google/wiki40b huggingface dataset:
Liblikõielised

Kasutamine

Liblikõielised kuuluvad esimeste kodustatud taimede hulka. Niihästi Euraasias kui ka Ameerikas kasvatatakse neid juba umbes 8000 aastat.
Liblikõielised on väga vajalikud sellepärast, et nad suudavad siduda atmosfäärilämmastikku. See vähendab aia- ja põllupidajate vajadust osta lämmastikväetisi. Selle asemel saab kasutada mitmeväljasüsteemi, kus haritav maa on jagatud mitmesse ossa, millest iga osa saab kordamööda aastakaupa nii-öelda puhkust, mille ajal sel kasvatatakse liblikõielisi. See võimaldab pinnasel taastada oma esialgse viljakuse, mis teiste põllukultuuride kasvatamise tulemusel on vähenenud. Lämmastikusisalduse tõttu on liblikõielised ühtlasi suhteliselt suure proteiinisisaldusega.
On teada liblikõieliste liike, millel on sügavale ulatuv peajuur, mille abil ta imab sügavalt pinnasest vett ja tõstab seda pindmisse pinnasekihti. Selliseid liike saab kasvatada koos teistsuguste taimedega, millel on lühikesed juured ja mis muidu ei suudaks sügavalt vett kätte saada. See on oluline piirkondades, kus kuivaperioodi ajal pinnase pindmine kiht kuivab, aga sügaval on vett endiselt.
Liblikõieliste seas on hulgaliselt söödataimi. Mõnda neist, näiteks lutserni, ristikut, hiirehernest ja maapähklit kasvatatakse karjamaal, kus kariloomad neid söövad. Mõned neist, näiteks Albizia ja Leucaena, on puukujulised ja inimesed peavad nende oksi või kogu puu maha lõikama, et lehti loomadele sööta.
Liblikõieliste seas on palju taimi, mida kasvatatakse seemnete pärast. Inimesed söövad seemneid ise või söödavad neid loomadele, samuti valmistatakse neist taimeõli. Selliste taimede seas on nii rohttaimi, näiteks uba, lääts, lupiin, hernes ja maapähkel, kui ka puid, näiteks jaanikaunapuu, mesquite ja tamarindipuu.
Paljud liblikõielised, näiteks lupiin, on ilutaimed. Neid kasvatatakse kaunite õite pärast. Ilupuude hulka kuuluvad kuldvihm, robiinia, Gleditsia, akaatsia, mimoos ja Delonix.
Mitut liblikõielist tarvitatakse tööstuses toorainena. Indigopõõsast toodetakse indigot, akaatsiast kummiaraabikut ja Derrisest putukamürgi koostisainet rotenooni.
Mitut liblikõielist kasutatakse taimse väetisena. Kui taim on küllalt kasvanud, küntakse ta mullakihi alla, kus ta sureb ja laguneb, kuid eneses olnud toitainetega väetab pinnast. Niisugused on näiteks lutsern, hiirehernes, ristik, põlduba, lupiin, Sesbania ja sojauba.
Lõpuks kasvatatakse maailmas mõnd liblikõielist puidu saamiseks. Sellised on akaatsiad, dalbergia ja aidsi-kastanseemnik.
Permikomikeelne Vikipeedia

Permikomikeelne Vikipeedia (permikomi keeles Перем коми Википедия) on Vikipeedia permikomikeelne versioon. See sai alguse oktoobris 2010.
Seal on 3451 artiklit ja 8308 lehekülge. Seal on 6062 registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on 9) ja 1 administraatorit.
Eesti kirikutüli (1993)

Eesti kirikutüli on 1993. aastal Konstantinoopoli Oikumeenilise Patriarhaadi ja Moskva patriarhaadi vahel puhkenud konflikt seoses sellega, kummal neist on õigus taastada Eestis aastatel 1920–1945 tegutsenud Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik ning kelle kanooniline territoorium on Eesti.

