google/wiki40b huggingface dataset:
Ģirts Valdis Kristovskis

Ģirts Valdis Kristovskis (sündinud 19. veebruaril 1962 Ventspilsis) on Läti poliitik, paljukordne ja kauaaegne minister.
Ta lõpetas 1984. aastal Riia Polütehnilise Instituudii ehitusinsenerina ja kaitses 1998 Läti Ülikoolis magistrikraadi õigusteaduses.
Kristovskis on meistersportlane odaviskes. Ta on Läti kergejõustikuliidu president ja Läti Olümpiakomitee liige.
Kristovskis on abielus Läti rahvusteatri näitleja Ilse Rudolfega. Neil on kaks last Ieva ja Emilia.
1989–1994 oli Kristovskis Riia ja Ventspilsi linnanõukogu liige. Ta oli ka Läti Vabariigi Ülemnõukogu liige ja Seimi 5.–8. ja 10. koosseisu liige. 1991–1993 oli ta Läti kaitseliidu Zemessardze staabiülem.
Ta on olnud Läti siseminister alates 3. augustist 1993 kuni 28. oktoobrist 1994, mil ta tagasi astus, ja kaitseminister 26. novembrist 1998 kuni 9. märtsini 2004.
2004–2009 oli ta Euroopa Parlamendi liige, esindades erakonda Isamaale ja Vabadusele/LNNK. 2009. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kaotas ta oma koha. Seejärel valiti ta Riia linnanõukogu liikmeks, kus ta oli opositsiooni liider.
1993–1998 kuulus Kristovskis erakonda Läti Tee, 1998–2008 kuulus erakonda Isamaale ja Vabadusele/LNNK, 2008. aastast kuulub Kodanikeühendusse, mille asutajaliige ja juht ta oli. Paremtsentristlik Kodanikeühendus võitis 2010. aasta Läti parlamendivalimised ja 3. novembril 2010 sai ta Valdis Dombrovskise teises valitsuses välisministriks.
Kohe pärast valitsuse moodustamist avaldas läti skandaalne ajakirjanik Lato Lapsa Kristovskise kirjavahetuse erakonnakaaslase arsti Slutsisega, kes kirjutas, et ei suudaks ravida venelasi nii nagu lätlasi, ning Kristovskis vastas talle: «Nõustun sinu hinnangu ja nägemusega.» Parlamendiopositsioon algatas Kristovskise vastu umbusaldushääletuse, mis kukkus läbi: Kristovskist toetasid tema 51 koalitsioonikaaslast ning vastu olid 36 opositsiooniliiget venemeelsest Koosmeele Keskusest ja parempoolsest koalitsioonist Parema Läti eest.
6. augustil 2011 moodustati Lätis erakond Ühtsus, millesse astus ka Kodanikeühendus. Kristovskis sai ka Ühtsuse juhatuse esimeheks.
Kristovskise ametiaeg ministrina lõppes 25. oktoobril 2011 pärast erakorralisi 2011. aasta Läti parlamendivalimisi, millel Ühtsus kaotas senisest 33 kohast Seimis 13 ja ka Kristovskist ei valitud Seimi liikmeks.
A.E.I.O.U

A.E.I.O.U või AEIOU oli Habsburgide deviis, mille Saksa-Rooma keiser Friedrich III laskis oma nimemärgina kanda oma lauanõudele, oma vapile ja ehitistele, nagu näiteks Wiener Neustadti linnus, Linzi loss, Grazi toomkirik ja Grazi linnus. Erthertsoginna Maria Theresia ajal hakkas seda kandma ka vastasutatud sõjaväeakadeemia (Theresia Sõjaväeakadeemia). See ehib praegugi Theresia Sõjaväeakadeemia vappi ja selle lõpetajajate (noorohvitseride) pitsersõrmuseid.
Harjakas tahuksammal

Harjakas tahuksammal (Meesia longiseta) on tahuksambla perekonda kuuluv liik lehtsammaltaimi.
Eestis haruldane, peeti pikka aega väljasurnuks. 2016. aasta sügisel Äntu maastikukaitsealalt kogutud turbaproovist kasvasid harjaka tahuksambla võsud välja 2017. aasta aprillis.
Salme valla vapp

Salme valla vapp on Saare maakonna endise Eesti haldusüksuse Salme valla vapp.
Vapp kinnitati 10. mail 1995.

