google/wiki40b huggingface dataset:
Tapa vapp

Tapa vapp on Lääne-Viru maakonnas asuva Eesti linna Tapa vapp.
Vapp on kinnitatud oktoobris 1992. See oli ametlikult kasutusel 16. juunini 2005, mil 
Lehtse ja Saksi vald ning Tapa linn ühinesid Tapa vallaks.

Vapi kirjeldus

Punasel kilbil on hõbedane harkrist. Üle harkristi alumise haru on põiki kaheteraline hõbedane mõõk kuldse käepidemega paremal.
Teritamine

Teritamine on lõikeriista (näiteks noa, vikati) lõikeosa teravamaks tegemine.
Teritamiseks kasutatakse näiteks terituspinke, käia, viile.
Saumetsa mõis

Saumetsa mõis (saksa keeles Saumetz) oli poolmõis Kose kihelkonnas Harjumaal. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jäävad mõisa alad Harju maakonda Kose valda.
Mõis rajati 1827 Habaja mõisast eraldatud alast. Mõisa esimene omanik oli Eduard von zur Mühlen. 1874 sai mõis poolmõisa staatuse. 1904 said mõisa omanikuks Habaja mõisa omanikud Hunniused. Et 1919. aasta mõisate võõrandamine poolmõisaid ei puutunud, siis jäi Saumetsa Hunniustele kuni 1939. aastani.
Mõisa peahoone oli puidust ühekorruseline ja see polnud esinduslik. Tänapäeval on mõisa peahoone ja kõik selle kõrvalhooned hävinud.
Creepshow

"Creeshow" on Kerli singel tema albumilt "Love Is Dead". Singli andis 18. novembril 2008 välja plaadifirma Island Records. 
Laul oli 2008. aasta videomängu "Burnout Paradise" soundtrack ning seda sai kuulda ka USA tõesielusarjas "The City".
Käbikeha

Ajaloolist

Käbikeha kirjeldus omistatakse René Descartesile ("Hinge passioonid", "Les Passions de l'âme", 1649).
Lolland

Lolland on Taanile kuuluv saar Läänemeres.
Saare pindala on 1243 km². 1. jaanuari 2010 oli saarel 65 764 elanikku, millega on Lolland Läänemeres Rügeni ja Usedomi järel kolmandal kohal, järgneb Gotland u. 60 000 elanikuga.
Juhan Viilip

Juhan Viilip (ka Johannes Viilip; 28. veebruar 1903 Järavere, Imavere vald – 21. august 1954 Stockholm) oli eesti jurist.
Ta sai aastal 1922 Tartus eksamikomisjoni poolt gümnaasiumi lõputunnistuse. Aastatel 1922–1926 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, mille ta lõpetas cum laude. Ta oli EÜS-i vilistlane.
Aastatel 1927–1930 asus ta tööle Tallinna-Haapsalu Rahukogu kohtuameti kandidaadina. Aastatel 1930–1939 oli ta Tallinna 5. jaoskonna abiprokurör, aastatel 1939–1944 oli ta Tallinna Ringkonnakohtu prokuröri kohusetäitja. Veel oli ta kriminaalõiguse ja kriminaalprotsessi lektor politseikoolis, advokaatide eksamikomisjoni liige, kohtuameti kandidaatide eksamikomisjoni liige ja tegev kohtunike ühingus.
Aastal 1944 põgenes ta Rootsi. Ta oli seal alguses arhiivitööline, seejärel töötas ta farmaatsiafirma Fresenius Kabi AB teenistuses raamatukogus.
Kestla soo

Kestla soo (ka Rannu raba, Rannu soo, Rannu-Kestla soo) on soo Ida-Viru maakonnas.
Troofiline kaskaad

Troofiline kaskaad (inglise trophic cascade) on kõrgemal troofilisel tasemel oleva populatsiooni suuruse muutumise (st nende söömissurve) mõju neist allpool olevatele troofilistele tasemetele.
Vinnal

