google/wiki40b huggingface dataset:
Vello Mäeots

Elu ja töö

Vello Mäeots sai lauljahariduse Tallinna Muusikakoolis (1959–1963). Aastatel 1961–1963 töötas ta Eesti Televisioonis muusikasaadete režissööri assistendina.
Eelkõige oli Mäeotsa elutee seotud Eesti Rahvusmeeskooriga (endine Riiklik Akadeemiline Meeskoor). Kolmekümne aasta jooksul esines meeldiva baritonihäälega laulja ka solistina ning kuulus mitmesse ansamblisse, nende seas omal ajal äärmiselt populaarne kvartett RAM-3 (1965–87).
Vello Mäeots on täitnud ka Eesti Raadio segakoori direktori kohuseid, alates 2003. aastast töötas ta Tallinna huvikeskuses Kullo tütarlastekoori Ellerhein produtsendina.
"Mina olen peres kõige väiksem muusik, mina olen ainult laulja," ütles Vello Mäeots.  Abikaasa Anneli on dirigent , tütar Ingrid Kõrvits "Ellerheina" dirigent, poeg Kristjan löökpillimängija ERSOs ning "bändimees".
Vello Mäeots on peale laulmise pidanud veel mitut ametit, kuid kunagised ajakirjandusõpingud on aluseks RAMi tegevuse jäädvustamisel tehtud suurele tööle. V. Mäeots on kirjutanud raamatuid, teinud tele- ja raadiosaateid, jäädvustanud RAMi arhiivi.

Vello Mäeots suri 25. juulil 2015 ja on maetud Rahumäe kalmistule.
Naissaare Prantsuse sõjaväekalmistu

Naissaare Prantsuse sõjaväekalmistu on kalmistu Naissaarel Keila kihelkonnas Harjumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Lõunaküla külas Viimsi vallas Harju maakonnas.

Ajalugu

Naissaar oli 1854. aasta ja 1855. aasta navigatsioonihooajal Krimmi sõja käigus okupeeritud Suurbritannia ja Prantsusmaa mereväe poolt. Naissaarel oli meremeestel ilmselt ajutisi kasarmuid ning ka laatsaret. Haigustesse suri ka Prantsuse meremehi, kuid nende usuline kuuluvus (katoliiklased) takistas matta neid luterlikule Naissaare külakalmistule. Seepärast eraldati neile omaette kalmistu saare kaguosa rannikule. 
1856. aasta navigatsioonihooajal okupatsioonijõude Naissaarele enam ei tulnud, sest 30. märtsil sõlmiti Pariisis rahu ja Krimmi sõda oli lõppenud. Katoliku kalmistu vajus unustusse ning see hävines tasapisi. 
Nõukogude okupatsiooni (1944–1991) ajal hävitati kalmistu võimalikud jäänused lõplikult, sest sinna ehitati Naissaare lennuväli. Kalmistu ei olnud enam täpselt tuvastatav, kuid selle umbkaudses asukohas rajati 1993. aastal kalmistule mälestusmärk, mis avati pidulikult sama aasta 14. juulil, Prantsusmaa rahvuspühal.
Kalmistule maetute arv ei ole teada, kuid analoogse Briti kalmistuga sarnaselt võib arvata, et sinna on maetud 10–15 Prantsuse mereväelast.
Membranoosse kofaktori proteiin

Membranoosse kofaktori proteiin ehk MCP ehk CD46 on looduslikult tuumaga rakkude ekspresseeritav valk, mis toimib retseptorina.
Selle molekuli täpsed funktsioonid pole selged.
Seda ekspresseeritakse lootepõiekese vastavates rakkudes, spermatosoidides, mitut tüüpi vähirakkudes  ja T-rakkudes.
Kesknärvisüsteemis ekspresseerivad CD46 soonpõimiku epiteelirakud, cerebral endothelium, ependüümirakud jmt.
Arvatakse, et sarnaselt CD150ga, mis seondub loodusliku leetriviiruse valkudega, seondub see retseptor Edmonstoni viirustüve vaktsiini valkudega (nakatunud CD46+ rakud toodavad viiruseosakesi)
CD46 on retseptoriks bakteriliigile Streptococcus pyogenes ja patogeensetele Neisseria bakteritele.
Hundijaht

