Paul Kogerman

Haridus

Õppinud Tallinna algkoolis (1901–1904) ja 1904–1908 linnakoolis. Lõpetas ta 1913. aastal eksternina Aleksandri gümnaasiumi, asudes selle järele sama aasta sügisel Tartu Ülikooli keemiat õppima, mille lõpetas 1918. aastal. P. Kogrman oli üks esimesi stipendiaate,kes saadeti end täiendama välismaale. 1919–1921 õppis ta Eesti Vabariigi stipendiaadina Londoni Kuninglikus Teaduse ja Tehnika Kolledžis prof W. A. Bone'i laboratoriumis (Imperial College of Science and Technology), kus omandas keemiatehnoloogi kutse. 1922 kaitses Londoni Ülikoolis magistriväitekirja "Keskordoviitsiumi õlisisaldava mineraali - kukersiidi - keemiline koostis". 1927–1928 viibis International Eduction Boardi stipendiaadina Harvardi ülikoolis Põhja-Ameerikas, kus 
uuris küllastumata süsivesinike sünteesi ja polümerisatsiooni. Samal teemal kirjutatud töö kaitses ta 1934. aastal doktoriväitekirjana. Väitekiri valmis aastatel 1933-1934 Zürichi Tehnikaülikoolis töötamise ajal ning kandis pealkirja "Additionsreaktionen und Polymerisation des 2,3-Dimethylbutadiens".

Teaduskraad ja kutse

Mag. chem. 1922 (Londoni Ülikool); dr. sc. techn. 1934 (Zürichi Tehnikaülikool).

Teenistuskäik

Aastail 1909–1913 töötas õpetajana Harju-Jaanis ja koduõpetajana Tallinnas.
Tartu Ülikoolis õppimise ajal töötas kodu- ja kooliõpetajana Jakob Westholmi eragümnaasiumis ja Tallinna Rahvaülikoolis. Aastail 1918–1919 oli Tallinna Tehnikumi loodusteaduste õppejõud. Juba 1921 aasta oktoobris valiti P. Kogerman Tartu Ülikooli orgaanilise keemia dotsendikohusetäitjaks, 1923 aasta novembris dotsendiks ja 1925 aastal korraliseks professoriks.
Pärast väitekirja kaitsmist asutas koos Michael Wittlichiga 1925 Tartu Ülikooli keemiainstituudi juurde õlikivide uurimise labori ja oli selle juhataja. See oli maailmas esimene põlevkivi süsteemuurimise keskus. Osales rahvusvahelistel konverentsidel Pariisis (1922,1923), Cambridge'is (1923) ja Kopenhaagenis(1924), töötas Helsingi ja Turu ülikoolides (1925) ning Saksamaa ülikoolides (1922, 1926). Teadustöö eesmärgil viibis Kogerman 1926 Zürichis ja 1933. aastal töötas Zürichi Tehnikaülikoolis. Oli Loodusvarade Instituudi esimees.
P. Kogerman oli Tallinna Tehnikainstituudi (praegu Tallinna Tehnikaülikool) rektor selle asutamisest peale – aastatel 1936–1939. Tallinna Tehnikaülikooli koosseisu toodi esialgu üle ka Tartu Ülikooli keemiaosakond ja õlikivide uurimise laboratoorium. Rektoritöö kõrval jätkas P. Kogerman instituudis orgaanilise keemia kateedri juhatamist ja tööd õlikivide laboratooriumis, olles1936–1941 oli Tallinna Tehnikaülikooli orgaanilise keemia professor.
Viibis 1930. aastail mitmes välisriigis, kus tutvus keemialaborite töö ja õppekorraldusega, pidas külalisprofessorina loenguid Soomes, Rootsis ja Saksamaal.
Oli 1937 Rahvuskogu II koja liige; (1938–1939 I Riiginõukogu liige. 1939–1940 oli Eesti Vabariigi haridusminister Jüri Uluotsa valitsuses.
14. juunil 1941 deporteeriti ta koos perega Sverdlovski oblastisse, kus mõisteti § 58 alusel vangilaagrisse, kandis karistust Turiski ja Tavda laagris. Ta vabastati Eesti NSV Ministrite Nõukogu taotlusel ennetähtaegselt 15. märtsil 1945.
1945 nimetati TPI professoriks ning 1946 Eesti NSV Teaduste Akadeemia akadeemikuks.
1947–1950 oli TA Keemia Instituudi direktor.

Teadustöö põhisuunad

Kogermani loetakse Eesti põlevkivikeemia rajajaks, tema teadustegevuse teemad olid põlevkivikerogeeni päritolu ja struktuur, põlevkivi koostis ja kasutatavus, dieenide sünteesi meetodid ning polümerisatsioon.
Alustas ülikoolis õppimise kõrvalt põlevkivi utmise alast uurimistööd. Tema väitekiri oli esimesi põhjalikumaid uurimusi Eesti põlevkivi keemia omaduste kohta. Põlevkivi ja selle termilise lagunemise saaduste uurimine suunas Kogermani tähelepanu küllastamata ühendite – dieenide – keemiale. Ta avastas 1,4-pentadieeni sünteesi uue meetodi ning kirjeldas esimesena selle ühendi omadusi. Sellel põhineb ka tema doktoriväitekiri.
Avaldanud 187 keemiateaduslikku, populaarteaduslikku ja publitsistlikku tööd, põhikooli- ja ülikooliõpikuid, 63 käsikirja. Juhendanud 20 magistri- ja kandidaaditööd ning 3 doktoritööd.

Ühiskondlik tegevus

Rotary klubi liige, asepresident; ÜS Raimla vilistlane.