Robert Downey juunior

Noorusaeg ja perekond

Downey sündis Manhattanil New Yorgis kahest lapsest noorimana. Tema isa Robert Downey seenior on näitleja ja filmitegija ning ema Elsie Ann (née Ford) oli samuti näitlejanna, kes tegi kaasa Downey seeniori filmides. Downey isa on leedulase ja juudi ning iirlase ja ungarlase järeltulija. Tema emal on šoti, saksa ja šveitsi esivanemad. Downey ja tema vanem õde kasvasid üles Greenwich Village'is.
Lapsena oli Downey narkootikumidest ümbritsetud. Tema isa, narkosõltlane, lubas Downeyl kuueaastaselt marihuaanat proovida, mille kohta ta hiljem on öelnud, et kahetseb seda. Downey ütles, et meelemürkide kasutamine lõi tema ja isa vahel emotsionaalse sideme. "Kui me isaga koos narkootikume tarvitasime, tundus mulle, nagu prooviks ta sellega armastust väljendada − ainus viis, kuidas ta seda oskas." Downey hakkas igat õhtut sisustama alkoholiga ja veetis suure osa ajast telefoni teel narkootikumide ostes.
Lapsepõlves sai ta väiksemaid rolle isa filmides. Näitlemisega tegi ta algust viieaastaselt, mängides haiget kutsikat absurdikomöödias "Pound" (1970), seitsmesena tegi ta kaasa filmis "Greaser's Palace's" (1972). Kümnesena elas Downey Inglismaal ja õppis osana õppekavast klassikalist balletti. Ta õppis teismelisena New Yorgi koolis Stagedoor Manor Performing Arts Training Center. Kui tema vanemad aastal 1978 lahutasid, kolis Downey isaga Californiasse. Aastal 1982 visati ta aga Santa Monica keskkoolist välja. Seejärel kolis ta tagasi New Yorki, et täielikult näitlejakarjäärile pühenduda.
Downey ja Kiefer Sutherland, kes olid koos ekraanil 1988. aastal valminud filmis "1969", olid kolm aastat toakaaslased, kui Downey esimest korda Hollywoodi asus, et näitlemisega tegeleda. 
2005. aastal abiellus ta Susan Downeyga. 7. veebruaril 2012 sündis neil poeg Exton Elias Downey ja 4. novembril 2014 tütar Avri Roel Downey. Downey vanem poeg Indio Downey (sündinud 7. septembril 1993) on tema esimesest abielust Deborah Falconeriga, kellest ta lahutas ametlikult 2004. aastal.

Algus

Downey alustas teatrirollidega, osaledes ka lühikeses muusikalis "American Passion" Joyce Theatre'is 1983. aastal. 1985. aastal sai ta osaks uuest noortest näitlejatest koosnevast "Saturday Night Live'ist", kuid halva maine ja kriitika tõttu vahetati Downey ja enamik teistest näitlejatest aasta hiljem välja. Samal aastal tegi Downey dramaatilise murrangu, kui mängis James Spaderi käsilast "Tuff Turfis" ja pärast seda koolikiusajat John Hughesi "Weird Science'is". Downeyt nimetatakse 1980-ndate ettevõtmiste alusel ka "Brat Packi" liikmeks.
1987. aastal mängis Downey Bret Easton Ellise novelli "Vähem kui null" järgi tehtud filmis Julian Wellsi, narkosõltlasest rikast poissi, kelle elu kiiresti kontrolli alt väljub. New York Timesi Janet Maslini sõnul oli tema töö selles "masendavalt liigutav". Downey etteaste filmis sai palju kiitust, kuigi mees ise on öelnud, et tema jaoks oli see roll nagu "kummitus Christmas Future'is", kuna enda narkosõltuvus muutis ta selle "tegelase liialduseks" päriselus. Film andis Downeyle hoogu juurde: järgnesid rollid suurema eelarve ja nimega filmides, näiteks "Chances Are" (1989), "Air America" (1990) ja "Soapdish" (1991).
Aastal 1992 mängis ta Charlie Chaplinit filmis "Chaplin". Vastutusrikas roll motiveeris teda viiulit õppima ning vasaku käega tennist mängima. Downeyl oli eratreener, kes aitas Chaplini kõnnakut ja rühti imiteerida. Roll tõi näitlejale parima meesnäitleja Oscari nominatsiooni.
1993. aastal mängis ta filmides "Heart and Souls", "Short Cuts" ja "The Last Party" (1993). 1994. aastal tegi ta kaasa filmides "Only You" ja "Natural Born Killers". Seejärel mängis ta filmides "Restoration" (1995), "Richard III" (1995), "Two Girls and a Guy" (1998) ja "Black and White" (1999).