google/wiki40b huggingface dataset:
Mägi-Karabahhi Vabariik

Valitsuskord

Mägi-Karabahhi Vabariigis valitseb presidentaalne riigikord. President määrab ja kutsub tagasi ministrid. Parlamenti kutsutakse Rahvuskoguks. Parlamendis on 33 liiget, kelle ametiaeg on 5 aastat. Neist 17 valitakse proportsionaalse süsteemi alusel ning 16 ühemandaadilistes ringkondades majoritaarse süsteemi järgi.
Mägi-Karabahhi president on alates 2007. aastast Bako Sahakjan.

Rahvastik

Rahvastiku enamuse (~95%) moodustavad selles piirkonnas põlisrahvana elavad armeenlased. Neile lisaks elab seal assüürlasi, kurde (nende peamine asuala on Armeeniat ja Mägi-Karabahhi eraldavas nn Laçıni koridoris) ning kreeklasi. Enne 1980. aastate lõpu konflikti Mägi-Karabahhis ning sellest Armeenia ja Iraani poole jäänud aladel elanud aserid on nüüd põgenenud mujale Aserbaidžaani.
Enamik usklikke on kristlased ja kuuluvad Armeenia kirikusse. On ka õigeusklikke ja evangeelseid kristlasi. Teiste religioonide hulgas on levinuim judaism.
Elanikud räägivad enamasti armeenia keele karabahhi murret, mis erineb armeenia keelest märgatavalt, sest sisaldab palju laensõnu vene, türgi ja pärsia keelest.
Nõukogude Liidu lõpupäevil elas Mägi-Karabahhi AO-s 192 000 inimest. Nende seas oli armeenlasi 76% ja asereid 23%, lisaks venelasi ja kurde. 1990. aasta paiku asus sinna elama ligikaudu 40 tuhat armeenlasest põgenikku mujalt Aserbaidžaanist.
1924. aastal, mil Nõukogude Liit lõi Mägi-Karabahhi AO, oli armeenlaste osakaal seal 94%.

Linnad

Asulaist suurimad on pealinn Stephanakert (aseri Xankəndi) ning Šuši (Şuşa).

Majandus

Riigis kehtib Armeenia dram.
Devēne mõis

Devēne mõis (saksa keeles Dewen, läti keeles Devēnes muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Vestiena kihelkonnas. Tänapäeval asb mõisasüda Lätis Madona piirkonnas Vestiena vallas.
Vestiena kihelkond
Kirik: Vestiena kirik
Mõisad: Vestiena kirikumõis | Devēne mõis | Tolka mõis | Vestiena mõis | Viesiena mõis
Laeva mõis

Laeva mõis (saksa keeles Laiwa) oli rüütlimõis Kursi kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi jääb mõisa ala Tartu maakonda Tartu valda.

Ajalugu

Mõis asutati 17. sajandil. Mõisat valdasid pikka aega Igelströmid. Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Emil von Wulf.

Mõisaansambel

Mõisa historitsistlik kivist peahoone ehitati 19. sajandi teisel poolel. Mõisa peahoone ja mõned kõrvalhooned on säilinud tänapäevani.

Varia

Kohanimi Laeva hääldub kolmandas vältes.
Kurdistan

Ajalugu

1925. aastal väisas Põhja-Iraaki Rahvasteliidu mõjukas uurimiskomisjon, mida juhatas kindral Johan Laidoner. Komisjoni eesmärk oli uurida kohalike meeleolusid, et Rahvasteliit saaks otsustada, kuidas tõmmata Türgi-Iraagi piir. Ekslikult on arvatud, et Laidoner otsustas Türgi-Iraagi piiri paiknemise, milles ei arvestatud Kurdistaniga. Mingeid otseseid soovitusi Mosuli piirkonna kuuluvuse kohta Laidoner ei andnud. Küll aga leidsid inglased, et ettekanne häälestas Rahvasteliidu neile soodsalt. Detsembris 1925 otsustaski Rahvasteliidu nõukogu, et Mosuli piirkond peab jääma Iraagile. Türgi tunnustas seda 1926. aastal Suurbritanniaga sõlmitud Ankara lepingus.
Kinnistu

