Vatikan

Nimi

Vana-Roomas oli see Tiberi jõe äärne ala tuntud kui Vaticanus ager ("Vatikani põllud" või "Vatikani aiad"). Nimi tuleneb ladinakeelsest verbist vaticinari, mis tähendab "ette ennustama" . Riigi nimi on itaalia keeles Città del Vaticano, formaalsemal kujul Stato della Città del Vaticano, ladina keeles Status Civitatis Vaticanæ.

Asend

Vatikan asub tervikuna Itaalia pealinnas Roomas, piirnedes Municipio Roma I administratiivüksusse kuuluva Trastevere rajooniga lõunas, Borgo rajooniga idas ja Prati rajooniga põhjas; Municipio Roma XIII administratiivüksusse kuuluva Aurelio kvartaliga lõunas ja Municipio Roma XIV administratiivüksusse kuuluva Trionfale kvartaliga läänes. Vatikani ja Itaalia vahelise riigipiiri kogupikkus on 3,4 kilomeetrit. Riigisisene suurim vahemaa on 1,05 kilomeetrit. Vatikani igapäevane ühendus Itaaliaga toimub peamiselt Via della Conciliazione tänava kaudu, mis viib Püha Peetruse väljakult Sant'Angelo kindluseni.

Loodus

Vatikan asub Vatikani künkal, mille kõrgeim koht ulatub 76,2 meetrit üle merepinna. Riigi madalaim koht asub 19,2 meetrit üle merepinna ja paikneb Püha Peetruse väljakul.
Vatikani klimaatilised tingimused on samad, nagu Roomas, kus talved on vihmased, suved aga kuuma ja kuiva ilmaga. Veekogusid ega maavarasid Vatikanis ei leidu.
23 hektarit ehk 52,27% riigi pindalast hõlmavad Vatikani aiad. Ülejäänud ala on hoonestuse ja taristu all.
Püha Tool on ühinenud 1989 sõlmitud osoonikihi kaitse lepinguga (Montreali protokoll) ja allkirjastanud õhureostuse vähendamise lepingu

