google/wiki40b huggingface dataset:
Elurikkuse ja loodushüvede koostöökogu

Elurikkuse ja loodushüvede koostöökogu (inglise keeles Intergovernmental Science-Policy Platform on Biodiversity and Ecosystem Services – otsetõlkes 'valitsustevaheline teaduslik-poliitiline elurikkuse ja looduse hüvede koostöökogu', IPBES) on sõltumatu valitsustevaheline platvorm, mille eesmärk on tugevdada teaduse ja poliitika seoseid, et tagada elurikkuse ja looduse hüvede tõhusam kaitse ja jätkusuutlikum kasutamine ning selle kaudu ka säästev areng ja inimeste pikaajaline heaolu.
IPBES asutati 21. aprillil 2012 94 riigi valitsuse poolt. 2018. aasta seisuga on IPBESi liikmeks 128 riiki. Koostöökogu sekretariaat asub Bonnis Saksamaal ja selle tööd administreerib ÜRO Keskkonnaprogramm (UNEP). Eesti liitus 2016. aastal, olles eelnevalt osalenud koostöökogu töös vaatlejana.
IPBESi eesmärk on luua nii teadus- kui ka poliitiliste kogukondade poolt tunnustatud ülevaated elurikkuse ja looduse hüvede (ökosüsteemiteenuste) seisundist, mille loomisesse on panustanud teadlased, valitsused ja valitsusvälised organisatsioonid, samuti kohalikku pärimusteadmust kandvad kogukonnad. Ülevaated koostatakse läbipaistva protsessi käigus kogu olemasolevat informatsiooni sünteesides. IPBESi eesmärgiks on parandada teaduse hõlmamist iga tasandi poliitilistesse otsustesse ning aidata poliitikutel teha informeeritud otsuseid jätkusuutliku arengu ning inimeste heaolu tagamiseks.
IPBESi väljundiks on elurikkuse ja ökosüsteemiteenuste seisundi regionaalsed aruanded, globaalne aruanne ning mitmesugused temaatilised aruanded. Juba on valminud temaatiline aruanne, mis käsitles tolmeldajaid, tolmeldamist ja toidutootmist ning mille kinnitasid 124 valitsust 2016. aastal Kuala Lumpuris Malaisias.
2018. aasta 23. märtsil võeti Colombias IPBES-i liikmesriikide poolt vastu 4 regionaalset aruannet, sealhulgas Eestit puudutav Euroopa ja Kesk-Aasia aruanne, ning maa kahjustumist käsitlev temaatiline aruanne. Eestis on IPBESi kontaktasutuseks Keskkonnaministeerium. Eestist on aruannete koostamisel retsensendina osalenud Stockholmi Keskkonnainstituudi Tallinna Keskuse vanemekspert Kaja Peterson (Tolmeldajate, tolmeldamise ja toidutootmise aruanne) ning autorina Tartu Ülikooli vanemteadur Aveliina Helm (Euroopa ja Kesk-Aasia regionaalne aruanne).
Aasta lind (Saksamaa)

Saksamaa aasta lind (Vogel des Jahres) valimisega tegeleb 1899. aastal loodud Naturschutzbund Deutschland (NABU).
Valimised toimuvad igal aastal alates 1971. aastast.
Nõidur

"Nõidur" (poola keeles "Wiedźmin") on poola kirjaniku Andrzej Sapkowski loodud fantaasiaraamatute sari, mis koosneb lühijuttudest ja romaanidest. 
Raamatute peategelaseks on Geralt Riviast. Nõidur on Sapkowski raamatutes elukate ja kollide kütt, kes treenimise ja kehamuunduse abil saavutab üleloomulikud võimed. Raamatute alusel on Poolas "Nõidurist" loodud nii film kui ka teleseriaal. Lisaks on olemas "Nõiduri"-ainelised videomängud, graafilised romaanid, koomiksid, laua- ja kaardimängud.
Eesti keelde on "Nõiduri" saagast tõlgitud kolm raamatut – mõlemad jutukogumikud ja esimene romaan.
Elvia Sõber

Elvia Sõber (sündinud 27. aprillil 1993) on eesti kabetaja, Eesti naiste meister rahvusvahelises kabes 2011.
Ta lõpetas aastal 2011 Gustav Adolfi Gümnaasiumi.
2009. aasta augustis jagas ta juunioride maailmameistrivõistlustel rahvusvahelises kabes Viciebskis 8 punktiga 17.–18. kohta.
Derviş Eroğlu