Kinnisturaamatupidamine Eestimaal

1785. aastal kehtestati Eesti linnades uus linnaseadus, mis kohustas linnavalitsusi sisse seadma kinnisturaamatud, kuhu tuli kindlate numbrite all registreerida kõik linna majad ning muud hooned, krundid ja vabad maad. Eestimaa kubermangu maapiirkondades asuvate mõisate omandisuhteid reguleeris ja kinnitas aga Eestimaa ülemmaakohus.
Mootorvagun

Mootorvagun on mootori ja juhtimisseadistega vagun.
Kasutatakse elektriliste veomootoritega mootorvaguneid, mida toidetakse kontaktvõrgust või elektriakumulaatoritest; diisel-elektrilisi mootorvaguneid, mille elektrilisi veomootoreid toidetakse diiselgeneraatorist, ja sisepõlemismootori jõul liikuvaid diisel-mootorvaguneid.
Mootorvagunite eelis on suur kiirendus, mistõttu neid kasutatakse lähiliikluses, näiteks trammiliikluses, linnalähiraudteedel ja metroodes nii üksikult kui ka haakevagunitega (vt elektrirong).
Sõitjateveoks kasutatavaid mootorvaguneid nimetatakse ka rööbasbussideks, eriti kui need sõidavad üksi ning neil pole haakevaguneid. 
Paljude linnade lähiliikluses kasutatakse mootorvaguneid, mis sõidavad nii trammiteedel (sealhulgas linnatänavatel) kui ka raudteedel. Neid nimetatakse trammirongideks (inglise keeles tram-train).
Kolmjalg (etnograafia)

Kolmjalg ehk pajaraud on kolme jalaga raudrõngas, mille peal hoiti tulelõkke kohal padasid ja pannisid.
Iļģuciemsi raudteejaam

Iļģuciemsi raudteejaam on raudteejaam Riia linna Kurzeme rajoonis Iļģuciemsi asumis, Lāčupe raudteejaamast Iļģuciemsi sadamasse ja tööstusettevõtete juurde viival raudteel. Jaamahoone asub aadressil Lidoņu ielā 2a. Jaam allub tänapäeval administratiivselt Bolderāja raudteejaamale. Jaam asub Riia keskraudteejaamast 13 km kaugusel. Jaamas on kolm teed. Tegemist on kaubajaamaga, kus võib toimuda kaupade rongidele ja neilt maha laadimine.
Aastal 1926 valmis Riia–Bolderāja raudtee 4. kilomeetrilt Iļģuciemsi tsemendivabriku juurde viiv kolme kilomeetri pikkune raudteelõik, millel avati ka raudteejaam. Algselt kandis raudteejaam nime Iļģeciems. Jaam on olnud kogu aeg kaubajaam, ent aastal 1935 toimusid Spilve lennujaamas lennunduspäevad ja selleks puhuks pandi Riia jaamast Iļģuciemsi käima kaks rongi. Nõukogude ajal rajati jaama ümbrusesse lisaks tsemendivabrikule veel mitmeid teisi tööstusettevõtteid, mida jaam samuti teenindas - laki ja värvi tootvad tehased, mööblivabrik, klaasivabrik ja põllumajandusseadmeid tootev kombinaat. Aastal 1959 avati jaama juures Iļģuciemsi raudteeliikluse reguleerimise kontor, mis allus algselt ettevõttele Latvželdortrans, tänapäeval kuulub aga ettevõttele a/s "Dzelsceļtransports".
Mūkupurvs

