google/wiki40b huggingface dataset:
Żywieci järv

Żywieci järv ehk Żywieci paisjärv ehk Treska paisjärv on paisjärv Poolas Żywieci lähedal Soła jõel Żywieci nõo ja Väike-Beskiidide piiril. Pais on Tresna küla kohal.
Pais rajati 1966. Paisjärve alla jäid osalt Tresna, täielikult Zadziele, Stary Żywiec ja teisi külasid.
Paisjärve pindala on 1000 hektarit, pikkus 8 km, laius 2 km, sügavus 20 m, maht 100 miljonit kuupmeetrit, pinna kõrgus merepinnast 341 m.
Paisu kõrgus on 38 m. Paisul on hüdroelektrijaam võimsusega 21 MW.
Paisjärve kasutatakse puhkeobjektina, hüdroelektrienergia saamiseks, kaitseks üleujutuste eest ning Wisła vooluhulga reguleerimiseks.
Augustis toimuvad järvel Adam Banaszeki mälestusregatid.
15. novembril 1978 kella viie paiku kukkusid kaks bussi Autosan H09 ja H9 PKS, mis vedasid Brzeszcze kivisöekaevanduse kaevureid, vaevalt veerandtunnise vahega Oczkówi lähedal Wilczy Jarzis 18 m kõrguselt külma Żywieci järve vette. 30 inimest hukkus kohe, 9 inimest suri hiljem. Õnnetuskohal on mälestustahvel.
Asundustalu

Asundustalu (ka asunikutalu, asunduskoht) oli Eestis pärast 1919. aasta maareformi endisele mõisamaale rajatud talu. Asundustalude kogumit nimetati asunduseks.
Aastatel 1919–1939 rajati üle 56 000 talu. Nende talude suurus oli enamasti 10–15 ha.
Pascal Ettore Morelli

Pascal Ettore Morelli (sündis 1777, surmaaeg teadmata) oli Tartu Ülikoolis itaalia keele lektor 1815–1818.
Sahmen

Sahmen (varem Sahme, ka Saamen, vene keeles Замен) oli Ida-Preisimaalt pärit literaadi- ja aadlisuguvõsa.

Päritolu küsimus

XVIII sajandi algul Liivimaale rännanud Sahmenite suguvõsa esiisaks oli Abraham Sahme, kes elas XVI sajandil Königsbergis Altstadtis. Samal perioodil elasid linnas ka Rastenburgist (praegu Kętrzyn) pärit Lorenz Sahme järeltulijad. Sahmede sugupuu koostanud J. Gallandi arvates võis olla tegemist kahe erineva suguvõsaga. Magdalene Frese uuema käsitluse kohaselt ei ole küll võimalik nende liinide omavahelist sugulust tõendada, kuid ilmselt on siiski tegemist ühe ja sama suguvõsa erinevate harudega.
Talivili

Talivili (ka taliteravili) on teravilja vorm, mis on võimeline talvituma. 
Eestis kasvatatakse taliviljadena eeskätt rukist (talirukis) ja nisu (talinisu), vähesemal määral ka otra ja tritikut.
Talivilja saagipotentsiaal on suvivilja omast u 1/3 võrra suurem.
Piret Silm

Piret Silm (aastani 1990 Piret Kalmet, sündinud 27. juuli 1965 Tartus) on eesti sõudja. 174 cm, 63 kg. 
Lõpetas aastal 1983 Tartu 3. Keskkooli ja õppis 1985–1989 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonnas.
Aastast 2001 OÜ Sulaman juhatuse liige.

Tunnustused

Tartu Kultuurkapitali spordi aastapreemia (2008).
Vürst Trubetsky & J. M. K. E.