Derviş Eroğlu (sündinud 7. märtsil 1938 Famagustas) on Põhja-Küprose Türgi Vabariigi poliitik, kes oli 23. aprillist 2010 kuni 30. aprillini 2015 Põhja-Küprose Türgi Vabariigi president.
Ta sündis aastal 1938 Famagustas. Ta lõpetas aastal 1963 İstanbuli Ülikooli arstiteaduskonna, hiljem spetsialiseerus uroloogiale.
Ta valiti aastal 1976 Rahvuskogu liikmeks. Aastatel 1976–1977 oli ta Põhja-Küprose Türgi Vabariigi haridus-, kultuuri-, noorsoo- ja spordiminister. Ta on aastast 1983 Põhja-Küprose Türgi Vabariigi Põhiseadusliku Assamblee liige. Ta on olnud kaks korda (18. detsembrist 1983 kuni 11. veebruarini 2006 ja 29. novembrist 2008 kuni 23. aprillini 2010) Rahvusliku Ühtsuse Erakonna juht. 19. juulist 1985 kuni 1. jaanuarini 1994 oli ta esimest korda Põhja-Küprose Türgi Vabariigi peaminister. Aastatel 1994–1996 oli ta opositsiooni liider. Teist korda oli ta Põhja-Küprose Türgi Vabariigi peaminister 16. augustist 2006 kuni 13. jaanuarini 2004 (kui ta kaotas valimistel Mehmet Ali Talatile). Kolmandat korda sai ta Põhja-Küprose Türgi Vabariigi peaministriks 5. mail 2009 ja oli peaministri ametis 23. aprillini 2010. Ta valiti 18. aprillil 2010 Põhja-Küprose Türgi Vabariigi presidendiks.
23. aprillil 2010 sai ta Põhja-Küprose Türgi Vabariigi presidendiks, ta oli president 30. aprillini 2015 (kaotas 26. aprillil presidendivalimiste teises voorus Mustafa Akıncıle).

Isiklikku

Derviş Eroğlu on abielus, ta on nelja lapse isa ja kolme lapselapse vanaisa.
Pingega tüüritav ostsillaator

Pingega tüüritav ostsillaator, lühend VCO (inglise k sõnadest Voltage-Controlled Oscillator) on ostsillaator, mille tekitatava võnkumise sagedus on muudetav lülituse sisendisse rakendatava pinge suurusega. Seda pinget nimetatakse tüürpingeks või seadepingeks.

Skeemid

VCO skeem valitakse lähtutavalt töösagedusest ja vajalikust sageduse reguleerimise ulatusest.
Kõrgetel sagedustel on levinud ostsillaator (siinuspinge generaator), mille sagedust määravas võnkeringis on mahtuvusdiood. Selle mahtuvust saab dioodile rakendatava alalispingega muuta ja niiviisi reguleerida ostsillaatori võnkesagedust umbes kolmekordses ulatuses (fₘₐₓ/fₘᵢₙ ≈ 3).
Väga kõrgetel sagedustel (mikrolainete alas) kasutatakse pingega tüüritavas ostsillaatoris sagedust määrava elemendina võnkeringi asemel erilist YIG- (Yttrium Iron Garnet) resonaatorit, mille resonantsisagedust tüüritakse magnetväljaga. Selleks muudetakse voolu resonaatorit ümbritsevas poolis.
Madalate sageduste jaoks on välja töötatud mitmesuguseid, peamiselt operatsioonvõimenditel põhinevaid skeeme, üks neist kõrvaloleval joonisel. Nendega on saavutatav suur reguleerimispiirkond (kuni mitme suurusjärgu ulatuses).