Vinnal, ka väntpuur, nagu nimigi ütleb, on vändaga varustatud puur, millega saab käte jõul (tavaliselt puitu) puurida. Ühe käega rakendatakse ülaltpoolt jõudu ja teise käega võttes kinni U-kujulisest haardekohast pannakse puur liikuma, kusjuures tuleb jälgida, et puuri õiget pidi ringi aetaks. Mõlemad haardekohad on vabalt ringi liikuvad, et vältida villide teket kätele. Väntpuuri eeliseks on sellega rakendatava väände suurus teiste käsipuuride ees.
Vinnal võib olla ka muude ülekannetega kui 1:1, kuid selle juures tuleb arvestada, et mida suurem on ülekanne, seda rohkem jõudu tuleb ajaühikus vändale rakendada. Lisaks võib olla sellel ka hammasratassüsteem, millega ei pea tegema puurimiseks täisringe, vaid saab kitsastes oludes ka natukese kaupa edasi puurida.
Varaseimad versioonid väntpuurist, millel oli U-kujuline haardekoht, ilmusid vahemikus 1420 ja 1430 Flandrias.
Jegor Letov

Elulugu

Jegor Letov sündis 1964. aastal Siberis Omskis II maailmasõja veterani peres. Pärast Omskis kooli lõpetamist suundus ta elama saksofonimängijast venna juurde Moskvasse, kus ta õppis mängima pille ja tutvus avant-garde artistidega.
1984. aastal naasis Letov Omski. Selleks ajaks oli ta hakanud kirjutama juba luuletusi ja lühijutte, ning otsustas muusikat looma hakata. Tema esimesed lindistused oli amatöörlikud garaažiroki katsetused: näiteks kasutas ta trummide asemel kohvreid. Olenemata Letovi tolle ajastu kohta ebapopulaarsest muusikamaitsest (Rock In Opposition, free jazz), leidis ta Omskist mõttekaaslased, kellega ta asutas bändi Posev (Посев). 1984. aastal sai Posevist Graždanskaja Oborona.
Dissitentliku lüürika tõttu pidi Letov 1985. aastal veetma KGB algatusel kolm kuud psühhiaatriahaiglas, kus teda sunniti võtma antipsühhootikume. Vabanedes kirjutas ta protsestiks laulu sellest, kuidas Lenin mausoleumis mädaneb.
Pärast NSV Liidu kokkuvarisemist oli ta tugevalt Jeltsini valitsuse vastu. Ta oli üks esimesi Natsionaalbolševistliku Partei (1993–2007) liikmeid, kuid hiljem distantseeris ennast poliitikast.
1997. aastal abiellus ta Graždanskaja Oborona bassisti Natalia Chumakovaga.
19. veebruaril 2008 suri Letov 43-aastaselt südamerikke tõttu.
Ivan Igonin

Ivan Igonin (1914 Samara kubermang – 25. märts 1986 Tallinn) oli Eesti kunstnik.
Ta õppis enne 1940. aastat Leningradi Kunstide Akadeemias Brotski ateljees.
Ta kolis 1945. aastal Tallinna. 1950. aastatel töötas ta Mündi tänava reklaamibüroos, hiljem oli ta vabakutseline.

Isiklikku

Tema poeg oli kunstnik Aleksander Igonin.
Ellu Puudist

Ellu Puudist (aastatel 1957–1964 Ellu Kromanov, kuni aastani 1953 Elfriede Puudist; 22. oktoober 1929 Tallinn – 8. juuni 1998 Tallinn) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1948. aastal Tallinna 8. Keskkooli ja 1953. aastal GITIS-e eesti stuudio. 
Ellu Puudist oli aastatel 1953–1971 Tallinna Draamateatri näitleja 1971–1985 Tombi nim. Rahvateatri peanäitejuht. Õpetas aastatel 1954–1957 ja 1964–1968 Draamateatri õppestuudios ja aastatel 1971–1979 Tombi nim. Rahvateatri õppestuudios. 
Ta on esinenud ka estraadikavades ja kuuldemängudes ning dubleerinud multifilme.

