google/wiki40b huggingface dataset:
Ferdinand-Voldemar Tõnso

Ferdinand Voldemar Tõnso (2. detsember 1890 Tallinn - 8. detsember 1973 Tallinn) oli Eesti piirivalvur, sõjaväelane (kolonelleitnant, 1935) ning sporditegelane.

Elukäik

Lõpetas Tallinna linnakooli.  Töötas aastail 1909-1912 vagunitehases Dvigatel ametnikuna.Sõjaväeteenistusse astus 7. novembril 1912 2. Tallinna piirivahtide brigaadi, kust 1915. aastal komandeeriti Gattšina lipnikekooli, mille lõpetas 12. märtsil 1916. Määrati teenistusse 262. tagavarapataljoni ja sealt samal aastal 18. mail Põhjarinde 70. Rjaški polku. 
5. juunil 1917 tuli Tõnso leitnandi aukraadis üle 1. Eesti jalaväepolku ja määrati tagavarapataljoni 4. roodu ülemaks. 1. Eesti polgu 1. pataljoni Muhus vangilangemise puhul nimetati nende rood polgu 4. rooduks ja saadeti Viru maakonda elanikke Vene väeosade rüüstamise eest kaitsma. Eesti väeosade demobilisatsiooni puhul lahkus Tõnso 5. aprillil 1918 sõjaväeteenistusest. Töötas selle järele omakaitse ja kaitseliidu organisatsioonides.
Vabadussõja alul 1918 määrati Tõnso piirivalve organiseerijaks ning 1. veebruaril 1919 — rannavalve ülemaks. Ümberformeerimise puhul määrati Tõnso 23. detsembril 1919 piirivalve valitsuse ülema abiks, 15. aprillil 1920 — 7. piiriküti pataljoni ülemaks, 1. jaanuaril 1921 — merejõudude rannavalve osakonna ülemaks. Uue piirivalve formeerimisel 1923. aastal määrati Tõnso piirivalve Tallinna jaoskonna ülemaks. Teenis seejärel Haapsalus piirivalve Lääne jaoskonna ülemana, 1940. aasta suvel toodi üle Narva jaoskonna ülemaks. 1940. aasta oktoobris, peale Eesti piirivalve likvideerimist, vabastati ta teenistusest. Töötas seejärel ametnikuna Saku õlletehases.
31. augustil 1928 loodi  spordiliit "Läänela",  mille esimeheks valiti piirivalve Lääne jaoskonna ülem Ferdinand Tõnso, kes  juhtis "Läänelat" kuni Nõukogude okupatsioonini, mis lõpetas seltsi tegevuse. Tõnso sportliku tegevuse kohta on teada, et ta on võistelnud kergejõustikus, harrastanud jalgpalli ja tennist.
1941. aastal mobiliseeriti Punaarmeesse. Teenis 925. laskurpolgus, mis kuulus 249. Eesti Laskurdiviisi koosseisu. Hiljem oli ta  1. Eesti  tagavarapolgus. Arreteeriti 12. veebruaril 1944 ja sama aasta  augustis mõisteti ta 10 aastaks vangi. Süüdistati nõukogudevastase grupi liimeks olemises Punaarmees. Vabanes 1956. aastal.
Ahto Räni

Elulugu

Ahto Räni on sõjaväelase poeg.
Lõpetas 1949 Paide Keskkooli ja 1954 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) mäeinsenerina; tehnikakandidaat (1969, TPI), väitekiri "Исследование свойств водных суспензий гидроокиси кальция и кинетики образования известкого-кремнеземистого монолита автоклавного твердения на их основе" ; tehnikadoktor (1985, Kiievi Polütehniline Instituut), väitekiri "Полимер-минеральные структурированные дисперсные системы на основе промышленных отходов". Oli 1954–57 Põlevkivi- ja Keemiatööstuse Ministeeriumi Projekteerimise ja Teadusliku Uurimise Instituudi vaneminsener, 1957–61 ENSV RMN tehnikaosakonna vaneminsener, 1961–91 Silikaatbetooni Instituudis sektori-, labori- ja osakonnajuhataja, aastast 1992 AS EDK peateadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: erisuguste liivade, lupjade ja lubjakivi sobivus autoklaavse silikaatbetooni ja silikaattellise toormena, polümeer-mineraalsed struktureeruvad disperssed süsteemid, reomeetria, lubja hüdratiseerumisprotsess, lubjakivi kui tehnoloogiline toore. Umbes 110 teadustrükist, üle 50 autoritunnistuse.
Phelpsi maakond