Vapi kirjeldus

Salme valla vapil on kujutatud punasel kilbil hõbedane kuuseoksalõikeline päis ja hõbedane tüüriga paat.

Põhjendus

Paat sümboliseerib meresõitu ja kalandust, kuuseoksalõige viitab Salme kandi inimeste panusele metsakaitsesse ja -korraldusse. Hõbe tähistab puhtust ja lootust, punane elujõudu ning aegade jooksul valla maadel toimunud taplusi.
HHL 3

Magnetkumulatiivlaeng HHL 3 (saksa Hafthohlladung) on peamiselt jalaväe poolt lähivõitluses vaenlase tankidega kasutust leidnud magnetmiin. 
Sõja ajal välja arendatud kumulatiivlaeng kinnitus metallmasina pinnale kolme magneti abil. Sütiku Sprengkapsel 8 viiteaeg oli 7,5 sekundit. Laeng tuli kinnitada käsitsi vaenlase tanki korpusele, käivitada viitsütik ja varjuda. Sõja jooksul suurendati laengu lõhkeaine kogust 1,7 kg-ni. Kogukaal kasvas samas 3,5 kg-ni. Kokku toodeti magnetkumulatiivlaenguid HHL sõja jooksul umbes 553 900 tükki. 
Julged tankihävitajad kippusid lähivõitluses laenguid järjest julgemalt piiratud väljanähtavusega tankide külge kinnitama. Seetõttu hakati sõja lõpus tankide metallkorpusi katma ka magnetmiini kinnitumist takistavate katteainetega.
Ofsettrükk

Ofsettrükk (ingl offset printing) on lametrükimenetlus, mille puhul trükivärv kantakse trükivormilt paberile elastse kattega vahesilindri abil.
Ofsettrüki leiutas 1904 USA trükkal Ira Washington Rubel, kuid laialdaselt juurdus see tehnika  sajandi keskpaigas.  
 
Trükivormi valmistamiseks kaetakse õhuke karestatud alumiiniumplaat valgustundliku kihiga ja kopeeritakse sellele paljundatav kujutis (koosneb enamasti küljendatud  tekstist ja piltidest). Seejuures moodustuvad trükivormi valgustatud ja valgustamata aladel lahustuvad ja mittelahustuvad kohad. Lahustatud emulsiooniga kohtadelt paljanduvad trükielemendid (trükkivad elemendid), mis võtavad hästi külge trükivärvi, muu pind (mittetrükkivad vaheelemendid) aga nakkuvad hästi ainult veega.
Silindrile kinnitatud trükivormile kantakse kõigepealt niisutusvaltsidega (ehk -teladega) õhuke veekiht, mis kinnistub vaid trükivormi vaheelementidel. Seejärel kannavad värvivaltsid trükivormile õhukese kihi ofsetvärvi, mis nakkub ainult trükielementidega. Silindri edasisel pöörlemisel kandub trükielementidelt värv kõigepealt trükisilindri ehk ofsetsilindri elastsele (kummist) katmikule ja sellelt omakorda paberile (paberipoognale või rullpaberi laiule).
Kuna kujutist pööratakse trükimehhanismis kaks korda, siis trükiplaadil olev õigetpidi kujutis kandub tagurpidi  kummisilindrile ning sealt õigetpidi paberile (AB – BA – AB).
Trükimasinas on iga värvi (vt CMYK) jaoks oma trükivorm.
Ofsettrükimenetluse eelisteks on trükivormi vähene kulumine, lihtne teostatavus, universaalsus ja suur trükikiirus. Seepärast trükitakse suuretiraažilisi väljaandeid, nt ajalehti ainult sellel menetlusel. Samuti trükitakse sel meetodil alates 1970-ndatest aastatest rohkem kui 90% raamatutest.
Eestlased Titanicul

Võimalikud eestlased Titanicu pardal

Eestlaste viibimist laeval võib kinnitada eesti keeles trükitud piibel, mis aastakümneid hiljem laevavraki uurimise käigus nelja kilomeetri sügavusest merepõhjast pinnale tõsteti.

