google/wiki40b huggingface dataset:
Tiina Talvik

Tiina Talvik (sündinud 21. aprillil 1938 Tartus; sünninimi Tiina Tanimäe) on eesti pediaater (lasteneuroloog) ja arstiteadlane.

Haridus

1962. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. 1973. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis meditsiiniteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Цитогенетическое исследование умственно отсталых детей с пороками развития и вопросы медико-генетической консультации" (Vaimselt alaarenenud laste tsütogeneetiline uuring ja meditsiinilis-geneetilise konsultatsiooni küsimused), juhendajad Ernst Raudam ja Avo-Valdur Mikelsaar. 1992. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis meditsiiniteaduste doktori kraadi väitekirjaga "Гипоксическое и ишемическое поражение головного мозга у новорожденных: (клиническое, биохимическое и компьютерно-томографическое исследование)/Hypoxic-ischemic brain damage in neonates (clinical, biochemical and brain computed tomographical investigation)".

Töö

Aastatel 1962−1968 töötas ta Tartu Linna Kliinilise Lastehaigla pediaatrina, 1968−1975 oli ta Tartu Kliinilise Haigla meditsiinigeneetika kabineti juhataja. 1975. aastal asus tööle Tartu Riikliku Ülikooli neuroloogia ja neurokirurgia kateedrisse, töötades algul assistendi, hiljem dotsendina, 1989. aastast pediaatriakateedri juhataja. Aastatel 1968−1991 oli ta vabariigi pealasteneuroloog. Aastatel 1991−2003 oli ta Tartu Ülikooli lastekliiniku juhataja, 1992. aastast pediaatriaprofessor, 2003. aastast emeriitprofessor.
Ta on Eesti Lasteneuroloogide Seltsi ja Eesti Agrenska Fondi juhatuse liige.

Isiklikku

Tema isa oli üliõpilas- ja majandustegelane Alfred Tanimäe, tema ema oli õpetaja Liidia Tanimäe. Tema abikaasa oli arstiteadlane Raul Talvik, nende tütred on neuroloogid Katrin Gross-Paju ja Inga Talvik.
Kanariku järv

Kanariku järv (ka Kanariku Verijärv) on Võru maakonnas Võru vallas Parksepa alevikus asuv järv. Selle pindala on 2,5 ha.
Võru raad

Võru rae koosseisu kuulusid bürgermeister ja kolm raehärrat. Raad tegutses Võru raekojas.

Raehärrad

...
Andri Parubi

Andri Parubi (Андрій Володимирович Парубій; sündinud 31. jaanuaril 1971 Tšervonogradis Lvivi oblastis) on Ukraina poliitik. 
Ta oli 14. aprillist 2016 kuni 29. augustini 2019 Ukraina Ülemraada esimees. 
1994. aastal lõpetas ta Lvivi ülikooli ajalooteaduskonna.

Ukraina poliitikas

2013. aasta detsembrist 2014. aasta veebruarini oli ta Euromaidani omakaitse komandant. 
Ta oli 27. veebruarist 2014 Ukraina Rahvusliku Julgeoleku ja Kaitse Nõukogu sekretär. President Petro Porošenko rahuldas tema tagasiastumisavalduse 7. augustil 2014.  Ülemraada 6. ja 7. koosseisu liige Batkivštšõna esindajana. 2016 valiti ta Ülemraada esimeheks ning oli selles ametis 29. augustini 2019.
Arvi Haak

Arvi Haak (sündinud 26. jaanuaril 1978) on eesti arheoloog.
Ta lõpetas 2001. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas ajaloo eriala. 2010. aastal omandas ta Tartu Ülikoolis eksternina teadusmagistrikraadi, tema töö pealkiri oli "Viljandimaa linnuste kedrakeraamika hilisrauaajal (11. sajand – 13. sajandi algus)" ja juhendaja Heiki Valk.
Haak on uurinud Eesti muinas- ja keskaegseid linnuseid ning keskaegseid linnu, eriti Viljandit. Ta töötab Tartu Linnamuuseumis arheoloogiasektsiooni juhatajana, varem Viljandi Muuseumis.
Odsonne Édouard

