google/wiki40b huggingface dataset:
Jacksoni maakond (Alabama)

Jacksoni maakond (Jackson County) on maakond USA-s Alabama osariigis. Geograafilised koordinaadid on 34° 46′ N, 85° 59′ W
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Scottsboro.
Maakonna pindala on 2918 km², millest 124 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 53 227. Aastal 2000 oli elanike arv 53 926.

Ajalugu

Jacksoni maakond moodustati 13. detsembril 1819. aastal. Maakond sai nime seitsmenda Ameerika Ühendriikide presidendi Andrew Jacksoni järgi.
Lõhe (geoloogia)

Lõhe on rike kivimeis, kus kaks kivimkeha on teineteisest eemaldunud.
Erinevalt murrangust ei ole lõhe puhul tegemisikest ning fluididest mineraalide väljakristalliseerumise teel lõhetäited, mis koosnevad sageli hästi väljakujunenud morfoloogiaga kristallidest, mistõttu pakuvad nad huvi gemmoloogidele ning mineraalide kollektsioneerijatele.
Mõnikord võivad lõhetäited pakkuda huvi ka maavarade esinemispaigana.
Viitka järv

Viitka järv (Veetka järv, Orejärv, Orgjärv, Viitkäjärv) on järv Võru maakonnas Antsla vallas Mähkli külas.
Järve pindala on 3,5 ha. Suurim sügavus on 5,5 m.
Colton Haynes

Varasem elu

Colton Lee Haynes sündis Kansases, Andales, Dana Denise Mitchelli ja William Clayton Haynesi poeg. Ta on kirjeldanud oma vanemaid kui "vaba vaimulikke hipisid." Ta kasvas üles Andale talus ja elas ka Arkansas, New Mexicos, Texases ja Floridas. Ta käis Florida Navarra keskkoolis, Kansase Andalese keskkoolis ja lõpetas Samuel Clemensi keskkooli Schertzis Texases.

Isiklik elu

Haynes on kogu oma elu jooksul ärevusega võidelnud tema "salajase gei mineviku" pärast. Olemata veel valmis oma seksuaalsest orientatsioonist avalikult rääkima, läks ta kolmeks kuuks ravile, et oma ärevusprobleemidega toime tulla. Hiljem, 2016. aasta mais avaldas ta meelelahutusnädala intervjuus avalikult, et on gei.
Haynes ja tuntud lilleseadja Jeff Leatham kihlusid 11. märtsil 2017. Nad abiellusid 27. oktoobril 2017. 2017. aasta novembris nomineeriti Haynes Out ajakirjale "OUT100", tunnustamaks tema avalikku välja tulemist, tema "eneseteostust" ja tema professionaalset tööd.
Haynesi ema, Dana, suri tsirroosi tagajärjel 2018. aasta märtsis. 2018. aasta mais esitas Haynes abielulahutuse Leathamiga, kuid paar astus uuesti suhtesse enne nende esimest pulma-aastapäeva.

Karjäär

Haynes alustas oma karjääri modelline New Yorgis viieteistkümneaastasena. Hiljem ilmus ta Abercrombie & Fitchi jaoks Bruce Weberi fotosessioonil. Hiljem alustas Haynes modellindusega Kira Plastinina, J. C. Penney ja Ralph Laureni kampaaniates. 2008. aastal jätkas Haynes modellindust sellistes kampaaniates nagu Verizon ja ilmus ka mitmetes ajakirja toimetustes, nagu näiteks Teen Vogue ja Arena.
Haynes mängis Jackson Whittemore'i rolli 2011. aasta MTV seerias Teen Wolf, mis põhineb 1985. aasta sama nimega filmil. 2012. aasta oktoobris avaldas Haynes, et ta lahkub seriaalist peale kaht hooaega, märkides, et "ma olen kurb, et see peatükk on lõppenud, kuid rõõmus uue alguse pärast." Alates 2012. aastast oli ta liige CW-i Arrow'is, mängides Roy Harperit. Haynes lahkus seeriaalist kolmanda hooaja lõpus, kuid tegi üllatus naasmise neljandas episoodis.
Haynesi esimene krediteeritud mängufilmi roll oli 2015. aasta filmis San Andreas.
Salantai