Isiklikku

Ta on olnud abielus Grigori Kromanoviga. Nende poeg Igor Kromanov oli ajakirjanik.
Jõhvsaag

Jõhvsaag on õhukese kitsa lehega käsisaag, mida kasutatakse kõverjooneliste kujundite väljasaagimiseks.
Tänapäeval kasutatakse kõverjooneliste kujundite väljasaagimiseks elektrilisi saage.
Karvane maarjalepp

Levila

Karvane maarjalepp on levinud Euroopa idaosast Ida-Aasiani, sealhulgas Eesti kesk- ja lõunaosas.

Kasvukohad

Taim eelistab parasniisket mitte lauspäikeselist kasvukohta.

Raviomadused

Maarjalepal on vere hüübimist soodustav ja antibakteriaalne toime. Kasutatakse taime maapealset osa.

Keemiline koostis

Maarjalepa lehtedes ja õites leidub polüsahhariide, glükoosi, fruktoosi, sahharoosi, orgaanilisi- ja rasvhappeid (sidrunhapet, õunhapet, oblikhapet, kiinahapet), steroide, lämmastikku sisaldavaid ühendeid, fenoolhappeid, parkaineid, katehiine ja flavonoide.
Georgi Oserov

Georgi Oserov (23. märts 1921 Vana-Antsla vald, Võrumaa – 28. november 1991 Tallinn) oli Eesti tehnikateadlane ja teadusjuht.

Elulugu

Georgi Oserov oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1940 Tallinna 5. Gümnaasiumi, 1950 TPI keemia-mäeteaduskonna insenerkeemikuna, tehnikakandidaat (1955, TPI), väitekiri "Исследование технологического режима горизонтально вращающихся ретортов для полукоксования горючего сланца". Oli 1955–1957 TPI direktor asetäitja õppe- ja teadustöö ning 1957–1960 direktori asetäitja õppetöö alal, 1960–1964 kütuse keemilise tehnoloogia kateedri dotsent ja vanemteadur, 1969–1974 õhtu- ja kaugõppeprorektor, ühtlasi keemiatööstuse protsesside ja aparaatide tööstuse kateedri dotsent. 1964–1969 oli ka ÜRO Sekretariaadi ressursside ja transpordi osakonna erinõunik põlevkivi küsimustes ja aastast 1974 ÜRO arenguprogrammi residentesindaja Somaalias. Aastast 1978 Eesti NSV Rahvamajanduse Juhtivate Töötajate ja Spetsialistide Kvalifikatsiooni Tõstmise Instituudi direktor.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: põlevkivi termilise töötlemise probleemid ja põlevkivi produktide kasutamise võimalused. Üle 20 teadustrükise.
Maire Aunaste

Televisioon

Maire Aunaste töötas kaheksa aastat Eesti Televisiooni uudistetoimetuses "Aktuaalse kaamera" reporterina. Ta juhtis Eesti Televisioonis kokku 10 aastat meelelahutussaadet "Reisile sinuga" ja autorisaadet "Meie".
27. aprillil 2005 avaldatud hääletuse põhjal, mille korraldas ajakiri Nädal, valiti Aunaste 626 häälega Eesti paremuselt teiseks naissaatejuhiks Anu Välba järel ja Eda-Ines Etti ees. 2007 tuli ta samadel valimistel taas teiseks, seekord Anu Välba järel ja Aigi Vahingu ees.
2006 oli Aunaste vana-aasta teleprogrammi juht, 2009–2012 juhtis saadet "Mida teie arvate?" ning 2012 suvel oli saatesarja "Kirbuturu lood" autor ja saatejuht.