Kujunemine

1993. aasta aprillis alustas Eestis tegevust Moskva patriarhaadile alluv Eesti Õigeusu Autonoomne Vikaarpiiskopkond ja sama aasta augustis Konstantinoopoli patriarhaadile alluv Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik. 20. veebruaril 1996 taasjõustas Konstantinoopoli patriarh Bartholomeus EAÕK-le antud tomose.
Kaarin Raid

Kaarin Raid (22. oktoober 1942, Rakvere – 29. juuli 2014, Viljandi) oli eesti lavastaja, näitleja ja teatripedagoog.
Ålborgi Ülikool

Ålborgi Ülikool on ülikool Taanis Ålborgis.
Ülikool on asutatud 1974. aastal. Ülikoolil on osakonnad ka Esbjergis ja Kopenhaagenis.
See on üliõpilaste arvult Taanis viies. 2013. aastal õppis seal üle 21 000 tudengi.
Must Kaardivägi

Must Kaardivägi (vene keeles Черная Гвардия) oli anarhistide peamine relvajõud 1917–1918; koosnes tööliste vabatahtlikest võitlussalkadest, tegutses anarhistide (Nestor Mahno, Maria Nikiforova, Lev Tšornõi) juhtimisel.
Oktoobripöörde eel oli Vasakkalda-Ukrainas umbes 1000, Petrogradis umbes 6000 mustkaartlast. Must Kaardivägi oli III Vene revolutsiooni põhijõude, ta algatas revolutsioonilisi mässe ning osales võitluses Saksa interventide ja valgekaartlastega.
Kert Kingo

Kert Kingo (sündinud 5. märtsil 1968) on Eesti naispoliitik, endine politsei- ja riigiametnik. Alates 16. maist 2019 on ta Jüri Ratase teises valitsuses väliskaubandus- ja infotehnoloogiaminister.

Haridus

Kooliteed alustas Kingo Kõrveküla 8-klassilises Koolis ja jätkas Tartu 7. Keskkoolis muusika eriklassis. Muusika eriklassis käinud ja viis aastat akordionimängu õppinud Kingo on tegelenud tipptasemel võistlustantsuga kogu kooliaja ehk 11 aastat.
Kert Kingo lõpetas 2001. aastal Tallinna Majanduskooli õigusteaduse erialal. 2017. aastal alustas ta õpinguid Eesti Ettevõtluskõrgkooli Mainor ärijuhtimise magistriõppes inimressursside juhtimise õppekaval.

Poliitiline karjäär

Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liikmeks astus ta 2016. aasta märtsis. Varasem erakondlik kuuluvus ja kogemus poliitikas puudusid. Ta on EKRE korruptsioonivastase toimkonna juhataja ja Tartu- ja Jõgevamaa ringkonna Tartu valla osakonna esimees. 2019. aasta maist on ta Jüri Ratase teises valitsuses väliskaubandus- ja infotehnoloogiaminister.
Ametikohustuste alguses sõnastas Kingo oma eesmärkideks aidata veelgi rohkematel Eesti firmadel jõuda välisturgudele, tagada üle-eestiline interneti levik ning tagada e-valimiste protsessi läbipaistvus ja usaldusväärsus. Kert Kingo leiab, et välisvisiidid on olulised, kuid need ei ole ainsad töövahendid Eesti välismajandussuhete edendamisel ja ettevõtete toetamisel välisturgudel. Välisvisiitidel kavatseb Kingo rääkida eesti keeles, tagamaks tõlke kaudu korrektse informatsiooni edastamise ja vastuvõtmise ning läbipaistva suhtluse.
Euroopa Jõutõstmise Föderatsioon

Euroopa Jõutõstmise Föderatsioon, lühend EPF, (inglise keeles European Powerlifting Federation) on Euroopa jõutõstmise alaliite ühendav spordiorganisatsioon. 
EPL koordineerib jõutõstmisega seotud tegevust Euroopas. Föderatsiooni kuulub 33 liikmesriiki. Eestit esindab seal Eesti Jõutõsteliit. EPL-i president on Arnulf Wahlstrøm Norrast.
Euroopa Jõutõstmise Föderatsiooni tegevus on tihedalt seotud Rahvusvahelise Jõutõstmise Föderatsiooniga.

