google/wiki40b huggingface dataset:
Panemunė loss

Panemunė loss (Panemunės pilis) on loss Leedus Jurbarkase rajoonis Skirsnemunė vallas Pilis I külas.

Ajalugu

Algselt asus lossi kohal Saksa ordu kindlus, mis valmis aastal 1343. Pärast Tannenbergi lahingut oli ordu sunnitud kindlusest loobuma.
Aastal 1597 ostis ungari aadlik Janusz Eperjesz piirkonna selle varasemalt omanikult Stanislovas Stankevičius-Bielevičiuselt. Tema asus aastal 1604 vana kindluse asemele uut lossi ehitama, mis sai talle kuuluva Panemunė mõisa keskuseks. Kindlustatud loss valmis aastaks 1610. Arvatakse, et renessansiajastule omase kindlustatud elamu arhitektiks oli hollandlane Peter Nonhardt.
Aastal 1753 ostis lossi Leon Igelström, aga aastal 1759 sai selle omanikuks Antanas Gelgaudas. Tema võttis käsile ka vahepeal tühjaks jäänud lossi renoveerimise, rajades sellest oma residentsi. Hoone sai klassitsistliku ilme, ühtlasi rajas ta selle juurde pargi.
Pargis paiknes kasvuhoone, seda liigendas viiest eri tasandil tiigist kaskaad. Pargis asusid kabehirvede tarandikud. Hoone akendest avanesid kaunid vaated pargile ja Nemunase jõele.
Aastal 1831 juhatas Antanas Gelgaudas leedulaste ülestõusu. Pärast ülestõusu purustamist jäi loss tühjalt seisma, Antanas Gelgaudasest sai aga riiklik kurjategija, kelle varad võõrandati. 
Aastal 1867 said ümbruskonna maade omanikuks Pusłowskid, kes aga osalt varemeis lossi asemele uue mõisakompleksi rajasid. Paar ruumi korrastasid nad ka Panemunė lossis, kuid üldiselt jäi see kasutuskõlbmatuks. Aastal 1903 külastas lossi Nikolai Roerich.
Aastal 1925 sai lossi omanikuks Leedu riik, see müüdi oksjonil Antanas Petraitisele, kes aga peagi suri. Seejärel asus lossi juures klooster, mis suleti Teise maailmasõja ajal. Aastal 1927 loss põles, aastaks 1934 oli see varemetes. Aastal 1935 omandas lossi haridusministeerium, see asus lossi korrastama ja sellest ajast peale on see kuulunud eri kultuuriasutustele.
XX sajandil tehti lossis mitmel korral restaureerimis- ja konserveerimistöid. Põhjalikumalt hakati lossi taastama aastal 2009. Tänapäeval kuulub loss Vilniuse Kunstiakadeemiale.
Rhabdophis

Levila

Neid madusid võib kohata Aasias ja Jaapanis.

Kokkupuuted inimestega

Rhabdophis'e perekonna madudel pole arenenud mürgiaparaati, kuid nende Duvernoy näärmed komplekteerviad toksiinina toimivat sülge ning lisaks paiknevad neil kaelal, naha all, nuchal glands, kuhu kogunevad ja taaskasutatakse ärasöödud mürgiste konnade toksiinina toimivaid molekule. 
Perekonda Rhabdophis liigitatud maod Rhabdophis subminiatus ja Rhabdophis tigrinus on inimeste suhtes mürkmaod, kuna nende hammustus võib inimestel esile kutsuda keskmise astmega mürgistuse.
Üheksakümne kuue kopikane livonees

Kujundus

Münt kaalub 26,38 grammi ning selle serv on ornamenteeritud.

Avers

Mündi esiküljel on keisrinna Jelizaveta Petrovna büst ning legend ELISABETHA • I • D • G • IMP • TOT •ROSS.

Revers

Mündi tagaküljel on kahe peaga kotkas ovaalse Riia ja Tallinna vapikilbiga, selle all nimiväärtust tähistav arv 96 ja vermimise aasta ning legend Moneta Livon et Estland või Moneta Livoesthonica.

