google/wiki40b huggingface dataset:
Rumba maanteesild

Rumba maanteesild oli 1937–1941 kasutusel olnud maanteesild üle Velise jõe. Sild asus Rumba külas.
Maanteesild jäi Rumba raudteesillast mõnikümmend meetrit Velise lähte poole ja oli sarnase konstruktsiooniga. Velise suudmest Vigala jões asus maanteesild umbes 200 meetri kaugusel. (Velise jõge nimetati varem sageli Päärdu jõeks.)

Ehitustööd

Koos sillaga ehitati Kirbla–Tolli 2. klassi maantee uus 1,2 kilomeetri pikkune lõik.
Maanteesilda hakati ehitama kevadel 1936. Ehitustöid tegi Taani firma Hoigaard ja Schultz. Sild läks maksma 78 575 krooni.

Avamine

Sild avati pidulikult 31. oktoobril 1937. Avamisele kogunes umbes 1000 inimest. Pidustuste avakõne pidas Lääne maavalitsuse abiesimees J. Nurk, misjärel Läänemaa praost Ferdinand Jürgenson silla sisse õnnistas ja insener R. Adams silla tehnilisi omadusi iseloomustas. Silla avas maanteede valitsuse direktor, insener Maksimilian Grasberg, kes pärast lühikest kõnet lindi läbi lõikas. Järgnesid tervituskõned Vigala ja Kirbla vallavanematelt ja teistelt kohalikul tasandil tähtsatelt isikutelt. Esinesid Teenuse maanaiste seltsi segakoor ja Vigala muusikaseltsi puhkpilliorkester. Pidustused jäädvustati Eesti kultuurfilmi operaatori poolt filmilindile.
Varem nimetati ajakirjanduses silla avajana teedeminister Nikolai Viitakit, kuid tema kohalviibimist ära ei märgitud.
Enne silla avamist liiguti madala veetaseme puhul lihtsalt läbi Velise jõe. Kevadise ja sügisese suurvee ajal tõusis aga veetase ja liiklemine muutus ohtlikuks. Lisaks sellele jõge ka süvendati (koos Kasari jõe süvendustöödega), et vähendada üleujutusi piirkonnas. Seetõttu oli enne silla avamist mõnda aega jõest läbisõit suletud.

Tehnilised andmed

Silla raudbetoonkaar koosnes kolmest liigendist. Sambad olid rajatud paekivist.
Silla pikkus oli 38,60 meetrit.

Silla purustamine

Sild purustati Teise maailmasõja ajal 1941. aastal.

Tänapäev

Sillast on säilinud varemed mõlemal pool jõge. Tänapäeval kasutatakse Kirbla–Rumba–Vana-Vigala tee maanteesillana endist raudteesilda, kuhu üle ühe auto kõrvuti ei mahu (eesõigus on Vana-Vigala poolt Kirbla poole liiklejatel).
Otto Pikkov

Elulugu

Otto Pikkov oli talupidaja poeg ja Lui Pikkovi vend.
Õppis 1938–1940 Riigi Tööstuskoolis, lõpetas 1941 Tallinna II Poeglaste Ametikooli raadiotehnika haru. Osales teises maailmasõjas, oli Kaasanis ehituspataljoni elektrik, hiljem radist ja raadio-telegraafimeister laskur- ja tagavarapolgus. Lõpetas 1952 Tallinna 9. Täiskasvanute Keskkooli, 1958 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) mehaanikateaduskonna elektrijaamade, -võrkude ja -süsteemide erialal, 1959–1963 samas aspirant, tehnikakandidaat (1971, Leningradi Elektrotehnikainstituut), väitekiri "Исследование методов релейного преобразования частотно-импульсного сигнала в системах автоматического контроля". Oli 1938–41 raadiotehase RET tööline, 1947–49 Raadiokomitees tehnik, 1950–57 Raadiomajas insener. Aastast 1957 teadustööl: 1957–59 TPI elektrijaamade, -võrkude ja -süsteemide kateedri labori juhataja, 1959–65 Elektrotehnika Teadusliku Uurimise Instituudi automaatikavahendite labori juhataja, aastast 1960 ka TPI automaatika ja telemehaanika ning arvutustehnika kateedrite tunnitasuline õppejõud, aastast 1965 tööstuselektroonika kateedri dotsent, 1968–78 elektroonika kateedri juhataja, hiljem dotsent.
Otto Pikkov suri 30. novembril 1988 Tallinnas ja ta maeti 6. detsembril 1988 Liiva kalmistule.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: muundustehnika ja automaatikavahendid. Osales Eesti esimeses energoküberneetikauuringus, mille tulemusena valmis spetsiaalanaloogarvuti aktiivvõimsuste optimaalseks jaotamiseks soojuselektrijaamade vahel; seade võeti kasutusele Eesti Energias. Selgitas statistiliste võtete rakendusvõimalusi mõõteseadmete projekteerimisel, uuris signaaliparameetrite mõõtemeetodeid ja -vahendeid, osales jõupooljuhtseadiste katsetamiseks vajaliku mõõteaparatuuri väljatöötamises. Toimetanud elektrotehnika- ja automaatika-alaseid teaduskogumikke. Üle 40 teadustrükise, 29 käsikirjalist teadustööaruannet.
Aavidu

