Alice Kuperjanov

Alice Kuperjanov (sünninimi Alice Johanson; 5. november 1894 Aru vald, Tartumaa – 17. juuli 1942 Sosva Sverdlovski oblast) oli eesti ühiskonnategelane, üks Naiskodukaitse loojaid ja arendajaid, Julius Kuperjanovi abikaasa.

Elulugu

Sündis 1894. aastal Raudsepa talus Aru vallas Tartumaal. Õppis kolm aastat Vana-Kuuste ministeeriumikoolis. (Samas koolis, klass eespool, õppis ka Julius Kuperjanov). Astus peale ministeeriumikooli lõpetamist Tartu Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlastegümnaasiumi.
Abiellus J. Kuperjanoviga 26. veebruaril 1918 Kambja kirikus.

Saksa okupatsiooni aegses Tartus ja Eesti Vabadussõjas

Saksa okupatsiooni päevil oli Alice'i korter Tartus põrandaaluse tegevuse keskuseks, kus organiseeriti innukalt Kaitseliitu. Pärast Saksa okupatsiooni lõppu määrati J. Kuperjanov Tartu maakonna Kaitseliidu ülemaks.
Taganes Vabadussõja alguses pealetungiva Punaarmee eest koos abikaasaga Tartust Puurmani mõisa, kus pandi alus Kuperjanovi partisanide pataljonile.

Eesti Vabariigis

Pärast Vabadussõda, kui  7. mail 1925 loodi Tartusse Vabadusristi Vendade malevkonna juurde naisrühm (Naiskodukaitse II jaoskonna eelkäija), oli tema selle asutajate seas. Esinaiseks valiti Ebba Saral, Alice’ist sai jaoskonna juhatuse asemik, järgmisel aastal juhatuse sekretär  ja 1932. aastal Naiskodukaitse II jaoskonna esinaine kuni lõpuni. 
Alice oli tegev ka Naiskodukaitse ringkonna ja keskjuhatuse tasandil: aastatel 1927-1931 täitis ta ringkonna laekuri ülesandeid, 1934-1938 aastani ringkonna abiesinaise ülesandeid ja alates 1937. aastast oli ülemaalise Naiskodukaitse keskjuhatuse liige, algul sekretärina ja hiljem toitlusosakonna vanemana. Alice juhtis 1938. a Tondi Lahingukoolis toitlustajate kursusi, millest võttis osa 147 naist.
Naiskodukaitse kõrval jõudis Alice tegutseda Tartu „Lasteabi“  juhatuses, mis korraldas 200 puudustkannatava lapse toitlustamist, kus riietustoimkond tegeles annetuste kogumise ja  riiete jagamisega vaesematele peredele. Ta oli ka Tartu Perenaiste Seltsi  asutajaid. Samuti  kuulus ta Koduse Kasvatuse Instituuti ja oli 1936. aastal Tartus peetud kasvatuspäeva juhtide hulgas. 
Poliitiliselt oli Alice end määratlenud Jaan Tõnissoni Rahvusliku Keskerakonna liikmena, ta oli ka partei Tartu maakomitee liige ja naissektsiooni esinaine, kuulus 1932. aastal Tartu linnavolikogusse.

Vangistamine ja surm

Eesti okupeerimisel Nõukogude Liidu poolt sattus Alice, nagu ka teised naiskodukaitse juhid, NKVD vaatevälja. Ta arreteeriti 14. juunil 1941 ja saadeti Sverdlovski oblastisse vangilaagrisse. Teda süüdistati kuulumises "kontrrevolutsioonilisse" Kaitseliidu-organisatsiooni aastatel 1925-1940 ning selles, et ta oli 1918.-1919. aastal Punaarmeega võidelnud "valgepartisanisalga komandöri" naine. Erinõupidamise otsus kõlas: "Maha lasta! Vara konfiskeerida!"
Alice Kuperjanov hukati vangilaagris 17. juulil 1942. aastal.

Tähtsusest ja olulisusest

Võib öelda, et ta oli koos paljude teiste tublide naistega Eesti naisliikumise algatajaid ja arendajaid, Eesti riigi ehitajaid. Naiskodukaitse ülesehitamise seisukohalt võib kasutada Helmi Mäelo sõnu: „Alice Kuperjanov on teatud mõttes Naiskodukaitse ideoloog, eriti kasvatuslikes ja kõlblistes küsimustes. Tema kõned ja kirjutised Naiskodukaitse töö ja tegevuse kohta saavad mõneski asjas organisatsiooni taotluseks“.

Mälestusteraamat

Oma 1930. aastatel kirja pandud mälestusteraamatuga jäädvustas Alice Kuperjanov järeltulevatele põlvedele mitmeid olulisi detaile Vabadussõjas Tartu ja Lõuna-Eesti vabastamisel tähtsat osa etendanud Kuperjanovi partisanide pataljoni sünniloost.