google/wiki40b huggingface dataset:
Ravanahatha

Ravanahatha on poogenpill, mis oli kunagi populaarne Indias ja Sri Lankal ning neid ümbritsevates piirkondades. See on  India keelpill, mis on hilisemate Lääne keelpillide, näiteks viiuli ja vioola eelkäija.

Ajalugu

Ravanahatha pärineb usutavasti Sri Lanka hela (singali) tsivilisatsioonist, deemonkuningas Ravana ajast. Pilli keha on tehtud kookospähkli koorest, mis on kaetud kodukitsenahaga. Bambusest dandi kinnitatakse koore külge. Kaks põhikeelt on valmistatud vastavalt terasest ja hobusejõhvidest. Pika poogna külge on kinnitatud helisevad kellukesed. Indias on viiuli vanimaks eelkäijaks ravanastrom. See instrument kuulus arvatavasti 5000 aastat eKr India valitsejale. Ravanastrom sarnaneb ravanahathaga, mida leiab isegi tänapäeval Rajasthanis. Mütoloogia tunnustab ravanahatha loomise eest "Ramayana" Ravanat. Ravanahathat mängiti ühel keelel, mis oli umbes 56 cm pikk ja hõlmas kolm oktavit. Viiul aga hõlmab kolm oktavit neljal keelel sõrmlauaga, mis on 14 cm pikk. Seega oli ravanahatha neli korda suurem. Mõlemat mängitakse poognaga.
Läbi keskaegse India ajaloo olid kuningad muusikapatroonid; tänu sellele suurenes ravanahatha populaarsus kuninglike perede seas. Rajasthanis ja Gujaratis oli see esimene muusikainstrument, mida õppisid printsid. Tänu Rajasthani sangeet'i traditsioonile kasvas ravanahatha populaarsus ka naiste seas.
Legendi järgi oli Ravana jumal Šiva tulihingeline austaja ning teenis teda, mängides ravanahathat. "Ramayana" eeposes võttis Hanuman pärast Rama ja Ravana vahelist sõda maast ravanahatha ning naasis Põhja-Indiasse. Indias Rajasthanis mängitakse ravanahathat tänapäevalgi. Sealt rändas ravanahatha lääne poole Lähis-Idasse ja Euroopasse, kus 9. sajandil hakati seda kutsuma "tugevaks ravaniks". Mõned uskusid, et Hanuman tõi ravanahatha Sri Lankalt Indiasse.

Levimine läände ja viiuli eelkäija

Araabia kauplejad viisid ravanahatha endaga kaasa 7. ja 10. sajandi vahel. Kaubateede kaudu jõudis see Araabia poolsaarele ja seejärel Vahemere piirkonda. Hispaanias, Itaalias ja mujal Euroopas on ravanahatha Lääne klassikalises muusikas kasutatavate keelpillide (vioola ja viiul) eelkäija.

Kasutus tänapäeval

Tänapäeval on toimunud ravanahatha taassünd Sri Lanka helilooja ja viiuldaja Dinesh Subasinghe käe läbi, kes on pilli kasutanud mitmes oma teoses (näiteks "Rawan Nada" ja "Karuna Nadee").
Muuluka tänav (Tallinn)

Muuluka tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis. Muuluka tänav algab Sisaski tänavalt ja lõpeb Kadaka puiesteel. Muuluka tänav on idakirde-lääneloodesuunaline ja ligikaudu 205 meetri pikkune.