Trükimeedia

Maire Aunaste oli seltskonnaajakirja Kroonika üks asutajatest ja esimene peatoimetaja. Ameerikas elatud ajast kirjutas ta järjelugusid ajakirjas Naised, hiljem sai järjejutust raamat "Viis aastat peidus". Ta on kirjutanud iganädalaselt kolumne omanimelises veerus SL Õhtulehes, samuti on ta ajalehe Maaleht kolumnist.

Näitekunst

2014. aastal esitas Maire Aunaste mitmes Eesti paigas oma humoorikat autobiograafilist monotükki "Äraaetud, kuid ülesmukitud".

Õigusrikkumised

2004. aasta sügisel tabati Maire Aunaste autoroolist ligi ühepromillise alkoholijoobega. See toimus mõni päev enne Aunaste uue saatesarja "Meie" algust, kus tema esimene saatekülaline oli roolijoodiku süül hukkunud jalgrattasportlase Lauri Ausi lesk Kristel.

Isiklikku

Maire Aunaste on olnud kaks korda abielus. Tema tütar Elis Aunaste on ajakirjanik. Näitleja Eva Püssa on Maire Aunaste õde.
Valev Uibopuu

Valev Uibopuu (19. oktoober 1913 Võrumaa – 18. märts 1997 Lund) oli eesti kirjanik.

Elulugu

Valev Uibopuu sündis Võrumaal Vana-Antsla vallas Õru metsavahi pojana. Õppis Otepää gümnaasiumis. Aastatel 1936–1943 töötas ajakirjanikuna Valgas ja Tallinnas.
Aastal 1943 siirdus sõjapõgenikuna Soome ja sealt 1944. aastal Rootsi. Stockholmis õppis ja lõpetas 1953. aastal Stockholmi Eesti Gümnaasiumi ning 1958. aastal Lundi ülikooli filosoofiateaduskonna. Aastal 1970 sai doktorikraadi soome-ugri keeleteaduse alal. Aastatel 1971–1980 töötas Lundi ülikoolis lektorina. Ajalehe Välis-Eesti tegevtoimetaja. 1945. aastast Välismaise Eesti Kirjanike Liidu liige.

Isiklikku

Tema onu (ema vend) oli kirjanik Richard Roht. Tema esimene abikaasa oli soome kirjanik ja tõlkija Tuuli Reijonen (nad lahutasid aastal 1961).
Kristi Metusala

Kristi Metusala on eesti disainer. Töötas aastatel 1965-1992 firmas Estoplast valgustidisainerina.

Haridus

Lõpetanud 1962. aastal ERKI metallehistöö eriala.

Karjäär

Kirsti Metusala läks Estoplasti tööle 1965. aastal, mõni aasta pärast ERKI metallehistöö eriala lõpetamist. «Linnaks soovitas mind, sest me olime ühe eriala inimesed. Metallikunstnikul on kergem tegeleda konstruktsioonidega ja vormidega. Minu diplomitöö oligi nimelt vormidest. 1962. aastal, kui mina ERKI lõpetasin, ei olnud üldse disaini eriala, see loodi hiljem,» meenutab Metusala.
Disaineri looming on tugevalt seotud ENSV ettevõttega Estoplast, kus Metusalu oli kunstniku rollis 28 aastat. Peale ettevõtte algusaastaid, mil looming oli Lilian Linnaksi vastutusel, tõusis ettevõtte keskmesse Kirsti Metusala ja Laine Linnase looming. Lambikuplite kujunduses varieerusid eri suurusega kerad ja poolkerad, domineerisid puhtad erksad värvitoonid. Materjalidest kasutati valdavalt Estoplasti nimele kohaselt ja vääriliselt plastmassi ehk orgaanilist klaasi, mida kombineeriti metallist ja puidust detailidega. Samuti kasutati plastkilet, millest valmistatud kuplid kaeti kangaga.
«Tööstusdisain on meeskonnatöö. Tehases ei saa töötada sellised inimesed, kes tahavad olla individualistid või suure egoga kunstnikud. Suurtootmises saab enese mina palju hoope sellega, et sa tead, kuidas teha tahaksid, aga kõiki ideid ei saa alati ellu viia. Suurtootmine seab raamid…» meenutab Metusalu.Esto­plasti kunstnikna on Kirsti Metusala olnud tegev sadade valgustite projekteerimise juures, mille hulgas on näiteks vabariigi ülemnõukogu istungite saali töölaudadele kohtvalgustid, kosmonautide Meka ehk Tähelinna valgustid. Samuti leiab tema loomingut omaaegsete kuulsuste kui ka lihtrahva kodudest üle terve kunagise Nõukogude Liidu.
Kristi Metusala lõpetas töö Estoplastis 1992. aastal, 11 aastat enne ettevõtte tegevuse lõppu.