Ajalugu

Phelpsi maakond moodustati 1873. aastal. Maakond sai nime ühe esimese sellel alal elanud asuniku William Phelpsi järgi.
Jakobi Teataja

Jakobi Teataja oli aastatel 1913–1915 Jakobi alevikus (praegu Pärnu-Jaagupi) ilmunud ajaleht. Ajalehte andis välja J. Andresson ja vastutav toimetaja oli A. Univer.
Aastatel 1913–1914 kandis ajaleht alapealkirja "kaks korda kuus ilmuv kihelkonna ajaleht".
Žilina

Ajalugu

1208. aastal mainitakse linna esmakordselt kirjalikes allikates (terra de Zelinan). Enne 1312. aastat sai linnaõigused. 19. sajandi lõpus sai linnast raudteede sõlmpunkt ja tähtis kaubanduslinn.

Sport

Linna jalgpalliklubi MŠK Žilina on 7-kordne Slovakkia meister.
Karl Adami

Elulugu

Karl Adami sündis Tallinnas 29. aprillil 1991.
Aastatel 1998–2010 õppis Adami Lasnamäe Üldgümnaasiumis ning 2010–2013 Tallinna Ülikoolis infoteaduste erialal. 
2011. aasta sügisest hakkas Karl Adami tegema kaastööd Eesti Rahvusringhäälingu loodussaatele „Osoon“, olles nii operaator kui ka loomalugude autor. Karl Adami on 2013. aasta Keskkonnaministeeriumi noore looduskaitsja aumärgi laureaat . 2017. aasta kevadel andis Pärnu Postimees Adamile kaastöö eest väikese Jannseni preemia.

Fotograafia

Peamiselt pildistab Adami Eesti loodust, kuid teda paeluvad ka Põhjamaade karmid olud. Suure linnuhuvi tõttu on tema lemmikobjektideks just sulelised, keda Adami üritab fotode kaudu ka huvilistele tutvustada. Karl Adami on ka Eesti droonifotograaf .
Tema fotod on osalenud näitustel nii Eestis kui ka välismaal. Tema fotosid leidub kümnetes raamatutes, ajalehtedes ja ajakirjades. Mitu tema tööd on avaldatud muuhulgas ka rahvusvahelises ajakirjas National Geographic . Ta on kuulunud mitme fotokonkursi žüriisse.
Kõige parema ülevaate tema töödest annab tema kodulehelt.
Yağlı güreş

Yağlı güreş ehk Türgi õlimaadlus on Türgi rahvuslik spordiala.
Maadluses osalejaid nimetatakse kangelasteks (pehlivan). Türgi õlimaadluse suurim sündmus on Türgi Edirne lähistel toimuv Kırkpınari turnee.

Ajalugu

Türgi õlimaadlus sai alguse Vanas-Egiptuses ja Assüürias. Algselt võis Türgi õlimaadlus tasavägiste võistlejate korral kesta ööpäevi. Ajalooliselt kandsid võistlejad vesipühvli nahast käsitsi õmmeldud pükse.

Õlimaadluse reeglistik

Osaleda võib korraga kaks meest. Enne maadlust peavad võistlejad endid üle kogu keha määrima oliiviõliga. Maadeldakse murukattega ringikujulisel areenil. Enne maadlust tänavad maadlejad publikut ja Jumalat. Lisaks on kombeks laksata lihaste ergutuseks kätega vastu reisi. Publik hõikab maadlejatele tervitusi. Taustaks mängitakse davul-trumme.
Õlimaadlus algab kohtuniku märguande peale. Seejärel põrkuvad maadlejad röögatades omavahel kokku. Kohtunik jälgib maadluse ajal reeglite täitmist. Maadlus kestab 40 minutit.
Võitjaks osutub vastase maha surunud või õlgadest kõrgemale lükanud maadleja. Pärast võitu tõstab kohtunik võitja käe üles ning osalejad embavad teineteist ja suudlevad põsele.