Tänava nimi ja ajalugu

Muuluka tänav asub endise Peetri aedlinna maa-alal. Tänava varasem nimi oli Keila tänav (vene keeles Кегельская улица). 13. novembril 1925 sai tänava nimeks Maasika tänav. Aastatel 1940–1941 oli see Marja tänav. Praeguse nime sai Muuluka tänav 25. septembril 1959.
Mariliis Valkonen

Mariliis Valkonen (sündinud 31. juulil 1981 Tallinnas) on eesti helilooja.
Tema loomingut on esitatud sellistel muusikaüritustel nagu 2014. aasta Tallinn Music Week ja Uue eesti koorimuusika kontsert.
Ib Michael

Ib Michael (sündinud 17. jaanuaril 1945 Taanis Roskildes) on taani kirjanik.
Ta on lõpetanud aastal 1964 Roskildes gümnaasiumi (Roskilde Katedralskole) ja Kopenhaageni Ülikooli, kus ta õppis Kesk-Ameerika indiaani kultuuri ja keeli.
Ta on avaldanud arvukate romaanide kõrval ka luulet, reportaaže ja reisikirjeldusi. Kaasakiskuva jutustajana seob ta ulmade maailma igapäevase ja reaalsega, luues tõetruu ja lahutamatu terviku. Ta esindab skandinaavia maagilise realismi traditsioone.
Põhjaku raba

Põhjaku raba on raba Järva maakonnas; see on osa Epu-Kakerdi soostikust. Põhjaku raba kuulub Kõrvemaa maastikukaitseala koosseisu.
Néa Salamís Famagusta FC

Nea Salamis Famagusta FC on Famagustast pärit Küprose jalgpalliklubi mis tegutseb alates 1974. aasta Türgi invasioonist Küprosele ajutiselt eksiilis Larnacas. Klubi nimi tuleneb Vana-Kreeka linnast Salamina (Küpros), mis asub tänapäevase Famagusta linna lähistel.
Nea Salamise kõige märkimisväärsemateks saavutusteks on Küprose karika ja superkarika võit 1990. aastal. Klubi kõige kõrgeimaks kohaks Küprose meistriliigas on olnud kolmas koht. Oma esimese viie tegutsemisaasta (1948 – 1953) jooksul osales Nea Salamis Küprose amatöör jalgpalliföderatsiooni poolt korraldatud meistrivõistlustel. 1953. aastal ühines klubi Küprose jalgpalliliiduga, hakates osalema riigi meistri- ja karikavõistlustel.
Klubi võttis esimest korda osa Euroopa võistlussarjast 1990 aasta UEFA karikavõitjate karika raames ning mängis ka 1995, 1997, ja 2000 aasta UEFA Intertoto karikasarjades. Jalgpalliklubi on osa Nea Salamis Famagusta spordiklubist, mis asutati 1948 aastal. Lisaks jalgpallimeeskonnale tegutseb ka Nea Salamis Famagusta võrkpallimeeskond."
Famagusta Néa Salamís on 1948. aastal asutatud Küprose jalgpalli- ja võrkpalliklubi. Klubi on pärit Famagustast, kuid tegutseb pärast Türgi invasiooni 1974. aastal Larnacas.
Suur Magalhãesi Pilv

Suur Magalhãesi Pilv (LMC) on galaktika Kuldkala ja Lavamäe tähtkujus, meie Galaktika üks lähimaid naabergalaktikaid. See sai koos Väikse Magalhãesi Pilvega nime portugali maadeavastaja Fernão de Magalhãesi järgi, kes märkas seda 1519. aastal, misjärel sellest saadi teada Euroopa kultuuriruumis. 
Arvatavasti märkas Suurt Magalhãesi Pilve juba Amerigo Vespucci oma 1503–1504 toimunud merereisil, kuid sellest ei saadud laiemalt teada. Idamaades tunti Suurt Magalhãesi Pilve palju varem, kirjalikult on seda mainitud 964. aastal, mil pärsia astronoom Abd Al-Rahman Al Sufi kirjutas sellest oma kinnistähti käsitlevas raamatus. Ta kirjutas, et see on nähtav vaid Araabia poolsaare lõunaosas aga mitte põhja pool.
Suure Magalhãesi Pilve läbimõõt on umbes 14 000 valgusaastat ja see sisaldab hinnanguliselt 30 miljardit tähte.
See kuulub koos Linnuteega Kohalikku Galaktikarühma ja on meist 179 000 valgusaasta kaugusel. Pikka aega arvati, et see on meile lähim galaktika, kuid 1994 leiti Amburi tähtkujust tuhm galaktika, mis on meile lähemal ning 2003. aastal leiti veel lähemal Suure Peni tähtkujust Suure Peni kääbusgalaktika, kuid selle olemuses pole üksmeelt.
Suures Magalhãesi Pilves asub Taranteludu ning mitmeid udukogusid ja täheparvi. 24. veebruaril 1987 avastati pilves supernoova 1987A.
K12LTSP

