google/wiki40b huggingface dataset:
Chelsea FC

Ajalugu

Aastal 2003 ostis Chelsea vene ärimees Roman Abramovitš. Ta hankis meeskonda suurte summade eest uusi tippmängijaid. Hooajal 2004–2005 oli klubi peatreeneriks portugallane José Mourinho, kes viis klubi esimese meistritiitlini 50 aasta jooksul. Mourinho käe all jõudis Chelsea kahe meistritiitlini, kahe liiga karikavõiduni ja ühe FA Cupi võiduni. 20. septembril 2007 teatas Mourinho peatreeneri kohalt tagasiastumisest. Ajakirjanduses olid juba mõnda aega levinud oletused Mourinho ja Abramovitsi halbade suhete kohta.
9. veebruaril 2009 teatas klubi, et vallandab 2008. aasta juulist peatreenerina töötanud brasiillase Luiz Felipe Scolari. Uueks peatreeneriks sai Guus Hiddink. Hollandlane viis klubi UEFA Meistrite Liiga poolfinaali, kus tuli mängida Barcelonaga. Esimene kohtumine peeti Camp Noul, kus mäng jäi 0:0 viiki. Teises, Stamford Bridge'l toimunud ja 1:1 viigiga lõppenud mängus lõi Andrés Iniesta Barcelona viigivärava alles 93. minutil. Hiddinki ajal jõudis Chelsea ka FA Cupi finaali ning finaalkohtumises saavutatud võit tõi Hiddinkile kui Chelsea peatreenerile tema ainsa tiitli. Samas viis ta Chelsea kolmandale kohale Premier League'is.
Kaks päeva pärast hooaja lõppu teatati Guus Hiddinki lahkumisest ja uueks peatreeneriks sai AC Milani endine peatreener Carlo Ancelotti. Ancelotti esimene saavutus oli võita World Football Challenge, kus mängiti klubidega AC Milan, Milano Internazionale, Club América ja Seattle Sounders. Chelsea võitis kõiki nimetatud klubisid. Järgmisena võitis Chelsea Ancelotti käe all FA Community Shield mängu Manchester Unitedi vastu tulemusega 2:2 normaalajal. Mäng jätkus penaltiseeriaga, mille 3:1 võit lõpetas Chelsea senise 'penaltineeduse'.

Mängijad laenul

|- class="vcard agent"
| style="text-align: right;" | 
| style="text-align: right;" |
| style="text-align: center;" | PK
|Tiémoué Bakayoko 
|- class="vcard agent"
| style="text-align: right;" | 
| style="text-align: right;" |
| style="text-align: center;" | KA
|Davide Zappacosta 
|- class="vcard agent"
| style="text-align: right;" | 
| style="text-align: right;" |
| style="text-align: center;" | RÜ
|Kenedy
Bombardier CRJ

CRJ100/200/440

Esmalend tehti 1991. aasta mais, 1992. aasta oktoobris võeti CRJ liinilendudele Lufthansa CityLine'is. CRJ-100/200 pikema lennukaugusega mudelid järgnesid pärast CRJ200 (ER extended range, LR long range), millel olid parema sisejahutusega mootorid CF34-3B1.

CRJ700/700/701/702

70-kohaline CRJ700 on CRJ-200 arendus, esmalend tehti mais 1999, liinilendudele võeti kaks aastat hiljem. CRJ700 on pikem ja laiem võrreldes mudelitega CRJ100/200. Võimsamad mootorid CF34-8C1, tugevam telik ja esmakordselt CRJ-il eelitiib.
Märtsis 2005 tuli Bombardier'lt suurema lennukaugusega CRJ700LR.
CRJ700 NextGen muudatusteks on suuremad reisijatesalongi aknad, uuenenud LED valgustusega interjöör, 27% rohkem pagasiruumi salongis ja komposiidist tagatiivad.

