google/wiki40b huggingface dataset:
Hardcore dancing

Hardcore dancing (tuntud ka kui hXc dancing) on moshimise üks vormidest, mida tantsitakse moshpitis ja enamasti hardcore-kontsertidel.
Hardcore dancingut viiakse enamasti läbi spetsiifilise muusika taustal. Nimelt lugu peab sisaldama palju "ülesütlemiskohti" ning kiiret pinge tõusu ja langust, mille saatel saab ennast liigutada.

Hardcore dancingu elemendid

Windmill on harilik rusikas kätega vehkimine. Enamasti tehakse veheldes täisringe.
Two-step (tihti ka 2step) on ilmselt hXc dancingu kõige rahumeelsem vorm. Selle käigus tuuakse üks jalg teise ette või isegi teisest jalast üle nii, et jalad lähevad risti, ning seejärel tehakse pöördega hüpe.
Spin kick on nagu two-stepgi ainult, et pöörde käigus tehakse jalalöök. Sarnane trikk on kasutusel karates.
floorpunch/pickin' up change on võte, mis sooritatakse enamasti laulu pingelise murdepunkti hetkel. Selle käigus tantsija kummardub või hüppab järsult ette poole, üks käsi ette sirutatud justnagu tahaks maad lüüa või maast raha üles korjata.
Ninja dancing (vahel ka karate dancing või kikkpoks) on nimetus hXc dancing'u vormile, mille käigus tantsija liigutab end nõnda nagu võitleks nähtamatute ninjadega. Selline hXc dancing'u vorm kätkeb endas mitmeid liigutusi erinevatest võitluskunstidest. Suuremas osas siiski kung fu'st, karatest ja kikkpoksist.
Wall of deathi (tuntud ka kui braveheart) käigus jaguneb rahvamass kaheks leeriks, jättes enda vahele natuke ruumi ning seejärel jookseb täie hooga kokku (nimetus "braveheart" on sellele hXc dancingu vormile külge jäänud samanimelisest filmist, kus ühes stseenis jooksevad täiel kiirusel kokku Inglise ja Šoti sõdurid). Wall of death on üsna haruldane, enamasti seostatakse seda bändide Sick Of It All, Caliban ja Lamb Of God kontsertidega.

Kriitika

Hardcore dancing on saanud väga suure annuse kriitikat seoses enda vägivaldse loomuga. Tihti vanemad hardcore muusika austajad vaatavad hXc dancingule kui uuele ja selgelt liialt vägivaldsele suunale, mis on hariliku moshimise ära rikkunud. Arvatakse ka, et see levib vaid noorte ja hardcore muusika äsja avastanud uustulnukate seas, kes üritavad tõestada, et nad on võimalikult "hardcore" olla, ja n-ö "koguvad scenepointe".
Paljuski omistatakse hXc dancijatele tüüpilist fashioncore välimust.
Väga suurt kriitkat on saanud spin kick ja ninja dancing, mida tihtipeale ka põhjendatult peetakse sihilikult vägivaldseks ning mis paljude arust muudab kontsertidel käimise lausa vastumeelseks, kuna moshpiti servas seisjad võivad jalahoobiga pihta saada.
Washingtoni maakond (Minnesota)

Washingtoni maakond (Washington County) on maakond USA-s Minnesota osariigis. Geograafilised koordinaadid on 45° 2′ N, 92° 23′ W
Maakonna halduskeskus on Stillwater ja suurim linn Woodbury.
Maakonna pindala on 1096 km², millest 81 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 238 136. Aastal 2000 oli elanike arv 201 130.

Ajalugu

Washingtoni maakond moodustati 27. oktoobril 1849 St. Croix' maakonna osast. Maakond sai nime esimese Ameerika Ühendriikide presidendi George Washingtoni järgi.
Karmen Joller

Karmen Joller (aastani 2011 Palts; sündinud 3. jaanuaril 1976 Rakveres) on eesti perearst, teaduspõhise meditsiini propageerija, aasta arst 2017.
Karmen Joller töötab perearstina Tallinnas Kivimäe Perearstikeskuses.
Maakera harta

