google/wiki40b huggingface dataset:
Kopli tänav

Kopli tänav (vanasti Telliskopli tänav ja Kalinini tänav) asub Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kalamaja, Karjamaa, Sitsi ja Kopli asumis ning Kopli poolsaarel.
Kopli tänav algab Kesk-Kalamaja tänava ja Põhja puiestee ristmikult Balti jaama juures ning kulgeb esialgu läände. Tal on ühine ristmik paremalt Vana-Kalamaja tänavaga, vasakult Reisijate tänavaga, paremalt Kotzebue tänava, Vabriku tänava ja Malmi tänavaga ning vasakult Telliskivi tänavaga. Seejärel keerab tänav loodesse. Tal on edasi ühine ristmik paremalt poolt Graniidi tänava, Salme, Kungla ja Volta tänavaga, ta piirneb vasakult Kopli kaubajaamaga, ristub paremalt Erika ja vasakult Ristiku tänavaga, paremalt Angerja ja Karjamaa tänavaga ning vasakult Paavli tänavaga, keerab taas läände, ristub vasakult Sitsi tänavaga, paremalt Tööstuse tänava ja Paljassaare teega, vasakult Niidi ja Lõime tänavaga, paremalt Maleva tänavaga, vasakult Sõle ja Pelguranna tänavaga, piirneb vasakult Kopli kalmistupargiga, pöördub taas loodesse, ristub vasakult Vasara tänava, paremalt Uus-Maleva tänavaga, vasakult Ankru tänava ja paremalt Kilbi tänavaga, vasakult Marati ja Ketta tänavaga, paremalt Sepa ja Kaevuri tänavaga ning vasakult Süsta ja Kaluri tänavaga.
Kopli tänav on ligikaudu 6,25 km pikk.
Algusest kuni peaaegu lõpuni, nimelt kunagise laevaehitustehase peahoone juures oleva lõpp-peatuseni kulgeb Kopli tänava ääres trammitee: tänava algusest kuni Ristiku ja Erika tänavani Kopli tänava vasakus servas ja sealt edasi paremas servas. Alates Sõle tänavast kuni trammide lõpp-peatuseni kulgeb tänaval ka bussiliin.

Ajalugu

Kopli poolsaare asustuse algandmed pärinevad 14. sajandist, mil mainiti Koplirannas olnud kaluriküla praeguses Maleva tänava algosas ligikaudu kohal, kus tänapäeval on Keraamikatehas. Seal paiknes linna telliselööv ja seetõttu kandis paik vanasti Telliskopli nime. Sinna viis Suure Rannavärava juurest läbi Kalamaja eeslinna tee, mis kulges ligikaudu tänapäevaste Tööstuse, Soo ja edasi Kopli tänava sihil juba mainitud kaluriküla suunas. 1772 keelati surnute matmine kirikutesse ja tuli asutada uusi kalmistuid. 1773 ühendati Sitsimäele suunduv teelõik linna Nunnaväravaga tänapäevase Kopli tänava sihil. Tee kandis pikka aega Telliskopli tänava nime. 1774 rajati telliselöövi ja kaluriküla vahele Niguliste ja Oleviste kiriku saksa koguduste kalmistu (Kopli kalmistu). 
Tänav nimetati alles 14. jaanuaril 1925 ametlikult Kopli tänavaks. 
1928. aastal kirjutati ajalehes Rahvaleht: «Kopli tänav on üldse kuulus pussitamiste, peksmiste ja röövimiste poolest. Seda teed mööda liigub "koplielement", kelle suhtes inimene kunagi kindel ei või olla, kas ta terve nahaga ehk röövimata läbi pääseb.»
Aastatel 1950–1990 kandis Kopli tänav kommunistliku revolutsionääri Mihhail Kalinini nime. Kalinin töötas mõnda aega Volta tehases, kus tegi ühtlasi tööliste seas kommunistlikku kihutustööd.
Peeter Malla

