google/wiki40b huggingface dataset:
Norra Lõvi orden

Norra Lõvi orden (norra keeles Den Norske Løve) on endine Norra rüütliorden, mille asutas Rootsi ja Norra kuningas Oscar II oma 75. sünnipäeval, 21. jaanuaril 1904. 
Ordeni asutamise eesmärk oli luua Norrale Rootsi Seeravi ordeniga võrdväärne üheklassiline orden, mis oleks kõrgem senise Püha Olavi ordeni suurristist. Sellise Norra kõrgema ordeni puudumine oli üks põhjustest, mis pani norralasi tundma end Rootsi-Norra uniooni alaväärtustatud poolena. Ordu suurmeister oli Norra kuningas ning õigus kanda Norra Lõvi ordenit ja Püha Olavi ordeni suurristi oli kõigil Norra printsidel. Peale välismaa riigipeade võis ordeni anda veel kuni 12 teenekale isikule, kes olid varem saanud Püha Olavi ordeni suurristi. 
Orden anti 1904. aastal, vahetult enne Rootsi-Norra uniooni lõppu, kokku 11 isikule, sealhulgas kõigile Rootsi ja Norra printsidele ja mõnele välismaa riigipeale, kuid mitte ühelegi norralasele. 
1905. aastal valitud Norra kuningas Haakon VII oli ka Norra Lõvi ordu suurmeister, kuid ta ei kandnud ordenit ise ega andnud seda kellelegi. 29. jaanuaril 1906 orden võrdsustati Püha Olavi ordeni suurristiga. 
Orden kaotati 11. märtsil 1952. Sel ajal olid ordeni kavaleridest elus veel Rootsi kuningas Gustaf VI Adolf (suri 15. septembril 1973) ja prints Wilhelm (suri 5. juunil 1965).
Erich Maria Remarque

Erich Maria Remarque (kodanikunimi Erich Paul Remark; 22. juuni 1898 Osnabrück, Saksamaa – 25. september 1970 Locarno, Šveits) oli saksa kirjanik.
Remarque on saanud kuulsaks põhiliselt romaanikirjanikuna, ehkki ta kirjutas nooruses ka esseid ja lühijutte ning 1956. aastal näidendi "Lõpp-peatus" (eesti keeles 1962)

Elukäik

Erich Maria Remarque sündis Osnabrückis raamatuköitja pojana. Pärast põhikooli lõpetamist õppis Osnabrücki katoliiklikus õpetajate seminaris. 
Aastal 1916 läks sõdurina rindele; sai mitu korda haavata. Pärast Esimest maailmasõda jätkas õpinguid ning tegi juhutöid raamatupidaja, müügiagendi, hauaplaatide müüja, klaveriõpetaja ja organistina. Samuti kirjutas ta teatrikriitikat Osnabrücki ajalehtedele.
Hiljem elas ta Hannoveris ja Berliinis. Berliinis elades töötas Erich Maria Remarque väljaande Sport im Bild spordiuudiste toimetajana.
Aastal 1931 lahkus Erich Maria Remarque Saksamaalt ning läks elama Maggiore järve äärde Ticino kantonisse Ronco sopra Asconasse Locarno lähedale. Aastal 1938 võeti temalt Saksa kodakondsus.
Aastal 1939 emigreerus ta USA-sse, kus esialgu elas Los Angeleses (1939–1943) ja hiljem kolis New Yorki. Aastal 1947 sai ta USA kodakondsuse. Alates 1948. aastast elas Erich Maria Remarque vaheldumisi New Yorgis ja Šveitsis, Ronco sopra Asconas.
25. veebruaril 1958 abiellus Remarque filminäitleja Paulette Goddardiga. See oli tema kolmas abielu. Enne seda abiellus ta kaks korda Ilsa Jeanne Zambouiga.
Erich Maria Remarque suri 25. septembril 1970 Locarnos.

