google/wiki40b huggingface dataset:
Anton Springer

Anton Heinrich Springer (13. juuli 1825 Praha – 31. mai 1891 Leipzig) on üks esimesi saksa kunstiajaloolasi 19. sajandil.

Elulugu

Anton Springer õppis Prahas filosoofiat ja ajalugu ning sai doktorikraadi sealsamas. Samas täiendas ta ennast alates 1846. aastast reisidel mööda Saksamaad ja Itaaliat ning hiljem Belgias, Prantsusmaal ja Inglismaal kunstiajaloo alal. 1847. aastal kaitses ta Tübingenis oma teist doktorikraadi Georg Wilhelm Friedrich Hegeli ajalookäsitluse kohta. Vahepeal oli ta ka poliitiliselt väga aktiivne.  
1848. aastal hakkas ta Praha ülikoolis pidama loenguid revolutsiooniajastuste ajaloost, aga pidi oma radikaalsete vaadete pärast Prahast lahkuma. Seejärel oli Springer 1852–1872 Bonni ülikoolis dotsent ning täitis alates 1860. aastast vastasutatud kunstiajaloo professuuri. Pärast lühikest perioodi õppejõuna Strasbourgis asus ta Leipzigi Ülikooli filosoofiateaduskonna vastavatud kunstiajaloo õppetooli keskaegse ja uuema kunsti ajaloo professoriks. 
Tema õpilaste seas olid muuhulgas hilisemad tuntud kunstiteadlased Adolph Goldschmidt, Wilhelm Vöge ja Paul Clemen.
Jaan Rebane

Haridus

Ta lõpetas 1950 Moskvas ÜK(b)P KK Kõrgema Parteikooli. 1972. aastal sai ta filosoofiadoktoriks (teaduste doktoriks filosoofia alal).

Karjäär

Teise maailmasõja ajal kuulus ta Eesti laskurkorpusesse. 1945. aastal astus ta NLKP-sse.
Pärast parteikooli lõpetamist töötas ta 1950–1951 EKP Keskkomitee propagandaosakonnas sektorijuhatajana. 1951–1959 oli ta EKP KK Partei Ajaloo Instituudi vanemteadur. 1952./1953. aastal õpetas ta Tallinna Polütehnilises Instituudis (praegu Tallinna Tehnikaülikool).
1961–1986 õpetas ta Tartu Riiklikus Ülikoolis (praegu Tartu Ülikool). Aastast 1971 juhatas ta filosoofia kateedrit, 1973. aastast professorina.
Alates 1986. aastast kuni surmani oli ta Eesti NSV TA (hiljem Eesti Teaduste Akadeemia) Ajaloo Instituudi filosoofiasektori juhataja ning 1986–1992 ühtlasi Tallinna Polütehnilise Instituudi (Tallinna Tehnikaülikooli) filosoofia kateedri professor.

Filosoofia

Jaan Rebase filosoofiline hoiak marksismi fassaadi taga oli positivistlik ja tema mõtteviis oli orienteeritud teadusele. Loogikast kirjutades rõhutas ta formaalse loogika tähtsust.
Jaan Rebane populariseeris marksistlikku filosoofiat muuhulgas 1970. aastatel koos Eero Loone ja Andrus Porgiga 
raadio filosoofiasaadetes.
Jaan Rebase juhendamisel on kandidaadiväitekirja  kaitsnud Mart Raukas.

Isiklikku

Jaan Rebase nooremad vennad olid Karl Rebane,  Toomas Rebane ja Jüri Rebane. Peale selle on tal proviisorist õde Miina Rebane. Kui õelt küsis raadioajakirjanik Ene Hion, kes tema vendadest on kõige targem, vastas Miina: "Sellele küsimusele minul vastust ei ole, kuid kui küsitaks seda, kes vendadest oskab kõige paremini naela seina lüüa, vastus oleks: Jaan."
Jaan Rebase tütar Helju Rebane (sündinud 1948) on kirjanik.
Jaan armastas malet mängida. Ta oli koolipõlves Eesti noortemeister. ("Male Eestis")
Konstantin Tsiolkovski