Riietus

Maadlejatel on jalas musta värvi vasikanahast käsitsi õmmeldud lühikesed püksid. Püksi värvlil on sõnum Jumalale või võistleja enda nimi. Enda nime kannavad värvlitel tavaliselt kuulsad maadlejad.
S/2006 S 3

S/2006 S 3 on Saturni looduslik kaaslane. Selle kuu avastajateks on Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna ja Brian G. Marsden, kes teatasid ta olemasolust 26. juunil 2006 vaatlusandmete põhjal, mida koguti ajavahemikul jaanuarist aprillini aastal 2006.
S/2006 S 3 on umbes 6 kilomeetrise läbimõõduga ning tiirleb ümber Saturni planeedi pöörlemisele vastupidises suunas, keskmisel kaugusel 21 076 300 km. Ühe tiiru tegemiseks ümber Saturni kulub tal 1142,366 päeva. Orbiidi kalle ekliptika tasandi suhtes on 150,8° (128,8° Saturni ekvaatori suhtes) ja ekstsentrilisus 0,4710.
Wilhelm Johann Benedikt Meder

Wilhelm Johann Benedikt Meder (25. oktoober/6. november 1802 Märjamaa – 2. märts/14. märts 1874 Kärla) oli Eesti vaimulik.
Algõpetuse sai ta koduõpetaja käest. Aastatel 1817–1822 õppis ta Tallinna kubermangugümnaasiumis. Seejärel töötas ta koduõpetajana Riisipere mõisas. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1824–1826. Aastatel 1827–1828 töötas ta koduõpetajana Einmanni mõisas (Järva-Jaani kihelkonnas). Ordineeriti 18. aprillil 1829 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1829–1874 Kärla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja. Lisaks oli ta aastast 1840 pastorileskede kassa juht.

Isiklikku

Tema isa Carl Justus Wilhelm Meder ja vanaisa Benedikt Gottlieb Haken olid Märjamaa Maarja koguduse õpetajad, onu Gottlieb Georg Heinrich Meder oli Jämaja Kolmainu koguduse õpetaja, onupoeg Leopold Friedrich Meder oli Kihelkonna Mihkli koguduse õpetaja. Ta oli abielus Ernestine Mederiga (Gottlieb Georg Heinrichi tütre ja Leopold Friedrichi õega, oma onutütrega).
Johan Talihärm

Isiklikku

Tema õde on laskesuusataja Johanna Talihärm.
Skaala

Nominaalskaala

Nominaalskaala puhul on andmete hindamisel võimalikud vaid kõige lihtsamad operatsioonid nagu ekvivalentsus ning kuulumine hulka. Nominaalskaala võib olla dihhotoomiline, kui on tegu näiteks inimese soo ('mees' või 'naine') või kivimi tüübiga ('sedimentaarne' või 'mitte-sedimentaarne') ning mittedihhotoomiline, kui see võib koosneda enam kui kahest väärtusest, näiteks rahvuste puhul: eestlane, soomlane, lätlane, sakslane jne. Sellist laadi andmetega pole võimalik teostada kõrgema taseme loogilisi operatsioone nagu 'suurem, kui' või 'väiksem, kui'. Statistikas pole nominaalskaala puhul võimalik leida ei keskmist ega mediaani, keskse omadusena (central tendency) on võimalik leida vaid moodi.
See on ka põhjus, miks nominaalskaala andmeid nimetatakse ka kvalitatiivseteks andmeteks.