Looming

Erich Maria Remarque sai oma 1929. aastal ilmunud romaaniga "Läänerindel muutuseta" kuulsaks peaaegu üleöö. Tema romaan tõlgiti umbes 50 keelde ning juba 1930. aastal vändati selle põhjal ka film. Filmi režissöör oli Lewis Milestone.
Aastal 1931 ilmus tema teine romaan "Tagasitee". Aastal 1933 lasksid natsionaalsotsialistid Erich Maria Remarque'i teosed nende sõjavastasuse tõttu avalikult põletada ning temalt võeti ära Saksa kodakondsus.
Aastal 1945 ilmus esialgu ingliskeelses tõlkes romaan "Arc de Triomphe". Ka selle romaani põhjal väntas Lewis Milestone 1948. aastal filmi. Filmis tegid kaasa Ingrid Bergman ja Charles Boyer.
Tema viimane romaan "Varjud paradiisis" ilmus 1971. aastal postuumselt, aasta pärast tema surma.
Anne Rebane

Elulugu

Anne Rebane oli teenistuja tütar.
Lõpetas 1957 Tallinna 2. Keskkooli ja 1962 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) keemia-mäeteaduskonna keemilise tehnoloogia erialal. Oli 1962–66 Maardu Keemiakombinaadi kesklabori insener, 1966–79 TPI mineraalväetiste ja -söötade probleemlabori insener-uurija, 1979–91 ENSV Ehitusmaterjalide Tööstuse Ministeeriumi Erikonstrueerimisbüroo standardite ja normatiivide osakonna juhtkonstruktor, tehnoloogiaosakonna sektorijuhataja ja juhttehnoloog, 1991–99 EV Majandusministeeriumi majandusregulatsiooni osakonna juhataja asetäitja ja regionaalpoliitika talituse peaspetsialist.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: looduslike fosfaatide, eelkõige Eesti fosforiitide koostis ja omadused, keemiline töötlemine ja saaduste iseloomustamine. Nõukogude Eesti preemia 1975 (kollektiivis). 12 teadustrükist, 1 autoritunnistus.
Pfaffi õlletehas

Pfaffi õlletehas oli aastatel 1832–1911 Tallinnas tegutsenud õlletehas.
Aastatel 1907–1911 kandis tehas nime "Revalia" õlletehas.
Tehase asutaja ja omanik oli kaupmees Georg Wilhelm Pfaff.
Rusikavõitlus

Rusikavõitlus on antiikajal harrastatud spordiala.
Rusikavõitlus tase oli kõrge juba Homerose-aegses Kreekas. 688 eKr võeti rusikavõitlus olümpiamängude kavva.
5. sajandini eKr seoti rusikate kaitseks ümber käte pehmed nahkrihmad, hiljem asendati need punutud nahkkinnastega, millel olid sõrmeotsad paljad.
Elukutseliste rusikavõitlejate löögi tugevust suurendas kinda paks teravaservaline nahast löögirõngas, millega võis tekitada raskeid vigastusi. Rooma kirjanikud on oma teostes maininud ka metallist nukkidega kindaid. Andmeid täismetallist kinnaste kohta leidub ainult Rooma keisririigi ajast (neid kasutati gladiaatorite võistlustel).
Võistlejad jaotati ainult vanuseklassidesse, kaalu ei arvestatud. Rusikavõitlust ei piiratud ka ajaliselt. See lõppes, kui üks võistlejaist oli löödud võitlusvõimetuks või alistus ise vabatahtlikult.
Arvesse võeti kõik pähe suunatud löögid (sirge löök või haaklöögid kõrvalt ja alt), kuid löögid kehasse olid keelatud. Rusikakaitsed ja võistlusreeglid määrasid võistlusstiili: hinnati kiirust, jalgade liikuvust ja vahekauguse hoidmist. Tabamuste vältimine kõrvalepõigete abil oli sama tähtis kui tabamus ise.
Treeningutel kasutati harjutamiseks liivakotte ja pirnpalle, võisteldi omavahel ning harjutati varjupoksi.
Amula mõis