Konstantin Tsiolkovski (vene Константин Эдуардович Циолковский; 5. september 1857 – 19. september 1935) oli vene kosmonautikateoreetik ja visionäär. 
Konstantin Tsiolkovski põhjendas esimesena teaduslikult rakettide kasutamise võimalust lennuks väljapoole Maa atmosfääri ja teistele planeetidele. Oma 1903. aastal ilmunud töös "Maailmaruumi uurimine reaktiivaparaatide abil" tuletas ta valemi, mis seob raketi kiiruse gaaside voolukiirusega, raketi massiga ja kütuse massiga. Ta põhjendas teaduslikult, et kosmoselendudeks vajalikku esimest kosmilist kiirust arendava raketi loomine on võimalik. Tsiolkovski soovitas kasutada rakettides põletusainena vesinikku ja oksüdeerijana vedelat hapnikku. Tema tööd ennetasid üle poole sajandi tehnika arengut ning said aluseks tänapäeva teoreetilisele ja praktilisele kosmonautikale.
Deakini ülikool

Deakini ülikool (inglise keeles Deakin University) on ülikool Austraalias Victorias.
Ülikool asutati 1974.
Ülikoolis õpib üle 54 000 üliõpilase.
Punane serv

Punane serv on taimelehtede ja seega ka taimkatte peegeldusspektri kiire muutuse piirkond lainepikkustel 680-730 nm. Taimelehtedes olev klorofüll neelab enamuse nähtavast valgusest, aga on peaaegu läbipaistev lainepikkustel üle 700 nm. Rohelise taimelehe peegeldustegur võib kasvada viielt protsendilt viiekümne protsendini lainepikkuse muutusel 680 nm-st 730 nm-ni. Taimkatte peegeldusspektri struktuuri punase serva piirkonnas kasutatakse kaugseires taimkatte seisundi ja produktsiooni hindamiseks.
Käina Kaunite Kunstide Kool

Käina Kaunite Kunstide Kool Hiiu maakonnas Käinas asuv huvikool. Kool asutati 1996. Kooli haldab Käina Vallavalitsus. Kooli kõrval asub Käina Huvi- ja Kultuurikeskus.
Koolis tegutsevad muu hulgas rahvamuusika- ja rahvatantsurühmad.
Aija Andrejeva

Aija Andrejeva, esinejanimega Aisha (hääldus [aiʃa]; sündinud 16. jaanuaril 1986 Ogres Lätis), on Läti laulja.
Ta esindas Lätit Eurovisiooni lauluvõistlusel 2010 Norras Bærumis lauluga "What For?", ja jäi poolfinaalis viimaseks.
Jakob Pontus Stenbock

Krahv Jakob Pontus Stenbock (vene Яков Фёдорович Стенбок; 10. september 1744 – 23. september 1824 Tallinn) oli rootsi päritolu Venemaa sõjaväelane (brigadir) ja mõisnik.
Jakob Pontus Stenbock sündis Rootsi sõjaväelase krahv Fredrik Magnus Stenbocki ja Ebba Margaretha De la Gardie pojana.
Talle kuulusid Ungru, Emmaste ja Uuemõisa mõis, ning tema rajatud on ka praegune Eesti Vabariigi Valitsuse hoone, niinimetatud Stenbocki maja.
Samuti kuulusid talle Kõrgessaare ja Hiiu-Suuremõisa mõis, mille ta raske majandusliku olukorra tõttu Otto Reinhold Ludwig von Ungern-Sternbergile müüs. 
Krahv Stenbock juhtis kohtuprotsessi, mille tulemusena Ungern-Sternberg hiljem Siberisse küüditati.
Stenbocki ja Ungern-Sternbergi vahelistest tülidest ja kohtuprotsessist on kirjutanud oma raamatus "Randröövel" kirjanik Herman Sergo.
Merivälja (seriaal)

