Põhjamaade majandus

Põhjamaade majandus koosneb Rootsi, Taani, Norra, Soome ja Islandi majandustest ning seda iseloomustab kõrge arengutase, avatus ja väliskaubanduse suur osatähtsus.
Põhjala riikide kiire muutumine vaestest ja põllumajanduslikest maadest moodsateks industrialiseeritud riikideks on tõmmanud palju tähelepanu Põhjamaade heaolumudelile ning taganud nende elanikele väga kõrge elukvaliteedi. Näiteks paigutuvad Põhjala riigid inimarengu indeksi alusel väga kõrge inimarenguga riikide sekka ja nende demokraatliku riigikorraldust on hinnatud maailma parimate sekka kuuluvaks.
Ühtsest Põhjala majandusest rääkimiseks annab lisaks sarnasele arengutasemele ning geograafilisele lähedusele põhjust ka ajalooline ja kultuuriline side ning eriti viimastel kümnenditel aset leidnud ulatuslik majandusalane koostöö, mille saavutamisel on oma osa mänginud Põhjamaade Nõukogu ja Põhjamaade Ministrite Nõukogu tegevused. Samuti on enda panuse andnud globaliseerumine ja mitmed suuremad ettevõtted (näiteks Nordea Pank, Sampo Pank, Arla, Stora Enso, Tieto, Telia Company AB, SAS Group jpt) võivad enda koduturuks pidada valdavat osa Põhjamaadest.

Majandusalane koostöö

2. juulil 1954 loodi Põhjamaade ühine tööturg. Kavandati ka ühisturgu, kuid sellest loobuti 1959, sest Taani, Norra ja Rootsi olid liitumas EFTA-ga. Soome sai 1961 EFTA assotsieerunud liikmeks ning Taani ja Norra taotlesid Euroopa Majandusühendusse vastuvõtmist.
Lähenemine Euroopa Majandusühendusele ajendas Taani, Soome, Islandi, Norra ja Rootsi vahelise koostöö lepingu ehk Helsingi lepingu sõlmimise, mis jõustus 24. märtsil 1962. Lepinguga fikseeriti Põhjamaade Nõukogu õiguslikud protseduurid ja volitused. Koostöö kohta konkreetsetes valdkondades kirjutati alla mitmele lisalepingule.
Taani peaminister Hilmar Baunsgaard tegi 1968 ettepaneku täielikuks majanduskoostööks Euroopa Majandusühenduse eeskujul (Nordek). Selles lepiti kokku aastal 1970, kuid Soome ei ratifitseerinud lepingut, väites, et sidemete tõttu Nõukogude Liiduga ei saa ta sõlmida tihedaid majandussidemeid potentsiaalsete Euroopa Majandusühenduse liikmetega (Taani ja Norra). Nõukogude Liit oleks võinud pidada Soome liitumist Nordekiga võimalikuks ohuks Soome erapooletusele, mille eest Nõukogude Liit tasus kliiringkaubandusega. Ilma Soome osaluseta ei olnud aga mõtet Nordekit luua.  
Aastal 1971 loodi Põhjamaade koostööd valitsuste tasandil toetav Põhjamaade Ministrite Nõukogu, mis rajas järgneval kümnendil Põhjamaade Tööstusfondi, Nordtesti ja Põhjamaade Investeerimispanga (2004. aastal moodustati Nordtesti ja Põhjamaade Tööstusfondi ühendamisel Põhjamaade Innovatsioonikeskus). Samuti alustati koostööd energiavõrkude planeerimisel.
Aastal 1972 loobus Norra rahvahääletusel Euroopa Majandusühenduse liikmesusest. Taani aga sai 1973 Euroopa Majandusühenduse liikmeks. Aastal 1973 sõlmis Soome Euroopa Majandusühendusega vabakaubanduslepingu, millega 1977. aastast tollid praktiliselt kaotati, kuigi mõne kauba suhtes jäid üleminekuperioodid, mis ulatusid maksimaalselt 1985. aastani. Rootsi jättis oma neutraalsuspoliitika tõttu Euroopa Majandusühendusse astumata. Gröönimaa lahkus hiljem Euroopa Majandusühendusest ning on püüdnud aktiivsemalt osaleda Arktika koostöös. 
Rootsi ja Soome ühinesid 1995 Euroopa Liiduga. Vahepeal oli Euroopa Liidu liikmesust taotlenud ka Norra, kuid rahvahääletus oli selle kava tagasi lükanud. Norra ja Island ühinesid siiski Euroopa Majanduspiirkonnaga, mis integreeris nad majanduslikult Euroopa Liiduga. Põhjamaade passiliidust sai 1996 Schengeni viisaruumi osa.
2002. aastal asutatud Nord Pool Spot oli maailma esimene rahvusvaheline elektrienergia börs. Aastateks 2010–2013 on välja töötatud ka Põhjamaade energiapoliitika tegevuskava.
Tõsiselt on tegelema hakatud teadusalase koostööga ning teadus- ja arendustegevusse suunatakse väga suuri rahasummasid.