Ajalugu

Esimest korda mainiti Salantaid 1556. aastal, aastal 1567 rajati sinna turuplats. Aastal 1630 ehitati Salantaisse esimene kirik.  Aastal 1668 mainitakse Salantaid kui alevit. Õpetaja Simonas Borisevičiuse juhtimisel olid Salantai elanikud esimesed, kes 1831. aastal tsaarivõimude vastu üles tõusid. Aastast 1833 on teada, et linnas oli 28 poodi ja 12 kõrtsi.
Kuni aastani 1941 oli Salantais suur juutide kogukond. Alevis oli lisaks leedu koolile veel juudi kool, katoliku kiriku kõrval tegutses sünagoog. Saksa okupatsiooniväed hävitasid aga sealse juudi kogukonna (700 inimest).
Salantaist sai linn aastal 1950
Palumännik

Palumännik on kuival ja toitainevaesel pinnasel kasvav valgusküllane männik. Põõsarinne on harv või puudub. Alustaimestikus esineb pohl (rahvapärane nimetus palukas, millest tuleb ka selle metsatüübi nimetus), mustikas, kanarbik, põdrasamblik.
Palumännik kuulub vanade loodusmetsade hulka. Palumännik kasvab sageli kamardunud vanadel luidetel.
Kuuendiku kraav

Kuuendiku kraav on kraav Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Nehatu, Vatla, Äila ja Hõbesalu külas.
Kraavi pikkus on 6 km ning see suubub Paatsalu lahte. Kraavi valgala on 16,2 km². Lähe: (58° 33′ 47″ N, 23° 42′ 46″ E); suue: (58° 31′ 16″ N, 23° 39′ 40″ E). Kraav läbib Kiissa lahe. Kraav saab alguse Vatla mõisa pargist umbes 200 m loodes. Alamjooksul läbib kraav Nehatu looduskaitseala.
Kraav on tehislik mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Kuuendiku kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1119400.
Võõris

Võõris on aine õhus (õhuvõõris), vees või muus keskkonnas, mis sinna püsivalt ei kuulu.
Näiteks looduslikes vetes võivad võõristeks olla plastid, mis sinna on visatud või mujalt kandunud.
Organismi sattunud võõraid objekte nimetatakse võõrkehadeks.
Pavel Karelin

Pavel Karelin (27. aprill 1990 Gorki – 9. oktoober 2011 Nižni Novgorodi oblast) oli Venemaa suusahüppaja.
Karelin tegi kaasa neli maailma karika hooaega (2008–2011). Juba esimesel MK-etapil Soomes Kuusamos sai ta 15. koha, sama hooaja keskel oli Austrias Bischofshofenis oli ta 9. Seejärel areng takerdus, kuid viimasel hooajal toimus arenguhüpe. Tema kohad maailma karika kokkuvõttes olid neil aastail 129 punktiga 32., 56 punktiga 42., 34 punktiga 57. ja 282 punktiga 23.
Tema parim võistlus oli Nelja hüppemäe turnee etapil Garmisch-Partenkirchenis. Seal saavutas ta kümnendi esimesel päeval, 1. jaanuaril 2011 2. koha, kaotades ainult Simon Ammannile. Ta oli endise NSV Liidu maade teine suusahüppaja, kes pärast NSV Liidu lagunemist jõudnud suusahüpete MK-etapil esikolmikusse. Esimene oli samuti Venemaa sportlane Dmitri Vassiljev, kes täpselt 10 aastat varem, sajandi esimesel päeval, 1. jaanuaril 2001 saavutas sealsamas Garmisch-Partenkirchenis samuti 2. koha.
Karelin hukkus autoavariis.
Inari saamid

