google/wiki40b huggingface dataset:
Suur-Beldi sild

Suur-Beldi sild (taani Storebæltsforbindelsen) koosneb autotee ja raudteega sillast ning tunnelist. Sild oli esimene püsiühendus Sjællandi saare, kus asub Taani pealinn Kopenhaagen, ja Mandri-Euroopa vahel ning ületab Suur-Beldi väina. Raudtee avati 1. juunil 1997 ja autoliiklus toimib alates 14. juunist 1998.
Sillaehituse kogumaksumus oli 21,4 miljardit Taani krooni. Silla pikkuseks on 17 km ja lisaks raudteele asub sillal ka kaherealine maantee mõlemas suunas. Silla pilti on 1000-kroonisel rahatähel kasutatud alates 2009. aastast.
Sildühendus asendas parvlaevaliikluse ja nüüd on võimalik läbida seda vahemaad palju kiiremini kui varem. Kui parvlaevaga sõites kulus väina ületamiseks umbes tund aega, siis sõites üle silla kulub selleks vaid 10 minutit. Jalgratturitel on silla kasutamine keelatud, kuid nad võivad silla ületamiseks kasutada rongi.
Enne silla avamist ületas väina parvlaevadega keskmiselt 8000 autot päevas, 2008. aasta andmete põhjal ületab väina praegu silda kasutades ligikaudu 30 200 autot päevas. Kaubarongide püsiühendus parandas ka ühendust Rootsi–Saksamaa ja Rootsi–Suurbritannia vahel. Siiski kasutatakse Rootsi–Saksamaa vahel siiani parvlaevu, kuna raudteeliiklus on teatud määral piiratud. Ühe suuna pilet silla kasutamiseks maksab sõiduautole 230 Taani krooni ning mootorrattale 120 Taani krooni.
Idasild ehitati aastatel 1991–1998 ning see ühendab Halsskovi ja Sprogøt. See on 6790 meetrit pikk, tänu millele on see maailmas pikkuselt kolmas rippsild. Sildeava kõrgus on 65 meetrit, mis võimaldab seda läbida ka maailma suurimatel kruiisilaevadel. Sild toetub 19 sambale. Püloonide tipp ulatub 254 meetri kõrgusele.
Läänesild ühendab Sprogøt ja Knudshovedit. See on 6611 meetrit pikk ja silla kõrguseks on 18 meetrit. Läänesild ehitati aastatel 1988–1994. Selle maantee/raudteelint koosneb 63 lõigust, mida toetab 62 sammast.

Tööõnnetused

Ehitamise käigus registreeriti 479 tööõnnetust, millest 53 lõppesid tõsiste vigastuste või surmaga. Vähemalt seitse töötajat sai ehituse käigus surma.
Läänesillaga on kahel korral kokku põrganud laevad. Alles ehituse käigus, 14. septembril 1994 põrkas parvlaev Romsų sillaga kokku halbade ilmatingimuste tõttu. 3. märtsil 2005 põrkas 3500-tonnine kaubalaev Karen Danielsen samuti kokku läänesillaga. Liiklus sillal oli häiritud, kuid pärast ekspertide hinnangut avati sild taas pärast keskööd, kuna tõsiseid kahjustusi sillal ei leitud.
Idasillal pole kokkupõrkeid ette tulnud, kuid 16. mail 2001 suleti sild kümneks minutiks, kuna selle kinnituskonstruktsiooni poole oli suundumas 27 000 tonni kaaluv puistlastilaev Bella. Tänu mereväe kiirele reageerimisele suunati laev kinnituskonstruktsioonist eemale.
Englas

Tulemused

Täiskasvanute Eesti meistrivõistlustel Kreeka-Rooma ja vabamaadluses on klubi sportlased võitnud üle 60 medali, kuni 20-aastaste Eesti meistrivõistluste medaleid on võidetud üle 115.

