google/wiki40b huggingface dataset:
Green Lake'i maakond

Green Lake'i maakond (Green Lake County) on maakond USA-s Wisconsinis osariigis. Geograafilised koordinaadid on 43° 46′ N, 88° 59′ W
Maakonna halduskeskus on Green Lake ja suurim linn Berlin.
Maakonna pindala on 985 km², millest 68 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 19 051. Aastal 2000 oli elanike arv 19 105.

Ajalugu

Green Lake'i maakond moodustati 1858. aastal Marquette'i maakonna osast.
Kuulamine (etnoloogia)

Kuulamine oli eesti talurahva komme teostada eelnevat maakuulamist, kas kosjad võetakse vastu või ei. 
Et rahvausu järgi kosimiselt tühjalt tagasitulemine ennustas õnnetust, siis eelnes ülemaalise kombena kuulamine. Üldlevinud tava oli läkitada kuulueit (ka kosjamoor), teisipäeva või neljapäeva õhtul neiu koju kosjakaupa tegema. Kuulueideks oli vanem naine, enamasti mõni peiu vanem naissugulane. Kosjakaubaks pakuti pudel viina. 
Kuulamine toimus vanemal ajal kaudse, mitte otsese jutuna. Kuulueit kiitis nii kositavat ja tema peret kui ka kosilast ja tema majapidamist. Kui siis pudel viina välja võeti, said neiu vanemad eesmärgist aru. Peamiseks nö. küsijaks oli viinapudel, kui sellest joodi, oli luba kosja tulla (tavaliselt nädala pärast). Kui pudel jäeti puutumata, siis kosilast ei soovitud. Sellest ka nimetus "väikesed viinad" soodsalt lõppenud kuulamise kohta. Kuulamisele järgnesid kosjad ehk "suured viinad".
Oli ka muid eelkosjade viise. Mulgimaal viis noormees kevadel neiu akna taha kosjakase. Kui kask tuppa toodi, võis kosja minna; kui tuppa ei viidud, siis ei tahetud seda kosilast. Mõnel pool (Kodavere, Rapla) viskas noormees tuppa suure sileda kosjapulga. Kui see vastu võeti, võis kosja tulla.
Tiit Meren

Tiit Meren (sündinud 21. juunil 1955 Tallinnas) on Eesti arst ja ühiskonnategelane.
Ta on kõrgema kategooria kardiovaskulaarkirurg ja meditsiiniteaduste kandidaat, üks Taastava Kirurgia Kliiniku rajajaid. 
Meren on töötanud sõjaväekirurgina. Ta on auastmelt major ning Eesti Reservohvitseride Kogu juhatuse liige.

Poliitiline tegevus

Meren oli aastatel 2000–2009 Reformierakonna liige ning kandideeris 2002. aasta kohalike omavalitsuste valimistel Harjumaal Harku vallas.
2013. aastal astus Meren erakonda Isamaa ja Res Publica Liit ning kandideeris selle nimekirjas kohalike omavalitsuste valimistel Tallinnas. 
Ta kandideeris Kristiine linnaosas ja teda toetas 498 valijat (3,1% häältest).
Hekate

Hekate (vanakreeka keeles Ἑκάτη) on vanakreeka mütoloogias kuu-, allmaailma- ja sünnitusjumalanna. Hekate pühapaikadeks olid ristteed, kuhu muistsed kreeklased talle öösel ohvriande viisid. Hekatet kujutati tihti kolmenäolise jumalannana, kes hoiab käes tõrvikut, madu ning nuga.
Laurent Fabius

Päritolu ja haridus

Laurent Fabius on rikka kunstikaupmehe André Fabiuse ja Louise Fabiuse (neiupõlvenimega Strasburger-Mortimer) poeg. Tema vanemad olid katoliku usku pööranud juudid. Ta lõpetas École Normale Supérieure'i ja École Nationale d'Administrationi kolledžid kirjanduses, õigusteaduses ja majanduses.
Kultuuriseltsi "Koit" maja

