google/wiki40b huggingface dataset:
Üleliiduline Põllumajandusteaduste Akadeemia

Üleliiduline Lenini-nimeline Põllumajandusteaduste Akadeemia (vene Всесоюзная академия сельскохозяйственных наук имени В. И. Ленина, vene lühend ВАСХНИЛ) oli Nõukogude Liidus kõrgeim teadusasutus põllumajandusteaduse alal. 
See asutati aastal 1929, ta tegevus lõppes aastal 1992.
Selle esimene president (1929–1935) oli Nikolai Vavilov. Aastail 1938–1956 ja 1961–1962 oli akadeemia presidendiks Trofim Lõssenko.
Černé Údolí

Černé Údolí (saksa keeles Schwarzthal) on küla Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Český Krumlovi ringkonnas.
Küla asub Novohradské hory mäestikus.
Slaavlased

Slaavlased on indoeurooplaste haru, kes elab peamiselt Kesk- ja Ida-Euroopas ja kõnelevad slaavi keelkonda kuuluvaid keeli.
Slaavi keelkonna rahvaste hulka kuuluvad idaslaavlased (venelased, ukrainlased ja valgevenelased), lääneslaavlased (poolakad, tšehhid, slovakid ja sorbid) ning lõunaslaavlased (bulgaarlased, serblased, horvaadid, makedoonlased, sloveenid, bosnialased ja montenegrolased).
Alates 6. sajandist levisid slaavlased suuremasse ossa Kesk- ja Ida-Euroopast ning Balkani poolsaarest (Pannoonia, Karantaania). Ajapikku asusid mõned ida-slaavlased ka Siberisse ja Kesk-Aasiasse. Kõigist slaavi keelkonda kuuluvatest rahvastest on osa emigreerunud teistesse maailma osadesse. Praeguseks asustavad slaavi keelkonda kuluvaid keeli kõnelevad kogukonnad enam kui poolt Euroopat. Slaavi keelkonda kuuluvaid inimesi on maailmas üle 350 miljoni.
Tänapäeva rahvad ja etnilised rühmad, kes kuuluvad slaavi keelkonda ja keda nimetatakse slaavlasteks, on välimuselt ja kultuurilt üsna erinevad. Suhted nende vahel (ja isegi üksikute etniliste rühmade piires) on mitmekesised, ulatudes sugulustundest vastastikuse vaenuni.

Ajalugu

Slaavlaste täpne päritolu on teadmata. Levinud hüpoteeside kohaselt jäi nende algne asuala enne 6. sajandit tänapäeva Valgevene, Poola ja Ukraina aladele.
Slaavlaste seosed Rooma-aegse venetite (Veneti) hõimuga, kes elas ida pool Visla jõge, on teadmata. Nimi võib viidata niihästi slaavlastele kui ka baltlastele.
Nimede Antes ja Sclaveni all ilmusid slaavlased esmakordselt Bütsantsi kroonikatesse 6. sajandi alguses. Justinianus I (527–565) aegsed Bütsantsi kroonikud nagu Caesarea Prokopios, Jordanes ja Theophylactos Simocatta kirjeldasid sellenimelisi hõime, kes elasid Karpaatidest idas, Doonau alamjooksul ja Musta mere ääres, tungides Ida-Rooma keisririigi Doonau-äärsetesse provintsidesse.
Slaavlaste peamine asuala oli tollal stepp Musta mere ja Kaspia põhjaosa vahel, kus nad liikusid mööda Volgat üles ka soome-ugri rahvaste (maride - merjalaste, mordvalaste - muromlased, kamasside, komide, udmurtide, vepslaste, vadjalaste, isurite, karjalaste jt) asualadele.
545. aastal kirjutas Prokopios: "Sclaveni ja Antae kandsid kauges minevikus õigupoolest üht nime: neid mõlemaid kutsuti Spori."
Otto Treufeldt