"Merivälja" on Eesti telesari. 2017. aastal alustanud põnevikku näitab TV3.
Telesarja stsenarist on Indrek Hargla, režissöör Triin Ruumet, produtsent Ken Saan.
Sarjas mängivad näitlejad Lauli Otsar, Merle Palmiste, Argo Aadli, Andrus Vaarik, Olav Osolin, Tarvo Krall, Maria Avdjuško, Lee Trei, Andres Lepik jt.
Tutermaa–Vanamõisa tee

Tutermaa–Vanamõisa tee (registrinumber 11186) on 4,1 km pikkune kõrvalmaantee Saue ja Harku vallas.
Tee saab alguse Tallinn–Paldiski maantee kahekümne teisel kilomeetril Kiia ja Tutermaa küla piiril. Tee kulgeb läbi Kiia, Tutermaa ja Vanamõisa küla. Tee lõpeb Hüüru–Alliku–Saue tee kuuendal kilomeetril Vanamõisa külas.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga kuut truupi. Teele jääb üks bussipeatus: Vanamõisa.
Tee on kruusatee, lõpus 0,5 km pinnatud kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiiranguid ei ole. Tee lõpus on 0,3 km lõik valgustatud.
Andres Varustin

Andres Varustin (sündinud 28. veebruaril 1968 Võrus) on eesti kunstnik, karikaturist ja raamatute kujundaja.
Muu hulgas on ta kujundanud mitmed Peep Ehasalu ja Arvo Valtoni raamatud.
Tema karikatuure on teiste lehtede hulgas avaldanud nii Õhtuleht kui ka Eesti Päevaleht.
Kahendarv

Kahendarv ehk binaararv on kahendsüsteemis kujutatud arv. Selle numbrikohal saab olla ainult 2 väärtust, ehk siis kas 0 või 1. Kahendarvud on näiteks kujul 1, 10, 11, 100, 101, 110 jne. Kümnendsüsteemis arv 2 on näiteks kahendsüsteemis 10, arv 3 on 11, arv 4 on 100 jne. Kahendarve kasutatakse informaatikas, kuna arvutid opereerivad riistvara tasandil just nimelt kahendsüsteemis. Informaatikas kasutatakse rohkem siiski kuueteistkümnendarve ja varem vähemal määral ka kaheksandarve kuna need on inimestele kergemini loetavad.
Janka Bryl

Janka Bryl (valgevene-eesti transkriptsioonis Janka Brõl; valgevene kirillitsas Янка Брыль; kodanikunimi Ivan Bryl, valgevene Іван Антонавіч Брыль; 4. august (vkj 22. juuli) 1917 Odessa – 25. juuli 2006 Minsk) oli Valgevene proosakirjanik.
1952 pälvis ta Stalini preemia jutustuse "Zabalottses koidab" eest. 1981. aastal anti talle ta Valgevene NSV rahvakirjaniku aunimetus.
Mona Borzūī

Mona Borzūī (pärsia keeles مونا برزویی‎‎; sündinud 9. mai 1984) on Iraani poeet ja laulukirjutaja. Ta on tuntud oma romantiliste laulusõnade poolest, eriti lauljatele Ebi ja Shadmehr Aghili kirjutatute poolest.

Isiklik elu

Ta on õppinud inglise keele tõlgiks. Luuletusi kirjutama hakkas 14-aastaselt.
Sotsialiseerumine

