google/wiki40b huggingface dataset:
Aasa-verikireslane

Nomenklatuur

Liiki kirjeldas esimesena T. G. von Scheven 1777. aastal.

Sarnased liigid

Aasa-verikireslase valmikul on eestiival viis punast laiku; see eristab teda suur-verikireslasest, kellel on kuus laiku. 
Väike-verikireslasel on samuti viis laiku, kuid eestiib on lühem kui 13–14 mm.
Sarnase välimusega on ka Zygaena trifolii.

Levila

Aasa-verikireslase levila hõlmab suurema osa Euroopast Kesk-Hispaaniast ja Türgist lõunas kuni Fennoskandiani põhjas. Briti saarel on ta levinud kõikjal, Belgias Brabanti provintsis ja lõunapoolsetes provintsides. Idas ulatub levila Lääne-Hiinasse.
Eestis on aasa-verikireslane levinud kõikjal.

Elupaik

Aasa-verikireslane eelistab kuivasid ja poolniiskeid elupaiku. Ta elab rannikutel, niitudel, puisniitudel ja loopealsetel. Alpiniitudel kohtab teda kuni 2 km kõrguseni.

Valmik

Aasa-verekireslase tiibade siruulatus on 30–46 mm. Eestiiva pikkus on emastel 16–19 mm, isastel pisut vähem. Eestiiva põhivärv on must ja see läigib rohekalt või sinakasroheliselt. Mustal põhjal on 5 tumepunast täppi, kusjuures kolmas on neljandast väiksem.
Liblika pea ja keha on mustad ja mõõdukalt kuni tugevalt karvased. Tundlad on pikad, saledad, otsast peenemad ja hoiavad teineteisega kokku.
Emane näeb välja nagu isane, ainult tema eestiiva ots on ümardunud ja tema keha on vähem karvane.
Aasa-verikireslase välimuse geograafiline varieeruvus on suur. Alpides on isendid palju suuremad, Lõuna-Euroopas mustemad.
Ta lendab päeval juunis või juulis ühe põlvkonnana. Ta külastab tähtpeade, äiataride, ohakate, jumikate ja teiste lillede õisi. Ta imeb õitest nektarit, eelistades siniseid ja lillasid õisi. Ta on kehv lendaja.
Linnud väldivad aasa-verikireslast toiduks tarvitamast, sest ta on halva maitsega ja sisaldab nagu teisedki kireslased sinihapet.
Emased munevad juulis kahvatukollased munad toidutaimele, aga erinevalt teistest liblikatest võivad muneda ka toidutaime kõrval kasvavale taimele.

Vastne

Vastsed on sinakasrohelised kuni kahvatukollased, pikkade kahvatute karvadega ja mitme mustade peaaegu ristkülikukujuliste laikude riviga seljal. Vastsed on 19–28 mm pikad.
Vastsed toituvad madalatel taimedel, sealhulgas ristiku ja seaherne liikidel ning mets-hiirehernel, harilikul nõiahambal, soo-nõiahambal ja harilikul esparsetil. Kasvades muutuvad nad rohelisemaks ja karvasemaks.
Vastsestaadium kestab kaua. Vastsed talvituvad soodsates oludes ühe, ebasoodsates oludes kaks korda.
Nukk on rohttaime varre küljes. Nukk on heledat värvi ja pikergune või värtnakujuline.
Vastsetel ja nukkudel parasiteerivad mõned vastsekiinlased, näiteks Phryxe magnicornis, ja mõned herilased.
Carl (Wiedi vürst)

Friedrich August Maximilian Wilhelm Carl Prinz zu Wied (27. oktoober 1961 Neuwied – 12. märts 2015 Neuwied) oli 8. Wiedi titulaarvürst alates 28. augustist 2000.
Ta oli 7. Wiedi vürsti Friedrich Wilhelmi poeg.
Tal sündis neli last, kellest üks suri sündimise päeval.
Carl suri ootamatult südameataki tõttu. Tema vanim laps Maximilian sai seejärel 15-aastasena 9. Wiedi vürstiks.
Eesti NSV teeneline kultuuritegelane

