Auguste Rodin

Lapsepõlv ja noorus

Auguste Rodin sündis 12. novembril 1840 Pariisis. Tema isa Jean-Baptiste Rodin oli kohalik politseiametnik. Ema nimi oli Marie Cheffer. Auguste oli pere teine laps. Õde Maria oli temast kaks aastat vanem.
14-aastasena asus ta õppima Petite École'i, kus tema kunstiõpetajaks oli Horace Lecoq de Boisbaudran. Ta lõpetas kooli 1857. aastal ning tegi selleks ajaks juba kolmandad sisseastumiskatsed tollal prestiižikasse kunstikooli École des Beaux-Arts. Ka sel korral teda kooli vastu ei võetud. Ta hakkas elatist teenima skulptoriabilisena, viljeldes graafikat ja ornamentikat. 
Aastal 1862 suri Rodini õde Maria ning ta lõpetas mõneks ajaks skulptuuriga tegelemise. Ta liitus pühitsetud sakramendi kogudusega (prantsuse Les Pères du Saint-Sacrément) ning temast sai vend Augustin. Tema annet märkas koguduse vaimulik Pierre Julien Eymard, kes keelitas Rodini kunstiga edasi tegelema.
Aastal 1864 tärkas uuesti Rodini skulptuurihuvi ning ta hakkas Antoine Louis Barye tunde külastama. Aastail 1864–1870 töötas ta skulptor Albert-Ernest Carrier-Belleuse'i juures. Koos töötati näiteks Théâtre des Gobelinsi hoone kallal. Selle töö juures kohtas Rodin 1864. aastal õmblejanna Rose Beuret'd, kellest sai tema elukaaslane ja modell. 18. jaanuaril 1866 sündis neil poeg Auguste-Eugène Beuret. Auguste Rodin ja Rose Beuret abiellusid 1917. aastal, pärast 53 aastat kestnud suhet ning paar kuud enne naise surma. 
Aastal 1865 esitles Rodin skulptuuri "Mees murtud ninaga". Ta pakkus oma tööd Pariisi Salongile (prantsuse Salon de Paris), kes lükkas selle esialgu tagasi.

Brüssel ja iseseisvumine

Töö Carrier-Belleuse'i abilisena tõi Rodini Brüsselisse. Seal valmistas ta pisiskulptuure Brüsseli börsihoonele ja Akadeemiale. Õhtuti tegi ta dekoratiivskulptuure, mida Carrier-Belleuse oma nime all maha müüs. Kord signeeris Rodin oma tööd ise ning sai sellega Carrier-Belleuse'i pahameele osaliseks. Nende töösuhe katkes ja 1871. aastal lahkus Carrier-Belleuse Brüsselist. Rodin jäi Brüsselisse ja asus tööle Belgia skulptori Antoine van Rasbourgi juures.  
Aastal 1870 algas Prantsuse-Preisi sõda ja Rodin värvati sõjaväkke. Õige pea sai ta halva nägemise tõttu sõjaväest vabaks.   
Aastal 1875 sõitis Rodin Itaaliasse tutvuma renessansiaja kunstiga ning Michelangelo ja Donatello töödega. Reisil külastas ta Genovat, Firenzet, Roomat, Napolit ja Veneetsiat. Teel Itaaliasse külastas ta Reimsi, kus vaimustus sealsest gootika pärlist, Reimsi katedraalist.  
Pärast Brüsselisse naasmist valmis Rodinil skulptuur "Pronksiaeg". Töö pidi sümboliseerima Prantsusmaa võitu Preisi sõjas ning selle algne nimi oli "Võidetu". Skulptuuri modelliks oli Belgia sõdur Auguste Neyt. 
Esmakordselt eksponeeris Rodin "Võidetut", kellel tollal oli vasakus käes oda, Brüsselis. Aastal 1877 eksponeeriti "Pronksiaega" Pariisi Salongis ilma odata. Teos oli nii realistlik, et põhjustas suure skandaali. Kriitikud kahtlustasid, et Rodin on kuju valuvormi tegemiseks kasutanud elavat modelli. Skandaal tõi tuntuse ning tellimuse luua dekoratiivne värav dekoratiivkunsti muuseumile.
Aastail 1879–1882 töötas Rodin Sèvres'i portselanivabrikus, mille direktor oli sel ajal Albert-Ernest Carrier-Belleuse. Rodin teenis sealse tööga hästi ning tänutäheks tegi viimasest ka büsti.

Camille Claudel

Aastal 1883 tutvus Rodin noore kunstitudengi Camille Claudeliga. Aastal 1885 asus tollal 19-aastane Camille tööle Rodini ateljees. Temast sai Rodini abiline, modell ja armuke. Nende tormiline suhe kestis pea 15 aastat ning lõppes Camille'ile traagiliselt. Ta kannatas raske depressiooni ja pettekujutluste all ning 1913. aastal paigutasid tema ema ja vend, kuulus kirjanik Paul Claudel, ta vaimuhaiglasse. Seal elas ta kuni oma surmani, üle 30 aasta. Rodin aga ei lõpetanud oma pikaajalist suhet Rose Beuret'ga.