Olümpiamängud

Olümpiamängudele on pääsenud kaks klubi sportlast, kokku viiel korral.
Andreas Steinbach võistles 1988. aasta suveolümpiamängudel Sŏulis ja 1992. aasta suveolümpiamängudel Barcelonas ning saavutas mõlemal võistlustel 5. koha.
Helger Hallik võistles 1992., 1996. ja 2000. aasta olümpiamängudel.

Maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses

Andreas Steinbach – 2. koht (juunior);
Helger Hallik – 5. koht;
Tõnis Naarits – 8. koht;
Kristjan Press – 16. koht.

Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses

Andreas Steinbach – 3., 2., 3. koht;
Helger Hallik – 6., 8. ja 9. koht.

NSV Liidu meistrivõistlused

Helger Hallik – 3. ja 5. koht;
Feliks Press – 6. ja 8. koht;
Heldur Villemson – 8. koht;
Toomas Käosaar – Trudi meistrivõistluste 2. koht.

Maailma karikavõistluste etapid ja FILA A-kategooria turniirid

Feliks Press – Norra 1., Soome 1;
Helger Hallik – 2 korda esikolmikus;
Tõnis Naarits – 3. koht;
Andreas Steinbach – 2 korda 3. koht;
Kristjan Press – 3. koht.

Lisaks

Kokku on Voldemar Pressi treeningugrupist võrsunud maadlussportlased osalenud rahvusvahelistel tiitlivõistlustel (kadetid, juuniorid, seeniorid) ligikaudu 50 korda. Edukamad sportlased: Andreas Steinbach, Helger Hallik, Tõnis Naarits, Kristjan Press, Margus Rääk, Martin Kannela.
Nikifor Begitšev

Nikifor Begitšev (vene Никифор Алексеевич Бегичев või Бигичев; 19. veebruar (7. veebruar vkj) 1874  – 18. mai 1927) oli vene meremees ja polaaruurija.

Elulugu

Sündis Astrahani kubermangus Tsarjovi linnas (praegu Volgogradi oblasti Tsarjovi alevik) Volga-äärse kalamehe peres. Aastal 1895 võeti ta sõjaväelaevastikku, aastatel 1897–1900 oli ta õppepurjelaeva madrus ja poοtsmanmaat ning sooritas kolm reisi Kroonlinnast Antillidele üle Atlandi ookeani. 
Aastatel 1900–1902 osales ta Eduard von Tolli polaarekspeditsioonil kuunari "Zarja" pootsmanina. Ekspeditsiooni käigus päästis ta Aleksandr Koltšaki. 
Nikifor Begitšev osales aastal 1904 miinilaevas "Besšumnõi" Port-Arturi kaitsmisel, ta interneeriti koos laevameeskonnaga Tsindaosse, kuhu miinilaev murdis läbi jaapani blokaadi.  Sai Georgi risti.
Pärast sõda tuli ta tagasi Tsarjovi ja abiellus, aga 1906. aasta suvel kolis elama Jenissei alamjooksu piirkonda. Tegeles karunaha hankimisega ja uuris Taimõri poolsaart. 
Aastal 1908 avastas ta Hatanga ja Anabari jõe suudmealas kaks saart, mis said hiljem tema auks nimeks Suur-Begitševi ja Väike-Begitševi saar. 
1915. aastal osales jäälõhkujatel Taimõr ja Vaigatš haigestunud inimeste evakueerimisel.
Aastal 1922 osales ta Nikolai Urvantseviga Nõukogude-Norra otsinguekspeditsioonis, mis otsis Taimõri poolsaarel kaduma jäänud Roald Amundseni 1919. aasta ekspeditsiooni liikmeid. Ta leidis neist ühe säilmed ning hiljem paadiga Pjassina jõge mööda alla sõites leidis Diksoni saare lähedal teise Amundseni kaaslase Peter Tessemi luukere.
Kevadel 1926 läks ta tundrasse, kus talvel 1927 Pjassina jõel talvitades suri skorbuuti.