Ajalugu

Harjutuse (tänapäeval Koidu) ja Veske (tänapäeval Carl Robert Jakobsoni) tänava nurgal paikneva kinnistu esimene plaan pärineb 1876. aastast.
1902. aastal ostis hoone kultuuriselts "Koit", mis oli hoones juba varem ruume üürinud. Selts võttis enda kanda kinnistul lasuvaid võlakohustusi 4400 rubla ulatuses ja maksis müüjale sularahas 1600 rubla.
Hoone seltsimajaks ümberehitamise kava koostasid seltsi juhatuse liikmed, kohalikud ehitusmeistrid Wichwelin ja Schnurberg. Teatrisaali dekoratsioonid kavandas kunstnik Eduard Poland.
Seltsimaja valmis 1911. aastal, selles asus umbes 500 inimest mahutav tõusva põrandaga teatrisaal koos rõduga. Lava süvendis paiknes orkestriruum. Oli ka "kiirteheitja aparaat", mida võib pidada lavavalgustuseks. Veske tänava poolse peasissepääsu juures oli riietehoid, jalutusruumina kasutati aiapoolset verandat. Peale selle paiknesid majas piljardituba, keegliruum, einelaud, söögisaal ja soome stiilis mööbliga lugemistuba, lava kõrval oli kolm näitlejate tuba. Teisel korrusel asusid eluruumid, muuhulgas ka mõned üürikorterid. Teatrisaali oli ehitatud elektriventilaator. Lava külgedele olid paigutatud skulptor August Weizenbergi poolt seltsile annetatud skulptuurid, Friedrich Reinhold Kreutzwaldi, Jakob Hurda, Mihkel Veske ja Jaan Tõnissoni rinnakujud. Hoone avapidustused peeti 1911. aasta oktoobri lõpus. Hoone pühitseti õigeusu preestri ja luteri koguduse õpetaja poolt.
Esimese maailmasõja puhkemise järel soikus teatri tegevus 1915. aastal. 1918. aastal nimetas Viljandi Tööliste ja Soldatite Täidesaatev Komitee seltsimaja rahvamajaks, kus üritati luua rahvateatrit. Saksa okupatsiooni ajal majutati seltsi ruumidesse garnison.
Hoones asutati 1920. aastal Teatri ja Kunstiühing "Ugala" (praegune Ugala teater), mis tegutses seal kuni 1982. aastani.
Aastatel 1936–1937 laiendati seltsimaja insener F. Werncke signeeritud (kuid väidetavalt arhitekt Johannes Fuksi koostatud) projekti järgi. 1937. aastal alustas seltsimajas tööd restoran "Koit", kus korraldati muuhulgas ka muusikaõhtuid. Samuti asus hoones ka 20 voodikohaga "Turistide kodu".
1940. aasta sügisel Koidu selts suleti ja hoone koos sisustusega anti üle Viljandi Linnavalitsusele. Osa varasid oli sõjavägi enne üleandmist laiali kandud.
1940.–1950. aastatel kohandati hoone teatri Ugala vajadustele ja rekonstrueeriti 1960. aastatel.
1991. aastal taastati kultuuriselts "Koit" õigusliku järjepidevuse alusel ja Viljandi Linnavalitsus tagastas seltsimaja seltsile 1994. aastal.
Alates 2011. aastast on hoone arvele võetud kultuurimälestisena.
Montreali Eesti Selts

Montreali Eesti Selts (inglise keeles Montreal Estonian Society) on Kanada eestlaste selts, mis tegutseb Kanadas Quebeci provintsis Montrealis. Seltsi esimees on Karl J. Raudsepp.
Kolu-Pala vald

Kolu-Pala vald (saksa keeles Heinrichshof-Pallal) oli vald Virumaal Kadrina kihelkonnas. Vald eksisteeris arvatavasti 1866–1874 ja siis eraldusid nad omaette valdadeks: Kolu vallaks ja Pala vallaks.
Peter Heinrich von Frey

Peter Heinrich Frey (a-st 1795 von Frey) (6. märts (ukj 17. märts) 1757 Erastvere – 18. aprill (ukj 30. aprill) 1833 Püha) oli Eesti vaimulik.