CRJ705/900

79–90-kohaline CRJ900 on pikendatud versioon CRJ700-st. Lennukikerele lisati vahesektsioon, millega kere pikenes 3,89 meetri võrra. Lennuk sai ka uuemad mootorid CF34-8C5 ja CF34-8C5A1. Hiljem lisandus ka CRJ900 vähendatud modifikatsioon CRJ705 75 reisijakohaga. 10 esimese klassi reisijakohaga CRJ705 hakkas lendama esmalt Air Canada Jazzi lennufirmas 2005. aasta mais.
Fidel Castro

Mälestuse jäädvustamine

2016. aastal nimetati Fidel Castro auks üks Põhja-Osseetia Digora rajooni mäetipp. Kuna Castro oli osseetide kangelase, 1960. aastate alguses Kariibi kriisi ajal Kuubal asunud Nõukogude väge juhtinud kindral Issa Plijevi sõber.
Haley Joel Osment

Haley Joel Osment (sündinud 10. aprillil 1988) on Ameerika Ühendriikide filminäitleja.
Ta mängis juba 1994. aastal linastunud filmis "Forrest Gump".
"Kuuendas meeles" mängimise eest nomineeriti ta Oscarile. Peaosades on ta tuntust kogunud filmides "Anna edasi", "A.I. – Tehisintellekt" ja "Sama jumala lapsed".
Ohessaare lade

Ohessaare lade (ka Ohesaare lade) on siluri ladestu Přidoli ajastikku kuuluv lade. Seda hakkas esimesena eristama Hendrik Bekker aastal 1925. Lademe stratotüübiks on Ohessaare pank. Lademe koosseisus eristatakse mitmeid kihistuid - Tārgale kihistut ja Ohesaare kihistut. Lade on nime saanud Ohessaare küla järgi. Lademe vanus on 417...416 miljonit aastat. Üleilmses standardis vastab sellele Přidoli ajastiku hilisem periood.
Lademe esinemispiirkonnaks on Eestis Sõrve poolsaare lõunaosa ja Ruhnu. Avamusala Sõrve poolsaarel on ka lademe ainsaks avamuseks maailmas. Eestis esindab ladet vaid Ohesaare kihistu.
Lade paljandub Ohessaare ja Loode pangal.
Lademe kivimkoosseisus on palju lubjakivi. Lätis lisanduvad sellele veel mergel, savikas dolomiit ja domeriit.
Dünamomeeter

Dünamomeeter ehk jõumõõtur on jõu- (tõmbe-, surve-, väände-, universaaldünamomeeter) või jõumomendi (momendidünamomeeter) määramise tööriist. 
Töö põhimõtte järgi saab eristada mehaanilisi, hüdraulilisi ja elektrilisi dünamomeetreid; otstarbe järgi töö- ja taateldünamomeetreid ning üldotstarbelisi ja eridünamomeetreid.
Mõisnik

Mõisnik on isik, kellele kuulub lääni- või omandiõiguse alusel mõis või kes rendib mõisa – suurt haldusüksust ja põllumajanduslikku tootmisüksust, mille hulka traditsiooniliselt on kuulunud isemajandavad talud. Tavaliselt maksavad talupidajad mõisnikule makse rendi, teopäevade või muude koormiste kujul.
Sõna mõisnik kasutatakse eesti keeles tavaliselt Baltimaade, Venemaa, Poola või Skandinaavia, harvem Saksamaa, Prantsusmaa või Lõuna-Euroopa kontekstis, enamasti ajalooliselt. Ehkki mõisateks nimetatakse ka riigimõisu ja veinimõisu, ei kutsuta nende haldajaid või omanikke mõisnikeks.
Mõisnike elu kirjeldab oluline osa baltisaksa ja vene kirjandusest (nt Gogol, Turgenev, Tšehhov). Eesti kirjanduses keskendutakse mõisnike igapäevaelule harva, kirjeldades neid pigem talupoegade vaatepunktist. Seetõttu kujutatakse mõisnikke eesti kirjanduses ja ajalookäsituses enamasti negatiivselt.