Amula mõis (saksa keeles Ammula) oli Järve mõisa karjamõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal.
Sibeliuse monument

Sibeliuse monument (soome keeles Sibelius-monumentti) on helilooja Jean Sibeliusele pühendatud monument Helsingis Taka-Töölös Sibeliuse pargis. Soomlaste väitel on see maailma üks armastatuimaid abstraktseid skulptuure.
Monumendi autor on skulptor Eila Hiltunen, kes võitis monumendi rajamiseks korraldatud konkursi. Hiltuneni esitatud kavand kandis nime "Passio Musicae" ning see kujutas orelivilesid. Legendi järgi olevat terasoreliviled projekteeritud nii, et teatud tuule suunaga olevat pargis võimalik kuulda Sibeliuse kuulsaimat teost "Finlandia".
Abstraktne skulptuur tekitas 1960. aastatel palju poleemikat ning kunstipubliku nõudmisel tuli Hiltunenil monumenti täiendada Sibeliuse näoreljeefiga, mis asub monumendi kõrval kaljul.
Kunstikriitikud nimetasid monumenti julgeks, eriti kui silmas pidada Soome rahvuslikku heliloojat.
Samas on teosest leitud Sibeliusele nii omast dünaamilisust ja looduslähedust.
Sibeliuse monument avati 7. septembril 1967 helilooja 100. sünniaastapäevaks.
Skulptuur kaalub 24 tonni. Selles on üle 600 toru. Skulptuur on 10,5 meetrit pikk, 6,5 meetrit lai ja 8,5 meetrit kõrge.
Skulptuuri miniatuurne mudel (1964) on UNESCO peakorteris Pariisis ja teose detail ehib ÜRO peakorteri esist väljakut New Yorgis.
6,7 meetri kõrgune monumendi osa eskiis oli 1967. aastal väljas ka Montréali maailmanäitusel, pärast näitust kinkis Soome riik eskiisi Montréali linnale.
Rahvusvahelise Looduskaitseliidu kaitseala kategooriad

Rahvusvahelise Looduskaitseliidu kaitseala kategooriad on Rahvusvahelise Looduskaitseliidu (IUCN) poolt välja töötatud süsteemis kaitsealade liigitamiseks kasutatavad kategooriad.
Eestis on viis II kategooria kaitseala ehk rahvusparki (inglise keeles National Park): Lahemaa, Karula, Soomaa, Vilsandi ja Matsalu.
Rudolf von Patkul

Karl Wilhelm Rudolf Thure von Patkul (vene: Рудольф Яковлевич Паткуль; 4. veebruar (vkj 24. jaanuar) 1800 – 12. mai (vkj 30. aprill) 1856) oli Eestimaa aadlik.
Rudolf von Patkul sündis Eestimaa kubermangu aadlimarssali, Ämari, Ääsmäe, Tohisoo, Rägavere ja Põriki mõisniku, Jakob Johann von Patkuli ja Charlotte Juliane Luise von Helwigi pojana.
Rudolf von Patkul oli Eestimaa rüütelkonna sekretär ja aastail 1836–1842 selle peamees. 1841–1849 oli ta Eestimaa maanõunik.
Ta oli Ämari, Nehatu, Illuste ja Paatsalu mõisa pärushärra.
Tallinna Toomkirikus asub tema muinsuskaitse alla võetud vappepitaaf.