Eesti NSV teeneline kultuuritegelane on Eesti NSVs välja antud aunimetus.
Aunimetust andis Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidium "kõrge kvalifikatsiooniga kultuuritöötajatele, samuti partei-, nõukogude ja ühiskondlike organisatsioonide töötajatele, kes on nimetatud aladel vähemalt 15 aastat edukalt töötanud ning kellel on suuri teeneid nõukogude kultuuri arendamisel, elanike kasvatamisel ja kultuuritaseme tõstmisel ning kaadri ettevalmistamisel."
Eesti NSV teenelise kultuuritegelase aunimetus kehtestati 1961. aastal.
Tyler Bozak

Tyler Bozak (sündinud 19. märtsil 1986 Reginas, Saskatchewanis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis St. Louis Blues.
Enne karjääri NHL-is mängis ta Denveri Ülikooli meeskonnas, British Columbia Hockey League'i klubides Victoria Salsa ja Victoria Grizzlies. Kuigi Bozak ei olnud NHL-i draft '​is valituks osutunud, sõlmis ta 2009. aasta aprillis lepingu Toronto Maple Leafsiga. Debüüdi NHL-is tegi ta 2009. aasta oktoobris mängus Colorado Avalanche'i vastu. Alates järgmisest hooajast kuulus ta Leafsi põhikoosseisu. Kokku mängis ta Leafsis üheksa hooaega.
2018. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Bluesiga.
Sorbid

Sorbid (eesti keeles varem ka vendid, luužitsid; endanimetus ülemsorbi keeles Serbja, alamsorbi keeles Serby, saksa keeles Sorben, Wenden) on lääneslaavi rahvas, kes elab vähemusrahvusena Saksamaa idaosas Saksimaal Oberlausitzis ja Brandenburgi liidumaal Niederlausitzis.
Sorbide rahvuskultuuriline keskus on Sorbi maja (Serbski dom) Bautzenis.
2011. aasta suvel oli ise ennast sorbidena registreerinud elanikke Saksamaal umbes 60 000.
Cremona provints

Loodus

Po jõgi moodustab loodusliku piiri Piacenza provintsiga, Oglio jõgi eraldab Cremona provintsi Brescia provintsist.
Cremona provints asub Lombardia madaliku keskmes, mida läbib mitu jõge, sh Serio jõgi ja Adda jõgi, ning niisutuskanalid, kuid mägesid siit ei leia.

Majandus

Majanduses on oluline osa põllumajandusel (kasvatatakse maisi (melegot), otra, soja ja suhkrupeeti). Toiduainetest on kuulsad Cremona nugat (torrone) ja sinep. Tööstus (peamiselt tekstiili- ja keemiatööstus) on koondunud provintsi põhjaossa, Crema ümbrusse.
Juss Piho

Juss Piho (sündinud 14. juulil 1963 Tallinnas) on eesti vabakutseline illustraator,  ja maalikunstnik.  
Ta on Eesti Maalikunstnike Liidu liige, Eesti Kunstnike Liidu liige, Eesti Kujundusgraafikute Liidu liige ja IBBY auliige. 
Ta on saanud mitu rahvusvahelist preemiat. Juss Piho ja Tiit Jürna pälvisid 2007. aastal Eesti Rahvusraamatukogu eripreemia Kuldraamat.
Tema esimesed karikatuurid ilmusid 1978. aastal ajalehtedes Säde ja Õhtuleht, samast ajast hakkas joonistama ka Pikrile.
2013. aastal andis Piho välja maaliraamatu "Äraseletatud pildid", kus tema maalidest kirjutavad kultuuriinimesed, näitlejad, luuletajad, kirjanikud, muusikud ja filmimehed.