Ordinaalskaala

Ordinaalskaala näitab andmete järjekorda. (Ordinal scales record information about the rank order of scores.) See tähendab, et ordinaalskaala ei näita andmete suurust või omavahelise erinevuse määra. Selle skaala tüübi puhul tähistavad arvud ainult entiteetide väärtuste järjekorda (esimene, teine, kolmas jne). Dihhotoomiliseks ordinaalskaalaks on näiteks inimese ea skaala väärtustega 'noor' või 'vana', isiku tervislikku seisundit reastav skaala väärtustega 'terve' või 'haige', kohtuotsus kas 'süütu' või 'süüdi', tõe skaala 'õige' või 'väär' ning paljude väärtustega mittedihhotoomilised ordinaalskaalad nagu näiteks arvamuste skaala 'täielikult nõus', 'enamasti nõus', 'enamasti vastu', 'täielikult vastu'.
Ordinaalskaala puhul on andmete keskse omadusena võimalik leida nii moodi (kõige tavalisemat elementi (item) kui ka mediaani (keskmisele kohale paigutuvat elementi), kuid keskmist leida pole võimalik.
1946. aastal Stevens täheldas, et psühholoogiliste mõõtmiste puhul kasutati põhiliselt oridinaalskaalasid ning järjekorral põhinev statistika, mis käsitles keskmisi ja standardhälbeid, ei viinud paikapidavate tõlgendusteni. Sellest hoolimata annab ka sedalaadi üldistamine väärtuslikku infot, mida võib teatud ettevaatusega võtta aluseks teatud statistiliste andmete üldistamisel.
Nutt (botaanika)

Nutt (capitulum) on õisik, mille laienenud õiepõhjale kinnituvad õieraotud või väga väikese õieraoga õied.
Nuti alusel asuvaid kõrglehti nimetatakse üldkatiseks.
Nutt esineb liblikõielistel, uniohakalistel, sarikalistel jt.
Rakvere Kultuurikeskus

Rakvere Kultuurikeskus on kultuurikeskus Rakveres aadressil Kreutzwaldi tänav 2.
Kultuurikeskus haldab Rakvere Rahvamaja, Rakvere Avatud Noortekeskust ja Vallimäe laululava.
Stefan Holm

Olümpiamängudel

2004 Ateenas Olümpiavõitja 2.36

Maailmameistrivõistlustel

2003 Pariisis hõbemedal 2.32

Sisemaailmameistrivõistlustel

2004 Budapestis maailmameister 2.35
2003 Birminghamis maailmameister 2.35
2001 Lissabonis maailmameister 2.32

Euroopa meistrivõistlustel

2006 Göteborgis pronksmedal 2.34
2002 Münchenis hõbemedal 2.29
Vilniuse piirkond

Vilniuse piirkond (leedu Vilniaus kraštas) oli kahe maailmasõja vahel de facto Poolale kuulunud territoorium praegusel Leedu-Valgevene piirialal, millele pretendeeris Leedu.
Piirkonna maksimaalne ulatus määrati Moskvas 12. juulil 1920 sõlmitud Leedu-Vene rahulepinguga. Hiljem on selle lõunaosas kehtestatud mitmeid Poola-Leedu demarkatsioonijooni ning piirkonda on okupeerinud nii Poola kui ka Vene väed (Nõukogude-Poola sõja käigus).
Oktoobris 1920 moodustati Vilniuse lähikonnas Poolale orienteeritud Kesk-Leedu riik, mis 1922 liideti Poolaga.
Vilniuse piirkonna kuulumist Poolale oli Leedu sõja ähvardusel sunnitud tunnistama 1938. aastal.
Pärast Poola idaosade okupeerimist 1939 andis Nõukogude Liit osa Vilniuse piirkonnast (6909 km² 490 000 elanikuga) Leedule. Pärast Leedu liitmist NSV Liiduga anti 1940 veel 2637 km² endise Vilniuse piirkonna alast Valgevene NSV koosseisust Leedu NSV-le. Suurem osa Vilniuse piirkonna aladest jäi Valgevene NSV-le.
Kalevipoja tee seljandik