Loomingust

2016 - "Nobody expected there would be much discussion about it". Toimetanud ja kujundanud Ott Metusala, tõlkinud Ulla Väljaste ja Ott Metusala, eessõna: Kai Lobjakas, pildid: Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseum.
Endel Kõksi tänav

Endel Kõksi tänav on tänav Tartus Ihastes.
Ta algab Jaan Koorti tänavalt ja lõpeb metsa servas Molberti tänava ristumiskohast kagu pool ning on 245 meetrit pikk. 
Endel Kõks oli Rootsis elanud väliseesti kunstnik.
Transilvaania sinilill

Transilvaania sinilill (Hepatica transsylvanica, varem Hepatica angulosa) on taimeliik tulikaliste sugukonnast sinilille perekonnast.
Ivan Tšistjakov

Ivan Petrovitš Tšistjakov (vene keeles Иван Петрович Чистяков; hukkunud 1941. aastal) oli  vene sõjaväelane, kirjandus- ja joonistamisandega inimene, kes on endast maha jätnud päevikulaadsed ülestähendused elust Nõukogude Liidu sunnitöölaagris.
Tšistjakovi päevik on tähelepanuvääne sellega, et kui endiste vangide mälestusi on kirja pandud üsna palju, siis vangivalvurite omi ülivähe. Juhulikult säilinud Tšistjakovi päeviku originaali hoitakse ühingu Memoriaal arhiivis Moskvas. Raamatuna ilmus see 2014. aastal. Hiljem tõlgiti see tšehhi, poola, saksa, prantsuse, hispaania, itaalia ja eesti keelde.
Ivan Tšistjakov võttis osa Vene kodusõjast. Pärast kodusõda elas Moskvas, omandas kõrgema tehnilise hariduse. 1935. aastal mobiliseeriti ta sisevägedesse. Aastatel 1935–1936 oli ta sunnitöölaagri valverühma ülem BAMLAG-is. Represseeriti aastatel 1937–1938. Tšistjakov hukkus Suures Isamaasõja rindel Tuula oblasti piirkonnas.
Günther Oettinger

Günther Hermann Oettinger (sündinud 15. oktoobril 1953 Stuttgardis) on Saksamaa poliitik, 1. jaanuarist 2017 Euroopa Komisjoni eelarve- ja inimressursside asepresident. 
2014–2016 oli ta digitaalmajanduse ja -ühiskonna volinik ning enne seda (alates 2010. aasta 10. veebruarist) energeetikavolinik. Digivoliniku ametikoha võttis Oettingerilt üle Andrus Ansip.
Oettinger on Kristliku-Demokraatliku Liidu liige ja esindab seega Euroopa tasandil Euroopa Rahvaparteid.
2005–2010 oli Oettinger Baden-Württembergi ministerpresident ja liidumaa kristlike demokraatide esimees.
2015. aasta 11. detsembrist on OEttinger Eesti e-resident.
Aust-Agderi vapp

Aust-Agderi vapp on Norra maakonna Aust-Agderi vapp.
See võeti kasutusele 1958. aastal.
Vapil kujutatakse kahte kuldset palki punasel taustal. See sümboliseerib puidukaubandust ja rauamaagi kaevandamist, mis on olulised Aust-Agderi arengule.
Greiffenhageni haigla