Mõisnikud Eesti ajaloos

Praeguste Eesti alade majandus tugines mõisateks organiseeritud põllumajandusele pikka aega, ligikaudu 13.–15. sajandist 20. sajandi alguseni. Seepärast oli mõisnikel kui ühiskonnaklassil või sotsiaalsel grupil suur poliitiline mõjujõud.
Mõisnikud kuulusid tavaliselt alamaadli hulka. Eesti- ja Liivimaal olid mõisnikud enamasti baltisakslased ja kõnelesid saksa keelt; harvem võis nende seas leida venelasi, rootslasi jt.
Tavaliselt elasid mõisnikud suvel mõisas ja talvel linnas. Seepärast keskendus ajale sügisest kevadeni ka seltskondlik ja poliitiline tegevus, näiteks ballid ja rüütelkondade Maapäevade istungid.
Eesti aladel natsionaliseeriti mõisad pärast Vabadussõda 1919. aastal, jättes mõisnikele vaid mõisasüdamed; konfiskeeritud mõisamaad jagati Vabadussõja veteranidele, kes rajasid sinna asundustalud. Sellega võeti mõisnikelt kui ühiskonnagrupilt ära majanduslik baas. Mõisnike tähtsus sõdadevahelises Eesti Vabariigis oli eelkõige ajalooline ja kultuuriline. Enamik endistest mõisnikest lahkus Eestist Umsiedlungi ajal, müües oma varad suhteliselt odavalt.
Tänapäeval nimetatakse mõisnikeks ka isikuid, kellele kuulub vaid ajalooline mõisasüda ja kes sageli majandavad kunagisse mõisa rajatud ettevõtteid, näiteks hotelle, restorane ja spaasid.
Holoplankton

Holoplankton on planktoni need organismid, kes on kogu oma elutsükli jooksul planktilised (neile vastandub meroplankton). Siia kuuluvad näiteks ränivetikad, radiolaarid, dinoflagellaadid, aerjalalised ja salbid.
Julep

Julep (ka: džuulep) on Ameerikas külalislahkuse märgiks külalistele pakutav jook, mis koosneb veest, suhkrust, burboonist ja piparmündist.
Joogi retseptiidee pärineb vanakreeka mütoloogiast, kus vaesteks ränduriteks maskeerunud jumalatele pakkus ainsana peavarju ja kõhutäidet üks vaene vanapaar. Tänutäheks muutsid jumalad nende onni uhkeks templiks.
Urve Miller

Urve Miller (sünninimi Urve Tarning; 11. august 1930 Tallinn – 30. juuni 2015 Stockholm) oli eesti paleontoloog, Stockholmi Ülikooli emeriitprofessor ja Tartu Ülikooli audoktor.

Elulugu

Alates 1944. aastast elas Rootsis. Aastatel 1957–1985 töötas Rootsi Geoloogiateenistuses, esmalt assistendi ja geoloogina, 1965–1966 riigigeoloogina, 1966–1985 vanemriigigeoloogina, 1964–1985 ka mikropaleontoloogia labori juhatajana. 1977. aastal kaitses Lundi Ülikoolis doktorikraadi. 1982. aastast Stockholmi Ülikooli abiprofessor. 1993. aastast Eesti Geoloogia Seltsi auliige.