Aavidu ehk Avido on endine küla, mis asus Haljala külanõukogus ja varem Haljala kihelkonnas.
Aastal 1977 liideti Aavidu Võle küla koosseisu.
Anna Burtasova

Anna Burtasova (vene keeles Анна Денисовна Буртасова Anna Denissovna Burtassova; sündinud 19. veebruaril 1987 Vladimiris) on vene päritolu Kanada maletaja, naiste suurmeister (2009). 
Burtasova on lõpetanud Vladimiri riikliku ülikooli juristina. Ta on tegutsenud juristi, maletreeneri ja maleajakirjanikuna. 2018. aastast elab ta Kanadas. 
Malet hakkas ta mängima kuueaastaselt. 2002. aastal tuli Burtasova Venemaa noortemeistriks neidude U16 vanuseastmes. FIDE-lt sai ta 2004. aastal  naiste rahvusvahelise meistri nimetuse. Naiste suurmeistri normid täitis 2006., 2007. ja 2009. aastal. 
2019. aastast esindab Burtasova rahvusvahelistel malevõistlustel Kanadat.
Kuuse-käbilind

Levila

Kuuse-käbilind on hulga alamliikidena levinud Põhja- ja Kesk-Ameerikas, Euraasias ja Loode-Aafrikas. Lõunapoolseimad levikupiirkonnad on Nicaraguas, Vietnamis ja Luzoni saarel Filipiinidel.
Eestis on kuuse-käbilind sõltuvalt aastast harv kuni tavaline haudelind, tema pesitsusaegset arvukust on hinnatud 5000 – 75 000 paarile, ning talvist arvukust 1000 – 300 000 isendile.  
Kuuse-käbilinnu hulguränded pole seotud ühegi kindla aastaajaga ega ühegi kindla suunaga, vaid kulgevad peamiselt selle järgi, kus kohas ja kui suurel määral leidub toitu – okaspuude seemneid.

Välimus

Vana isaslind on põhiliselt punane, emaslind kollakasroheline ja noorlind tumedatriibuline. Tiivad ja saba on pruunid. Lennul on silmatorkav isaslinnu punane ja emaslinnu rohekaskollane päranipuala. Vanalinnu tiival võib olla kaks kitsast valkjat vööti ja noorlinnu tiival võib olla kaks ruuget vööti; selliseid linde võib kergesti ära segada vööt-käbilinnuga. Isaslinnu sulestik võib olla ka ülekaalukalt rohekaskollane, milles on vähesed oranžpunased suled.
Iseloomulik häälitsus on metalse valju kõlaga kip-kip, ka tasasem tsök või tlüp. Kuuse-käbilinnu laul on kaunikõlaline ja seda võib kuulda igal aastaajal.

Elupaik

Eestis on kuuse-käbilinnu eelistatud elupaigaks kuusikud ja kuuse-segametsad, millega ta pesitsusajal on tihedasti seotud. Väljaspool pesitsusaega ja invasioonide ajal ilmub ta ka teistsugustesse puistutesse, isegi parkidesse ja suuremaisse aedadesse.