Euroopa meistrivõistlused

EPF-i egiidi all toimuvad igal aastal Euroopa meistrivõistlused (neid on erinevaid). Ühel korral on korraldaja rollis olnud ka Eesti. 2016. aasta märtsis peeti Tartus Euroopa meistrivõistlused klassikalises jõutõstmises. Avatud klassis tuli meistriks Alex-Edward Raus ja Siim Rast sai hõbemedali. Avatud klassi meeskondlikus arvestuses tuli Eesti Soome ja Poola järel kolmandaks.
2018. aastal võitis Siim Rast üliraskekaalus (120+) kuldmedali koondtulemusega 955 kilo.
Eesti Straussi Ühing

Eesti Straussi Ühing (ka Eesti Johann Straussi Ühing) on 1990. aastal Elvas asutatud mittetulundusühing, mille eesmärk on tutvustada ja propageerida Strausside suguvõsa ja nende kaasaegsete muusikat.
Ühingu looja ning pikaaegne esimees oli Elva kultuuritegelane Kalev Päid. 1990. ja 1991. aastal avaldas ta ühingu nimel kaks brošüüri, mis tutvustasid Johann Straussi elu ja loomingut. Kohalikest kultuuritegelastest osales ühingus ka Elva Vabatahtliku Tuletõrje Ühingu pikaajaline esimees Julius Illus.
Eesti Straussi Ühing on tegutsenud Elvas Leopold Hanseni majamuuseumis aadressil Vaikne tänav 10. Ühingu algatusel toimuvad Elvas mitmesugused muusika- ja kultuuriüritused, nende seas kammerkontserdid, uusaastakontserdid ja Straussi-festival "Kuningriik", mida on nimetatud "Elva stiilseimaks suvepeoks, kus ka pealtvaatajad on riietunud 19. sajandi teise poole moe järgi".
Gonçalo Guedes

Gonçalo Manuel Ganchinho Guedes (sündinud 29. novembril 1996 Benaventes) on Portugali jalgpallur, kes mängib ääremängiajana Hispaania kõrgliiga klubis Valencia ja Portugali jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Portugali klubis Lissaboni Benfica, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2005. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2014. aasta oktoobris.
2017. aasta jaanuaris siirdus ta 30 miljoni euro eest Prantsusmaa kõrgliiga klubisse Paris Saint-Germain. 2017. aasta septembris suundus ta laenule Valenciasse. 2018. aasta augustis sõlmis ta Valenciaga püsilepingu.
Debüüdi Portugali jalgpallikoondises tegi Guedes 14. novembril 2015 sõprusmängus Venemaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. novembril 2017 sõprusmängus Saudi Araabia vastu. Ta kuulus Portugali koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
N,N-dimetüülaniliin

N,N-dimetüülaniliin (DMA) ehk dimetüülfenüülamiin on orgaaniline ühend C₈H₁₁N, mis on tertsiaalsete amiinide klassi kuuluv aniliini derivaat. DMA keemiline valem on C₆H₅N(CH₃)₂. DMA on värvitu või kollakas õlikas vedelik, keemistemperatuur 194ºC, sulamistemperatuur 2ºC.
DMA võib astuda nii aromaatse asenduse kui ka amiinidele iseloomulikesse reaktsioonidesse. Tertsiaalse amiinina annab DMA kvaternaarseid ammooniumsoolasid, näit saab seda kasutada modifitseeritud Sommelet' reaktsioonis primaarsete kloroderivaatide konverteerimiseks hapnikderivaatideks.
Türi raudteejaam