Elulugu

Ta oli Vana-Kuuste rentniku Johann Gustav Frey (suri pärast 1795) ja Catharina Charlotta Frosti poeg; tema ema oli ilmselt Kambja pastori Heinrich Johann Frosti õde. Algõpetuse sai Frey koduõpetajalt, kelleks oli pastor Frost. Seejärel õppis ta Riia lütseumis ja aastal 4. juulil (vkj) 1777 immatrikuleeriti Halle ülikooli, kus tudeeris 1780. aastani usuteadust. Liivimaale naasnuna oli koduõpetajaks esmalt polkovnik von Bolschwingi ja hiljem Liepupe mõisniku von Mecki juures. Aastal 1785 oli ta aprillist oktoobrini Kuressaare Laurentiuse koguduse diakon ja samaaegselt Kuressaare linnakooli rektor. Aastatel 1785–1833 oli ta Püha Jakobi koguduse õpetaja.

Frey tähtsus

Lisaks oma otsestele ametikohustustele oli ta kodu-uurija ja esimese eestikeelse aritmeetikaõpiku "Arropiddamise ehk Arwamisse-Kunst" (Tartu, 1806) autor. Aastal 1793 ilmus tema toimetamisel kogumik "Uued waimolikud laulud", kusjuures selle tõlkeliste laulude hulgas oli ka ilmalikke. Seda lauluraamatut hinnati kõrgelt, kohati asendas ta ametlikku lauluraamatut. August Wilhelm Hupel nimetas neid laulutõlkeid lausa klassikalisteks, sest neis oli evangeeliumide sisu edasi antud kaasahaaravalt, ka proosasse oli põimitud värsikatkeid. Luuletõlkijana huvitasid teda eesti poeetika probleemid ja stiil, kuid kuna tema eesti keel oli konarlik, kritiseeris teda Otto Wilhelm Masing. Sellele vaatamata on teda peetud eesti luule esimeseks teoreetikuks, kuna ta püüdis oma võimete kohaselt sõnastada tulevase eesti rahvuskirjanduse programmi.
Natalia Pentre

Elulugu

Natalia Pentre oli venelane ja raudteeametniku tütar.
Lõpetas 1924 Rakvere Eesti Eragümnaasiumi, 1926 Rakvere Õpetajate Seminari, 1950 Tallinna Õpetajate Instituudi vene keele ja kirjanduse erialal, 1953 Moskva Pedagoogikainstituudi vene keele ja kirjanduse osakonna. Pärast Rakvere Õpetajate Seminari lõpetamist täiendas end mitmel pool Euroopas. Oli 1926–1940 Petserimaal Laura jmt vene algkooli (ka eesti keele) õpetaja, 1940–1947 Tallinna Õpetajate Seminari vene keele õpetaja, 1947–1952 Tallinna Õpetajate Instituudi ja 1952–1960 TPedI vene keele ja kirjanduse kateedri vanemõpetaja, 1961 õpetaja; ühtlasi Tallinna Õpetajate Seminari ja Tallinna Õpetajate Instituudi ning TPedI harjutuskooli (Tallinna 21. Keskkool) õpetaja. Pidas loenguid õpetajate täienduskursustel, osales vene keele õppeprogrammide, töövihikute jm koostamises. Koostas eesti keele õpikuid vene koolide ja vene keele õpikuid eesti koolide algklassidele.
Natalia Pentre suri 1. septembril 1982 Tallinnas ja ta maeti 4. septembril 1982 Metsakalmistule.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: vene keele õpetamise metoodika algklassides; arvukad tööd sel alal olid teedrajava tähtsusega. Eesti NSV teeneline õpetaja (1960). Üle 30 teadustrükise, 20 õpikut ja õppevahendit vene ja eesti koolide algklassidele
Khan Academy

Khan Academy on mittetulundusasutus, mis pakub veebis ingliskeelseid õppevideoid. Sisu on koostatud kasutajatele algkoolist kuni kõrgkooli ettevalmistustestideni.
Khan Academy asutas 2006. aastal Salman Khan. Akadeemia eesmärk on pakkuda tasuta õppe võimalust. 2010. aastal annetas Google Project 10^100  2 miljonit dollarit õpivideote tõlkimiseks enam levinud keeltesse.
Sille Kapper

Sille Kapper (sündinud 17. juunil 1968) on eesti rahvatantsujuht. Ta omandas esimesena Eestis rahvatantsualase doktorikraadi.