Isiklikku

Juss Piho on karikaturist Evald Piho poeg.
EVA Air

EVA Airways Corporation on Taiwani lennufirma. EVA Airil on rohkem kui 40 rahvusvahelist sihtkohta Aasias, Euroopas, Põhja-Ameerikas ja Austraalias. EVA Air on täilikult eraomand ja opereerib ainult rahvusvahelise lennuliine. EVA Airi kodulennujaam on Taipei Taoyuani rahvusvaheline lennujaam.
Arnold Gjergjaj

Isiklikku

Gjergjaj avas 23. jaanuaril 2016 oma kodukohas Prattelnis enda poksiklubi ja -kooli "Arnold Boxfit".
Jaan Kraav

Jaan Kraav (12. juuli 1898 – 26. september 2000) oli eesti agronoom ja pikaealine eestlane.
Ta töötas agronoomi ja põllumajandusinsenerina Lõuna-Eestis. Jaan Kraav oli ühtlasi vanim EÜSi vilistlane.
Ülem-Egiptus

Ülem-Egiptus on Niiluse esimese kärestiku ja delta vahele jäänud ala.
Ülem-Egiptus paiknes kitsas, keskmiselt 20 km laiuses, lõuna suunas ahenevas jõeorus, mida idast ja läänest piirasid poolkõrbed ja kõrbed.
Ridala raamatukogu

Ajalugu

Raamatukogu eelkäijaks võib pidada raamatukogu Mäevalla vallakoolis Sinalepa vallas, mis oli asutatud enne 1884. aastat. 
"Valgus", 1884, 11.mai, lk.2, nr.27:  - - - kooliõpetaja J.A. Palmkroon võttis nõuks [Sinalepas] üht raamatukogu asutada.  
Niisama oli lugu Mäevallas. Kooliõpetaja J. Spuhl muretses kooliõpetaja rahvale ajalehed, asutas oma kuluga raamatukogu ning luges lauluöppimise öhtul kui öppimisel vaheaeg oli noore rahvale öpetlikke tükkisid kirjandusest ette. Noor rahavas oli kui nöiduse väega koolimajasse kokku tömmatud ega tikkunud körtsu, vaid töttas koolimajasse, kus hariduse ja öpetuse seemet nende sisse külvati. 
F 1108 nim. 7,S 10, l.52. Haridusmin. Rahvahariduse osakonnale. Vastuseks Teie ringkirja peale 9/VIII 1919.a. Nr.66: Sinalepa vallavalitsus teadustab, et Sinalepa vallas on vallamaja ruumides Ridali Põllumeeste Seltsi poolt üleval peetav maksuta raamatukogu, ruumisi lugemislaua ja raamatukogu jaoks, samuti ka kõnekoosolekute ja ettelugemiste jaoks võib saada, valla piiratud sissetulekuid silmas pidades pole vallavalitsusel raamatukogu sisseseadmise jaoks mitte võimalik summasi määrata.
Merceri maakond (Kentucky)

Ajalugu

Maakond moodustati 1785. aastal.
Jüri Poska

Jüri Gabriel Poska (8. jaanuar 1919 Helsingi – 12. jaanuar 1974 Sundbyberg) oli eesti advokaat ja õigeusu preester.

Elulugu

Jüri Poska oli Jaan Poska noorim poeg. Ta alustas kooliteed Pariisis Montigne'i lütseumis, lõpetas 1937. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi ja 1942. aastal cum laude Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Ta oli Tallinnas kohtuameti kandidaat.
Suure põgenemise lainega Rootsi jõudnuna töötas ta aastail 1944–1946 Malmö tööametis, seejärel oli praktiseeriv jurist. Paguluses lõpetas ta Stockholmi Ülikooli õigusteaduskonna.
Ühiskondlikes ametites oli ta aastail 1945–1946 Malmös Noorte Meeste Kristliku Ühingu esimees, Eesti Komitee juriskonsult, paljude kiriklike organisatsioonide liige.
1972. aastal pühitseti ta Münchenis ukraina Peeter-Pauli õigeusu kirikus preestriks. Pühitsemine toimus kahes etapis: laupäeval, 5. augustil 1972 pühitseti Jüri Poska lugejaks, hüpodiakoniks ja diakoniks ning pühapäeval, 6. augustil 1972 toimunud piiskoplikul jumalateenistusel preestriks. Pühitsemise viis läbi piiskop Orest (ukrainlane USA-st), keda assisteerisid ülempreester Palladius, diakon Aleksander ja sakslasest hüpodiakon Horst.
Jüri Poska on maetud Stockholmi Metsakalmistule.
Großnaundorf