Türi raudteejaam (saksa Allenküll/Turgel) on raudteejaam Järvamaal Türil. Kuni 1920. aastateni oli jaama nimi Alliku.
Türile eelneb Viljandi kiirrongidel Käru raudteepeatus ning Türi rongidel Kolu raudteepeatus. Türile järgneb Taikse raudteepeatus.
Türi jaamas asub kaks uut 550 mm kõrgust täispikka perrooni. Kiirrong sõidab Balti jaamast Türile umbes 1h ja 30 minutit, tavarong aga 1h ja 40 minutit. Jaamas asub kokku viis raudteeharu, muuhulgas haruteed vanaraua kokkuostu ning Edelaraudtee territooriumile. Päevas peatub Türil kaheksa Viljandi rongi (pooled Viljandi ja pooled Tallinna poole) ja kümme Türi rongi (pooled Türi ja pooled Tallinna poole). Jaamas võib toimuda ka kaupade rongidele ning neilt maha laadimine.

Ajalugu

Türi (tollal Alliku) raudteejaam rajati koos kitsarööpmelise Tallinna–Viljandi raudteeliiniga 1900. aastal. Toona jäi jaam Türi kihelkonda Türi-Alliku mõisa maadele. Türi jaamast algas ka kitsarööpmeline Türi–Paide–Tamsalu raudtee, mis suleti 1972. aastal.
1960. aastate lõpus alustati kitsarööpmelise raudtee asendamist uue laiarööpmelise raudteega. Tallinna–Türi vaheline laiarööpmeline raudteelõik avati pidulikult 7. juulil 1972, kui Tallinnast saabus esimene laiarööpmeline reisirong D1-473.
Aastani 2014 eelnes Türile Kolu raudteepeatus.

Jaamahoone

Türi jaamahoone valmis jaamast aasta hiljem. See oli ühekorruseline ja varikatusega. 1920. aastail sai jaamahoone tules kahjustada ning ehitati taastamise käigus ümber. 1930. aastail valmis puidust jaamahoone plokk-kividest juurdeehitis, kuhu paigutati jaama juhtkond. Puithoone jäi täielikult reisijate päralt ja seal asus ka restoran. Kivihoone on säilinud algsel kujul, kuid puithoone sai sõjas tugevasti kannatada ning taastati hiljem uuel kujul. Jaamahoone on Edelaraudtee ja bussijaama käsutuses.
Schwarzburg-Rudolstadt

Ajalugu

Schwarzburg-Rudolstadt loodi aastal 1599 Schwarzburgi dünastia maade ümnberasustamise käigus. 11. sajandist saati oli krahvipere esivanemate asukohaks olnud Schwarzburgi loss, kuigi pärast 1340. aastat oli enamuse ajast riigina olemisest pealinnaks suurem linn Rudolstadt. Aastal 1583 suri Schwarzburgi krahv Günther XLI, Günther XL Rikka vanim poeg ja ühendatud Schwarzburgi maade valitseja järglasteta. Tema järglased olid tema nooremad vennad, kusjuures Albrecht VII sai territooriumi Rudolstadti ümber. Pärast seda, kui nende vend, Schwarzburg-Frankenhauseni krahv Wilhelm I aastal 1597 suri, rajasid elusolevad vennad Albrecht VII ja Johann Günther I 1599. aasta Stadtilmi lepinguga kaks krahvkonda: Schwarzburg-Rudolstadti ja Schwarzburg-Sondershauseni.
Albrechti järglased valitsesid kui suveräänsed Saksa-Rooma riigi krahvid. Krahv Albert Anton (1662–1710) ülendati keiser Leopold I poolt vürstiseisusesse, kuid alles tema poeg Ludwig Friedrich I (1710–1718) oli see, kes esimesena vürstitiitlit kandis, kusjuures Schwarzburg-Rudolstadt sai vürstkonnaks aastal 1711. See pidas vastu mediatisatsioonile ning pärast keisririigi kaotamist ühines aastal 1807 Reini Liiduga ja aastal 1815 Saksa Liiduga.
23. novembril 1918, Novembrirevolutsiooni käigus ja kõigi Saksa monarhiate langemisel oli vürst Günther Victor viimane, kes kukutati. Endisest vürstkonnast sai aastal 1919 "Vaba Riik", mis liideti järgmisel aastal uude Tüüringi osariiki. Aastal 1905 oli Schwarzburg-Rudolstadti pindala 940km² ja rahvaarv 97 000.
Rahvusvaheline suuruste süsteem