Elulugu

Sille Kapper õppis aastatel 1986–1991 Tallinna Pedagoogilises Instituudis kultuuritöö metoodikat ja tantsujuhtimist. Ta kaitses 2006. aastal Tallinna Ülikooli Kunstide Instituudis koreograaf-lavastajana magistrikraadi ja 2013. aastal TLÜ Eesti Humanitaarinstituudis kultuuriuuringute alal doktorikraadi. Kapperi doktoritöö kandis pealkirja "Muutuv pärimustants: kontseptsioonid ja realisatsioonid Eestis 2008–2013", töö juhendajaks oli Marju Kõivupuu. Sille Kapper on avaldanud rahvatantsu teemal enam kui 40 teaduslikku publikatsiooni.
Kapper alustas 1990. aastal kunstilise juhi assistendina ja tantsuõpetajana tööd rahvakunstiseltsis Leigarid. 2014. aastast on ta Leigarite kunstiline juht.
Kapcevičy

Ajalugu

Kapcevičy ümbruses asuvad mitmed kurgaanid, mis näitavad, et sealne piirkond on vana asustusega. Kirjalikes allikates mainitakse asulat esimest korda XVI sajandil, mil sealne küla kuulus Minski vojevoodkonda ja Mazyri maakonda.
Seoses Poola jagamisega läks alev aastal 1763 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mozõri maakonda. Aastal 1795 ehitati sinna puidust õigeusu kirik, toona oli külas 194 elanikku. Aastal 1884 hakkas kiriku juures tegutsema kihelkonnakool. Asula hakkas intensiivsemalt kasvama pärast Polesje raudtee ehitamist, mil seal aastal 1886 avati raudteejaam. Toona oli Kapcevičy üle 300 elanikuga küla. Aastal 1903 avati seal saekaater ja vineeritehas, aastal 1908 sidejaoskond. Aastal 1915 toimus sealse vabrikus streik.
Aastal 1919 läks Kapcevičy Valgevene NSV koosseisu, kus sellest sai aastal 1920 kohaliku külanõukogu halduskeskus. Toona oli külas 550 elanikku, ent eraldi asulana eristati veel raudteejaama, kus oli 203 elanikku. 15. juulil 1935 sai Kapcevičy töölisasula (sisuliselt alevi) staatuse.
Teise maailmasõja ajal ründasid partisanid külas asuvat sakslaste garnisoni ja purustasid selle. Hiljem hukkasid saksa karistussalklased 63 alevi elanikku. Kapcevičy kaotas alevi staatuse 24. augustil 1951. Aastal 1959 oli seal 2095 elanikku, alevikus töötasid juurviljakonserve valmistav tehas, metsamajand ja saekaater; alevikus olid nii keskkool kui ka kutsekool, sidejaoskond, kultuurimaja ja kaks raamatukogu.
Eestist väljasaatmine

Vabatahtlik lahkumine

Lahkumisettekirjutuses nähakse ette seitsme kuni kolmekümne päeva pikkune periood vabatahtlikuks lahkumiseks, kui ei esine aluseid ettekirjutuse koheseks sundtäitmiseks. Kui välismaalasel puuduvad vahendid, et oma koduriiki tagasi pöörduda, saab ta Rahvusvahelise Migratsiooniorganisatsiooni Eesti esinduses taotleda selleks toetust. Alates 2010. aastast on käivitatud vabatahtliku tagasipöördumise ja reintegratsiooni programm VARRE.
Soome-ugri kultuuripealinn