Otto Treufeldt VR II/3 (10. veebruar 1898 Vaimastvere vald (Laiuse kihelkond), Tartumaa – 23. november 1943 Norillag, Krasnojarski krai) oli Eesti sõjaväelane (major).
Treufeldt oli suurtükiväe polgu 2. divisjoni juht. Teda autasustati Vabadusristi II liigi (isikliku vapruse eest) III järgu ordeniga.
Treufeldt vahistati NKVD poolt 15. juunil 1941 Tallinnas. Ta küüditati Krasnojarski kraisse, kus suri 2 aastat hiljem koonduslaagris.
Nõid

Nõiaks nimetavad paljud rahvad isikut, keda usutakse suutvat oma teadmiste, oskuste ning eriliste võimete või sidemete abil mõjutada maailma ja seda valitsevaid jõude. Eri rahvaste usundid seletavad nõidade, šamaanide, manatarkade, võlurite, teadmameeste, posijate, ravitsejate jts võimete allikaid ja olemust erinevalt.
Nõidust seostatakse tänapäeval enamjaolt ebausuga ning põhjendatakse uskumisega maagilistesse jõududesse ja nende inimliku mõjutamise võimalikkusse. 
Ristiusk suhtub nõidusse taunivalt ning peab nõidade nõiavõimete allikaks tavaliselt ühendust saatanaga. Keskajal kasutati kristlikus Euroopas mitmesuguseid meetodeid nõidade tuvastamiseks. Kuna nõidumine oli karistatav ilmaliku või kirikliku seadustiku alusel, peeti nõidade üle kohtuprotsesse (vt nõiajaht, nõiaprotsessid), mille süüdimõistva tulemuse korral nõidu sageli hukati. Eestis põletati esimene nõid väidetavalt 1588. aastal. Hukatud nõidade arvu hinnangud eri allikais kõiguvad väga laialt.
Muinasjuttude ja nendest mõjutatud ilukirjanduse, filmide jms põhjal on popkultuuris välja kujunenud ettekujutus nõiast, kes kannab teravatipulist kübarat, loeb salapäraseid nõiaraamatuid, keedab katlas nõiarohtusid ja lendab luua seljas ning kelle seltsilisteks on must kass, vares, öökull või kärnkonn. Head ja kurjad nõiad on mitmete populaarsete lasteraamatute peategelasteks.
Keskkonnakvaliteedinorm

Keskkonnakvaliteedinorm ehk keskkonnanorm (inglise en­vironmental quality standard) on saastuse lubatud tase keskkonnas, kuhu saastus paisatakse (õhk, vesi, pinnas) ning mis ei kahjusta inimese tervist ega vara.
Keskkonnakvaliteedinormi kehtestamisel arvestatakse piirkonna eripära, keskkonna isepuhastusvõimet ja saasteaine teadaolevat järelmõju.

Keskkonnakvaliteedinorm Eestis

Eestis kasutatakse kahetasemelist normimist. Keskkonnakvaliteedinormi sihtväärtus määrab loodusliku fooni lähedase, inimesele ja ökosüsteemile ohutu saastekontsentratsiooni. Piirväärtus määrab saasteainete kontsentratsiooni, mille ületamisel tuleb piirkond lugeda riskitsooniks.
Cacophis

Levila

Neid võib kohata Austraalias.
Palli nina

Palli nina on maanina Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Palli külas. 
Teise maailmasõja ajal asus ninal Nõukogude Liidu rannakaitsepatarei nr 149.
Karin Tammaru

Karin Tammaru (sündinud 27. jaanuaril 1971 Paides) on eesti näitleja.
Aastatel 1990–1992 õppis ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis näitejuhtimist. Lõpetas 1996. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (17. lend).
Töötas aastatel 1996–1998 Rakvere Teatris ja 1998–2006 Vanemuise Teatris. Alates 2007. aastast on Karin Tammaru Pärnu Endla Teatri näitleja.