K12LTSP on terminaliserverina töötav Linuxi distributsioon, mida levitatakse GNU Üldise Avaliku Litsentsi all. Distributsiooni aluseks on RedHat Fedora Linux ja LTSP terminalserveri programmijupid.
K12LTSP on lihtsalt installeeritav ja konfigureeritav. Kui K12LTSP on paigaldatud, suudavad terminalid käivituda serverarvutist ilma et neil oleks enda disketiseadet või kõvaketast. Kõik programmid töötavad terminaliserveris, töökohtadel on kasutusel nn kõhnad kliendid – arvutid, millel pole ei tarkvara ega kõvakettaid.
Kõhnad töökohad sobivad hästi koolidele, sest neid on lihtne paigaldada ja nõuavad vähe hooldust. Eestis on K12LTSP 2006. aastal kasutusel näiteks Viljandi Maagümnaasiumi õpetajate arvutites, Valuoja Põhikoolis pea-aegu kõigis arvutites ja ka Sakala Teed OÜ kõigis arvutites.
Graafi värvimine

Graafiteoorias on graafi värvimine graafi elementide sildistamine (tavaliselt värvidega) teatud reeglite alusel.
Graafi tippude värvimisel antakse igale tipule värv nii, et ühelgi naabertipul poleks sama värv. Graafi kromaatiline arv on minimaalne arv värve, mis on tippude värvimiseks vajalikud.
Graafi servade värvimisel antakse igale servale värv nii, et ühise tipuga servadel poleks sama värv. Graafi servade värvimine on analoogne selle graafi servagraafi tippude värvimisega.
Vaali

Ajalugu

Paiga algne nimi on Majavere. 1474 esmamainiti küla kujul Mayyafer ja veel 1850 nimetati mõisa nimega Meifer.
Küla on kuni 19. sajandi lõpuni nimetatud ka Ohuvereks. Näiteks on seda 1586 kirjutatud kujul Palla Over ja 1712 kujul Ohoffer. Küla põhjapoolset osa on kutsutud ka Metsataguseks.
Küla asemele rajati enne 1596. aastat mõis, mida omaniku Metstackeni järgi kutsuti ka Metsataga mõisaks, näiteks 1694 esines see kujul Metsake ja 1850 kujul Metsataggo. Alates 1634 oli see Müüsleri mõisa kõrvalmõis. 17. sajandi lõpuks sai see Päinurme mõisa kõrvalmõisaks, aga Põhjasõja tulemusel taandarenes lihtsaks külaks.
1782. aastaks oli külla uuesti rajatud Metsataga ehk Majavere karjamõis, mis arenes 19. sajandi alguseks omaette mõisaks ja sai 1875 koguni rüütlimõisaks. Mõis sai nime omanike Wahlide järgi ja selle mugandamise tulemusena tekkiski küla praegune eestikeelne nimi. Vaali mõisa nimetati 1858 Wahlhof, kuid 1883. aastast pärineb nimekuju Waalimöis.
1905. aasta sügisel tehti Vaali külas 1905. aasta revolutsiooni käigus esimene katse luua Eesti Vabariiki. Katses osalenud Hans Anton Schultz, Mart Jürmann, Voldemar Jürmann ja Johan Stamm hukati karistussalklaste poolt 24. detsembril 1905 Koerus.
1920. aastatel rajati mõisa maadele asundus, mis 1950-ndateks liideti Vaali külaga.
Vaali küla alla arvatakse ka endine Pädaniku asundus, mis rajati 1920. aastatel Aruküla mõisa Pädaniku karjamõisa maadele. Kuid juba 1590 on nimetatud talu Peddenick.
Imre (eesnimi)