Pesitsemine

Paaride moodustumise aeg on hilistalv ja varakevad, kui isaslinnud teevad laulu saatel mängulende ja laulavad sageli ka puu ladvas. Emaslind ehitab tihti mitu pesa, enne kui ühte neist muneb. Pesamaterjali kogub ta üsna pesapuu juurest. Paksuseinaline ja sügav pesa koosneb peentest raagudest, rohukõrtest, samblast ja samblikust ning paikneb enamasti kuusel, harvem männil.
Kurnas on 3–5 muna. Emaslind alustab haudumist kohe pärast esimese muna munemist. Teda toidab isaslind, keda hauduja iga kord kuklasse heidetud pea ja avatud nokaga tervitab. Pojad kooruvad umbes kahe nädalase haudumise järel. Emaslind soojendab ja toidab poegi isaslinnu vahendusel vähemalt nelja päeva jooksul pärast nende koorumist. Poegi toidetakse pooleldi seeditud kuuseseemnetega, mida vanalind oma pugust välja kugistab. Suvel antakse poegadele ka putukaid.

Toitumine

Kuuse-käbilinnu peamiseks toiduks on kuuseseemned, mida ta hangib käbisid kuuskedelt lahti kangutades ja samal või mõnel naaberpuul lahates. Tihti pääseb käbi linnu käest lahti ja langeb pooleldi kasutamatult alla. Kuusekäbide ikaldusaastatel ja kevade poole, kui kuuseseemned on ära kasutatud, asub ta männikäbide kallale, millega toimib samal viisil. Alles väga suure toidunappuse korral tuleb ta otsima seemneid mahalangenud käbidest või asub lehtpuude seemnete kallale,  Suurte ikalduste puhul lepib ta isegi maast hangitavate rohuseemnetega. Suvel sööb vähesel määral putukaid.
Kolmanda maailma võlakriis

Kolmanda maailma võlakriis (inglise Third World debt crisis) on madala või keskmise sissetulekuga riikide (paljud kolmanda maailma riigid) finantsprobleem (võlakriis), mis takistab nende arengut ja põhjustab vaesust ja keskkonnaseisundi halvenemist.
Võlakriisis siplevad kolmanda maailma riigid peavad eriti tootma just ekspordiks, et võlgasid vähendada, kuid samal ajal ei suuda nad rahuldada omaenda rahvastiku põhivajadusi.
1970. aastatel püüti Aafrika ja Lõuna-Ameerika majandusarengut edendada laenude abil arenenud maadest, kuid tagasimaksmine muutus raskeks 1980. aastate ülemaailmsest majanduskriisist alates. Võlgade intress on muutnud tagasimakstavad summad algsete laenatud summadega võrreldes mitmekordseks.
Aastal 2005 leppisid G8 riigid küll kokku 40 maailma vaeseima riigi võlgade kustutamises, kuid tegelikult on paljude nende riikide võlgade kustutamine takerdunud eeskätt poliitiliste ja majanduslike põhjuste taha. Lisaks on võlgade kustutamise nõuet ka kritiseeritud, väites, et see ei arvesta kolmanda maailma valitsuste süüd tekkinud olukorras. Lahenduseks peavad kriitikud rangemaid nõudeid riikide fiskaalpoliitikale.
ÜRO äritegevuse ja inimõiguste juhtpõhimõtted

Ajalugu

Juhtpõhimõtted töötati välja 2005.–2011. aastal tolleaegse peasekretäri äri- ja inimõiguste eriesindaja John Ruggie poolt, kes on nüüdseks Shifti projekti kuratooriumi esimees. Juhtprintsiibid põhinevad laiahaardelistel uuringutel ja peaaegu viiekümnel rahvusvahelisel nõupidamisel.  2011. aasta märtsis andis eriesindaja Ruggie välja “ÜRO äritegevuse ja inimõiguste juhtpõhimõtted: ÜRO “kaitsta, austada ja leevendada” raamistiku rakendamise”. ÜRO inimõiguste nõukogu avaldas juhtpõhimõtetele 2011. aasta juunis toetust.