Hundijaht on jahipidamine hallhundi tabamiseks.
Eesti alal on suuri hundijahte peetud 17. ja 19. sajandil.
Huntide püüdmisel on aegade jooksul kasutatud mitmeid spetsiaalseid vahendeid, nt Eesti alal hundiaeda, hundiorki, hundivõrku, hundiõnge.
Rullhoki

Ajalugu

NHL algas 1980-ndate lõpupoolel siirduda endist laiemini Põhja-Ameerika suurtesse linnadesse ja saavutas linnadesse pisikese hokikultuuri. Rulluisud olid samal ajal muutunud quad-uiskudest inline-uiskudeks ja sedamoodi hokiuiskude sarnasteks. Uute iidolite innustatuna algas linnade parkimisplatsidele ja tenniseväljakuile sündida hokimänguid. Varsti algas rullhoki sünnikohale Californiasse ja mujale Põhja-Ameerikasse tõusta mitu rullhokiareeni ja välisväljakuid. Harrastajate arv kasvas suurelt ja rullhokile sündis omad reeglid ja sarjad. Profiliiga Roller Hockey International (RHI) alustas toimingu Põhja-Ameerikas suvel 1992, aga lõpetas suvel 1999. Aastal 1996 mängis RHI-s ka Eesti hokimängija Dmitri Suur.
Rahvusvaheline Jäähokiliit (IIHF) võttis rullhoki omasse spordialade valikusse jäähoki kõrvale aastal 1995 ja esimesed IIHF-i korraldatud MM-võistlused peeti 1996. aastal Minneapolises ja St. Paulis USA-s. Teine rullhokit rahvusvaheliselt esindav organisatsioon on Fédération Internationale de Roller Sports (FIRS) ning korraldab MM-võistlusi alates 1995. aastast.
Aastal 2002 asutati USA-s uus rullhoki profiliiga Professional Inline Hockey Association (PIHA). Hooajaks 2006 avardus PIHA seitsme uue klubiga.
Tõnu Juul

Tõnu Juul (sündinud 21. aprillil 1958 Viljandis) on Eesti arst ja poliitik.

Haridus

Tõnu Juul on lõpetanud Viljandi 5. Keskkooli 1976, Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna 1981. aastal.

Töökäik ja tegevus ühingutes

Juul on töötanud Viljandi Haiglas kirurgi ja arst-uroloogina. Ta on SA Viljandi Haigla nõukogu liige.

Poliitiline tegevus

Tõnu Juul on olnud 1999 Viljandi linnavolikogu esimees, kahel korral volikogu aseesimees. Ta oli VII Riigikogu liige 1991–1994. Ta sai XI Riigikogu liikmeks 11. veebruaril 2008 seoses Meelis Atoneni tagasiastumisega. Ta on Eesti Reformierakonna liige alates 1998.
Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel ning sai 883 häält, kuid valituks ei osutunud.
Riigikogu juhatuse otsusega sai Tõnu Juul XII Riigikogu liikmeks alates 2011. aasta 6. aprillist rahandusminister Jürgen Ligi asendusliikmena. Seoses Jürgen Ligi naasmisega Riigikokku lõppesid tema volitused XII Riigikogu asendusliikmena 3. novembril 2014.

Isiklikku

Tal on neli poega.
Asjur

Asjur (chargé d'affaires) on saadikust madalam diplomaadi ametiaste.
Asjurid jagunevad Eesti Vabariigi Välisteenistuse seaduse alusel kaheks: alalisteks ja ajutisteks asjuriteks.
Asjuri varasemad nimetused on: asjaajaja, alaline asjaajaja, ajutine asjaajaja.