Tunnustus

Ta sai kaks Venemaa Teaduste Akadeemia Suurt kuldmedalit. 
Aastal 1964 püstitati talle Dicksonis mälestussammas ja maeti ümber tema säilmed.
Nikifor Begitševi järgi on nimetatud kaks saart Laptevite meres ja Antarktise neem, samuti tänavad Moskvas ja Norilskis.
26 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 26 sõidab Väike-Õismäe ja Paljassaare vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub tööpäeviti.
Marsruut Paljassaare suunal: Õismäe tee, A.H. Tammsaare tee, Ehitajate tee, Eduard Vilde tee, Mustamäe tee, Paldiski maantee, Sõle tänav, Sitsi tänav, Paljassaare tee.
Marsruut Väike-Õismäe suunal: Paljassaare tee, Sitsi tänav, Sõle tänav, Paldiski maantee, Mustamäe tee, Kadaka tee, Ehitajate tee, Õismäe tee.
Tamm (perekonnanimi)

Tamm on perekonnanimi.
Tamm on Eestis kõige levinum eestikeelne perekonnanimi. 
1830. aastatel said selle nime umbes 1500 inimest. Nimi anti vähemalt 208 suguvõsale, kes omavahel sugulased pole. Neist 142 elasid Lõuna- ning 66 Põhja-Eestis. Paljud neist on kindlasti võetud Tamme talu järgi, kuna hinnanguliselt 25 protsenti eestlaste perekonnanimedest on võetud talunimede järgi (talu nimi omakorda tulnud tammelt). Kuid tamm tähendab ka vesiehitist.
1934. aastal oli selle nime kandjaid juba 5473.
2005. aasta 1. veebruari seisuga kandis seda nime 5180 inimest.
2008. aastal kandis nime Tamm 5241 inimest.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Tamm 5242 inimesel: 2453 mehel ja 2789 naisel. Perekonnanimede levikult on Tamm 2. kohal Ivanovi järel.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Tamm 5191 inimesel: 2447 mehel ja 2744naisel.
AT-4

AT-4 on Rootsi 84 mm ühekordne, kaasakantav, juhitamatu tankitõrjerelv. Seda granaadiheitjat kasutatakse eelkõige soomussihtmärkide puhul, aga võib kasutada ka jalaväe tõrjeks. AT-4 arendati 74 mm Pskott m/68 (Miniman) relvast, mille Rootsi sõjavägi võttis kasutusse 1960. aastatel. AT-4 loojateks on Rootsi ettevõte SAAB Bofors Dynamics ja USA korporatsioon Alliant Techsystems.
Kui homme on sõda

Sisu

Tegemist on propagandistliku sõjafilmiga. Üks imperialistlik riik tungib Nõukogude Liidule kallale. Vaenlase sõjaväelased kannavad identifitseerimatuid mundreid ja kõnelevad saksa keelt. Kuid piirivalvurid tõkestavad vaenlase edasitungi, samuti tõrjutakse tagasi vastase lennuväe rünnakud linnadele. Peagi saabuvad kohale Punaarmee põhijõud ja vastavalt tolleaegsele Nõukogude sõjalisele doktriinile lüüakse vaenlane puruks tema enda territooriumil. Sõda on filmis kujutatud suhteliselt ebarealistlikult, praktiliselt veretult.
Aitkini maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1857. aastal. See sai nime karusnahakaupmehe William Alexander Aitkeni järgi.
Rodriguesophis

Levila

Need maod elavad Brasiilias.
Jennifer Aniston

Elulugu

Jennifer Anistoni isa John Aniston on kreeka päritolu. Isa ja ema Nancy Down on mõlemad näitlejad. Lapsepõlves elas ta ühe aasta Kreekas, pärast seda kolis New Yorki. Tema vanemad lahutasid, kui ta oli 9-aastane.
11-aastaselt hakkas ta näitlemist õppima. 1987 lõpetas ta New Yorgi lavakooli.