Isiklikku

Tema elukaaslane on Indrek Taalmaa, neil on kaks poega.
Richard Brandt

Richard Booker Brandt (17. oktoober 1910 – 10. september 1997) oli USA moraalifilosoof, reegliutilitarismi ja ideaalse vaatleja teooria pooldaja.
Ta õpetas põhiliselt Michigani Ülikoolis.
Herbert Alexander Rosenstein

Herbert Alexander Rosenstein (6. jaanuar 1910 Tallinn – 14. märts 1989 Turu) oli Eesti vaimulik.
Lõpetas aastal 1929 Tallinna Toomkooli. Õppis aastatel 1930–1933 Tartu Ülikoolis õigusteadust ja 1933–1937 usuteadust. Ordineeriti 19. detsembril 1937 õpetajaks.
Töötas aastatel 1937–1939 Noarootsi Püha Katariina koguduse vikaarõpetajana.
Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Oli aastatel 1941–1945 Wehrmachtis. Aastatel 1946–1950 oli ta abivaimulik Günzburgis (Švaabimaa ringkonnas, Baieri liidumaal). Aastatel 1950–1964 oli ta kirikuõpetaja Bachhausenis Mühlhauseni lähedal (Neumarkt in der Oberpfalz kreisis, Oberpfalzi ringkonnas, Baieri liidumaal).
Aastal 1964 asus elama Soome. Asus tööle Turu Saksa meremisjoni õpetajana. Aastal 1973 jäi ta pensionile.

Isiklikku

Tema abikaasa Salme Raatma-Rosenstein oli lastekirjanik. Peres oli viis last, poeg Gustav-Siegfried Rosenstein valis isa eeskujul vaimuliku elukutse.
Ekvatoriaalne vastuhoovus

Ekvatoriaalne vastuhoovus on läänest itta hoovav pinnahoovus, mida on täheldatud Vaikses, Atlandi ja India ookeanis. See hoovab umbes laiusel 5° N Põhjapassaathoovuse ja Lõunapassaathoovuse vahel.
Nõmme malevkond

Nõmme malevkond on Kaitseliidu Tallinna maleva territoriaalne allüksus.

Allüksused

Nõmme malevkonnas tegutseb Tankitõrjerühm, Luurerühm, Tagalarühm, Meditsiiniteenistuse rühm, Staabikaitserühm, Võitlusgrupp ja mõned teised. 
Samuti Nõmmel on Naiskodukaitse jaoskond, Noorte kotkaste rühm, ja Kodutütred.

Ajalugu

12. novembril 1918 andis Eesti Kaitse Liidu Harjumaakonna ja Tallinna ülem alamoberst P. Kann lipnik H. Wismannile korralduse: "Teen teile ülesandeks Harjumaa Kaitseliidu Nõmme osakonna organiseerimisele asuda." 
Wismann jõudis Nõmme malevkonna pealik olla 21. novembrini, kui ta viidi üle inseneripataljoni. 1. jaanuaril 1919 määrati Kaitseliidu Nõmme osakonna ülemaks Eduard Putmaker (ühtlasi täitis ta Nõmme komandandi kohuseid). 5. märtsil 1919 määrati Eduard Putmaker Harju maleva Linnaümbruse malevkonna ülemaks, mille staap asus Nõmmel. Kui olukord oli pärast Vabadussõja lõppu stabiliseerunud, viidi Putmaker 5. juulil 1920 üle teenima Varustusvalitsusse.  
Pärast Katseliidu tegevuse taastamist 1925. aastal kuulus Nõmme malevkond kuni 1940. aastani Tallinna malevasse.
Aastail 1928–1935 oli Nõmme malevkonna pealik Artur Odenberg (aastast 1935 eestistatud nimega Artur Ojalo). Nõmme malevkonna pealikuna teenis Karl Reinaste.
Nõmme malevkond taasasutati 1990. aasta 29. märtsil. Malevkond kuulus taastamise järel Kaitseliidu Harju malevasse ning oli maleva suurim malevkond, kuid 1992. aastal eraldus malevast. Aprillis 1992 arvati malevkond Tallinna maleva koosseisu, kuid juulis muutus iseseisvaks malevkonnaks maleva õigustes.
Alates 1. jaanuarist 2000 kuulub Nõmme malevkond taas eriõigusteta territoriaalse malevkonnana Kaitseliidu Tallinna malevasse.
Mari-Liis Küla