"Maakera harta" (inglise "The Earth Charter") on õiglase, jätkusuutliku ja rahumeelse maailma põhiväärtuste ja põhimõtete deklaratsioon, mis valmis 2000. aastal. Harta taheti kehtestada juba 1. jaanuaril 2002, kuid senini (2012) pole seda veel tehtud.
"Maakera harta" eelkäija oli "Maailma looduskaitseharta".
ÜRO algatatud harta oli kavandatud vastu võtta ühena Rio konverentsi dokumentidest. Aeg polnud aga sellise riikidevahelise leppe sõlmimiseks küps. 4000 valitsusväliste organisatsioonide esindajat, kes osalesid Rio konverentsiga samal ajal ülemaailmsel foorumil, võtsid eetilise kohustuse tagada säästev areng, et kindlustada elu maakeral 21. sajandil, ning jätkasid harta loomist ja levitamist.
Harta on heaks kiitnud üle 4500 organisatsiooni.
Tänapäeval on "Maakera harta" põhimõtteid kasutanud ja rakendanud mõned keskkonnaliikumised, samuti kannavad neid edasi haridusasutused ja vabaühendused kogu maailmas.
Vanemahüvitis

Vanemahüvitis (kõnekeeles emapalk või isapalk) on igakuine rahaline hüvitis lapsevanemale, kes lapse eest hoolitsedes peab ajutiselt katkestama töötamise. Vanemahüvitist makstakse näiteks Saksamaal, Prantsusmaal, Skandinaavias, Eestis.
Eestis reguleerib vanemahüvitisega seotut vanemahüvitise seadus. Vanemahüvitist saab taotleda riigiportaalis eesti.ee.
Kertu Saks

Kertu Saks (sünninimi Kertu Kilvet; sündinud 6. mail 1971) on Eesti meediateadlane, mitteformaalse hariduse edendaja ja teaduse populariseerija.
30. augustil 2011 kaitses ta Tartu Ülikoolis doktoritöö "Eesti ajalehtede toimetamiskultuuri ja -praktika kujunemine 1988–2005" (The formation of editing culture and practice in Estonian newspapers 1988–2005).
Ta on töötanud ajakirjanikuna Eesti Päevalehes ning koordineerinud Sotsiaalministeeriumis Euroopa Sotsiaalfondi. Ta oli SA Tallinna Tehnika- ja Teaduskeskuse juhatuse liige ning Energia avastuskeskuse juhataja keskuse loomisest alates 1998-2003 ning 2009-2016. 
Ta on alates 14. novembrist 2016 Eesti Kultuurkapitali juhataja.

Isiklikku

Tema vanemad olid Kaarel Kilvet ja Krista Kilvet.
Hans H. Luik

Hans H. Luik (kodanikunimi Hans Luik; sündinud 20. märtsil 1961) on eesti meediaärimees. Ta on Tallinna börsil noteeritud Ekspress Grupi asutaja ja suuromanik.
Tema nimes tähendab "H" isa eesnimetähte; tema isa nimi on Hans Luik.
Ta sai aasta ärijuhi aunimetuse 1994. aastal.

Isiklikku

Tema esimene abikaasa oli Anne Luik. Neil on kaks last, täisealised poeg Hans ja tütar Epp.
Ta oli abielus Selle Luigega (neiupõlvenimi Mõtsar), kellega tal on poeg Oskar ja tütar Serel.
Ta elab koos Kristiina Tänavsuuga, kellega tal on poeg Ludvig.
Tema isa oli tõlkija, näitekirjanik ja kriitik Hans Luik.
Gottfried Rulcovius

Gottfried Rulcovius (surnud 1755) oli Eesti vaimulik.
Rulcoviuse täpne sünniaeg on teadmata. Ta sündis 18. sajandi alguses Preisimaal Elbingis (praeguse haldusjaotuse järgi Elblągis, Kirde-Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas). Usuteadust õppis ta Jena ülikoolis (immatrikuleeriti 7. aprillil 1727). Töötas aastatel 1735–1737 Sangaste ja Laatre Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja Gotthard Friedrich Rauscherti abilisena. Ordineeriti aprillis 1737 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1737–1755 Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja (introdutseeriti 19. mail/30. mail 1737).