Vürst Trubetsky & J. M. K. E. (täisnimega Vürst Trubetsky & Joodikud Moskva Kohviku Eest) oli aastail 1986–1988, 2001 ja 2006 tegutsenud Tallinna punkansambel.
Linnavanem

Linnavanem (saksa der Stadtälteste) on linnavalitsuse juht või liige väikelinnas või rae koosseisu mittekuuluv kogukonnavanem.
Eestimaa väikelinnades (Rakvere, Paide ja Paldiski) kuulus foogtikohtu koosseisu kaks linnavanemat.
1. mail 1938 kehtima hakanud linnaseaduse alusel oli linnavalitsuse juhiks maakonnalinnade hulka mittekuuluvais kolmanda astme linnades (Antsla, Elva, Jõgeva, Jõhvi, Kallaste, Keila, Kilingi-Nõmme, Kunda, Kärdla, Mustla, Mustvee, Mõisaküla, Otepää, Paldiski, Põltsamaa, Sindi, Suure-Jaani, Tapa, Tõrva ja Türi) linnavanem (ka linnades, kus oli varem olnud linnapea).
Taruvaik

Taruvaik (proopolis ehk tarupigi) on mesilaste valmistatav roheka, pruunika või punaka värvusega ja omapärase meeldiva lõhnaga vaigutaoline kleepuv aine.

Koostis

Mesilased valmistavad taruvaiku taimede pungadelt kogutud lähteainetest. Taruvaigu üht koostisosa – palsamit – produtseerivad amm-mesilased õietolmuterade kestadest. Taruvaik koosneb taimsetest valkudest ja palsamitest (50–55%), vahast (30–40%), eeterlikest õlidest (8–10%) ja õietolmust (5–10%). Taruvaigu sulamistemperatuur on 80 °C ja erikaal 1,27 g/cm³.

Kasutamine

Mesilased kasutavad taruvaiku kärjekannude puhastamiseks ja desinfitseerimiseks, pragude täitmiseks, lennuava kitsendamiseks ja tarru sattunud kahjurite katmiseks.
Taruvaik on rahvameditsiinis kasutusel kui antibakteriaalne aine. See takistab haigustekitajate arengut, parandab haavu ning leevendab valu. Taruvaiku kasutatakse mitmete tavameditsiini preparaatide valmistamisel. Mööblitööstuses on taruvaik kasutusel lakkide valmistamisel. Taruvaik annab lakile vastupidava läike.
Mesinikud koguvad taruvaiku tarude siseseinte ja raamide ning vaheliistude pealt kraapides. Seda säilitatakse jahedas õhukindlas anumas.
Väike-Tjuka saar

Väike-Tjuka ehk Lilltjuka (ka Väike-Tiuka) on 7,45 hektari suurune saar Lääne-Eestis Lääne maakonnas Vormsi vallas Norrby küla alal.
Saar asub Vormsist kirdes Voosi kurgus. Saare rannajoone pikkus on 1,9 kilomeetrit.
Saare kõrgus on kirdeosas kuni 3,4 meetrit. Saar on liivase pinnamoega ja kaetud rohttaimestikuga.
Saar kuulub Väinamere hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.
Kristjan Kitsing

Kristjan Kitsing (sündinud 11. detsembril 1990) on Eesti korvpallur.
Aastast 2013 mängib ta klubis BC Kalev/Cramo.
Ta mängib Eesti korvpallikoondises.
Tema noorem vend Kaspar Kitsing on samuti korvpallur.
Tiiu Peäske

Tiiu Peäske (sünninimi Tiiu Heinsalu; sündinud 21. novembril 1946) on eesti viiuldaja ja pedagoog.
Ta on Tallinna Muusikakeskkooli õpetaja ja keelpilliosakonna juhataja ning Rakvere Muusikakooli õpetaja.
1970. aastal lõpetas ta Tallinna Muusikakeskkooli viiuli eriala.