Inari saamid on osa saamidest, kelle põline asuala on Inari järve ümbruses Soomes. Inari saamid on piirkonna põlisrahvas.
Inari saame eristab teistest saamidest keel, ajaloolised elatusalad ja rahvariided. Aastal 2008 kõneles kokku 279 inimest Inari saami keelt oma emakeelena. Etnilisi Inari saame on eri hinnangutel 700–900.
Augusts Lietavietis

Augusts Lietavietis (vene keeles  Август Андреевич Летавет; 18. veebruar (vkj 6. veebruar) 1893 Bērzaune vald, Liivimaa kubermang – 29. juuni 1984) oli läti päritolu Nõukogude Liidu  töötervishoiuteadlane tööhügieeni alal ja alpinist. 
Tal on uurimusi töötervishoiu ja meditsiiniradioloogia valdkonnas.

Haridustee ja töökäik

Ta õppis Bērzaune koolis. 1907. aastal sooritas ta  edukalt sisseastumiseksamid Pihkva gümnaasiumi 4. klassi ja 1912. aastal lõpetas kuldmedaliga gümnaasiumi.
1917. aastal lõpetas ta Moskva ülikooli arstiteaduskonna. 
Aastatel 1935–1945 töötas ta Tööhügieeni ja kutsehaiguste keskinstituudis labori juhatajana, 1948–1971 Tööhügieeni ja Kutsehaiguste Teadusliku Uurimisinstituudi direktorina. Ühtlasi oli ta aastatel 1931–1955 Tervishoiuarstide spetsialiseerumise keskinstituudi tööstushügieeni kateedri juhataja.
Ta on kaitsnud meditsiinidoktori kraadi ja saanud professori akadeemilise kutse.

Alpinism

Mägironimist hakkas ta harrastama 1926. aastal. Tema osavõtul avastati ja vallutati mitmed Pamiiri ja Tian Shani mäetipud, osale neist andis ta ise nimed. 1941. aastal sai ta NSV Liidu meistersportlaseks alpinismis.

Mäetipp XX Let Komsomola

Aastatel 1936–1937 tõusis ta oma grupiga Pik Stalinskoi konstitutsii (5250 m) ja Karpinski (6612 m) tippu. Karpinski tipult nägid grupi liikmed Han-Tengrist lõuna suunda jäävat kõrget tundamatut mäetippu (hiljem nimetati see Pobeda mäetipuks).
1938. aastal juhtis ta ekspeditsiooni, mille eesmärgiks oli aasta varem Karpinski tipult vaadeldud Han-Tengrist lõunasse jääva nimeta mäetipu juurde pääsemine ja tipputõusu üritamine. Augusti alguses jõuti mäe jalamile. Tipu vallutasid ekspeditsiooni liikmed Leonid Gutman, Aleksandr Sidorenko ja Jevgeni Ivanov. Tipp nimetati XX Let Komsomola (XX-лет комсомола). Kahjuks mõõdeti tipu kõrgus valesti: altimeeter andis tulemuseks alla 7000 meetri: 6930 meetrit.
1956. aastal, pärast Vitali Abalakovi juhitud alpinistide grupi edukat esmatõusu Pobedale (7439 m), võrreldi Abalakovi grupi 1956. aastal ja Lietavietise grupi 1938. aastal tehtud fotosid ning leiti, et XX Let Komsomola ja Pobeda on üks ja seesama mäetipp.