Großnaundorf on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Bautzeni kreisis Großnaundorfi vallas.
Asula on esmamainitud 1309. aastal kui Nuwendorf.
Heiti Hallikma

Heiti Hallikma (sündinud 4. märtsil 1970 Tallinnas) on Eesti orienteeruja ja seiklussportlane.

Haridus

Lõpetas 1988. aastal Tallinna 24. Keskkooli.

Töö

Töötab AS Hekotek projektijuhina.

Sporditulemused

Harrastab orienteerumist 1986. aastast. Aastatel 1989–2004 võitnud orienteerumise Eesti meistrivõistlustel 9 kulda (neist 2 orienteerumisjooksus ja 7 suusaorienteerumises), 3 hõbedat ja 5 pronksi. Suusaorienteerumise MMil sai 1992. aastal teatevõistlusel Eesti meeskonna koosseisus 7. koha ja tavarajal 43. koha.
Seiklusspordi Euroopa meistrivõistlustel 2011. aastal 5. koht (võistkonnas veel Reigo Luurmees, Erik Aibast ja Viivi-Anne Soots).
2014. aasta rogaini MMil USAs Black Hillsi mäestikus võitis ta segavõistkondade arvestuses koos Viivi-Anne Sootsiga kulla.
Ahti Karjalainen

Ahti Kalle Samuli Karjalainen (10. veebruar 1923 Hirvensalmi – 7. september 1990 Helsingi) oli Soome poliitik.
Ta kuulus Soome Keskerakonda (Maaliitu). Ta kuulus partei vasakpoolsesse tiiba ning oli heades suhetes Nõukogude Liidu juhtidega.
Aastal 1959 sai ta doktorikraadi politoloogia alal.
Ahti Karjalainen oli kahel korral Soome peaminister, aastatel 1962−1963 ja 1970−1971. 
Aastatel 1959−1961 oli ta kaubandus- ja tööstusminister. Soome välisminister oli ta kolm korda, aastatel 1961–1962, 1964–1970 ja 1972–1975. Kokku oli ta ministri ametis 5772 päeva. Sellest kauem on Soomes minister olnud ainult Karjalaise parteikaaslane ja konkurent Johannes Virolainen.
Eduskunna liige oli ta aastatel 1966–1979. Aastatel 1982–1983 oli ta Soome Panga president.
Eriti hilisema karjääri jooksul oli tal probleeme liigse alkoholitarbimisega. Ta suri kõhunäärmevähki.
Karjalainen on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Teras

Ajalugu

Esimesed terased loodi nähtavasti kogemata, kui raudmõõkade toorikuid kuumutati söeääsis. Oletatavasti leiutasid terase halübid, Musta mere kagurannikul elanud rahvas Väike-Aasias. On oletatud, et selle rahva nimest tuleb terase kreekakeelne nimi chalyps.
Terast saadi rauda sütel kuumutades, jahutades ja lõõmutades. Teras on rauast paremini sepistatav, kokkukeedetav ja karastatav. Hellenismi ajal viidati hispaania mõõgaterade valmistamise õpetuses, et rohmakas külmtöötlus ei võimalda elastsust saavutada. Parimat terast saadi õige maagivaliku, räbu eemaldamise, metalli mitmekordse kuumutamise, õige vees või õlis jahutamise ja hoolika külmtöötlemise tulemusena.
Antiikaja terasetootmise tipptaseme näiteid, rooma damaskuse terast, on leitud Taanis Põhja-Schleswigis olevast Nydami soost.
Toronto Eesti Täienduskoolid