Jacob Cook

Jacob Cook oli tõenäoliselt Põhja-Ameerikasse õnneotsinguile suundunud 43-aastane puunikerdajast inglispärastatud nimega III klassi reisija Jakob Kukk. Ta astus Southamptonis laevale 10. aprillil ja hukkus koos sellega. Tema surnukeha, kui see hiljem ka merest välja tõsteti, jäi tuvastamata. Tema pilet numbriga A/5 3536 maksis 8 naela ja 1 šilling.

Hermann Rägastik

Hermann Rägastik on oletatav eluga pääsenud II mehaaniku assistent, kes korjati pärast pikki tunde jääkülmas vees hulpimist – erinevatele väidetele toetudes – kas Saksa või Inglise laevale. Ta viidi tagasi Suurbritanniasse, kus viibis mitu kuud haiglas. Tema nii-öelda meremeheelulugu on siiski vastuoluline. Kirjapandud logid, märkmed, tunnistused tema töö kohta Titanicul on puudulikud.

Kuno Friedrichs

Kuno Friedrichs oli väidetavasti laeva meeskonnaliige.

Tundmatu naisteenija

Eestlased on rääkinud lugusid laeval jõukamat perekonda saatnud eesti soost naisteenijast. Täpsemad andmed, mis seda väidet kinnitaksid, puuduvad.
Tõrva rajoon

Tõrva rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s.
See loodi aastal 1950. Rajooni koosseisu läksid Tõrva linn, Helme vallast Helme, Jõgeveste ja Koorküla külanõukogud, Hummuli vallast Hummuli ja Puide külanõukogud, Põdrala vallast Leebiku ja Riidaja külanõukogud, Vaoküla vallast Holdre ja Taagepera külanõukogud, Tuhalaane vallast Kärstna külanõukogu. Aastatel 1952–1953 oli Tõrva rajoon Pärnu oblasti osa.
1954. aastal vähendati külanõukogude arvu. Tõrva rajooni jäid alles Helme, Hummuli, Koorküla, Kärstna, Riidaja ja Taagepera külanõukogud ja Tõrva linn. 1959. aastal Tõrva rajoon likvideeriti.
Seitse kuningriiki

Mõistete definitsioon ja ajaloolisus

Kokkuleppeliselt katab mõiste perioodi 500–850, mida sageli tuntakse pimeda keskajana, ja mis esindab ligikaudu perioodi pärast Rooma leegionide lahkumist Britanniast kuni kuningriikide minemist Wessexi Egberti ülemvõimu alla.
Kuigi mõiste "heptarhia" viitab seitsme kuningriigi olemasolule, on arv kõikunud, kuna kuningad võitlesid sel perioodil erinevatel aegadel ülemvõimu eest. 6. sajandi lõpul oli Kenti kuningas silmapaistev isand lõunas; 7. sajandil olid võimsad Northumbria ja Wessexi valitsejad; 8. sajandil saavutas Mercia hegemoonia teiste elusolevate kuningriikide üle. Veel Edwy ja Edgari (955–75) valitsemisaegadel oli ikka veel võimalik rääkida eraldi kuningriikidest inglise rahva hulgas.
Tegelikkuses oli Seitsme kuningriigi lõpp järkjärguline protsess. 9. sajandi viikingiretked, mis viisid taanlaste kontrollitava enklaavi Yorkis ja lõpuks Danelaw loomiseni, saavutasid suure eelise väiklasest rivaliteedist vanade kuningriikide vahel. Tunnistati vajadust ühineda ühise vaenlase vastu, nii et selleks ajaks, kui Wessexi Alfred avaldas taanlastele 9. sajandi lõpul vastupanu, tegi ta seda põhiliselt kui anglosaksi rahva juht. Järgnevad Wessexi kuningad (ja eriti Athelstan) kindlustasid järk-järgult ühtset Inglise riiki, kuni samaaegse Mercia lõpetamise ja Northumbria allutamisega Edgari ajal aastal 959 said vanad kuningriigid tegelikult üheks ühendatud.
Hiljutised uuringud on avastanud, et mõned seitsmest kuningriigist (eriti Essex ja Sussex) ei omanud sama staatust kui teised. Vastupidi, seitsme kuningriigi kõrval oli ka mitmeid muid poliitilisi üksusi, mis mängisid palju tähtsamat rolli, kui varem arvati. Sellised olid kuningriigid (või alamkuningriigid): Bernicia ja Deira Northumbrias; Lindsey tänapäeva Lincolnshire'is; Hwicce Edela-Midlandsis; Magonsæte või Magonset, Mercia alamkuningriik, kus nüüd on Herefordshire; Wihtwara, jüütide kuningriik Wighti saarel, algselt sama tähtis kui Cantwara Kentis; keskanglid, hõimugrupp, mis baseerus ümber tänapäeva Leicestershire'i, hiljem vallutati Mercia poolt; Hæstingas (ümber Hastingsi linna Sussexis); ja Gewisse, sakside hõim alal, kus nüüd on Lõuna-Hampshire, arenes hiljem Wessexi kuningriigiks.
Kindlasti on mõiste "heptarhia" 20. sajandi algusest ebarahuldav ning paljud professionaalsed ajaloolased ei kasuta seda enam, tundes, et see ei kirjelda korralikult perioodi, millele see viitab. Siiski kasutatakse seda veel mõnikord mugavuse pärast Inglismaa arengufaasi kohta.