Mälestuse jäädvustamine

Tema järgi nimetati üks Tian Shani mäetippudest (Lietavietise mäetipp).
Orpheus

Orpheus kultuuris

Alates antiikajast on Orpheuse-teema olnud kunstis väga armastatud.
Skulptuuris on Orpheust ja Eurydiket sageli kujutatud. 5. sajandi teisest poolest eKr pärineb Orpheust kujutav reljeef. Tuntud on veel P. Vischeri, Antonio Canova ja Auguste Rodini skulptuur.
Maalikunstis on Orpheuse-müüti kujutanud Tintoretto, Pieter Brueghel vanem ja noorem, Peter Paul Rubens, Giovanni Battista Tiepolo, Anselm Feuerbach ja L. Corinth.
Orpheus kehastas laulu jõudu ja armastust, mis on tugevam kui surm, seetõttu on Orpheus paljude muusikateoste kangelane. Tuntuimad on nendest Claudio Monteverdi, Christoph Willibald von Glücki ja Franz Joseph Haydni ooper, Jacques Offenbachi travestia "Orpheus põrgus" ja Igor Stravinski ballett.
Kirjanduses on Rainer Maria Rilke ja Otto Kokoschka Orpheuse-teema kaudu käsitlenud loomeprobleeme.
Jennifer Hudson

Eraelu

Hudson kohtus David Otungaga, kes töötab elukutselise wrestling-maadlejana. Otunga on lõpetanud Illinoisi ülikooli psühholoogiabakalaureusena ja Harvardi ülikooli juristina. Jenniferi 27. sünnipäeval 12. septembril 2008 pakkus Otunga talle kätt ja südant. 10. augustil 2009 sündis nende poeg David Daniel Otunga Jr.
1. aprillil 2010 sai Hudson Kaalujälgijate eestkõnelejaks. Ta väitis, et oli eelmise aasta jooksul kaotanud 25 kg ega soovi rohkem kaalu kaotada. Kuid 20. veebruaril 2011 teatas ta "Oprah Winfrey Show's", et on kaotanud juba 35 kg.

Perekonna mõrvamine

24. oktoobril 2008 leiti Hudsoni 57-aastane ema ja 29-aastane vend mõrvatuna. Tema 7-aastane õepoeg oli kadunud ja 27. oktoobril leiti tema surnukeha. Kõik kolm olid maha lastud. Juba samal päeval, 24. oktoobril vahistati Hudsoni 27-aastane õemees William Balfour, kes oli mitu aastat mõrvakatse ja ärandamise eest vanglas istunud ja viibis parajasti tingimisi vabaduses. 30. detsembril 2008 esitati Balfourile ametlikult mõrvasüüdistus. Balfour ei tunnistanud end süüdi.
Julius Tiisväli

Julius Tiisväli (aastani 1936 Julius Tiisfeldt; 5. september 1904 Tallinn – 30. juuni 1942 Sosva vangilaager, Sverdlovski oblast, Vene NFSV) oli eesti kergejõustiklane ja politseiametnik.

Haridus

1922. aastal lõpetas Tallinna Reaalkooli, 1926. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna kaubandusosakonna ja 1927. aastal Politseikooli. Kuulus korporatsiooni Fraternitas Estica.

Töö

Töötas politseis Tallinna-Harju prefektuuri konstaablina, komissari abina, Narva linna politseikomissarina, Antsla politseikomissarina, Rapla politseikomissarina, Läänemaa abiprefekti kohusetäitjana. Kuulus Kaitseliidu Kalevi malevkonda. 1933. aastal ülendati lipnikust nooremleitnandiks.
Aastatel 1936–1940 oli Politseikooli komissar ja direktori kohusetäitja.

Isiklikku

1936. aastal ta eestistas oma nime. 1941. aastal ta arreteeriti. 30. juunil 1942 lasti ta Venemaal Sverdlovski oblasti Sosva vangilaagris maha. 14. jaanuaril 1971 saadeti kriminaalasi J. Tiisvälja süüdistuses Eesti NSV Prokuratuuri poolt Eesti NSV RJK uurimisosakonnale täiendavaks kontrollimiseks. 1971. aasta aprillis Julius Tiisväli rehabiliteeriti.
Paul Lehestik

Paul Lehestik (13. veebruar 1926 Verhulitsa – 18. juuni 1994 Põlva) oli Värska kooliõpetaja ja kauaaegne Põlva Keskkooli (praegune Põlva Ühisgümnaasium) direktor, kodu-uurija ja pedagoogikaloolane.