Greiffenhageni haigla (ka: Tallinna Erakliinik) oli aastatel 1904–1988 Tallinnas tegutsenud haigla.
Haigla asutati 1904. aastal kirurg Wilhelm Greiffenhageni eestvedamisel.
Haigla oli Eestis esimene, kus aastast 1907 hakati tegema röntgenläbivalgustust ja -pildistamist ning aastast 1908 röntgenravi.
Nõukogude ajal nimetati haiglat Harjumäe haiglaks.
Max Gallo

Max Gallo (7. jaanuar 1932 Nice – 18. juuli 2017 Cabris) oli prantsuse kirjanik, ajaloolane ja poliitik.
Gallo kuulus aastail 1974–1992 Prantsuse Sotsialistlikku Parteisse, seejärel liitus Jean-Pierre Chevènement'i asutatud vasakpoolse Kodanike Liikumise parteiga (prantsuse Mouvement des citoyens).
2007. aastast oli ta Prantsuse Akadeemia liige.
Max Braun

Max (Maximilian) Gustav Christian Carl Braun (13. september 1850, Mysłowice, Preisi Sileesia – 22. veebruar 1930 Königsberg) oli Tartus töötanud saksa zooloog. Ta tegeles eriti malakoloogia, helmintoloogia ja mereselgrootute uurimisega.
Ta oli 1880–1883 Tartu Ülikooli võrdleva anatoomia instituudi prosektor ja 1883–1886 zooloogia professor. Max Brauni juhtimisel arendati Tartu Ülikooli zooloogia kabinet zooloogia muuseumiks ning koostati juurde võrdleva anatoomia ja embrüoloogia ekspositsioon.
Ta koostas esimese ulatuslikuma ülevaate Baltimaade limustest ning Soome lahe keskkonna olukorrast.
Ta tõestas eksperimentaalselt, et inimene nakatub paelussiga mageveekalade kaudu.
Tartus oli üheks ta õpilaseks Jakob von Uexküll.
Aastal 1886 siirdus Max Braun Rostocki. Hiljem töötas ta Königsbergi Ülikoolis zooloogia ja võrdleva anatoomia professorina, zooloogiamuuseumi juhatajana ja rektorina (1901–1902).
0,7% eesmärk

0,7% eesmärk (inglise keeles 0.7% target) on ÜRO liikmesriikide poolt 1970. aastal Pearsoni Komisjoni soovitusel kokku lepitud soovitatav ametliku arenguabi osakaalu protsent doonorriigi rahvamajanduse kogutoodangust. Tänapäeval on see üks peamisi doonorriikide arenguabipanuse võrdlevaid näitajaid.
Monterrey konsensusega kinnitasid arenenud riigid 2002. aastal oma valmisolekut tõsta 2015. aastaks ametlik arenguabi 0,7 protsendini oma rahvamajanduse kogutoodangust.
OECD Arenguabi Komitee on mõõtnud seda indikaatorit alates selle kasutuselevõtmisest 1970. aastal, kuid selle tasemeni oli 2008. aastaks jõudnud ainult viis riiki (Norra, Taani, Luksemburg, Holland ja Rootsi).
ÜRO aastatuhande arengueesmärkides on 0,7% eesmärk üks olulisi teemasid. Arengueesmärkide täitmiseks piisab küll sellest kui ametlik arenguabi tõuseb 2015. aastaks 0,54 protsendini arenenud riikide rahvamajanduse kogutoodangust, kuid võttes arvesse ka aastatuhande arengueesmärkidega seostamata täiendava arenguabi vajadust, on soovitavaks eesmärgiks just mainitud 0,7 protsenti.
Väike Vanker

