google/wiki40b huggingface dataset:
Huitbergi paekühm

Huitbergi paekühm (ka Hoitbergi bioherm, Hoitbergi korallriff) on riftilubjakivist  paljand Läänemaal Vormsi saarel Suuremõisa külas.
Geoloogiliselt on see üle 400 miljoni aasta vanune korallriff, mille mandrijää on siledaks lihvinud. Paljandunud pindadel võib näha muu hulgas kivistunud koralle, stromatopoore, trilobiite, brahhiopoode ja sammalloomi.
Küngas on põhja-lõunasuunaline ja selle pikkus on umbes 70 m, laius 20 m ja kõrgus 2,5 m. Küngast katab õhuke pinnakate, mille all on arvukalt Pirgu lademe biohermse lubjakivi paljandeid. 1986. aastal tehtud puurimiste käigus tehti puursüdamiku alusel kindlaks, et biohermi paksus on umbes 11 m. Biohermikeha peakomponent on korallosis.
Paekühmu juurde viib Huitbergi matkarada (1,5–2 km).
Latte art

Latte art on väljend, mis tähistab kujundite loomist espressokohvi pinnale. Selleks kasutatakse peamiselt kaht meetodit või nende kombinatsiooni.
Esimese meetodina luuakse kujundid vahustatud piima valamisega espressokohvi peale. Nii saab espressokohvi pinnale moodustada mitmesuguseid pilte, näiteks lehti, taimi või südameid. Abivahendina võib kasutada lusikat. Teise meetodina kasutatakse šabloone, mille abil tehakse espressokohvi pinnale näiteks kakaopulbriga kujundeid.
Peamiselt tehakse latte art'i caffè latte peale, kuna piltide loomiseks on vaja palju piima. Kujundeid võib teha ka muude kohvijookide, näiteks cappuccino, macchiato ja espresso peale.
Baristade vahel korraldatakse ka latte art'i võistlusi, kus aga ei ole määrav mitte ainult joogi välimus, vaid ka espresso ja crema kvaliteet.
Mitmevalentne loogika

Mitmevalentne loogika ehk polüvalentne loogika on matemaatilise loogika haru, mis käsitleb rohkem kui kahest tõeväärtusest (s.o tõene ja väär) koosnevaid tõeväärtuste süsteeme.
Mitmevalentsetest loogikasüsteemidest on lihtsaim kolmevalentne loogika, kus erinevaid tõeväärtusi on kolm: nt tõene, väär ja määramata.
Juan Gabriel Vásquez

Juan Gabriel Vásquez (sündinud aastal 1973 Bogotás) on Colombia kirjanik, tõlkija, esseist ja ajakirjanik.
Ta on õppinud Rosario Rahvusülikoolis õigusteadust. Aastatel 1996–1999 viibis ta Pariisis, kus tal Sorbonne'is valmis doktoritöö Ladina-Ameerika kirjandusest. Pärast seda elas ta aasta Belgias Ardennides ja seejärel aastani 2012 Barcelonas. Aastast 2012 elab ta taas Bogotás.
Eesti keelde on tema teostest tõlgitud "El ruido de las cosas al caer" (originaalis aastal 2011 Hispaanias, eesti keeles pealkirjaga "Asjade kukkumise hääl", hispaania keelest tõlkinud Mai Tõnisoo, välja andnud kirjastus Tänapäev, ilmunud sarjas "Punane raamat").
Klaver (festival)

Klaver (ka Tallinna Klaverifestival) on aastast 1998 Tallinnas toimuv rahvusvaheline pianistide festival.
Festivali korraldaja on Eesti Kontsert.
Festivalil on osalenud palju tipp-pianiste, nt Mihhail Pletnjov, Cyprien Katsaris, Angela Hewitt, Marc-Andre Hamelin.
Festivali raames on korraldatud ka muusikariistade näitusi, sh Estonia Klaverivabriku klaverite näitus.
Gustav Merkel

Gustav Adolf Merkel (12. november 1827 Oberodervitz Zittau lähedal – 30. oktoober 1885 Dresden) oli saksa organist, helilooja, dirigent ja pedagoog.