Alaline asjur

Kõnealuse seaduse § 16 määratleb alalise asjuri ametikoha järgmiselt: "Välisriikidesse ja rahvusvaheliste organisatsioonide juurde, kus ei ole ette nähtud erakorralise ja täievolilise suursaadiku ametikohta, nimetab välisminister Vabariigi Presidendi teadmisel alalise asjuri."

Ajutine asjur

Ajutine asjur (prantsuse chargé d’affaires ad interim) on diplomaat, kes täidab ajutiselt oma riigi välismaises diplomaatilises esinduses suursaadiku äraolekul tema ülesandeid või on saadetud ametisse sinna riiki, kuhu pole suursaadikut nimetatud. Laialt levinud praktika tänapäevases diplomaatilises suhtlemises.
Staatus määrati 1961. aasta Viini diplomaatiliste suhete konventsiooniga. Kui ajutine asjur määratakse ametisse pärast uue diplomaatilise esinduse avamist ja saadikut pole sinna veel määratud, antakse talle kaasa oma maa välisministri volikiri asukohamaa välisministrile. Ajutine asjur kasutab diplomaatilise korpuse juhi õigusi ja diplomaatilise puutumatuse privileege, kuid talle ei laiene mõned protokollilised austusavaldused.
1963. aasta Eesti meistrivõistlused jääpurjetamises

1963. aasta  Eesti meistrivõistlused jääpurjetamises  toimusid  2.–6. märtsil Tallinnas.
Konflikti reguleerimine

Konflikti reguleerimise all mõeldakse protsessi, mis on suunatud konflikti ja sellega seotud destruktiivse käitumise rahumeelsele lõpetamisele.
Nende vahel, kes ei suhtle või kes ei konkureeri mingitegi ressursside pärast, ei teki tõenäoliselt ka konflikte. Lahendada on võimalik eelkõige selliseid konflikte, milles valitseb vastuolu osapoolte vajaduste, huvide, eesmärgide ja nende saavutamise vahendite vahel.
Oluliselt keerulisem on leida lahendus konfliktidele, milles on põrkunud eelarvamused, võhiklikkus, eksitused, vaen, ajaloolised traditsioonid, ebamõistlikel alustel loodud organisatsiooni allosad, sisepingetest vabanemise püüded.
Konflikti reguleerimine toimub kolmel tasandil: kognitiivsel, emotsionaalsel ja käitumuslikul.
Kognitiivne lahendus on seotud sellega, kuidas osapooled tulenevalt oma arusaamadest, ootustest, hoiakutest ja uskumustest mõistavad ja näevad aset leidvat konflikti.
Emotsionaalne lahendus peegeldab seda, kuidas osapooled suhtuvad konflikti, selle emotsionaalsesse energiasse.
Käitumuslik lahendus peegeldab seda, kuidas lahendamise käik toimib, kuidas selles käitutakse ehk partnerite vahelist suhtlemist.

6-astmeline mudel

Konflikti põhjustanud põhiküsimuse või probleemi lahendamine toimub osapoolte koostöös kuue-astmelise mudeli alusel:
1. Probleemi määratlemine osapoolte vajaduste kaudu  
2. Võimalike lahendusvariantide väljaselgitamine (ajurünnak vms)
3. Lahenduste hindamine
4. Mõlemale või kõigile pooltele vastuvõetava lahenduse valimine  
5. Otsused, kes mida mis ajaks teeb
6. Hindamise plaan
Hiljem lisas Th. Gordon sellele skeemile veel ettevalmistava  tegevusena koostöövalmiduse kujundamise.

OTSE meetod

Gordoni 6-astmelise ja McKay mudelite üheks arenduseks on Vihastumise väljapeetult väljendamise mudel ehk nn OTSE meetod.
Selle meetodi järgi on tegutsemise järjestus järgmine:
1. kirjelda problemaatilist Olukorda,
2. räägi, mis Tunne sul on,
3. täpsusta, mida Soovid, et teine peaks tegema,
4. osuta Edasisele tagajärjele – räägi, miks on hea, kui teine teeb, mida palud.
Raasiku valla lipp

Raasiku valla lipp on Harju maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Raasiku valla lipp.
Lipp on kinnitatud 24. jaanuaril 1996.