Väike Vanker ehk Väike Karu (ladina Ursa Minor, lühend UMi) on põhjataeva tähtkuju. See on suuruselt 56. tähtkuju, kattes 256 ruutkraadi. Eestis ei looju Väike Vanker kunagi. 
Väike Karu oli üks 2. sajandil Ptolemaiose loetletud 48 tähtkujust. Tähtkuju nimi Väike Karu on seotud Kallisto ja Arkase müüdiga. Nimetus Väike Vanker on pärit eesti rahvaastronoomiast.
Heledaim täht on tänapäeval taevapooluse lähedal asuv kollane ülihiid Põhjanael (α UMi, näiv heledus +1,97ᵐ). Heledusega vähemalt 3 on veel Kochab (β UMi) ja Pherkad (γ UMi).
Lambda (λ) UMi on üks põhitähti tähesuuruste määramisel. Selle näivaks heleduseks on kokkuleppeliselt +6,55ᵐ.
Otsetõus on 15 h ja kääne 75°. 
Väikse Vankri tähtkujus asub Väikse Vankri kääbusgalaktika.
Ernst Lüdig

Ernst Lüdig (2. aprill 1892 Kose – 28. oktoober 1968 Meppen) oli Eesti vaimulik.
Lõpetas Riia linnagümnaasiumi. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1911–1916. Ordineeriti õpetajaks 23. augustil 1917.
Oli aastatel 1917–1924 Pärnu Nikolai koguduse adjunkt, rahvakooli lektor ja õpetaja. Aastatel 1924–1941 oli ta Hanila ja Karuse Margareeta koguduse õpetaja. Siirdus aastal 1941 Saksamaale. Töötas aastatel 1941–1952 Vechtas vanglavaimulikuna, olles aastatel 1941–1945 pastor Lohnes ja Vechtas (Alam-Saksi liidumaal), samuti töötas ta aastatel 1941–1951 samas linnaarhivaari ja raamatukoguhoidjana. 1952–1960 teenis pastorina Lathenis (Emslandi kreisis Alam-Saksi liidumaal) ja ametikooliõpetajana. Jäi aastal 1960 emerituuri, asudes elama Meppenisse, kus ta ka suri.
Lüdig oli suur ajaloohuviline. Enne II maailmasõda kogus ta Karuse ümbrusest arheoloogilist materjali ja koostas sellest 1930. aastail ümbruskonna rahvale Karuse surnuaial klassitsistlikus stiilis ehitatud parunite kabelis näituse.

Isiklikku

Tema vennapoeg Hans Henning Lüdig oli eesti koguduste luterlik vaimulik Austraalias.
Liza Minnelli

Liza Minnelli (sündinud 12. märtsil 1946 Los Angeleses Californias) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja laulja.
Liza Minnelli ema oli näitleja Judy Garland ja isa filmirežissöör Vincente Minnelli.
Esimese filmirolli tegi Minnelli kaheaastaselt koos emaga filmis "In the Good Old Summertime". Peaosa eest Bob Fosse'i filmis "Kabaree" (1972) sai ta mitu filmiauhinda, sealhulgas ka Oscari ja BAFTA auhinna.
Aastal 1977 mängis Liza Minnelli Robert de Niroga filmis "New York, New York". Tema lauldud ja filmis kõlanud nimilaul sai hitiks.

Isiklikku

Liza Minnelli on olnud abielus neli korda: Peter Alleniga (1967–1974), Jack Haley juunioriga (1974–1979), Mark Geroga (1979–1992) ja David Gestiga (2002–2007). Kõik abielud lõppesid lahutusega. Lapsi tal ei ole.
Liza Minnellil on olnud probleeme alkoholi ja narkootikumidega.
Uhtna mõis

Uhtna mõis (saksa keeles Uchten) oli rüütlimõis Rakvere kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne-Viru maakonda Rakvere valda.
Mõisat mainiti esimest korda 1489.
Mõisa viimased omanikud enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid Weissid.
Mõisa klassitsistlik peahoone ehitati tõenäoliselt 19. sajandi esimestel kümnenditel.
Ntare Rushatsi