Odsonne Édouard (sündinud 16. jaanuaril 1998 Kourous, Prantsuse Guajaanas) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib ründajana Šotimaa kõrgliiga klubis Celtic.
Ta alustas klubikarjääri Paris Saint-Germainis, mille noortesüsteemiga liitus ta 2011. aastal. 2015. aastal valiti ta Paris Saint-Germaini tulevikutalendiks. 2016. aasta aprillis sõlmis ta klubiga profilepingu, kuid liigadebüüti tal Paris Saint-Germaini põhimeeskonnas tal teha ei õnnestunud. Hooajal 2016–2017 mängis ta laenul Prantsusmaa kõrgliiga klubis Toulouse. Ta lõi sel hooajal liigas ühe värava, 19. novembril mängus Metzi vastu.
2017. aasta augustis suundus ta laenule Celticusse. Ta lõi sel hooajal liigas üheksa väravat ja tuli klubiga Šotimaa meistriks. Hooajal 2018–19 tuli ta Celtciuga teist korda järjest Šotimaa meistriks.
2015. aastal tuli ta Prantsusmaa kuni 17-aastaste koondisega Euroopa omavanuseliste meistriks. Édouard lõi turniiril kaheksa väravat ja valiti turniiri parimaks mängijaks.
Jean Hardouin

Jean Hardouin (ladina Joannes Harduinus, 23. detsember 1646 Quimper – 3. september 1729 Pariis) oli prantsuse teoloog, filoloog ja ajaloolane.
Hardouin esindas allikakriitika äärmuslikku suunda, kaheldes kõigis tunnustatud ajalooallikais. Tema arvates oli kogu 14. sajandist varasem kirikuajalugu väljamõeldis ja põhines hilisematel võltsingutel. Võltsijateks olid ateistid ja ketserid (nagu John Wycliffe, Martin Luther ja Jean Calvin), kes kasutasid seda oma vaadete propageerimiseks. Võltsingus osalesid kõik vanemad vaimulikud ordud (peale jesuiitide). Muuhulgas olid välja mõeldud kirikuisad (nagu Augustinus), ajaloolised ketserid (nagu ariaanlased), enamus paavste ja pühakuid. Võltsitud olid ka kreeka- (mis põhjendasid katoliku kirikust sõltumatu õigeusu kiriku eksistentsi enne 14. sajandit) ja heebreakeelsed allikad. Katoliku kiriku õpetus seevastu põhines muutmatul kirjutamata ja anonüümsel traditsioonil ja ladinakeelsel Piiblil.
Rai 2

Rai 2 (aastani 2010 Rai Due) on Itaalia telekanal, mis kuulub Itaalia avalik-õiguslikuslikule televisiooniettevõttele RAI koos kanalitega Rai 1 ja Rai 3. Rai 2 käivitati 4. novembril 1961. aastal.
Viimastel aastatel on see keskendunud jutusaadetele ning tõsielulistele saadetele ja muule meelelahutusele.
Kanal näitab filme, uudiseid, sarju ja sporti.
Saade "TG2" näitab uudiseid Itaaliast ja mujalt maailmast.
Teadmistepõhine Eesti

"Teadmistepõhine Eesti" on Eesti teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni (TAI) strateegiadokument. Dokument on koostatud Haridus- ja Teadusministeeriumi eestvedamisel.
Esimene dokument hõlmas perioodi 2002–2006, teine 2007–2013 ja kolmas 2014–2020.
Tühi võimalik maailm