Imre on mehenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 231. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Imre 650 mehel.
Palemonas

Ajalugu

Palemonase linnaosa hõlmab osaliselt ka varasema Vieškūnai küla alasid (küla ise ujutati Kaunase veehoidla rajamisel üle). Palemonas ise tekkis aastal 1862, mil ehitati Vilniuse–Kaunase raudtee. Aastal 1923 rajati sinna keraamikatehas, aga algselt oli tegemist üldiselt elupiirkonnaga. Seal elasid nii Leedu skulptor Bernardas Bučas kui ka luuletaja Salomėja Nėris. Kuni aastani 1950 kuulus Palemonas Karmėlava valda, seejärel sai sellest aga Palemonase külanõukogu halduskeskus. 15. mail 1961 sai Palemonasest alev, 25. juulil 1961 liideti piirkond aga Kaunasega. Seejärel alustati Palemonase piirkonnas tööstusettevõtete rajamist, seda tehti koos Naujasodise tööstuspiirkonna väljaarendamisega.
Aastal 1991 hakati Palemonasesse ehitama katoliku kirikut, ühtlasi loodi ka sealne kihelkond. Hoone ise valmis lõplikult aastal 1996.
Aleksandr Jakovlevitš Suhharev

Aleksandr Jakovlevitš Suhharev (sündinud 11. oktoobril 1923) oli NSV Liidu riigiametnik, NSV Liidu justiitsminister (1984–1988), NSV Liidu peaprokurör (1988–1990).
!Ka-Boom! Estudio

!Ka-Boom! Estudio on koomikseid loov ja välja andev kirjastus Mehhikos.
Selle asutasid 1994 Oscar González Loyo, Oscar González Guerrero ja Susana Romero.
Fahle maja

Fahle maja on Tallinnas aadressil Tartu maantee 84a asuv kõrghoone.
Hoone projekteerisid KOKO Arhitektid OÜ. Hoone ehitamist alustati 2004 ja hoone valmis 2007. 
Hoone ehitati endise tselluloosi- ja paberitööstuse ehitise (paekivist keedutsehh, arhitekt Erich Jacoby, 1926) peale. 
2006 pälvis hoone Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia.
Yavapai maakond

Yavapai maakond (Yavapai County) on maakond USA-s Arizona osariigis. Geograafilised koordinaadid on 34°33' N, 112°32' W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Prescott.
Maakonna pindala on 21 051 km², millest 12 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 211 073. Aastal 2000 oli elanike arv 167 517.

Ajalugu

Yavapai maakond moodustati 9. novembril 1864. aastal ja maakond oli üks neljast orginaalsest maakonnast Arizonas. Yavapai maakond on andnud osa oma territooriumist Apache'i, Coconino, Maricopa ja Navajo maakonnale. Maakonna praegused piirid on 1891. aastast. Maakond sai nime javapai indiaanlaste järgi.
Taani Filmiinstituut