Soome-ugri kultuuripealinn on Soome-Ugri Rahvaste Noorte Assotsiatsiooni (MAFUN) poolt üheks aastaks antud aunimetus piirkonnale (nt külale), mis esindab tähelepanuväärselt soome-ugri kultuuripärandit. Kultuuripealinna tiitli andmisega hoogustatakse vastava rahvuspiirkonna arengut.
Kultuuripealinna valimise idee pärineb Oliver Loodelt.
Maxima kaupluse varing Riias

Maxima kaupluse varing toimus 21. novembril 2013 Riias, kui õhtusel tipptunnil kukkus vähemalt 500 ruutmeetri suurusel alal ootamatult alla Riia läänepoolses magalalinnajaos Zolitūdes asunud Maxima poe katus. 
Õnnetuses hukkus 54 ja vigastada sai 39 inimest. Hukkunute hulgas oli ka kolm päästjat, kes jäid päästetööde ajal kokku varisenud seina alla ning kaks Venemaa kodanikku ja üks Armeenia kodanik. Varing on Läti iseseisvusaja ohvriterohkeim katastroof. 
2015. aastal avaldatud uurimisraporti kohaselt põhjustas varingu ehitusviga.
Hukkunute mälestuseks kuulutati Lätis välja kolmepäevane lein (23.–25. november).
Federico Zuccari

Federico Zuccari [feder'iiko dz'ukkari] ehk Federico Zuccaro ehk Federigo Zuccaro [feder'iigo dz'ukkaro] (1540. aasta paiku Sant'Angelo in Vado Urbino lähedal Marches – 1609 Ancona) oli itaalia maneristlik maalikunstnik.
Ta tegutses Roomas, Firenzes ja Veneetsias, 1574 Inglismaal ja 1585–1588 Hispaanias.
Ta oli hilismanerist, kes järgis oma venna Taddeo Zuccari stiili.
Aastal 1607 avaldas ta manerismi kunstiteooria kohta raamatu "L'idea de' Pittori, Scultori, ed Architetti".
Sergei Rublevski

Sergei Vladimirovitš Rublevski (vene keeles Сергей Владимирович Рублевский; sündinud 15. oktoobril 1974 Kurganis) on vene maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (1994), FIDE vanemtreener (2012). 
Rublevski võitis 1993. aastal Kozhikodes juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Suurmeistriks sai ta 20-aastaselt 1994. aastal. Kaks aastat varem sai ta FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. 2004. aastal võitis ta Aerofloti rahvusvahelise turniiri ja 2005. aastal tuli ta Venemaa malemeistriks.
Rublevski mängis FIDE maailmameistrivõistlustel. Detsembris 1997 Groningenis (100 osavõtjat, nokautsüsteem) kaotas ta 3. ringis Alexander Beliavskyle. 1999. aastal Las Vegases  sai ta turniiritabelis 13. asetuse. Ta võitis teises ringis Alex Yermolinskyt, kuid kaotas 3. ringis Aleksei Drejevile. 2004. aastal Tripolis kaotas ta 3. ringis Zdenko Kožulile ja kaheksandikfinaali ei pääsenud.
2002. aastal maailma karikaturniiril Hyderabadis (24 osavõtjat) kaotas ta veerandfinaalis Alexander Beliavskyle. 2005. aastal maailma karikaturniiril Hantõ-Mansiiskis (128 osavõtjat) kaotas ta veerandfinaalis Étienne Bacrole, kuid kvalifitseerus 10 parema seas juunis-juulis 2007 Elistas peetud pretendentide turniirile (16 osavõtjat, nokautsüsteem). Ta võitis seal kaheksandikfinaalis eksmaailmameistrit Ruslan Ponomarjovi tulemusega 3½:2½, kuid veerandfinaalis kaotas Aleksandr Grištšukile ja ei pääsenud nelja hulka, kes said edasipääsu 8 osavõtjaga MM-turniirile.
Novembris-detsembris 2007 Hantõ-Mansiiskis toimunud maailma karikaturniiril võitis ta teises ringis David Navarat, kuid kaotas 3. ringis Pjotr Svidlerile.
Rublevski võitis Venemaa võistkonna koosseisus võistkondlikel maailmameistrivõistlustel kaks kuldmedalit (1997, 2005) ja maleolümpiatel neli kuldmedalit (1996, 1998, 2000, 2002).