Tühi võimalik maailm ehk tühi maailm on võimalik maailm, milles ei eksisteeri ühtki konkreetset objekti.
Tühja võimaliku maailma olemasolu on metafüüsikas vaieldav. David Lewis ja David Armstrong on seda eitanud. Filosoofilist positsiooni, mis seda jaatab, nimetatakse metafüüsiliseks nihilismiks. Selle vaate esitas 1996 Thomas Baldwin, kasutades lahutamisargumenti.
On vaieldav, kas on olemas üks või mitu tühja maailma. Roy Sorensen väidab, et ühed tühjad maailmad on paremad kui teised.
Küsimuse, miks tegelik maailm ei ole tühi maailm, on esitanud Gottfried Wilhelm Leibniz ning tema järel Martin Heidegger kujul "millepärast on ülepea miski ega pigem eimiski".
Ollanta Humala

Ollanta Moisés Humala Tasso (sündinud 26. juunil 1962 Limas) on Peruu poliitik, alates 28. juulist 2011 Peruu president.
Humala isa oli Isaac Humala, kes kuulus erakonda Peruu Kommunistlik Partei – Punane Isamaa ja oli õpetanud kirjanikule Mario Vargas Llosale ülikoolis marksismi-leninismi. Ollanta ema on Elena Tasso, Ollanta vennad on Antauro ja Ulises Humala.
Ollanta Humala on endine sõjaväelane. Ta osales muu hulgas 1995. aastal Ecuadori-Peruu piirisõjas ning juhtis aastal 2000 riigipöördekatset Alberto Fujimori vastu.
Ta asutas aastal 2005 Peruu Rahvuspartei ning on siiani selle esimees.
2006. aasta Peruu presidendivalimistel oli Humala oma erakonna presidendikandidaat. Teda toetas ka Ühendus Peruu eest, kuigi viimase asutaja, endine ÜRO peasekretär ja Ühenduse Peruu eest kandidaat 1995. aasta Peruu presidendivalimistel Javier Pérez de Cuéllar ei kiitnud tema toetamist heaks. Humala kogus presidendivalimiste avavoorus 9. aprillil 30,62% häältest ja võitis sellega esimese vooru. Teises voorus oli tema vastane Alan García, kes oli Peruu president olnud 1985–1990 ja kogunud valimiste esimeses voorus 24,32% häältest. Kolmandaks tuli 23,81% kogunud Lourdes Flores. Teises voorus 4. juunil valiti presidendiks umbes 53% häältest kogunud García.
2011. aasta Peruu presidendivalimiste eel ei näidanud avaliku arvamuse küsitlused Humalale algul suurt edu. Paljudes küsitlustes oli tema toetus alla 10%, mis andis alles 4. koha. Edaspidi asi paranes ja 10. aprillil toimunud valimiste esimeses voorus kogus ta 31,7% häältest, mis andis võidu Keiko Fujimori (23,6%) ees, kes on endise presidendi Alberto Fujimori tütar. Endine president Alejandro Toledo, kes mitmes arvamusküsitluses parima koha sai, jäi 15,6%-ga 4. kohale. 5. juunil toimus valimiste teine voor, kus Humala kogus 51,5% Fujimori 48,5% vastu ja valiti presidendiks.
Ollanta Humala abiellus 1999. aasta septembris Nadine Herediaga. Neil on kolm poega Illariy, Nayra ja Samin.
Richard Kalmet