Tuletatud suurused

Tuletatud suurus on suuruste süsteemi kuuluv suurus, mida defineeritakse antud süsteemi põhisuuruste läbi. Rahvusvahelises suuruste süsteemis defineeritakse suur hulk tuletatud suuruseid.
Eesti NSV Riiklik Põllumajanduse Tootmistehnika Komitee

Eesti NSV Riiklik Põllumajanduse Tootmistehnika Komitee (enne 1978 Eesti Põllumajandustehnika, täisnimega Eesti NSV Ministrite Nõukogu Koondis Eesti Põllumajandustehnika, lühendatult EPT) oli põllumajandustehnikaga seotuga tegelev koondis Eesti NSV-s. EPT ülesannete seas oli varustada majandeid põllumajandustehnikaga, väetistega, teha maaparandustöid, toota turvast.
EPT asutati 1961. aastal. EPT alluvuses oli 14 rajoonikoondist, 11 osakonda ning Tartus, Kuusalus ja Raasikul asuvad remonditehased.
1978. aastal nimetati EPT ümber Eesti NSV Riiklikuks Põllumajanduse Tootmistehnika Komiteeks.
Psalter

Psalter (kreeka keeles ψαλτήριον psalterion, ladina keeles psalterium) on liturgiline raamat, milles on psalmid, vahel koos lisatekstidega. Kasutatakse katoliku ja õigeusu kirikus enim tunnipalvustel.
Keskajast on säilinud rida käsikirjalisi illustreeritud psaltreid. Kuulsaimad varased psaltrikäsikirjad on näiteks St. Galleni Kuldne psalter ja Utrechti psalter. Keskajal oli psaltri tähtsus vaimulikus igapäevaelus suur, sest igapäevast psalmide retsiteerimist hardusharjutusena harrastasid nii vaimulikud kui ilmikud. Enamik tänapäeval keskaja raamatukunsti olulisteks näideteks peetavaid rikkalikult illumineeritud psaltreid oli valmistatud hoopis kõrge positsiooniga ilmikute tarvis, näiteks Melisende psalter, Ingeborgi psalter või De Lisle psalter.
Liturgilised raamatud olid ka ühed esimesed, mida trükikunsti abil paljundati. Nii on vanim Eestist leitud trükisefragment osa Mainzi psaltrina tuntud inkunaablist.
Jack Teagarden

Jack Teagarden (õieti Weldon Leo Teagarden; 20. august 1905 – 15. jaanuar 1964) oli USA muusik. 1920. aastatel oli ta New Yorgi džässis üks olulisemaid tromboonimängijaid. Samuti oli Teagarden oma aja parimaid valgenahalisi bluusilauljaid.
Ta mängis paljudes orkestrites: Roger Wolfe Kahn Orchestra, Paul Whiteman Orchestra. 1939. aastal pani Teagarden kokku omaenda bigbändi, mis andis kontserte kuni 1946. aastani. 1947–1951 oli ta osaline Louis Armstrongi bändis All-Stars. Pärast Armstrongi bändist lahkumist mängis Teagarden kuni karjääri lõpuni ühes diksiländisekstetis, mille tuntumatest liikmetest võiks nimetada pianist Earl Hinesi. 1958–1959 tuuritas Teagarden Kaug-Idas.
Aastal 1964 suri ta New Orleansis kopsupõletikku.
Kirill Nesterov