Elukäik

Gustav Adolf Merkeli õpetajaks oli algul isa, kes oli ka organist. Edaspidi õppis ta Ernst Julius Otto juures kompositsiooni, Johann Schneideri juures kontrapunkti ja orelit ning Reisegeri ja Robert Schumanni juures kompositsiooni. Viimasega oli Merkel ka sõbrasuhetes.
1860. aastal sai Merkel organisti koha Dresdeni Ristikirikus. 1861. aastast oli ta Dresdeni Konservatooriumi õppejõud, 1864–1885 organist Dresdeni Õukonnakirikus ning 1867–1873 dirigent Dresdeni Lauluakadeemias.

Looming

Gustav Merkel esindab saksa romantismi aega orelimuusikas. Tema orelisonaadid on muusikaliselt väga lähedased Felix Mendelssohni ja Josef Rheinbergeri omadele.
Marja-Liisa Kirvesniemi

Karikavõistluste etapivõidud

Marja-Liisa võitis karjääri jooksul kokku 11 MK-etappi.

Muud saavutused

Marja-Liisa on tulnud 34 korda Soome meistriks ja võitnud kokku 59 medalit Soome meistrivõistlustel (aastatel 1976-1995).

Tunnustused

Ta valiti 1984. aastal Soome aasta sportlaseks. Aastatel 1985 ja 1991 tunnistati ta Soome aasta naissportlaseks.

Isiklikku

Marja-Liisa Kirvesniemi on abielus Harri Kirvesniemiga ning neil on tütred Elisa (sündis 18. detsembril 1985) ja Anita. 
Abikaasad elavad lahus.
Eesti Teises maailmasõjas

Nõukogude aktiivi evakueerimine

Enne Eesti okupeerimist Saksa vägede poolt evakueeriti vabatahtlikult ning kohustuslikus korras väärtuslik tööjõud NSV Liidu tagalasse – ca 25 000 inimest ja tööstusettevõtete vara, samuti evakueeriti õppeasutusted.

Varade evakueerimine

Varade äravedamise juhiks määrati eesti kommunist Arnold Veimer, kes oma "mälestustes" märgib selle kohta: "Saanud parteisekretärilt Karl Särelt korralduse alustada ettevõtete ja ladude evakueerimist, asusin kohe seda täitma. Alustasime tähtsamate materjalide, toorainete ja valmistoodangu evakueerimist Leningradi. Tegime seda tõhustades ja kiirendades kogu aeg. Kuna juba augusti alul katkes raudteeühendus Leningradiga, siis jäi ainumaks võimaluseks seda teha merd kaudu. Tavalisi laeva laadimise nõudmisi ei saanud säärases olukorras loomulikult täita, vaid tuli määrata käitiste ja laadungite järjekord ja kindlustada pidev töö sadamas. Peab ütlema, et tänu erakorraliste abinõude rakendamisele õnnestuski suur osa materjalidest ja toorainetest evakueerida Leningradi, millega ei sattunud need fašistide kätte."
Eesti omariiklusaegseid arhiive loeti aga niivõrd tähtsaiks, et nende evakueerimist alustati juba juuni lõpul. 1. juulil anti asutustele nimestik dokumentide kohta, mis tulid kastides saata Kirovi. Pakkimist juhtis venelane, sest ilmselt eestlasi sellele tööle ei usaldatud. Äraviidud dokumentidest tuleb märkida olulisemaid: Vabariigi valitsuste koosolekute protokollid (originaalid), Loodearmee arhiiv, sõjakohtu ja diviisikohtute materjalid ning osa Poliitilise Politsei dokumente. Kaasa viidi ka eesti kommunistide armuandmise palveid, mis näisid moskvalasi eriti huvitavat. Kokku sai evakueeritavaid dokumente 120 suurt kasti, mis mahutati ühte kaubavagunisse. Tartu Keskarhiiv jäi täiesti puutumata, sest venelastel polnud selle evakueerimiseks küllalt aega.
Eesti Kunstimuuseumist Tallinnas pakiti kokku 70 kunstiteost, mis pandi "Eestirannale". Kuid laev jooksis Prangli saare lähedal madalikule ning sealt pääses ka ligi 3000 mobiliseeritut, kes olid teel Leningradi.