Omistatud vapid

Vapid omistati anglosaksi heptarhia kuningriikidele uusajal (ajaloolised kuningriigid kadusid ammu enne heraldika teket).
Dore mõis

Dore mõis (saksa keeles Doremoise, läti keeles Dores muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aluliina kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Alūksne piirkonnas Alūksnes aadressil Smilšu iela 16.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 1/2 adramaad, sellele allus 23 mees- ja 19 naishinge.
Ervin Märtson

Ervin Kurt Johannes Märtson (30. jaanuar/12. veebruar 1906 Valga – 7. aprill 1944 Sverdlovski oblast), eesti advokaat.
Isa Valga linnapea Johannes Märtson. Ema Marie Henriette Märtson (sündinud Kuppits; 15. märts 1868 [vkj?] – 15. september 1941).
Tartu Ülikooli õigusteaduskond 1922–1926 (lõpetas), usuteaduskond 1926–1931. Korporatsioon Fraternitas Estica.
1926–1931 vandeadvokaat Karl Grau abi Tartus, 1931–1936 Tõrvas. Alates 1936 vandeadvokaat Tõrvas. Valgamaa tuletõrjebrigaadi pealiku abi. Arreteeritud 14. juunil 1941.
Abikaasa alates 1939 Erna Märtson (sündinud Ziukmann; 16. jaanuar 1910 – 1. aprill 2012).
Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk, 24. veebruar 1938.
Kondensaator

Kondensaatori ehitus

Kondensaator koosneb kahest lähestikku paiknevast elektroodist, nn plaadist ja neid eraldavast dielektrikukihist. Elektroodide küljest lähtuvad kaks ühendusviiku või kontaktpinda (pindliitekondensaatoreil). Plaatideks on õhukestest metall-lehtedest (fooliumist) ribad või metallitamise teel dielektrikule kantud juhtivad pinnad. Elektroodipaarid on kokku rullitud või kokku volditud; plaadid võivad paikneda ka vaheldumisi, moodustades kaks plaadirühma (nagu kõrvaloleval pildil).

Kilekondensaator

Kilekondensaatori dielektrikuks on õhuke sünteeskile (kasutatavad materjalid on tabelis). Elektroodid võivad olla fooliumist (õhukesest metall-lehest) või kilele pihustatud metallikihist.

Muutkondensaator

Muutkondensaatoreina on kasutusel seadekondensaatorid lülituse esmareguleerimiseks ja häälestuskondensaatorid võnkeringide häälestamiseks; viimased on olnud kasutusel põhiliselt raadioaparatuuris.
Seadekondensaator ehk trimmerkondensaator koosneb paigalseisvast ja pööratavast osast, vastavalt staatorist ja rootorist. Põhiliselt kasutatakse keraamilise dielektrikuga seadekondensaatoreid, mille plaatideks on staatori ja rootori pinnale sadestatud hõbedasektorid. Rootori pööramisel muutub sektorite omavaheline asend ning seega ka mahtuvus. Kondensaatori mahtuvuse alg- ja lõppväärtuste nimiväärtused on näiteks 1,5/5, 2/7, 3/10, 4/27 pF.
Häälestuskondensaatori ehk pöördkondensaatori staatori ja rootori plaadipakkide paar moodustab sektsiooni. Raadiovastuvõtjates on olnud kasutusel kahe- ja kolmesektsioonilised pöördkondensaatorid. Tänapäeva elektroonikalülitustes kasutatakse muudetavate mahtuvustena peamiselt liikumatute osadeta pooljuhtseadiseid ‒ mahtuvusdioode.