Taani Filmiinstituut (taani keeles Det Danske Filminstitut; lühend DFI) on Taani Kultuuriministeeriumi institutsioon, mille eesmärk on Taani rahvusliku filmi- ja kinokultuuri säilitamine, toetamine ja arendamine.
Filmiinstituut loodi 1972. aastal. Selle eelkäija oli Taani filmifond (Den Danske Filmfond).
Aastal 1996 ühendati instituut Statens Filmcentrali ja filmimuuseumiga (Det Danske Filmmuseum).
Filmiinstituut asub Kopenhaageni kesklinnas Gothersgade tänava filmihoones (taani keeles Filmhuset). Samas hoones asub veel raamatukogu ja muuseum-kino Cinemateket. Raamatukogu asub hoone esimesel korrusel ja sisaldab umbes 55 000 köidet. Samuti tellitakse raamatukogusse 240 Euroopa ja Ameerika ajakirja.  
Instituut on organisatsiooni European Film Promotion liige.
Filmiinstituudi tegevuste hulka kuulub filmide tootmise rahastamine ning filmide ja filmikultuuri levitamine. Ühe osa tegevusest moodustab ka filmiarhiivide ja muuseumide haldamine. Samuti tegeleb filmiinstituut Taani filmide tutvustamisega rahvusvahelistel filmifestivalidel. 
Instituudi juhataja on Henrik Bo Nielsen.
Burano

Burano on saar Itaalia põhjaosas Veneta laguunis. Sarnaselt Veneetsia endaga võib ka Buranot nimetada pigem arhipelaagiks: see koosneb neljast sildadega ühendatud saarest. Burano asub laguuni põhjapoolses osas Torcello saare lähedal ja on kuulus seal valmistatud pitsi ja sealsete erksavärviliste majade poolest.

Ajalugu

Burano asustasid tõenäoliselt vanad roomlased ja 6. sajandil hõivasid saare Treviso lähedalt Altinumist tulnud venetid, kes andsid kohale nime ühe oma endise kodulinna värava järgi. Kohanime kohta käib kaks legendi: neist esimese järgi sai Burano nime sealse asustuse rajanud perekonna Buriana järgi ning teise legendi kohaselt tulid Burano esimesed asukad väikeselt Buranello saarelt, mis asub Buranost umbes 8 kilomeetrit lõunas.
Kuigi saartest sai peagi õitsev asundus, valitseti seda Torcello saarelt ning sel puudusid privileegid, mis olid olemas Murano saarel. Saare tähtsus tõusis alles 16. sajandil, mil sealsed naised hakkasid õmblusnõeltega pitsi valmistama – need oskused pärinesid Veneetsia valitsemise all olnud Küproselt. Kui Leonardo da Vinci külastas 1481. aastal Küprose Lefkara väikelinna, ostis ta sealt Milano toomkiriku peaaltari jaoks kaasa tüki riiet ja sel viisil jõudis see oskus ka Buranole.
Pitsi hakati peagi eksportima üle kogu Euroopa, kuid 18. sajandil hakkas kaubavahetus kahanema ja sealne pitsitööstus ei taastunud enne kui aastal 1872, mil avati pitsi valmistamise kool. See tõi pitsi valmistamises kaasa uue õitsengu, kuid tänapäeval teevad vaid vähesed traditsioonilisel viisil pitsi, kuna tegemist on väga aeganõudva ja seega ka kalli tööga.

Peamised vaatamisväärsused

Lisaks pitsile teatakse Buranot ka sealsete väikeste eredavärviliste majade poolest, mis on populaarsed kunstnike seas. Majade värvid järgivad kindlat süsteemi, mis pärineb juba piirkonna hiilgeaegadest. Kui keegi soovib oma maja värvida, peab ta saatma omavalitsusele vastavasisulise palve ning seejärel saab ta vastuse, kus on märgitud kindlad värvid, mis on sellel krundil lubatud.
Lisaks on Buranol viltuse kellatorni ja Giambattista Tiepolo maaliga ("Ristilöömine", 1727) San Martino kirik, Oratorio di Santa Barbara ja pitsivalmistamisele pühendatud muuseum ning kool.
Linda Express