Lahingud Lääne-Eestis ja saartel

1. septembril vallutasid sakslased Haapsalu ja Virtsu, viies seega lõpule kogu Eesti mandriosa puhastamise Punaarmeest.
14. septembrist kuni 21. oktoobrini toimusid lahingud Eesti saartel. 5. oktoobril 1941 alistusid viimased punavägede riismed Sõrves saksa ja vabatahtlikest ERNA II üksustele, keda toetasid merelt kergeristlejad Leipzig ja Emden. Saarte nõukogude kaitse ohvitserid ja komissarid lahkusid enne viimaseid lahinguid oma väeosadest Mõntu sadamasse, et poolsaarelt põgeneda. Maha jäänud punaüksustes võttis maad peataolek ning korralagedus ja need andsid end sakslastele vangi. Kokku võeti saartel vangi üle 15 000 punaväelase. Saagiks saadi umbes 300 suurtükki ja miinipildujat.
Operatsioon Siegfried Hiiumaa vallutamiseks algas 12. oktoobril meredessandiga üle Soela väina. Evakuatsioonile lootvad punaväelased võitlesid kohati suure ägedusega. Sellele vaatamata langes saar 21. oktoobril täielikult sakslaste kätte.
Viimase Eesti maa-alana jäi Punaarmee kontrolli alla Osmussaar, mille kaitsjad evakueeriti meritsi Kroonlinna 2. detsembril 1941.
Nighete

Nighete oli keskaegne Eestimaa valliperekond, mis on nimetatud Nehatu küla järgi.
Hinricus de Nighete oli aastail 1333–1341 turupoe rentnik Tallinnas ja 1350. aastal Olevi gildivend. Machorius de Nighete oli aastail 1367–1386 mölder ja ei kuulu vist siia perekonda.
OSPARi konventsioon

OSPARi konventsioon ehk Kirde-Atlandi merekeskkonna kaitse konventsioon (inglise OSPAR Convention ehk Convention for the Protection of the Marine Environment of the North-East Atlantic) on hetkel (2011) kehtiv õigusakt, reguleerimaks rahvusvahelist keskkonnaalast koostööd Kirde-Atlandi piirkonnas.
Konventsioon ühendab ning uuendab 1972. aastal Oslos allkirjastatud laevadelt ja õhusõidukitelt tuleneva jäätmete merrekaadamise põhjustatud merereostuse vältimise konventsiooni (Oslo konventsioon) ning Pariisis 1974. aastal allkirjastatud maismaalt tuleneva merereostuse vältimise konventsiooni (Pariisi konventsioon).
OSPARi konventsiooni toimimist ning selle rakendamise kontrolli teostab OSPARi komisjon, mis on moodustatud viieteistkümnest konventsiooni osalusriigi ning Euroopa Komisjoni esindajatest.
Kaasan

Ajalugu

Arvatakse, et juba 11. sajandil asus Kaasani kohal volga bulgaaride linn. 2005. aastal tähistati suurejooneliselt linna 1000. aastapäeva, kuigi sel daatumil ei ole ajaloolist kinnitust. 13.–14. sajandil oli Kuldhordi koosseisus oleva Kaasani khaaniriigi pealinn. 1552. aastal vallutasid Ivan Julma väed Kaasani ja liitsid Venemaaga. 1774. aastal vallutasid linna Jemeljan Pugatšovi väed ja põletasid maha, kuid Katariina II ajal ehitati linn uuesti üles.