Riigikord

Vatikan on absoluutne monarhia. Paavst on riigipea, kellel on seadusandlik, täidesaatev ja kohtuvõim. Püha Tooli valitsusjuht on kardinal-riigisekretär, lisaks on Vatikanil oma valitsusjuht - Vatikani Linnriigi Paavstliku Komisjoni President, kelleks on 2011. aastast kardinal Giuseppe Bertello. Termin Püha Tool märgib pigem paavsti administratiivset tegevust, mitte Vatikani riiki. 1929. aastal sõlmitud Lateraani lepingud kirjeldasid riiki kui uut moodustist (preambuli III artikkel), mis ei olnud varasema Kirikuriigi järeltulija. Samal aastal kehtestati Vatikani fundamentaalseadused (põhiseadus), mida revideeriti 1963 ja 2000.
Vatikani Linnriiki tunnustatakse riikliku territooriumina rahvusvahelises õiguses, kuid Püha Tool teostab diplomaatilisi suhteid Vatikani nimel. Seetõttu puudub Vatikani Linnriigil ametlikult enda diplomaatiline teenistus ja Püha Tooli juurde akrediteeritud saadikud asuvad Rooma linnas. Erandina majutati Teise maailmasõja ajal Vatikanis Suurbritannia saatkonda.
Paavst on riigist sõltumatu. Paavsti amet on tähtajatu ja mittepärilik ning ta on valitav monarh, kelle valib ametisse kardinalide kogu konklaavil. Paavsti valimisel saavad osaleda kardinalid, kes on konklaavi esimesel päeval nooremad kui 80-eluaastat. Paavst resideerib paavsti eluruumides Paavstipalees, mis asub Püha Peetruse väljaku kõrval.
Vatikani poliitikas puuduvad parteid, kuid konklaavil moodustavad kardinalid ühiskondlikest ja teoloogilistest vaadetest lähtuvalt fraktsioone. Tänapäeval on nendeks tavaliselt traditsioonilisi hoiakuid väärtustavad traditsionalistid, muutusi soovivad progressivistid ja mõõdukad. 2013 määras paavst Franciscus ametisse 9-liikmelise kardinalide nõukogu, mis annab nõu nii administratiiv- kui kiriku juhtimise küsimustes.
Seadusandlikku võimu viib Vatikanis läbi kardinalidest koosnev 7-liikmeline Vatikani Linnriigi Paavstlik Komisjon, mille liikmed määrab ametisse paavst isiklikult viieaastasteks perioodideks. Paavsti otsene valitsusametnikust alluv, kes vastutab Vatikani linna eest, on Vatikani Linnriigi Paavstliku Komisjoni President, kes aastast 1952 täidab ka Vatikani kuberneri funktsioone. Aastast 2001 kuulub Paavstliku Komisjoni Presidendile ka Vatikani Kubermangu Presidendi tiitel. Vatikani Linnriigi Paavstliku Komisjoni Presidenti assisteerivad riigisekretär ja aseriigisekretär. Vatikani riigi välissuhted on usaldatud Püha Tooli riigisekretariaadile ja diplomaatilisele teenistusele.
Vatikani õigussüsteem baseerub kanoonilise õiguse koodeksil. Riigi kõrgeim kohtuorgan on apostelliku signatuuri ülemtribunal, mille otsuse saab edasi kaevata vaid paavstile.
Vatikan on Interpoli, Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri, Rahvusvahelise Migratsiooniorganisatsiooni, Rahvusvahelise Telekommunikatsiooni Satelliitide Organisatsiooni, Rahvusvahelise Ametiühingute Konföderatsiooni, Keemiarelvade Keelustamise Organisatsiooni, OSCE, Schengeni liidu, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Kaubandus- ja Arengukonverentsi, ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti, Ülemaailmse Postiliidu ja Ülemaailmse Intellektuaalse Omandi Organisatsiooni liige. Vatikan pole ÜRO liige, kuid omab seal vaatleja staatust. Samuti omab Vatikan vaatleja staatust Ameerika Riikide Organisatsioonis, Ladina Liidus, Maailma Turismiorganisatsioonis ja Maailma Kaubandusorganisatsioonis .
13. märtsil 2013 valiti paavstiks Franciscus ja 13. märts on Vatikanis ametlik riigipüha.

Taristu

Vatikanis asub 300 meetrine raudteelõik, mis suundub Rooma. Riigi läänepoolseimas otsas asub helikopteri maandumisplats, mis rajati 1976.
Vatikanis tegutseb telefonijaam ja oma raadiojaam Vatikani Raadio. Vatikanis registreeritud mootorsõidukid kasutavad numbrimärki SCV. Vatikanis kehtib parempoolne liiklus.

Rahvastik

Peaaegu kõik Vatikani Linnriigi 1000 kodanikku (2015. aasta andmeil) elavad kas Vatikanis või teenivad Püha Tooli diplomaatilistes saatkondades (nuntsiatuuris) üle kogu maailma. Põhiosa Vatikani elanikkonnast on mehed. Vatikani kodanikkond koosneb peaaegu terviklikult kahest grupist: vaimulikest, kellest enamik töötab Püha Tooli teenistuses, vähesed aga Vatikani riigiametites ning šveitsi kaardiväelastest. Enamik 3000 lihttöölistest, kes moodustavad suure osa Vatikani tööjõust, elavad väljaspool Vatikani ning on valdavalt Itaalia kodanikud, samas kui Vatikanis töötab ka teiste riikide kodanikke. Kõik Vatikani kodanikud on katoliiklased ja pühakojad kuuluvad katoliku kirikusse.
Vatikani Linnriigil puudub ametlik riigikeel. Ametlikus asjaajamises kasutatakse valdavalt itaalia keelt. Šveitsi Kaardiväes antakse seevastu käsklusi saksa keeles, kuid ihukaitsjad annavad ametliku vande oma emakeeles: saksa, prantsuse või itaalia keeles. Vatikani Linnriigi ametliku kodulehe keeled on itaalia, inglise, saksa, hispaania, portugali, araabia ja hiina keel. See-eest Pühast Tool kasutab ladina keelt ametlikes riigidokumentides.