Eraelu

Aniston käis 1990. aastal Charlie Schlatteriga, kes oli tema kaasnäitleja sarjas "Ferris Bueller". 1991–94 oli tal suhe Daniel MacDonaldiga, mis lõppes veidi enne Anistoni osatäitmise algust "Sõprades". 1995 oli tal lühiajaline suhe muusiku Adam Duritziga. 1995–98 oli tal armusuhe näitleja Tate Donovaniga, kellega ta väidetavalt oli kihlatud. 
Aastal 1998 hakkas ta käima näitleja Brad Pittiga, kellega ta 29. juulil 2000 Malibus abiellus. Mõne aasta jooksul peeti nende abielu Hollywoodile ebatüüpiliselt ideaalseks, kuid 6. jaanuaril 2005 teatas paar oma lahkuminekust. Pittil tekkis armusuhe näitleja Angelina Joliega, Pitti sõnul ei petnud ta tollega oma abikaasat. Pitti ja Anistoni nähti koos ka pärast lahkuminekut, sealhulgas Anistoni sünnipäevapeol, ja sõbrad väitsid, et nad on ära leppimas. Ent Aniston andis 25. märtsil 2005 lahutuse sisse. Lahutus jõustus 2. oktoobril 2005. Ajakirjanduses oletati, et paar läks lahku sellepärast, et Aniston ei tahtnud lapsi saada. Augustis 2005 eitas Aniston seda intervjuus ajakirjale Vanity Fair ning lisas: "... olen alati tahtnud lapsi saada ja ma ei loobuks iial sellest kogemusest karjääri nimel." Aniston on öelnud, et tema suhe Pittiga, mida ta ei kahetse, oli "seitse väga intensiivset aastat koos" ja see oli "ilus, keerukas suhe". 
Pärast lahutust alustas Aniston suhet näitleja Vince Vaughniga, kellega ta mängis koos filmis "The Break Up". Septembris 2006 levis kuuldus selle suhte probleemidest; detsembris kinnitati, et paar on lahku läinud. 2007. aastal käis Aniston kuulduste järgi mõned kuud modelli Paul Sculforiga. Aprillis 2008 algas suhe laulja John Mayeriga, kellest ta läks augustis lahku, suhe jätkus oktoobris, kuid kuulujuttude järgi lõppes märtsis 2009. 2009. aasta teisest poolest oli Anistonil suhe Gerard Butleriga. 
Alates 2011. aasta maist on ta koos näitleja Justin Theroux'ga. Jaanuaris 2012 hakkasid nad koos elama ja 2012. aasta augustis teatas paar kihlusest.
Jenniferi lähedaste sõprade hulka kuuluvad lisaks "Sõprade" kaasnäitlejatele Oprah Winfrey, Sheryl Crow ja Ellen DeGeneres. Ta on Courteney Cox Arquette'i ja David Arquette'i tütre Coco ristiema.
Lisaks paljudele sõbrannadele on Aniston olnud hea sõbranna meessõpradele. Ta on "Sõprade" algusaastatest alates väga lähedane Matthew Perryga. Pärast Anistoni lahutust on ajakirjandus neid mitu korda paari pannud.
Olev Reim

Olev Reim (sündinud 30. juunil 1935) on endine Eesti jalgpallikoondise peatreener.

Isiklikku

Tema poeg on jalgpallur Martin Reim.
Peetri tunnelkoobas

Peetri tunnelkoobas on tehiskoobas Harju maakonnas Saue vallas Kiia külas. Koobas on arvele võetud ürglooduse objektina.
Koobas on osa Peeter Suure merekindluse kaitsesüsteemist. Koopa suu on umbes 3 m lai ja 3 m kõrge ning samade mõõtmetega on 15 m pikkune maa-alune käik. 
Koopa paljandid (nimetatud ka Peetri kõvikuks) on Peetri kihistiku stratotüübid.
Šahti ülemises osas paljandub 35 cm Haljala lademe helehalli lubjakivi. Sellele järgneb hele- kuni kollakashall savikas lubjakivi, milles on kukersiidi vahekihte ja läätsesid, seejärel samasuguste vahekihtidega puhtam helehall lubjakivi, milles esinevad tuhmkollased savikama lubjakivi vahekihid. Mõlemad osad kuuluvad Peetri kihistikku. Nende all on Maidla kihistikku kuuluvad helehalli lubjakivi kihid, milles kukersiiti on harva ja selle kihid on õhukesed. Nende all šahti alumises osas asuvad kahvatud tuhmkollakashalli paksukihilise  puhta lubjakivi kihid vaheldumisi helehalli keskmisekihilise savika lubjakiviga.
Frustratsioon