Kliima

Kaasanis valitseb parasvöötme mandriline kliima kuuma suve ja külma talvega. Kõige soojem kuu on juuli, selle keskmine õhutemperatuur on +20,2 °C. Kõige külmem kuu on jaanuar keskmise õhutemperatuuriga −10,4 °C. Õhutemperatuuri absoluutne maksimum oli 2010. aasta augustis +39,0 °C, absoluutne miinimum oli 1942. aasta jaanuaris −46,8 °C.
Sademetehulk on keskmiselt 558 mm (264–804 mm) aastas.

Rahvastik

2002. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid Kaasani elanikest tatarlased 47,5% ja venelased 48,8%. 2010. aasta rahvaloenduse tulemuste järgi moodustasid linna elanikest tatarlased 47,6% ja venelased 48,6%.

Haridus

1804. aastal asutatud Kaasani ülikool on üks Venemaa vanimaid ülikoole. Linnas on kokku 44 kõrgharidusasutust, kus kokku õpib üle 140 000 üliõpilase.

Transport

Linnas on käigus 118 bussiliini, 23 trammiliini ja 17 trollibussiliini.
27. augustil 2005 avati linna 1000. aasta juubeliks metroo. Praegu on valmis üks 15,8-kilomeetrine kümne jaamaga metrooliin.
15 km kaugusel linnast asub Kaasani rahvusvaheline lennujaam. 2011. aastal teenindas lennujaam 1 223 000 reisijat.

Sport

Jalgpalliklubi Kaasani Rubin mängib Venemaa kõrgliigas. Jäähokiklubi Kaasani Ak Bars on mitmekordne Venemaa meister. Korvpalliklubi Kaasani UNICS mängib Venemaa kõrgliigas.
Nihkedeformatsioon

Nihkedeformatsioon on keha kuju muutus, mille käigus keha elementaarrööptahukate nurgad muutuvad, muutumatuks jäävad aga rööptahuka mõõtmed.
Nihkedeformatsioon tekib nihkepingete mõjul.
Kui ette kujutada sellist rööptahukat, mis on ehitatud 12 pulgast, ja kui seda väänata, siis pulkade vahelised nurgad muutuvad, nende pikkused aga mitte. Kuna keha ei pea tingimata olema rööptahuka kujuline, siis nihkedeformatsiooni puhul on vaatluse all elementaartahukas. Terve keha, mis võib olla ka ümmargune, koosneb siis elementaarrööptahukatest.
Crawfordi maakond (Missouri)

Ajalugu

Maakond moodustati 1829. aastal.
Ainja järv

Kirjeldus

Ainja järve pindala on 21,3 ha, pikkus 1,2 km, laius 250 m, suurim sügavus 2,3 m, keskmine sügavus 1,7 m, vee maht 331 000 m³, kaldajoone pikkus 3,975 km ja kõrgus merepinnast 81 m. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Järv on põhja-lõuna suunaline ja on paisutatud Kõpu jõele, mis voolab sisse järve lõunatipust ja välja põhjatipu ligidalt. Järve põhjaosasse lõikub poolsaarena sisse kõrge vallseljak Toonimägi. Põhjatipust 80 m kauguselt möödub järvest Valga–Uulu maantee.
Järve vesi on pärit Sinejärvest ja Ikepera soost, veevahetus on 12 korda aastas. Vesi on põhjani segunev ja soojenev, roheka tooniga helepruun, vähe läbipaistev, aluselise reaktsiooniga (pH tase 8,2), selles leidub rikkalikult nii mineraalaineid kui ka orgaanilisi ühendeid. Limnoloogilise tüübi järgi on veekogu kalgiveeline miksotroofne ehk kalgiveeline segatoiteline järv. Järv on avalikult kasutatav veekogu.