Sotsialiseerimise agendid

Sotsialiseerimise agendid on need inimesed ja institutsioonid, kelle ülesandeks on edastada sotsiaalset mälu uuele põlvkonnale või kujunevale isiksusele. Sotsialiseerimise teguriteks on need faktorid ja tegevused, mis mõjutavad inimese käitumist, hoiakuid ja tegevust. Sotsialiseerimise agendid ja tegurid sotsialiseerivad inimest kas mikrotasandil (lähedased inimesed) või makrotasandil (valitsev kultuur).
Esmane sotsialiseerimise agent on perekond. Perekonnal tervikuna on suur osa lapse sotsialiseerimisel ja tema vajaduste (emotsionaalsed, vaimsed, materiaalsed) rahuldamisel, väliskeskkonna mõjude vahendamisel ning perekondliku keskkonna loomisel. Perekonna olulisim kvaliteedifaktor kodus valitsev emotsionaalne kliima, mis on rea lapse arenemise seisukohast oluliste kvaliteetide summa. See kogum sisaldab nii püsivaid, kahepoolseid kui varieeruvaid suhteid. Kodu on eelkõige elulaad ja vaimsus. Kooli üldisem funktsioon on inimeste ettevalmistamine ühiskonnas elamiseks ja võimetekohaseks vajalikuks tööks. Kool rajab lähetuse ellu, pehmendades ja ühtlustades perekondade sotsiaalsetest erinevustest tulenevaid lahknevusi. Koolielu üks pool on õpetajad. Omavanustega suheldes õpib laps rohkem demokraatia algeid kui vanematega suheldes, sest viimaste puhul rajaneb suhe autoriteedil. Lapse isoleerimine eakaaslastest võib tuua kaasa kohanematust praktilises elus täiskasvanuna.
Massikommunikatsioonil on tänapäeval eriline roll mitte ainult laste, vaid kõikide ühiskonnaliikmete sotsialiseerumisel.
Oskar Liigand

Oskar Liigand (15. oktoober 1911 Peterburi – 4. oktoober 1995 Tallinn) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1936. aastal Tallinnas Paul Sepa teatristuudio. Aastatel 1936–1944 oli ta Eesti Draamateatri, 1944–1950 Vanemuise teatri ja 1950–1952 Ugala teatri näitleja. Aastatel 1952–1986 oli Eesti NSV Riikliku Nukuteatri näitleja.
Ta on mänginud paljudes Eesti filmides, sealhulgas "Ühe küla mehed", "Jääminek", "Jäljed", "Põrgupõhja uus Vanapagan","Me olime 18-aastased", "Keskpäevane praam", "Valge laev", "Tuuline rand", "Ukuaru", "Surma hinda küsi surnutelt", "Kõrboja peremees", "Nipernaadi", "Mardipäev", "Lammas all paremas nurgas", "Saatana pisar" ja "Elutuba".
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Voltveti kõrts

Voltveti kõrts (ka Suur kõrts) on endisaegne kõrts Pärnu maakonnas Saarde vallas Tihemetsa alevikus. Endisajal oli see Eesti suurim kõrts, mille mõõtmed olid 85,05×15,3 m. Kõrtsihoone varemed on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Paistu kalmistu

Paistu kalmistu on kalmistu Viljandi maakonnas Viljandi vallas Paistu külas. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Jyväskylä Ülikool

Humanitaarteaduskond

Jyväskylä Ülikooli humanitaarosakonnas on esindatud keeled ja kommunikatsioon, kunst ja muusika koos kultuuri ja ajalugu uurivad alad.
Osakonnas töötab kolm Soome Akadeemia uurimise tippkeskust : Mitmekülgse muusika uurimise tippkeskus (2008–2013), filosoofilise psühholoogia, moraali ja poliitika uurimise tippkeskus (2008–2013) ja inglise keele mitmekesisuse, ühenduste ja muutuste uurimise tippkeskus (2006–2011), kes on koostöös Helsingi Ülikooliga.
Lisaks keelte õppimisele ja kasutusele on ülikoolis määratleda endale rahvusvaheline uurimisala. Teiste teaduskondade uurimistöö tugevus on seotud ülikooli mitmekülgse ühistööga, millest nelja teaduskonna ametid on koostöös.
2002. aastal ühinenud ajaloo ja etnoloogia osakonna õppeainete hulka kuuluvad Soome ajalugu, majanduse ajalugu, üldine ajalugu, etnoloogia, folkloor ja antropoloogia.
Osakonna hooned Historica ja Villa Rana asuvad Seminaarinmäe ülikoolilinnakus.

Infotehnoloogiateaduskond

Infotehnoloogiateaduskond tähistas oma 10. aastapäeva 6. veebruaril 2009 Agoras.