Toronto Eesti Täienduskoolid (inglise keeles Toronto Estonian Supplementary Schools) on Torontos tegutsev õppeasutus, kus õpetatakse eesti lapsi ja noori. Asutus koosneb algkoolist, keskkoolist ja gümnaasiumist, eraldi antakse ka eesti keele kursuseid.
Kool sai alguse 1949. aastal St. Johni kiriku ruumides avatud algkoolist, mida juhtis sealne Peetri koguduse õpetaja Oskar Puhm. Aastast 1960 tegutseb algkool Toronto Eesti Majas. Aastal 1964 avas kool ka keskkooli ja aastal 1982 gümnaasiumi.
Aastal 2003 on alg-, keskkoolis ja gümnaasiumis õpilasi vastavalt 82, 52 ja 13, keelekursustel käis 2003. aastal 27 inimest.
Rooma impeeriumi allakäigu ja languse ajalugu

"Rooma impeeriumi allakäigu ja languse ajalugu" (Inglise keeles: "The History of the Decline and Fall of the Roman Empire") on Suurbritannia ajaloolase Edward Gibboni uurimus, mis ilmus kuues köites aastatel 1776–1788. Raamatutes kirjeldab Gibbons Lääne tsivilisatsiooni arengut Rooma riigi kõrgajast, keiser Traianuse valitsemisaja algusest kuni Bütsantsi kokkuvarisemiseni. 
Käsitletakse Rooma impeeriumi ja Euroopa ajalugu perioodil aastatel 98. kuni 1590., varakristlust, Rooma riigikiriku teket ning selle jagunemist katoliiklikuks ja õigeusu kirikuks, "barbarite", mongolite ja moslemite vallutusi. Teose eesmärk oli eelkõige analüüsida Rooma riigi allakäigu ja languse põhjuseid nii idas kui läänes.
Gibbon viitas palju algallikatele, mis oli raamatute ilmumise ajal tavapäratu. Selline metodoloogia võeti tuleviku ajaloolaste poolt eeskujuks. Sellest tulenevalt kutsutakse Gibbonit ka esimeseks modernseks Rooma ajaloo käsitlejaks. 
Kuigi "Rooma impeeriumi allakäigu ja languse ajalugu" peetakse siiani suureks kirjandussaavutuseks ja hästi loetavaks sissejuhatuseks sellesse ajalooperioodi, siis on raamatu ilmumisele järgnenud sajanditel ajalooteadus ja arheoloogia edasi arenenud ning Gibboni tõlgendusi ei peeta enam akadeemilises ajalookäsitluses ajakohasteks.
Raamat on ilmunud eesti keeles 2016. aastal, tõlkis Triinu Pakk.
Võrgulaev

Võrgulaev, ka räimelaev või ka võrgupaat (Kihnus maalaev), oli suurim paat kiilu ja ajutise mastiga, mida kasutati merel tehtaval võrgupüügil.
Suure lainetuse korral sai võrgulaeva pardaid lisalaudadega kõrgendada. Ta oli põhiline kaluripaat kuni mootorpaatide levikuni 20. sajandil.
Fosgeen

Fosgeen ehk süsinikoksiidkloriid (COCl₂) on I maailmasõjas kasutatud keemiline ründeaine. Organismis tekib fosgeeni lagunemisel soolhape, mis kahjustab kopse ja põhjustab lõpuks lämbumise.
Andid