Perekond

Rudolf von Patkul abiellus 1830. aastal oma kauge sugulase Alexandrine von Patkuliga (1807–1887).
Clawes van der Sittow

Clawes van der Sittow (? – 1482 Tallinn) oli Madalmaade või Mecklenburgi päritolu Eestis tegutsenud puunikerdaja ja maalikunstnik. 
Ta oli maalikunstnik Michel Sittow isa.
Caater

Caater on Eesti euro-dance'i ansambel, kuhu kuuluvad Kalle Kukk, Markku Tiidumaa, Andrus Lang.  Caater on sõlminud plaadilepingu Sony Musicuga.
Aastal 1999 pälvis Caater Eesti Muusikaauhindadel "Kuldse Plaadi" singliga "O Si Ne Ne". Samal aastal nimetati Caater ka aasta ansambliks ning nende albumit aasta albumiks.
August Rauber

August Antinous Rauber (22. märts 1841 Obermoschel (Saksamaa) – 1. märts (16. veebruar) 1917 Tartu) oli saksa anatoom, antropoloog, histoloog ja embrüoloog. Ta oli Tartu Ülikool anatoomiaprofessor ning Tartu Ülikooli anatoomiamuuseumi rajaja.

Elulugu

August Antonius Rauber oli kohtutäituri poeg.
Lõpetas 1859 Speieri Gümnaasiumi, õppis Müncheni Ülikooli arsti- ja õigusteaduskondades 1859–1865, kaitstes seejärel meditsiinidoktorikraadi (väitekiri "Die Vater'chen Körperchen der Bänder- und Periostnerven und ihre Beziehung zum sogenannten Muskelsinn"), tudeeris ka Viini Ülikoolis. Ta oli 1866–68 Viini anatoomia instituudi assistent, 1869–1872 Münchenis eradotsent (1870–1871 osales välikirurgina Preisi-Prantsuse sõjas), seejärel aasta prosektor Baseli Ülikooli anatoomia instituudis, mille järel suundus Leipzigi Ülikooli, kus pidas professoriametit kuni 1875. aastani, 1876–1886 tegeles erapraksisega.
1886–1911 töötas Rauber Tartu Ülikoolis anatoomia professori ja kateedri juhatajana. Seal jätkas ta professor Ludwig Stieda tööd ja pärast 25 aastat ametis püsimist emeriteeriti ta austusavalduste saatel.
Rauber asutas 1890. aastal Tartu Ülikooli anatoomiamuuseumi. Seda võimaldas 1888. aastal valminud uue anatoomikumi hoone, mis jättis vanasse anatoomikumi piisavalt ruumi Rauberi kollektsioonile.
Rauberi Tartus veedetud perioodi jäi ka venestusaeg ja seejuures oli ta üks vähestest professoritest, kellel lubati jätkata õppetöö läbiviimist saksa keeles.
August Rauber suri 1917 ja ta on maetud Uus-Jaani kalmistule Tartus.

Teadustöö

Rauber saavutas maailmakuulsuse 1897 Saksamaal ilmunud anatoomiaatlasega "Lehrbuch der Anatomie des Menschen".
Uurimisvaldkond: närvisüsteemi ja luustiku anatoomia, selgroogsete embrüoloogia, antropoloogia, sotsiaalküsimused jm. Esitas peapiirkonna ganglionide liigituse, selgitas reienärvi kulu ja täpse innervatsiooniala, avastas lootepõie erilise kattekivi olemasolu. Eksperimentaalembrüoloogia rajajaid, siiani kasutusel oleva anatoomia käsiraamatu (38 väljaannet) autor. Üle 100 teadustrükise. 1991 asetati TÜ vana anatoomikumi välisseinale Rauberi bareljeef.

Mälestuse jäädvustamine

Rauberit mälestatakse tema fülogeneetilise käsitlusviisi tõttu, mis hõlmas lindude ja imetajate embrüonaalset arengut. Tema nime kannab Rauberi kiht, mis on määratletud arenevate organismide embrüonaalketast katva trofoblastilise kelmena.
Tartu Ülikooli arstiteaduskond annab välja August Rauberi medalit.
23. aprillil 2009 avati Tartus Vanas Anatoomikumis pidulikult Rauberi vahakuju. Samas anti üle järjekordne August Rauberi medal, mille sai professor Helje Kaarma.
Arnold Soinla