Sekeldused laevaga

Laev oli oma seerias esimene ja sel tuli ette palju tehnilisi viperusi. 2002. aasta mais pidi kiirlaev saabuma Tallinn-Helsingi liinile, kuid liiniletulek viibis, sest laeva katsetusel ilmnes vigu (laeva veekahuri tihend lasi õli läbi, laev vajus külili). 27. juunil 2002 jõudis laev edukalt kodusadamasse Patareisadamas. 6. juulil 2002 sattus Linda Express hätta, kui Tallinna madala juures täitus masinaruum veega. Õnnetuse arvatav põhjus oli vees triiviva ajupuu otsa sõitmine, hiljem jõuti järeldusele, et süüdlaseks võis olla rootslaste antud vigane võllitihend. 15. juulil läks laev uuesti liinile, kuid 18. juulil tabas laeva jälle ebaõnn, sest 9 meremiili enne Helsingit lõppes laeval kütus. Seekord jäi süüdlaseks Saksamaal valmistatud elektrooniline kütusemõõdik, mis oli paigast ära, näidates, et laeval on veel 1200 liitrit kütust. 21. juulil saabus laev edukalt Tallinna, kuid siis selgus, et laeval on üles öelnud stabilisatsiooniplokk. 11. augustil 2002 tabas Linda Expressi jälle äpardus, kui laev hilines ühe mootori seiskamise tõttu Helsingisse mitu tundi.
Oktoobrini 2003 tundus kõik minevat viperusteta, kuid 21. oktoobril 2003 purunes laeval Aegna lähistel vasak tiib ning alus naasis Tallinna sadamasse.
Juulis 2004 otsustati Linda Express maha müüa. Tehing õnnestus edukalt ja kiiresti ning laev müüdi firmale Yangshan Tongshan Port Consult, mis pani selle arvatavasti Shanghai ning sellest 35 kilomeetrit eemal asuva saare vahet sõitma.
Hiina lipu all kannab laev nime Shi Ji Kuai Hang.
Pāle raudteejaam

Pāle raudteejaam oli raudteejaam Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Limbaži piirkonnas Pāle vallas Pāle küla lähistel. Jaam asus Heinaste raudteejaamast 28,6 kilomeetri kaugusel.
Jaam avati aastal 1912. Algselt kandis see nime Sepküll; nime sai ta Pāle mõisa järgi, mille maadel see asus. Jaam jäi Volmari kreisi Katriņa kihelkonda. Aastal 1913 avati jaamast lähtuv ja Staicele paberivabriku juurde viiv harutee, nii kujunes jaamast liini esimene reaalne sõlmjaam. Teise maailmasõja lahingutes sai sealne jaamahoone rängalt kannatada ja arvati raudtee inventari seast välja; seejärel läks hoone eravaldusse, tehti korda ja on kasutusel eluhoonena. 
Jaam suleti aastal 1979.
Michel Teló

Michel Teló (sündinud 21. jaanuaril 1981 Medianeiras) on Brasiilia laulja.
Tema singel "Ai Se Eu Te Pego" tõusis mitmete riikide muusikaedetabelite tippu (nt Hispaanias, Portugalis, Tšiilis, Hollandis, Itaalias, Prantsusmaal ja Argentinas). Raadio 2 Aastahiti 2012. aasta muusikaküsitlusel valiti laul 20 kohale.
Nothing to Lose

Video

Laulu video lavastajaks oli Sean Michael Turrell. Mustvalge video peategelaseks on nooruk, kelle nägu varjab terve loo vältel must kapuuts. Nooruk peab päevikut, milles ilmnevad osad laulu sõnadest ning pildid. Hiljem teda hakatakse mõnitama ning tema käest rebitkse tema päevik ära. Ta on sunnitud ära jooksma. Video lõpus nooruk läheb kooli garaaži kus on autod. Ta võtab pikemat sorti vooliku ning ühendab ühe otsa summutisse, ning teise toruotsa autosse, kuhu ta ka ise sisse istub. Seejärel ta käivitab auto ning mürgised gaasid lämmatavad ta. Sellele viitavad ka laulu sõnad: There's nothing to gain/And I just died today, mis viitab, et enesetapja oli läinud oma plaaniga lõpuni välja. Video lõpus näidatakse tema päevikut, mis on lahti leheküljelt, kus on joonistatud auto ja tema kavatsused kirjutatud. Samuti viitavad ka laulusõnad sellele: "There's nothing to gain / My notebook will explain.
Video lõpus ilmneb ka tekst: THERE'S LIFE BEYOND THESE WALLS (tõlkes: Elu eksisteerib ka väljaspool neid seinu)
LASTE ABITELEFON