Kasutamine

Pingega tüüritav ostsillaator kuulub raadiovastuvõtja segustuslülituse koosseisu. Ostsillaatori võnkeringi häälestussagedust muudetakse siin mahtuvusdioodile rakendatava alalispingega.
VCO on üks faasiluku põhielemente, mis annab tagasisideahela kaudu faasidetektorile reguleerivat sagedust ja faasi.
Elektroonilises muusikas kasutatakse VCO-lülitusi helide sünteesimiseks (vt süntesaator).
Harmoonilisi võnkumisi (siinusvõnkumisi) genereerivate VCOde kõrval kasutatakse ka pingega tüüritavaid impulsigeneraatoreid, mis võivad toota ristküliku-, kolmnurga- ja saehambakujulisi impulsse.
Rudi Völler

Rudi Völler (sündinud 13. aprillil 1960 Hanaus) on Saksamaa jalgpallikoondise endine peatreener ja endine mängija. 24. juunil 2004 teatas ta koondise peatreeneri kohalt tagasiastumisest, mille põhjuseks oli koondise ebaõnnestunud esinemine 2004. aasta Euroopa jalgpallimeistrivõistlustel.
Ta mängis koondises 90 mängus ja lõi 47 väravat. Alates 2. juulist 2000 on Völler Saksamaa koondise peatreener.

Mänginud klubides

TSV 1860 Hanau
Kickers Offenbach
TSV 1860 München
Werder Bremen
AS Roma
Olympique Marseille
Bayer Leverkusen

Saavutused mängijana

1983 Saksamaa parim jalgpallur
1986 MM hõbe
1990 Maailmameister
1991 Itaalia karika võitja (AS Roma)
1992 EM hõbe
1993 Euroopa karikas (Olympique Marseille)
Mari Kaarma

Elukäik

Mari Kaarma on lõpetanud Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi 1974. aastal moe erialal.

Liikmesus

Ta on Eesti Kunstnike Liidu liige aastast 1983 ning kuulub samast aastast ka Eesti Kujundusgraafikute Liitu.

Isiklikku

Tema ema oli eesti rõivakunstnik Melanie Kaarma ning isa mööblikunstnik Voldemar Kaarma. Raamatugraafik Jüri Kaarma oli Mari Kaarma vend. Tema vend on ka vaimulik Juvenalius (Märt) Kaarma.
Kullamaa Ühispank

Kullamaa Ühispank oli pank, mis tegutses aastatel 1910–1944 Läänemaal Kullamaal.
Esimesed panga asutamise mõtted tekkisid 1907. aastal, kui Kullamaa Põllumeeste Selts ühel oma koosolekul tõstatas laenu-hoiuühingu asutamise küsimuse. Märtsis 1910 saadeti panga põhikiri (millele oli alla kirjutanud 29 isikut) kinnitamiseks.
Laenu-Hoiu Ühisuse esimene koosolek kutsuti kokku 26. septembril 1910 Kullamaa leerimajja. Esimesse juhatusse valiti Henn Pärn, Heinrich Anniko ja Jüri Uustalu; nõukogusse valiti Karl Tiigenberg, Hans Riiberg, Karl Silbermann, Reinhold Laubach ja Karl Reindorf. Algaastail oli ühisus leerimajas avatud vaid laupäeviti.
1914. aastal alanud Esimene maailmasõda tõi panga tegevusse teatava seisaku. Okupatsioonipäevil pank suleti. Eesti iseseisvuse saavutamisega algas Kullamaa Ühispangas uus hoogne tegevus. Laenu-Hoiu Ühisuse tegevuse laiendamiseks muudeti 1926. aastal panga põhikirja ja ühispank hakkas tegutsema Kullamaa Ühispanga nime all. Vahepeal kolis Ühispank Heinrich Anniko majja, kus ta püsis ligi 15 aastat. Aja jooksul muutusid need ruumid kitsaks ning juhatus otsustas leida uued, sobivamad ruumid. 1930. aastal sõlmitigi Kullamaa Põllumeeste Seltsiga ostu-müügileping, mille alusel Ühispank omandas mõttelise poole osa Põllumeeste Seltsi majast ja sellele kuuluvast maast. Ühiselt jätkati toonase rahvamaja ehituse lõpule viimist. Ehitus valmis 1930. aasta sügisel ja sama aasta novembrikuus asus Ühispank oma majja.
1935. aastal oli pangal 650 liiget. Juhatusse kuulusid Heinrich Anniko, laekur Hans Preibach ja G. Kokia. Nõukogu liikmed olid esimees K. Silbermann, esimehe abi A. Einseln, sekretär A. Veinthal, R. Laubach, A. Parbo, J. Reiners, M. Tomingas, O. Lepikson ja J. Kulver.
Pank natsionaliseeriti 1940. aastal.
Krista Andreson