Richard Friedrich Kalmet (5. mai 1911 Võrumaa Kahkva valla Kirmsi küla  – 19. juuli 2006 Tallinn; 1936. aastani Richard Friedrich Kärtmann) oli eesti põllumajandusteadlane.
Õppis Kirmsi algkoolis, Raadamaa algkoolis ja Räpina kõrgemas algkoolis. 1925. aastast jätkas õpinguid Võru Õpetajate Seminaris, selle sulgemise järel Tartu Õpetajate Seminaris, mille lõpetas 1931. 1932–1933 teenis Eesti sõjaväes.
1933. aastast töötas Vastseliina valla Kapera algkooli õpetajana, mõne aja pärast sai temast kooli juhataja. 
1938. aastal astus ta mittestatsionaarse üliõpilasena Tartu Ülikooli õigusteaduskonda, kuid 1940. aastal need õpingud katkesid. 1940–1941 osales vastupanuliikumises. Aastatel 1941–1944 oli ta Väimela kooli juhataja. 1944. aastal mobiliseeriti ta Saksa sõjaväkke, võitles Narva lahingutes ja Lõuna-Eestis.
Pärast sõda töötas 1944–1946 õpetajana Viluste Mittetäielikus Keskkoolis ja Elva Keskkoolis, seejärel  aga pidi loobuma õpetajaametist. 1946–1949 töötas Tartu tööstuskombinaadi Koolivara laotöölisena ja lühemat aega Viljandi Tarbijate Kooperatiivi raamatupidajana. Seejärel oli ta Tallinnas Kopli jaamas laadija ning rõivakombinaadis normeerija.
1952. aastal sai ta tööle Eesti NSV Teaduste Akadeemia Taimekasvatuse Instituudi kesklaboratooriumis vanemlaborandina.
1954. aastal astus ta mittestatsionaarse üliõpilasena Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomia erialale. 1960. aastal lõpetas ta EPA 1960 kiitusega, kaitstes diplomitöö "Vaskväetiste kasutamise perspektiivid Pärnu ümbruse muldadel" (juhendaja professor Osvald Hallik). 1964. aastal kaitses ta põllumajandusteaduse kandidaadi kraadi väitekirjaga "Eesti NSV muldade boorisisaldus ja boorväetiste kasutamine".
1975. aastal kaitses ta põllumajandusteaduse doktori kraadi väitekirjaga "Mikroelementide mõju söödakultuuride saakidele ja sööda kvaliteedile Eesti NSV-s".
Aastatel 1957–1994 töötas ta Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudis, 1957–1964 nooremteadur,  1964–1983 vanemteadur, 1983–1994 vanemteadur-konsultant.
Ta on uurinud mikroelementide sisaldust muldades, kivimites, vetes, õhus ja taimedes, mikroväetiste mõju saagile ja selle kvaliteedile, põllumuldade boori- ja aktiivse mangaani sisaldust, rohumaataimede makro- ja mikromineraalset koostist, loomasöötade koobalti sisaldust ja joodi esinemist Eesti biosfääris.
Ta kirjutas 3 monograafiat, oli 7 raamatu kaasautor ja avaldas üle 160 teadusliku artikli.
Ta oli Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi  liige (1996. aastast auliige), samuti Üliõpilasseltsi Liivika ja Eesti Vabadusvõitlejate Ühenduse liige.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Kaido Saks

Kaido Saks (sündinud 24. juulil 1986) on Eesti korvpallur.
Aastast 2014 mängib ta Taani klubis Bakken Bears.
Ta mängib aastast 2010 Eesti korvpallikoondises.
Georg Taleš

Georg Taleš (30. mai 1912 – 30. oktoober 1997) oli Eesti ooperilaulja (bariton).
Õppis laulmist Malama stuudios ning Tallinna Konservatooriumis Ludmilla Hellat-Lemba ja Aleksander Arderi lauluklassis. Täiendas end Itaalias Milanos E. Piccoli juures.
Aastatel 1939–1971 oli ta Estonia teatri solist.
Ta on mänginud muusikafilmis "Kui saabub õhtu" ja mängufilmis "Metskapten".
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Isiklikku

Tema abikaasa oli ooperilaulja Veera Nelus.
Teatri väljak

Teatri väljak on haljasala Tallinna kesklinnas Estonia puiestee ja Rävala puiestee vahel.
Väljaku pindala on umbes 1,6 ha.
Varem oli selle nimi Eesti Punaste Küttide väljak vastavalt Tallinna Linna RSN Täitevkomitee otsusele 24. novembrist 1972. Väljak sai nime seoses Eesti punakaartlaste mälestusmärgi avamisega haljasala lääneservas asuva pangahoone ees. Tallinna Linnavalitsuse otsusega 4. oktoobrist 1991 nimetati objekt ümber Teatri väljakuks.
2019. aasta ujumise maailmameistrivõistlused