Isiklikku

Rulcovius oli abielus Rõngu Mihkli koguduse õpetaja Theophil Eichleri tütre Margaretha Christinega. Tema väimees oli Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja Johann Benjamin Sczibalski.
Lauri Suurmaa

Lauri Suurmaa (sündinud 15. jaanuaril 1975) on eesti kultuuriajaloolane. 
Alates 2003. aastast õpib ta Tallinna Ülikooli doktorantuuris.
2004. aastast alates on ta Akadeemilise Ajalooseltsi liige. 
2007 – 2018 töötas ta Grenaderi kirjastuses ajalootoimetajana.
Sulgimine

Sulgimine (ladina ecdysis) on lindudel vanade sulgede (sulestiku) perioodiline vahetumine uutega. Enamik linde vahetab sulestikku (sulib) aastas kaks korda: enne pesitsust kasvab lindudel hund- ja pärast pesitsust puhkesulestik. Mõnel linnul (nt rabapüül) on veel ka suve- ja talvesulestik.
Kiduliai

Ajalugu

Kiduliai ja Kukarskė külade vahele jääb XIII sajandini kasutusel olnud Kukarskė linnamägi. Kiduliaid ennast on esimest korda mainitud aastal 1559, toona oli see kuninglik omand. XVI sajandi lõpus rajati sinna mõis ja küla läks eravaldusse. Aastal 1636 mainiti esimest korda sealset kabelit (see oli arvatavasti protestantide rajatud). Katoliiklik kabel rajati sinna aastal 1685, kirik rajati aastal 1688 Kaimeliai külla. Sealne kabel allus algselt Jurbarkase kihelkonnale.
XVII sajandi lõpus läks Kiduliai Preisimaa valdusse. Aastal 1804 moodustati Kiduliai kihelkond. Aastal 1807 elas sealses mõisas mõnda aega Friedrich Wilhelm III. Aastal 1837 sai sealse mõisa sõjaliste teenete eest Ivan von Offenberg. Knygnešystė ajal tegutses asulas mitu salakaubavedajat. Teise maailmasõja järel tegutsesid küla ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Kiduliai kohaliku sovhoosi keskasulaks. Aastal 1978 valmis sild üle Nemunase jõe.
Ööbinokkel

Ööbinokkel on öönägemisseade.
Tavakasutuses on kahe tehnoloogia põhiseid öönägemisseadmeid – valgust võimendavad ja infrapunakiirgust kasutavad.

Valgusvõimendiga ööbinoklid

Need võimendavad olemasolevat valgust. Täiesti pimedas ei näe nendega midagi. Prožektoriga vaatlusseadmesse valgustades võib seadme rikkuda. Tuntumaks vaatluspildiks on "roheline filter" ehk roheline pilt.

Infrapunaööbinoklid

Tehnoloogiliselt peaaegu sama mis valgusvõimendiga, aga lisaks on infrapunalamp või -prožektor, mille valgust silm ei näe, sest see on madala sagedusega. Iseloomulikuks pildiks on veidi punakas või täeisti mustvalge pilt. On võimeline nägema kehade soojuskiirgust (isegi värskeid jalajälgi). Prožektori valgusvihk alati ei kahjusta. 
Odavaim infrapuna-öönägemisseade on väike M/V-turvakaamera, millel on IR-LED küljes (hind algab 400 kroonist).

Ultraheliööbinoklid

Arendamisel on ka ultraheli-öönägemisseade, mis on põhimõtteliselt kajalood. Selle põhimõte on lähedane nahkhiirte öisele ruumitajumisviisile.
Sunda väin

Sunda väin ühendab Jaava merd ja India ookeani ning eraldab Jaavat Sumatrast.
Laius umbes 22 km, sügavus ligikaudu 20 m. Väinas asub Krakatau vulkaan.
Texas Lightning

Texas Lightning on Hamburgist pärit Saksa kvintett, mis esitab popkantrit. See asutati 2000. aastal.
Sinna kuuluvad telekoomikud Olli Dittrich, Markus Schmidt, Uwe Frenzel ja Olli Dittrich ning solist Jane Comerford.
Texas Lightning esindas 2006. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Ateenas Saksamaad lauluga "No No Never", mis saavutas 36 punktiga 14. koha.
Triggi maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1820. aastal.
Mikk Mäe