Majandussidemed Eestiga

Põhjamaad on Eestile ühed olulisemad väliskaubanduse partnerid ja seda eriti ekspordi osas. Statistikaameti andmetel olid 2010. aastal Eestile olulisemad ekspordi sihtriigid Soome (17,0%), Rootsi (15,6%), Venemaa (9,7%), Läti (9,0%), Saksamaa (5,2%), Leedu (4,9%), USA (3,8%), Norra (3,4%) ja Taani (2,5%). Enim imporditi aga Soomest (14,9%), Saksamaalt (11,3%), Rootsist (10,9%), Lätist (10,9%), Venemaalt (8,3%), Leedust (7,7%), Poolast (6,4%), Hollandist (3,3%) ja Hiinast (3,1%). Eesti ekspordi ja impordi bilanss erinevatesse Põhjamaadesse on alates 2008. aastast olnud positiivne ehk sellest aastast on Eestist lähtuv eksport igal aastal ületanud importi.
Arvestatav osa Eestisse tehtud välisinvesteeringutest pärineb Põhjamaadest – eriti just Rootsist (36,3%) ja Soomest (21,6%). 30. juuni 2009 seisuga ulatusid Eestisse tehtud välisinvesteeringud 26 miljardi euroni ning suuremad valdkonnad olid finantsvahendus (57%), kinnisvara koos rentimise ja äritegevusega (16%), töötlev tööstus (8%) ning hulgi- ja jaekaubandus (7%). Samal ajal on Eestist välismaale tehtud investeeringute, mille maht oli siis ligi 14,4 miljardit eurot, sihtriikidena rohkem eelistatud Lätit (13,0%), Leedut (10,8%) ja Saksamaad (9,0%) ning esimese Põhjala riigina on Soome (6,4%) alles neljandal kohal.
Tulenevalt eelnevast kuuluvad mitmed suuremad ja tuntumad Eesti ettevõtted põhjamaalastest omanikele. Nõnda on rootslaste kätte liikunud Eesti pangandus ja telekom, norrakatele suur osa Eesti meediast ja soomlaste kontrolli alla on paljud toiduainetööstusest tuntud ettevõtted.
Põhjamaad on Eestile olulised veel turismi seisukohalt. Statistikaameti andmetel majutati 2010. aastal Eesti majutusasutustes kokku 2,4 miljonit turisti ja majutatud Eesti ning Soome turistide arv oli peaaegu võrdne (837 811 vs 832 874). Teised olulisemad riigid olid Venemaa (141 964), Saksamaa (84 454), Rootsi (81 196), Läti (72 684) ja Norra (40 414). Kuid Põhjamaad kuuluvad ka populaarsemate turismi sihtriikide hulka eestlaste seas.