Seminaarinmäki

Jyväskylä Ülikooli Seminaarinmäe ülikoolilinnak  kuulub Soome kaunimate ja arhitektuurilt huvitavamate ülikooli alade hulka.
Ülikoolilinnakut on ehitatud üle 100 aasta. 
Arhitekt Constantin Kiseleffi projekteeritud ehitis, nüüd nimega Historica, paikneb keset Seminaarinmäge. See on osa vanast ülikooli linnakust, mis valmis 1880. aastate alguses Soome vanima rahvakooliõpetajate õppeasutuse, Jyväskylä kursuste jaoks.
Soome naiste õpetajate ameti tee sai alguse Jyväskylä kursustest.
Tänapäeval Historica hoones korraldati suuremast osast naisõpilaste õpetamisest: ülakorrusel asub naiste peosaal.
Sealne piirkonna rohelus annab tänapäevalgi veel häid puhkevõimalusi.

Mattilanniemi

Ülikool laiendati 1980. aasta alguses Jyväsjärvi randa Mattilanniemisse. 
Mattila maja alal asuv neem on saanud nime tema järgi.
Arto Sipise projekteeritud hoonetes asuvad majandusteaduskond, sotsiaalteaduskond, ametiruumid ja infokeskus.
Mattilanniemi rannas on suur pargiala. Sellel alal uus hoone on Agora, kus asub infotehnoloogiateaduskond.

Ylistönrinne

Ylistönrinte ülikoolilinnakus asuvad bio- ja keskkonnateaduse, füüsika-, keemia- ja nanoteaduse õppehooned.
Nathanael Bonwetsch

Gottlieb Nathanael Bonwetsch (17. veebruar 1848 Saraatovi kubermang – 18. juuli 1925 Göttingen) oli saksa teoloog. 
Aastast 1882 oli ta Tartu ülikooli professor. Seejärel 1891-1920 kirikuajaloo professor Göttingeni ülikoolis.
Bērzaune vald

Rahvastik

2000. aastal oli 88,8% valla elanikest lätlased, 8% venelased ning 3,2% teistest rahvustest.
Woldemar Mickwitz

Woldemar Mickwitz (26. jaanuar 1813 Koeru – 26. veebruar 1899 Tartu) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1824–1834 Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1834–1839. Aastatel 1840–1842 töötas koduõpetajana. Aastal 1842 oli prooviaastal Pilistvere Andrease koguduses Eugen Mickwitzi juures. Ordineeriti õpetajaks 24. mail 1842.
Oli 1842–1843 adjunktpastoriks (introdutseeriti 25. mail 1842) Torma ja Lohusuu koguduses. 1843–1892 oli (introdutseeriti 19. detsembril 1843) Maarja-Magdaleena ja Vara Brigitta koguduse õpetaja, olles aastatel 1853–1885 Tartu praostkonna praost. Aastal 1892 jäi emerituuri, emerituuris olles elas Tartus.

Isiklikku

Tema isa Dietrich Georg Mickwitz ja vanaisa Christoph Friedrich Mickwitz noorem olid Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetajad, vend Eugen Mickwitz ja vennapoeg Eugen Mickwitz olid Pilistvere Andrease koguduse õpetajad. Õemees Heinrich Ferdinand Hoffmann oli Koeru koguduse õpetaja. Äi Eduard Johann Assmuth oli Torma ja Lohusuu koguduse õpetaja. Tema väimees Emil Henri Rathlef oli Kolga-Jaani Johannese koguduse õpetaja.
Scheiding

Scheiding (ka Scheidingen) oli tüüringi-saksi päritolu aadlisuguvõsa.
Suguvõsa esindajaid on alates 16. ja 17. sajandist teada muu hulgas Rootsis, Baltikumis, Venemaal, Poolas.
22 (Tallinna bussiliin)

22 on Tallinna bussiliin, mis sõidab Väike-Õismäe ja Estonia vahel.
Eelmisest aastast töötas liin Vabaduse väljakuni.
Eesti NSV teeneline ansambel