Andid (hispaania keeles Andes) on Lõuna-Ameerika mäestik, mille ahelikud kulgevad mandri läänerannikul ligikaudu 7000 km pikkuselt ja läbivad Panamat, Ecuadori, Colombiat, Boliiviat, Peruud, Tšiilit ja Argentinat.
Andid on maailma pikim mäestik. Andide mitmed tipud on rohkem kui 6000 m kõrgused (näiteks Ojos del Salado, Illampu, Jerupaja), kõrgeim neist on Aconcagua (6969 m). Andid on noor alpikurrutusse kuuluv mäestik, kus on palju tegevvulkaane ja maavärinaid. Mäestik koosneb mitmest põhja-lõunasuunalisest mäeahelikust, mille järgi jagatakse Andid Põhja-, Kesk-, Lõuna- ja Patagoonia Andideks. Neid eraldavad kiltmaad ja orud. Ande katavad ulatuslikud metsad, kiltmaadel laiuvad pool- ja mägikõrbed, orgudes on kultuurmaistu.
Colombias jagunevad Andid nelja ahelikku. Sierra Nevada de Santa Marta asub maa põhjaosas, kus paiknevad ka Colombia kõrgemad tipud. Selle piirkonna ahelike kõrgemad mäed asuvad Keskahelikus ja neid lähestikku paiknevaid tippe kutsutakse ühise nimega Sierra Nevada del Cocuy. Paljud Colombia tipud on vulkaanid, need paiknevad eraldatult ja neile pääseb kergesti ligi.
Kesk-Andid Peruus on kõrged, astanguliste graniittippudega mäed, mis kerkivad jäiste ribide ja segipaisatud liustike kohale. Lumi ja jää moodustab ribidel suuri karniise.
Peruu Andid on jagunenud mitmeks ahelikuks, mägironijate hulgas on populaarsemad Cordillera lanca ja Cordillera Huayhuash.
Tšiili piki rannikuserva kulgev territoorium on ääristatud üpris madalate rannikumägedega. Paljud sealsed mäed on vulkaanid ja vähemalt viiskümmend neist on aktiivsed.

Pinnavormi teke

Andid on tekkinud ookeanilise laama sukeldumisel mandrilise laama alla.

Pinnavormi mõju inimtegevusele

Andides leidub hulganisti maavarasid (nt vaske, tina, hõbedat, kulda) ja mäestiku orgudes saab kasvatada põllukultuure (nt pärineb sealt kartul).
Kuna Andid hõlmavad väga ulatusliku ala, varieerub ka mäestiku kliima. Andide keskosa on väga kuiva kliimaga, seal asub üks maailma kuivemaid kohti, Atacama kõrb. Mäestiku põhja- ja lõunaosas sajab seevastu palju. Enne eurooplaste Ameerikasse saabumist elasid Andides inkad.
Transport on raskendatud eriti lõuna pool, kus mäed ulatuvad rannikuni ja muudavad maismaal liikumise võimatuks. Mandri lõunatippu (Tšiili territoorium) minekuks tuleb kasutada meretransporti või sõita läbi Argentina. Suur hulk asulaid paikneb rohkem kui 3000 m kõrgusel. Üldiselt on asutus koondunud orgudesse ja kiltmaadele. Andid on meelepärane koht mägironijatele.
Vahtra-noolöölane

Välimus ja käitumine

Liblika hele- kuni tumehallid esitiivad on kaetud ebaselge tumeda mustriga. Tagatiivad on valged, vahel tumedate triipudega äärtes. Tiibade siruulatus on 35–45 mm. Valmikud on öise eluviisiga ning neid meelitavad kohale valgus ja suhkur.
Erinevalt valmikust on vahtra-noolöölase röövik väga silmapaistev ja kergesti eristatav. Tema roosa keha on paksult kaetud kollaste ja oranžide karvakestega. Seljal on reas mustade äärtega valged laigud. Pea ja jalad on mustad ning otsmikul on kollane kolmnurk. Rööviku toidutaimedeks on erinevad vahtraliigid, samuti harilik hobukastan (Aesculus hippocastanum), suurelehine pärn (Tilia platyphyllos), mooruspuu, ja harilik tamm (Quercus robur). Vaatamata oma erksale värvusele ei ole röövik mürgine, kuid pikaajalisel kokkupuutel võib siiski nahaärritust põhjustada.
Vahtra-noolöölane talvitub nukuna, enamasti puukoore all, kuid ka lehekõdus ja samblas. Lendamas võib teda näha juunist augustini. Elutseb nii parkides, aedades kui ka metsas.
Naroŭla