Lipu kirjeldus

Valla lipp on ruudukujuline vapilipp, normaalmõõtmed on 105X105 cm.
Põiki lehvipoolsest ülanurgast vardapoolsesse alanurka poolitatud valge-rohelise kanga ülemisel valgel väljal on roheline mänd.
Inimkeha isesüttimine

Ajalugu

1654. aastal kirjeldas taani füüsik, matemaatik ja teoloog Thomas Bartholin oma teoses "Historiarum Anatomicarum Rariorum" esimest teadaolevat isesüttimise juhtumit kuninganna Bona Sforza valitsemise ajal aastatel 1468–1503. Milanos hukkus arvatavasti aastal 1470 oma vanemate silme all saladusliku põlemise käigus poola päritolu rüütel Polonus Vorstius. Ta olevat pärast paari klaasi kange veini ja brändi joomist oksendanud tuld ja seejärel surnuks põlenud.
Teine tuntud näide inimese isesüttimisest pärineb 18. sajandi prantslase Jonas Duponti sulest, ta on seda kirjeldanud tabava pealkirjaga raamatus "De Incendiis Corporis Humani Spontaneis" (1763). Tema sõnutsi viis kõrtsipidaja Nicole Millet endaga kaasa saladuse: “Kõik, mis pärast tõsist joomingut Madame Milletile alles jäi, oli tema kolju, mõned selja ja alajäsemete luud”. Voodis olnud põhukott tema surnukeha juures ja mitmesugused puidust esemed jäid sisemiselt puhkenud põlengust kuidagi alles, kui surm teda 20. veebruaril 1725 tabas. Tema abikaasa üle peeti kohut ja ta mõisteti mõrvas süüdi, kuid lõpuks kuulutati ta süütuks tänu tohtri Claude-Nicolas Le Cati ülestunnistusele. Viimane oli kõrtsi külastajate hulgas, kui kõrbelehk maja äratas ja majaemanda tuhastunud keha avastati. Ta veenis kohut, et see oli Jumala tegu.
Inimese isesüttimist pärast alkoholi tarvitamist on kirjeldanud ka kirjanik Charles Dickens oma 1853. aasta romaanis "Kõle maja" ("Bleak House").
Petra Bläss

Petra Bläss (ka Petra Bläss-Rafajlovski; sündinud 12. juunil 1964 Leipzigis) on Saksa poliitik.
Petra Blässi isa oli teatriintendant, ema suflöör, Tema vanemast õest sai hiljem näitlejanna. Ta kasvas üles Lutherstadt Wittenbergis. Petra Bläss lõpetas Cottbusis keskkooli 1982. aastal. 1982–1987 õppis ta Berliini Humboldti Ülikoolis pedagoogikat, ajalugu ja germanistikat. 1987–1990 oli ta samas aspirantuuris kirjandusteaduse erialal. 1986. aastal astus ta Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. 1989. aastal oli ta üks Sõltumatu Naisteliidu asutajatest.
1990. aasta jaanuaris astus Petra Bläss Saksamaa Sotsialistlikust Ühtsusparteist välja. 1990. aasta veebruarist kuni augustini oli ta Saksa DV Valimiskomisjoni esimees. 1990. aasta juunist kuni detsembrini oli ta Saksa DV telejaama Deutsche Fernsehfunk (DFF) toimetaja. Alates 1990. aasta detsembrist kuni 2002. aastani oli ta Liidupäeva liige. 1997. aasta jaanuarist kuni 2005. aastani oli ta Demokraatliku Sotsialismi Partei liige. 1998. aasta oktoobrist kuni 2002. aasta oktoobrini oli ta Liidupäeva asepresident. Alates 2005. aastast on ta vabakutseline poliitiline nõustaja,
NSV Liidu piirivalve