Riigikaitse

Lateraani lepingute alusel tagab Vatikani kaitse sõjalise rünnaku korral Itaalia. Varem palkasid paavstid Šveitsi palgasõdureid, kuni paavst Julius II rajas 22. jaanuaril 1506 Paavstliku Šveitsi Kaardiväe, mis pidi tegelema paavsti isikliku turvamisega ning mis jätkab seda traditsiooni ka tänapäeval. See kokkulepe on paavstlikus aastaraamatus registreeritud Püha Tooli, mitte Vatikani Linnriigi nime all. 2005 lõpus oli Kaardiväel 134 liiget. Kaardiväelaste värbamist korraldab Püha Tooli ja Šveitsi vahel sõlmitud leping ning kaardiväkke on lubatud astuda vaid katoliiklastest Šveitsi kodanikel. Paavst Paulus VI saatis Paleevalve ja Aadlivalve 1970 laiali. Paleevalve oli rajatud kui sõjavägi, kaitsmaks Paavstiriiki, samal ajal, kui tema teenistus Vatikani linnas oli sarnaselt Aadlivalvega vaid tseremoniaalne.
Korrakaitsjana tegutseb Vatikanis sandarmeeriaüksus (itaalia keeles Corpo della Gendarmeria, ametlikult Corpo della Gendarmeria dello Stato della Città del Vaticano). Sandarmid vastutavad avaliku korra, seaduste täitmise, rahva- ja liikluskontrolli eest ning ka kriminaalmenetluste eest Vatikani linnas.
Vatikanil on ka oma vangla, kuid see pole ametlikult kasutuses .

Majandus

Vatikanis tegutsevad pank, trükikoda ja rahapada. Riigis toodetakse meenemünte, medaleid, postmarke ja mosaiike. Riik saab tulu valdavalt turismindusest, olemasolevate finantside investeerimisest, kinnisvaratehingutest ja annetustest. Vatikani eelarvest on eraldatud Peetruse Penni tulud, mida paavst saab kasutada annetusteks. Peamiselt mitmete varasemate Vatikani Panka puudutanud skandaalide järel otsustas paavst Franciscus 2014 rajada rahandustegevuse reformimiseks majandussekretariaadi .