Nkoma tsükkel

Nkoma tsükli järgi oli kuningas Ntare Rushatsi pärit Buhast praeguse Tansaania territooriumilt. Ta jätkas maa lõunaosa valitsenud Ntwero liini. Ntwerol oli kaks poega, Jabwe ja Nsoro. Jabwe asus Ntundasse ja kontrollis Mugambat. Nsoro oli Bututsis, Ryansoros (Nsoro nimest) asuva Gitanga lähedal. 
Kord jahilt tulles läks Jabwe äikese eest varju Gashinyira tarandikku Matanas, mis kuulus tema venna Nsoro valdustesse, ja heitis ühte Nsoro naisega. Sellest ühendusest sündis laps, kellest sai Ntare Rushatsi.
Väga noorena läks ta Buhasse, mille kuningas Ruhinda või Ruhaga oli abielus Jabwe ja Nsoro õe Inamabuyega. Jabwe ja Nsoro olid vaenujalal. Nsoro suri Jabwega võideldes Gitanga soodes, praeguses Gitega provintsi Ryansoro kommuunis, mis ongi selle järgi nime saanud. 
Buha kuninga õukonnas oli tulevane kuningas karjuseks. Vähehaaval hakkasid välja lööma kuninglikud jooned: ta võitis alati ikibuguzo mängus (triktrakis) ning tal oli pull, kes võitles lakkamatult kuninga pulliga. Kuningas Ruhaga nägi sageli unenägusid, mis panid teda huvi tundma lapse saatuse vastu. 
Sel ajal kui Ntare Rushatsi Buhasse läks, olid Burundi loodusõnnetused. Burundi ennustajad said ilmutuse, et Buha kuningriigis on üks Burundi laps, kes võib maa päästa. Nad ületasid Burundit Tansaaniast eraldava Malagarazi jõe ning läksid Buhasse Ntare järele. 
Kui nad olid Ntarega jõudnud Nkoma mäele Burundis, tappis Ntare oma pulli ning laotas ta naha ühele termiidipesale, kus oli mürkmadu Inkoma. Madu raputas naha oma pea kohalt ja nii sai trumm Burundis võimu sümboliks. Inimesed tõid kuuldavale rõõmukisa ja puusse nimega Umurama tehti trumm Karyenda. Cambarantama tõusis Mugamba kõrgendikele, kuhu ta tegi esimesed tarandikud. Ta võttis nimeks Ntare Rushatsi, mis tõlkes tähendab turris lõvi.

Kanyaru tsükkel

Selle versiooni järgi oli Cambarantama karjuseks Rwanda võlurkuninga Mashira juures. 
Ühel päeval karjatas Cambarantama lehmi kuningale kuuluval sõrmhirsipõllul. Kuningas sai pahaseks ja tegi talle ettepaneku minna valitsema Burundisse. Ületades Kanyaru, tekitas Cambarantama endale relvi. Ta tappis kiskja, kes maad ohustas. Batvad (pärimuse järgi pügmeedest jahimehed) avastasid Cambarantama, kellel oli kott, mis sisaldas kõikide selle maa taimede seemned. Temast sai kuningas Ntare Rushatsi Cambarantama nime all. Hakkas jälle sadama ja küllus taastus.

Müütide tõlgendus

Esimese kuninga kohta on müüte, mis rõhutavad tema üleloomulikku vägevust ning annavad monarhile sakraalse iseloomu. Kuningas on kukkunud taevast või ta on leitud metsast, kus ta on üksinda tapnud lõvi, või ta toob kogu maale seemned.
Mõne versiooni järgi on Ntare Rushatsi tulnud koos Kirangaga, Jumalat ja inimesi vahendava vaimuga.

Ntare Rushatsi valitsemine

Ntare Rushatsit peetakse Ganwa dünastia rajajaks. Temast sai alguse monarhia, mis lõppes 1966. aasta lõpus Charles Ndizeye valitsemisega.