Peeter Malla (sündinud 9. novembril 1951) on eesti tööstuskunstnik ja karikaturist.
Ta lõpetas 1980. aastal ERKI tööstuskunsti eriala. 
Kuni 2006 töötas ARS Keraamika juhatuse liikmena.
2007. aastal korraldas Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum teatriteemaliste karikatuuride videoinstallatsiooni. Muuseumi kogust pärinevad karikatuurid olid esitatud 1969, 1970, 1973 ja 1974 aastal Teatriliidu ja Õhtulehe poolt korraldatud teatriteemalisele karikatuuride võistlusele "Teater ja meie". Karikatuuride autoriteks olid: Jüri Aljak, Peeter Ernits, Olimar Kallas, Teet Kallas, Feliks Kark, Ants Kasesalu, Mati Kütt, Peeter Malla, Illar Mõttus, Tõnu Puustusmaa, Janno Põldma, Elmar Rõigas, Tõnis Teemaa, Elle Tikerpäe, Eduard Tüür, Mart Ummelas, Kuulo Vahter, Ilmar Vaino, Aarne Vasar, Kurti Vool.
Metallist (kaubalaev)

Metallist (algselt Sirius, 1907–1915 Swansea Bay, 1915–1918 Martin, 1918–1923 Svoboda) oli Teise maailmasõja alguses 1939. aasta septembris Eesti territoriaalvete lähedal uputatud NSV Liidu kaubalaev. 
Laeva ehitas 1903. aastal Inglismaal West Hartlepooli laevatehases firma Irvines Shipbuilding & Drydock Co.   1907. aastani oli omanik Göteborgi A/B Sirius, 1915. aastal omandas laeva Mehaanilise Puutööstuse Aktsiaselts A. M. Luther (AG für Mechanische Holzarbeitung A. M. Luther) Tallinnas, seejärel mobiliseeriti laev Esimese maailmasõja ajaks Venemaa Keisririigi Balti laevastikku.
1918. aastal läks aurik Petrogradi veetranspordi rajoonivalitsuse alluvusse, 1923. aastal võtsid sõjaväelased auriku uuesti üle. Alust kasutati söe transpordiks Punalipulise Balti laevastiku suurtele lahingulaevadele.
Laev sattus pidevalt õnnetustesse ja ehitati selle tagajärjel korduvalt ümber. 
NSV Liidu teadeteagentuuri TASS teatel uputas laeva 27. septembril 1939 tundmatu allveelaev. Tegelikult uputas laeva Nõukogude Liidu kõrgema juhtkonna käsul ''false flag'' operatsiooni käigus Punalipuline Balti laevastik.
Eellooks oli interneeritud Poola allveelaeva Orzeł põgenemine Tallinnast 18. septembril, mis andis NSV Liidule ettekäände süüdistada Eestit Nõukogude Liiduga sõjas oleva riigi abistamises. 
19. septembril teatas Vjatšeslav Molotov Eesti saadikule August Reile, et NSV Liit paneb vastutuse Orzełi põgenemise eest Eestile ning Punalipuline Balti laevastik hakkab seda laeva otsima kogu Soome lahe ulatuses. Sellega seati tegelikult sisse mereblokaad, millega kaasnes Nõukogude sõjalaevade tungimine Eesti territoriaalvetesse ja Eesti ranniku tulistamine.
24. septembril nõudis NSV Liit Eestilt ultimatiivselt vastastikuse abistamise pakti (nn baaside lepingu) allakirjutamist, ähvardades keeldumise korral sõjaga. Täiendavalt survestati Eestit kaubalaeva Metallist uputamisega. Eesti alistus ja 28. septembril kirjutati lepingule alla.
Laevavrakk lebab Narva lahes Ontika pankranniku lähedal asuvast Valaste tulepaagist umbes 10 km põhja suunas.
Viitina mõis

Viitina mõis (saksa keeles Kosse) oli rüütlimõis Rõuge kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Võru maakonda Rõuge valda.
Mõisat mainiti esimest korda 1542. Mõisa nimi tuleb aadlisuguvõsalt Vietinghoff'id, kelle esindajad olid 16. sajandi lõpust kuni 1782. aastani mõisa omanikud.
Lõuend