Krista Andreson (sündinud 20. juunil 1976) on eesti kunstiajaloolane ja õppejõud, keskaja ajaloo ja kunstiajaloo uurija.
Andreson on õppinud 1995–2000 Tartu Ülikoolis kunstiajalugu. 2006. aastal kaitses ta samas magistrikraadi. Ta on täiendanud ennast Kieli ülikoolis, Greifswaldi ülikoolis ja Leipzigi Ülikoolis Saksamaal. 
2003–2010 töötas Andreson Eesti Kunstimuuseumi teadurina, alates 2013. aastast töötab ta teadurina Tartu Ülikooli kunstiajaloo osakonnas. 2017–2018 on ta ka Greifswaldi Ülikooli teadur. 2017. aasta lõpus valiti Andreson Paide Riigigümnaasiumi õppejuhiks. 2018. aastast on ta Viljandi Jakobsoni Kooli direktor.

Liikmesus

Andreson on Saksa Kunstiajaloolaste Ühingu (Verband Deutscher Kunsthistoriker), Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu ja Akadeemilise Ajalooseltsi liige.
V Riigikogu valimised

V Riigikogu valimised toimusid 1932. aasta 21.–23. mail.  
Valimiste eel toimus poliitilisel maastikul suurem ümberkujunemine kui ühinesid ühelt poolt põllumeeste erakonnad Ühinenud Põllumeeste Erakonnana tuntuks saanud ühendusse (tegelik nimi Põllumeeste Kogud ja põllumeeste, asunikkude ja väikemaapidajate koondus) ning teisalt liitusid Rahvaerakond, Tööerakond, Kristlik Rahvaerakond ja majaomanike ühendus Rahvuslikuks Keskerakonnaks.
Jádson

Koondisekarjäär

Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi Jádson 9. veebruaril 2011 mängus Prantsusmaa vastu.
Oma esimese ja ainsa värava Brasiilia koondises lõi ta 2011. aasta Copa América teises alagrupimängus Paraguay vastu.
Ta kuulus Brasiilia koondisse ka 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril. Ta pääses turniiril väljakule ainult finaalis Hispaania vastu, sekkudes mängu 73. minutil.
Johannes Anyuru

Johannes Anyuru (sündinud 23. märtsil 1979 Boråsis) on rootsi kirjanik ja luuletaja.
Ta sündis aastal 1979 Boråsis, tema ema on rootslane ja isa ugandalane.
Tema teostest on eesti keelde tõlgitud "En storm kom från paradiset" (ilmunud rootsi keeles aastal 2012), eesti keeles ilmus aastal 2014 pealkirja "Paradiisist tuli torm" all sarjas "Moodne aeg", tõlkija Heidi Saar. "De kommer att drunkna i sina mödrars tårar" (ilmunud rootsi keeles aastal 2017), eesti keeles ilmus pealkirjaga "Nad upuvad oma emade pisaratesse" 2018. aastal sarjas "Põhjamaade romaan", tõlkija Mari Jesmin.
Tinnitus

Tinnitus on subjektiivselt kuuldav heli ehk vilin kõrvades, ilma et seda põhjustaks tegelik heli.

Ülevaade

Inimese kõrv koosneb kolmest osast: väliskõrv, mille moodustab kõrvalest ja väliskuulmekäik, keskkõrv, mis asub kuulmekile taga ning kus paiknevad kolm kuulmeluukest, ja sisekõrv, kus asub kuulmisnärv. Kõrvakohin ehk tinnitus võib esineda iseseisva kaebusena või olla seotud ükskõik millise kõrvapiirkonna haigusega. Heli kõrvas kuuldakse vaid ise, teised seda ei taju. Umbkaudu 15% elanikkonnast kannatab mingil eluperioodil kõrvakohina all.
Vassili Mestnikov

Vassili Vassiljevitš Mestnikov (vene keeles Василий Васильевич Местников; 14. jaanuar (vkj 1. jaanuar) 1908 Jakutsk, Jakuudi oblast – 18. oktoober 1958) oli jakuudi teatrilavastaja, näitleja ja teatripedagoog, NSV Liidu rahvakunstnik.
Ta oli aastatel 1935–1938 ja 1942–1943 Jakuudi draamateatri kunstiline juht ja pealavastaja. Ta on tegutsenud ka teatripedagoogina ning tõlkinud näidendeid vene keelest jakuudi keelde.
1940. aastal tõi ta lavale koostöös näitekirjanik Dmitri Sivtsevi ja heliloojate Mark Žirkovi ja Genrihh Litinskiga valminud esimese jakuudi muusikalise draamalavastuse "Djurulujar Njurgun Bootur" ("Дьурулуйар Ньургун Боотур", 'Tarmukas Njurgun Bootur') samanimelise olongho ainetel (hiljem, 1947. aastal, loodi samanimeline ooper).