Markeering kondensaatoril

Nimimahtuvus esitatakse suuremail kondensaatoreil koos ühikutähisega, näiteks elektrolüütkondensaatoril 4700 µF . Väiksematel seadistel väljendatakse ühikut ühe tähega: p pikofarad, n nanofarad ja µ mikrofarad. See täht paikneb nimimahtuvust väljendava arvu järel, kui see on täisarv (nt. 47p tähendab 47 pF), koma asemel (5n6 tähendab 5,6 nF) või asendab nulli ja koma (µ68 tähendab 0,68 µF).
Väikestel kondensaatoritel võib mahtuvus olla märgitud kolme numbriga: kaks esimest väljendavad mahtuvusväärtust pikofaradites ja kolmas 10 astendajat, nt 394 = 39 × 10⁴ = 390 000 pF = 390 nF.
Autosomaalne dominantne polütsüstneer

Autosomaalne dominantne polütsüstneer ehk tsüstneer (inglise keeles autosomal dominant polycystic kidney disease, lühend ADPKD) on polütsüstneeru vorm, mida põhjustab autosomaalne dominantne geen. Seda haigust esineb nii inimesel kui ka teistel loomadel.
RHK-10-s klassifitseeritakse seda haigust koodiga Q61.
See on tavaliselt hilja avalduv häire, mida iseloomustab paljude tsüstide moodustumine mõlemal neerul ja neerude suurenemine. Kaasnevad neerude talitlushäired, hüpertensioon, neeruvalu ja neerupuudulikkus. 
Umbes pooltel selle haigusega inimestel on 60 aasta vanuses terminaalne neerupuudulikkus.
Trükipoogen

Trükipoogen on trükise mahu arvestamise mõõtühik. Ühele paberipoognale mahub kaks trükipoognat, sest trükitakse paberi mõlemale küljele.
Raamatus on trükipoogen mitmekordselt pooleks volditud paberipoogna kujul. Kui standardformaadis paber pooleks kokku voltida, saame 4-leheküljelise poogna, teistkordsel kokkuvoltimisel 8 lehekülge jne. Harilikult on trükipoognas 16 või 32 lehekülge. Näiteks A2-formaadis paberi (420×594 mm) kolmekordsel voltimisel saame 16-leheküljelise poogna suurusega 148×210 mm.
Tingtrükipoognaks on nimetatud arvestuslikku trükipoognat, mis on trükitud  60×90 cm suuruse paberipoogna ühele küljele.
Rostovi oblast

Rahvastik

Rahvaarv oli 2002. aasta rahvaloenduse andmetel 4 404 013, kellest 3 934 835 (89,3%) olid venelased, 118 486 (2,7%) ukrainlased ja 109 994 (2,5%) armeenlased.
Suuremad linnad on Rostov Doni ääres, Taganrog, Šahtõ, Novotšerkassk, Volgodonsk, Novošahtinsk ja Bataisk.
Võrgendivaablane

Võrgendivaablane (Acantholyda) on võrgendivaablaste sugukonda kuuluv perekond kiletiivalisi putukaid.
Otto Luberg

Otto Luberg (25. veebruar 1884 Vana-Vändra vald – 5. aprill 1963 Toila) oli eesti vaimulik.
Ta õppis Tartu Ülikoolis aastatel 1916–1918 loodusteaduskonnas, aastatel 1919–1921 filosoofiateaduskonnas, aastatel 1921–1922 usuteaduskonnas ja aastatel 1923–1924 õigusteaduskonnas. Ta töötas aastatel 1901–1912 algkooliõpetajana Järva ja Pärnumaal ning oli aastatel 1918–1919 Lääne maavalitsuse asjaajaja. Ordineeriti 29. aprillil 1923 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1923–1924 Käina, Kärdla ja Reigi Jeesuse koguduse asetäitja õpetaja; aastatel oli ta 1924–1944 Lihula Eliisabeti koguduse õpetaja. Aastatel 1944–1946 oli ta Vändra Martini koguduse õpetaja, aastatel 1946–1947 oli ta Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja, aastatel 1947–1954 Pühajõe koguduse õpetaja.
Otto Wilhelm von Essen

