Roueni katedraal

Ajalugu

Esimese Roueni kiriku lasi ehitada praeguse katedraali asukohta 396. aastal piiskop Victricius. Peagi viidi kirikusse piiskopikateeder ning pühakojast sai katedraal. Aastal 650 lasi piiskop Audoin kirikut laiendada. Tolleaegne katedraal aga hävis viikingite (normannide) sissetungi ajal 9. sajandil. Viikingite pealik Rollo, Normandia hertsogkonna asutaja, ristiti seal aastal 915 ja maeti aastal 932. Ta pojapoeg Richard I Kartmatu laiendas katedraali aastal 950. William Vallutaja lasi ehitatada puidust võlviga romaani stiilis eelmisest suurema pühakoja ning selle sisse pühitseda. 1110. aastal tabas katedraali piksenool.
Praeguse hoone ehitamine algas 12. sajandi alguses. Varagooti stiilis katedraal valmis aastaks 1145 piiskop Hugues d’Amiensi eestvedamisel. 1200. aastal laastas kirikut suur tulekahju, mille käigus säilisid vaid kesklöövi kaaristu, äsja valminud Püha Romaini (Saint Romain) torn ning vasakpoolne portaal. Rekonstruktsiooniga alustati kohe. Kooriruum, kesklööv, ristlööv ning laternatorni 1. korrus valmisid 13. sajandi keskpaigaks, umbes 1250. aastaks. Mõned vitraažid 13. sajandist on siiani katedraali akendel; need on kuulsad oma koobaltsinise värvuse poolest, mida nimetatakse Chartresi siniseks. Külgkabelid koos katedraali külgmiste ukseavadega valmisid 14. sajandil. Neitsi Maarjale pühendatud kabel eemaldati ehitisest 1302. aastal ning asendati uuega 1360. aastal.
15. sajandi alguses viidi läbi uuendus katedraali esikülje osas ning see sai kaasaegsele kunstivoolule, peenutsevale hilisgootikale omase ilme. Samas stiilis ehitati veel Püha Romaini torni viimane korrus, sissepääsu varikatus, 16. sajandil ka laternatorni kaks korrust. 15. sajandil aga alustati katedraalile uue torni, nn Tour de Beurre ('Või torn') ehitamist. Omapärase nime sai torn ehituse rahastamisest linna jõukamate elanike poolt, kellele oli tänu annetustele lubatud paastu ajal võid süüa. Torn valmis 17. sajandiks.
Katedraal oli sunnitud üle elama hugenottide sõjad, mille käigus lõhuti sakraalehitise mööblit, haudu, vitraaže, aknaid ning kujusid. Niisamuti pidi katedraal kogema kahe piksenoole tabamust aastatel 1625 ja 1642 ning orkaani aastal 1683. 18. sajandi lõpus, pärast Suurt Prantsuse revolutsiooni otsustas valitsus pühakoja riigistada: müüdi maha osa katedraali mööblist ning skulptuuridest, lisaks sulatati ära katedraali piirdeaiad, et saadud metallist valmistada relvi.
Aastate jooksul viidi läbi palju uuendusi, mille käigus sai katedraal uusi kirikutorne. 1822. aastal tabas laternatorni taas pikne. Uus torn tehti sel korral puidu asemel metallist ning katedraal küündib sellest ajast 151 meetri kõrgusele. Roueni katedraal pälvis seetõttu 1876. aastal maailma kõige kõrgema hoone tiitli, mida hoidis aastani 1880. Teise maailmasõja ajal sai pühakoda Suurbritannia ja Ameerika Ühendriikide pommirünnakutes kannatada: kahjustada sai katedraali lõunapoolne vahekäik, hävisid kaks roosakent ning katedraali vanim, Püha Romaini torn. Põlengu käigus sulasid ära kirikukellad. Katedraali mõjutas ka Lothari keeristorm aastal 1999, kui kirikusse kukkus 26 tonni kaalunud vaskplekiga kaetud puidust turell ning kahjustas kooriruumi.

Kujutamine kunstis

Kõige kuulsamad maalid Roueni katedraalist on maalinud impressionist Claude Monet. Tema maalisari "Roueni katedraal" koosneb umbes 30 maalist, millel on kujutatud sama stseeni erinevatel kellaaegadel ja erinevates ilmastikuoludes. Monet tegi need maalid katedraali ees asunud kaupluse aknast. Ta oli nii lähedal, et ei näinud katedraali tervikuna. Tema maalid on üle maailma laiali: kaks maali on Washingtoni Riiklikus Kunstigaleriis; üks asub Los Angelese Getty keskuses; üks asub Serbia rahvusmuuseumis Belgradis; üks asub Clarki kunstiinstituudis Williamstownis Massachusettsis; üks asub Kölni muuseumis; üks asub Roueni kunstimuuseumis; ja viis on Orsay muuseumis Pariisis.
Kirjanduses sai Gustave Flaubert inspiratsiooni püha Juliani vitraažidest ja Saloome bareljeefist. Kaks lugu tema teosest "Kolm lugu" on kirjutatud nende põhjal. Joris-Karl Huysmans kirjutas romaani "Katedraal", mis põhineb hoone intensiivsel uurimisel.