Haridustee ja töökäik

Ta lõpetas 1925. aastal  Jakutski Pedagoogilise Tehnikumi. Ta hakkas 1925. aastal mängima rahvateatris. Pärast rahvateatri likvideerimist sa temast 1926. aastal asutatud Jakuudi rahvusteatri näitetrupi liige. Aastatel 1931–1934 õppis ta GITIS-es. Lavastama hakkas 1934. aastal. Ta on töötanud Jakuudi draamateatri pealavastaja ja kunstilise juhina.
(What's the Story) Morning Glory?

"(What's the Story) Morning Glory?" on Briti rokkansambli Oasis teine stuudioalbum, mis anti välja oktoobris 1995. Albumist sai ülemaailmne hitt, mida on müüdud umbes 20 miljonit eksemplari. Suurbritannias on see kõigi aegade üks müüduim album, jäädes maha vaid The Beatlesi albumist "Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band".
Pürksi kalmistu

Pürksi kalmistu on Lääne-Nigula vallas Pürksi külas asuv keskaegne kalmistu, mis oli kasutusel 15. kuni 18. sajandini. Ajalooliselt jäi kalmistu ala Noarootsi kihelkonda, Nigårdsi (tänapäeval Nigase) talu maadele. Kalmistu tunnistati arheoloogiamälestiseks kultuuriministri 1997. aasta 1. septembri määrusega nr 59.
Kohalike inimeste hulgas on kalmistut peetud katkukalmistuks. Üks katkukalmistu asub keskaegsest kalmistust 1,7 kilomeetrit kirdes, samuti tänase Pürksi küla piires.
Nõukogude ajal ehitati kalmistul asunud Nigårdsi taluhoone asukohale Pürksi külanõukogu hoone.

Kirjeldus

Ümbritsevast veidi kõrgemal asuva keskaegse kalmistu suurem osa jääb Nõmmküla–Aulepa–Österby teest läände. Kalmistu hinnanguline suurus oli 80 meetrit (ida-lääne suunas) korda 60 meetrit (põhja-lõuna suunas). Kuigi kalmistu pind on aastasadade jooksul mullatööde käigus olulisel määral lõhutud, on tõenäoline, et kalmistu alal on veel säilinud tervemaid matuseid. Kalmistu väiksem ja tänaseks lõhutud perifeerne osa jääb mainitud maanteest idasse Miku (tänapäeval Vana-Miku) talu maadele.

Leiud

Kalmistu alalt leitud luude kohta on andmeid alates 1920. aastatest. Kolhoosi kuuri ehitamisel 1950. aastate lõpus leiti 50–80 cm sügavuselt luustikke, mis olid kõik peaga läänekaarde asetatud. Hiljem külanõukogu hoone taha kaablikraavi kaevates leiti luustikke 1 meetri sügavuselt. Esemete leidmise kohta andmed puuduvad.
Ka Nõmmküla–Aulepa–Österby teest idasse jäänud perifeersest osast on mullatööde käigus luutükke leitud. Lisaks on leitud matusejäätmeid kalmistust lõunas asuva Kolju tee piirkonnast. Sellest omakorda 10 meetrit lõuna pool tehti piimapunkti ehitamisel ulatuslikke mullatöid, kuid selle käigus matuste jälgi ei leitud.
Jaakko Hämeen-Anttila