Riigi kohus inimõigusi kaitsta

Juhtprintsiipide esimene tugisammas on riigi kohustus regulatsioonide, seaduste ja uurimise kaudu inimõigusi kaitsta. See tugisammas kinnitab riikide juba olemasolevaid rahvusvaheliste inimõigusnormide täitmiskohustusi, nagu need on määratud 1948. aasta universaalses inimõiguste ülddeklaratsioonis.

Ettevõtja kohustus inimõiguste järgimiseks

Et vältida erinevate indiviidide õiguste rikkumist ja muu negatiivse mõju avaldamist, peavad ärid oma tegusid kohtlema hoolsusega. ÜRO äritegevuse ja inimõiguste juhtpõhimõtted väidavad, et firmadel on võim mõjutada peaaegu et kõiki rahvusvaheliselt tunnustatud õigusi, seega on oma rolli ja inimõiguste ülalhoidmine nii riigi kui ka erasektori kohustus. Ruggie printsiibid julgustavad firmasid läbi viima inimõiguste mõjuhinnanguid, mille kaudu mõõdetakse potentsiaalseid ja reaalseid mõjusid inimõigustele.

Ligipääs heastamisele, kui õigusi ei austata

Kolmas tugisammas määrab nii riigile kohustuse heastamisele ligipääsu pakkumisele juriidiliste, administratiivsete ja seaduslike meetmete kaudu ning ka ettevõtjale kohustused ennetada ja heastada õigusrikkumisi, mille asjaosaline ettevõtja või firma on.
Sampo Sarkola

Sampo Sarkola (sündinud 31. jaanuaril 1978) on Soome näitleja.
Ta on lõpetanud Helsingi Teatriakadeemia rootsikeelse kursuse. Sampo Sarkola on Helsingi Linnateatri rootsikeelse Lilla Teaterni näitleja.
Alates 2003. aastast on ta mänginud ligi kahekümnes filmis. 2015. aastal valminud Eesti filmis "Supilinna Salaselts" mängis ta Arttu Peltmaa rolli.

Isiklikku

Sampo Sarkola isa on näitleja Asko Sarkola.
Aia tänav (Pärnu)

Aia tänav on tänav Pärnus.
Tänav saab alguse Pikalt tänavalt ja suundub lõunasse, hiljem edelasse ja lõppeb A. H. Tammsaare puiesteel. Tänava pikkus on umbes 1,1 km.
Tänav sai nime 1915.
Aadressil Aia tänav 5 asub Pärnu Issandamuutmise kirik.
Vana-Doonau

Vana-Doonau (saksa keeles Alte Donau) on Doonau jõe kunagine jõekäär Viinis, mis on suletud ja paisutatud vabaaja veetmise järveks.
Võinädal

Võinädal (võru murdes maslenitsa; vene keeles Масленица) on õigeusu kalendris nädal enne suurt paastu, st kaheksandal nädalal enne ülestõusmispühi tähistatav, nädal aega kestev püha. Eesti alal on seda tähistanud idaslaavi päritolu rahvusvähemused ja setud.
Glükuroonhape

Glükuroonhape on karboksüülhape.
Glükuroonhappe valem on C₆H₁₀O₇. Glükuroonhappe anioon C₆H₉O₇ on glükuronaatioon. Glükuroonhappe sooli ja estreid nimetatakse glükuronaatideks.
Paljud keemilised ühendid seostuvad metabolismi käigus glükuroonhappega. Selle käigus tekivad glükuroonhappe derivaadid – glükuroniidid. Niisugust seostumise protsessi nimetatakse glükuronisatsiooniks.
Glükuroonhape lahustub vees väga hästi. Ka glükuroniidid lahustvad vees märksa paremini kui glükuroonhapet mitte sisaldavad derivaasdid, millest nad on sünteesitud. Loomad, sealhulgas inimesed, kasutavad glükuronisatsiooni tüüpiliselt selleks, et muuta jääkained paremini vees lahustuvaks ja seejärel koos uriiniga organismist eemaldada.
Hormoonid võivad samuti glükuronisaaruda, et võimaldada nende lihtsamat transporti organismis. Farmakoloogid glükuroniseerivad vahel ravimeid, et need tõhusamalt jõuaksid suure hulga organiteni kehas.
Hans Kaldoja