Kalevipoja tee seljandik (ka: Suur Peenar) on seljandik (peenar) Tartu maakonnas Tartu vallas. Seljandik on arvele võetud ürglooduse objektina.
Seljandik kujutab endast endisaegse Suur-Võrtsjärve rannamoodustisi, mis praegu on soomassiivi all. Seljandiku pikkus on u 4 km, laius 10–30 m ja kõrgus kuni 3,5 m.
Skalaar

Sõna päritolu

Sõna "skalaar" pärineb inglise sõnast scalar (mis omakorda tuleneb ladina keelest, sõnast scala - redel, astmestik), mille võttis matemaatilises tähenduses kasutusele William Rowan Hamilton 1846. aastal, kes hakkas rääkima kvaterniooni skalaarosast (scalar part) ja vektorosast. "Algebraliselt reaalne osa võib omandada, vastavalt küsimusele, milles see esineb, kõik väärtused, mis sisalduvad arvude progressiooniskaalal (scale of progression) negatiivsest lõpmatusest positiivseni; sellepärast me nimetame ta skalaarosaks." Sellest sai alguse ka skalaari ja vektori vastandamine.

Skalaarid vektorruumides

Vektorruumis üle korpuse K on defineeritud skalaariga korutamine, mis seab igale skalaarile (korpuse K elemendile) k ning vektorile (vektorruumi elemendile) v vastavusse vektori kv.
Näiteks otsekorrutis Kⁿ on vektorruum üle K, kus  =  .
Bret McKenzie

Bret Peter Tarrant McKenzie (sündinud 29. juunil 1976) on Uus-Meremaa Oscari võitnud muusik ja produtsent. Ta on võitnud Grammy auhinna muusikalise komöödiaga Flight of the Conchords, kus ta osales koos Jemaine Clementiga. McKenzie töötas ka muusikalise järelevaatajana 2011. aastal linastunud filmis "Muppetid" ja võitis 2012. aastal Oscari parima filmilaulu eest. Laulu nimi on Man or Muppet ("Mees või Muppet").

Isiklik elu

Bret McKenzie on abielus Uus-Meremaa publitsisti Hannah Clarke'iga ning neil on kaks last: tütar Vita (sündinud 2009. aastal) ja poeg Leo (sündinud 2011. aastal).
Noarootsi valla lipp

Noarootsi valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Noarootsi valla lipp.
Lipp on kinnitatud riigisekretäri poolt 25. novembril 1996.

Lipu kirjeldus

Noarootsi valla lipp on horisontaalsete laidudega trikoloor, mille ülemine laid on sinine, keskmine must ja alumine kollane.
Lipu normaalmõõtmed on 105×165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ühikut.
Caddo vald

Caddo vald (Caddo Parish) on vald USA-s Louisiana osariigis. Geograafilised koordinaadid on 32°58' N, 93°88' W.
Valla halduskeskus ja suurim linn on Shreveport.
Valla pindala on 2427 km², millest 142 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 254 969. Aastal 2000 oli elanike arv 252 161.

Ajalugu

Caddo vald moodustati 18. jaanuaril 1838. aastal Natchitochese valla osast. Vald sai nime kado (Caddo) indiaanlaste järgi.
Nicolas Cage

Elukäik

Nicolas Cage on August Coppola ja Joy Coppola kolmas poeg. Tema onu on filmilavastaja Francis Ford Coppola, kelle juurde Cage asus elama pärast vanemate lahutust.

Karjäär

Näitlejakärjääri alguses vahetas Cage kuulsa onuga jagatud perekonnanime Coppola nime Cage vastu eesmärgiga endale ise nime teha.
Nicolas Cage on esitatud kahel korral Oscarile. Auhinnaga pärjatuks osutus ta ennasthävitava alkohooliku rolli eest filmis "Lahkudes Las Vegasest".
Enamik suure piletituluga menukeid, kus Cage mänginud on langevad seiklus- ja märulifilmi žanrisse. Tema edukamad filmid on olnud "Rahvuslik aare", "Kaljukindlus", "Kahevõitlus" ja "Maailma Kaubanduskeskus".
Tema debüüdiks ja siiani ainsaks tööks lavastusvallas on jäänud film "Sonny".