Kirill Nesterov (vene keeles Кирилл Николаевич Нестеров; sündinud 21. juulil 1989 Narvas) on Venemaa jalgpallur.
Aastast 2015 mängib ta klubis JK Narva Trans.
Elektroenergeetika

Elektroenergeetika on energeetika haru, mis tegeleb elektrienergia tootmise, ülekandmise, jaotamise ja kasutamisega. 
Elektrienergiat toodetakse elektrijaamades, kantakse üle elektriliinide kaudu ja jaotatakse elektrivõrkude ning alajaamade abil elektritarbijatele. 
Elektrijaamades muundatakse elektrienergiaks peamiselt kütuste põletamisel saadavat soojust (vt  soojusenergeetika), vee potentsiaalsed energiat (hüdroenergeetika), tuuleenergiat (tuuleenergeetika), päikeseenergiat (päikeseenergeetika) ja tuumaenergiat.
Eri liiki allikate energiat muundatakse elektrienergiaks sellepärast, et seda on suhteliselt kerge üle kanda (ka kauge maa taha) ja jaotada ning tarbijatel muundada mõnda teist liiki energiaks (mehaaniliseks energiaks, soojuseks, valguseks, keemiliseks energiaks jne).
Esimesed ettevõtete elektrijaamad rajati 1870. aastail (peamiselt kaarlampide toiteks). Üldtarbijaile mõeldud elektrijaamu hakati ehitama 1880. aastail pärast hõõglambi leiutamist (1879).  Juba sajandivahetuseks loodi esimesed energiasüsteemid.
Jimmy Fontana

Jimmy Fontana (õieti Enrico Sbriccoli; 13. november 1934 Camerino, Marche, Itaalia – 11. september 2013 Rooma) oli Itaalia näitleja, kontrabassist ja laulja-laulukirjutaja. 
Üle-Euroopalise tuntuse sai ta lauluga "Il Mondo" (1965). 
Tema teiseks ülimalt suure tuntuse saavutanud lauluks oli "Che sarà" (Sanremo 1971 #2), mida seal esitasid ka Jose Feliciano ja Ricchi e Poveri. kuid mis sai ülemaailmse tuntuse pigem José Feliciano esitusena. 
Oma esinejanime eesnime võttis ta oma iidoli saksofonist Jimmy Giuffre järgi ning "Fontana" pärineb lihtsalt telefoniraamatust.
George Ainslie

George W. Ainslie on ameerika psühhiaater, psühholoog ja käitumisökonomist.
Ainslie tegi Howard Rachlin juhendamisel operantse tingimise loomkatseid. Ta uuris tuvide aegadevahelist valikut (intertemporal choice) ning näitas esimest korda katseliselt, kuidas juhul, kui kahe eriaegse alternatiivse tasu vaheline valikupunkt nihkub ajas ettepoole, pöördub eelistus varasema kasuks. Ta kasutas selle seletamiseks tuleviku tasude hüperboolse allahindamise (hyperbolic discounting) mõistet, millega ta arendas edasi Rachlini ja teiste ideid, mis olid inspireeritud Richard Herrnsteini proportsionaalsuse seadusest (matching law). Ainslie põimis need ideed varasemate saavutustega aegadevahelise valiku uurimisel, sealhulgas Walter Mischeli tulemustega rahulduse edasilükkamise kohta lastel.
Raamatus "Picoeconomics" (1992) püüdis ta seletada neid ideid ja ka fakte sõltuvuse kohta, millega ta puutus kokku oma kliinilises töös Ameerika Ühendriikide Veteranideministeeriumi meditsiinikeskuses Coatesville'is Pennsylvania (kus temast sai peapsühhiaater), oletusega, et isiksuse eri osad või aspektid on omavahel vastuolus. Ta tugines Sigmund Freud Id'i, Ego ja Superego teooriale; käitumisökonoomikas sai see oluliseks Richard Thaleri säästmiskäitumise mitme mina (multiple selves) teoorias.
Paljud Ainslie ideed on osutunud käitumisökonoomikas fundamentaalseteks. Põhiliselt tänu tema ja Drazen Preleci töödele tulid otsustusteooriasse operantse tingimise ideed ja andmed, mis olid suureks väljakutseks ratsionaalse valiku teooriale, mis oli majandusmõtlemises seni domineerinud.
Peale psühhiaatritöö veteranidega on Ainslie töötanud ka kliinilise psühhiaatriaprofessorina Temple'i Ülikoolis Philadelphias.