Nõukogude piirivalve loomine ja algaastad

1917. aastal Venemaa Ajutise Valitsuse valitsemisajal toimunud vana keisririigi riigihaldusaparaadi stiihilise lagunemise ja Keisririigi läänekubermangude (Poola, Leedu, Läti, Eesti ja Soome) iseseisvumise tulemusena kadus vana riigipiiri valve organisatsioon ning bolševike poolt juhitava Sõjarevolutsioonikomitee andis (3. vkj)/16. novembril 1917 korralduse nr 2412 Tornio piiripunkti komissarile, mille kohaselt võis Venemaa-Saksamaa vahel peetavast sõjast puutumata jäänud piiriületuskohta Soomes Tornios kasutada piiriületamiseks ja Venemaalt lahkumiseks ainult Petrogradi Sõja-Revolutsioonikomitee eriloa alusel. Eriloa bolševistlikult Venemaalt lahkumiseks võisid anda SRK poolt volitatud: Feliks Dzeržinski (Ülevenemaalise Tšekaa esimees), Moissei Uritski Petrogradi Tšekaa esimees, Mārtiņš Lācis (Ülevenemaalise Tšekaa esimehe asetäitja) või Vene SFNV Välisasjade Rahvakomissariaadi esindajana Adolf Joffe.
Nõukogude Punakaardi ja Punaarmee väeosade Põhjarinde valikväeosadest moodustati 7. märtsi 1918 Kõrgema Ülemjuhtaja Nikolai Krõlenko käsu alusel, algselt nõukogude võimu all oleva Loode-Venemaa territooriumi piiride kaitseks Valge mere ning ajutisel Soome ja Eesti piirijoonel; teised endise Venemaa Keisririigi piirkonnad olid okupeeritud (Lõuna-Venemaa ja Ukraina – Saksamaa keisririigi vägede poolt) ning haaratud Petrogradis oktoobrirevolutsiooni tulemusena võimu haaranud Nõukogude Venemaa vastaste rahutustega ning alanud Venemaa kodusõjast.
Peeter Ramul

Peeter Ramul (7. september 1881 Lelle vald, Pärnumaa – 27. aprill 1931 Tallinn) oli Eesti muusikateadlane, pianist ja pedagoog.

Elulugu

Peeter Ramul oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1901 Tartus gümnaasiumi ja klaveri erialal Rudolph Griwingi Eramuusikakooli, 1906 Moskva Ülikooli õigusteaduskonna ja 1911 klaveri erialal Moskva konservatooriumi (Aleksandr Goedicke klassis). Oli 1911–1913 Moskvas Nikolai Instituudi klaveriõpetaja ning 1913–1920 Tambovis Naiste Instituudi muusikainspektor ja ühtlasi riikliku muusikakooli klaveriõpetaja. 1920–1931 Tallinna Konservatooriumi klaveri ja muusikaajaloo õppejõud (aastast 1925 professor).

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: muusikaajalugu, -pedagoogika ja -esteetika, pianism ja rahvamuusika. Kuulus mitmesse rahvusvahelisse muusikaseltsi (Neue Bachgesellschaft, Deutsche Musikgesellschaft). Kirjutanud teoseid klaverile (2 sonaati, variatsioone), esinenud soolopianistina.
Iseväärtus

Iseväärtus ehk seesmine väärtus ehk sisemine väärtus (inglise intrinsic value) on eetiline väärtus, mis on objektil (nt liigil) ainuüksi olemasolu tõttu.
Kõigi elusolendite iseväärtuse tunnistamine on oluliseks eelduseks Arne Naessi käsitlusel süvaökoloogiast.
Saunamäe tiik

Saunamäe tiik on tehisjärv Järvamaal Türi vallas. 
Tiik on ühelt poolt järsu kaldaga, teiselt poolt vähem järsk ning suuresti kinni kasvamas. Sügavaim on järve edelaosa.
Saunamäe tiigi geograafilised koordinaadid on 58° 54′ 12″ N, 25° 25′ 38″ E.
Järve pindala on 3,3 ha ja kaldajoone pikkus 1,445 km.
Russelli maakond (Kansas)