Teadustöö

Urve Miller tegeles keskkonnaajaloo uurimisega Läänemere regioonis fossiilsete ränivetikate kaudu. Tema teadustöö oli suuresti suunatud mikrofossiilide leviku ja nende stratigraafilise ja paleogeograafilise tähenduse selgitamisele. Ta on käsitlenud jäävaheaegade taimestiku, keskkonna ja kliima arengut ning tõestas esimesena Eemi jäävaheaja eelsete setete olemasolu Rootsis. Tähtis osa tema teadustegevuses on olnud Läänemere piirkonna keskkonna ja inimasustuse ajaloo seoste uuringutel. Nende uuringute interdistsiplinaarsus on viinud loodusteaduslike meetodite laialdase kasutamiseni arheoloogias, mis on aidanud kaasa uute arheoloogiliste leiukohtade, eelkõige rannasidusate asulakohtade avastamisele ning varase asustuse looduslike eelduste ja keskkonna mõistmisele.
Esplanāde

Esplanāde (vene keeles Эспланада) on Läti linna Daugavpilsi osa. Asub Daugava jõe põhjapoolsel kaldal, Centrsist läänes, Dzelzceļnieksist lõunas ja Cietoksnisest idas. Cietoksnisest eraldab linnaosa Peterburi–Vilniuse raudtee, Dzelzceļnieksist Riia–Viciebski raudtee.
Esplanāde tekkis linnaosana Daugavpilsi kindluse rajamisel aastal 1810, mil Daugavpilsi linna ajalooline keskus lammutati. Kindluse ja Centrsi linnaosa vahele rajati suur lage väli ehk esplanaad. Aastal 1949 rajati läbi selle piirkonna kindluse juurde viiv trammiliin. Ala hakati hoonestama alles 1950. aastate teisel poolel, rajati keskkool, elumajad. Vahepeal kutsuti piirkonda analoogse arhitektuuriga Moskva piirkonna järgi Tšerjomuškiks.
Tänapäeval on Esplanāde põhiliselt äripiirkond. Linnaosa territooriumil asub ka Latgale zoopark ehk Daugavpilsi loomaaed.
Denis Cosgrove

Denis E. Cosgrove (3. mai 1948 Liverpool – 22. märts 2008) oli ameerika geograaf. 
Ta tegeles inimgeograafia, kultuurigeograafia ja maastikuteadusega.
Ta oli Tallinna Ülikooli audoktor (valitud 2007).
Tringe Smajli

Tringe Smajli (1880 –1917), täisnimega Tringë Smajl Martini Ivezaj, Albaaniast väljaspool tuntud ka kui Yanitza, oli Albaania partisan, kes võitles Malësia piirkonnas Osmanite riigi vastu.

Perekond

Tringe sündis aastal 1880. Tema isa Smajl Martini Ivezaj oli Gruda klanni katoliiklasest juht (nende elupaigaks oli tänapäeva Montenegro kaguosa). Tema allkiri on mitmetel protestikirjadel, mida Põhja-Albaania klannid saatsid Otomani impeeriumis resideerivatele saatkondadele ja Euroopa riikide saadikutele. Nende seas on ka 9. mail 1878 Prantsusmaa saadikule Istanbulis saadetud abipalve või siis teine samasugune 15. juunist 1878. Neis kirjades väljendasi Põhja-Albaania suguharud oma protesti San Stefano rahu ja Berliini kongressi otsuste vastu, millega suur osa Scutari vilajetist läks Montenegro vürstide valitsuse alla. Ajal, mil tegutses Prizreni liiga, muutus Smajl Martini poliitiliselt aktiivsemaks ja liitus sellega, jäädes liiga liikmeks kuni selle lõpuni; seetõttu ta arreteeriti aastal 1886 ja saadeti oma vangistust kandma Anatooliasse, kus ta ka suri. Ka Tringe vennad Gjon ja Zef liitusid isa eeskujul liigaga ning langesid lahingus aastal 1883.

Tringe tegevus

Kui Tringe vennad surid, andis ta neitsitõotuse - ta vandus, et elab vooruslikku elu. Ühtlasi hakkas ta kandma meesteriideid, et patriarhaalses Põhja-Albaania ühiskonnas mehe moodi elada.
Tringe ühines albaania mässulistega ja sai tuntuks peale albaanlaste võitu Deçiqi lahngus. 23. juunil 1911 osales ta ka Gërçe memorandumi koostamisel. Ta jätkas ülestõusuliikumises osalemist seni, kuni Albaania 28. novembril 1912 iseseisvuse välja kuulutas.
Oma tõotuse tõttu jäi ta vallaliseks ja tal ei olnud lapsi. Tringe suri 2. novembril 1917 ja ta maeti perekonna hauakambrisse Gruda mägedes Kshevë küla lähistel (see jääb tänapäeva Montenegro territooriumile). Kaks aastat hiljem rüüstasid aga Jugoslaaviale alluvad ja piirkonnas patrullivad montenegrolaste väed tema haua.