Lõuendile maalimine

Alates 18. sajandist tõrjus lõuend kõik ülejäänud materjalid kõrvale ning muutus populaarseimaks alusmaterjaliks, eriti õlimaalidele. Lisaks lõuendile kasutatakse ka kartongi ja vineeri.
Lõuendi üheks eeliseks on, et maalitud lõuendi saab alusraamilt maha võtta ja kokku rullida. Samas on lõuend on kergesti lõhutav. Teda saab lõigata, läbi torgata, käristada. Lisaks reageerib lõuend õhuniiskusele ja temperatuurile.
Kõige vastupidavam on linane lõuend, sellest järgmine kanepine lõuend. Puuvillane lõuend jääb oma omadustelt eelpool nimetatuile alla. Linane lõuend võib õli toimel hapraks muutuda, kanepine kipub õhu ja niiskuse käes pruunistuma.
Heale lõuendile esitatakse kindlad nõudmised. Vastu valgust vaadates on hea lõuend igalt poolt ühtlase koega, selle pealispind ei ole liiga karvane. Niisutamine ei tohi teda tumedamaks muuta ning ta peab imema vett ühtlaselt. Tavaliselt on lõuend apreteeritud, see tähendab tärklisekliistriga läbi immutatud. Tänu sellele muutub lõuendi pind tihedamaks, tugevamaks ja siledamaks.
Enne maalima hakkamist tuleb lõuend kindlasti kinnitada alusraamile. Seda nii maalimise kergendamiseks, kui ka lõuendi paremini säilimiseks.
Tänapäeval on võimalik osta nii krunditud kui ka kruntimata lõuendeid.
Sprēstiņi mõis

Sprēstiņi mõis (saksa keeles Spurnal, läti keeles Sprēstiņu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Rubene kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Kocēni piirkonnas Dikļi vallas.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 7 ja 3/8 adramaad, sellele allus 159 mees- ning 208 naishinge.

Karjamõisad

Mõisale kuulus aastal 1816 üks karjamõis: Annenhof.
Laeva jõuseadmed

Peamasin

Peamasin on kõige olulisem jõuseade laevas, mille eesmärk enamjaolt on laeva liikuma panemine ja peatamine tagurpidikäiguga, aga kui laeva sõukruvi on pööratavate labadega, siis sama peamasina jõul laev ka muudab liikumise suunda. Mootoreid kategoriseeritakse järgnevalt: kujupõhiselt (A-kujuline-, lamav-, ridamootor), pöörete arvu põhiselt (aeglane (kuni 300p/min), keskmine (301-900 p/min) ja kiire mootor (üle 900 p/min)), taktide põhiselt (nelja- ja kahetaktiline) ja energiaallika põhiselt (diisel (ka masuut), gaas, kivisüsi, tuumaenergia ja elekter). Kui laeva peamootor töötab elektriga, siis energia toodetakse laevas kohapeal diiselgeneraatoritega. Elektrimootorite plusside hulka kuuluvad võimalus ehitada väga hea manööverdamisvõimalusega laevu, millel sõukruvid pöörlevad 360° ümber oma telje ja mille labasid on võimalik veel omakorda seadistada vastavalt vajadusele. Energiat on võimalik vastavalt vajadusele mujale suunata.
Tuumaenergiat kasutavad laevad, mille varustamine muu energiaallikaga on probleemne nagu allveelaevad, lennukikandjad ja jäälõhkujad, mis töötavad suurematest sadamatest kaugel (Antarktika). Kõige suuremad ja võimsamad mootorid on aeglaste pööretega,  A-kujulised, kahetaktilised diiselmootorid. Nende mootorite keskmine kiirus on 120 pööret minutis ja sõuvõll ühendatakse otse ilma käigukastita mootori külge.

Vööripõtkur

Vööripõtkur on laeva vööris asuv keskteljega risti olev veealune sõukruvi(d), mis parandab laeva manööverdamisvõimet vööri ühele või teisele poole lükates. Kuna tegu on väga kalli lisavarustusega laevade juures, siis varustatakse neid ainult laevadega, mis silduvad väga tihti. Näiteks Tallinki reisiparvlaevad. Kaubalaevade puhul ostetakse sadamas opereerivalt ettevõttelt sisse puksiiriteenust, mis vajadusel laeva kai äärde lükkab.
Kaisa Kaer

Kaisa Kaer (sündinud 1981) on eesti tõlkija.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajaloo erialal 2004. aastal.
Ta töötas BNS-is välistoimetajana.
On töötanud ajakirjas Stiil toimetajana. Tõlkinud umbes paarkümmend raamatut, neist kuulsaimad emaga kahasse tõlgitud “Harry Potteri” raamatud.

Tunnustus

2008 pälvis ta emaga kahasse IBBY Eesti osakonna poolt välja antava lastekirjanduse tõlkepreemia Paabeli Torni.