Elustik

Järv on rohke taimestikuga. Kaldavees kasvab tarn, laialehine hundinui, jõgitakjas, pilliroog, konnaosi ja järvkaisel, vähesel määral ka metskõrkjas. Ujulehtedega taimedest kasvab kollane vesikupp, vesi-kirburohi ja ujuv penikeel. Veesisestest taimedest kasvab vesikatk ja ogaterav penikeel. Planktonit on järves üsna rohkesti.
Kaladest esinevad järves ahven, haug, särg ja koger, mõningatel andmetel ka koha ja linask.

Ajalugu

Juba 19. sajandi alguses asus järve nõos veskijärv, mille paisu suurvesi 1855. aastal lõhkus. 1912. aastal rajati järvele saeveski, kuid 1928. aastal lõhkus suurvesi uuesti paisu ja järv jooksis tühjaks. Saeveski pandi tööle masinate jõul ja järv jäi tühjaks kuni 1952. aastani, mil järve pais taastati. Viimast võib lugeda praeguse järve alguseks.

Looduskaitse

Ainja järv koos Sinejärvega ja nende ümbrus on Ainja maastikukaitseala tuumikosa. Järv on kaitse all alates 1964. aastast, mil selle kaitseks loodi Ainja järvekaitseala. 1999. aastal ühendati see Sinejärve kaitsealaga ja selle tulemusena moodustati praegune Ainja maastikukaitseala.
Karuse vald

Karuse vald oli vald Läänemaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Massu valla maa-alast, välja arvatud Võigaste, Metsküla, Paga, Järise ja Poanse külade ja Saastna asunduse piirkonnad ning seniste Lihula ja Paadremaa valdade piires asuvad senise Massu valla talude heinamaatükkide maa-alad; senise Lihula valla Karuse ja Kinksi külade, Karuse kirikumõisa asunduse ja Karuse raudteejaama piirkonnast; senise Paatsalu valla maa-alast, välja arvatud Allika, Mereäärse, Nõmme, Tamba ja Paatsalu külade piirkond, osa Paatsalu asunduse piirkonda ning Nehatu mõisa järgi olevate talude lahus-heinamaatükkide maa-alad senise Veltsa valla piires.
Vald piirnes Lihula ja Varbla vallaga. 
Esimene vallavanem oli Jaan Raudsepp. Vald kuulus Riigivolikogu 24. valimisringkonda, kust valiti Ado Roosiorg.
1945 septembris moodustati Karuse vallas Hanila külanõukogu keskusega Hanila külas, Karuse külanõukogu keskusega Karuse külas ja Massu külanõukogu keskusega Massu külas. 1950. aastal Karuse vald likvideeriti ja selle alad arvati Lihula rajooni koosseisu.
Elva lasketiir

Elva lasketiir (ka Elva laskespordibaas) on lasketiir Tartu maakonnas Elvas.
Elvasse ehitati esimene lasketiir 1935. Selles lasketiirus treenis teiste seas maailmameister Villem Jaanson.
1970 ehitati Elvasse uus lasketiir. See lasketiir oli Nõukogude Liidu laskekoondise peamine treeningkeskus.
Arvo Horm

Arvo Horm (kuni 1935 Arnold Horn, 25. september/8. oktoober 1913 Vastseliina mõis, Võrumaa – 15. aprill 1996 Örnö Stockholmi lähedal) oli Eesti poliitik, majandusteadlane ja ajakirjanik.
Õppis 1934–1938 (lõpetas cum laude) Tartu Ülikoolis majandusteadust. EÜS Põhjala vilistlane.
Põgenes 1943 Soome kaudu Rootsi.
Majandusminister 1. märtsist 1963 kuni 24. augustini 1977 Vabariigi Valitsuses eksiilis, seejärel minister.
Eesti Rahvusfondi juhatuse liige, 1971–1996 ajalehe Teataja toimetaja.
Ta valiti 1966., 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.
Wilkini maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1858. aastal.
Rosemarie Nitribitt