Asula nimi

Levinuima hüpoteesi kohaselt tuleneb linna nimi sõnadest наров, наровить, mis tähendas vanasti meelega, vabatahtlikult. Samas on võimalik ka nime soomeugri päritolu, kus linnale oleks andnud nime seda läbiv Naroŭlanka jõeke. Linna nime päritolu oleks siis samasugune kui Narval, pärinedes vanast sõnast kärestike kohta. Samas pole selge, kas linn sai nime jõekese või jõeke linna järgi.
Vladimir Toporov on eeldanud pigem balti mõju, eeldades, et primaarne on jõe nimi. Tüvi nar- on balti päritolu hüdronüümide seas laialt levinud.

Ajalugu

Asula kohta pärinevad esimesed teated XVIII sajandist, mil see oli alev. Aastail 1750—1751 rüüstasid Naroŭlat haidamakid. Aastal 1760 läks asula Oskierkade valdusesse, kes finantseerisid sinna kiriku ehitamist. Sealse kiriku meetrikaraamatud pärinevad aastast 1770.
Seoses Poola jagamisega läks alev aastal 1793 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Retšitsa maakonda. Aastal 1800 rajati sinna viinavabrik ja klaasikoda. Aastal 1810 läks alev Horwatite valdusesse, kes rajasid sealse mõisakompleksi (ametlikult oli tegemist Rudakoŭ mõisaga). Aastal 1897 elas alevis 1600 juuti, seal asus ka juutide sünagoog. Aastal 1913  asutati Naroŭlasse kondiitritooteid valmistav vabrik.
Aastal 1924 läks alev Valgevene NSV koosseisu, samal aastal sai sellest rajoonikeskus. Linnaõigused sai Naroŭla aastal 1971. Tšornobõli katastroofi järel saastus suur osa rajoonist, mistõttu ligi pooled sealsed asulad ja neli kaheksast varasemast külanõukogust likvideeriti ning elanikud asustati ümber. Suur osa neist asus Naroŭlasse elama, ent paljud linna varasemad elanikud asusid ümber puhtamatesse piirkondadesse.
Keila Leht

Keila Leht on ajaleht, mis ilmus 1991–1995 ja ilmub uuesti aastast 2007 Keilas. Ajalehte annab välja SA Keila Leht. Ajalehe vastutav väljaandja on Agu Veetamm.
Ajalehel on lisa, mis kannab nime Keila Valla Leht.
Guido Alexander Johannes Schneider

Guido Alexander Johannes Schneider (30. september 1866 Tallinn – 31. mai 1948 Greifswald, Saksamaa) oli baltisaksa ihtüoloog.  
1886. aastal lõpetas ta Tallinna Kubermangu Gümnaasiumi ning seejärel õppis Tartu Ülikoolis arstiteadust ja zooloogiat. 1891. aastal lõpetas ta zooloogiaõpingud Tartus, 1896. aastal kaitses magistrikraadi Peterburi Ülikoolis ja 1903. aastal doktorikraadi Helsingi Ülikoolis. 
1895–1897 töötas ta Peterburi Ülikooli zooloogiamuuseumis konservaatorina, seejärel töötas Sevastoopoli bioloogia jaama (1897–1900). Aastatel 1906–1908 töötas ta Peterburi Teaduste Akadeemia zooloogialaborites. 1907–1911 oli ta Riia Polütehnilise Instituudi dotsent, 1920–1921 Riia Läti Ülikooli professor ja 1921–1923 Tartu Ülikooli zooloogiaprofessor, seejärel töötas õppejõuna Skandinaavias ja Saksamaal.
Miguel Dalmao

Miguel Ángel Dalmao Alvez (16. jaanuar 1951 Salto departemang – 29. detsember 2014 Montevideo) oli Uruguay sõjaväelane, 1. veebruarist 2005 kindral.
8. mail 2013 mõisteti ta 28 aastaks vangi selle eest, et ta sõjaväe salateenistuses teenides sõjaväelise diktatuuri ajal 1974. aastal koos José Nelson Chialanzaga põhjustas kommunistist kirjandusprofessori Nibia Sabalsagaray surma sõjaväevanglas, osaledes tema piinamises.
Jamaica kuninganna