Mari-Liis Küla (aastatel 1946–1951 Mari-Liis Ojalo, 1974–1984 Mari-Liis Panso, aastast 1984 Mari-Liis Reinsalu; sündinud 24. juunil 1924 Tallinnas) on eesti teatrikunstnik.
Ta lõpetas aastal 1943 Tallinna Prantsuse Lütseumi, õppis aastatel 1944–1945 Tallinna Polütehnilises Instituudis arhitektuuri ja aastast 1948 Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis, lõpetas 1952. aastal ERKI professor Voldemar Haasi õpilasena.
Mari-Liis Küla alustas tööd 1950. aastatel Rakvere teatris. Aastatel 1965–1976 oli ta Noorsooteatri peakunstnik ja hiljem töötas koos Voldemar Pansoga Draamateatris. Tema kujundatud lavastuste hulgas olid "Kevade" (1969), "Hamlet" (1966), "Inimene ja revolutsioon" (1970) Noorsooteatris, "Inimene ja inimene" (1972), "Tants aurukatla ümber" (1973), "Meie nooruse linnud" (1973) jt Draamateatris. Ta tegi kujundusi ka teistele teatritele: "Joanna tentata" Estonias (1971), "Inimese tragöödia" Vanemuises (1971) jm.
Mari-Liis Küla on olnud paljude Eesti teatrikunstnike õpetajaks ERKIs. 2007. aastal valiti ta Eesti Kunstiakadeemia emeriitdotsendiks.

Isiklikku

Mari-Liis Küla esimene abikaasa oli Ilmar Ojalo, teine abikaasa oli Voldemar Panso.
Rapsiõli

Rapsiõli pressitakse rapsi (Brassica napus) seemnetest külmpressimise, kuumpressimise või ekstraheerimise meetodil. Kõrvalsaaduseks on rapsikook, mida kasutatakse loomasöödana. Rapsiseemne õlisisaldus on 35–45%. 
Rapsiõli kasutatakse inimtoiduks ja biodiislikütuse valmistamiseks. 
Toiduõli on tavaliselt rafineeritud, et vähendada selle rääsumist hapniku toimel. Rapsiõlis on suhteliselt vähe küllastunud rasvhappeid ning rohkem küllastumata rasvhappeid; olulise osa moodustavad linool- ja linoleenhape.
Irene Lill

Irene Lill (neiuna Irene Allikas; sündinud 24. oktoobril 1958 Jaltas) on Tallinna Tehnikaülikooli ehitustehnoloogia õppetooli juhataja, professor. Ta on tehnikateaduste doktor, majandusteaduste magister.

Haridus

Õppinud Tallinna 7. Keskkoolis 1965–1973, NSV Liidu Saatkonna juures asuvas keskkoolis Varssavis 1973–1975, TPI ehitusteaduskonnas tööstus- ja tsiviilehituse erialal 1975–1981; magistrantuur 1994; doktorantuur 2000–2004.

Teaduskraad

Tehnikateaduste doktor 2004.

Teenistuskäik

Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi laborant 1975–1977.
TTÜs 1977–…: ehitustehnoloogia kateedri laborant 1977–1980, insener 1980–1981, laboratooriumi juhataja 1981–1982, assistent 1982–1989, vanemõpetaja 1989–1991; ehitustootluse instituudi ehitustehnoloogia õppetooli lektor 1991–2004, dotsent 2004, professor 2005–…; õppetooli hoidja 2004–2005, juhataja 2005–…; instituudi direktor 2006–…

Teadustöö põhisuunad

Loodusteadused ja tehnika, ehitus- ja kommunaaltehnika (ehitusökonoomika ja juhtimine). 
Avaldanud ca 30 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 6 magistritööd.