Isiklikku

Ta on Enno Heinsalu (Fred Jehe) ja Ida Johanna Heinsalu tütar.
Ta on abielus pianistiga Toivo Peäske, neil on kaks poega Kaarel ja
Villem.
Jan Olav Olsen

Jan Olav Olsen (sündinud 29. septembril 1950 Arendali vallas Aust-Agderi maakonnas) on Norra poliitik Høyre parteist.
Aastast 1983 oli ta mitmetel ametikohtadel Gjerstadi valla nõukogus.
Olsen oli 1991–1999 kaks korda Gjerstadi valla vanem. Tema asetäitja oli Kjell Arild Haugen Keskparteist.
Aastatel 1999–2001 oli ta Aust-Agderi maakonnanõukogu liige.
Ta valiti 2001 Aust-Agderi esindajatena Stortingisse. Teda ei valitud tagasi ning pärast ametiaja lõppu 2005 naasis ta endisele tööle Sunde noorsookooli rektorina.
Raevu päev (film, 1985)

Süžee

Ühel looduskaitsealal hakkavad professor Fiedleri katsete tulemusena paljunema inimese intellektiga loomataolised olendid. Kuid need ilma emotsioonide ja moraalita olendid kujutavad endast inimkonna jaoks suurt hädaohtu. Ajakirjanik Betley otsustab paljastada maa-aluse laboratooriumi saladuse.
Momoko Kōchi

Momoko Kōchi (jaapani keeles 河内 桃子 Kōchi Momoko; 7. märts 1932 Tōkyō – 5. november 1998 Tōkyō) oli jaapani näitleja.
Alfred Keerd (arst)

Isiklikku

Isa kaupmees August K., ema Emilie, neiuna Bach. Stud. jur. 06-II, hiljem stud. med. Lõpetas ülikooli 13-I.
Oli Tartus Sisekliiniku assistendiks 1913-14, alates 1914. a. vaeste ja vabrikute arst Tallinnas. Vabadussõja aegu oli arstiks Tallinna sõjaväe haiglas kuni 1921. a. Abikaasad: Margareta Kolk, lahutatud 1918. a.; Marta Ziehr
Tennisist ja treener Alfred Keerd oli tema poeg.
Sandrine Bailly

Isiklikku

Sandrine Bailly on 173 cm pikk ja 58 kg raske. Ta on võimeline intervjuud andma inglise ja saksa keeles. Ta töötab Prantsusmaa armees, on vallaline ja nimetab oma hobiks lugemist.
Tallinki Logistikakeskus

Uue lao planeerimine

Ettevõte alustas uue lao planeerimisega 2013. aastal varude tsentraliseerimise eesmärgil, kasvatades seeläbi ostumahtu ning luues parema ülevaate varude juhtimisest. Planeerimisel lähtuti eelkõige kauba liikumise suundadest, laevade varustamisgraafikutest, kaupade ringlussagedustest ja tootetüüpidest.

2014. aastal saavutas Tallink kokkuleppe ehitajaga (Merko Ehitus AS) ning ehitustöid alustati 2015. aastal.

2016. aastal valmis Maardus keskus, mille pindala on 14 500 m² ning riiulipinna kogupikkus ulatub 12 kilomeetrini. Keskus on võimeline väljastama aastas 2 500 treileri jagu kaupa ning vahendama miljon tooterida.

Uue logistikakeskuse avamisega lõi ettevõte 20 täiendavat töökohta ning kokku töötab keskuses kuni 60 inimest.
Kõnesüntees

Kõnesüntees (inglise keeles speech synthesis) on inimkõne kunstlik produtseerimine kas inimhääle omaduste sünteesimise abil või salvestatud inimkõne üksuste (foneemid, difoonid, sõnad vms) ühendamise teel.
Kõnesünteesiga tegelevat arvutiprogrammi nimetatakse kõnesüntesaatoriks. Seda kõneanalüsaatoriga kombineerides on võimalik luua keskkond, kus inimene saab arvuti või mõne arvutit sisaldava seadmega suhelda ainult kõne vahendusel.