Ajalugu

Maakond moodustati 1867. aastal.
Mikojan-Gurevitš MiG-19

Teenistus

MiG-19 kuulus Egiptuse, Hiina, Ida-Saksamaa, Kuuba, Põhja-Vietnami, Põhja-Korea, Pakistani ja Poola õhujõudude relvastusse.
Põhja-Vietnami õhujõududes kasutati MiG-19 ka Vietnami sõjas. Samuti kasutati MIG-19 edukalt pommitajana maapealsete sihtmärkide ründamiseks. Sõja hilisemas faasis aga tulistati see enamasti USA õhujõudude hävituslennuki McDonnell F-4 poolt alla.
Nõukogude Liidus vahetati MiG-19 1960. aastate alguses MiG-21 vastu välja, teistes Varssavi pakti riikides toimus väljavahetamine 1970. aastate alguseni.
Colosseum

Colosseum on suurim amfiteater Roomas.
Colosseum mahutab 50 000 pealtvaatajat. Sellega oli ta antiikajal maailma suuruselt kolmas staadion Circus Maximuse (270 000, kaarikute võiduajamine) ja Konstantinoopoli hipodroomi (100 000) järel ning suurim nendest, mis polnud mõeldud võiduajamisteks.
Colosseum sai nime Nero kolossi järgi, mis seisis seal lähedal kuni keskajani.

Ajalugu

Colosseum ehitati Flaviuste ajal paika, kus varem asus Nero luksusliku palee juurde kuulunud järv. Keiser Titus pühitses selle 80. aastal 100 päeva kestnud pidustustega Amphitheatrum Flaviumiks. 
Kuni 405. aastani toimusid Colosseumis gladiaatorite võitlused. Hiljem olid väga populaarsed võitlused loomadega, mida korraldati umbes 526. aastani. 
Hiljem ei leidnud Colosseum enam kasutust, ühtlasi vähenes Rooma elanike arv drastiliselt. Colosseumi kasutati kivimurruna ja see jäi varemeisse . Alles 19. sajandil hakati Colosseumi lagunemise eest kaitsma .
1749 väitis paavst Benedictus XIV, et Colosseumis hukati kristlastest märtreid. Ta kuulutas Colosseumi pühaks paigaks ja keelustas selle kasutamise kivimurruna. Ta õnnistas selle paiga Kristuse kannatuste nimel ja organiseeris ristikäigu. Need sammud aitasid kaasa Colosseumi säilimisele.
Kuid puuduvad igasugused ajalooallikad selle kohta, et Colosseumis oleks üksainuski kristlik märter hukkunud, pole andmeid isegi selle kohta, et enne Benedictust oleks keegi Colosseumi märtrite hukkumispaigaks pidanud. Kristlased austavad muidu väga kõike märtritega seonduvat, kuid Colosseumi kasutamine kindluse ja kivimurruna näitab selgelt, et Colosseumi keskajal pühaks ei peetud.

Konstruktsioon

Colosseumi põhiplaan on ellipsikujuline (188*156 meetrit). Areeni mõõtmed olid 86*54 m. Tema kõrgus oli 48,5 meetrit. Ta mahutas 50 tuhat pealtvaatajat, aga osavalt paigutatud trepid võimaldasid kiirelt sisse ja välja pääseda. 
Peamised ehitusmaterjalid olid lubjakivist tellised, mille paikaladumisel ei kasutatud mörti, vaid kivid on üksteisega ühendatud raudklambritega. Viimaste sajandite jooksul on ehitise säilimise huvides parandatud seda kaasaegsete ehitusmaterjalidega, kuid mis siiski selgelt ja tahtlikult eristuvad Colosseumi esialgsest ehitusstiilist.
Colosseum on neljakorruseline. Kolmel alumisel korrusel on välissein ehitatud kaaristuna, igas 80 kaart. Sammaskäiguga ülemisel korrusel oli 240 mastipuud, mille külge kinnitati päikesepurjed. Need sai ereda päikese korral varjuks ette tõmmata. Areeni all asusid müüritud käigud, loomapuurid ja rekvisiidiruumid.
Rudolf Sarap