Teadusorganisatoorne tegevus

TTÜ ehitusteaduskonna nõukogu liige; ehitustootluse instituudi nõukogu liige; CIBi (International Council for Research and Innovation in Bulding and Construction) komisjonide liige: W 055 – Building Economics, W 065 – Organisation and Management in Construction, W 099 – Quality and Safety on Construction Sites, TG 59 – People in Construction; ajakirja Ehitaja (Stroitel) konsultant.

Harrastused ja huvialad

Aiandus, rahvusvahelise klaasikunsti ühingu Glass Art Society liige.

Pere

Ta oli abielus klaasikunstnik Ivo Lillega. Neil on kaks tütart, laulja Juuli Lill ja rõivadisainer Liisi Lill.
Abakani jõgi

Abakan (vene Абакан) on jõgi Aasias. Algab Altaist. Voolab valdavalt kirdesse. Ülemjooksul mägijõgi, alamjooksul voolab laias orus Minussinski nõos. Suubub vasakult Jenisseisse. Pikkus 514 km.
Kaupo Kutsar

Kaupo Kutsar (sündinud 15. mail 1972 Valgas) on Eesti põllumees, lihaveisekasvataja.
Omandas alghariduse Nõuni Algkoolis ja põhihariduse Otepää Keskkoolis. Lõpetas 1991 Olustvere Sovhoostehnikumi agronoomi erialal. Aastatel 2007–2010 omandas Eesti Maaülikoolis maamajandusliku ettevõtluse ja finantsjuhtimise bakalaureusekraadi.
Tõlliste vallavolikogu liige aastatel 2005–2017. Valga linna, Õru, Tõlliste, Karula ja Taheva valla ühinemisel moodustunud Valga vallavolikogu liige aastast 2017.
Alates 2016. aastast Valgamaa Põllumeeste Liidu juhatuse liige, kelle huve esindab (alates 2016. aasta lõpust) EPKK lihatoimkonnas.
16.11.2018 esitati hagi Tartu Maakohtule "Ebaõigete andmete ümberlükkamise ja kahju hüvitamise nõue" mille sisuks on Lõunaeestlane.ee portaalis ilmunud Sirje Potiseppa solvav artikkel: https://lounaeestlane.ee/valgamaa-talunik-president-andis-teenetemargi-petisele/. Kas Kaupo Kutsar solvas või ütles valusat tõde see selgitab Ringkonnakohus, sest Kaupo Kutsar esitas 18. juuni 2019, Valga kohtumajas tehtud maakohtu otsusele apellatsiooni.
Jevgeni Kaljundi

Jevgeni Kaljundi (13. juuni 1931 Tartu – 18. august 2011 Tallinn) oli eesti arhitektuuriajaloolane, muinsuskaitsja, maletreener ja sporditegelane.

Elulugu

Ta sündis arsti peres.
Ta lõpetas 1952. aastal Tallinna Elektromehaanika Tehnikumi. Aastatel 1952–1955 õppis ta Leningradi Sideinstituudis ja 1960–1965 I. Repini nimelises Kunstiinstituudis.
Ta töötas Tallinna Telefonivõrgus side alal ning 1963–1993 ajaloolasena Eesti Ehitusmäletistes, alates aastast 1993 AS-is Restauraator.
Ta töötas Tallinna Malekoolis 26 aastat maletreenerina. Tema õpilastest tuntumad on Tuulikki Laesson, Olav Sepp, Vallo Maidla, Priit Leito ja Margit Brokko-Olde.

Teadustöö

Uurinud Eesti linnuseid ja kindlustussüsteemide ajalugu, eriti Narva vanalinna ja kindlustusi. Olnud kunstiajaloolasena tegev Narva generaalplaani koostamisel.
Boa Sr.