Mikk Mäe (sündinud 19. augustil 1996 Tallinnas) on eesti laulja.
Mikk Mäe osales saate "Eesti otsib superstaari" kuuendal hooajal, kus ta jäi neljandaks.
Juunis 2015 ilmus tal debüütsingel "Lõkke ääres". Muusika autor Hendrik Sal-Saller ja sõnad kirjutas Berit Sal-Saller. Loo produtsent on Tomi Rahula.
17. septembril ilmus teine singel "Rahutu". 
19. novembril 2015 ilmus Mikul kolmas singel "Meie aeg on käes" . Singli muusika autor on Tomi Rahula, sõnade autoriteks on Anni Rahula ja Kristjan Vardja. Loo produtsent on Tomi Rahula 
24. märts 2016 avalikustati neljas singel "Dilemma". 
See oli esimene lugu, millele tehti ka muusikavideo, mille näitlejaks oli Ajjar Ausma.
Muusika on kirjutanud Tanel Padar, sõnad Maian Kärmas. Produtsendiks oli Tomi Rahula.
18. mai avalikustati viies singel "Nüüd püüa päeva".
2015. aasta sügisel osales ta TV3 telesaates "Su nägu kõlab tuttavalt".
Mikk Mäe lõpetas 2015. aastal Tallinna 21. Kooli ja õpib samast aastast Tallinna Ülikoolis informaatikat. 
Mikk Mäel ilmus 3. detsembril 2015 omanimeline debüütplaat. Plaadil on kokku 12 laulu. 
Miku isa on Aivar Mäe.
Mikk Mäe on lõpetanud Tallinna 21. Kooli, kus tema muusikaõpetajaks oli Lydia Rahula. Lydia käe all laulis Mikk aastaid ka Tallinna Poistekooris, kus oli ka solist.
Mikk tegi kaasa Cartooni ja Futuristiku laulus "C U Again", mis avaldati 2016. aasta lõpus.
Piparmünt

Nimetus

Piparmündi nimetuse esimene pool tuleneb sanskritikeelsest pika pipra (Piper longum) nimetusest pippali (पिप्पलि, पिप्पली). 
Nimetuse teine pool on tõenäoliselt tuletis ladinakeelsest nimetusest mentha või menta, mis on omakorda laenatud kreekakeelsest sõnast minthe (μίνθη), mentea (μέντηα) või minte (μίντη), mille tähendust täpselt ei teata. Kindel on see, et nimetust mintha tunti juba Mükeenes.
Piparmünti on rahvapäraselt nimetatud vehvermintsiks.

Päritolu

Piparmünt on vesimündi ja rohemündi hübriid, mis on saadud 1696 Inglismaal looduslike liikide ristamisel. Inglismaalt levis piparmündi kasvatamine Euroopasse ja Aafrikasse. Tänapäeval leiab piparmünti metsistununa Kesk- ja Lõuna-Euroopas.

Morfoloogia

Taim on 30–60 cm kõrgune, soodsal kasvukohal võib kasvada ka 80 cm kõrguseks. Kandiline vars püstine, peaaegu paljas. Lehed piklikud või süstjad, paljad, mõnikord alumisel pinnal roodude kohal karvased, teravalt saagja servaga. Tavaliselt tumerohelised, kuid mõnikord värvuvad punakaks. Leherootsud 6–8 mm pikad.
Õisik tihe, tähkjas. Õied roosad või lillad.

Paljunemine

Piparmündil meie tingimustes reeglina seemned ei valmi ja kui valmivadki, ei anna vanematega sarnaseid järglasi. Paljuneb maa-aluste võsunditega.

Kasvatamine

Vajab kerges varjus, niisket, huumusrikast, umbrohupuhast kasvukohta.
Piparmündi levinuimad teisendid on valge piparmünt (Mentha × piperita f. pallescens) ja belgia piparmünt (Mentha × piperita var. ouweneelii) ning vorm must piparmünt (Mentha × piperita var. piperita). Just viimane on tõenäoliselt Inglismaal sündinud originaalhübriid. Tuntakse tänapäeval 'Black Mitchami' nime all. Mustaks piparmündiks kutsutakse seda vormi taime tumevioletsete varte tõttu. Tumeda värvuse annab taimele antotsüaniin. Hilisemad teisendid antotsüaniini ei sisalda ja sellest ka nimetus "valge piparmünt".  
Tuntakse ka hulgaliselt sorte: 'Candymint', 'Citrata' (bergamoti lõhnaline), 'Lime Mint' (lehed laimilõhnalised), 'Chocolate Mint'.
Aretatud on ka dekoratiivsorte, näiteks 'Variegata' (lehed rohelise ja kahvatukollase kirjud) ja 'Crispa' (käharalehine).
Personaalne auaste

Personaalne auaste on sõjaväes ja poolsõjaväestatud (paramilitaarsetes) organisatsioonides kasutatav auaste, mis annetatakse teenistujatele nende isikliku tegevuse alusel ning ei ole seotud nende ametikohaga.
Viuperä