Rudolf Sarap (13. märts 1923 Omsk, Vene SFNV – 30. august 1995 Tallinn) oli eesti kultuuritegelane.
1950. aastal lõpetas ta kiitusega Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi. Hiljem õppis aspirantuuris Moskva Riikliku A. Lunatšarski nimelises Teatriinstituudis ja kaitses filosoofiakandidaadi kraadi.
Aastatel 1951–1955 oli ta Tallinna Riikliku Kunstimuuseumi direktor.
Hiljem oli ta ühiskonnateaduste õppejõud Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis ja Tallinna Riiklikus Konservatooriumis. Konservatooriumis oli ta marksismi-leninismi kateedri juhataja ja professori kohusetäitja.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Göteborgi Eesti Segakoor

Göteborgi Eesti Segakoor on 1946. aastal tegevust alustanud eesti koor, mis osa tegevusajast on olnud eraldi tegutsenud, aga vahel koos esinenud nais- ja meeskoor.

Jõulukoor

Hiljem tegutses mõne aasta eraldi ka Göteborgi Eesti Noortekoor, millest kasvas välja väike Jõulukoor, mis on kümmekond aastat esitanud jõululaule EELK jõuluõhtu jumalateenistustel Göteborgis.
Anadõr

Ajalugu

Anadõr on rajatud 1889. aastal Novo-Mariinski kasakapostina. 1923. aastal nimetati Anadõriks. 1965. aastal sai Anadõr linnaõigused.

Majandus

Linnas on kalakombinaat ja linna lähedal kaevandatakse kulda ja sütt.
Anadõris on lennujaam.
Helgi Klein

Helgi Klein (sündinud 17. juunil 1947) on eesti eripedagoog ja koolijuht.
1972. aastast töötas ta kõne- ja kuulmispuudega lapsi õpetava Tartu I Eriinternaatkooli eesti keele ja kirjanduse õpetajana, hiljem kooli õppealajuhatajana. 1984. aastast Tartu I Eriinternaatkooli, 1996. aastast Tartu Hiie Kooli direktor.
Soterioloogia

Soterioloogia (kreekakeelsest sõnast σωτηρία, sotēría 'päästmine, lunastus' ning λόγος, logos 'õpetus') on õpetus Kristusest kui lunastajast ehk päästjast.
Kuna sõna lunastus tähistab eesti keeles ka muid mõisteid, kasutatakse selle asemel vahel pääste mõistet.
Elmar Salumaal on soteroloogia tähendanud ka õndsusõpetust.
Löwis of Menar

Löwis of Menar (ka Loewis of Menar) on šoti päritolu baltisaksa aadlisuguvõsa.

Ajalugu

Suguvõsast on teated aastast 1434 Šotimaalt Peeblesi krahvkonnast. Suguvõsa esindaja Wilhelm Loewis (ka William Lewis) teenis Rootsi sõjaväes ning 1630 sai ta läänina kaks Liivimaa mõisat (tänapäeval jääksid Läti alale). Wilhelmi järeltulijad kanti 1742 Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse. 
Suguvõsa esindaja Peter Frommhold von Löwis of Menar ostis 1827. aastal talle 1810. aastal panditud Virumaal asuva Saka mõisa. Peter kanti ka Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Kösener Senioren-Convents-Verband

Kösener Senioren-Convents-Verband (KSCV) on Saksamaa ja Austria Corpse ühendav katusorganisatsioon. Corps`id kannavad värve ning tegelevad vehklemisega.
Marika Saar