Boa Sr. (umbes 1925 – 26. jaanuar 2010) oli andamanide, Andamani saarte põliselanike hõimupealik. Ta oli boo keele viimane kõneleja.
Boa ema kuulus boo hõimu ja isa džeru hõimu. Ta veetis lapsepõlve Mayabunderi linnas ning pandi noorelt mehele Nao nimelisele mehele, kes kuulus samuti džeru hõimu. Tema mees suri aastaid enne teda ja lapsi neil ei olnud. Boa pidas džeru keelt oma emakeeleks, kuid oskas ka boo keelt. Ta oli pärast oma ema surma umbes 40 aastat ainuke boo keele oskaja. 
Pärast tema surma jäi alles vaid 52 suurandamani.
Elo Viiding

Elo Viiding (pseudonüüm Elo Vee; sündinud 20. märtsil 1974) on eesti luuletaja ja prosaist.

Elulugu

Elo Viiding õppis aastani 1989 Tallinna Muusikakeskkoolis ning aastatel 1989-1992 Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis viiuli eriala. Õppis aastatel 1992-1994 Tallinna 1. õhtukeskkoolis. 1999. aastal lõpetas Eesti Humanitaarinstituudi teatri erialal. 
Elo Viiding on Eesti Kirjanike Liidu liige aastast 1992. Eesti PEN-klubi taasasutamisel 3. veebruaril 2010 valiti ta selle juhatuse liikmeks. 
Ta on tõlkinud ja toimetanud tarbe- ja reklaamtekste ning luulet soome ja inglise keelest, avaldanud kultuuri- ja muudes väljaannetes arvustusi, esseid ja artikleid. 
Tema luulet on tõlgitud inglise, saksa, vene, rootsi, soome jt. keeltesse.

Isiklikku

Elo Viidingu isa oli poeet ja näitleja Juhan Viiding. Ka tema vanaisa Paul Viiding oli luuletaja ja kuulus Arbujate hulka, vanaema Linda Viiding oli tõlkija. Elo ema on muusikaõpetaja Riina Viiding, emapoolne vanaisa Kaljo Kiisk oli näitleja, filmilavastaja ning poliitik. Elo Viidingu abikaasa on kirjandusteadlane ja -kriitik Jaanus Adamson.

Looming

Elo Viiding debüteeris 1990. aastal luulekoguga "Telg". Kolmes esimeses luulekogus kasutas ta pseudonüümi Elo Vee, millest hiljem loobus. Elo Viidingu silmapaistvamaks luulekoguks peetakse raamatut "Teatud erandid" (2003). Viidingu luule iseloomulikeks joonteks on isikliku lähenemisviisi kõrval intellektuaalne ning terav sotsiaalne hoiak, iroonia ja kriitilisus. Viidingu uuemas luules on olulisel kohal vabavärsiline eksperimenteeriv modernism, millele on omased keele- ja kompositsioonimängud ning hämarad kujundid.
Andri Ollema

Andri Ollema (sündinud 11. jaanuaril 1977 Haapsalus) on Eesti Leegioni Sõprade Klubi üks juhtidest, selle looja ja ellukutsuja. Läänemaa Vabadusvõitlejate Ühenduse liige.
Andri Ollema on valmistanud Rüütliristi kavaleri Harald Nugiseksi elu ja võitlusteed kajastava kodulehekülje. Samuti on Andri Ollema Eesti Leegioni sõjameeste võitlusele pühendatud internetilehekülje www.EestiLeegion.com ja selle all tegutseva, 1944. aastal Punaarmee vastu võidelnuile pühendatud Eesti Leegioni foorumi looja.
Ta kuulus 2006–2009 Eesti Iseseisvuspartei juhatusse, kust lahkus omal soovil, nagu ka parteist endast.
Gripp