Otto Wilhelm von Essen (vene: Отто Васильевич фон Эссен; 19. aprill (vkj. 8. aprill) 1761 Udenküll – 9. juuni (vkj. 28. mai) 1834 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Venemaa poliitik ja mereväelane (2. järgu kapten).
Otto Wilhelm von Essen sündis Tallinna ülemkomandandi ja kindralleitnandi Reinhold Wilhelm von Essen (1722–1788) ja Kiideva mõisa pärijanna Anna Eleonora von Sassi (1734–1765) pojana.
Ta oli tõeline riiginõunik ja Eestimaa tsiviilkuberner 20. septembrist 1832 kuni 27. oktoobrini 1833.
Talle kuulusid Liivi, Ubasalu, Patsu, Sooniste, Kohatu ja Malla mõis.
Ta on maetud Kullamaa kalmistule.
JW GROM

Ajalugu

Üksus loodi 13. juulil 1990, täieliku lahinguvalmiduse saavutas 1992. aastal. Üksuse loomisel kasutati USA ja Briti eriüksuste kogemusi (värbamine, väljaõpe, relvastus ja varustus).
Alates 1995. aasta septembrist on GROM-i liikmetel õigus kanda Teise maailmasõja aegsete Poola eriväelaste cichociemni nimetust ('vaiksed ja nähtamatud') ja traditsioone.
Üksus on osalenud missioonidel Haitil, Kosovos, Horvaatias, Iraagis ja Afganistanis.
Westendorfi vald (Austria)

Geograafia

Westendorf asub päikesepaistelisel Brixentali terrassil, Choralpe jalamil. Vald koosneb kobarkülast (Haufendorf) ning teistest asundustest ja talumajapidamistest ümbruskonnas, samuti tööstuspiirkonnast. Lõunasse hargneb Windautal, populaarne puhkeala.
Suur osa vallast on metsane või kasutatakse põllumajanduslikel eesmärkidel. 
Jõed: Brixentaler Ache ja Windauer Ache voolavad läbi valla.
Mäed: Olulised mäed on Hohe Salve (1828m), Steinbergstein (2215m), Kröndlhorn (2444m) ja Brechhorn (2032m).
Trükikunst

Trükikunst ehk tüpograafia on viis valmistada kujutisi tekstidest ja piltidest, tavaliselt tindiga paberil trükipressi abil. Sageli toimub see mastaapse tööstusliku protsessina. Trükkimine on oluline osa kirjastamisest.
Trükikunsti esimesteks eelkäijateks võib pidada Mesopotaamias umbes 3500 eKr kasutusele võetud silinderpitsateid, mis rullituna jätsid savitahvlitele jäljendi, ning teisi pitsateid. Varaseim trükikunsti vorm oli puulõige, millest Hiinas on säilinud näiteid ajast enne 220. aastat pKr, ning Egiptuses 4. sajandist. Hiljem leiutati trükinduses vahetatavad tähed - esmakordselt Bi Sheng Hiinas - ning trükipress, tõhusam trükiseadeldis, mille töötas välja Johannes Gutenberg 15. sajandil.
Boris Kumm

Varasem elukäik

Sündis puiduekspordiettevõtte ametniku perekonnas. Õppis aastatel 1911–1915 gümnaasiumis Pärnus, mis jäi lõpetamata. 1915. aastal töötas apteekriõpilasena Grimmi apteegis Pärnus. Aastatel 1916–1917 teenis reamehena Venemaa keisririigi armees Petrogradi ihukaardiväepolgus, demobiliseeriti haiguse tõttu. Aastatel 1917–1919 oli tööline (sealhulgas metsa- ja turbatööline) Pärnus. Veebruarist 1919 osales Scoutspataljoni kapralina Eesti Vabadussõjas, demobiliseeriti juulis 1920. Aastatel 1920–1924 oli tööline Pärnus. 1923. aastal astus illegaalsesse Eestimaa Kommunistlikku Parteisse. Aastatel 1923–1924 Pärnu linnavolikogu liige ja Pärnu maakonna ametiühingute kesknõukogu sekretär. Vahistati jaanuaris 1924 ja mõisteti 27. novembril 1924 nn 149 protsessis 15 aastaks sunnitööle. Vabanes amnestiaga mais 1938. 1938-40 mustatööline Pärnus ja samal ajal EKP Keskkomitee büroo volinik Pärnus.