Mälestamine

Tringe kangelaslikud teod tegid ta kuulsaks ja nii on ta mitmete Montenegro ja Albaania kangelaslaulude kangelanna. Rahvaluules on tema elulugu küll veidi teistmoodi kajastatud: nimelt röövis neis Osmani impeerium aastal 1911 Vranjes tema klannipealikust isa ja tema surnukeha ei jõudnud iial tagasi kodumaale. Seetõttu oli Tringe sunnitud oma isa asemele asuma. Kuna aastal 1911 toimunud Malissori ülestõusu taga oli kuningas Nikola I Petrović, ei kajasta laulud tema isa surma tõepäraselt ja varjavad tema seoseid Prizreni liigaga, aidates ühtlasi maha suruda võimalike territoriaalseid dispuute Albaania ja Montenegro vahel. Reaalselt neid siiski vältida ei õnnestunud. Aastal 1911 kirjeldas New York Times Tringet kui Albaania Jeanne d'Arci. Selle loo kirja pannud korrespondent Podgoricast kirjeldas lisaks Tringe kangelastegudele teda ka veel kui noort kaunist daami.
Lugu temast kui ühest kangelaslikumast naissõdalasest piirkonna ajaloos on tuntud kogu Balkanil.
Ta on Albaania rahvuskangelane ja tema nime kannavad tänavad nii Albaanias kui ka Kosovos.
Elva tänav

Elva tänav on tänav Tartus Tammelinnas.
Elva tänav on paralleelne Riia tänavaga.
Tänav algab Raudtee tänavalt, kulgeb edela suunas ja lõpeb Raja tänaval. Tänavaga ristuvad Kungla tänav, Väike kaar, Kesk kaar, Suur kaar, Vahe tänav, Soinaste tänav, Arbi tänav ja Vapramäe tänav. Tänava pikkus on 1430 m.
Tänava alguses asub Tamme staadion.
Majad Elva 3, Elva 13 ja Elva 15 on kultuurimälestised.
Tänav sai nime Tartu linnavolikogu otsusega 24. septembril 1923.
Tsentrosoom

Tsentrosoom on rakuorganell, mis etendab olulist osa mikrotuubulitest koosneva tsütoskeleti organiseerimisel ning rakutsükli reguleerimisel. 
Tsentrosoomi avastas 1883. aastal Belgia bioloog Édouard van Beneden. Theodor Boveri kirjeldas tsentrosoomi esimesena täpsemalt ning andis sellele ka nime. 
Tsentrosoom on ainult loomarakkudel. Seenerakkudel ja taimerakkudel see puudub.
Tsentrosoom koosneb kahest põiki paiknevast tsentrioolist ning seda  ümbritsevad valgud, mis moodustavad peritsentriolaarse materjali (PTM). PTM sisaldab valke, mis vallandavad  mikrotuubulite fiibrite süntees ning võimaldavad mikrotuubulite kinnitumist. Nende valkude hulka kuuluvad  γ-tubuliin, peritsentriin ja nineiin. Tsentrosoomi kuuluvad tsentrioolid  koosnevad üheksast mikrotuubulite kolmikust, mis moodustavad silindrilise struktuuri.
Rakutsükli interfaasis on tsentrosoomid kinnitunud tuuma membraanile. Mitoosis tuuma membraan laguneb ning tsentrosoomist alguse saanud mikrotuubulid interakteeruvad kromosoomidega, moodustades kääviniidid, mis kromosoomid üksteisest eemaldavad. Tsentrosoom paljuneb ainult korra rakutsüklis, kusjuures iga tütarrakk saab ühe vanemaraku tsentriooli. Tsentrosoom replitseerub rakutsükli S-faasis.
Eestirootslaste Kultuuri Selts