Isiklikku

Ta on luuletaja Peep Ilmeti ja tõlkija Krista Kaera tütar ning Kaaren Kaera õde.
Imbi ja Ärni

Imbi ja Ärni on tegelased Andrus Kivirähki romaanis "Rehepapp".
Tegemist on vanapaariga, keda iseloomustab erakordne ahnus. Nende elu sisu on varastamine või santimine.
Raamatus ei mainita neid kordagi eraldi, mis tahes situatsioonis on nad alati lahutamatult koos. Imbi ja Ärni harrastavad mardi- ja kadrijooksmist ning alustavad sellega juba varavalges, kaasas suured kotid, kuhu ande koguda. Kui juhtub, et mõnes majapidamises neile ust ei avata, panevad nad omaniku viljapuuaiale needuse peale.
Vanapaar on kaval ja sõnaosav, tuntakse ka rahvatarkust, kuid ometi kaalub need omadused üle saamahimu. Näiteks läheb neil korda kinni püüda ülisuure piimaanniga merilehm, mis neilt kerge vaevaga üle kavaldatakse.
Nad käivad sageli käsikäes ja teevad koos kniksu. Imbi kõneleb laulval hääletoonil.
Alla Lilleorg

Alla Lilleorg (aastani 1981 Alla Udovenko; sündinud 30. märtsil 1950 Tallinnas) on eesti baleriin.
Aastal 1969 lõpetas Tallinna koreograafiakooli. Aastatel 1969–1991 oli Vanemuise balletisolist.
Aastal 1994 asutas Ida Tantsukooli, mida juhib koos abikaasa Tiit Lilleoruga.
Helle Simm

Helle Simm (neiuna Helle Luberg; 23. jaanuar 1920 Tallinn – 7. oktoober 1991 Tallinn) oli eesti hüdrobioloog ja hüdrokeemik, bioloogiadoktor (1972; professor 1976). Helle Simm oli Valve Saarma kaksikõde.

Elukäik

Aastal 1945 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli farmakoloogias. Pärast seda töötas sealsamas õppejõuna.
Aastatel 1950–1990 töötas ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudis.
Aastast 1977 oli ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige.
Ta oli Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keemia-, Geoloogia- ja Bioloogiateaduste Osakonna juures töötanud sisevete antropogeense eutrofeerumise probleemkomisjoni esimees.
Kuulus korporatsioon Indla liikmeskonda (coetus 1938/II).
Otto Brahm

Elulugu

Brahm oli kaupmehe poeg. Ta oli algul teatrikriitik ning 1889. aastast ajakirja Freie Bühne für modernes Leben esimene peatoimetaja. Sellest ajakirjast sai peagi naturalismi hääletoru Saksamaal. Ajakirja eesmärgid olid sõnastatud nii: "Uue kunsti lipukiri, mille juhtivad vaimud on kuldsete tähtedega kirja pannud, on üksainus sõna: tõde; ja tõde, tõde igal eluteel, taotleme ja nõuame ka meie (...). Mitte objektiivset tõde, mis jääb võitlejatel tabamata, vaid individuaalset tõde, mis on sisimast veendumusest vabalt ammutatud ja vabalt välja öeldud: sõltumatu vaimu tõde."
Aastal 1889 sai Brahm ka Berliinis teatrikriitikute poolt asutatud teatriühingu Freie Bühne esimene president. See ühing seadis eesmärgiks naturalistlike ühiskonnakriitiliste draamade etendamise. Esimesena toodi lavale Henrik Ibseni näidend "Kummitused", peagi ka Gerhart Hauptmanni "Enne päikesetõusu". Aastast 1894 juhtis Brahm Berliini teatrit Deutsches Theater ning tegi Hauptmannist teatri näidendikirjutaja. Selle teatri ansamblis alustas 1894 Max Reinhardt. Brahm protežeeris ka Fritz Stavenhagenit ja juhatas 1905–1912 Berliini teatrit Lessingtheater.
Teatrijuhina analüüsis Brahm enne iga lavastust uue näidendi teksti, et pöörata tähelepanu üksikasjadele. Näitlejad pidid tavapärase deklameerimise asemel näitlema realistlikult ja psühholoogiliselt usutavalt. Nende uuendustega andis Brahm olulise panuse kammerteatri kujunemisse.