Haridus ja töö

Ta õppis aastatel 1933–1939 Värska algkoolis, aastatel 1940–1942 Petseri keskkoolis, aastatel 1942–1944 Tartu Õpetajate Seminaris. Ta jätkas õpinguid aastatel 1958–1961 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna eesti keele ja kirjanduse osakonnas ning aastatel 1965–1970 TRÜ-s aspirantuuris psühholoogia erialal.
Ta töötas aastatel 1946–1947 Värska mittetäielikus keskkoolis õpetajana, aastatel 1947–1948 vanempioneerijuhina, aastatel 1948–1950 õppealajuhatajana ning aastatel 1950–1951 direktorina. Aastatel 1951–1959 oli ta õpetajaks Piiroja 7-klassilises koolis, aastatel 1959–1967 oli ta Piiroja 8-klassilise kooli direktor. Aastatel 1967–1988 oli ta Põlva Keskkooli direktor, kuni praeguse ajani kooli direktoreist pikaajalisim.
1985. aastal pälvis Lehestik koos Ferdinand Eiseniga esimese Johannes Käisi preemia.
1985. aastal avaldas Lehestik koos Heino Raiestega kodulooraamatu "Värska: tutvustaja". 1986. aastal ilmus tal kirjastuses Eesti Raamat kakskeelne teos "Pildiraamat Põlva rajoonist" (97 lk, eesti ja vene keeles, kujundas Jüri Kaarma). 1988 ilmus tema kirjutatud brošüür "300 aastat emakeelset kooli Põlvas".
Lehestiku teadustöö põhiteema oli õpilaste sotsiaalsed suhted klassis, eriti aga tõrjutuse problemaatika. Tema koostatud klassijuhataja teatmik-märkmik, mis ilmus 1987. aastal, tugineb laialdaselt autori pedagoogilistel vaadetel. Muuhulgas on teatmikus soovitused klassijuhataja töö korraldamiseks, ülevaade õpilase tundmaõppimise meetoditest, õpilase ühistegevusliku aktiivsuse test ning õpilase toitumise test.
Paul Lehestik uuris ka Eesti pedagoogi Johannes Käisi elu ja tegevust. Tänu tema tegevusele sai Põlva keskkoolist 1988. aastal Johannes Käisi nimeline Põlva Keskkool; 1997 nimetati kool ümber Põlva Ühisgümnaasiumiks. Ta oli Johannes Käisi Seltsi loomise eestvedaja ning esimene esimees pärast seltsi asutamist 1990. aastal.
1991. aastal oli Lehestik esimest aastat korraldatava Richard Rohu nimelise omaloomingu konkursi žürii esimees.
1992. aastal pälvis Lehestik koos Kristjan Toropiga esimestena Jakob Hurda rahvuskultuuri auhinna, mis statuudi järgi "määratakse eriliste teenete või kestva viljaka tegevuse eest eesti rahvuskultuuri viljelemisel, arendamisel ja jäädvustamisel ning järjepidevuse kindlustamisel".
Lehestiku kodukandiluuletuse "Laul Põlvast" on viisistanud Arne Oit, seda on esitanud Väino Puura ja Kalmer Tennosaar. Tema luulet sisaldavad 1999. aastal ilmunud "Põlvamaa luule antoloogia" ning 2009. aastal välja antud "Seto lugõmik".
Paul Lehestik on maetud Värska õigeusu kalmistule.
1996. aastal toimus Põlvas Paul Lehestiku 70. sünniaastapäeva puhul konverents.

Pere

Tema poeg on Andres Lehestik.
Lao keel

Foneetika

Lao keeles on kasutusel 6 tähendust eristavat tooni: madal, keskmine, kõrge, kasvav, kõrge langemine ja madal langemine. Lao kirjaviis on suuremas osas alfabeetiline. Keeles on 30 konsonanti ehk kaashäälikut ning 15 täishäälikut.