Eestirootslaste Kultuuri Selts (rootsi Samfundet för Estlandssvensk Kultur) oli aastal 1988 Haapsalus asutatud selts, mille moodustasid Eestis elavad rootslased (eestirootslased).
Seltsi eesmärk oli ühendada eestirootslasi ja teisi, kes on eestirootslaste kultuurist huvitatud. Selts tegeles ka eestlastele rootsi keele õpetamisega, nt aastal 1990 avati Noarootsi gümnaasiumis rootsi keele süvaõppeklass.
Aastal 1993 taasasutati seltsi eestvõttel Paslepa Rahvaülikool (praegu Haapsalu Rahvaülikool).
Rita, Sue ja Bob ka!

Sisu

Filmis kujutatakse kriitiliselt ja irooniliselt 1980. aastate Suurbritannia ühiskonda. Vaesest perest pärit gümnaasiumiõpilased Rita ja Sue käivad Michelle'i ja Bobi juures lapsehoidjatena lisaraha teenimas. Kuid Bob ei ole Rita ja Sue suhtes ükskõikne. Ta teeb neile ettepaneku mõlemaga suhte alustamiseks. Tüdrukud on seda sorti salasuhtega vägagi nõus. Varsti hakkab aga Michelle aimama, et midagi kahtlast on teoksil. Kuid tüdrukud ja Bob suudavad teda veenda, et kahtlused on alusetud. Kuid üks Michelle'i sugulane näeb Bobi Rita ja Sue'ga ööklubis. Puhkeb skandaal, Michelle võtab lapsed kaasa ja läheb Bobi juurest minema. Kuna Bob hakkab Ritaga koos elama, siis lähevad ka Sue ja Rita tülli. Sue leiab endale pakistanlasest poiss-sõbra Aslami, kes esialgu tundub väga sümpaatne, kuid hiljem osutub armukadedaks ja vägivaldseks. Ka Rita ja Bob lähevad lahku. Filmi lõpus lepivad aga Bob, Rita ja Sue ära ning jätkavad oma kolmiksuhet.
Georg Manzel

Georg Manzel (ka Mancelius; 4. juuli 1593 (ukj) – 17. märts 1654) oli baltisaksa luteri teoloog. Ta kirjutas esimese läti keele sõnaraamatu.
1635–1636 oli ta Tartu ülikooli prorektor ja 1636 rektor.
Lisaõhuklapp

Lisaõhuklapp on seade sisepõlemismootoris, mille kaudu saab mootor käivitamisel lisaõhku.
Külma mootori käivitamisel kondenseerub küttesegust sisselaskekollektori ja silindri seintele palju bensiini, mis muudab küttesegu liiga lahjaks ja mootor ei käivitu.
Lisabensiini antakse külmkäivituspihusti abil.
Joaquín Almunia

Isiklikku

Joaquín Almunia on abielus, tal on 2 last.
Anu Vehviläinen

Anu Vehviläinen (sündinud 9. septembril 1963 Leppävirta vallas) on Soome poliitik (Keskerakond). Ta oli 29. maist 2015 6. juunini 2019 Soome regionaal- ja kommunikatsiooniminister (Juha Sipilä valitsuses). Varem on ta olnud transpordiminister (Matti Vanhaneni teises ja Mari Kiviniemi valitsuses).
Ta sündis aastal 1963 Leppävirta vallas (asub praeguse haldusjaotuse järgi Põhja-Savo maakonnas). Ta lõpetas aastal 1982 Savonlinnas kunstigümnaasiumi ja aastal 1984 Jyväskyläs ametikooli kultuurisekretärina. Aastal 1994 sai ta Joensuu Ülikoolis filosoofiamagistriks.