Arnold Soinla (kuni 1936 Arnold Sööberg; 12. september 1913 Orjoli kubermang, Venemaa – 20. mai 1940 ) oli esimene eestlane, kes hukkus Teise maailmasõja lahingus. Soinla võttis osa Narviki lahingust Norras, kus ta sõdis Saksamaa vägede vastu.
Arnold Soinla isa Johannes Sööberg oli pärit Krimmist, ema oli Kolga vallast Harjumaalt. Üles kasvas Arnold Kolga vallas.
Soinla põgenes Talvesõja alguses Soome, teenides Lapua kirikukülas moodustatud ja rahvusvahelise koosseisuga brigaadis. Talvesõja lõpp muutis eestlaste olukorda ja 24. aprillil 1940 alustas Lapualt kümme eesti meest koos kolmekümne belglasega teekonda Põhja-Norrasse.
Enamik andmeid tema kohta pärineb 2001. aastal välja antud Gustav Lepiku päevikust, kus tema kohta on kirjutatud: "Soinla langes lahingus sakslastega kell kaks päeval Lillebalaki mäel."
Arnold Soinla maeti 28. mail 1940 Norras Tromsi maakonnas Lenviki kirikuaeda.
Kokkola linn

Külad

Hassinen (Hassis), Isokylä (Storby), Kallinen (Kallis), Kaustari (Kaustar), Kirilahti (Kirilax), Korpilahti (Korplax), Kotkamaa, Kvikant, Närvilä, Palo, Piispanmäki, Rödsö, Sokoja (Såka), Vitsari (Vittsar), Oivu (Åivo), Knivsund (Öja), Långö (Öja)
Liina Loper

Liina Loper (sündinud 29. novembril 1987 Viljandis) on eesti graafik ja tätoveerija.
Ta on lõpetanud Tartu Kunstikooli kunstilise kujundamise erialal ning Eesti Kunstiakadeemia graafika erialal.
Loper on osalenud grupinäitustel ja kuulunud kunstirühmitustesse "NOT NOW I`M BUSY" ja "SIHT".
Liina Loper on tätoveerimisega tegelenud alates aastast 2011.
Nortriptüliin

Nortriptüliin (Nortriptylinum) on tritsükliline antidepressant, amitriptüliini demetüleeritud vorm.
Nortriptüliinil on üsna väljendunud aktiveeriv toime, mistõttu tema kasutamise näidustusteks on peamiselt depressioonid, mille korral prevaleerivateks sümptomiteks on pidurdus, apaatia ja väsimus.
Urve Rink

Urve Rink (1963–1994 Noormaa; sündinud 11. septembril 1939 Rakveres) on eesti arstiteadlane ja neuroloog.

Elulugu

Urve Rink on talupidaja tütar.
Lõpetas 1958 Rakvere 1. Keskkooli ja 1964 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1973, TÜ), väitekiri "Vee-elektrolüütide ainevahetuse dünaamika ajukoljutrauma haigetel". Oli 1964–1966 Kohtla-Järve Haigla neuroloog, 1966–1976 Tartu Kliinilise Haigla neuroloog ja neuroreanimatoloog, 1976–1993 Tartu Riikliku Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi (ÜMPI) ajuvereringehaiguste labori vanemteadur, 1993–1995 TÜ närvikliiniku vanemteadur. 1995–1998 Eesti Haigekassa usaldusarst, 1998–2000 ÜMPI patofüsioloogia õppetooli teadur, 2000–2005 Tartu Ülikooli Kliinikumi taastusravi arst-õppejõud. Täiendanud end Moskvas (1988), Helsingis (1980), Bremenis (1996) ja Berliinis (2000). Eesti Neuroloogide ja Neurokirurgide Seltsi ja Eesti-Ungari-Soome Arstide Assotsiatsiooni liige.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: peaaju kahjustustega haigete metaboolsed häired, peaaju lokaalne intravaskulaarne koagulatsioon, neurointensiivravi. Üle 150 teadustrükise.
Klingoni keel