Juunipööre

1940. aastal juhtis juunipööret Pärnus, ning määrati Pärnu-Viljandi Prefektuuri poliitilise politsei komissariks.

ENSV SARK ja RJRK

1940. aasta augustis määrati ta Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi siseasjade rahvakomissariks ning 26. märtsil 1941. aastal Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi rahvakomissariks.

Teine maailmasõda

Pärast Eesti okupeerimist Saksa vägede poolt evakueerus Moskvasse, kus tegeles NKVD 4. Valitsuses diversioonitöö organiseerimisega Saksamaa poolt okupeeritud Eestis.

Tegevus pärast Teist maailmasõda

1944. aastal naasis B. Kumm koos Punaarmeega Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi juhina Eestisse, ta oli 1949. aasta märtsiküüditamise üldjuht ning autasustati selle eest Punalipu ordeniga. 29. märtsist 1944 kuni 24. jaanuarini 1950 oli ta Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi rahvakomissar (aastast 1946 Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi
minister).

Langus ja surm

24. jaanuaril 1950 vallandati B. Kumm ÜK(b)P KK Poliitbüroo otsusega seoses "vigadega kulakute väljasaatmisel" ja "nõrga banditismivastase võitluse pärast" ning viidi üle Eesti NSV kommunaalmajandusministri asetäitjaks, seejärel töötas kommunaalmajandusministrina. Alates 1952. aastast juhatas Eesti NSV Ministrite Nõukogu kohalike teede osakonda, 1953. aastal jäi tervislikel põhjustel pensionile (põdes lahtist tuberkuloosi). Kannatas ka kroonilise alkoholismi all. Suri 21. novembri 1958 Tallinnas.
B. Kumm on maetud Tallinna Metsakalmistule 23. novembril 1958.
Surra veel üks päev

Sisu

James Bondi (Pierce Brosnan) ülisalajane missioon Põhja-Koreas kukub läbi reetmise tõttu ja ta langeb vaenlase kätte vangi. M (Judi Dench) unustab 007 olemasolu ning alles 14 kuud hiljem vahetatakse ta Zao vastu välja.
August Usai

August Usai (4. detsember (vkj 21. november) 1880 Lohusuu vald, Tartumaa – 7. juuli või 8. juuli 1941, mõrvatud Tartu vanglas) oli eesti õpetaja, koolijuht ja poliitik.

Haridus

Õppis Lohusuu vallakoolis aastatel 1892–1894, 1894–1897 Torma kihelkonna koolis,1897–1898 Tartu Õpetajate Seminaris, 1898–1902 Gattšina Õpetajate Seminaris (omandas algkooliõpetaja kutse). 1908–1910 käis Peterburi rahvaülikoolis ja 1911–1915 eksperimentaalpedagoogika kursustel ning Peterburi Pedagoogilises Akadeemias.

Elutee

1902–1903 töötas Rääbise 3-klassilises algkoolis õpetajana, 1903–1905 Peterburi kubermangus Lagonovi eesti 4-klassilise algkooli juhatajana. 1905–1906 vangistati poliitilistel põhjustel, 1906–1907 oli Pihkva kubermangus koduõpetaja ning seejärel läks õpetajaks Saadjärve kooli (1908–1911).
Viibis 1915–1918 mobiliseerituna Vene armees (lõpetas 1917 Peterburi Vladimiri sõjakooli). Osales ohvitserina (lipnikuna) Vabadussõjas.
Oli 1920–1927 Petserimaal koolinõunik.
1926-1928 Riigikogu liige ja hariduskomisjoni abiesimees, 1935 Senno 6-klassilise algkooli juht ja 1940-1941 Petseri gümnaasiumi direktor.
August Usai arreteeriti 27. juunil 1941, mõisteti süüdi Vene SFNV Kriminaalkoodeksi §§ 58-4, 58-10 järgi (nõukogudevastane agitatsioon) ning hukkus NKVD massimõrva ohvrina 8. juulil 1941 Tartu vanglas.