Elulugu

Hans Kaldoja lõpetas 1969. aastal Tallinna Draamateatri õppestuudio. Aastatel 1965–1992 töötas ta näitlejana Eesti Draamateatris, alates 1992. aastast oli vabakutseline.
Hans Kaldoja on mänginud rohkem kui sajas teatrirollis, millest enamik Eesti Draamateatris ning mitmes telelavastuses, filmis (nt "Inimesed sõdurisinelis") ja telesarjas. Eesti Rahvusringhäälingu fonoteegis on ligi 700 tema osalusega helisalvestit, kuhu kuulub 130 kuuldemängurolli, 62 järjejuttu, 116 "Meelejahutaja" sketši ning rohkelt õhtujutte ja luulesaateid. Eesti Pimedate Raamatukogus on ligi 200 Kaldoja loetud raamatut ja ajakirja.
2009. aasta jaanuarist 2011. aasta sügiseni juhtis Kaldoja koos Diana Lorentsi, hiljem Ewe Kaselaanega saadet "Prillitoos".

Isiklikku

Tema abikaasa on olnud Rita Raave.
Silvia Nagelmaa

Silvia Nagelmaa (1952. aastani Silvia Joa; sündinud 22. mail 1929 Räpina vallas Võrumaal) on Eesti kirjandusteadlane.

Elulugu

Silvia Nagelmaa on väiketalupidaja tütar.
1948. aastal lõpetas Nagelmaa Tartu 3. Keskkooli ja 1953 Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia osakonna. 1985. aastal kaitses ta Eesti Teaduste Akadeemia juures filoloogiakandidaadi kraadi väitekirjaga "Eesti nõukogude poeem (1940–1980)".
Nagelmaa oli 1953–1974 Tartu keskkoolides eesti keele ja kirjanduse õpetaja, 1974–1986 Keele ja Kirjanduse Instituudi nooremteadur ja 1986–1991 teadur, 1991– TÜ informaatikaosakonna töötaja.

Teadustöö

Silvia Nagelmaa peamine uurimisvaldkond on eesti kirjanduse ajalugu, eelkõige eesti luule ja poeemilugu. Ta on avaldanud arvustusi ja luule aastaülevaateid, koostanud ja järelsõnadega varustanud Ilmi Kolla luulevalimiku "Minu kevad" (1983) ja Anna Haava kogumiku "Laulan oma eesti laulu" (1996), samuti on ta üks viieköitelise "Eesti kirjanduse ajaloo" (1965–1991) koostajaid. Nagelmaa on avaldanud lühiuurimusi Võrumaa kultuurilehes Viruskundra.

Liikmesus

Ta on Tartu Bibliofiilide Klubi sekretär (aastast 1983) ja Eesti Kirjanduse Seltsi liige (aastast 1993).

Isiklikku

Silvia Nagelmaa abikaasa oli kirjandusteadlane Abel Nagelmaa.
Anna mõis (Nītaure kihelkond)

Anna mõis, ka Annasmuiža mõis (saksa keeles Annenhof, läti keeles Annasmuiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Nītaure kihelkonnas.
Nītaure kihelkond
Kirik: Nītaure
Mõisad: Nītaure kirikumõis | Anna mõis | Eglēni mõis | Kartūži mõis | Ķēči mõis | Lakši mõis | More mõis | Nītaure mõis | Sērdiņi mõis
West-Indisch Huis

West-Indisch Huis (eesti keeles Lääne-India Maja) on Hollandi Lääne-India Kompanii kunagine peakontor Amsterdamis.

Ajalugu

Just selles hoones otsustasid kompanii kubernerid 1625. aastal, et Manhattani saarele rajatakse fort. Atlandi-ülese koloonia halduskeskuse Uus-Amsterdami kindlustus Fort Amsterdam jäi tänase New Yorgi linna alusmüüriks.
Numerianus

Numerianus (Imperator Caesar Divi Cari Marcus Aurelius Numerius Numerianus Augustus; sünninimi Marcus Aurelius Numerius Numerianus; 254 – november 284) oli Vana-Rooma keiser august 283 kuni 284. 
Lisanimed: Germanicus maximus (283), Persicus maximus (283), Britannicus maximus (284).