Rosemarie Nitribitt (õieti Maria Rosalia Auguste Nitribitt; 1. veebruar 1933 Düsseldorf – 29. oktoober 1957 Frankfurt) oli saksa prostituut, kelle mõrv põhjustas Saksamaal skandaali, sest tema klientide hulgas oli tuntud avaliku elu tegelasi. Mõrv on andnud ainest romaanile, kolmele filmile ja muusikalile. Mõrva põhiliseks kahtlusaluseks oli Nitribitti sõber ärimees Heinz Pohlmann, kuid 1960. aastal Pohlmann vabastati tõendite puudumise tõttu ning mõrv on siiani lahenduseta.
Politsei hinnangul võis Nitribitti sissetulek 1956. aastal olla 80 000 marka (tollal maksis ühepereelamu 25 000 – 30 000 marka).
Nitribitt maeti Düsseldorfi Nordfriedhofi surnuaiale. Tema pead säilitati aga tõendusmatejalina ja hoiti pikka aega alles Frankfurdi kriminalistikamuuseumis (Kriminalmuseum). See maeti alles 2008. aastal.
Dobby

"Harry Potter ja saladuste kamber"

Kui Harry on 12-aastane, tuleb Dobby Harry juurde teda hoiatama, et Sigatüükas on teoksil vandenõu saatmaks korda kõige jubedamaid asju. Samal päeval on aga Harry onul Vernonil ja tädil Petunial ning nende pojal Dudleyl tähtis sündmus: neile tulevad külalised. Harry ei või seetõttu oma toast välja tulla, sest ta onu kardab, et ta rikub kõik ära. Kuid Dobby ei tahtnud, et Harry kooli läheb. Et Harry kooli minemist ära hoida näppas ta Harryle saadetud kirjad ära. Kuid ta lobises kogemata välja, et just tema need kirjad võttis. See ajas Harry vihaseks ning ta käskis Dobbyl talle kirjad tagasi anda. Dobby ei andnud neid tagasi, vaid jooksis Harry sugulaste juurde ning tõstis siis tordi õhku. Tort hõljus aeglaselt ning Harry hiilis tordi juurde üritades seda kätte saada, aga siis kukutas Dobby tordi otse külalisele pähe. Hiljem takistas Dobby Harryl Sigatüükasse minekut sulgedes võluvärava, mis ühendas võlumaailma rongijaama mugumaailma omaga. Sellepärast jäi Harry koos oma hea sõbra Roniga rongist maha. Kuna Harry pääses sellegi poolest kooli, üritas Dobby teda klommiga vigastada. Oma sõnul tegi ta seda selleks, et Harry oleks ohutult haiglas seni kuni hirmsad sündmused toimuvad. Raamatu lõpus hakkab Harryl Dobbyst kahju ning ta üritab Dobbyt Malfoyde teenistusest vabastada. See tal ka õnnestub, kuna soki, mille sisse ta päeviku pani, viskas Lucius Malfoy minema, sest loomulikult polnud tal seda vaja. Luciuse õnnetuseks püüdis Dobby selle kinni ja sai niiviisi vabaks.

"Harry Potter ja tulepeeker"

Dobby töötab koos majahaldjaga nimega Winky Sigatüükas. Ta saab Albus Dumbledore'i käest palka: üks galeoon kuus ja üks vaba päev kuus. Harryl läheb Kolmevõluri turniiril abi vaja ning Dobby varastab tema jaoks kidemerohu, millega saab vee all hingata.

"Harry Potter ja segavereline prints"

Dobby jälitab koos majahaldjaga Kreacher Draco Malfoyd, sest Harry soovib teada saada, kus Malfoy käib, kui teda kelmikaardil näha ei ole.