Klassifikatsioon

Gripiviirusi on kolm perekonda: A-, B- ja C-gripiviirus. A-gripiviirused nakatavad inimesi, linde ja loomi. A-viirusel on võime kiiresti muutuda ja levida ning seega põhjustada massilisi haiguspuhanguid. B-gripiviirused on vähemuutlikud ning põhjustavad inimeste seas lokaalseid puhanguid. Eestis on B-gripiviiruse põhjustatud u 3% grippi haigestumistest. Peale inimeste on B-gripiviirused nakkavad hüljestele. Virioni ehituse alusel A- ja B-gripiviirust eristada ei saa. C-gripiviirus on vähelevinud ja põhjustab üksikuid haigusjuhte, seda on leitud inimestelt, koertelt ja sigadelt. Eestis C-grippi diagnoositud ei ole.
Jaan Pruulmann

Elulugu

Lõpetas 1972 Viljandi 1. Keskkooli, 1977 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna, 2003– TÜ rakendusfüüsika doktorant. Oli 1977–1982 Eesti NSV TA Füüsika Instituudi (FI) röntgenspektroskoopia sektori nooremteadur, 1983–86 arvutite uurimistöös rakendamise kompleksrühma juhataja, 1986–1990 vanemteadur, 1990–1994 FI väikefirma MESO direktor ja AS MESOCOM juhataja, 1995–2005 tegeles firmades 7+7, At Fut ja Curonia Research meditsiiniinfosüsteemide arendamisega, 2005– Cybernetica AS süsteemianalüütik. Õpetanud ioonkristallide struktuuri uurimist spektroskoopiliste meetoditega.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: ioonkristallide struktuuri uurimine spektroskoopiliste meetoditega 60–250 eV ergastusel; arvutustehn keskkonna loomine eksperimentaalseadme juhtimiseks, eksperimentaalandmete töötlemiseks ja teoreetiliste arvutuste tegemiseks; nõrkade bioloogiliste signaalide mõõtmine ja töötlemine meditsiiniinfosüsteemides. Tegeles arvutite hankimise ja rakendamisega eksperimentide juhtimises ja andmetöötluses. 1978–82 osales regulaarselt Novosibirskis NSVL TA Tuumafüüsika Instituudi kiirendil VEPP 2M tehtud eksperimentides. Eesti Koolifüüsika Ühingu loojaid ja esimene esimees. 7 teadustrükist.
Regionaaltelevisioon Eesti

Regionaaltelevisioon Eesti (Re:TV) on Eesti veebitelevisioonikanal, mis keskendub Lõuna-Eesti kohalikele uudistele.
Re:TV on kajastanud Teaduskeskuse AHHAA ja Tartu Loodusmaja sündmusi, Supilinna päevi, Tartumaa Kultuuripärli auhinnatseremooniat jms. Telekanali ametlik aadress on Tartumaal Lähte alevikus Õpetaja tänaval.
Regionaaltelevisioon Eesti on loodud Lähte Ühisgümnaasiumi juurde toetamaks õppestuudiot.
Lucas Pérez

Lucas Pérez Martínez (sündinud 10. septembril 1988 A Coruñas) on Hispaania jalgpallur, kes mängib ründajana Hispaania kõrgliiga klubis Deportivo Alavés.
Ta alustas klubikarjääri Hispaania klubides. Aastatel 2007–2009 mängis ta Madridi Atlético kolmandas meeskonnas ja aastatel 2009–2011 Rayo Vallecano reservmeeskonnas. Rayo Vallecano põhimeeskonnas pääses ta kuuel korral väljakule Hispaania esiliigas ja lõi ühe värava.
2011. aasta jaanuaris liitus ta Ukraina kõrgliiga klubiga Lvivi Karpatõ, kus mängis kokku kolm hooaega. Hooajal 2013–14 mängis ta Kreeka kõrgliiga klubis PAOK.
Hooajal 2014–15 suundus ta laenule Hispaania kõrgliiga klubisse Deportivo La Coruña. 2015. aasta augustis sõlmis ta klubiga püsiva lepingu. Hooajal 2015–16 lõi ta liigas koguni 17 väravat.
2016. aasta augustis liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga Arsenal. Üleminekusumma oli 17,1 miljonit naelsterlingit. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 3. jaanuaril 2017 mängus AFC Bournemouthi vastu. Hooaja 2017–18 mängis ta taas Deportivo La Coruñaga laenul Hispaania kõrgliigas.
2018. aasta augustis sõlmis Pérez kolmeaastase lepingu West Ham Unitediga. Arvatav üleminekusumma oli 4 miljonit naelsterlingit. 4. detsembril 2018 lõi ta mängus Cardiff City vastu kaks väravat. Ta sai sellega esimeseks West Ham Unitedi mängijaks pärast Paulo Wanchope'i, kes on vahetusmängijana kaks väravat löönud.
2019. aasta mais siirdus ta tagasi Hispaania kõrgliigasse, liitudes Deportivo Alavésiga.
Keskkonnainvesteeringute Keskus