Isiklikku

Brahmil oli suhe oma ühingukaaslase, teatri Deutsches Theater õigusnõuniku Paul Jonase abikaasa Clara Jonasega (1863–1922).
Brahmi noorem vend oli näitleja Ludwig Brahm, õepoeg näitleja John Brahm.
2008. aastast on Berliini Kunstide Akadeemias hoiul umbes tuhat Brahmi kirja.

Mälestuse jäädvustamine

Berliinil Schumannstraßel teatri Deutsches Theater ees on Brahmi mälestussammas.
Despina

Avastamine

Despina avastati kosmosesondi Voyager 2 tehtud fotode pealt 1989. aasta juuli lõpus. Sellele anti ajutine nimetus S/1989 N 3. Avastus kuulutati välja 2. augusti 1989 Rahvusvahelise Astronoomiauniooni teadaandes nr 4824, kuid seal mainiti vaid "10 päeva jooksul võetud 5 kaadrit", mistõttu on avastamiskuupäev millalgi enne 28. juulit. Kaaslasele anti nimi Despina 16. september 1991.

Füüsikaline iseloomustus

Despina on ebakorrapärase kujuga ja pärast teket pole sisemised geoloogilised protsessid seda ilmselt mõjutanud. On võimalik, et Despina koosneb Neptuuni algsetest kaaslastest, mis lagunesid Tritoni häirituse tõttu peagi pärast Tritoni püüdmist väga ekstsentrilisele orbiidile.

Orbiidi iseloomustus

Despina orbiit jääb napilt väljapoole Neptuuni Le Verrieri rõngast ja asub Thalassa orbiidi lähedal. 
Despina tiirleb Neptuuni sünkroonse orbiidi raadiusest madalamal, mistõttu väheneb Despina orbiit aegamööda ja kunagi võib Despina langeda Neptuuni atmosfääri või Roche'i piiri ületamisel laguneda tükkideks, mis jäävad Neptuuni rõngastesse tiirlema.
Rannamõisa vald

Rannamõisa vald (saksa keeles Vogelsang) oli vald Läänemaal Martna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Rannamõisa vald Haeska vallaga.
Valla alal asus Rannamõisa mõis.
Rosanna Lints

2011

Pärast saadet sai Rosanna tuule tiibadesse. Ta asus õppima Georg Otsa nimelisse Tallinna Muusikakooli.
Rosanna mängis peaosa ka muusikalis "Valge laev"
Alates 2011. aastast on ta bändi POP Maniacs üks lauljatest.

2012

15. jaanuaril 2012 ilmus Rosannal esimene singel "Tuli aknas", mille autoriks on Jaagup Kreem.
1. märtsil alanud telesarja "Ühikarotid" uuel hooajal mängis ta Lottat.
3. märtsil toimunud konkursi "Eesti Laul 2012" finaalis sai ta koos POP Maniacsiga neljanda koha.
Aprillis ilmus koostöös POP Maniacsiga singel "Lying in the Lies". 28. mail ilmus Rosannal teine soolosingel "Soovin, et sa oleksid siin", mille autoriks taas Jaagup Kreem.
Juunis esines Terminaatori 25. aastapäeva tuuril koos Trafficuga.

2013

Jaanuaris ilmus Rosanna raadiosõbralik kolmas singel "Follow Me", mis pälvis konkursi "Eesti Laul 2013" esimeses poolfinaalis 6. koha. 
2013. aasta novembris osales Rosanna Eesti eri paigus Karavani 30. aastapäeva tuuril. Kontserdisarja raames taaselustati Karavani aastatetagune hitt "Vaikselt" .
Detsembris osales jõuluturneel "Jõulumüsteerium" koos Alen Veziko, Koit Toome, Luisa Värgi ja C-Jamiga.