Vermimisaasta erimid

Münte vermiti aastatel 1756 ja 1757, kusjuures 1756. aasta münte on kahesuguse tagaküljel oleva legendiga: Moneta Livon et Estland ja Moneta Livoesthonica.
Eeri Tammik

Eeri Tammik (sündinud 7. juunil 1957 Sindis) on eesti sõudja, suusatreener ja sporditegelane, Kalver Tammiku onu. 
Lõpetas 1975 Pärnu 4. Keskkooli ja 2004 Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Sportlasena

Sportima hakkas 1969 Enn Tasalaini õhutusel, peale suusatamise tegeles 1971–76 sõudmisega, tema treenerid olid Evi Lepik, Mihkel Leppik ja Matti Killing. 
Tulnud 1971 kaheksapaadil, 1972 paarisaerulisel neljapaadil ja 1973 paarisaerulisel kahepaadil Eesti noortemeistriks. Saanud täiskasvanute MVl 1973 kaheksapaadil pronksi.
Kerss

Kerss (Rorippa Scop.) on taimeperekond ristõieliste sugukonnas.
Dedovštšina

Dedovštšina Nõukogude Liidu armees

Nõukogude Armees valitses kontrollimatu vanakeste võim. Tegemist oli Nõukogude Armee ajateenijate ebaseadusliku hierarhilise süsteemiga. Vanemad olijad (kasutati sõna дед ded 'taat') alandasid nooremaid, käsutasid neid, sundisid ennast teenima, kiusasid, mõnitasid, piinasid ja peksid. Nad võtsid endale ohvitseride selja taga mitteametlikult õiguse panna nooremaid oma töid ära tegema, nõudsid noorsõdureile kuuluvat vara endale, terroriseerisid vaimselt ja füüsiliselt. Dedovštšina oli rängim madala prioriteediga väeosades nagu ehituspataljonid ja tagalaüksused.
Kui algas Gorbatšovi avalikustamine (glasnost), liikus seni suust suhu levinud informatsioon vanakeste võimu koledustest Nõukogude Armees ajakirjanduse veergudele. Selgusid vormid, kuidas noorsõdureid mõnitati. Avaldati "teenete" loend, mida nad vanakestele pidid osutama, samuti karistused kuni elu ja tervise kallale kippumiseni, mida noorsõdurite suhtes rakendati. Avalikkus sai teada, milliseid grupiviisilisi sadistlikke rituaale oli toime pandud. Gorbatšovi glasnost andis teada, et ahastusse viidud ja ohvitseride kaitseta jäänud noorsõdurid on teinud enesetappe või meeleheitlikke katseid vanakestest ahistajatele kätte maksta. Loodi piirkondlikke ja üleliidulisi sõduriemade ühendusi, mis avalikustasid juhtumeid poegadega ning avaldasid survet Nõukogude Liidu sõjaväelisele juhtkonnale.
Shane Duffy

Shane Patrick Michael Duffy (sündinud 1. jaanuaril 1992 Derrys, Põhja-Iirimaal) on Iirimaa jalgpallur. Ta mängib kaitsjana Premier League'i klubis Brighton & Hove Albion ja Iirimaa jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Inglismaal Evertonis, millega liitus 2008. aastal. Evertoni põhimeeskonnas sai ta mänguaega harva ning veetis hooaja 2011–12 laenul Inglismaa kolmanda liiga klubis Scunthorpe United ja hooaja 2013–14 esiliigas Yeovil Townis.
2014. aastal sõlmis ta püsiva lepingu esiliiga klubiga Blackburn Rovers, kus mängis kokku kaks hooaega.
Brighton & Hove Albioniga sõlmis ta  2016. aasta augustis nelja-aastase lepingu. Esimese hooaja mängus Duffy klubiga esiliigas, kus saadi teine koht ja tõusti kõrgliigasse. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 19. augustil 2018 mängus Manchester Unitedi vastu. 2019. aastal valiti ta Brighton & Hove Albioni aasta mängijaks.
Duffy esindas Põhja-Iiirimaa noortekoondiseid, kuid otsustas hakata esindama Iirimaa rahvuskoondist, kuna ta on iiri päritolu. Debüüdi Iirimaa jalgpallikoondises tegi ta 2014. aasta juunis sõprusmängus Costa Rica vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 2. septembril 2017 MM-i valikmängus Gruusia vastu. Ta kuulus Iirimaa koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Kivijärvi vald