Frustratsioon ja agressiivsus

John Dollardi 1939. aastal esitatud frustratsiooniagressiivsuse hüpoteesi kohaselt viib frustratsioon alati agressiivsuseni ja igasugune agressiivsus on frustratsioonist tingitud. Hiljem on leitud, et frustratsioon võib viia ka muu käitumiseni – näiteks tekitab Martin Seligmani mudeli järgi püsiv frustratsioon läbi õpitud abituse depressiooni.
Hilisemad uurimused on näidanud, et frustratsioon tekitab agressiivsust suurema tõenäosusega kahe tingimuse korral: esiteks peab frustratsioon olema tugev; teiseks peab frustratsiooni põhjust tajutama juhusliku või ebaõiglasena, mitte ärateenitud või õiglasena.
Lootsi tänav (Tartu)

Lootsi tänav on tänav Tartus Ülejõe linnaosas.
Tänav saab alguse Kvissentali teelt, suundub esmalt põhja, pöörab siis läände, teeb siis kaare edelasse, ristudes Madruse tänavaga, ning lõppeb, ristudes Kvissentali teega, millest teisel pool jätkub sama sihis Pootsmani tänav. Tänava pikkus on umbes 600 meetrit.
Tänav sai nime 9. juulil 2005.
Aga Burjaadi autonoomne ringkond

Rahvastik

2002. aasta rahvaloenduse andmetel elas ringkonnas 72 213 inimest, kellest 62,5,4% on burjaadid, 35,1% venelased ja 0,5% tatarlased. Suurimad asulad on Aginskoje ja Mogoitui alevik.
Põltsamaa vald (1939)

Põltsamaa vald oli vald Viljandimaal aastail 1939–1949 ja Jõgeva maakonnas aastail 1949–1950.
1939. aastal oli vallas 4968 elanikku.
Esimene vallavanem oli Ernst Alles.

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)

11. Põltsamaa vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Vana-Põltsamaa valla maa-alast, välja arvatud osa Epra raba maa-alast; b) senise Uue-Põltsamaa valla maa-alast, välja arvatud loodepool Pedja jõge asuvate Uue-Põltsamaa valla talude lahus-heinamaatükkide ning idapool Pedja jõge asuva Põltsamaa metskonna Põltsamaa metsandiku ja samas piirkonnas asuvate talude maa-alad; c) senise Adavere valla maa-alast, välja arvatud Metsapere küla Kamso-Põdra nr. 36, Karusaadu-Ado nr. 40, Kihnu nr. 41, Kotinaela-Pihlaka nr. 37-a, Kotinaela-Märt nr. 37-b, Riisna nr. 39, Sassi-Hans nr. 38, Koogi nr. 66 ja 67-a, Sutte ja Tuissaare talude maa-alad; d) senise Lustivere valla Kabla küla maa-alast; e) senise Kurista valla Arukse küla piirkonnast; f) senise Imavere valla Pae nr. A-65 talu maa-alast.
Abandoned Elysium

Abandoned Elysium on Eesti technical progressive metal'i bänd.
Bändi asutasid 2012. aastal kitarrist ja muusika autor Kevin Oper ning laulja ja sõnade autor Karl Mesipuu.
Abandoned Elysium võitis 2015. aastal Noortebändi nimetuse.
AE on välja andnud 2 albumit ning 1 EP.
Tallinna Mustjõe Gümnaasium