Klingoni keel (klingoni keeles tlhIngan Hol) on väljamõeldud keel, mida kõneles klingonite rass ulmeseriaalis "Star Trek" ning sellele järgnenud samateemalistes filmides.
Klingoni keele kõla ja esialgse napi sõnavara mõtles välja algses sarjas "Star Trek" Scottyt kehastanud näitleja James Doohan. Filmi "Star Trek III: The Search for Spock" tarvis tellis filmistuudio Paramount Pictures terve klingoni keele, mille töötas põhiosas välja Ameerika põliselanike keeli uurinud keeleteadlane Marc Okrand. 
Klingoni keel erineb teistest tehiskeeltest selle poolest, et tema loomisel puudus taotlus teha keel kergesti mõistetavaks ja õpitavaks; pigem püüti rõhutada keele maavälist päritolu. Sellele vaatamata on mitmed "Star Treki" sarja fännid keele ära õppinud ning kasutavad seda oma kokkutulekutel. Loodud on mitu erinevat klingoni kirjasüsteemi, kuid peamiselt kasutatakse ladina tähestikku. Klingoni keelde on tõlgitud sumeri eepos "Gilgameš" ning William Shakespeare'i tragöödia "Hamlet" ja komöödia "Palju kära eimillestki". 
Klingoni keele sõnaraamatut on müüdud üle 1,5 miljoni eksemplari, lisaks sõnaraamatule on välja antud vestlussõnastik, õpik edasijõudnutele, vanasõnade kogumik jms. Entusiastide grupid taotlevad klingoni keelele esperantoga sarnast staatust, eriti rahvusvaheliste tehniliste standarditega seonduvas. ISO 639 standardi järgi on klingoni keele kood tlh.
Gustav Võntso

Gustav Võntso (9. juuni 1880 Tallinn – 16. juuni 1970 Tallinn) oli Eesti sporditegelane.
Ta lõpetas Tallinnas Leysti rahvakooli. 
Aastal 1913 korraldas ta koos Artur Kukega Paldiski–Tallinna maratonijooksu.
Anateem

Anateem (kreeka keelest ἀνάθημα, anáthema) ehk kirikuvande alla panek on mitme kristliku kiriku (nt katoliku ja õigeusu kiriku) kõrgeim karistus, mis tähendab kiriku liikme kirikust väljaheitmist.
Anateemi rakendatakse väärõpetuste kandjate ja levitajate suhtes. Kellelegi anateemi kuulutamine on kinnitus, et inimene on end ise oma tegudega kirikust eraldanud seniks, kuni ta pole kahetsenud ja pöördunud. Samuti on see hoiatuseks ülejäänud kirikurahvale eksinud isiku ideede ja õpetuse kahjulikkusest.
Lepturophis

Sünonüüm

Lepturophis on maoperekonna kihvmadu taksonoomiline sünonüüm.

Levila

Neid madusid võib kohata Indoneesias, Malaisias ja Tais.
Forvard

Forvardi kasutamise eesmärgid

Forvardeid kasutatakse peamiselt spekuleerimiseks ja riskide leevendamiseks. Forvardi müüv osapool sõlmib lepingu, et kindlustada ennast müüdava vara hinnalanguse vastu, ehk ta omandab lühikese positsiooni. Kui risk peaks realiseeruma ning vara hind langeb, on teine lepingupool kohustatud selle ostma kokkulepitud hinnaga. Teine pool ehk ostja sõlmib lepingu, et kindlustada ennast ostetava vara hinnatõusu vastu, ehk ta omandab pika positsiooni. Juhul kui vara hind tõuseb, on ostev lepingupool teeninud tulu, saades vara turuhinnast odavamalt. Põhimõtteliselt on ostva osalise puhul tegemist spekulandiga, kes ennustab ostetava vara hinna tõusu.
Valuuta forvardeid ehk tähtpäevatehinguid kasutavad välisturul tegutsevad subjektid, et kindlustada ennast valuutariskide vastu.