Isiklikku

Nicolas Cage'il on poeg Weston Coppola Cage kooselust modelli Kristina Fultoniga. Ta on olnud abielus Patricia Arquettega ja Lisa Marie Presleyga. Aastal 2004 abiellus ta Alice Kimiga.
Suurpütt (perekond)

Suurpütt (Aechmophorus) on Põhja-Ameerika mandril levinud ühe või kahe liigiga perekond pütlaste sugukonnas.
Xenelaphis

Levila

Levinud Kagu-Aasias: Indoneesias, Malaisias, Tais, Vietnamis ja Singapuris.
Digitelevisioon

Digitelevisioon ehk digitaaltelevisioon (lühendatult digi-TV) tähendab televisiooniprogrammide edastamist digitaalsignaalina, erinevalt analoogtelevisioonist, kus programme edastatakse analoogsignaalina.
Digitaaltelevisioonile üleminek algas Euroopas 2006. aastal ja jõudis enamikus Euroopa Liidu riikides lõpule 2010. aastaks (Rumeenias 2015. a). Eesti televisioon siirdus digiajastusse 2010. a juulis.

Digitelevisiooni edastusstandardid

Digitaaltelevisiooni signaali edastab nagu analoogsignaaligi maapealne levivõrk (antennitelevisioon), kaablivõrk (kaabeltelevisioon) ja satelliidivõrk (satelliittelevisioon).
Eestis edastatakse pilt H.264 kodeeringus ehk MPEG-4 pildikodeeringu formaadis. Maapealses antennivõrgus on kasutusel standardid DVB-T2 (antennitelevisioonis) ja DVB-C (kaabeltelevisioonis).  
Levinud on ka telesignaali edastamine Internetiprotokolli abil (IPTV), kasutades vask- (DSL) või optilise kaabli võrku. 
Standardid DMB ja DVB-H on välja töötatud selleks, et võimaldada pihuseadmetel, näiteks mobiiltelefonil, vastu võtta televisioonisignaale. DVB-H on tänaseks kõrvale heidetud seoses uuema ja paindlikuma tehnoloogia arenguga.

Analoogtelevisioonilt digitaaltelevisioonile üleminek

Digi-TV-l on analoogtelevisiooni ees mitmeid eeliseid. Kõige olulisem neist on see, et digikanalid on väiksema ribalaiusega, mis võimaldab sageduskanali kaudu edastada rohkem programme, kõrglahutusega pilti, elektroonilist telekava, heli ja subtiitreid mitmes keeles ning osutada mitmesuguseid interaktiivseid teenuseid. 
Digitaalsignaalid reageerivad häiretele teistmoodi kui analoogsignaalid. Näiteks, tüüpiline probleem analoogtelevisiooni puhul on fantoompildid (peegeldused), nõrgast signaalist tingitud müra ja muid võimalikke probleeme, mis vähendavad pildi ja heli kvaliteeti, kuigi programm ise võib olla veel vaadatav. 
Digitelevisiooni pilt püsib televiisoris ühtlaselt stabiilne, muidugi eeldusel, et antennist saabuv signaal on piisavalt tugev. Digisignaali tugevus kaablis sõltub erinevatest teguritest, näiteks kas kasutusel on veel vana või vigane antenn, kasutusel on vana suure sumbuvusega antennikaabel või asub antenn liiga madalal. Saatjatest kaugemates vastuvõtukohtades, kus nõrga analoogsignaali puhul oli pilt siiski vaadatav, ei tarvitse digitaalne signaal üldse pilti anda. Kõrgemate raadiosageduste kasutamine telekanalitel suurendab neid probleeme, eriti juhtudel, kui puudub otsevaade vastuvõtuantenni ja televisiooni saatemasti vahel.
Püsikude

Püsikoed on taime algkoest diferentseerunud koed.
Tavaliselt jagatakse püsikude järgmiselt: katte-, juht-, tugi- ehk mehaanilised koed, eristuskoed, säilituskoed ja toite- ehk assimilatsioonikoed; mõnikord nimetatakse viimast kahte ka põhikoeks ehk parenhüümiks.
Kertu Köösel