Jaakko Markus Hämeen-Anttila (sündinud 26. veebruaril 1963 Oulus) on soome keeleteadlane, kultuuriloolane ja tõlkija, ekspert islami kultuuriloo ja araabia keele alal.
Alates 1994. aastast töötas ta Helsingi Ülikooli araabia keele ja kirjanduse õppejõuna. Aastast 2000 on ta sama ülikooli juures araabia keele ja islami uuringute professor.
Jaakko Hämeen-Anttila on ka viljakas tõlkija, kes on muuhulgas tõlkinud soome keelde Koraani (ilmus 1995) ja Gilgameši eepose (ilmus 2000).
13. novembril 2009 esines ta Granö loengute sarjas Tartu Ülikooli usuteaduskonnas loenguga "Manifold Islam".
Aastal 2002 sai ta Eino Leino auhinna.
Tema abikaasa Virpi Hämeen-Anttila on keeleteadlane, tõlkija India keeltest ja kirjanik.
Eestimaa superintendent

Eestimaa superintendent oli aastatel 1622–1919 (aastast 1638 Eestimaa kindralsuperintendent) Eestimaa kõrgeim vaimulik juht (superintendent). Ta juhtis Eestimaa Evangeeliumi Luteriusu konsistooriumi.
Rooglaid (Undu laht)

Rooglaid on Saare maakonnas Undu lahes asuv saar (laid).
Saare koordinaadid on 58° 28′ N, 23° 12′ E.
Solomija Pavlõtško

Solomija Dmõtrivna Pavlõtško (ukraina keeles Соломія Дмитрівна Павличко; 15. detsember 1958 Lviv – 31. detsember 1999 Kiiev) oli Ukraina kirjandusteadlane, publitsist, feminismiuurija ning tõlkija.

Elulugu

Solomija Pavlõtško isa oli Ukraina luuletaja ning diplomaat Dmõtro Pavlõtško. Solomija lõpetas Kiievi ülikooli romaani-germaani keelte osakonna inglise ja prantsuse keele erialal ning kaitses 1984. aastal kandidaadikraadi inglise kirjanduses. 1985. aastast töötas ta Ukraina NSV Teaduste Akadeemia Tarass Ševtšenko nimelises Kirjanduse Instituudis.  Ta oli filoloogiadoktor, professor Kiievi-Mogõla Akadeemias ning Ukraina Kirjanike Liidu liige. Ta oli külalisprofessor Alberta Ülikoolis ning Harvardi Ülikoolis, kus oli Fulbrighti stipendiaat. 1992. aastast oli ta Kiievi kirjastuse Osnovõ toimetuskolleegiumi juht.
Pavlõtško kirjutas raamatuid Ameerika romantismist, Byronist, tänapäevasest inglise romaanist ning modernismist Ukraina kirjanduses. 1992. aastal avaldati inglise keeles tema memuaarid Ukraina esimestest iseseisvusaastatest 1990–1991 "Kirjad Kiievist" ("Letters from Kiev"). Ta oli viljakas tõlkija, kes tõlkis ukraina keelde muuhulgas William Goldingi "Kärbeste isanda" ja D. H. Lawrence'i "Leedi Chatterley armukese". Samuti osales ta Maailmapanga ja UNESCO arengumaade kõrghariduse rakkerühma töös, mille raport avaldati 2000. aasta veebruaris. Lõpetamata jäi Pavlõtško biograafia Ukraina poeedist ja orientalistist Agatangel Krõmskõist ("Націоналізм, сексуальність, орієнталізм. Складний світ Агатангела Кримского", Kiiev, 2000).
Ukraina kirjanduse rolli maailmakirjanduses pidas Pavlõtsko tagasihoidlikuks, kuid suhtus selle tulevikku lootusrikkalt. 1998. aastal kirjutas ta: "Millisel kohal näen ma ukraina kirjandust maailmakirjanduses? Kahjuks mitte just silmapaistvat. Ta on vähetuntud isegi slaavi maades, veel vähem germaani ja romaani riikides. Ehkki praegu toimub palju muutusi... ja perspektiivis saavad ukraina parimad kirjandusteosed tuntuks. Ei maksa loota, et nii mõjukateks kui näiteks Lev Tolstoi, Marcel Prousti või Thomas Manni teosed. Need on väga tähelepanuväärsed kujud, kellesarnaseid meil ei ole. Seni veel ei ole. Kuid ajalugu pole veel lõppenud. Ja meil on kõik alles ees."
Pavlõtško suri majapidamisgaasimürgitusse.
Kongregatsioon