Mūkupurvs on asum Lätis, Riia linna Zemgale eeslinna osa pindalaga 4,515 km². Asub Beberbeķist idas ja Zolitūdest läänes. 118 elanikku (2010).
Mūkupurvs on soisel pinnal asuv piirkond, kus asub samanimeline raba. Rabas on turbakihi keskmine paksus 1,6 meetrit, aga maksimaalne – 2,5 meetrit. Asum liideti linnaga aastal 1924. Soise pinna tõttu pole see piirkond kunagi intensiivsete ehitustööde alaks olnud, aga kõrgemal pinnal asub vanematest majadest Griese kõrts.
Pronksi tänav (Pärnu)

Pronksi tänav on tänav Pärnus Ülejõe linnaosas.
Tänav algab Raua tänavalt ja suundub põhja suunas. Viimase lõiguga pöörab tänav kirdesse ja lõppeb Lõo tänaval. Tänava pikkus on umbes 280 meetrit.
Tänav sai nime 1998.
Kunašir

Kunašir (vene keeles Кунашир, jaapani keeles 国後島 (Kunashiri-tō)) on Suur-Kuriilide Lõunarühma lõunapoolseim saar Venemaa idaosas.
Kunaširi väin eraldab Kunaširi saart läänes Hokkaidō saare Shiretoko poolsaarest, Izmenõ väin edelas Hokkaidō saarest ja Lõuna-Kuriili väin kagus Väike-Kuriilidest. Jekaterinõ väin eraldab seda Iturupi saarest, mis paikneb 22 km kirde pool.
Saar on kirde-edela suunas piklik. Selle pikkus on 123 km, laius 7–30 km. Saare pindala on 1490 km². Rahvaarv on umbes 8000 inimest (2007).
Kunaširi saare põhjaosas asub Dokutšajevi ahelik. Saar on vulkaaniline, seal on 4 tegevvulkaani: Tjatja (1819 m, saare kõrgeim tipp, saare sümbol), Rurui (1485 m), Mendelejevi vulkaan (886 m) ja Golovnini vulkaan (541 m).
Golovnini vulkaani kaldeeras paiknevad Kipjaštšeje ja Gorjatšeje järv. Kipjaštšeje järve rannikul ja otse järves on palju fumaroole. Saarel on palju vulkaanilise päritoluga kuumaveeallikaid, enamik nendest paikneb Mendelejevi vulkaani nõlvadel. Nende ümbruses asuvad kuurordid ja geotermaalelektrijaam.
Kunaširi saarel valitseb mussoonparaskliima. Rannikupiirkonna kõnnumaadel kasvab tihti 0,5–1,5 kõrgune kuriili bambus (Sasa kurilensis). Saar on suures osas kaetud okaspuu-, sega- ja lehtmetsadega. Metsavöönd on levinud merepinnast kuni 500–600 m kõrgusele. Saare lehtmetsades esinevad tammed, vahtrad, kirsipuud, jalakad, ida-jugapuud (Taxus cuspidata), liaanid jt. Okaspuude osakaal kasvab kõrguse suurenedes ning nendest on levinumad ajaani kuusk ja sahhalini nulg, harvem kohtab Glehni kuuske. Mägedes kasvavad kivikask (Betula ermanii) ja kääbus-seedermänd (Pinus pumila).
Kunašir kuulub Sahhalini oblastisse. Alates 1945. aastast on saar Venemaa valduses, kuid Jaapan peab seda endale kuuluvaks.
1789 toimus saarel põliselanike ainude ülestõus jaapani kaupmeeste ja kolonistide vastu, mille käigus hukkus üle 70 jaapanlase. Jaapani võimud hukkasid 37 ainut ja vahistasid palju teisi.
1811 püüdis Vene meresõitja Vassili Golovnin saart kaardistada ja uurida, aga Jaapani võimud vahistasid ta ja ta pidi 2 aastat vanglas veetma.
Pärast 1994. aasta Kuriilide maavärinat lahkus Kunaširi elanikest umbes kolmandik saarelt ega tulnud enam tagasi. Maavärina magnituud oli 8,2. Vähemalt 10 inimest sai ametlikel andmetel surma.
Saare keskosas Lõuna-Kuriili väina rannikul asub Južno-Kurilski alev, mis on Južno-Kurilski linnaringkonna keskus. Teised asulad on Otrada, Lagunnoje, Gorjatši Pljaž, Mendelejevo, Dubovoje ja Golovnino. Endised asulad on Sergejevka, Urvitovo, Dokutšajevo ja Sernovodsk.
Mendelejevo lennujaama kaudu on saarel lennuühendus, mere kaudu peavad ühendust laevad Marina Tsvetajeva ja Igor Farhutdinov.
10. veebruaril 1984 loodi riiklik Kurilski looduskaitseala, kus elutseb 84 kaitsealust loomaliiki.
Bersenbrück