2014

Kevadel liitus Rosanna bändiga Würffel, vahetades lauljana välja emaks saanud Marvi Vallaste. Esimene singel "Shake it out" koos Rosannaga anti välja juunis.
Esseni mõis

Esseni mõis (Esena muiža või Lielā muiža, vanasti ka Spilves muiža või Gotāna muiža, saksa keeles Gothanshof, Essenhof või Drelings hof) oli mõis Lätis Riia linnas Spilve asumis; selle peahoone aadress oli Kleistu iela 131A. Omaaegse haldusjaotuse järgi asus Riia kreisi Piņķi kihelkonnas.
Esseni mõisa esimene omanik oli Riia raehärra Kaspar Dreling. Tema tütar abiellus raehärra Andreas Gothaniga. Mõisa tänapäevane nimi on tulnud järgmisest suguvõsast, kelle valdusse mõis kuulus. Aastal 1774 omandas mõisa Immanuel Just Essen, Riia toomkiriku pastor. Mees oli kirglik autogrammide koguja, kelle kogus olid nii Voltaire kui ka Diderot' autogrammid.
Mõis jäi Essenite kätte 19. sajandi teise pooleni, mil selle ostis vene kaupmees Popov. Popovide kätte jäi mõis kuni aastani 1940.
Lisaks ilmselt 18. sajandil ehitatud peahoonele on säilinud väike park ja aed. Kõrvalhoonetest on säilinud halvas seisukorras olev kelder.
Junge Union

Junge Union (ametlik nimi Junge Union Deutschlands) – CDU/CSU noorteühendus Saksamaal. See on suurim noorte poliitiline organisatsioon Saksamaal ja Euroopas.

JU Iseloomustus

Junge Union on poliitiline organisatsioon (CDU / CSU), mis osaleb aktiivselt ühiskonnaelu korraldamises ning pakub ettevõtlikele ja poliitikahuvilistele noortele parimaid arenguvõimalusi. Ühendus määratleb ennast kui liberaalne, progressiivne, kuid konservatiivne organisatsioon. JU on demokraatia ja sotsiaalse turumajanduse poolt. See organisatsioon toetab Euroopa integratsiooni ja partnersuhteid USA-ga NATO raames. Peamine ülesanne on riigi heaolusüsteemi reformimine.

Poliitiline seisukoht

Junge Union tegeleb põlvkondade võrdõiguslikkusega, pensionireformiga ja tervishoiusüsteemiga. JU eesmärk on võidelda tööpuudusega. Junge Union tahab luua rohkem töökohti ja koolitusi noortele. Eesmärkideks on noorte kaasamine riigi ja ühiskonna kujundamisse, noorte julgustamine ideede elluviimisel ning sellele mitmekülgne kaasa aitamine ja arendamine.
Junge Union ühenduse peakorter asub Berliinis. Organisatsioon on esindatud peaaegu igas kogukonnas Saksamaal.
Salajõe allikad

Salajõe allikad on allikad Läänemaal Lääne-Nigula vallas Salajõe külas. Allikate geograafilised koordinaadid on 59° 1′ 5″ N, 23° 39′ 44″ E. Allikad jäävad Salajõe maastikukaitsealale. Allikad kujutavad endast Läänemaa suurimal karstialal (Salajõe karstiala) Salajõe maa alt väljumist.
Allika piiranguvöönd on 50 m (0,8 ha).
Salajõe allikate keskkonnaregistri kood on VEE4511700.
Nikolai Kondratjev

Nikolai Dmitrijevitš Kondratjev (16. märts (4. märts) 1892 – 17. september 1938) oli vene majandusteadlane. Kondratjev lõpetas Peterburi ülikooli. 1920. aastatel oli ta juhtivaid nõukogude majandusteadlasi, sattus aga siis põlu alla. 1930 Kondratjev arreteeriti ja mõisteti pikaks ajaks vangi. Uuel kohtuprotsessil mõisteti Kondratjev 1938. aastal surma ja lasti samal päeval Moskva lähedal maha.
Ta oli tsüklilise konjunktuuriteooria üks esimesi esindajaid.

Looming

Vaadeldes majandusnäitajate (näiteks hinnad, intressimäärad, töötasud, väärtpaberikursid, väliskaubanduse vood) 140 aasta jooksul Suurbritannias, Prantsusmaal ja USA-s, jõudis Kondratjev oma 1926. aasta töös järeldusele, et tööstusriikide majanduslik areng kulgeb umbes 50 kuni 60 aasta pikkuste tõusu ja languse lainetena.  Teednäitavate baasinnovatsioonide (näiteks aurumasina leiutamine, auto leiutamine, raudtee levik, elektri kasutuselevõtt) toimel pöördub majandus stagnatsioonist tõusuteele. 
Vastupidi marksismi ennustusele ei ole kapitalism Kondratjevi arvates mõistetud lõplikule allakäigule, vaid toibub uue laine tõusufaasis.
Aastal 1939 avaldatud raamatus "Business Cycles" võttis Joseph Schumpeter pikkade konjunktuurilainete kohta kasutusele termini "Kondratjevi lained".
Kodasoo vald