Eesti NSV teeneline ansambel oli Eesti NSVs välja antud aunimetus.
Aunimetust andis Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidium tantsu- ja muusikaansamblitele eriti kõrge taseme,  loomingulise tegevuse ja suurte teenete eest eesti nõukogude tantsu- ja  muusikakultuuri arendamisel.
Eesti NSV teenelise ansambli aunimetust anti välja 1965. aastast. 1987. aasta alguseks oli selle aunimetuse saanud 10 ansamblit.
Jeziaryšča

Ajalugu

Jeziaryščat mainitakse esimest korda XIV sajandi lõpus, mil suurvürst Algirdas sealsed maad oma naisele Tveri Uljanale andis ja see sinna kiriku rajas. Järve kaldale rajati kindlus, enne Liivi sõda rajas suurvürsti esindaja A Valovič uue kindluse, mille vene väed aastal 1564 hõivasid. Aastal 1583 asula vabastati ja kolm aastat hiljem sai Jeziaryščast alev.  Aastast 1772 esimese Poola jagamise tagajärjel Venemaa koosseisus. XIX sajandi algul kaotas asula alevi õigused, kuigi asula nimesse jäi sõna alev alles (Езярышча-Мястэчка). XX sajandi algul rajati raudtee ja selle ümber hakkas kujunema uus asula,  mida kutsuti lihtsalt Jeziaryšča. Aastast 1924 Valgevene NSV osa. Vanas Jeziaryšča asus sõjaväeosa. Teises maailmasõjas kaotas elu 2974 kohalikku elanikku. Asulad liideti aastal 1957 ametlikult üheks aleviks.
Kaija Aarikka

Kaija Helena Aarikka (1954. aastast õieti Aarikka-Ruokonen; 3. veebruar 1929 Somero – 14. august 2014 Helsingi) oli soome disainer ja ettevõtja.
Ränidioksiid

Ränidioksiid (keemiline valem SiO₂) on keemiline ühend, mille molekul koosneb ühest räni ja kahest hapniku aatomist. Ta on amorfne aine.

Keemilised omadused

Ränidioksiid on happeline oksiid. Seetõttu lahustub ta (aeglaselt) leeliste vesilahustes, kuid hapete (välja arvatud vesinikfluoriid) suhtes on ta vastupidav.

Füüsikalised omadused

Normaaltingimustel sulab ränidioksiid temperatuuril 1710 °C ja keeb temperatuuril 2230 °C.

Levik ja geoloogia

Puhas ränidioksiid esineb looduses peamiselt mineraal kvartsina. Kokku on ränidioksiidil 17 polümorfset erimit. Ränidioksiid võib esineda looduses kristallidena (kvarts), peitkristalsete agregaatidena (kaltsedon) või hüdraatunud amorfse massina (opaal), samuti klaasina.
Ränidioksiid on väga vastupidav keemilisele murenemisele. Seetõttu on liiv, mis koosneb peamiselt ränidioksiidist, väga levinud sete.
Mineraale, mille struktuuri kuulub ränidioksiid, nimetatakse silikaatideks. Et räni ja hapnik on maakoore peamised koostisosad, koosnebki maakoor valdavalt silikaatseist mineraalidest.
Ränidioksiidist ehitavad oma koja mitmed organismid, näiteks radiolaarid ja diatomeed ehk ränivetikad.
Ahelreaktsioon

Elektronlaviin

Elektronlaviin tekib tugevas elektromagnetväljas vabade elektronide olemasolu korral. Elektromagnetvälja poolt kiirendatud elektronid põrkuvad vastu aatomeid ja ioniseerivad neid. Selle tulemusena tekib järjest rohkem vabu elektrone, mis omakorda kiirendatakse elektromagnetvälja poolt ning mis löövad lahti uusi vabu elektrone. Niimoodi tekib näiteks elektriline läbilöök dielektrikus.