2019. aasta ujumise maailmameistrivõistlused olid 18. maailmameistrivõistlused ujumises. Võistlused toimusid Lõuna-Koreas Gwangjus 12.–28. juulil. Võisteldi seitsmel spordialal: avaveeujumine, kujundujumine, ujumine, veepall, rannaveepall, vettehüpped ja kaljuhüpped. Maailmameistrivõistlustel osales 192 riiki 2623 sportlasega.
Danil Haustov

Danil Haustov (sündinud 13. detsembril 1980 Moskvas) on Eesti ujuja.
Ta osales 2004. aasta Ateena OM-il, kus sai 50 m vabaujumises 49. ja 100 m vabaujumises 37. koha. Ta osales 2008. aasta Pekingi OM-il, kus sai 100 m vabaujumises 51. koha.
1999-2000 kuulus ta Eesti ujumiskoondisse.
Georg Martin Knüpffer

Georg Martin Knüpffer (3. august/15. august 1850 Väike-Maarja – 21. detsember 1901/2. jaanuar 1902 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1863–1869 Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Tartu ülikoolis õppis ta aastatel 1870–1872 ajalugu ja aastatel 1872–1877 usuteadust. Ordineeriti 4. aprillil/16. aprillil 1877 Peterburis õpetajaks.
Knüpffer oli aastal 1877 Peterburi Jaani koguduse adjunktõpetaja. Kutsuti 15. juunil/27. juunil 1877 Ambla Maarja koguduse õpetajaks, introdutseeriti ametisse 11. septembril/23. septembril 1877. Jäi veebruaris 1891 emerituuri, elas seejärel Tallinnas.
Ta oli uues kirjaviisis välja antud Uue Testamendi korrektor. Pidas aastal 1879 II üldlaulupeol kõne, mis on koos kolme teise kõnega ära trükitud.

Isiklikku

Tema isa Carl Theodor Knüpffer ja vanaisa Georg Magnus Knüpffer olid Väike-Maarja koguduse õpetajad, vanaonu Arnold Friedrich Johann Knüpffer oli Kadrina Katariina koguduse õpetaja, vanavanaisa Friedrich Gustav Knüpffer oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja. Teine vanaisa Dietrich Martin Luther oli Tallinna suurgildi oldermann ja ajakirjandustegelane. Tema vend Theodor Robert Wilhelm Knüpffer oli naistearst.
Karksi-Nuia – Halliste tee

Karksi-Nuia – Halliste tee (registrinumbriga 24188) on kõrvalmaantee Viljandi maakonnas Mulgi vallas. Tee pikkus on 9,678 km.
Tee saab alguse Karksi-Nuia linnas Imavere–Viljandi–Karksi-Nuia maantee 81. kilomeetril, läbib Polli, Allaste ja Raja külasid ning lõppeb Halliste alevikus Sultsi – Abja–Paluoja tee 13. kilomeetril.
Juri Orlov (näitleja)

Juri Orlov (vene Юрий Петрович Орлов, Eestis ka Jüri Orlov; sündinud 14. oktoobril 1945 Umanis) on vene näitleja.
Ta lõpetas aastal 1963 Umanis keskkooli ja aastal 1972 GITIS-e.
Ta töötas aastatel 1968–1971 Noginskis Moskva oblasti draamateatris ja aastatel 1973–1980 Eesti NSV Riiklikus Vene Draamateatris näitlejana.
Aastatel 1967–1979 mängis ta mitmes vene ja ukraina filmis.

Isiklikku

Tema isa oli insener, ema arst. Ta oli aastatel 1966–1979 abielus Svetlana Orlovaga, abielust sündis poeg.
Vareste linnamägi

Vareste linnamägi on neemiklinnuse tüüpi linnamägi Põlva maakonnas Räpina vallas Vareste külas.