Vokaalid

Lao keelel on keerulised täishäälikuühendid, mis eristuvad üksteisest vokaali pikkuse (pikk või lühike) ning hääliku moodustuskoha poolest (ees või taga): i, ii, a, aa, ae, e, eh, u, ou, aw, am, oe, eu

Konsonandid

Lao keel eristab aspireeritud ja aspireerimata konsonante: b, c, d, f, g, h, j, k, kh, l, m, n, ny, ng, p, ph, r, s, t, th, y, v, w, y, x

Morfoloogia

Enamik laokeelseid sõnu on ühesilbilised. Lao on analüütiline keel.

Keelenäide

1. ສະບາຍດີບ (sába̖ai-di̖i baw?) – Kuidas sul läheb?
2. ຂ້ອຍຊື່ ... (kháwy seu ...) – Minu nimi on
3. ບໍ່ເຂົ້າໃຈ (baw khào ja̖i) – Ma ei saa aru

Kirjaviis

Lao keeles kirjutatakse horisontaalselt vasakult paremale. Kirjalik lao keel põhineb peamisel, Vientiane'i dialektil. Lao keelel on oma tähestik, mis koosneb lao keele häälduse järgi loodud märkidest. Lao kirjasüsteem on kujunenud sanskriti keele süsteemist. Viimase 50 aastaga on lao tähestikku palju kordi muudetud. Lao keelel puudub ametlik ladina transliteratsioon.

Kirjavahemärgid

Üldiselt ei ole lao keeles sõnade vahel tühikuid. Kõige sagedamini kasutatakse tühikuid lausete lõpus. Küsimust tähistab lauses ainult küsisõna. Traditsiooniline kirjavahemärk on selline: ໌ Sõnade väljajättu tekstis märgitakse järgmise kirjavahemärgiga: ฯ Fraaside või sõnade lühenenud vorme tähistatakse järgmiselt: ฯລฯ Kaasaegsem kirjapilt on laenatud prantsuse keelest ning kasutusel on näiteks järgmised märgid: hüüumärk (!) küsimärk (?) sulud (()) sidekriips (-)

Huvitavat

Umbes 70% sõnadest tai ja lao keeles on samatähenduslikud, ka grammatika poolest on need keeled sarnased. Kõigil tai keeltel on suures osas sarnane sõnavara ja grammatika. Lao keel võeti kasutusele umbes 1990. aastatel. Arvati et see keel kaob ruttu, kuna Tai ja tai keel domineerisid selles regioonis nii kultuuriliselt kui ka majanduslikult, seda aga pole siiani juhtunud. Hoopis Hiinast on saanud Laosele majanduslikult mõju avaldav riik. Arvatakse, et aastatega hakkab lao keele tähtsus veelgi enam kasvama.
Amanda Abbington

Amanda Abbington (sündinud 1. oktoobril 1974) on inglise näitleja.

Karjäär

Abbington osales 2005. aastal sketšisarjas "Man Stroke Woman" ja 2007–2008 komöödiasarjas "After You've Gone" koos Nicholas Lyndhurstiga. Tal on olnud korduvaid rolle ka telesarjades "Coupling", "Casualty", "Dream Team" ja "Case Histories". 2013. aastal alustas ta osalemist telesarjas "Mr. Selfridge". Ta mängib John Watsoni abikaasat Mary Morstanit telesarja "Sherlock" kolmandal hooajal.

Eraelu

Amanda Abbington on Briti näitleja Martin Freemani kauaaegne elukaaslane sestsaati, kui nad kohtusid filmi "Men Only" võtetel 2000. aastal. Nad on osalenud koos filmides ja telesarjades "The Debt", "The Robinsons", "The Good Night" ja "Sherlock". Abbington ja Freeman elavad Hertfordshire'is koos oma kahe lapse Joe ja Grace'iga.
Ussitatar

Botaaniline kirjeldus

Ussitatar on kuni 80 cm (1m) kõrgune mitmeaastane rohttaim, mille risoomi iseloomustab madu (S- tähte) meenutav kuju.  
Vars on sirge, harunemata, sõlmine, karvadeta.  
Taime lehed on suured, piklikud, terava tipuga, kolmnurksed, rootsulised lihtlehed. Alumised (juurmised) lehed on järsult aheneva tiivulise lehelabaga. Ülemised (varrelehed) on alumistest lühemad ja ümbritsevad hõredalt vart.  Alt on need heledad, sinakasrohelised, pealt aga tumerohelised.  
Õied koondunud tipmisesse, väga tihedasse ruljasse õisikusse; on mõlemasugulised, kahvaturoosad. 
Seemned valmivad juuli lõpul, õitseb juunist augustini.