Kongregatsioon tähendab liitu. 
Katoliku kiriku kanoonilise õiguse kohaselt on kongregatsioon vaimulike ühendus, mille liikmed (preestrid, vennad, õed) annavad niinimetatud lihtsad tõotused. Tegu on lihtsustatud variandiga orduliikmete poolt antavatest pühalikest tõotustest vaesusele, kasinusele ja kuulekusele.
Enamus pärast 16. sajandit katoliku kirikus asutatud vaimulike ühendusi on kanoonilise õiguse järgi just kongregatsioonid, mitte ordud.
Katoliiklikus kontekstis võib kongregatsioon tähendada ka kloostrite liitu. Sellises tähenduses on see sõna näiteks kasutusel Püha Benedictuse Ordus, mis koosneb peamiselt geograafilistel põhimõtetel välja kujunenud kongregatsioonidest ehk kloostriliitudest.
Samuti nimetatakse kongregatsioonideks Rooma kuuria allüksusi. Tänapäeval eksisteerib üheksa kongregatsiooni: usudoktriini, idakirikute, jumalateenistuse, piiskoppide, katoliikliku hariduse, pühakuks kuulutamise, vaimulikkonna, evangelisatsiooni ning pühitsetud elu institutsioonide kongregatsioonid.
Dagestan

Loodus

Suurem osa Dagestanist on väga mägine, kliima on kuiv ja taimestik napp.

Poliitika

Peaminister on Atai Alijev, president Magomedsalam Magomedov.
Turteltuvi (perekond)

Turteltuvi (Streptopelia) on tuvilaste sugukonda kuuluv perekond linde.
Nicolaus Steno

Nicolaus Steno (taani Niels Steensen või Niels Stensen) (10. jaanuar 1638 Kopenhaagen – 26. november 1686 Schwerin) oli Taani päritolu geoloog ja anatoom.
1660. aastal läks Steno Amsterdami, et õppida inimese anatoomiat. 1665. aastast Itaalias Firenzes suurvürst Ferdinando II ihuarst. Steno reisis Itaalias palju ning tegi mitmeid tähelepanekuid, millega pani aluse geoloogiale.
1669. aastal avaldas ta oma geoloogilised tähelepanekud pealkirja "De solido intra solidum naturaliter contento dissertationis prodromus" all. Steno väitis, et kvartsi kristallid võivad küll olla väga mitmesuguse kujuga, kuid samade tahkude vaheline nurk on neil alati sama suur. Tänapäeval tuntakse seda seadust kristallograafia esimese seadusena. Samuti arvas Steno, et fossiilid on kunagi elanud organismide kivistunud jäänused. Sarnaseid mõtteid oli küll avaldatud varemgi, mistõttu ei saa seda avastust täielikult Steno nimele kirjutada. Steno oli ka esimene, kes taipas, et maakoor on "ajalooraamat", kuhu on salvestatud geoloogilises ajas toimunud sündmused. Steno sõnastas superpositsiooniprintsiibi, kihtide algse horisontaalsuse printsiibi ning kihtide algse pidevuse printsiibi pannes sellega aluse stratigraafiale. Et olla kooskõlas piibliga, pidi Steno Maa ajaloo siiski 6000 aasta sisse ära mahutama.
Teadusega tegi Steno lõpparve väga noore mehena. Võimalik, et Steno andeka teadlasena mõistis, et geoloogilised tähelepanekud ei lähe kuidagi kokku piibli versiooniga maailma loomisest ning otsustas seetõttu teadusest loobuda. Aastal 1667 hakkas ta katoliiklaseks (oli varem luterlane) ning veetis ülejäänud osa elust misjonitööl luterlikul Põhja-Saksamaal. 1677. aastal sai ta piiskopiks.
Uno Vunk

Uno-Georg Vunk (11. september 1930 Tallinn – 17. november 2012 Tallinn) oli eesti poksija.
Vunk poksis aastatel 1946–1958 Spartakis, kus tema treener oli Evald Seepere.
Vunk oli kärbeskaalus (kuni 50,8 kg) Eesti NSV meister (1949), kukk-kaalus (kuni 53,5 kg) Eesti NSV meister (1950) ja sulgkaalus (kuni 57 kg) viiekordne Eesti NSV meister (1952–1956).
Vunk sai Spartaki üleliidulistel noorte meistrivõistlustel kärbeskaalus (kuni 50,8 kg) II koha (1949).