Külad

Heitjärvi, Hoikanperä, Kirikuküla, Lahdenperä, Lokakylä, Penttilänkylä, Puralankylä, Risuperä, Sompala, Tiironkylä, Talviaislahti.
Videviku saaga: Päikesevarjutus

"Videviku saaga: Päikesevarjutus" (inglise keeles "The Twilight Saga: Eclipse") on 2010. aastal valminud USA film. See põhineb Stephenie Meyeri romaanisarjas "Videvik" ilmunud romaanil "Päikesevarjutus".
Filmirežissöör on David Slade. Filmimuusika kirjutas Howard Shore.
Ollepa Raamatukogu

Ollepa Raamatukogu oli rahvaraamatukogu Türi vallas Ollepas. Raamatukogu suleti 2015. aasta 1. septembril.

Ajalugu

Esimene raamatukogu sai Ollepasse 1949. aastal, kui Kabala-Rassi raamatukogu toodi 1.juulil Rassist üle Ollepa külanõukogu hoonesse. Esimesel aastal laenutati 1553 raamatut 169 lugejale. 1950. aastal nimetati raamatukogu ümber Ollepa raamatukoguks.
1955. aastaks oli raamatute arv kahekordistunud. Juulis kolis raamatukogu kolhoosi kontori ruumidesse, mis asusid Endla talus. Raamatukogu kolis taas 1968. aastal endise Ollepa Algkooli ühte tuppa.
Aastatel 1971–1973 töötas Ollepa raamatukogu Kabala raamatukogu harukoguna.
Alates 1997. aastast vähenes Ollepas elanike arv ja seepärast koliti põhikogu Kahalasse. Ollepasse jäi laenutuspunkt.
2001. aastal liideti Ollepa raamatukogu juurde Villevere raamatukogu teeninduspunkt.
1. mail 2006 liideti raamatukogu Türi Raamatukoguga.
2014. aastal külastas kogu 233 lugejat.
Autokefaalne kirik

Autokefaalne kirik (kreeka keeles αὐτοκέφαλος < αὐτο auto 'ise' + κεφαλή kephalē 'pea') on täielikult ise ennast valitsev ja juhtiv, teistest kohalikest kirikutest administratiivselt sõltumatu õigeusu kirik.

Autokefaalia andmine

Autokefaalia andmine toimub õigeusu traditsioonis Konstantinoopoli Oikumeenilise Patriarhaadi poolt seda kinnitava aktiga, mida nimetatakse tomoseks. Autokefaalia saamise eeltingimuseks ei ole kõigi teiste autokefaalsete kirikute nõusolek. Konstantinoopoli patriarhaat tunnistab ainult neid autokefaalseid ja autonoomseid kirikuid, millele ta on ise kirikliku iseseisvuse andnud. Vene Õigeusu Kiriku arvates on ka neil õigus teisele kirikule iseseisvust anda.

Jurisdiktsioon

Igal autokefaalsel kirikul on jurisdiktsioon oma kindlaksmääratud geograafilistes piirides. Autokefaalset kirikut juhib Piiskoppide Kogu ehk Püha Sinod, mille eesistuja on vanem piiskop; sõltuvalt traditsioonist on ta patriarhi, metropoliidi või peapiiskopi tiitliga.

Ameerika Ühendriigid

Konstantinoopoli patriarhaat ei tunnista Õigeusu Kiriku Ameerikas autokefaaliat, sest selle andis 1970. aastal Moskva patriarhaat.