Ajalugu

1779. aastal ehitas Peterburis elanud Taani teadlane Christian Gottlieb Kratzenstein inimese kõnetrakti mudeleid, mis suutsid tekitada viit vokaali. Nende eeskujul lõi 1791. aastal Ungari teadlane Wolfgang von Kempelen akustilis-mehaanilise kõnemasina, mis suutis tänu keele ja huulte mudeli lisamisele tekitada peale vokaalide ka konsonante. Tegemist oli mehaaniliste aparaatidega, mis jäljendasid inimese kõnetrakti tööd rääkimise ajal. Analoogseid mehaanilisi ja poolelektroonilisi süsteeme ehitati ja arendati ilma suurema eduta 1960. aastateni. 
1920. aastatel tehti esimesi katsetusi kõne elektroonilise sünteesiga. Esimeste tulemusteni jõuti kolmekümnendate aastate keskel, mil Belli laborites ehitati VOCODER ja selle eeskujul Homer Dudley loodud VODER 1939. aastal. Viimane koosnes heli- ja müraallikast, põhitooni kõrgust juhtivast pedaalist ja sõrmedega juhitavatest filtritest. Esimese formantsünteesil põhineva süntesaatori PAT ehitas Walter Lawrence 1953. aastal. 
Esimene artikulatoorne kõnesüntesaator loodi 1958. aastal Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi laborites. Üks esimesi teksti kõneks teisendatavaid (Text-To-Speech, TTS) kõnesüntesaatoreid ehitati Jaapanis 1968. aastal. 1980. aastatel oli turul juba hulk kommertssüsteeme. 
1990. alustati kompilatiivse kõnesünteesiga, mille puhul võeti aluseks kõnekorpustes olevad üksused ja ühendati need omavahel seotud kõneks. Esimeseks tuntumaks süsteemiks sai MBROLA.
Konstitutsioonilis-Demokraatlik Partei

Partei asutamine

KD Partei asutati 1905. aasta oktoobris kahe poliitilise liikumise Vabastusliit («Союз освобождения») ja Semstvolaste-Konstitutsionalistide Liit («Союза земцев – конституционалистов») ühinemisel.
KD Partei juhtivpoliitikuteks olid: Pavel Miljukov, Vladimir Nabokov, Vladimir Vernadski, Pjotr Gerassimov, Pavel Dolgorukov, vürst Georgi Lvov (hilisem Ajutise Valitsuse esimees), Nikolai Spassokukotski, Andrei Šingarev, Pjotr Struve, Sergei Muromtsev. Partei oli 20. sajandi alguses kõige suurema toetuskonnaga poliitiline partei Venemaa keisririigis, omades toetust nii demokraatlikult meelestatud haritlaste, kui ka liberaalsete maaomanike seas.
Partei häälekandjateks olid ajalehed Retš (Kõne) («Речь») ja ajakiri Rahva Vabaduse Partei Teatised («Вестник партии народной свободы»).

Partei programm

KD Partei programmi põhiteesiks oli Venemaal senise keisri isevalitsemisvormi vahetamine konstitutsioonilise monarhiaga.
Paul August Ferdinand Glanström

Paul August Ferdinand Glanström (11. september/22. september 1788 Järva-Jaani – 26. november/8. detsember 1829 Ambla) oli Eesti vaimulik.
Glanström õppis Tallinna toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1804–1807; 21. oktoobril 1808 Heidelbergi Ülikooli. Ordineeriti 1. veebruaril/13. veebruaril 1814 õpetajaks.
Oli aastatel 1814–1829 Ambla Maarja koguduse õpetaja.
Ta asutas Amblas kihelkonnakooli, mis paiknes köstri elamus ja tegutses veel aastal 1837.

Isiklikku

Tema isa Christian Jacob Glanström oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, vanaisa Jonas Glanström oli Reigi Jeesuse koguduse õpetaja, teine vanaisa Olaus Kellmann oli Muhu Katariina koguduse õpetaja ja Saaremaa superintendent. Tema onu Johann Friedrich Glanström oli Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja, teine onu David Gottlieb Glanström oli Paide ja Anna koguduse õpetaja, vend Theodor Friedrich Glanström oli Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja. Tema tädimees Karl Fromhold Glöckner oli Muhu Katariina koguduse õpetaja. Glanström oli kolm korda abielus. Tema teise naise isa Jakob Heinrich Schlepegrell oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja. Tema kolmanda naise Sophie Juliane Emilie isa Samuel Christian Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa Kaspar Anton Kettler oli Karuse ja Hanila Pauluse koguduse õpetaja, abikaasa teine vanaisa Anton Friedrich Bornwasser oli Rõuge Maarja koguduse õpetaja.
Lepna tammik