Kirjeldus

Linnamägi asub Võhandu jõe kõrgel idakaldal, järskude nõlvadega piklikul künkal. Seljaku põhjapoolne ots läbi lõigatud madala 5 m laiuse kraaviga. Vallikraav jätkub jõeorgu ulatuva laiema süvendina nõlval ka väljaspool seljakuala. Kraavi siseküljel asub selgesti eristuv 25 m pikkune ja 8 m laiune peavall. Selle kõrgus 2,5 m. Seljaku lõunapoolsel osal asub 12 m pikkune madal 0,5 m kõrgune ja 1,5 m laiune vallilõik. Põhjapoolsel otsal on 0,5 m kõrgune ja 2 m laiune vall. Linnuse siseõue pindala on 1000–1200 ruutmeetrit. Kultuurikiht näib puuduvat. Seda selgitaks asjaolu, et linnuses püsivalt ei elatud, vaid seda kasutati ainult sõjaohu korral.
Värdi Reiman

Värdi Reiman (4. märts 1927 Tallinn – 10. oktoober 2016) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu

Värdi Reiman oli teenistuja poeg. Ta lõpetas 1945. aastal Tallinna 10. Keskkooli, 1951. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi tööstus- ja tsiviilehituse erialal ja 1957. aastal Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi (Ehituse TUI) aspirantuuri, tehnikakandidaat (1958, TTÜ), väitekiri "Автоклавные мелкозернистые бетоны на базе пылевидной золы горючих сланцев Эстонской ССР"; tehnikadoktor (1979, Moskva Ehitusinseneride Instituut).
Oli aastatel 1951–1954 Silikaatkivitehase Kvarts katsetsehhi vaneminsener ja tsehhijuhataja, 1954–1963 Ehituse TUI vaneminsener, aspirant ja vanemteadur, 1963–1997 TTÜ ehitustehnoloogia kateedri dotsent, vanemteadur, aastast 1973 professor ja 1981–1990 kateedri juhataja. 1997. aastast emeriitprofessor.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: põlevkivituhk-liiv ja lubi-liiv toodete tootmistehnoloogiad, autoklaavsete lubi-liiv betoonide kivinemisprotsessid, algoritmi koostamine hüdrosilikaatide hulga ja survetegevuse prognoosimiseks, lähtudes segu koosseisust ja kivinemistingimustest, normaaltingimustes kivinenud portland-tsement betoonidele algoritmi koostamine uusmoodustiste hulga ja survetegevuse prognoseerimiseks. 71 teadustrükist, 2 autoritunnistust.

Isiklikku

Tema poeg oli Ants Reimann.
Mihkel Seeder

Mihkel Seeder (sündinud 9. detsembril 1988 Tallinnas) on eesti näitekirjanik.

Elukäik

Mihkel Seeder on rahvuselt eestlane. Mihkli vanemad on Siret ja Janno Seeder. 
Ta on kirjutanud näidendeid nii eesti kui ka saksa keeles. 
Tema näidend "Väga vihane mees" võitis 2010. aastal Eesti Teatri Agentuuri ja Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia laste- ja noortenäidendite võistlusel peapreemia. Ugala teatris lavastas selle Silvia Soro.
Laane-karihiir

Kirjeldus

Laane-karihiirel on tumepruun kasukas, mis läigib hõbedaselt. Kõhualune on heledat värvi, keha ülaosa ja alaosa vahel on selge piir. Jalad on valget värvi. Välimuselt on sarnane teiste karihiirtega: neil on pikk saba ja pikk, otsast teravnev nina. Sabaotsas on kohev tutt. 
Suuruselt jääb mets-karihiire ja väike-karihiire vahele. Laane-karihiire keha on 44–70 millimeetri, saba 31–45 millimeetri pikkune ja tagajalad 10,5–12 millimeetrit pikad. Kehakaal on 3–8 grammi. Neil on ühesuurused üheköbrulised hambad ja hambavalem on 3/1, 1/1, 3/1, 3/3 = 32.