Maletreener

Rublevski määrati 2012. aastal Venemaa malenaiskoondise peatreeneriks. Tema juhtimisel tuli naiskond kahel korral naiste maleolümpia (2012, 2014) ja ühel korral naiste võistkondlike maailmameistrivõistluste (2017) võitjaks.
Vepsa Kultuuri Selts

Vepsa Kultuuri Selts (vepsa keeles Vepsän Kul'tursebr; vene keeles ametlikult Карельская региональная общественная организация (КРОО) "Общество вепсской культуры") on vepsa kultuuri edendav selts. 
Seltsi asutamisele eelnesid konverentsid juunis 1987 ja oktoobris 1988. Asutajate hulgas olid kirjanik Anatoli Petuhhov Vologdast, teaduste akadeemia Karjala Uurimiskeskuse teadur Zinaida Strogalštšikova, Petroskoi Riikliku Ülikooli dotsent Irma Mullonen, Šoutjärve vepsa muuseumi esindaja Rürik Lonin, Šoutjärve kooli direktor Roza Maksimova jt. Selts registreeriti 4. septembril 1989. 
Selts määratles oma tegevussuundadena vepsa kirjanduse, keele ja kultuuri taassünni vepsa kooli põhjal; kaasalöömine vepslaste asumisalade sotsiaalmajanduslikus arengus ja vepslaste määratlus seadusandluses põlisvähemusrahvusena. See staatus anti vepslastele 2000. aastal ja alates 2006. aastast on vepslased olnud Vene Föderatsiooni Põhja, Siberi ja Kaug-Ida põlisvähemusrahvus.
2019. aastast on selle esimees Larissa Tsirikova. Seltsi on varem juhtinud Zinaida Strogalštšikova ning see asub Petroskois Karjala Vabariigis.
Jaapani prefektuurid

Prefektuur (県; ken) on Jaapani 1. järgu haldusüksuseks.
Jaapan on jaotatud 43 prefektuuriks, lisaks on 1 pealinna-ala, 1 piirkond (道; dō) ja kaks linnaprefektuuri (府 fu).
Lemmit Mark

Lemmit Mark (kuni 1937. aastani Leonhard Mark; 3. juuli 1912 Tartu – 21. juuni 1962 Karjala ANSV) oli eesti ajaloolane.
Mark lõpetas 1931. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1932–1936 Tartu Ülikoolis ajalugu ja sai 1936. aastal ajaloomagistriks. Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Teise maailmasõja ajal mobiliseeriti ta Saksa sõjaväkke. Ta läks 1944. aastal Saksamaale, oli 1946–1947 UNRRA ametnik Lübeckis, läks 1947. aastal Rootsi.
1948. aastal tuli ta Eesti NSV-sse, kuid ei saanud alates 1951. aastast töötada oma erialal ja pidi leiba teenima maaparandajana.
Samas jätkas ta eraviisiliselt ajaloo uurimist, kirjutades mahukad ja heal tasemel uurimused eestlaste muistsest vabadusvõitlusest ja Eesti ajaloo varasemast historiograafiast. Neid käsikirju säilitatakse Tartu Ülikooli raamatukogus.
Mark suri reisil Karjala ANSV-sse.
Kohamuistend

Kohamuistend on muistend, mis jutustab mõnest  konkreetsest loodusobjektist (järvest, mäest, jõest, puust, kivist)  või suuremast ehitisest, nagu näiteks kirikust või kloostrist.
Västmanland