Lepna tammik on tammik Saaremaal Saaremaa vallas.
Tammik on endine tamme-puisniit, mis võeti kaitse alla 1959. aastal (Lepna tammiku kaitseala). Kaitseala pindala on 16 ha.
Puistut läbib kanaliseeritud Maadevahe jõgi. Reljeef on nõrgalt lainjas. Eriti idaosas on kohati palju rändkive. Suurem osa puistust on piiratud kiviaiaga. Levib sinilille metsakasvukohatüüp üleminekutega angervaksa ja kastikuloo tüüpide suunas. Kastikuloo tüüp on ülekaalus kirdeosas, kus laiguti leidub ka lubikaloo tüüpi. Tammede vanus on 50–180 aastat. Kohati esineb puistus rikkalikult 5–25-aastast haaba ja kaske. Alusmetsa moodustab keskmise tihedusega sarapuu. Kohtades, kus see on hõre, on puistul puisniidu ilme.
Lepna tammikus asub Lepna katkuauk.
Otstarbemäärus

Otstarbemäärus ehk finaaladverbiaal on määrus, mis väljendab sündmus(t)e otstarvet.
Värska Gümnaasium

Värska Gümnaasium on gümnaasium Võru maakonnas Setomaa vallas Värska alevikus. Kooli direktor on Liina Palu. 
Värskas hakati ametlikku kooliharidust andma 1894. aastast, kui Slobotka külas asutati semstvo algkool. 1924 ehitati koolile uus koolimaja. 1954 alustas seal koolimajas tegevust Värska Keskkool. 1998 nimetati kool Värska Gümnaasiumiks.
Johann Friedrich (Pfalz-Hilpoltstein)

Elu

Johann Friedrich sündis Neuburgis pfaltskrahv Philipp Ludwigi ja Anna von Kleve noorima pojana. Pärast isa surma aastal 1614 jaotati tema territooriumid Johann Friedrichi ja tema vendade vahel; Johann Friedrich sai noorimana Hilpoltsteini isandkonna. Ta suri Hilpoltsteinis ja maeti Lauingenis.
Arhaikum

Atmosfäär

Tolleaegne atmosfäär erines oluliselt praegusest, koosnedes peamiselt metaanist, ammoniaagist, lämmastikust ja süsinikdioksiidist. Päris esimene atmosfäär koosnes vesinikust ja heeliumist, mis aga oma kerguse tõttu Päikesetuule poolt minema puhuti. Atmosfääris puudus vaba hapnik.
Tolleaegne atmosfäär ei neelanud osoonikihi puudumise tõttu ultraviolettkiirgust.

Hüdrosfäär

Veekogud on maakeral eksisteerinud juba ilmselt 3,8 miljardit aastat. Tõenäoliselt tekkis hüdrosfäär ürgeooni alguses.
Arvatakse, et Arhaikumis pidi ookean juba olemas olema, sest tolleaegne atmosfäär veel ultraviolettkiirgust ei neelanud ja elu sai areneda üksnes vees, ehkki kindlaid elu jälgi on leitud alles Arhaikumi lõpust.
Algul sai vesi olla üksnes õhus. Kuumalt maapinnalt aurustus vesi kiiresti.
Veel hiljem ookeani vesi pidevalt kees.
Normaalne hüdroloogiline tsükkel läks käima alles ookeani keemise lõppedes. Maapinna lohud täitusid siis sademeteveega ja veekogude pinnast kõrgemale sadanud vihm hakkas moodustama vooluvetevõrku ning kujundama selle abil pinnamoodi.