Viuperä (ka Viupera) oli küla Võrumaal. Küla jääb tänapäeval Tilsi küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Põlva kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Tilsi külaga.
Defitsiit

Defitsiidi mõiste

Ideaalsel turul (sellisel, mis vastab lihtsale mikromajanduse mudelile) ajendab liigne nõudlus müüjaid hindu tõstma, kuni nõudlus selle hinna juures vastab olemasolevale pakkumisele, luues turu tasakaalu. Majanduslikus terminoloogias ilmneb defitsiit siis, kui mingil põhjusel (näiteks valitsuse sekkumisel või müüjate otsusel mitte hindu tõsta) tasakaalu saavutamiseks hind ei tõuse.
Üldkasutatavas mõttes võib mõiste "defitsiit" viidata olukorrale, kus enamus inimesi ei suuda leida soovitud toodet taskukohase hinnaga, eriti kui pakkumisega seotud probleemide tagajärjel on hinnad tõusnud. Turu tasakaal kujuneb, kui kõik ostjad ja müüjad, kes soovivad kaubelda valitseva hinnataseme juures, suudavad leida partnerid.
Ago Gaškov

Ago Gaškov (sündinud 25. detsembril 1959 töölisperekonnas Valgas) on Eesti ajakirjanik. 
Elanud Lüllemäel, koolis käinud Lüllemäe 8-klassilises koolis ja Tartu 5. Keskkoolis (praeguses Tartu Tamme gümnaasiumis).
Lõpetanud 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geoloogilise kaardistamise, maavarade otsingu ja uuringu eriala geoloogiainsenerina.
1982–1987 töötanud Eesti NSV geoloogiavalitsuse Kohtla-Järve geoloogiatöökonnas.
1987. aasta oktoobrist kuni 2015. aasta veebruarini oli ERR-i Virumaa korrespondent.
Abielus, kolme poja isa.
Huvialad: Euroopa Liidu ja Venemaa Föderatsiooni suhted, Lääne-Balkani riigid, reisimine, teater, muusika.
Halberstadti piiskopkond

Ajalugu

Saksi sõdade järel rajas keiser Karl Suur aastal 804 Ostfaalis paganlike sakside ja polaabi slaavlaste ristiusustamise käigus Osterwiecki (siis Seligenstadt) misjonipiiskopkonna. Esimese (arvatava) piiskopi Châlonsi Hildegrimi ajal viidi pealinn Halberstadti, selle kinnitas Karli poeg Ludwig Vaga aastal 814. Piiskopkonna piirid ulatusid algselt Elbe ja Saale jõgedeni idas; siiski, kui keiser Otto I asutas aastal 968 Magdeburgi peapiiskopkonna, kaotas Halberstadt idapoolse poole oma valdustest sellele.
Halberstadti piiskopid rivaalitsesid Magdeburgiga poliitiline mõju saavutamiseks Saksi ja Saali dünastiate ajal. Keiser Heinrich III valitsemise ajal rüütati nad täiendavate territoriaalsete õigustega ja aastal 1062 saadeti piiskop Burchard II Rooma kui keiserlik vahendaja konfliktis paavst Aleksander II ja antipaavst Honorius II vahel. Siiski liitus lesk-keisrinna Agnese ja tema poja Heinrich IV endine lemmik aastal 1073 paavst Gregorius VII-ga investituuritülis ja temast sai üks Suure Saksi mässu juhtivaid tegelasi. Pärast Saksi hertsogi Heinrich Lõvi ametist kõrvaldamist muutus Halberstadti territoorium keiserlikuks osariigiks.
Aastal 1479 surus Saksimaa kuurvürst Ernst peale oma 13-aastase poja Ernst II, Magdeburgi peapiiskop aastast 1476, administraatoriks valimise tagasiastunud vürst-piiskop Gebhard von Hoymi asemele. Aastal 1513 järgnes talle ametis Brandenburgi kuurvürsti Joachim I noorem vend Albrecht von Hohenzollern ja Hohenzollernite soost Magdeburgi peapiiskopid jäid administraatoriteks, kuni aastal 1540 sai Halberstadti territooriumist reformatsiooni käigus luterlik. Aastal 1566 sai 2-aastane Braunschweig-Wolfenbütteli hertsog Heinrich Julius esimeseks luterlikuks administraatoriks, pärast mida jäi Halberstadt Braunschweig-Wolfenbütteliga kokku, kuni aastal 1623 Heinrich Juliuse poeg Christian, "hull Halberstadtlane", Kolmekümneaastase sõja ajal tagasi astus. Talle järgnes ametis kuurvürst Joachim III Friedrich von Brandenburgi poeg Christian Wilhelm von Brandenburg.
Vestfaali rahuga aastal 1648 piiskopkond ilmalikustati kui Halberstadti vürstkond ja anti lõpuks Brandenburg-Preisimaa Hohenzollerni valitsejatele. Pärast Viini kongressi 1815. aastal liidendati selle territoorium Preisimaa Saksimaa provintsiga.