JEUNESSE, J'ÉCOUTE

1 800 668 6868

www.kidshelpphone.ca
Carl Friedemann Vogt

Carl Friedemann Vogt (ka Karl Friedemann Vogt; 18. oktoober 1760 Tüüringi, Saksamaa – 23. jaanuar 1844 Lüganuse) oli Eesti vaimulik.
Ta sündis Saksamaal Büsselebenis Erfurdi lähedal Tüüringis. Ta õppis Erfurdi gümnaasiumis, seejärel aastatel 1776–1779 Erfurdi Ülikoolis ja 1779–1781 Göttingeni ülikoolis. Tuli aastal 1784 Eestimaale koduõpetajaks. Ordineeriti 23. septembril/4. oktoobril 1795 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1795–1844 Lüganuse Ristija Johannese koguduse õpetaja. Lisaks oli ta 13. augustist 1816 Alutaguse praostkonna praost ja 6. detsembrist 1837 Eestimaa konsistooriumi nõunik.
Tema juures oli müügil Otto Wilhelm Masingu teos "Pühhapäwa Wahhe-luggemissed".

Isiklikku

Tema poeg Carl Heinrich Friedemann Vogt oli samuti Lüganuse Ristija Johannese koguduse õpetaja.
Euroopa aasta muuseum

Euroopa aasta muuseum (inglise European Museum of the Year Award) on auhind, mida igal aastal annab välja Euroopa Nõukogu moodustatud Euroopa Muuseumifoorum (inglise European Museum Forum).  
Auhind antakse muuseumile, millel on tähelepanuväärseid saavutusi oma näitustega seotult. 
Auhinna asutas 1977 Kenneth Hudson.
Boaedon fuliginosus

Levila

Neid kägistajamadusid võib kohata Aafrikas- sh Sambias.
Mitchell Weiser

Koondisekarjäär

2011. aastal võitis Weiser Saksamaa noortekoondisega maailmameistrivõistlustel pronksmedali ja Euroopa meistrivõistlustel hõbemedali.
2017. aasta tuli ta Saksamaa koondisega U21 Euroopa meistriks.
Käsiõng

Käsiõng ehk rulliõng ehk kaugõng koosneb ridvast, õngenöörist ja kuni kolmest õngenöörile kinnitatud üheharulisest konksust. Käsiõng võib olla varustatud ridvarõngaste, raskuse, ujuki ja rulli või haspliga õngenööri kerimiseks.

Mereõng

Mereõng on mõeldud ookeanikalapüügiks. Selle ritv on keskmiselt umbes 4 meetri pikkune, väga tugev ning varustatud suure ja raske käepideme, rullikinnituse ja rõngastega. Suuremaid mereõngi kasutatakse sportkalastuspaatidel haide ja marliinide püügiks.