Maakoor

Tahke maakoor tekkis Arhaikumis, kuid selle algupoole ei olnud veel päris jäik. Jäigas maakoores esinevad murrangud, kuid Arhaikumi kivimitest pole murranguid leitud. Kuni maakoor polnud päris jäik, ei tekkinud ka kõrgeid mägesid ega sügavaid ookeanivagumusi.
Arhaikumi teist poolt iseloomustab intensiivne vulkanism, mistõttu talle vastava Arhaikumi lademi kivimid on paljudest intrusioonidest läbitud.
Arhaikumi kivimitest on valdavad moondekivimid: gneisid, graniitgneisid, kristalsed kildad, kvartsiit, harvem marmor; moondumata süva- ja settekivimid peaaegu puuduvad.
Arhaikumi kivimid paljanduvad ulatuslikult näiteks Balti kilbil, Lääne-Austraalias ja Kanadas.
Arhaikumi maavaradest kasutatakse ulatuslikumalt rauamaake, mis tekkisid põhiliselt küll Proterosoikumis, kuid mille moodustumine algas juba Arhaikumi lõpus.

Elu

Elu ilmus planeedile Maa mitte hiljem kui 2,7 miljardit aastat tagasi. Seega olid primitiivsed organismid (tsüanobakterid) olemas juba Arhaikumi lõpus. Teadetesse vanemate leidude kohta tuleb suhtuda väga ettevaatlikult. Viimasel ajal on paljud teated varasematest leidudest ümber lükatud.
Arhaikumis atmosfäär veel ultraviolettkiirgust ei neelanud ja elu sai areneda üksnes vee all.
Elu teke on väga ebaselge küsimus. Algorganismid on tõenäoliselt sündinud tolleaegsete atmosfäärigaaside (ammoniaagi, metaani ja vesiniku) reaktsioonist Päikese ultraviolettkiirguse mõjul. Sel moel tekkinud suured ahelmolekulid kogunesid merelahtedesse. Selles keskkonnas jõudis molekulievolutsioon pikkamööda algeliste rakkudeni, mis tõenäoliselt olid võimelised ise oma paljunemist reguleerima. Täit selgust elu tekkimise viisi kohta siiski ei ole.
Põhja-Ameerika üle 2 miljardi aasta vanustest setenditest on leitud vetikate kõrval koguni meduusisarnaste olevuste jäänuseid.
Eelkambriumi eluvormidest on vähe säilinud seetõttu, et selleaegsed liigid olid pehmekoelised, ilma skeleti või koorikuta. Kivistised tekivad aga peamiselt luustiku või kestaga organismist.
Fotosüntees kujunes välja umbes 2,7 miljardit aastat tagasi. See oli väga oluline makroevolutsiooniline sündmus.
Raine Loo

Raine Loo (sündinud 28. märtsil 1945 Taevere vallas) on eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1963 Tartu 8. Keskkooli ja aastal 1965 Vanemuise õppestuudio.
Ta on töötanud aastast 1965 Vanemuise teatris näitlejana, olnud ka lavastaja assistent. Ta on mänginud filmides "Kolme katku vahel" (Eesti Telefilm, 1970), "Värvilised unenäod" (Tallinnfilm, 1975) ja "See kadunud tee" (Tallinnfilm, 1990); telelavastuses "Püha öö – üksildusöö" (1982) ja kuuldemängudes ("Iphigenia Taurises", 1982).

Pere

Tema abikaasa oli botaanik Hans Trass, nende poeg on helilooja ja organist Toomas Trass.
Hiragana

Kirjutamisreeglid

Ē või ei on enamasti kirjutatud えい, kuid on traditsioonilise sõnu, kus esineb ええ-na. おう tähendab ō (oo), kuid mõnedes traditsioonilistes sõnades kirjutatakse おお. Näiteks いもうと (imōto, noorem õde) ja おおきい (ookii, suur). Topelt konsonanti väljendtatakse väikese tsu-ga (つ) esimese konsonandi kohapeal. Näiteks けっこん (kekkon, abielu). Topelt konsonant leidub ainult sõna keskel. Ji ja zu kirjutatakse reeglina じ ja ず. Mõnedes sõnades on traditsiooniliselt ぢ ja づ. Hiragana järgib traditsiooni, kus kolm partiklit kirjutatakse erinevalt oma hääldusest. O, kasutatakse partikklina を, mitte お. E, kasutatakse partikklina へ, mitte え. Wa, kasutatakse partikklina は, mitte わ. Hiragana sümbolite ゐ (wi) ja ゑ (we) kasutamisest on loobutud.