Geograafia

Pärast Magdeburgi peapiiskopkonna asutamist kattis Halberstadti piiskopkond järgmised Saksimaa krahvkonnad (Gau): Balsamgau, Derlingau, Nordthüringgau lääneosa, Harzgau, Schwabengau ja Hassegau. Seega ulatus see Oker jõest Hornburgi juures läänes, kus see piirnes Hildesheimi piiskopkonnaga, Saale jõeni idas, kus piiskopid omandasid aastal 1315 endise Ascherslebeni vürstkonna. Braunschweigi linn, mis asetseb Okeri mõlemal kaldal, oli algselt Halberstadti ja Hildesheimi vahel jaotatud, kuni see läks aastal 1142 hertsog Heinrich Lõvile, kes tegi sellest oma residentsi.
Suurtükipatarei

Suurtükipatarei on suurtükiväe allüksus, mis vastab teiste väe- või relvaliikide kompaniile. Nimetatakse ka tulepatareiks.
Suurtükipatarei kuulub tavaliselt suurtükiväepataljoni koosseisu.
Joosep Heinrich Wirkhaus

Joosep Heinrich Wirkhaus (17. veebruar 1854 Vasula – 15. detsember 1934 Tartu) oli eesti koolmeister ja seltsiliikumise tegelane.
Wirkhaus sündis Tartu-Maarja kihelkonnas koolmeister David Wirkhausi pojana.
Ta õppis Väägvere külakoolis, aastatel 1873–1875 Tartus Hollmanni seminaris vallakooliõpetajaks ja 1876. aastal sai Valga Cimze seminarist kihelkonnakooliõpetaja-köstri kutse. Wirkhaus õppis Tartu ülikooli juures F. Brenneri ja H. Zöllneri juhendamisel ka muusikat.
Aastatel 1875–1878 töötas ta õpetajana Võrumaal Lalli koolis, 1878–1893 Raadi mõisa erikoolis, oli ka Raadi mõisas mõisavalitseja. Töötas ka karjaravitseja ja meierina Vasulas.
Ta organiseeris keel- ja puhkpilliorkestreid ja laulukoore, lõi kaasa "Vanemuise" seltsis ning Aleksandrikooli liikumises.
Aastatel 1879–1910 võttis oma kooridega osa üldlaulupidudest. IV üldlaulupeol juhatas ta keelpilliorkestreid, olles koos vend David Otto Wirkhausiga ühed peo üldjuhtidest.
Ta avaldas ka muusikaalaseid kirjutisi.
Soolvesi

Soolvesi on keedusoola vesilahus.
Soolvett kasutatakse eriti kokanduses, nt toiduainete soolamiseks.
Mosteri vald

Mosteri vald on endine vald Norras Hordalandi maakonnas.
Vald moodustati 1. juulil 1916, kui varasem Finnåsi vald jagati Mosteri, Bømlo ja Bremnesi vallaks.
Valla pindala oli 66 km².
Moodustamise ajal oli vallas 1316 elanikku. 1962. aasta lõpus, mil vald kaotati, oli elanike arv 1834.
1. jaanuaril 1963 liideti need kolm valda uuesti Bømlo vallaks, mille territoorium langeb kokku Finnåsi valla territooriumiga aastatest 1865–1916.
Vald hõlmas muu hulgas Mosteri saare Mosterhamni asulaga.
Endisele Mosteri vallale vastab Mosteri kogudus Finnåsi kihelkonnas.
Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Moster seisuga 4.05.2009.
Eestlaste endeemilistest haigustest

