aalbergi muuseum. Janakkala valla raamatukogu, millele samuti on antud Aalbergi nimi, asub Ida Aalbergi väljakul.
Jaakko Pakkasvirta filmis "Runoilija ja muusa" (1978) mängis Ida Aalbergi Kyllikki Forssell.

Postmark

Ida Aalbergi juubeliks ilmus 12. aprillil 1957 mitmevärviline Soome postmark tiraažiga 1 996 000 nimiväärtusega 30 marka. Hammastus oli 14×14.
Paul Peterson

Paul Peterson (28. oktoober 1891 Uue-Vändra vald, Pärnumaa – 28. november 1961 Buenos Aires) oli eesti advokaat.
Ta õppis 1912–1916 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas, lõpetas 1917 Moskva ülikooli.
1918. aastal oli ta Eesti Vabariigi prokuröri abi, 1919–1923 vandeadvokaadi abi, 1923–1939 vandeadvokaat Tallinnas.
1944. aastal läks ta Rootsi ja sealt Argentinasse.