Forvardi riskid

Kuna forvardid ei ole standardiseeritud lepingud nagu futuurid, ei kaubelda nendega börsil, vaid järelturul (OTC) ehk nn üle leti turul. Järelturul kauplemise puhul pole tehingu tegemisse kaasatud arvelduskoda, mis börsil toimib tehingu seadusliku vahendajana ning garanteerib nii ostjale kui ka müüjale, et tehing täidetakse. Arvelduskoja puudumisega kaasneb risk, et lepingupooled ei täida oma kohustusi.
Kerasparv

Kerasparved on kerakujulised täheparved, mille läbimõõt jääb 50 ja 150 valgusaasta vahele ja mis koosnevad mõnesaja tuhandest tähest. Kerasparved tiirlevad ümber galaktika keskme. Kerasparved on tihedalt gravitatsiooniga seotud, mis annab neile kera kuju.
Linnutee galaktikasse kuulub umbes 150 kerasparve.
Schenna

Geograafia

2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 2841 inimest ja valla pindala on 48,2 km².
Schenna külgneb järgmiste valdadega: Hafling, Kuens, Merano, Riffian, St. Leonhard in Passeier, Sarntal ja Tirol.

Frazioni

Vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Schennaberg (Montescena), Tall (Valle) ja Verdins.

Juured

Keskajal ehitati tähtis kindlus. Austria ertshertsog Johann omandas selle 1845. aastal. 1970., 1980. ja 1990. aastatel toimus selles palju festivale, kuid nüüd neid tervise ja ohutuse tagamiseks (kuna avariiväljapääsu ei olnud) enam ei peeta.
Schenna lossist leiti Andreas Hoferi välivoodi.

Koha nimi

"Schenna" tuleneb saksakeelsest "Schön Au" ("armas karjamaa"), mistõttu oli see kirjutatud "Schönna", kuigi teised ütlevad, et see on nime saanud Rooma maaomaniku Sconiuse järgi. 6.–7. sajandil hakkas inimesi saabuma Baierist ja Frangimaalt.

Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 98,18% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 1,67% itaalia keelt ja 0,15% ladiini keelt.
Sid Vicious

Sid Vicious (sünninimi Simon John Ritchie, kasutusel on olnud ka perekonnanimi Beverly ta kasuisa järgi; 10. mai 1957 London – 2. veebruar 1979 New York, Ameerika Ühendriigid) oli inglise muusik ja laulja, ansambli Sex Pistols basskitarrist. Koos Johnny Rotteniga (John Lydon) oli ta tihedalt seotud Suurbritannia punk rock'i tekkimisega 1970. aastate teisel poolel.
Richard Gustav Borgelin

Haridus

Richard Gustav Borgelin lõpetas Herningi seminari ja reaalkooli ning õppis Kronoborgi ohvitseridekoolis 1909–1911.

Sõjaväeteenistus

Pärast ohvitseridekooli lõpetamist asus teenima Taani sõjaväes, kus sai 1912. aastal nooremleitnandiks ja 1916. aastal leitnandiks.

Borgelini kompanii

Märtsist 1919 kuni sama aasta augusti lõpuni oli ta 200-mehelise Taani vabatahtlike kompanii ülem. Borgelini kompanii osales Eesti Vabadussõjas Lõunarindel liikudes Rõuge alt Jēkabpilsini ning seejärel Pihkva-rindel.
Eestisse saabudes oli Borgelin kapteni auastmes ja ülendati 1. septembril 1919 teenete eest Vabadussõjas alampolkovnikuks (pärast auastmereformi kolonelleitnant).