Elu

Numerianus oli keiser Caruse poeg, kes võttis Pärsia Sassaniididega peetud sõja ajal 283. aastal pärast isa surma võimu üle, kuid suri järgmisel aastal. Enne surma põdes ta silmahaigust, kuid tema tappis tõenäoliselt ise keisriks saada soovinud pretoriaanide prefekt Aper, kes suutis esialgu kuritegu varjata, kuid haisema hakanud laip tõi selle päevavalgele. Armee ohvitserid keeldusid teda toetamast ning valisid keisriks hoopis ratsanikuseisusesse kuulunud Diocletianuse (Caius Valerius Diocles), kes võis esialgu osaleda koos Aperiga vandenõus, kuid tappis ta kohe pärast ametisse astumist 20. novembril 284. aastal.
Arado Ar 234

Arado Ar 234 Blitz oli maailma esimene reaktiivmootoritega varustatud kasutuskõlblik pommituslennuk, mis ehitati Saksamaa firma Arado tehastes. Selle kahemootorilise lennuki esmalend toimus juulis 1943. Esimesi lennukeid kasutati algul luurelendudeks, Teise maailmasõja lõpupoole, alates 1944. aastast ka pommitamiseks. Arado Ar 234 B-2 jäi oma suure lennukiiruse tõttu liitlaste hävituslennukitele praktiliselt püüdmatuks.
Kasepää külanõukogu

Kasepää külanõukogu oli külanõukogu Tartu rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1959 Peipsiääre vallas.
Wolfgang Loitzl

Wolfgang Loitzl (sündinud 13. jaanuaril 1980 Bad Ischlis) on Austria endine suusahüppaja.
Ta võistles alates 1997. aastast. Kokku võitis ta alates 2001. aastast maailma meistrivõistlustel suusahüpetes seitse kuld- ja ühe pronksmedali. Taliolümpiamängudel võitis ta ühe kuldmedali ja seda 2010. aastal Vancouveris suure mäe meeskonnavõistlusel.
2015. aasta jaanuaris teatas, et loobub tippspordist.

Maailma karika võistlustel

Wolfgang Loitzl osales karjääri jooksul kokku 356 MK-etapil ja jõudis esikolmikusse 20 korral, neist 4 etappi ta võitis.
Omar Bongo

El Hadj Omar Bongo Ondimba (varem tuntud Albert-Bernard Bongo nime all; 30. detsember 1935 Lewai (praegune Bongoville), Prantsuse Ekvatoriaal-Aafrika – 8. juuni 2009 Barcelona Hispaania) oli Gaboni poliitik, Gaboni president 1967. aastast kuni surmani.
Bongo oli üks tänase maailma pikaajalisimaid riigijuhte, kuni 1990. aastateni juhtis ta üheparteilist (sotsialistlikku) riiki, mis ei takistanud tal aga 1973 islamiusku üle minemast. Sellest ajast pärineb ka tema eesnimi Omar. Perekonnanime Ondimba lisas ta 2003. aastal, et rahvuslikumana mõjuda. Osava poliitikuna suutis ta oma võimu säilitada ka vähemalt vormiliselt demokraatlikus Gabonis. Teda peeti ka üheks maailma rikkamaks riigipeaks, rikkuse saavutas ta peamiselt korruptsiooni teel.
Omar Bongo järgi sai nime Omar Bongo ülikool.
Haruldane liik

Haruldane liik (inglise rare species) on piiratud leviku ning väheste ja väikesete populatsioonidega liik.
Kabala vald (Pilistvere kihelkond)