Ukraina

Konstantinoopoli patriarhaat tunnustas Ukraina Õigeusu Kiriku autokefaaliat 2019. aasta alguses. Küprose Õigeusu Kiriku 2019. aasta veebruaris avaldatud seisukohas ei seadnud nad kahtluse alla Konstantinoopoli patrirahaadi otsust, kuid samas ei tunnustanud UÕK autokefaaliat. Rumeenia Õigeusu Kiriku Püha Sinod arutas UÕK tunnustamise vajadust 2019. aasta veebruaris, kuid tunnustust ei andnud.
Harry Nyquist

Harry Theodor Nyquist (7. veebruar 1889, Nilsby – 4. aprill 1976) oli rootsi päritolu ameerika füüsik ja elektroonikainsener. 
Ta emigreerus Ameerika Ühendriikidesse aastal 1907.
Ta panustas oluliselt matemaatilisse kommunikatsiooniteooriasse.
Toomas Väljataga

Toomas Väljataga (sündinud 23. novembril 1960) on eesti kirjastaja.
Ta on mitmeid kultuuriajalehti ning -ajakirju (Akadeemia, Diplomaatia, Keel ja Kirjandus, Kunst.ee, Looming, Loomingu Raamatukogu, Muusika, Sirp, Teater. Muusika. Kino, Täheke, Vikerkaar, Õpetajate Leht, Värske Rõhk ja Hea Laps) väljaandva sihtasutuse Kultuurileht juhatuse esimees. Samuti on ta Eesti Keele Sihtasutuse juhatuse liige.

Pere

Tema vend on Märt Väljataga.
Medical Subject Headings

Medical Subject Headings (lühend MeSH) on bioteaduste ja meditsiiniliste ainealade koondinfot sisaldav veebipõhine vaba juurdepääsuga märksõnastik.
Metaandmetesüsteemi eesmärgiks on nimetatud valdkondade teadusliku kirjanduse indekseerimine.
Meditsiinimärksõnastikku kasutab ka bibliograafiline arvutisüsteem MEDLINE.
MeSH'i rajas ja seda haldab Ameerika Ühendriikide Rahvuslik Meditsiiniraamatukogu (United States National Library of Medicine).
Soodla sild

Ajalugu

Kolmesildeline sild rajati 1930. aastate lõpul monoliitsest raudbetoonist talasillana kivisammastel. Mõlemad jõesambad on raudkivivooderdisega. Ehitas ehitusettevõtja Ins Lõvi ja Ko. Teises maailmasõjas sai sild osaliselt kannatada. Taastati 1953. aastal (vaata fotot taastamisest ).
Silla tehnilised andmed enne renoveerimist 2010. aastal: silla pikkus 28 m, sõidutee laius 5 m.

Muinasaeg

Siinne jõeületuskoht pidi olema kasutusel juba muinasajal, sest Kuusalu kiriku lõunaküljelt kulges tähtis muistne maantee edelasse sisemaa poole. See tee viis esmalt Võllaskatku kaudu Soodlasse ning sealt edasi üle koolmekoha Jägala jõel Anija kaudu Harju-Jaani, kust pääses omakorda edasi lääne ja lõuna pool olevatele suurematele aladele. Enam-vähem sama teed pidi liiguti ka vastupidi – Perila ja Harju-Jaani kandist Tsitre muinassadamasse ja selle kaitseks ehitatud Muuksi linnamäele.