Tuumalõhustumine ahelreaktsioonina

Tuumalõhustumine toimub ahelreaktsioonina siis, kui igast lõhustunud aatomituumast vabanenud neutronid põhjustavad veel vähemalt ühe tuuma lõhustumise. Iga tuumalõhustumise tagajärjel vabaneb lisaks lõhustunud tuumapooltele veel 2-3 vaba neutronit. Osa neutronitest lendab tuumkütusest välja, osa neeldub tuumkütuse sees olevates lisaainetes (nn. neutronmürkides) ja ülejäänud leiavad uue tuumkütuse tuuma, mis neutroni neelamise järel lõhustub. Tekib ahelreaktsioon.
Ahelreaktsiooni toimumiseks peab lõhustuv materjal (ehk tuumkütus) ületama kriitilise massi. Sellisel juhul piisab ühest spontaansest tuumalõhustumisest, et vallandada ahelreaktsioon.
Võnnu vald (Võnnu kihelkond)

Võnnu vald (saksa keeles Wendau) oli vald Tartumaal Võnnu kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866 – 19. sajandi algus. Perioodil 1900–1904 liideti Võnnu vald Kastre vallaga
1892 liideti Võnnu vallaga Kurista vald.
Grenoble

Ajalugu

Antiikajal oli linna kohal gallia-rooma asula Gularo, mis hiljem kandis nime Gracciopolis. 
Grenoble on linn aastast 1242. 
Keskajal oli ta Dauphiné feodaalriigi pealinn.
Grenoble'is toimusid 1968. aasta taliolümpiamängud.

Rahvastik

2014. aastal elas Grenoble'is 160 232 inimest.
Anatoolia kiltmaa

Anatoolia kiltmaa on Väike-Aasia mägismaa keskosa, mis paikneb Väike-Aasia poolsaarel Türgis.
Anatoolia kiltmaast lõunas on Tauruse mäestik ja põhjas Pontose mäed. Kiltmaa koosneb settekivimitest, kohati on ka vulkaanipursete jälgi. Maavaradest on leitud pruunsütt.
Kiltmaa keskmine kõrgus on 800–1500 m, kõrgeim tipp on Erciyes Dağı vulkaan (3916 m).
Otteni vesiveski

Otteni vesiveski ehk Valgesoo vesiveski on endine vesiveski Võrumaal Ahja jõel. Nüüdse haldusjaotuse järgi jäävad endise vesiveski hoonete jäänused Põlvamaa Põlva valla Valgesoo küla maadele, ent kuivõrd küla piir kulgeb mööda Ahja jõe telge, siis idapoolne osa veskisillast jääb Taevaskoja küla maadele.
Valgesoo veskit on esmakordselt mainitud 1582. aastal. Tänaseni osaliselt säilinud veski kompleks rajati 19. sajandi teisel poolel.
Veskihoone oli maakivist vundamendiga laastukattega viilkatusega palkhoone. Jõuallikaks oli esialgu vesiratas, hiljem kaks turbiini. Veskis jahvatati jahu, lisaks oli veskis saeraam, kreissaag, rauatreipink, höövelmasin, laastu- ja sindlimasin, lina rabamise ja kupardamise seadmed. Veel 1980. aastateni oli säilinud jahuveski hoone ja sellega kokku ehitatud elumaja-taluhäärber, saekaatri osa oli hävinud varem.
1930. aastatest kuni Saesaare hüdroelektrijaama valmimiseni (1952) oli Otteni vesiveski turbiiniga ühendatud mõnekilovatise võimsusega elektrigeneraator, mis andis elektrit Valgesoo külale ja koolimajale. Veski lõpetas tegevuse 1960. aastatel. Otteni vesiveski-elamu hävis 2000. aastate alguses.
Veskisilla, mis töötas ka veski paisuna, lasi ehitada veski omanik Jaan Otten (sündinud 28. oktoobril 1847 Vastse-Antslas) 1916. aastal Tartu kivisilla eeskujul. 1930. aastatel oli veski Jaan Otteni poja Richard Otteni omanduses.
Otteni vesiveski pais, veekanal sillaga, ait ja kuivati on ehitismälestistena kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse. Vesiveski-elamu oli samuti 1999. aastal võetud ehitismälestisena kaitse alla, kuid arvati hävimise tõttu 2009. aastal kultuurimälestiste registrist välja.
Vesiveski pais on ehitatud maakivist, sellel on kaks suurt valatud betoonist kaarava, mis olid väravatega suletavad.
Maakividest ehitatud veekanal sillaga on säilinud vaid osaliselt.
Otteni veski aidast on säilinud punasest tellisest võlvidega kelder. Puitpalkidest viilkatusega ait oli säilinud veel 1999. aastal, kuid on nüüdseks hävinud.
Otteni veski kuivati (ehitatud 1920. aastal) on historitsistlik maakiviehitis, mis on ehitatud ürgoru nõlvale. Kuivati hoones asub nüüd RMK Otteni metsamaja.
Otteni veskisild on tuntud mängufilmi "Viimne reliikvia" võttepaigana. See on koht, kus Siim tõkestab sillapuuga ratsanikest jälitajate tee ja üks jälitajate hobustest kukub jõkke.
Otteni veskisild on Ahja jõe ürgoru maastikukaitseala piiriks.
Kiil (laevandus)