Marika Saar (sündinud 9. veebruaril 1982) on eesti poliitik.
Ta on Elva abivallavanem ja ühtlasi ka viimane Elva abilinnapea. Nimelt vahetus 23. augustil 2017 Elvas koalitsioon ning abilinnapead uude struktuuri ei kinnitatud. Marika Saar töötas Elva abilinnapeana 3 aastat ja 23 päeva. Aastatel 2013–2017 juulini oli ta Nõo vallavolikogu ja eelarvekomisjoni liige, 2013. aastast 2017. aasta veebruarini juhtis ta vallaelukomisjoni.  
Ta lõpetas aastal 2000 Värska Gümnaasiumi kuldmedaliga. Aastal 2004 lõpetas ta Eesti Põllumajandusülikooli maamajanduse juhtimise ja ühistegevuse erialal, lõputöö teemaks "Eesti kohalike omavalitsuste liitude roll, areng ja tulevik sotsiaalpoliitilises ühistegevuses", juhendajateks professor Jaan Leetsar ja kaasjuhendaks Kadri Kopli. Aastal 2006 lõpetas ta Tallinna Ülikooli haldusjuhtimise eriala magistriõppes, lõputöö teemaks "Poliitikute ja ametnike rollid reformiprotsessis: Eesti kohalike omavalitsuste reformide näitel 1989–2003", lõputöö juhendajaks professor Georg Sootla. Aastal 2016 lõpetas ta Tartu Ülikooli ärijuhtimise eriala magistriõppes, lõputöö juhendajateks professor Toomas Haldma ja teadur Kadi Timpmann.
Saar on sihtasutuse Elva Kultuur nõukogu esimees, sihtasutuse Elva Laste- ja Perekeskuse nõukogu esimees.Ta on olnud sihtasutuse Vapramäe-Vellavere-Vitipalu nõukogu liige ning osaühing Tartu Veekeskuse nõukogu liige. Alates 2019. aasta algusest on ta ka Eesti Laulu- ja Tantsupeo SA nõukogu liige.   
Marika Saar on valitud Eesti Linnade ja Valdade Liidu kultuuri ja spordi töörühma juhiks.   
Marika Saar on varem töötanud Tartu Linnavolikogus, Tartu Maavalitsuses, Riigikogu Kantseleis, Tallinna Pedagoogikaülikoolis ja Värska Sanatooriumis.

Poliitiline tegevus

Saar on alates 2012. aasta sügisest Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige, alates 2015. aastast SDE volikogu asejuhataja ja SDE Tartumaa piirkonna juhatuse liige. 2017. aasta lõpus valiti ta Sotsiaaldemokraatliku Erakonna volikogu juhatajaks.
Kuremaa vald (Palamuse kihelkond)

Kuremaa vald (Gemeinde Jensel) oli vald Palamuse kihelkonnas Tartumaal.
Vallas sündisid Harri Moora, Elfriede Ridala, Otto Tallinn.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Kuremaa valla koosseisu, välja arvatud Võikvere asundus, mis läks Jõgeva valda, ja Ronivere küla, mis läks Voore valda.
Punaarmee väin

Punaarmee väin (vene пролив Красной Армии) on väin Põhja-Jäämeres, mis eraldab Oktoobrirevolutsiooni saart Pioneeri saarest ja Komsomoletsi saarest ning ühendab Kara ja Laptevite merd.
Väina pikkus on umbes 110 km, laius 10 kuni 18 km. Sügavus kuni 460 m. Mägine järsk rannik on kaetud liustikega. Väin on aastaringselt kaetud jääga.
Väinas on mitu saart: Matštovõi, Kaštanki, Võsoki, Otkrõtõi, Izvesnjakovõje saared, Kommunari saar, Sedovi saared jt.
Väinale anti nimi Punaarmee auks.
Aperitiiv

Aperitiivid on kategooria alkohoolseid jooke, mida juuakse enne söögikorda ning mis ergutavad söögiisu. Need on tavaliselt kuivad (ilma suhkruta). Aperitiivid on näiteks absint ja vermut.
Sõna "aperitiiv" tuleb prantsuse keele sõnast apéritif, mis omakorda pärineb ladinakeelsest sõnast aperire, tähendusega "avama".
Vastanda digestiiviga, mida juuakse peale söögikorda ning mis on tavaliselt magus.