Jamaica kuninganna (By the Grace of God, Queen of Jamaica and of Her other Realms and Territories, Head of the Commonwealth) on Elizabeth II tiitel Jamaica riigipeana alates 6. augustist 1962. Kohapeal esindab teda kindralkuberner.
Põhja-Uural

Põhja-Uural (vene keeles Северный Урал) on Uurali mäestiku põhjaosa Lähispolaar-Uurali ja Kesk-Uurali vahel. Selle piirideks on Kosvinski Kamen ja Konžakovski Kamen (59° N) lõunas ning Telposizi massiivi põhjanõlvad ja Štšugeri jõgi (64° N) põhjas.
Uurali mäestik kulgeb siin põhjast lõunasse mitme mäeahelikuna üldlaiusega 50–60 km. Need on keskmise kõrgusega lamedate tippudega mäed. 
Põhja-Uurali kõrgeimad tipud paiknevad lahkmeahelikust eemal. Need on lõunast põhja poole minnes Konžakovski Kamen (1569 m), Denežkin Kamen (1492 m), Tulõmski Kamen (1469 m), Otorten (1182 m), Kozõmiz (1195 m) ja Telpoziz (1617 m).
Halduslikult jaguneb Põhja-Uural nelja haldusüksuse vahel. Haldusüksuste piirid langevad laias laastus kokku valglate piiridega. Põhja-Uurali edelaosa kuulub Permi oblastisse. Põhja-Uuralis algavad Permi oblasti jõgedest Jaiva, Jazva, Uls, Veis, Višera ja Kolva, mis kõik viivad oma veed Kaama kaudu Volgasse ja edasi Kaspia merre. Põhja-Uurali loodeosa kuulub Komimaale. Põhja-Uuralis algavad Komi jõgedest Unja, Petšoora, Olõdž, Podtšerje ja Tšugor, mis kõik viivad oma veed Petšoora kaudu Barentsi merre. Põhja-Uurali kirdeosa kuulub Tjumeni oblastisse. Põhja-Uuralis algavad Tjumeni oblasti jõgedest Volja, Njais, Lopsija, Põhja-Sosva ja Leplja, mis kõik viivad oma veed Põhja-Sosva kaudu Obi ja edasi Kara merre. Põhja-Uurali kaguosa kuulub Sverdlovski oblastisse. Põhja-Uuralis algavad Sverdlovski oblasti jõgedest Ložva, Ivdel, Vagran ja Lobva, mis kõik viivad oma veed Tavda, Toboli ja Irtõši kaudu Obi.
Põhja-Uural on Uurali üks kõige raskemini ligipääsetavaid piirkondi. Üks selle tippudest kannab nime Medveži Ugol (Karu nurk). Ivdelist, Vižaist ja Ušmast põhja pool asulad ja teed peaaegu puuduvad. Kogu Põhja-Uuralist ei lähe läbi ühtki ida-läänesuunalist maanteed. Mägedest idas ja läänes on läbimatud metsad ja sood. Kliima on karm. Mägedes leidub siin-seal igilume laike, mis ei jõuagi suve jooksul ära sulada. Leidub igikeltsa laike, isegi Põhja-Uurali lõunaosas Konžakovski Kameni lähedal. Põhja-Uurali põhjaosas Telposizi mäemassiivis on leitud 2 tillukest liustikku.
Põhja-Uural on maavarade poolest rikas. Leidub boksiiti, mangaani ja rauamaaki.
Kuigi Põhja-Uural on raskesti ligipääsetav ja karmi kliimaga, on ta siiski turismisihtkoht. Põhja-Uuralis asub manside pühapaik Man-Pulu-Njer. See koosneb 7 looduslikust sambast, mis on 30–42 m kõrged. Nad valiti 2008 seitsme vene ime hulka.