"Eestlaste endeemilistest haigustest" ("De morbis inter Esthonos endemicis") on Karl Ernst von Baeri uurimus eestlaste haigustest, mille ta kirjutas doktoritööna.
Uurimus ilmus Tartu Ülikooli toimetistes 1814. aastal ladina keeles ja faksiimiletrükina 1938. aastal Stuttgardis.
Aastal 1975 ilmus eestikeelne tõlge Folia Baeriana esimeses köites ning aastal 1976 uuestitrükk Loomingu Raamatukogus nr 33 (977) (Ülo Torpatsi tõlkes ning Harald Habermani eessõna ja Viktor Kalnini järelsõnaga).
Autor peab eestlastele omaste (endeemiliste) haiguste peamisteks põhjusteks viletsat elu, harimatust ja laiskust.
Aguliturism

Aguliturism või getoturism on turismiliik, mis hõlmab vaesunud piirkondade külastamist. 
Kui algselt (19. sajandil) keskendus aguliturism lääneriikide suurlinnade (nt London ja New York) agulitele, siis tänapäeval esineb see peamiselt Lõuna-Aafrikas, Indias, Brasiilias, Keenias, Indoneesias, Detroitis ja mujalgi.

 Ajalugu

Londonis külastati piirkondi nagu Whitechapel või Shoreditch eesmärgiga jälgida või vaadelda slummide eluolu. 1884. aastaks hakkasid New Yorgi jõukamad ja rikkamad inimesed külastama selliseid piirkondi nagu Bowery ja Five Points, mis olid vaesemad ning kus elasid immigrandid. Külastamise eesmärgiks oli näha, kuidas nn teine pool elab. 
Lõuna-Aafrika Vabariigis korraldasid 1980-ndatel tumedanahalised elanikud linnatuure selleks, et harida valgenahalisi kohalikes omavalitsustes selle teema koha pealt, kuidas mustanahalised slummides elasid. Sellised linnatuurid äratasid aga huvi turistide seas, kes tahtsid rohkem teada saada rassistlikust diskrimineerimisrežiimist. 1990-ndate aastate keskel hakati korraldama reise arengumaade sihtkohtadesse, kus on kõige kehvemad eluolud. Nüüdseks reklaamivad neid kohti ka professionaalsed ettevõtted. Näiteks Lõuna-Aafrikas külastab iga aasta pea 300 000 turisti Kaplinna eesmärgiga, et näha slumme.
Aguliturismile pöörab üha rohkem tähelepanu ka meedia. Aastal 2010 toimus esimene rahvusvaheline aguliturismi teemaline konverents Bristolis.  On loodud eraldi sotsiaalvõrgustik inimestele, kes töötavad aguliturismiga.

Asukohad

Aguliturism leiab aset peamiselt arengumaade linnapiirkondades, mida eristatakse külastatud alade tüübi järgi.
Lõuna-Aafrika Vabariigis ja Namiibias on nendeks ajaloolised valgenahaliste äärelinnad ja vaesed ajaloolised maakonnad, kus elavad mustanahalised. Brasiilias on levinud favela turism. Indias sellised kohad nagu Dharavi, mis asub Mumbais. Seda kohta on ka kujutatud filmis "Rentslimiljonär", mis tuli välja aastal 2008.  Aguliturismi reise korraldatakse ka Indoneesia pealinnas Jakartas. 
Pennsylvania ülikooli 2010. aasta uuring näitas, et Mumbai Dharavit külastavate turistide peamiseks reisimise põhjuseks on uudishimu. Samuti olulised tegurid olid ka sotsiaalne võrdlus, meelelahutus, eneseharimine ja eneseteostus. Lisaks selgus uuringus, et kohalikud elanikud on ekskursioonide suhtes ambivalentsed ning enamus turiste tundsid ekskursioonide ajal positiivseid tundeid. Paljud turistid reisivad slummidesse just seepärast, et paika saada oma elu perspektiivid.

Kriitika

Aguliturismi teemal on olnud palju vaidlusi. Mitmed ajalehed nagu New York Times, Wall Street Journal, London Times jt on avaldanud  artikleid nii selle poolt kui vastu. Peamiselt heidetakse aguliturismile ette, et see muudab vaesuse meelelahutuseks, mida saab hetkeks kogeda ning seejärel pääseda. Samas pakuvad ekskursioonid slummielanikele töökohti ja sissetulekut. Töökohti on nii käsitöölistele, kes saavad oma tehtud suveniire müüa kui ka kohalikele giididele, kes korraldavad ekskursioone. [13]