Seadusandlus

Eesti seadusandluses kasutatakse väljendit:
Laeva kiilu mahapaneku või samas ehitusstaadiumis olemise kuupäev
Seisuhõõrdumine

Seisuhõõrdumine või seisuhõõre on tahkete kehade kokkupuutekohas tekkiv jõud (seisuhõõrdejõud) hõõre, mis takistab kehade libisema hakkamist teineteise suhtes.  
Seisuhõõre on veojõuga võrreldes alati vastassuunaline (). 
Seisuhõõre saavutab maksimaalse suuruse vahetult enne keha liikumahakkamist. Seisuhõõrde suurus sõltub kehasid kokku suruvate jõudude suurusest (enamasti raskusjõud) ja kokkupuutepindade omadustest.
Eesti Põllumajandus

Eesti Põllumajandus oli Eestis ilmuv maamajanduse teemaline ajakiri.
Ajakiri ilmus aastail 1946–1949.
Talle järgnes ajakiri Sotsialistlik Põllumajandus (1949–1989) ning seejärel ajakiri Põllumajandus (1989–2000) ja Maamajandus (alates 2000).
Thavet Atlas

Tõlked teistesse keeltesse

Tema luuletusi on vene keelde tõlkinud Boriss Baljasnõi ja Nadežda Katajeva-Valk.
Proosatekste on tõlkinud vene keelde Marina Tervonen.

Tunnustused

"Tõlkemuusika" võistlusele on Thavet Atlase luuletusi esitatud ka 2010. aastal. Luuletused tõlkis Boriss Baljasnõi.
Thavet Atlase nelja luuletuse tõlked hinnati Moskva viiendal "Tõlkemuusika" ("Музыка перевода") võistlusel (aastal 2013) veebisaidi lugejate poolt 5., 6., 14. ja 75. kohale. Luuletused tõlkis vene keelde Nadežda Katajeva-Valk. Kaks luuletust neist ("Mu kalmistu, mu puskariaparaat" ja "Naine nagu Klaver") ilmusid võistluse luulekogumikus.
Thavet Atlase kolme luuletuse tõlked hinnati kuuendal "Tõlkemuusika" ("Музыка перевода") võistlusel (2014) veebisaidi lugejate poolt 14.; 55.; ja 75. kohale. Neist ilmus üks "Kurvakarvane laik" (" Грустно - пушистый лайк") ilmus võistluse luulekogumikus.
Eesti Ulmeühingu iga-aastasel võistlusel "Stalker" 2015 valisid lugejad "Õuduste kõlakoda Tartu raekoja katusel" kategoorias "Parim eesti autori romaan" laureaadiks.

Isiklikku

Thavet Atlas on abielus, tal on kolm last.
Valdur Ploom

Valdur Ploom (1. november 1926 Kärdla – 26. oktoober 1978 Tallinn) oli eesti motosportlane.