Silla renoveerimine 2010

Soodla silla renoveerimisprojekti koostas 2009. aastal Stricto Project OÜ. Projekti autoriks oli Taavi Kolts. Sillateki plaadid projekteeriti AS E-Betoonelemendi, AS Merko Ehituse ja OÜ EstKONSULT ühistööna. 
Soodla silda võib liigitada mõõduka sildega sillaks. Sellistele on tänapäeval levinuim lahendus terasest ja raudbetoonist komposiitkonstruktsiooniga talasild – terasest talad koos raudbetoonist tekiplaadiga. Nii tehti ka Soodla sillaga. 
Silla kogu sildeehitis eemaldati. Uus pealisehitus oli projekteeritud liitkonstruktsioonina, koosnedes kahest metall-jätkuvtalast (HE 1000B) kogupikkusega 28 m (6 + 16 + 6 m) ning taribetoonist tekiplaadist. Metalltalad tarnis OÜ Monik. Raudbetoonist tekiplaadid toodeti ühe kuu jooksul AS E-Betoonelemendi Tamsalu tehases. Kokku valati 12 monteeritavast raudbetoonist tekiplaati mõõtudega 2,375 × 9,48 m, plaadi paksus oli 165–300 mm ning ühe plaadi mass kuni 12,5 tonni. Tekiplaadi pindala on kokku 270 m² (Vaata pilte montaažist ). Tekiplaadile paigaldati peale valu armatuur ja valati pealevalu. Uue laiema sõidutekiga suurenes silla sõidutee laius 8,7 meetrini. 
Sillale rajati uued kaldasambad ja olemasolevad jõesambad renoveeriti. Jõesammaste raudkivivooder puhastati ja vuugid täideti uuesti.
Projekt ei näinud ette silla kandevõime tõstmist, kuna uus konstruktsioon on kergem ja kui liita kokku suurenenud liikluskoormus ja uus vähenenud omakaal, siis ei ole muutusi võrreldes endise olukorraga.
Hammasrihm

Rakendused

Hammasrihmu kasutatakse laialdaselt mehaanilistes seadmetes, sealhulgas õmblusmasinad, koopiamasinad ja paljud muud. Üks suurimaid kasutusvaldkondi hammasrihmadel on automootoris, kus ta käitab nukkvõlli.
Kuna hammasrihm suudab üle kanda rohkem jõudu kui hõõrdülekande rihmad, kasutatakse neid ka suurte jõulistes käigukastides.

Konstruktsioon

Hammasrihmad on valmistatud painduvast polümeerist, mille keskel on tugevdatud riie. Algselt oli selleks kumm, mille keskel oli looduslik tekstiil, kuid materjaliteaduse arengul on olnud märkimisväärne mõju hammasrihmade kestvusele. See hõlmas ka üleminekut looduslikust kummist tehislikule kummile ja polüuretaanile, samuti kasutatakse nailonit, kevlarit ning muid aramiidseid kiude ning süsinikkiude nende tugevdamisel.

Kahjustused

Hammasrihmal on kaks purunemisviisi, üks on järkjärguline ning sellest hullem on katastroofiline kahjustus. Mõlemad rihma kahjustamisviisid võivad aja jooksul viia rihma täieliku purunemisele. 
Järkjärguline purunemisviis tähendab rihmal oleva hamba äratulemist. Rihm küll töötab edasi, kuid rihma kiirus väheneb.
Katastroofiline purunemine tähendab, kui rihm hakkab narmendama, kiud ei püsi enam nii hästi koos, muutub jäigaks ning rabedaks, materjali haprus kasvab. Põhjus võib tuleneda pikast tööeast, kuid see võib ka tulla vöö väärkohtlemisest, sageli rihma esmapaigaldamisel. Sagedane nähtus on rihma paigaldamisel on selle pingutamine vale suunaga või väga kitsast kohast, mis põhjustab väga väikse nurga. Teine rihma kahjustamise põhjus on saastumine näiteks õli või muu vedelikuga, mille tulemusena rihma servad muutuvad avatuks, hakkavad kiud eralduma ning nende vastupidavus ja tugevus väheneb.
Menorca

Menorca [men'orka] on Hispaaniale kuuluv saar Vahemeres, idapoolseim Baleaari saartest.
Saare pindala on 668 km². Saare suurim kõrgus 358 meetrit (El Toro mägi). Seal elab umbes 88 tuhat inimest.
Saare idarannikul on Maó laht, mis on kitsas, aga sügav ja hästi varjatud, see on üks parimaid sadamakohti Vahemeres.