Levik

Laane-karihiir on Euraasias levinud Rootsist Sahhalini poolsaareni.Nad on levinud Põhja-Skandinaavias, Ida-Euroopas, Ida-Siberis, Kesk- ja Lõuna-Ukrainas, Põhja-Kasahstanis, Kirde-Hiinas ja Hiinas Gansu provintsis, Korea poolsaarel, Sahhalinil, Kunaširi ja Šikotani saarel, Jaapanis Hokkaidō saare metsades ja Mongoolias, eriti Hentij mäestikus. Euroopas on vähemarvukas kui mets-karihiir. Eestist on leitud mõned üksikud isendid riigi mandriosalt. Esmakordsed teated liigist on 1980. aastatest Järvseljalt.
Populatsioonide arvukus aastate lõikes on muutuv, Ida-Karjalas tehtud uuringud näitasid lausa kümnekordset arvukuse kõikumist.

Elukeskkond ja ökoloogia

Laane-karihiir elab okasmetsades, taigas, tundrates, soodes ja jõeluhtadel. Võib endale ise uru valmistada või asuda elama mõne teise looma vanasse urgu, kännu või langenud puutüve õõnsusse.
Laane-karihiired on aktiivsed nii öösel kui ka päeval, kuid öösiti on siiski aktiivsemad. Magavad ööpäeva jooksul tihti, kuid lühikest aega korraga.
Väikese kasvu tõttu kaotavad nad kiiresti energiat ja vajavad seetõttu pidevalt toitu. Ööpäeva jooksul söövad nad rohkem kui oma kehakaalu jagu ja üle ühe ööpäeva nad ilma söömata olla ei saa. Üldiselt toituvad nad kõigest, millest jõud üle käib. Peamiseks toiduks on neil putukad, eriti mardikalised. Veel söövad nad vihmausse, mõningaid ämblike, hulkjalgseid ja vastseid, harva ka teisi pisikesi imetajaid. 
Neid ohustavad kõik teised röövloomad ja -linnud, kuid tugeva muskuse lõhna tõttu pole nad kiskjate jaoks eriti hinnatud toit.

Paljunemine

Ühtedel andmetel on sigimisperiood aprillist septembrini, mille jooksul sünnib 2–3 pesakonda, igas 7–9 poega (harva kuni 12). Teistel andmetel on sigimisperiood juunist augustini, pesakondi kuni 4, poegade arv 2–11, keskmiselt 7–8.
Alguses on pojad karvutud ja pimedad, silmad avanevad 18 päeva vanuselt. Laane-karihiired saavad iseseisvaks ühe kuu vanuselt ja elavad poolteise aasta vanuseks.

Ohustatus

Lokaalselt võib olla ohuks ulatuslik metsaraie, kuid globaalselt on populatsioon stabiilne ja erilisi ohte sellele liigile ei ole. Nad kuuluvad Berni konventsiooni III lisa liikide hulka. Laane-karihiir ei ole Eestis kaitsealune liik.
Maramaa mõis

Maramaa mõis (saksa keeles Marrama) oli rüütlimõis (fideikomiss) Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.

Maramaa varasem ajalugu

Maramaa kuulus varasemal ajal Kärkna mõisale. 1627. aastal oli see (Marromah) poole adramaalise valdusena viimase koosseisus. Sinna tekkis karjamõis, mida on mainitud 1758. aastal. Kärkna riigimõisa karjamõis oli see veel 1782. aastal.