"Harry Potter ja surma vägised"

Dobby päästab Harry ja ta sõbrad Malfoyde mõisast, kuid hetkel, kui ta kasutab kadumist, tabab Bellatrix Lestrange teda hõbedase noaga otse kõhtu. Harry matab Dobby maha, kirjutades hauale: "Siin puhkab Dobby, vaba haldjas". Sellega rõhutab ta, et Dobby oli vaba ning otsustas enda eest ise.
Avinurme kogudus

EELK Avinurme kogudus on luterlik kogudus Avinurmes.
Kogudus kuulub EELK Tartu praostkonda.
Koguduse õpetaja on Rene Alberi, organist Kaidi Alberi. Juhatuse esimees on Ants Rummel.
Jumalateenistused on igal pühapäeval kell 11 Avinurme kirikus.
Andres Laasik

Andres Laasik (11. aprill 1960 – 11. juuni 2016) oli eesti filmi- ja teatrikriitik ning ajakirjanik.
Aastal 1986 lõpetas Peterburi Teatriakadeemia ja 2005. aastal magistriõpingud Tartu Ülikoolis. Aastatel 1986–1992 töötas Laasik Kultuuriministeeriumis ja Eesti Teatriliidus. 1992-1997 töötas ta Eesti Draamateatris dramaturgina. Alates 1997. aastast oli Laasik Eesti Päevalehe filmi- ja teatrikriitik.
Aastast 2014 surmani töötas Laasik Eesti Teatri Agentuuri juhina.
Ta on korraldanud mitu teatri- ja filmifestivali.
Aastatel 2003–2005 oli ta Eesti Kultuurkapitali nõukogu liige.
IAAF-i finaalvõistlused

IAAF-i finaalvõistlused (IAAF World Athletics Final) oli aastatel 2003–2009 iga-aastane tippsportlaste kergejõustikuvõistlus. Seda korraldas rahvusvaheline kergejõustikuliit IAAF hooaja lõpus. Kuni 2003. aastani kandis võistlus nime IAAF-i Grand Prix' finaalvõistlused.
Kui varem pääsesid GP-finaali sportlased ainult hooaja GP-võistluste edukuse alusel, siis IAAF-i kergejõustiku finaalvõistlustel said sportlased osaleda IAAF-i punktitabeli alusel. Õiguse osaleda finaalvõislusel sai punktitabeli seitse esimest. Kuni 800 m jooksus lubati punktitabeli alusel osalema 7 jooksjat, sellest pikematel distantsidel aga 11 sportlast. Lisaks valis IAAF igale alale veel ühe sportlase.
Finaalvõistlused toimusid algusaastatel Monacos, kuid Stade Louis II staadion oli liiga väike vasaraheitevõistluse pidamiseks. Sellepärast toimus vasaraheide Ungaris Szombathelys nädal aega varem. Alates 2006. aastast toimus finaalvõistlus IAAF-i poolt määratud kohas. 
Finaalvõistlustel jagati rahalisi preemiaid. Iga ala võitja sai 30 000 USA dollarit ja pikkade jooksude kõiki lõpetajaid preemeriti 5000 dollariga. Maailmarekordi eest maksti veel lisaks 100 000 dollarit.
Geodeesia

Geodeesia on teadus, mis käsitleb Maa kuju mõõtmete ja raskusjõuvälja määramist ning tegeleb Maa pinnaosade kuju ja suuruse mõõtmisega ja nende mõõtkavalise kujutamisega tasandil.
Naksitrallid. Teine raamat

Sisu

Naksitrallilugude teine raamat arendab ökotasakaalu teemat edasi. Naksitrallid, värsked auraha kavalerid, satuvad oma rännakul Kingpoole lapsepõlveradadele. Harakas varastab Kingpoole rinnast helkiva auraha ja lendab sellega mäe otsast paistvate lossivaremete juurde, kus kasvava männi otsas on linnu pesa.
Naksitrallid suunduvad auraha ära tooma, kuid varemetes avanev pilt on õõvastav – paik on koduks tervele rotikarjale! Naksitrallidel läheb korda pääseda puu otsa, kuhu nad aga rottide kätte lõksu jäävad. Puutüve sees olevas haraka varakambris süstematiseeritakse ja pannakse kirja kogu sinna aegade jooksul kokkukantud vara. Ühtäkki aga rotid lahkuvad varemetest ning sõbrad pääsevad puu otsast alla. Nad võtavad haraka varanduse kaasa ning suunduvad linna, et leid loodusloomuuseumile annetada.
Linnas aga selgub, et pärast kasside kadumist (esimeses osas), on needsamad rotid, kellega lugeja juba varemetes tutvust tegi, linnakese vallutanud. Valitseb kaos ja eriolukord, rahvas põgeneb, üles on seatud kontrollpunktid jne. Naksitrallid mõistavad, et omal ajal kasse linnast välja meelitades käitusid nad tormakalt ning meelitavad kassid rahva juubeldamise saatel linna tagasi. Raamatu lõppakordina kirjutab Sammalhabe loodusmuuseumi raamatuse pühenduse "Looduses peab valitsema tasakaal!".
Rassism