Ajalugu

Paavstid on resideerinud Vatikanis alates 1447. aastast lühemate vaheaegadega. Varem resideerisid nad Roomas Lateraani palees, mis muutus 14. sajandil elamiskõlbmatuks. 19. sajandil asusid paavstid peamiselt Quirinali palees.
Algselt asustamata Vatikani ala asuti Agrippina Vanema (14 eKr – 18. oktoober 33) korraldusel kuivendama ja sinna rajati 1. sajandi alguses aiad. Rooma keiser Caligula (37–41) alustas Vatikani 40. aastal tsirkuse ehitamist, mis valmis keiser Nero ajal ja mida nimetati Circus Gaii et Neronis või lihtsalt Nero Tsirkuseks. Vatikani obelisk oli algselt toodud keiser Caligula poolt Heliopolisest ning oli mõeldud kaunistamaks tema tsirkuse esist ning on samal ajal ka selle algselt tsirkuse viimane nähtav jäänuk.
Vatikan muutus paljude kristlaste jaoks märtüüriumipaigaks pärast suurt Rooma põlengut keiser Nero ajal aastal 64 pKr. Kristliku traditsiooni järgi löödi selles tsirkuses apostel Peetrus pea alaspidi risti. Tsirkuse vastas asus surnuaed, kuhu ehitati matusemonumente, mausoleume, väikesi hauakambreid ja altareid paganlikele jumalustele. Need ehitised püsisid kuni Rooma Peetri kiriku rajamiseni 4. sajandi esimesel poolel. Selle antiikse nekropoli jäljed tulid päevavalgele erinevate renoveerimiste käigus ja paavst Pius XII käskis kogu nekropoli ala 1939–1941 süstemaatiliselt läbi kaevata.
Aastal 326 valmis Vatikanis esimene kirik – Rooma Peetri kirik, mis traditsiooni järgi ja hilisemate arheoloogiliste leidude kinnitusel ehitati apostel Peetruse haua kohale, kes oli maetud varem sel kohal paiknenud surnuaiale. Esimene palee ehitati basiilika lähedusse juba 5. sajandi alguses.
Paavstid elasid varem erinevates residentsides. Esimese paavstina asus Vatikani elama Nicolaus III 1279. Püsivamalt on paavstid Vatikani jäänud alates 1447. aastast ja pidevalt peale Itaalia ühendamist 1870. 1869–1870 peeti Vatikanis Vatikani I kirikukogu ja alates 1878 on paavstide valimiseks toimunud konklaavid Vatikanis.
1870 okupeerisid Itaalia väed Kirikuriigi ja paavst kuulutas end Vatikani vangiks. 1861–1929 poliitikas käsitleti paavsti staatust "Rooma küsimusena". Itaalia võimud võimaldasid paavstil segamatult oma palees elada ning neile anti teatud tunnustus, muuhulgas ka õigus saata ja vastu võtta välissaadikuid. Samas ei tunnustanud paavstid Itaalia kuninga õigust valitseda Roomat ja taunisid Itaalia poliitilist tegevust.
Esimese maailmasõja ajal taotlesid Saksamaa ja Austria iseseisva kirikuriigi loomist Tiroolis, Baleaaridel või Liechtensteinis . Vatikani probleem leidis lahenduse alles 11. veebruaril 1929 Itaalia ja Püha Tooli vahel sõlmitud Lateraani lepingutega, mille allkirjastasid Itaalia kuningat Vittorio Emanuele III esindanud Benito Mussolini ja paavsti esindanud Vatikani riigisekretär Pietro Gasparri. Lateraani lepingud rajasid iseseisva Vatikani Linnriigi ning garanteerisid katoliiklusele eristaatuse Itaalias. 1984 sõlmiti uus kokkulepe Püha Tooli ja Itaalia riigi vahel, millesse toodi sisse teatud muudatused võrreldes varasema lepinguga, sh määratleti katoliiklus Itaalia riigiusundiks.
1962–1965 peeti Vatikanis Vatikani II kirikukogu.

Eesti suhted Vatikaniga

Püha Tool tunnustas Eestit 10. oktoobril 1921 ja diplomaatilised suhted sõlmiti 3. oktoobril 1991. Püha Tool pole kunagi tunnustanud Nõukogude Liidu okupatsiooni Eestis. 1993 külastas paavst Johannes Paulus II Eestit, 1994 aga president Lennart Meri Vatikani. 2018 käis Eestis paavst Franciscus. Eestlastest on Vatikanis tegutsenud Vello Salo ja Aleksander Kurtna.

Kultuur

Aastast 1984 on Vatikan tervikuna UNESCO maailmapärandi nimistus. Vatikanis asuvad arhitektuuriliselt tähelepanuväärsed ehitised, nagu Rooma Peetri kirik, Sixtuse kabel ja Paavstipalee. Vatikanis asuvad kultuuriliselt väärtuslikud Vatikani raamatukogu, Vatikani arhiivid ja Vatikani muuseumid.
Vatikanil on oma raadiojaam ja ametlik päevaleht "L'Osservatore Romano".