Ajalugu

Menorca on tuntud megaliitide poolest, mis arvatakse pärinevat ajast 3000–1200 eKr. Neid on sadu ja nende seas on nii hauakambreid, T-kujulisi kiviskulptuure kui kivist kaitserajatisi. Arvatakse, et neid on mõjutanud teised tollased Vahemere maade kultuurid, näiteks minose kultuur Kreetal.
Kirjalikes allikates on Menorcat esimest korda mainitud 6. sajandil eKr . Baleaarid koosnevad ühest suurest ja ühest väikesest saarest ning sellest tulenesid saarte ladinakeelsed nimed Maiorica ja Minorica. Siit pärinevad saarte tänapäevased nimed Mallorca ja Menorca. 
Saare vallutasid foiniiklased, hiljem kartaagolased. Aastatel 123–122 eKr läksid saared Rooma riigile. Pärast Augustuse maadejaotust kuulusid nad Hispania Tarraconensise provintsi. Pärast Diocletianuse ja Constantinose riigireforme moodustasid Baleaarid ja Pitiuusid 369 uue provintsi Insulae Baleares. 5. sajandil tungisid saarele vandaalid. Aastatel 534–768 kuulusid Baleaarid Bütsantsile, seejärel vallutasid need araablased. 
Aastal 903 liideti Menorca Manūrqah' nime all Córdoba kalifaadiga. 1231 vallutasid kristlased Mallorca, misjärel Menorcast sai sõltumatu islamiriik. 17. jaanuaril 1287 vallutas Aragóni kuningas Alfonso III ka Menorca ja 17. jaanuari tähistatakse Menorcal rahvuspühana. Araablased, kes keeldusid kristlusesse pöördumast, müüdi orjadeks.
Menorca kuulus Majorca kuningriiki, mis oli Aragoni sõltlasriik. 1344 liidendas Aragon selle endaga, seejärel sai osaks Hispaaniast. 1708 vallutas Hispaania pärilussõjas saare Suurbritannia. 1802 sõlmitud Amiensi leping andis saare Hispaaniale tagasi.
Sealt pärineb majonees.
Oreocryptophis

Levila

Neid madusid võib kohata Kagu-, Ida- ja Lõuna-Aasias.
Vilnis Edvīns Bresis

Vilnis Edvīns Bresis (30. jaanuar 1938 Jelgava – 25. oktoober 2017) oli Läti poliitik.
Vilnis Edvīns Bresis lõpetas 1961. aastal Läti Põllumajanduse Akadeemia agronoomia erialal. 1970–1973 oli ta Läti NSV Komsomoliorganisatsiooni esimene sekretär.
Seejärel töötas ta Läti NSV Plaanikomitees põllumajanduse osakonna juhatajana, Läti NSV Põllumajandusministeeriumis ja Põllumajanduse ökonoomika Teaduslikus Uurimisinstituudis ning oli Läti NSV Agrotööstuskomitee aseesimees.
6. oktoobrist 1988 kuni 7. maini 1990 oli Vilnis Edvīns Bresis Läti NSV Ministrite Nõukogu esimees.
1990–1993 oli ta Läti Ülemnõukogu liige. 19. septembrist 1994 kuni 21. detsembrini 1995 oli Vilnis Edvīns Bresis kooperatsiooni riigiminister. Ta oli Läti Seimi 5., 8. ja 9. koosseisu liige.
Umurga mõis

Umurga mõis (saksa keeles Ubbenorm, läti keeles Umurgas muiža) oli riigimõis Liivimaal Volmari kreisis Umurga kihelkonnas. Mõisakompleks jääb tänapäeval Limbaži piirkonda ja Umurga valda Umurga külla.