Kodasoo vald (saksa keeles Kotzum) oli vald Harjumaal Kuusalu kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja seejärel liideti see 1891 Jõelähtme vallaga.
Valla alal asus Kodasoo mõis.
Robert Putnam

Elukäik

Ta on üles kasvanud Port Clintonis Ohio osariigis. Ema oli kooliõpetaja ja isa ehitaja. Tema enda sõnade järgi oli Port Clinton "küllaltki tähelepandamatu", kuid "hea koht, kus üles kasvada". Nagu enamik teismelisi 1950. aastate Ameerika väikelinnades leidis ta oma elu olevat pärssiva. Ta pere oli mõõdukas vabariiklane ja metodist, aga tema enda vaated ei kujunenud samaks.
1963. aastal lõpetas ta kiitusega Swarthmore’i kolledži Philadelphias. Seal tutvus ta ka oma tulevase abikaasa Rosemaryga. Abielu ajal vahetas Robert usutunnistust – astus juudi usku, mida tutvustas talle ta naine. Ta õppis ka Balliol Kolledžis Oxfordis, kus ta veetis palju aega David Butleri ja Donald Stokesiga. Ta sai 1965. aastal magistrikraadi Yale’is ja 1970. aastal doktorikraadi.
Peale lõpetamist 1975. aastal ühines ta Michigani Ülikooliga, kus temast sai täiskohaga politoloogiaprofessor. 1979. aastal läks ta Harvardi, kus temast sai valitsuse professor, seal oli ta ka 1984–1988 osakonna juhataja. 1989. aastal määrati ta Kennedy Kooli dekaaniks. Nüüd ta on avaliku poliitika professor Harvardi Ülikoolis.

Seos Eestiga

2006. aastal toimus Tallinnas XI Avatud Ühiskonna Foorum, mille peaesineja olid Robert Putnam. Foorum keskendus teemale, mis on sotsiaalne kapital ning miks on see oluline. Putnam võrdles oma ettekandes sotsiaalset, füüsilist ja inimkapitali.
Paul Poom (näitleja)

Isiklikku

Paul Poomile tungiti 1993 Tallinna vanalinnas kallale, mille tõttu ta invaliidistus. 
Abielust Mare Poomiga on tal tütar Mari-Lin Poom, kellel on pojad Oskar ja Otto. Järgnenud kooselust Anne Paluveriga on Poomil poeg Paul.
Simonetta Sommaruga

Simonetta Sommaruga (sündinud 14. mail 1960) on Šveitsi poliitik Sotsiaaldemokraatlikust parteist. Ta on Šveitsi liidunõukogu liige ja Riikliku justiits- ja politseiameti juht.  Sommaruga oli Šveitsi asepresident 2014. aastal ning 2015. aastal sai temast Šveitsi liidupresident.
August Aoneem

August Eduard Aoneem (kuni 1935 August Eduard Lassmann; 23. märts 1886 Pajaka vald, Harjumaa – 8. mai 1955 Tallinn) oli eesti arst.
Ta õppis 1921–1926 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arsti astme väärilisena. Akadeemiliselt kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi.
1907–1910 teenis ta velskrina Vene sõjaväes, 1910–1911 kuulus Harjumaa tervishoiukomisjoni, oli 1911–1913 kreisivelsker, 1913–1918 Tallinna kohtuarsti abi, 1918–1920 teenis Vabadussõjas.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta Tallinnas sisehaiguste- ja lastearstina, oli 1930. aastail Tallinna 3. ambulatooriumi arst ja linna vaestearst. 1942–1950 oli ta Tallinna Keskhaigla ja alates 1950 Tallinna TSN Täitevkomitee tervishoiuosakonna kohtumeditsiini ekspert, ka krooniliste haigete haigla ordinaator.
August Aoneem oli ka Jaan Tombi nimelise Kultuurimaja meeskoori laulja.
Poolkinnised avangud

Poolkinnised avangud on maleavangud, mis algavad valge avakäiguga 1.d2-d4 ja millele mustad teevad ükskõik millise muu vastukäigu peale käigu 1...d7-d5.