Ajalugu

Kool loodi 1960. aastal Eesti Raudtee keskkooli nr. 1 baasil. Aastani 1964 asus kool toonase aadressi järele Roopa tänav 7A (praegu on see hoone Luise tänavas). 
Aastal 1964 asus kool oma praegusele kohale; lisandusid eesti klassid Tallinna 44. 8-klassilisest koolist (endisest Haabersti koolist). Esimene eesti õppekooliga keskkoolilend lõpetas aastal 1971. Eestikeelsed klassid tegutsesid aastani 1975, mil kooli eestikeelsete klasside baasil avati Kuldnoka tänaval eestikeelne Tallinna 3. Keskkool. 1998. aastani oli kooli nimi Tallinna 45. Keskkool.
Abja vald (1939)

Abja vald oli vald Pärnumaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Abja valla maa-alast, välja arvatud Peraküla ja Sarja külade maa-alad ning Mõisaküla ümbruse piirkond; senise Penuja valla maa-alast; senise Vana-Kariste valla lõunapoolse lahustüki maa-alast, välja arvatud Kamali ja Undimaa külade ning Viianiidu talude piirkonnad; senise Uue-Kariste valla lõunapoolse lahustüki lõunapoolsest maa-alast kuni Puisu, Laane, Liiva-Hans, Liiva-Mihkel, Kiviste ja Metsamõisa taludeni, nimetatud talud kaasa arvatud; senise Pornuse valla lõunapoolsest maa-alast kuni Nosi, A-21, Araka, Luusi, Läti ja Sonita-Andrese taludeni, nimetatud talud kaasa arvatud.
1. aprillil 1939 oli vallas 5609 elanikku.
Esimene vallavanem oli Jaan Ravel. Detsembris 1939 valiti vallavanemaks Jaan Sossi.
Vald kuulus Riigivolikogu 38. valimisringkonda, kust valiti Oskar Gustavson, ja Abja põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
1945 augustis moodustati Abja vallas Abja külanõukogu keskusega Abja-Paluoja külas, Halliste külanõukogu keskusega Risti alevikus, Kariste külanõukogu keskusega Saapa külas, Paluoja külanõukogu keskusega Abja-Paluoja külas ja Penuja külanõukogu keskusega Penuja alevikus. 1950. aastal Abja vald likvideeriti ja selle alad arvati Abja rajooni koosseisu.
Cornelius Hasselblatt

Cornelius Theodor Hasselblatt (sündinud 17. augustil 1960 Hildesheimis) on Hollandis elav estofiil, eesti kirjanduse tõlkija ning fennougrist. Ta oli 1998–2014 Groningeni Ülikooli soome-ugri keelte ja kultuuride professor. Hasselblatt on Tartu Ülikooli audoktor ning Eesti Teaduste Akadeemia välisliige.

Elukäik ja teadustegevus

Hasselblatt lõpetas 1986. aastal Hamburgi Ülikooli magistrantuuri fennougristina. Pärast doktorantuuri kaitses ta 1990. aastal sealsamas väitekirja.
Aastatel 1989–1991 elas ta Helsingis, 1992–1995 Göttingenis ja aastast 1995 jälle Hamburgis.
1998. aastal nimetati ta Groningeni ülikooli soome-ugri keelte ja kultuuride professoriks. Õppetool kaotati 2014. a. Tema käe all on kaitsnud oma väitekirja muu hulgas Rogier Blokland, kes on aastast 2014 Uppsala Ülikooli fennougristika professor.
Ta on avaldanud aastast 1983 Saksamaal kirjutisi eesti kirjandusest. Aastast 1985 asutas ta koos Tapio Mäkeläineni ja teiste estofiilidega ajakirja Estonia. Ta on tõlkinud saksa ja hollandi keelde Mati Undi, Jaan Krossi, Maimu Bergi, Viivi Luige jt eesti kirjanike loomingut.
Ta avaldas 2006 monograafia "Eesti kirjanduse ajalugu" (originaalpealkirjaga "Geschichte der estnischen Literatur", eesti keeles 2016 sarjas "Heuremata"), mis pälvis Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali preemia vabas kategoorias. Ta oli Wellesto liige ja on aastast 2017 Kirjanike Liidu liige.