Reggae Jami festival

Bersenbrück on tuntud oma iga-aastase reggae-festivali Reggae Jam poolest, kus esinevad rahvuslikud ja rahvusvahelised artistid. 2014. aastal tähistas Reggae Jam oma 20. aastapäeva ja võttis vastu rohkem kui 20 000 külalist. Reggae Jam on ajakirja Riddim lugejate seas hääletatud korduvalt kõige populaarsemaks Saksa reggae-festivaliks.
Džohhar Dudajev

Džohhar Dudajev (tšetšeeni ladina Dƶoxar Dudayev; vene Джохар Мусаевич Дудаев; 15. aprill 1944 – 21. aprill 1996) oli Tšetšeenia sõjaväelane ja riigitegelane, Itškeeria Tšetšeeni Vabariigi esimene president aastatel 1991–1996.

Elulugu

Dudajev pärines paljulapselisest perest: tal oli üheksa venda ja õde. Kaheksa päeva pärast tema sündi 1944. aastal küüditati ta pere Pavlogradi oblastisse Kasahstani, kust neil lubati tagasi pöörduda alles 1957. aastal.
1962–1966 õppis Dudajev Tambovi Kõrgemas Lennuväekoolis ja 1971–1974 Juri Gagarini nimelises Lennuväeakadeemias administratiivjuhtimist.
1966. aastast teenis Dudajev Nõukogude armees Kaluuga oblastis lennukikomandöri abina. 1986–1987 osales ta Nõukogude vägede tegevuses Afganistanis, sh vaippommitamises. Dudajev ise eitas hiljem oma osalust Afganistani okupeerimises.
1987–1990 oli Dudajev Tartus asuva Eestis asunud 326. Kutuzovi ordeniga Tarnopoli raskepommituslennuväe diviisi ülem. Tema suhtumine Eesti laulvasse revolutsiooni oli soosiv ning pärast tema hukkumist paigutati praeguse Barclay hotelli, tema endise tööhoone ukse kõrvale mälestustahvel.
Novembris 1990 sai Dudajevist Tšetšeeni Rahva Kongressi esimees, mis taotles Tšetšeenia muutmist üheks Nõukogude liiduvabariigiks. Oktoobris 1991 valiti ta vast iseseisvaks kuulutatud Tšetšeenia esimeseks presidendiks. Riik kuulutati Venemaast täiesti sõltumatuks, mis tõi kaasa sõjategevuse aastail 1994–1996. 1996. aastani jäi Dudajevi naine Alla koos lastega siiski Eestisse.

Hukkumine

Esimese Tšetšeenia sõja lõpus hukkus Dudajev Vene sõjaväeluure poolt korraldatud raketirünnakus. Et muud tagaotsimisviisid ei andnud tulemusi, selgitati Dudajevi asukoht välja tema poolt välismaaga suhtlemisel kasutatud satelliittelefoni positsioneerimise teel.
Vanic