Maramaa eramõis 1783−1919

Keisrinna Katariina II doneeris 1783. aastal üheksaadramaalise mõisa riiginõunik Johann Karl von Endenile (1715−1793). Viimane müüs selle aga juba 1786. aastal naabermõisnikule kaardiväerittmeister Carl von Liphartile (1719−1792). Ta liitis selle 1776. aastal asutatud fideikomissiga; edaspidi olid Maramaal ja Raadil ühised omanikud. Mõisa päris tema poeg Liivimaa maanõunik major Reinhold Wilhelm von Liphart (1750−1829), kes pärandas selle oma pojale tulevasele Liivimaa maamarssalile Carl Gotthard von Liphartile (1778−1853), kelle nimele see kinnistati 1830. aastal. Tema pärijad sõlmisid 1855. aastal omavahel kokkulepe, millega mõisa omandas tema poeg meditsiinidoktor Karl Eduard von Liphart (1808−1891). Ta müüs selle 1879. aastal oma vanemale vennale Gotthard Lionel von Liphartile (1804−1885). 1893. aastal omandas fideikomissmõisa Reinhold Karl von Liphart (1864−1940), kellelt see 1919. aastal võõrandati.

Mõis pärast võõrandamist

Pärast võõrandamist tükeldati kuueks krundiks, mis anti asunikele. Nõukogude perioodil kuulus Maramaa Sootaga sovhoosi. Tänapäeval on kompleks eravalduses.

Traksi karjamõis

Maramaa ainsat karjamõisa (Traks) on esmakordselt märgitud Rückeri kaardil 1839. aastal.

Mõisa suurus

1909. aastal oli mõisa suurus 1244 tiinu (1359 hektarit) ja see liigitus keskmise suurusega mõisate hulka (kuni 2500 tiinu). Enne talumaa müümist oli selle suurus olnud isegi 2295 tiinu (2507 hektarit).

Mõisamajandus 1909. aastal

Maramaal asus meierei, mille toodangut turustati Tartus.

Mõisaansambel

Häärber ehitati XIX sajandi algul või keskpaiku. See oli väike ühekorruseline kelpkatusega puitehitis, mida liigendas lihtne eenduv laudkarniis. Peahoone lammutati 1975. aastal. Kõrvalhoonete paigutus oli vaba, see lähtus praktilistest vajadustest. Tall ja tõllakuur asetsesid kastellilaadselt ja moodustasid teest eemal paiknedes omaette ansambli. Veidi eemal asus mõisa kõrts. Suurejoonelist parki mõisal teadaolevalt ei olnud. Tänapäeval on kõrvalhoonetest säilinud ait-kuivati, karjalaut, moonakatemaja, saun-pesuköök (praegu laut), tall-tõllakuur (praegu heinaküün).
Rein Teesalu

Rein Teesalu (sündinud 19. juunil 1939 Mustla külas Laimjala vallas) on Eesti kardioloog.
Teesalu lõpetas 1964 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. 
Ta on Tartu Ülikooli emeriitprofessor. 
Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel üksikkandidaadina kogudes 271 häält.
Ta on Eesti Kardioloogide Seltsi liige ja südamepuudulikkuse töögrupi juht, Euroopa Kardioloogide Seltsi liige ja südamepuudulikkuse töögrupi liige, FESC (Fellow of the European Society of Cardiology), FACA (Fellow of the American College of Angiology), Eesti Hüpertensiooni Ühingu juhatuse liige ning Eesti Müokardiinfarkti Registri Nõukogu esimees.
Sonaadivorm

Töötlus

Töötluses toimub vaba arendus ekspositsioonist pärit või uutel teemadel läbi erinevate helistike, peateemat ei tohi esitada põhihelistikus.
Johnsoni maakond (Wyoming)

Johnsoni maakond (Johnson County) on maakond USA-s Wyomingi osariigi põhjaosas. Geograafilised koordinaadid on 44° 03′ N, 106° 35′ W
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Buffalo.
Maakonna pindala on 10 813 km², millest 21 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 8569. Aastal 2000 oli elanike arv 7075.

Ajalugu

Johnsoni maakond moodustati 8. detsembril 1875. aastal Albany, Carboni ja Sweetwateri maakonna osadest. Algselt oli maakonna nimi Pease'i maakond. 1879 muudeti see Johnsoni maakonnaks.