Ajalugu

1630 annetas Rootsi kuningas Gustav II Adolf Vainiži, aga samuti Aluliina ja Kulna lossiläänid oma feldmarssalile Gustav Hornile. Vainiži lääni kuulusid Wainseli, Sarumi, Ubbenormi, Rorveni ja Signitzi vakused. Mõisate reduktsiooni ajal sai sellest riigimõis.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal koos Sārumi mõisaga 13 ja 3/4 adramaad, neile allus 305 mees- ning 313 naishinge. Aastal 1641 oli Umurga, Vainiži ja Sārumi mõisade suurus kakskümmend kuus adramaad. Aastal 1688 oli mõisade suurus kakskümmend kaks adramaad, aastal 1734 oli adramaid 9 ja 7/8. Aastal 1757 oli Umurga ja Sārumi mõisade suurus 13 ja 3/4 adramaad. Aastal 1832 oli mõisadel adramaid 11 ja 3/20, aastal 1881 aga 8 ja 3/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad

Mõisale kuulus aastal 1816 kaks karjamõisa: Althof ja Neuhof.
Kalma tuuleveski

Kalma tuuleveski oli hollandi tüüpi tuuleveski Torma kihelkonnas Kalmakülas. Veski toodi 1972 Eesti Vabaõhumuuseumisse, kus see 1991-1995 pandi üles.
Algupärase tuuleveski ehitas 1897 Mustvee veskimeister Jakob Sõber, kes täitis Juhan Särgi tellimuse.
Lied

Lied ehk kunstlaul (saksa keeles Kunstlied, inglise keeles lied) on muusikas soololaulu allžanr.
Terviku moodustavad vokaal- ja saatepartii.
Mati Roasto

Mati Roasto (sündinud 5. veebruaril 1973 Kärdlas Hiiumaal) on Eesti toiduteadlane.

Elulugu

Mati Roasto on talupidaja poeg.
Lõpetas 1991 Kärdla Keskkooli, 1992 Arkna Katsesovhooskooli ja 1998 EPMÜ vet-i erialal; Mc.S. (toiduteadus, 2001, EPMÜ), väitekiri "Kampülobakterid Eesti toores linnulihas"; doktor (veterinaarmeditsiin) (2008, Eesti Maaülikool), väitekiri "Campylobacter spp, in poultry and raw poultry meat products in Estonia with special reference to subtyping and antimicrobial susceptbility". Oli 2000–2002 EPMÜ veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi assistent, 2002–06 lektor, õppetooli hoidja, aastast 2006 veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi toiduteaduse ja -hügieeni osakonna juhataja.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: toiduohutus (toidupatogeenid), toidu ja keskkonna mikrobioloogia. Umbes 30 teadustrükist.
Kivilaane

Kivilaane oli küla Pärnumaal, ajalooliselt Kilingi mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Sigaste küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Saarde kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Sigaste külaga.
Külast on teateid alates umbes 1900 (Кивиланы).
Meriküla vald

Meriküla vald (saksa keeles Merreküll-Koerafer) oli vald Virumaal Viru-Jaagupi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1883–1893 ja siis liideti see vald Küti vallaga.
1950. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises

1950. aasta  NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises .

Muud alad

Võistkonnad: 

1. Nõukogude Armee 4566,28

2. Sõjaõhujõud 4498,84

3. ALMAVÜ  4448,55
Gottfried Böhm

Elulugu

Gottfried Böhm on kirikuarhitekt Dominikus Böhmi poeg. Ta lõpetas 1938. aastal Kölni keskkooli, oli kuni 1942. aastani kaitseväe teenistuses ja seejärel teises maailmasõjas. 1942–1947 õppis Müncheni Tehnikaülikoolis arhitektuuri ja maalikunsti. 1947. aastal asus tööle oma isa arhitektuuribüroos, mida ta pärast isa surma alates 1955. aastast edasi juhib. Samal ajal oli ta kaasategev ka Kölni sõjapurustustest ülesehitamisel.
Alates 1963. aastast oli ta ka professor Rhein-Westfaaleni Tehnikakõrgkoolis linnaosaplaneerimise õppetoolis. 1976 nimetati ta ametisse kaastöölisena Linnaehituse ja maaplaneerimise Saksa Akadeemiasse (Deutschen Akademie für Städtebau und Landesplanung).
1986 tunnustati teda seni ainsa saksa arhitektina ameerika Pritzkeri auhinnaga (mida on nimetatud ka arhitektuuri Nobeli auhinnaks) – tema suure panuse eest arhitektuuri edendajana. 1991 pälvis ta honorari Briti Kuninglikult Arhitektuuriinstituudilt Londonis.
Üleilmakool