Hääldus

Romanjis ī, ā, ū, ō, ē tähendavad topelt täishäälikut. Jaapani keeles puudub üldine sõnarõhk, kuid esineb erinevaid dialekte. Jaapani keele hääldus on üsna sarnane eesti keelele. Mõned erandid leiduvad.
う u – eesti u ja õ vahepealne.　し (shi), ち (chi), じ (ji) häälduvad tugevalt palataliseeritud vastavalt s-na, t(s)-na ja dz-na. Poolvokaali j kasutatakse や (ya) puhul. わ wa – hääldub nagu (u)a eesti sõnas raua(raud). Eesti r ja l vahepealsena hääldub ra (ら) r. N (ん) hääldub nagu m b ja p ees. Näiteks ねんまつ (nenmatsu hääldatakse nemmatsu) või さんぽ (sanpo hääldatakse sampo).
Gucci

Ajalugu

Gucci moemaja asutas 1906. aastal Guccio Gucci. Aastal 1938 Gucci laienes ja kaubamaja avati Roomas. Gucci oli vastutav paljude firmade märkimisväärsete toodete disainimise eest. Aastal 1947 tutvustas Gucci bambusest käekotti, mis on tänaseni firma üheks tugisambaks. 
Guccio Gucci abikaasa Aida Calvellil oli suur perekond, kokku kuus last, kuid ainult tema neljal pojal oli suur roll Gucci kompaniis. Pärast Guccio surma aastal 1953 oli poeg Aldo see, kes viis firma ülemaailmsele areenile, avades esimesed kaubamajad Londonis, Pariisis ja New Yorgis. Oma toodetega jõudis Gucci Aasiasse 1960ndate lõpus, avades kaubamajad Hongkongis, Tokios ja Koreas.
1972. aastal laiendas Gucci tegevust ka autotööstusse, nimelt hakati esmakordselt maailmas tootma autosid, mille on disaininud tunnustatud moedisainerid. Lisaks sellele oli Guccil hinnatud parfüümisari.
Kui aastal 1983 Guccio poeg Rodolfo suri, jättis ta 50% firmast oma pojale Mauriziole. Neil aastatel algas Gucci majanduslangus, kuid firma päästeti ja peagi suudeti taas tegevust laiendada, sealhulgas Hollandisse. Kuigi rasked aastad olid sassi ajanud nii peresuhted kui ka firma siseelu, otsustas Maurizio Gucci teha firmast firma, mis oleks maailmas tunnustatud, ja aastatega see tal õnnestus.
Andrzej Grabowski

Andrzej Grabowski (sündinud 15. märtsil 1952 Chrzanóws) on poola näitleja.
Andrzej Grabowski lõpetas 1974. aastal Krakówis Ludwik Solski Draamakunstide Akadeemia.
Haridus (ajakiri)

Haridus oli Eestis ilmuv pedagoogikaajakiri. 1940. aastal ilmuma hakates kandis see nime Nõukogude Kool, 1989. aastal nimetati väljaanne ümber Hariduseks. Ajakiri suleti 2012. aastal.
Haridus ilmus neli korda aastas. Sel oli Õpetajate Lehega ühine toimetus, mida juhtis peatoimetaja Tiia Penjam.