Teleskoopõng

Teleskoopõng on konstrueeritud selliselt, et seda on võimalik väga lihtsasti kitsastes oludes transportida. Kokkupanduna on see kuni ühe meetri pikkune ja tööasendis võib ridva pikkuseks olla kuni 10 meetrit.  Valmistatud on  teleskoopõnged enamasti komposiitmaterjalidest, grafiidist või klaaskiust, mis tagavad tugevuse ja vastupidavuse. Materjalid on töödeldud viisil, mis lihtsustab osade üksteise sisse ja välja libisemist, tagades nii parema kasutusmugavuse. Teleskoopõnged on populaarsed kalameeste seas, kes püüavad kala kaldal olles, sest pikkade ritvade kaasaskandmine on väga tülikas.
Sloveenia lipp

Sloveenia lipp on Sloveenia Vabariigi ametlik lipp.
Lipu põhi on trikoloor, mis koosneb ülalt alla lugedes valgest, sinisest, ja punasest triibust võrdsest. Need on panslavistlikud värvid, mida kasutavad ka mitmed teised slaavlaste riigid: selline trikoloor on   Venemaa lipp, Slovakkia lipul on samasugune põhi, Serbia ja Montenegro ning Tšehhi lipul on need värvid teisiti paigutatud. Slovakkia lipp on Sloveenia lipuga esmapilgul äravahetamiseni sarnane: erinevus on ainult vappides. 
Lipuvarda pool on Sloveenia vapp, mis asetseb tsentreerituna valge ja sinise triibu põhjal. Vapikilp on sinine. Alt ümbritseb seda mõlemalt poolt punane ääris. Kilbi alumises osas on Aadria merd ning Sloveenia jõgesid Dravat ja Savat sümboliseeriva kahe laine kohal Sloveenia kõrgema mäe Triglavi kolm tippu. Nende kohal on tipule toetuva kolmnurgana kolm kuueharulist kuldset tähte Celje krahvide vapilt. Vapp sümboliseerib ühtlasi Sloveenia kolme ajaloolist piirkonda Kranjskat,  Štajerskot (Alam-Steiermark) ja Goriškot. Vappi on kritiseeritud heraldikareeglitele mittevastavuse pärast.  
Lipu värvid on panslaavi rahvusvärvid, mis on seotud ka vanemate vappidega. Lipuna kasutati neid esimest korda 1848. Värvide järjekorda inspireeris  Venemaa lipp. See lipp jäi Sloveeniale ka Jugoslaavia koosseisus, mil lipu keskele lisati punane kollase äärisega viisnurkne täht. Pärast Sloveenia iseseisvumist täht eemaldati ja lisati vapp ning sellisena võeti lipp ametlikult kasutusele 27. juunil 1991.

Uued lipukavandid

Praegu arutatakse uue, samade värvidega lippudest, eriti Slovakkia lipust,   paremini eristuva riigilipu kasutuselevõttu. Ajendiks oli Sloveenia ja Slovakkia sagedane segiajamine rahvusvahelisel areenil. Valitsus kuulutas 2003 välja konkursi, mille võitis triipudega lipp, millel samuti esineb Triglavi motiiv. Parlament ei ole uue lipu kasutusele võtmist veel otsustanud. Juunis 2003 läbiviidud arvamusküsitlusel oli 67% vastanutest vana lipuga rahul, mingi uue lipu kasutuselevõttu pooldas 17% vastanutest.
CAESAR

CAESAR (lühend prantsuse keelest CAmion Equipé d'un Système d'ARtillerie) on Prantsusmaal toodetud liikurhaubits.
CAESAR arendati välja 1990. aastatel. Seda esitleti avalikkusele esimest korda 1994. aastal. 1998. aastal hakati tootmiseelset mudelit katsetama Prantsuse sõjaväes.
Albrecht (Saksi-Wittenberg)

Albrecht (suri 28. juunil 1385) oli Saksi-Wittenbergi hertsogi Otto poeg. Aastal 1370 sai ta oma emapoolse vanaisa järglaseks Lüneburgi vürstkonna troonil.
Stalaktiit

Stalaktiit on koopa laes rippuv tilkekivi.
Jääpurikaga sarnanev moodustis tekib karstikoopa laes tilkuvast veest välja sadestunud lubisooladest. Stalaktiit tekib ka kipsi- ja kivisoolakoobastes.