Pikoökonoomika

Pikoökonoomikaks nimetab Ainslie järeldusi katselisest avastusest, et inimesed kalduvad lähemas tulevikus saabuvaid tasusid eelistama kaugemas tulevikus saabuvatele, kus juures see tendents on seda suurem, mida lähemas tulevikus mõlemad tasud on. Inimesed hindavad hilisema tasu väärtust alla teguriga, mis kasvab koos viivituse pikkusega.
Nii nagu klassikaline majandusteadus (makroökonoomika kirjeldab institutsioonide omavahelist tingimist piiratud ressursside pärast ja mikroökonoomika kirjeldab niisugust tingimist indiviidide vahel, kirjeldab pikoökonoomika osaliste vahelist tingimist meenutavaid interaktsioone indiviidi sees indiviidi lõpliku käitumisvõime kontrollimise pärast.
Hulk katseid on kinnitanud, et nii inimeste kui ka mitteinimeste spontaansed eelistused ei järgi mitte eksponentkõverat, mille tekitaks aja suhtes ühtlane valik, vaid hüperbooli (hüperboolne allahindamine). Näiteks kui on valida, kas saada kohe 50 dollarit või aasta pärast 100 dollarit, siis paljud valivad kohe 50 dollarit. Kui aga on valida, kas 50 dollarit 50 aasta pärast või 100 dollarit kuue aasta pärast, siis valivad peaaegu kõik 100 dollarit kuue aasta pärast.
Jüri Kivimäe (arst)

Jüri Kivimäe (sündinud 17. juunil 1953 Tallinnas) on eesti arst, üldkirurgia ja proktoloogia spetsialist.
1971 lõpetas ta Tallinna Spordiinternaatkooli (TSIK). 1977. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli meditsiiniteaduskonna.
Jüri Kivimäe on töötanud kirurgina mitmes haiglas, viimati Rapla haiglas ja Tallinna Pelgulinna haiglas. Käesoleval ajal on ta Lääne-Tallinna Keskhaigla proktoloogiasakonna juhataja. Ühtlasi töötab ta kirurgina Medicumi kaubamärgi all tegutsevas Lasnamäe Tervisekeskuses.
Jüri Kivimäe on kutseühingu Tallinna Arstide Liit liige.
1999. aastal osales ta valimisliidu "Rapla Linnakodanike Liit" nimekirjas kohalike omavalitsuse valimistel Rapla linnas. 2002. aastal kandideeris ta erakonna Ühendus Vabariigi Eest – Res Publica nimekirjas Rapla valla volikogusse.
Tartu Ülikooli Kliinikumi sisekliinik

Ajalugu

Sisekliiniku alguseks saab pidada aastat 1804, kui avati meditsiiniline kliinik ja polikliinik prof. Daniel Georg Balk juhtimisel. 1808 aastal sai kliiniku asukohaks Toomemägi, sama hoone milles tänapäeval asub Eesti Riigikohus.
Aastail 1919-1939 oli kliiniku nimeks Tartu Ülikooli I Sisehaiguste Kliinik mida juhatas prof. E. Masing. 1924 rajati kliinikusse biokeemialaboratoorium. Teise maailmasõja järgselt tegutsesid sisehaiguste kliinikud Toomel ja Maarjamõisas.
The New Nine