Isiklikku

Anu Vehviläinen on lesk. Ta abiellus aastal 1998 Timo Hiltuneniga; neil sündis aastal 2000 poeg. Ta jäi leseks novembris 2011.
Max Euwe

Machgielis Euwe (20. mai 1901 Watergraafsmeer, Amsterdami lähedal – 26. november 1981 Amsterdam) oli hollandi maletaja, maletegelane, maleliteraat ja matemaatik, maailmameister (1935–1937), rahvusvaheline suurmeister (1950). 
Euwe oli aastatel 1970–1978 Rahvusvahelise Maleföderatsiooni (FIDE) president.
1923. aastal lõpetas ta Amsterdami Ülikooli. Kaitses 1926. aastal doktoriväitekirja "Differentiaalvarianten van twee covariante-vectorvelden met vier veranderlijken". Ta töötas kuni 1940. aastani Amsterdamis lütseumi matemaatikaõpetajana. 1960. aastatel töötas ta Tilburgi Ülikoolis professorina (kuni 1971. aastani).
Euwe oli 13-kordne Hollandi malemeister (ajavahemikus 1921–1955). 1934. aastal esitas ta väljakutse valitsevale maailmameister Aleksandr Alehhinile. Alehhin nõustus mängima. 1935. aastal peetud matši Euwe võitis tulemusega 15½:14½. Pärast võidukat matši andis Euwe järgmise maailmameistrivõistluste matši korraldamise õigused üle FIDE-le. Sealtpeale hakkas FIDE autoriteet malemaailmas tõusma.
Euwe kaotas MM-tiitli 1937. aastal revašmatšis. 1938. aastal mängis ta AVRO turniiril, kus  jagas 4.–6. kohta. 1948. aasta MM-i turniiril jäi ta 5 osavõtja seas viimaseks.
Ta mängis Hollandi võistkonna koosseisus seitsmel maleolümpial (1927, 1937, 1950, 1954, 1958, 1960, 1962).
Rein-Karl Loide

Rein-Karl Loide (sündinud 20. märtsil 1942 Tallinn) on Tallinna Tehnikaülikooli füüsikaprofessor, matemaatika-loodusteaduskonna endine dekaan.

Haridus

Õppinud Tallinna 2. Keskkoolis (Tallinna Reaalkool) 1949–60, Tallinna Muusikakoolis 1960–62 Tallinna Muusikakool, Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonnas füüsika erialal 1962–67; TRÜ aspirant 1967–72 .

Täiendusõpe

Leningradi Riiklik Ülikool 1980; Moskva Insenerifüüsika Instituut 1984; Moskva Füüsikatehnika Instituut 1988; Helsingi Ülikool 1990; Kõrgemad riigikaitsekursused 2003.

Teenistuskäik

E. Vilde nim Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatika kateederi vanemõpetaja 1973–75.
TTÜs 1972/73, 1975–…: füüsika kateedri vanemlaborant 1972, assistent 1972–73, vanemõpetaja 1975–77, dotsent 1977–91, juhataja 1982–92; füüsikainstituudi teoreetilise füüsika professor 1991–…; direktor 1992–95; teoreetilise füüsika õppetooli juhataja 1994; matemaatika-füüsikateaduskonna dekaan 1994–2002; matemaatika-loodusteaduskonna dekaan 2002–04.
Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste (KVÜÕA) Kõrgema Sõjakooli täppis- ja
loodusteadusainete õppetooli ülem 1997–2002.
ASi Eesti Post emissioonikomisjoni esimees aastast 2004.

Teadustöö põhisuunad

Teoreetiline ja matemaatiline füüsika; kõrgema spinniga väljad ja superväljad.
Avaldanud 95 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 3 magistri- ja 2 doktoritööd.

Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus

Eesti TA Toimetiste füüsika-matemaatika seeria toimetuskolleegiumi liige; Eesti Füüsika Seltsi liige.