Keemiline koostis

Risoom sisaldab kuni 25% (peamiselt hüdrolüüsuvaid) parkaineid, gallushapet, suurel hulgal tärklist (kuni 26%), oksümetüül-antrakioone, C-vitamiini, kaltsiumoksalaate (kaltsiumisooli) ja karoteeni.

Droog

Droogina kasutatakse sügisel korjatud, kõrvaljuurtest puhastatud ja umbes 10 cm pikkusteks tükkideks lõigatud juurikaid. Neid kuivatatakse temperatuuril 50-60 °C nii, et sisemus ei pruunistuks. Droog peab murdekohas jääma roosakaspruunikaks. Säilib 2 aastat. 
Maitse on kootav, mõne aja möödudes mõrkjas, lõhn praktiliselt puudub.

Tarvitamine meditsiinis

Põhitoimelt on ussitatar kootav ja põletikuvastane, seega leiab taim põhiliselt kasutust kõhulahtisuse ning soole- ja maolimaskestapõletiku korral. Välisipidiselt suu limaskesta põletiku ravis. Soodustab ka verehüübimist. 
Risoomi keedust ning ekstrakti kasutatakse näiteks sapikivitõve ja seedetraktihaiguste raviks ning suu loputamiseks igemehaiguste (stomatiit, gingiviit) puhul.

Jämesoole katarr, verejooks

5 g pulbriks tambitud ussitatrajuuri ja 1 tl linaseemneid, valada peale 1 kl vett ning keeta 10 min. Võtta 1 spl iga 2 tunni tagant.

Stomatiit, gingiviit

Valada 1 spl ussitatrarisoomile 1 kl kuuma vett, keeta 5 min tasasel tulel ning seejärel kurnata. Loputada suud sooja keedusega.

Kõhulahtisus, maohaavand

Valada keskmise suurusega ussitatrarisoomile 70% piiritust vahekorras 1:1, panna 3 nädalaks seisma ning seejärel kurnata. Võtta 20-30 tilka 2-3 korda päevas enne sööki.

Hoiatused

Suurtes annustes võib ärritada mao limaskesta ning põhjustada iiveldust.

Levila

Ussitatar kasvab paiguti, enamasti Kagu-Eestis, Eestis levila loodepiiril, üldlevila Euraasias. Kasvukohaks on niisked niidud ning võsastikud. Ussitatar sobib kiviktaimlasse sügava mullaga aladele, metsaaeda, lõikelilleks, lilleaeda, kaldaalale, niidu- ja pinnakattetaimeks ning turbaaeda.
Mandalased