Isiklikku

Cornelius Hasselblatt on ema suguvõsa poolt pärit Hessenist ning osalt baltisaksa vaimulike suguvõsast. Tema isa Theodor Hasselblatt oli luterlik pastor Hildesheimi lähedal Gross-Iides ja Hannoveris, vanaisa Bruno Hasselblatt oli Tallinna Jaani koguduse õpetaja.
Sekstant (tähtkuju)

Sekstant (ladina Sextans, lühend Sex) on tähtkuju taevaekvaatori lähedal.
Sekstandi suurus on 314 ruutkraadi ja see on pindalalt 88 tähtkuju seas 47. kohal. Tähtkuju heledaim täht on α Sextantis (4,49 ᵐ).
Tähtkujus asub spiraalgalaktika NGC 3115, mis on meie suhtes küljega ja paistab läätsekujulisena.
Tähtkuju autoriks on Johannes Hevelius, kes moodustas selle 1690. aastal.
Mitsubishi Outlander

Mitsubishi Outlander on Mitsubishi maastur. Seda on toodetud 3 põlvkonda.
3. põlvkonda uuendatakse 2014. aastal.

Mitsubishi Outlander PHEV

Mitsubishi Outlander PHEV on Mitsubishi Outlanderi pistikuhübriid. PHEV suudab liikuda elektri jõul, aga vaid 52 kilomeetrit. Koos bensiinimootoriga kasvab sõiduulatus 824 kilomeetrini.
Hans Georg Hermann von Wrangell

Hans Georg Hermann von Wrangell (venepäraselt Егор (Георгий) Ермолаевич фон Врангель; 10. oktoober 1803 Riia – 2. oktoober 1868 Peterburi kubermang, Jamburgi maakond, Terpilitsa) oli baltisaksa päritolu sõjaväelane. Ta oli parun ning Peterburi kubermangus asunud Rudniku, Lopetsi, Terpilitsa ja Torossovo mõisa omanik.
Sündis Uhtna mõisniku Karl Hermann von Wrangelli (1773–1821) ja Lihula mõisast pärit Johanna Sophie von Manderstjerna (1774–1841) pojana.
Peale kadetikorpuse lõpetamist, teenis grenaderipolgus ja osales Vene-Türgi sõjas (1828–1829) ja Varssavi vallutamises 1831. Kuni 1840. aastateni teenis Sõjaministeeriumi Varustusametis (Провиантском департаменте Военного министерства). Läks erru staabikapteni auastmes. 
1853–1864 oli Jamburgi maakonna aadli peamees (Ямбургский уездный предводитель дворянства). Sai lõpuks tõeliseks riiginõunikuks.
Pääsukese tänav (Rakvere)

Pääsukese tänav on tänav Rakveres.
Tänav on umbtänav pikkusega 288 meetrit ja asub Rakvere Linnuriigi linnaosas, mis on linna kõige kagupoolsem. Ta saab alguse Kauri tänavast idas, ristudes Värvu tänavaga. 
Rakvere Linnuriigi linnaosa on kujunenud välja 20. sajandi lõpuosas, mil piirkonda ehitati rohkesti ühepereelamuid. Tänavatele pandud linnunimede järgi sai ka linnaosa oma nime.
FC Jokerit

Ajalugu

FC Jokerit oli elukutseliste jalgpalliklubi Soomes Helsingis, mis asutati 1999. aastal. Klubi oli tuntud metrikute toetajate poolest (116% Boys), ning klubi omaniku poolest kes on ka kohaliku jäähokiklubi omanik.
FC Jokeriti viimane hooaeg oli 2003, kus nad lõpetasid 10. kohal. Klubi müüdi märtsis 2004 rivaalidele HJK-le, nimi muuteti Klubi-04 mis hakkas mängima Kakkonenis.
Maksud Alihhanov-Avarski