Varajane elu

Hughes oli algkoolis metallika entusiast ning tal tekkis huvi hardstyle ja hiljem muusika produktsiooni vastu. Ta mängis 4-aastaselt klaverit. Hughes kogus tuntust remixides artistide nagu Yeah Yeah Yeahs, Lana Del Rey ja Birdy laule. Ta ütles Forbesile "Minu elus kerkisid üles pere- ja isiklikud probleemid, mis panid mind muutma oma eesmärke ja suunda. Ma otsustasin, et miks mitte oma nooruses teha midagi väga lahedat ja teistsugust, mis ka mind ennast paelub. Ilmselgelt kujunes selleks muusika, mis on mu elu üks suurimatest osadest."  Hughes õppis Simon Frasier Universitys äri, kuid jättis õpingud pooleli, et jätkata oma muusikalist karjääri.

Karjäär

Aastal 2014 tegi ta remixi Machinehearti loost "Circles", mis sai kahe nädalaga üle miljoni striimi. Aastal 2016, tema mänedžeri Sebastian Barwinski julgustusel allkirjastas ta lepingu plaadifirma Disruptor Recordsiga, mis on Sony Musicu ja Adam Alperti ühisettevõtte. "Adam ja Disruptor oli õige valik. Kõik mis nad teevad on tipptasemel ja nendega on väga hea koostööd teha." sõnas Hughes. Ta avaldas oma debüüt singli "Samurai" nendega. 20. jaanuaril 2017 avaldas ta laulu "Too Soon" featuring Maty Noyes. Nielsen Musicu arvustusel kogus laul Ameerikas 740 000 striimi ning esimese nädala jooksul müüdi 1000 allalaadimist. Laul debüteeris Billboardi Dance/Electronic Songs listis 40ndal kohal. Tema laul "Staring at the Sun" koostöös Clara Maega on samuti avaldatud Disruptori kaudu. See laul oli kolmandaks, mis ta Disruptori alt avaldas.
Klark

Keemilise elemendi klark näitab tema keskmist sisaldust maakoores.
Omadus on nimetatud USA geokeemiku Frank Wigglesworth Clarke'i järgi.
Panagiótis Fýssas

Panagiótis Fýssas (Tákis Fýssas, sündinud 12. juunil 1973 Ateenas) on Kreeka jalgpallikoondise endine kaitsja, Euroopa meister (2004).

Isiklikku

Tákis Fýssas on 188 cm pikk ja kaalub 80 kg.
EURO 2004 – Kreeka rahvuskoondis
1 Nikopolídis • 2 Seitarídis • 3 Venetídis • 4 Dabízas • 5 Déllas • 6 Basinás • 7 Zagorákis • 8 Giannakópoulos • 9 Charistéas • 10 Tsiártas • 11 Nikolaḯdis • 12 Chalkiás • 13 Katergiannákis • 14 Fýssas • 15 Vrýzas • 16 Kafés • 17 Georgiádis • 18 Goúmas • 19 Kapsís • 20 Karagkoúnis • 21 Katsouránis • 22 Papadópoulos • 23 Lákis • treener Rehhagel
Brigitte Reimann

Brigitte Reimann (21. juuli 1933 Burg (Magdeburgi lähedal) – 20. veebruar 1973 Ida-Berliin) oli saksa kirjanik.
Brigitte Reimann lõpetas gümnaasiumi 1951. aastal. Ta astus Weimari teatrikooli, mille jättis aga varsti pooleli. Seejärel õppis ta õpetajaks.
Tema esimene jutustus ilmus 1953. aastal. Saksa DV Kirjanike Liitu võeti Brigitte Reimann vastu 1956. aastal, alates 1963. aastast kuulus ta selle juhatusse. 1960. aastal kolis Brigitte Reimann Hoyerswerdasse, kus töötas osalise tööajaga kombinaadis "Schwarze Pumpe". Ta juhendas ka kombinaadi tööliste kirjandusringi. 1961. aastal ilmus ta romaan "Ankunft im Alltag" ("Saabumine argipäeva"), mis kujutab kolme gümnaasiumilõpetanu kohanemist töö ja eluga töölisbrigaadis. Romaan äratas Saksa DVs laialdast tähelepanu ja sellele sai osaks suur lugejamenu.
Romaan "Die Geschwister" (1963) (eesti keeles "Õde-vennad", 1966) käsitles Läände põgenemist ja Saksamaa lõhestatust.
1968. aastal kolis Brigitte Reimann Neubrandenburgi, kus ta töötas mahuka romaani "Franziska Linkerhand" kallal (lõpetamata, ilmunud postuumselt 1974). 1998. aastal ilmus romaani esialgne, tsenseerimata variant. Kui oma loomingu algperioodil võis Brigitte Reimanni pidada sotsialistliku realismi esindajaks, siis edaspidi muutus ta loomingumeetod assotsiatiivsemaks ja subjektiivsemaks.
1968. aastal diagnoositi Brigitte Reimannil vähk. Järgnes kaks operatsiooni (1968. ja 1971. aastal) ja 1973. aasta veebruaris suri ta vähki.