Sulgemine

2011. aasta novembri alguses teatas sihtasutus Kultuurileht, et on otsustanud Hariduse 2012. aastast sulgeda. Sihtasutuse juhatuse esimehe Toomas Väljataga sõnul leiti, et mõistlikum on kirjastada vaid üht haridusteemalist väljaannet, milleks võiks jääda kord nädalas ilmuv Õpetajate Leht. Tühimiku pidi täitma TLÜ kasvatusteaduste instituudis kavandatud teadusajakiri Haridusteadus. (Ajakirja Haridusteadus lõpuks siiski ei sündinud, kuid Tartu Ülikoolis hakkas 2013. aasta novembris ilmuma Eesti Haridusteaduste Ajakiri.)
Peatoimetaja Tiia Penjam kritiseeris sulgemisotsuse langetajaid muuhulgas ajakirja kollektiivi ignoreerimise pärast: "Ajakirja nüüdse sulgemise puhul seisin samuti lihtsalt fakti ees, et jutud on juba räägitud ja asi otsustatud. Ühegi arutluse juurde meid ei kutsutud ning mingit võimalust asjade käiku mõjutada toimetusel ei olnud." Ka rõhutas ta haridusväljaannete püsivat populaarsust, tuues võrdluseks tõiga, et Õpetajate Lehe loetavus on viimasel kahel aastal tõusnud 40%. Sulgemisotsuse langetamise ajal oli Haridus Kultuurilehe kirjastatava kaheksa ajakirja seas tellijate arvult neljas, jäädes alla Akadeemiale, Loomingule ja Loomingu Raamatukogule. Haridusest tahapoole jäid Vikerkaar, Keel ja Kirjandus, Muusika ja kunst.ee.
Sulgemise positiivsete mõjudena tõi Väljataga esile, et Haridusega võrreldes kahaneb Õpetajate Lehes artiklite avaldamistsükkel ning et kuna rangelt teaduslikud artiklid koonduvad Tallinna Ülikooli ajakirja Haridusteadus, millele taotletakse ETIS-es klassifikatsiooni 1.2., muutub see "uurijatele ahvatlevamaks avaldamiskanaliks".
Autonoomne kirik

Autonoomne kirik (kreeka keeles auto - ise, nomos - seadus) on õigeusu kirikus kirik, mis on osalise iseseisvusega. Autonoomne kirik teeb oma otsused ise, kuid väljaspool oleval patriarhil on teatav piiratud võim.
Rasina vald

Rasina vald (saksa keeles Rasin) oli vald Tartumaal Võnnu kihelkonnas.
Vald eksisteeris 1866–1939.
Valla alal asus Rasina ja Kõnnu mõis.
Ruut Liiv

Ruut Liiv (18. oktoober 1908 Vjatka kubermang, Venemaa – 21. mai 1992) oli eesti õpetaja.
Ta sündis aastal 1908 Venemaal Vjatka kubermangus, kuid aastal 1922 asus ta Eestisse. Ta on õppinud Rõuge koolis ja Võru Õpetajate Seminaris; pärast viimase sulgemist lõpetas ta Rakvere Õpetajate Seminari.
Ta oli II Riigivolikogu (hilisema Eesti NSV I Ülemnõukogu) liige 79. valimisringkonnast ja käis selle delegatsiooni liikmena Moskvas palumas Eesti NSV vastuvõtmist Nõukogude Liidu koosseisu.
5. juunil 1990 näitas Enn Leisson teda kui Riigivolikogu liiget telesaates "Vaatevinkel" (jättes ütlemata, et Liiv oli II Riigivolikogu, mitte iseseisvusaegse I Riigivolikogu liige), kus ta mõistis resoluutselt hukka Eesti Kongressi tegevuse ja teatas, et on oma laulukooris algatanud allkirjade kogumise, et protesteerida Võrumaalt valitud Eesti Kongressi liikme Kaido Kama tegevuse vastu Eesti NSV Ülemnõukogus ja Eesti Komitees.
Gastón Mazzacane

Gastón Mazzacane (sündinud 8. mail 1975 La Platas) on Argentina vormelipiloot. Ta sõitis Vormel 1 sarjas ainult 2000. aastal Telefonica Minardi meeskonnas, kuid punkte ei saanud.
Karl Grün

Karl Grün (30. september 1817 Lüdenscheid – 18. veebruar 1887 Viin) oli Saksa publitsist, filosoof ja sotsialistlik poliitik.
Grün osales 1848.-49. aasta revolutsioonis ja oli Preisi Rahvuskogu liige. 1874. aastal avaldas ta Ludwig Feuerbachi kirjavahetuse ja kirjanduslikud käsikirjad.