Kabala vald (Gemeinde Kabbal) oli vald Pilistvere kihelkonnas Viljandimaal.
1870. aastal ehitati Arkma külasse Kabala valla vallamaja. Praegu seisab maja tühjana.
1910.a. asutati 2 piimaühingut: Kabala-Kurlas ja Villeveres.
1934.a. oli Kabala valla üldpind 204 ruutkilomeetrit ja seal elas 3032 inimest.
1. aprillil 1939 jagati valla maa-ala uue Kabala valla ja Kõo valla vahel.
Vaimulikuseisuse sakrament

Vaimulikuseisuse sakrament ehk vaimulikuks pühitsemise sakrament on katoliku kirikus sakrament, mille käigus inimene pühitsetakse vaimulikuks.
Vaimulikuseisuse sakramendi kaudu saab Jeesus jätkata oma teenimistööd. Vaimulike kaudu saab Kristus kiriku jaoks nähtavaks.
Õigeusu kirikus vastab sellele vaimulikku ametisse pühitsemise sakrament.
Aime Pesur

Elulugu

Aime Pesur on töölise tütar.
Lõpetas 1964 Tallinna 4. Keskkooli, 1969 TPI energeetikateaduskonna, 1974–77 Eesti TA aspirant, tehnikakandidaat (1980, Eesti TA), väitekiri "Keevkihiga seadmetest eraldunud põlevkivi tuhkade ja šlakkide mõningate füüsikalis-keemiliste omaduste uurimine". Oli 1972–81 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi (TEFI) põlemisprotsesside sektori nooremteadur, 1981–93 vanemteadur, 1993–95 Eesti TA Energeetika Instituudi (Eesti TA EI) soojusenergeetika osakonna vanemteadur, 1995–96 Eesti TA EI soojusenergeetika osakonna vanemteadur, 1996–2001 Eesti TA EI soojustehnika labori vanemteadur, 2002–03 TTÜ Energeetika Instituudi soojustehnika labori vanemteadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: energeetika, soojustehnika. Uurinud keevkihtkatseseadmetest saadud põlevkivituhkade ja šlakkide füüsikalis-keemilisi omadusi ja välja töötanud meetodi kristallide kontsentratsiooni määramiseks plastilistes koldešlakkides ning esmakordselt numbriliselt lahendanud plastiliste šlakkide voolamise võrrandi. Võttis osa põlevkivi poolkoksi ja põlevkivi segude keevkihis katsepõletamise esmakordsetest katsetest importkütusel töötavate katelde üleviimisel kohalikele kütustele (puit, turvas), katlamajade keskkonnamõjude uurimisel ja Eesti energeetikas ja Eesti tööstuses tekkivate kasvuhoonegaaside vähendamise võimaluste selgitamisel. Oli üks põlevkivide keevkihis gaasistamise seadme loojatest. NSVL Rahvamajanduse Saavutuste Näituse pronksmedal (1982). Üle 100 teadustrükise, 1 autoritunnistus, 1 kasulik mudel.
Lutsk

Ajalugu

Lutskit, Volõõnia vürstiriigis on teadaolevalt esmakordselt mainitud 1095. aastal. Aastal 1240 vallutasid Galiitsia-Volõõnia vürstiriigi ja linna tatarlased. 
Leedu suurvürst Gediminas liitis 1340 linna Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigiga ning tema poeg Liubartas, valitses Vladimiri, Lutski ja Volõõnia vürstiriike. Leedu suurvürsti Vytautase ajal (1388–1430) oli Lutski kindlus tema teine residents Vilniuse järel. 
Kolmanda Poola jagamise järel, 1795. aastal läks linn Venemaa keisririigi koosseisu.
Kuldpõrnikas (filmiauhind)

Kuldpõrnikas (rootsi keeles Guldbaggen) on igal aastal välja antav Rootsi filmiauhind eelmise aasta silmapaistvate saavutuste eest filmikunstis, Oscari analoog.
Auhinna asutas 1964. aastal Rootsi Filmiinstituut. Auhind on nimetatud kuldpõrnika (Cetonia aurata; rootsi keeles guldbagge) järgi. 
Auhinda jagatakse 19 kategoorias, sealhulgas parim film, parim lavastaja, parim stsenaarium, parim välismaine film. Lisaks antakse mitu eriauhinda. Aastatel 1978–2007 oli üks eriauhindu Ingmar Bergmani auhind.