Västmanland on Kesk-Rootsis asuv ajalooline maakond (rootsi keeles landskap). See piirneb Södermanlandi, Närke, Värmlandi, Dalarna ja Upplandi maakonnaga
Rootsi ajaloolised piirkonnad ja maakonnad
Götaland - Norrland - Svealand 
 Ångermanland - Blekinge - Bohuslän - Dalarna - Dalsland - Gästrikland - Halland - Hälsingland - Härjedalen - Jämtland - Lapimaa - Medelpad - Norrbotten - Närke - Ojamaa - Skåne - Småland - Sörmland - Uppland - Värmland - Västerbotten - Västergötland - Västmanland - Öland - Östergötland
Ilmamaa

Ilmamaa on Tartus tegutsev kirjastus, mis alustas tegevust 1993.
2006. aasta lõpuks oli kirjastus avaldanud ligi 320 trükist.
Ilmamaa olulisimaks väljaandeks on sari "Eesti mõttelugu", mis koosneb Eesti mõtlejate tekstikogumikest. Selles sarjas on seni ilmunud 61 raamatut. "Eesti mõtteloo" raamatute avaldamist toetab Eesti Mõtteloo Sihtkapital.
Ilmamaa nõukogu esimees on Hando Runnel.
Seymerich

Seymerich (letseburgi keeles Seimerech) on asula Belgias Valloonias Luxembourg'i provintsis Arloni vallas Arlonist vahetult põhjas Bonnerti osavallas. Geograafilised koordinaadid on 49°41′ N, 5°49′ E.
Seymerich on Arloniga kokku kasvanud. Piir läheb rue du Xème de Ligne'i ja endise Callemeyni kasarmu juurest. Põhja poole jääb Frassem, kagu poole Waltzing.
Seymerich paikneb künkal, millelt avaneb vaade maapiirkondadele põhja pool.
Enne valdade liitmist 1977 kuulus Seymerich Bonnerti valda.
Papissaare sadam

Papissaare sadam on sadam Saare maakonnas Saaremaa vallas Rootsikülas. Sadama kaudu käib laevaliiklus Saaremaa ja Vilsandi vahel. Laevaliiklust korraldab AS Saarte Liinid.
Sadama juures tegutseb ettevõttele OÜ Papissaar kuuluv kalatööstus, samuti on seal esimese maailmasõja aegsed Venemaa keisririigi sõjaväe vesilennukite angaarid.
Sadama koordinaadid on 58° 21′ 37″ N, 21° 59′ 9″ E.
Johannes Kõdar

Johannes Elmar Kõdar (21. august 1900 Kuressaare – 14. november 1941 Sevurallag) oli Eesti diplomaat.
Ülemkohus

Ülemkohus on teise instantsi ehk apellatsioonikohtu üldnimetus. Ka mitmete riikide kõige kõrgemat kohust nimetatakse ülemkohtuks, nt Ameerika Ühendriikide Ülemkohus või Norra Ülemkohus.
Audru vald (Audru kihelkond)

Audru vald (varasem nimi Audru-Lindi vald; saksa keeles Gemeinde Audern) oli vald Pärnumaal Audru kihelkonnas.
Vald eksisteeris 1866–1939. Muudetud piires moodustati uus Audru vald.
Valla alal asus Audru ja Lindi mõis.
Eesti Trükimuuseum

Eesti Trükimuuseum on Tartus Kastani tänaval Aparaaditehase loomelinnakus tegutsev eramuuseum, kus eksponeeritakse 19. ja 20. sajandist pärit kõrgtrükitehnikat, korraldatakse erialaseid õpitube ja koolitusi ning valmistatakse tellimustrükiseid.
Muuseum on asutatud 2010. aasta aprillis mittetulundusühinguna. MTÜ asutasid Lemmit Kaplinski ja Madis Mikkor.
Trükimuuseum on koduks kass Johannes Gutenbergile, kes on ka muuseumi maskott. Johannes Gutenberg on saanud nime trükikunsti leiutajaks nimetatud ajaloolise isiku Johannes Gutenbergi järgi.