Maksud Alihhanov-Avarski (vene Максуд Алиханов-Аварский; 23. november 1846 Hunzahh, Dagestan — 3. juuli 1907 Alekhsandrapol) oli Vene kindral, Mervi ringkonna ülem ja Thbilisi kuberner. 
Võitles Vene-Türgi sõjas (1877–1878) ja pälvis Püha Georgi risti 4. järgu.
1885. aastal afgaanidega toimunud Kuška lahingus näidatud vapruse eest pälvis Püha Georgi ordeni 4. järgu. 1900 osales Hiinas bokserite ülestõusu mahasurumisel. 1905 määrati Thbilisi kuberneriks.
Sai surma dašnakkide korraldatud atentaadi käigus.
Lincolni maakond (Wisconsin)

Lincolni maakond (Lincoln County) on maakond USA-s Wisconsini osariigis. Geograafilised koordinaadid on 45° 20′ N, 89° 45′ W
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Merrill.
Maakonna pindala on 2349 km², millest 61 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 28 743. Aastal 2000 oli elanike arv 29 641.

Ajalugu

Lincolni maakond moodustati 1874. aastal Marathoni maakonna osast. Maakond sai nime kuueteistkümnenda Ameerika Ühendriikide presidendi Abraham Lincolni järgi.
Voldemar Tippel

Voldemar Tippel (2. oktoober 1907 – 3. september 1995) oli Eesti arhitekt, Tartu linnaarhitekt 1935–1940 ja Tallinna peaarhitekt 1944–1952.
Voldemar Tippel lõpetas 1927. aastal Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumi ja 1934. aastal Tallinna Tehnikumi arhitekti kutsega.
Arhitektikarjääri alustas ta elumajade ehitamisel Tallinnas ja riigimõisate ehitamisel, samuti töötas Pärnu maavalitsuses.
Tippel sai Tartu linnaarhitektiks 1935. aastal pärast Arnold Matteust. Selles ametis projekteeris ta mitmeid esindushooneid, näiteks uusklassitsistlik Tartu turuhoone (1937), Tartu spordihoone ja veetornelamu Õpetaja tänaval (1940). 1940.aasta oktoobris lahkus Tartust Tallinna asudes tööle kohaliku tööstuse rahvakomissariaati. 
Tallinna peaarhitektina planeeris ta koostöös arhitekt Toivo Kallase ja aiandusarhitekt Lidia Pettaiga Mustamäe elamurajooni (1959). Leonhard Lapin on nimetanud Tippeli loomingut neoklassitsismiks, Mart Kalm esindustraditsionalismiks.
1938. aastal iseloomustas toona Supilinnas Tähtvere tänaval elanud Tippel Tartu aguleid nõnda: "Läinud sajandi teisel poolel kui algas suur rahva valgumine maalt linnadesse, algas väheste kapitalidega isikute poolt agulimajade ehitamine, mis ehituskunstile midagi juurde ei andnud ja korterioludes vajalisi paremusi ei toonud. Tolleaegne intensiivne, kuid sealjuures ebaratsionaalne ehitustegevus oli ülemaailmne, mis kandus meile vene kaudu ning kajastub teravalt kõigis meie linnades puuehituse alal. Nii on ka Tartu maa-ala ehistatud suuremalt osalt väheste kapitalidega inimeste poolt, kelle elamiskultuuriline tase polnud arenenud ning kelle nõuded korterite tervishoiu ja mugavuse nõuete suhtes olid väikesed. Kui lisada juurde sellele väärmõisted vabadusest möödunud sajandi individualistliku ühiskondlik-poliitilise maailmavaate pärandusena, siis on arusaadav kuidas võisid tekkida need troostitud agulid, mis meie riikliku iseseisvuse algaastail moodustasid tähtsa osa meie linnade üldpildis."
Voldemar Tippel oli üliõpilasseltsi Raimla vilistlane.
2007. aastal toimus Eesti Arhitektuurimuuseumis näitus Voldemar Tippeli loomingust.