Rassism on mõtteviis või ideoloogia, mille järgi erinevused inimeste iseloomus ja võimetes on otseses sõltuvuses nende rassist. Rassismile on iseloomulik püüd määratleda inimeste õigusi ja rolli ühiskonnas eelkõige rassiliste, aga ka rahvuslike ja etniliste tunnuste, sh nahavärvi ja päritolu alusel.
Rassismiks nimetatakse ka sellisele mõtteviisile rajanevat poliitikat.
Rassiteooriad on liigitanud inimesi vastavalt nende rassilistele tunnustele "kõrgemateks" ja "madalamateks", millega on õigustatud ja põhjendatud teiste rasside hävitamist või nende eluviisi muutmist.
Joma

Jóma on Hispaania tööstusettevõte, mis valmistab spordirõivaid ja -jalatseid. Firma peakontor asub väikeses Portillo de Toledo linnas Hispaania Toledo provintsi halduskeskuse lähedal.

1965–2000

Ettevõtte asutas 1965. aastal Fructuoso López. Tööd alustati kõigest kaheksa inimesega. Aja jooksul on Jóma saanud kuulsaks kui kvaliteetsete jalgpallijalatsite, jalgpallirõivaste, spordijalatsite ja igapäevariietuse tootja. 1992. aastal tõusis ettevõte Hispaania jalgpallijalatsite tootjate hulgas esikohale. Tänu uut tüüpi spordijalatsitele, mis töötati välja koostöös sportlaste ja juhtivate asjatundjatega, sai Jómast 1997. aastal minijalgpallijalatsite ja -rõivaste turu liider. 2000. aastaks oli Portillo de Toledo imetillukesest töökojast saanud 70 000 m² pindalaga tänapäevane ettevõte. Jóma asutas oma teadusliku uurimise keskuse, kus koostöös Toledo jalatsiuuringute assotsiatsiooni ja Valencia biomehaanika instituudiga töötatakse välja uusi spordijalatsite mudeleid.

2001–2009

Praegune Jóma on piiriülene firma, mille tütarettevõtted asuvad USA-s, Saksamaal, Hiinas, Itaalias, Mehhikos, Hongkongis ja Panamas ning mille kaupa müüakse rohkem kui 70 riigis. Hispaanias, Hiinas ja Mehhikos asuvad tootmisettevõtted annavad tööd rohkem kui tuhandele inimesele. 2007. aastal arvati Jóma Hispaania tunnustatud kaubamärkide foorumisse kui oma ala liider ja üks maailma 70 kõige levinumast kaubamärgist. 2007. aastal spondeeris ettevõte rohkem kui 40 profimeeskonda ja rohkem kui 500 sportlast üle kogu maailma. 2009. aastal sõlmis ettevõte Hispaania kergejõustikuföderatsiooniga sponsorlepingu, mille kohaselt riigi kergejõustiklased võistlevad neli aastat Jóma spordiriietuses.

Tooted

Firma valmistab meeste, naiste ja laste spordirõivaid ning jalgpalli-, tennise-, fitnessi-, kergejõustiku- ja minijalgpalli- (saalijalgpalli-) jalatseid.

Juhtkond

President Fructuoso López, juhatuse esimees Jose Manuel López