Püsiekspositsioon

Muuseumi püsiekspositsioon on korraldatud töötava stuudiona. Suurem osa eksponeeritud trükiseadmetest on töökorras ja sagedases kasutuses.
Olulisemad eksponaadid on enam kui 40 komplektist koosnev metallist ja puust laokirjade kollektsioon ehk täheladu, viis kõrgtrükipressi, sealhulgas muuseumi üks suuremaid seadmeid – 1927. aastal valmistatud stoppsilindertrükipress Frankenthal ning erinevad suureformaadilised papikäärid ja kaks giljotiini.

Tegevused

Muuseumi tegevusteks on ekspositsiooni tutvustamine külastajatele, sealhulgas ekskursioonid ja õpitoad kooligruppidele, muuseumi toodete ja trükiste valmistamine, Tartu kunstikoolide erialatundide läbiviimine ning muud kunstiüritused. Õpitubades õpetatakse lihtsamaid töövõtteid laokirjadega ja külastajad saavad soovi korral trükkida erinevate kirjade ja ilustustega postkaarte ning märkmikukaasi. Süvendatud meistrikursustel tutvustatakse keerukamaid tehnikaid, näiteks linoollõige, kuivnõel ja fotopolümeer ehk intaglio-type. Muuseumi peamiseks külastajatele suunatud õpitoaks on kahel korral kuus toimuv "Avatud Stuudio" sari.
Lisaks trükikunstiga seotud tegevustele korraldab muuseum muid kultuuriüritusi.
Guido Kangur

Isiklikku

2005. aasta juunis abiellus ta Pille Lukiniga. Neil on poeg Karl Artur ja tütar Anna.
Joakim Noah

Joakim Simon Noah (sündinud 25. veebruaril 1985 New Yorgis) on elukutseline korvpallur, kellel on Ameerika ja Prantsuse kodakondsus. 
Ta mängib korvpalliliigas NBA Chicago Bullsi meeskonnas.
Noah sündis 1985. aastal New Yorgis. Tema isa on Prantsuse laulja ja endine elukutseline tennisist Yannick Noah ja ema on 1978. aasta Rootsi miss Cécilia Rodhe.
Noah mängis 3 aastat enne NBA-ga liitumist USA ülikooliliigas. 2007. aastal valis Chicago Bulls ta draft'is üheksandana. Samal aastal võttis ta Prantsusmaa kodakondsuse.
Noah mängib alates 2011. aastast rahvusvahelisel tasemel Prantsusmaa koondises, kuigi tal oli õigus esindada ka Rootsit ja USA-d. 2011. aastal tegi ta oma esimese mängu Prantsusmaa koondises, visates Hispaania vastu 6 punkti ja korjates 3 lauapalli.
Noah võttis Prantsusmaa koondisega osa ka 2011. aasta korvpalli Euroopa meistrivõistlustest.
Daciana Sârbu

Daciana Octavia Sârbu (sündinud 15. jaanuaril 1977 Aradis) on Rumeenia poliitik ja jurist ning Euroopa Parlamendi liige.
Ta valiti aastal 2007 Rumeenia Euroopa Parlamendi valimistel Sotsiaaldemokraatliku Partei nimekirjas Euroopa Parlamendi saadikuks. Europarlamendis olles on ta Euroopa Parlamendi Sotsiaaldemokraatide fraktsiooni liige.

Isiklikku

Tema isa Ilie Sârbu on olnud Rumeenia põllumajandusminister (Adrian Năstase ja Emil Boci valitsuses). Ta on abielus Victor Pontaga, neil sündis märtsis 2008 tütar.
Potilaat

Potilaat oli endisajal päev enne laadapäeva toimunud turg, kus kaubeldi kõigega, v.a loomadega. Potilaadal müüdi peamiselt savinõusid ja pardikujulisi savivilesid. Saviviled tõid turule potisetud.
Riin Kübarsepp

Riin Kübarsepp (29. oktoober 1978 – 14. oktoober 2015) oli eesti kunstiteadlane, kultuuriajakirjanik, kuraator. Valdas eesti, inglise, saksa, vene ja viipekeelt. Kirjutas peamiselt kunstist ajakirjanduses.