Kertu Köösel (sündinud 10. jaanuaril 1979 Tapal) on televisiooni- ja dokumentaalfilmirežissöör.
Õppinud Tallinna Pedagoogikaülikoolis telerežiid, tal on bakalaureusekraad audiovisuaalkunstis. 
Teinud telesaateid Eesti Rahvusringhäälingus, 2013. aastal asutatud oma filmi- ja salvestiste firma Impro Pictures OÜ kaudu ka teistele telekanalitele.
Kertu Köösel on osalenud nii dokumentaalfilmide (nt "Hundi süda sees", 2015 ja "Sihtpunkt – olla õnnelik", 2016) kui ka mängufilmide (nt "Luuraja ja luuletaja", 2016; "Võta või jäta", 2018; "Eia jõulud Tondikakul", 2018, ja "Johannes Pääsukese tõeline elu", 2019 – kõigis režissööri assistendina) tegemisel. 
Kõrvalosades on ta mänginud näitlejana mitmes mängufilmis ja teleseriaalis.
Kolloidsüsteem

Kolloidsüsteem on pihussüsteem, milles pihustunud aine (kolloidi) osakeste mõõtmed on 10⁻⁷...10⁻⁹ m.
Eristatakse vedela ja gaasilise dispersioonikeskkonnaga kolloidsüsteeme, esimesi nimetatakse kolloidlahusteks ehk soolideks, teised kuuluvad aerosoolide hulka. Soolide hulgas omakorda eristatakse muu hulgas hüdrosoole ja organosoole, kus dispersioonikeskkonnaks on vastavalt vesi ja orgaaniline vedelik.
Keemilist sünteesimeetodit, milles hüdrolüüsi ja polükondensatsioonireaktsioonide tulemusena tekib kolloidlahusest diskreetsetest osakestest või polümeeride ahelast koosnev geel, nimetatakse sool-geel-meetodiks.
Mihhail Ladõgin

Mihhail Ladõgin (vene Михаил Дмитриевич Ладыгин; 22. detsember 1912 Vjatka kubermang – 30. mai 1990 Leningrad) oli vene näitleja.
1934. aastal lõpetas ta Leningradi estraadi-tsirkusetehnikumi. Aastatel 1934–1956 oli ta Punalipulise Balti Mere Laevastiku teatri näitleja, töötas ka Tallinnas. Aastatel 1956–1967 töötas ta V. Komissarževskaja nimelises Leningradi draamateatris, 1967–1971 Leninliku komsomoli nimelises Leningradi teatris. Aastatel 1955–1970 mängis ta enam kui 20 filmis.
Kivisilla fond

Raha kogumine

Fondi arvestused näitasid, et Kivisilla taastamiseks oleks vaja 15–40 miljonit krooni. Kuid annetuste kulg näitas, et soovitud summat ei ole võimalik koguda. Peamiseks põhjuseks peeti asjaolu, et tartlaste mälust on Kivisild kui linna sümbol kustunud. Selle asemel on sümboliks kujunenud Kaarsild, seetõttu ei soovitagi Kaarsilla asendamist Kivisillaga .

Kaarsilla teisaldamine

Kuna "Kaarsild on ehitatud šarniirpõhimõttel, ta ei ole sillapeadele kinnitatud, vaid sinna vabalt asetatud", siis peeti võimalikuks Kaarsilla teisaldamist kahe helikopteriga.