Mandad (ka mandalased) on gnostiliste rühmituste üldinimetus juutluses ja ka gnostilise juudakristliku ristijate rühmituse nimetus. Veeriitusi oluliseks pidanud mandade rühmitus on ainsana kuni tänaseni järjepidevalt säilinud juudakristlik erakond. Selliseid rühmitusi oli meie ajaarvamise esimestel sajanditel mitmeid, nt esseenid ja elkesaid (juudikristlased). 
Mandad tekkisid ilmselt ajaarvamise esimestel sajanditel, aga pühad raamatud pandi kirja 7-8. sajandil. Ristijate rühmituse peateos on Ginza.   
Mandade päästeusundi rajajat ja päritolu pole teada. Nad vastandusid Jeruusalemma judaismile ja eelistasid päästeõpetuse iraani varianti. See oli sarnane süüria juutluse rahvaliku usuga.
Mandad on ainus tänapäevani järjepidevalt säilinud gnostiline rühmitus. Nend iidne asuala paiknb tänapäeva Iraagi territooriumil. Mõni kogudus leidub ka Iraanis, aga arvukalt emigrantidena Ameerika Ühendriikides, Kanadas ja ka Euroopas.
Mandade päritolu kohta on kaks oletust. Esimese järgi on mandade rühmitus tekkinud Iisraelis ja vastavalt endi pärimusele asusid mingil ajal ümber Kahejõemaale (Mesopotaamiasse). Teise järgi on rühmitus Kahejõemaal ka tekkinud ja väljaränd Iisraeli algkodust on vaid mandade legend.
Mandade tähtsaim prohvet oli ristija Johannes. Aabrahami, Moosest, Jeesust ja Muhammadi pidasid valeprohvetiteks. Mandadel oli nii ühealgeõpetus (monism; üks maailma looja), kui ka kahesusõpetus (vahendaja loob maailma kellegi ülesandel; dualistlik valguse ja pimeduseriigi vastandamine). On ka maailma tekkimise suund, milles püütakse eelnevaid loomislugusid ühendada.
Tähtsaimaks sakramendiks on ristimine. Päästjaks võib pidada Manda d`Haijeti ?
Mandad pole kokku puutunud Nag Hammadist leitud koptikeelsete gnostiliste tekstidega. Kuid neil on sarnaseid motiive. Mandad pole mõjutatud kristlusest.
Tänapäeval on mandad Iraagis sunnade poolt vaenatud vähemus.
Hofbräuhaus

Hofbräuhaus (õieti Staatliches Hofbräuhaus in München) on Saksamaal Münchenis tegutsev õlletootja.
Selle omanikuks on Baieri liidumaa valitsus ja selle nimi pärineb ajast, kui see oli Baieri kuningriigi õukonna (hof) pruulikoda.
Pruulikojal on Münchenis õllerestoranid Hofbräuhaus am Platzl ja Hofbräukeller ja üks suuremaid telke Oktoberfestil.
Hofbräuhaus toodab mitmesugust õlut traditsiooniliste retseptide järgi.
Velda Otsus

Velda Otsus (24. august 1913, Tartu – 16. august 2006, Tallinn) oli eesti näitleja ja baleriin. 
Olles kooliajal õppinud Tiina Kapperi tantsustuudios, sai temast juba 1932 vanemuislane. Vanemuise teatri esibaleriin oli ta kuni 1950. aastateni. Tema partneriks oli Udo Väljaots ja lavastajaks Ida Urbel. Üleminek draamarollidele läks tantsimisega paralleelselt 1940. ja 1950. aastatel. 
Draamateatris töötas ta aastatel 1961–1982.
Karl Pajos

Karl-Eduard Pajos (2. juuli 1894 Tõrma küla, Rakvere vald, Virumaa – 23. mai 1953 Nõroblag, Permi oblast) oli Eesti agronoom ja poliitik.
Riigikogu liige, 1938. aastast Virumaa maavanem.
Arreteeriti NKVD poolt 21. veebruaril 1945 Rakvere vallas Karitsa külas. Suri nõukogude vangilaagris.
Rong Hollywoodi

Süžee

Mariola unistab filminäitlejaks saamisest ja Hollywoodist. Lapsepõlves nägi Mariola režissöör Billy Wilderi filmi ja ta tahaks tema filmides mängida. Ta kirjutab režissöörile kirju, kuid vastust ta ei saa. Mariola igapäevane elu on aga küllaltki armetu, ta elab vagunelamus ja töötab rongis puhvetipidajana. Kuid huvi filmides mängimise vastu on aga suur ja ta osaleb statistina ning episoodilistes rollides filmides. Filmistuudios saab ta tuttavaks Piotriga, kes tahaks saada filmioperaatoriks, kuid värvipimeduse tõttu ei võeta teda seda eriala õppima. Filmi lõpus helistab Billy Wilder Mariolale. Ta on kataloogis tema fotosid näinud ja pakub talle ühes oma filmis suurt rolli.