Ühiskondlik tegevus

Alates 2002. aastast on ta ka Kaitseliidu Tallinna maleva Lääne malevkonna pealik.
Ta on ka Eesti Filatelistide Liidu juhatuse esimees.

Harrastused ja huvialad

Muusika, filateelia (Eesti Filatelistide Liidu esimees 1992–2005), fotograafia.

Tema kohta

EE 2000, 14.
Markus Meckel

Markus Meckel (sündinud 18. augustil 1952 Münchebergis) on Saksamaa poliitik ja teoloog.
Markus Meckel on sündinud aastal 1952 Brandenburgi liidumaal Münchebergis luterliku pastori perekonnas. 1969. aastal sunniti ta poliitilistel põhjustel keskkoolist lahkuma ja 1969–1971 õppis ta kiriklikus seminaris. 1971–1978 õppis ta Naumburgis ja Berliinis teoloogiat. 1970. aastate lõpust oli ta seotud opositsiooniliste ringkondadega. 1978–1980 töötas ta majahoidjana. 1980–1982 oli ta Vipperowis vikaar ja 1982–1988 kirikuõpetaja. 1988–1990 oli ta kiriku oikumeenilisel tööl Niederdodelebenis. 1989. aastal oli Markus Meckel üks Saksa DV Sotsiaaldemokraatliku Partei asutajatest ja valiti partei eestseisusse. 1990. aasta veebruaris sai ta Saksa DV Sotsiaaldemokraatliku Partei aseesimeheks. 1990. aasta märtsist kuni oktoobrini oli ta Saksa DV Rahvakoja (parlamendi) liige.
1990. aasta 12. aprillist kuni 20. augustini oli Markus Meckel Saksa DV välisminister.
Alates 1990. aastast on Markus Meckel Saksamaa Liidupäeva liige. 12. oktoobrist 2013 kuni 22. septembrini 2016 oli ta Saksa Sõjahaudade Hoolde Rahvaliidu president,
Mieke Bal

Mieke Bal (täisnimega Maria Gertrudis Bal; sündinud 14. märtsil 1946 Heemstedes) on hollandi kultuuri- ja kirjandusteoreetik ning videokunstnik.
Kõrghariduse omandas Bal Amsterdami Ülikoolis, mille lõpetas 1969 bakalaureusekraadiga prantsuse keele alal. Alustanud doktoriõpet samas ülikoolis, läks ta oma juhendaja surma tõttu üle Utrechti Ülikooli, kus kaitses doktorikraadi prantsuse ja võrdleva kirjanduse alal.
Ta on töötanud õppejõuna Utrechti ja Rochesteri ülikoolis. Aastatel 1991–2011 oli ta Amsterdami Ülikooli kirjandusteooria professor.
Bal on mitmekülgsete huvidega teadlane, kes on uurinud kaasaegset kirjandust, feminismi, vaimuhaigusi, kultuurirännet, eri ajastute kunsti ja antiikkultuuri. Lisaks teoreetilistele uurimustele on Bal leidnud rahvusvahelist tunnustust videokunstnikuna, kes lisaks mitmele lühifilmile on koos Michelle Williams Gamakeriga lavastanud ka kaks täispikka filmi – hullumeelsuse probleeme käsitleva filmi "A Long History of Madness" (2011) ja Gustave Flaubert'i tuntuima teose "Madame Bovary" kaasaegse tõlgenduse "Madame B." (2014).
Jaanuaris 2014 viibis Mieke Bal kultuuriteaduste ja kunstide doktorikooli IV talvekooli raames Eestis. 17. jaanuaril avas ta oma videonäituse Tallinnas Vaal Galeriis. 21. jaanuaril pidas Tallinna Ülikoolis avaliku loengu "Long Live Anachronism! Preposterous History and the Past of the Future". Samal päeval linastus kinos Sõprus tema täispikk film "Madame B".