Tegevuse lõpp

2002. aastal otsustati aktiivne korjanduskampaania peatada, kogutud raha eest telliti skulptor Tiiu Kirsipuult pronksist Kivisilla makett, mis avati Kaarsilla Raekoja-poolse otsa juures 2004. aastal.
2014. aastal oli selts endiselt äriregistris registreeritud, kuid ainus märk selle tegevusest oli maketiga samal ajal Kaarsillale paigaldatud metallist infotahvel, mis kutsus üles annetama taastamise heaks Hansapanga arvele. Tahvel eemaldati Kaarsilla remondi ajal 2017. aastal. Ajakirjandus pole käsitlenud aastaid ei Kivisilla taastamist ega annetuste saatust, tänapäeva tartlaste seas on aga Kaarsillast saanud uus Tartu sümbol.
Tarmo Mänd

Tarmo Mänd (sündinud 19. augustil 1950 Hiiumaal) on Eesti riigiametnik ja poliitik.
Tarmo Mänd kuulus alates 2001. aastast Rahvaliitu. 12. märtsil 2010 astus ta erakonnast välja ja teatas oma liitumisest Reformierakonnaga.
Aastatel 1973–1990 kuulus ta NLKP-sse.

Poliitiline tegevus

12. märtsil 2010 astus Tarmo Mänd Rahvaliidust välja ja teatas oma soovist liituda Reformierakonnaga. Hoolimata sellest, et ta ei osutunud Riigikokku valituks isikumandaadiga, ei loobunud Tarmo Mänd Rahvaliidu fraktsioonist lahkumise järel oma Riigikogu liikme kohast. Ta kandideeris Reformierakonna nimekirjas 2011. aasta Riigikogu valimistel. Ta sai 1332 häält, kuid valituks ei osutunud. 5. detsembril 2013 sai ta XII Riigikogu liikmeks kultuuriministri kohale asunud Urve Tiiduse asendusliikmena.
Arteesia vesi

Arteesia vesi ehk surveline põhjavesi on maa-alune survevesi, mis asub kahe vettpidava kihi – lamami ja lasumi – vahel. 
Sügavamal esineb põhjavesi harilikult vettpidavate kihtide vahel ning on seetõttu surveline. Survelist  põhjavett  nimetatakse ka arteesiaveeks. 
Arteesia vesi on nime saanud Prantsusmaa Artois' piirkonna järgi, mille ladinakeelne nimi oli Artesium (teistel andmetel Artesia).
Seene tänav (Kärdla)

Seene tänav on tänav Kärdlas.
Tänav algab kahe eraldi haruna Alato tänavalt ja mõlemad harud lõppevad tupikuna.
Lindesnesi tuletorn

Lindesnesi tuletorn on tuletorn Norras Vest-Agderi maakonnas Lindesnesi vallas Lindesnesi poolsaare lõunaotsas.
Tegu on 16,1 m kõrguse raudtorniga. Tuli on merest 50,1 m kõrgusel. Valgustugevus on peaaegu 43 700 cd, plink 3 875 000 cd. Valguskaugus on 19,4 meremiili.

Ajalugu

Keskajast saadik oli Norra lõunatipus asuv Lindesnesi neem, mida hüüti Neset, üks tähtsamaid maamärke Põhjamere ja Läänemere vahel sõitvatele laevadele tähtsaks maamärgiks, sest selle järgi võeti kurss rannasõiduks. Enamik Skagerraki läbivaid laevu otsis selle üles, sest Norra rannikul sai halva ilma korral ankrusse heita. Taani poolel oli olemas ainult madal ja soppideta Jammerbukt. 16. sajandi lõpus nimetas norra vaimulik ja ajaloolane Peder Claussøn Friis Lindesnesi "see nina, mida kõik meresõitjad tunnevad".
Meretee Lindesnesi ümber oli ohtlik.
Aastal 1655 rajati Lindesnesile Norra vanim tuletorn, mis süüdati 27. veebruaril 1656.  Kuigi tuletorn põles ainult ühe talve ja ühe sügise, kustutati juba 1657, peetakse tuletorni 1656. aastal rajatuks.
Tuletorn rajati uuesti 1725. Aastal 1782 võttis riik selle üle.
Tuletornil on udusignaal, 1920. aastast sireen, 1954. aastast diafoon.
Tuletorn kuulub Kystverketile. Aastast 2003 on tuletorn täisautomaatne.
Aastal 2000 valiti see Vest-Agderi millenniumipaigaks.
Tuletorn on kaitse all.