Keskkonnainvesteeringute Keskus (lühendatult KIK) on Eesti sihtasutus, mida haldab Rahandusministeerium. 
KIK-i eesmärgiks on keskkonnakasutamisest laekuva raha sihtotstarbeline paigutus loodusressursside taaskasutamisse ja keskkonnaprobleemide lahendamisele ning seeläbi hoida riigi tervet elukeskkonda ja soodustada jätkusuutlikku arengut. 
Keskkonnainvesteeringute keskuse eelkäija oli 1993. aastal loodud Eesti riiklik keskkonnafond, mis pärast 2000. aasta ümberkorraldusi sai praeguse nime.

Ajalugu

KIK asutati sihtasutusena 2000. aasta maikuus rahandusministeeriumi haldusalas keskkonnakasutusest laekuva raha kasutamise seaduse ja selle muutmise seaduse alusel. Asutamisotsuse allkirjastas toonane rahandusminister Siim Kallas. Sama aasta juunis tegi KIK-i nõukogu juba esimesed otsused keskkonnaprojektide rahastamiseks keskkonnatasude eest.
2005. aasta detsembris avati igas Eesti maakonnas KIK-i esindus.
2009. aasta septembris allkirjastas KIK koos rahandusministeeriumiga laenulepingu, millega KIK sai edasilaenamiseks osa Euroopa Investeerimispanga (EIB) võetud laenurahast.
2010. aasta juulis sõlmisid KIK ja keskkonnaministeerium halduslepingu, mis paneb KIK-ile ülesande CO₂ heitkoguse ühikutega (AU) kaubelda ning rohelist investeerimisskeemi (RIS) rakendada.

KIK ja Euroopa Liidu toetused

2001. aasta jaanuaris nimetati KIK rakendusüksuseks Euroopa Liidu (EL) eelstruktuurifondi ISPA välisabi projektide elluviimisel.
2004. aasta kevadel nimetati KIK rakendusüksuseks EL Ühtekuuluvusfondi (ÜF) ja Euroopa Regionaalarengu Fondi (ERF) toetuste jagamiseks abiperioodil 2004–2006. 
2008. aasta jaanuaris nimetati KIK rakendusüksuseks nii ÜFi, ERFi kui ka Euroopa Sotsiaalfondi (ESF) toetuste vahendamisel abiperioodil 2007–2013.

KIK-i nõukogu

KIK-i kõrgeim juhtimisorgan on nõukogu, mis kavandab KIK-i tegevust, korraldab KIK-i juhtimist ja teostab järelevalvet juhatuse tegevuse üle. 
KIK-i nõukogusse kuulub 9 liiget, kes kinnitatakse Riigikogu otsusega ametisse kolmeks aastaks. Liikmeid KIK-i nõukogusse pakuvad Riigikogu keskkonnakomisjon ja asutajaõiguste teostaja. Ametikoha järgselt kuulub KIK-i nõukogusse ka keskkonnaminister.

KIK-i juhatus

KIK-il on kuni kolmeliikmeline juhatus, kes juhib ja esindab KIK-i ning käsutab KIK-i vara põhikirjast tulenevate ja nõukogu poolt antud volituste piires. KIK-i juhatuse liikmed määrab kolmeks aastaks ametisse KIK-i nõukogu.