Teenistus pärast vabatahtlike kompaniid

Borgelin pöördus Eestisse tagasi septembris 1919. aastal Venemaa keisri Aleksander III lese Marija Fjodorovna ehk Taani printsessi Dagmari ülesandel. Marija Fjodorovna oli huvitatud Venemaa käekäigust ja Vene valgekaardi väejuhtide tegevusest.
Oma järgmise visiidi tarbeks sai Borgelin ülesande Marija Fjodorovna volinikuna kontrollida Loodearmee juhataja Nikolai Judenitši tegevust.
Seekordsel külastusel kohtus Borgelin kindral Johan Laidoneriga ning asus viimase ettepanekul Eesti sõjaväe teenistusse. Ta asus teenistusse Tallinna Tagavararügemendis ning seejärel oli Allohvitseride kooli instruktor ja kooli ülema abi. Oma teenistuse lõpetamisel Eesti sõjaväes oli ta Kindralstaabi käsundusohvitser.
Borgelin läks erru 1921. aasta mais ja jäi Eestisse Maidlasse talu pidama. Ta sai märtsis 1923 Eesti kodakondsuse ning pidas seejärel kuni 1934. aastani Vabadussõja autasutaluna saadud Maidla mõisa Harjumaal ja kolis 1937. aastal Tallinna.
Teise maailmasõja puhkemisel asus Borgelin tagasi Taani.

1939–1966

Pärast Saksa okupatsiooni lõppemist Taanis 1945. aasta kevadel Borgelin vangistati süüdistatuna koostöös sakslastega, kuid ta vabastati peagi. Borgelin suri Taanis 8. detsembril 1966.
Waris Dirie

Waris Dirie (sündinud 1965) on Somaaliast pärit modell, filminäitleja ning naiste õiguste eest võitleja. Aastast 2005 on tal Austria kodakondsus.
Waris Dirie on koostöös Cahtleen Milleriga kirjutanud autobiograafilise romaani "Kõrbelill". Eesti keeles ilmus romaan 2000. aastal Karin Suursalu tõlkes kirjastuses Sinisukk. Raamatu põhjal valmis 2010. aastal samanimeline film, kus Waris Diried kehastab Liya Kebede. Film võitis San Sebastiani filmifestivalil publiku auhinna kui aasta parim Euroopa film. 
Waris Dirie mängis 17. Bondi seeria filmis "007: Ohutsoonis".
Märtsis 2005 sai ta Austria kodakondsuse.
Human Ground

Human Ground on 2004. aastal asutatud Eesti metal'i ansambel.
Strekk

Strekk on horisontaalne või väikese kaldega kaeveõõs, millel on korrapärane ristlõige. Erinevalt stollist ei suubu strekk maapinnale, kuid on ühenduses šahti või mõne teise kaeveõõnega. Strekid rajatakse maavara kihti või kõrval kivimisse.

Kirjeldus

Strekke eristatakse vastavalt asetusele maavara suhtes. On strekke, mis jälgivad maavara rõhtsihti või kallakusnurka. Nende kahevahel olevat strekki nimetatakse diagonaalstrekiks. Peastrekkidega nurga (enamasti 90°) all olevaid strekke nimetatakse risti strekkideks. Risti strekke kasutatakse paralleelsete strekkide teenindamiseks.

Kasutamine

Strekke kasutatakse transpordiks, uurimiseks ja vee juhtimiseks. Kasutamise järgi liigitatakse konveieristrekk, transpordistrekk, algstrekk, veekõrvaldusstrekk, tuulutusstrekk, kogumisstrekk, läbindusstrekk. Konveieristrekki on monteeritud konveier mida kasutatakse maavara või kaevise transpordiks. Transpordistrekis liiguvad masinad, mida kasutatakse seadmete ja inimeste veoks. Veekõrvaldusstrekke kasutatakse vee ärajuhtimiseks kaevandusest. Tuulutusstrekke kasutatakse kaevanduse tuulutuseks. Mööda tuulutusstrekki liigub värske ja kasutatud õhk. Värske ja kasutatud õhk liiguvad eraldi strekkides ning nad ei tohi omavahel seguneda. Kogumisstrekki kasutatakse maavara või kaevise kogumiseks tööees. Läbindusstrekki kasutatakse läbindustöödeks.