The New Nine oli NASA teine astronautide grupp. NASA avalikustas grupi koosseisu 17. septembril 1962. Grupp moodustati sest NASA vajas seoses Gemini ja Apollo programmiga rohkem astronaute. Kui Mercury Seveni liikmed pidi orbiidil sooritama lihtsaid ülesandeid siis The New Nine'i liikmed pidid sooritama põkkumisi ja väljuma avakosmosesse. Kaks gupi liiget olid kandideerinud ka Mercury Seveni liikmeks, aga siis lükati nad tervislikel põhjustel tagasi. Lisaks olid kaks liiget: Neil Armstrong ja Elliot See tsiviilisikud.
Põgari palvemaja

Põgari palvemaja on baptistide palvemaja Lääne maakonnas Haapsalu linnas Põgari-Sassi külas Tuuru–Puise tee 1. kilomeetripunkti juures. Seda palvemaja kasutab Mäevalla Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide kogudus.
Palvemaja oli ja on küla esinduslikumaid hooneid. Koos väikese abihoonega on need ainsad hooned, mis Põgari-Sassi küla mandriosas jäävad Tuuru–Puise teest mere poole (veel on säilinud Amermaa talu hooned Tauksi saarel).
22. septembril 1944 pidas hoone einekambris viimase nõupidamise Otto Tiefi valitsus.
22. septembril 1999 avasid peaminister Mart Laar ja Ridala vallavanem Rein Hallik maja seinal Otto Tiefi valitsuse auks mälestustahvli.
23. septembril 2004 pidas Juhan Partsi valitsus hoones väljasõiduistungi. 2004. aasta lõpus eraldas valitsus palvemaja remondiks 221 000 krooni ja maja remonditi 2005. aastal.
18. septembril 2014 pidas Taavi Rõivase valitsus hoones väljasõiduistungi.
Palvemaja kõrvale on paigaldatud infotahvel.
Vello Reedik

Vello Reedik (sündinud 13. juunil 1937 Tallinnas) on Eesti tehnikateadlane.

Elulugu

Vello Reedik on sõjaväelase poeg.
Lõpetas 1955 Pärnu 2. Keskkooli ja 1961 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) masinaehituse erialal, 1968–71 aspirant TPI ja Moskva Lennukiehituse Tehnoloogia Instituudi (NIAT) juures; tehnikakandidaat (1972, Moskva Energeetikainstituut), väitekiri "Иccлeдoвaниe тoчного следящего контура пневмо(стуйно)-гидравлической позиционной системы числового программного управления". Täiendas end Prahas (1964–65) ja Londonis (1974–75). Aastast 1961 TTÜ õppejõud: 1975–92 dotsent, 1992–97 TTÜ masinaehituse instituudi masinate automatiseerimise õppetooli juhataja ja aseprofessor, 1997–2002 tootearenduse õppetooli juhataja ja professor, 2002– emeriitprofessor.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: aerodünaamika, mehhatroonika ja tootearenduse metoodika. Üle 100 teadustrükise ja 2 autoritunnistust.
Érik Lamela

Koondisekarjäär

Debüüdi Argentina rahvuskoondises tegi ta 25. mail 2011 sõprusmängus Paraguay vastu. Samal aastal osales ta Argentina kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel, lüües turniiril kokku kolm väravat.
Esimese värava lõi ta Argantina rahvuskoondises 3. septembril 2014 sõprusmängus Saksamaa vastu.
2016. aasta Copa América Centenario viimases alagrupimängus lõi ta värava Boliivia ja veerandfinaalis Venezuela vastu.
Ta kuulus Argentina koondisse ka 2015. aasta Copa Américal.