Üleilmakool on välismaal elavate eesti laste e-põhikool. Kooli haldab Soomes tegutsev Eestikeelse Hariduse Selts. Kooli juhataja on Helja Kirber. 
Kool alustas 2013.
Kooli õppetöö toimub HITSA Moodle'i keskkonnas.
Louis Sachar

Louis Sachar (sündinud 20. märtsil 1954) on Ameerika Ühendriikide lastekirjanik.
Louis Sachari 1998. aastal ilmunud raamat "Augud" ("Holes") pälvis ilmumisaastal kaks mainekat kirjandusauhinda, Newbery medali ja National Book Awardi. 
Eesti keelde tõlkis raamatu Leelo Märjamaa, kes pälvis selle eest 2006. aastal lastekirjanduse tõlkeauhinna Paabeli Torn. 
Eesti keeles on temalt veel ilmunud "Pahupidikooli isemoodi lood" (2008), "Pahupidikool kukub kokku" (2008) ja "Pahupidikooli tabab üllatus" (2009). Need raamatud tõlkis Leelo Märjamaa ning need ilmusid kirjastuses Draakon & Kuu.
Sinjuhha

Sinjuhha on jõgi Euroopas.
Jõgi algab Dnepri kõrgustikult, voolab valdavalt lõunasse ning suubub vasakult Lõuna-Bugi.
Netball

Netball on põhiliselt naiste harrastatav pallimäng, mille väljamõtlejaks oli 1891. aastal ka korvpalli looja James Naismith. 
Rahvusvaheline spordialaliit International Federation of Netball Associations (IFNA) loodi 1960. aastal.

Märgu kirjeldus

Võistlust peetakse kahe naiskonna vahel, kes püüavad palli visata vastase väravasse või "rõngasse", et punkte koguda. Väljak on jagatud kolmandikeks ehk tsoonideks. 
Mäng algab sööduga kesktsoonist. Keskmängija söödab pärast kohtuniku vilet palli oma naiskonnakaaslastele. Enne kohtuniku vilet ei tohi ükski mängija siseneda kesktsooni. Igal mängijal on oma kindel tegevus sõltuvalt tema paiknemisest väljakul ning ta kannab ka vastavat märget rinnal. Ainult väravaründaja ja lööja tohivad väravale pealelööke teha ning seda ka ainult siis, kui nad asuvad väravakaarest seespool. Ükski mängija ei või kauem kui 3 sekundit palli oma valduses hoida, seega on tegu kiire mänguga.

Eestikeelne termin

Ingliskeelse netball'i eestikeelseks tõlkeks on pakutud sõnu "netpall" ja "kukkurpall", kuid need ei ole veel keeles juurdunud. Tsitaatsõna netball tuleb aga eestikeelses tekstis kindlasti kursiivi (kaldkirja) panna.
Saardu mõis

Saardu mõis (saksa keeles Saardo) oli Kiideva mõisa kõrvalmõis Ridala kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne maakonda Haapsalu linna.
Navahokeelne Vikipeedia

Navahokeelne Vikipeedia (navaho keeles Wikiibíídiiya Dinék'ehjí) on Vikipeedia navahokeelne versioon.
Navahokeelsele Vikipeediale pandi alus 2004. aastal.
Seal on 9398 artiklit, millega see on artiklite arvult 147. keeleversioon.