Isiklikku

Brigitte Reimann oli neli korda abielus: 1953–1958 Günter Domnikiga, 1959–1964 Siegfried Pitschmanniga, 1964–1969 Hans Kerschekiga ja 1970. aastast kuni surmani Rudolf Burgartziga.
Soonurmikas

Kirjeldus

Soonurmika pööris on hõre ja laiuv. Pähikud on 3,5–5 mm pikkused. Välissõkla tipus asub sageli sirpjas kuldkollane laik. Keeleke on kuni 5 mm pikkune, teritunud tipuga, välispinnal valgete lühikarvadega. Lehed on pikalt teritunud tipuga, 2–4 mm laiad ja lõdvad. Alumised lehetuped on taimel ruljad ja siledad. Kõrred püstised või tõusvad, sageli sõlmekohtadest juurduvad. Taimed kasvavad hõremurusalt, on 30 kuni 90 cm kõrged ja pika roomava risoomiga, õitsevad juunis–juulis.

Kasvukoht

Soonurmikas kasvab niisketel niitudel ja puisniitudel, veekogude kallastel, võsastikes, prahipaikadel.

Levik

Eestis tavaline.
Tektoonilised tsüklid

Tektonilised tsüklid on samaaegsed globaalsed orogeneesiprotsessid, mille kestus on 100–200 mln aastat.
Tänapäeval kasutatakse tektooniliste tsüklite mõistet piirkonna kohta.
Väljaaluse allikad

Väljaaluse allikad (ka: Väljaotsa allikad) on allikad Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas.
Need on langeallikad, mis avanevad paepõhjalise orundi astangu jalamil. Allikate koguvooluhulk on 70–210 l/s.
Sandra Vabarna

Sandra Vabarna (neiupõlvenimega Sandra Sillamaa; sündinud 29. aprillil 1985) on eesti torupillimuusik, folkansamblite Ro:toro, Trad.Attack! ja Paabel liige.

Isiklikku

2016. aastal abiellus ta Jalmar Vabarnaga.
24.07.2018 sündis neil poeg.
Valgusjuhe

Valgusjuhe on klaasist (harvemini läbipaistvast plastist) kiud, mille sees valgus levib täieliku sisepeegeldumise tulemusena.

Valgusjuhtme ehitus

Valgusjuhe koosneb neljast osast. Keskel on südamik – peenike klaaskiud, mida läbib selle siseseintelt peegelduv valgus. Südamikku ümbritseb niisugusest optilisest materjalist kattekiht, mille murdumisnäitaja on väiksem kui südamikul. Seetõttu suundub valgusenergia südamiku ja kattekihi vahelisest piirikihist südamikku tagasi. Kattekihi peal on  plastmatrjalist kaitsekate ja/või väliskate, mis kaitseb kiudu vigastuste ja niiskuse eest.

Optiliste kiudude põhitüübid

Kiudoptikas kasutatakse kiude südamiku  läbimõõduga alates mõnest mikromeetrist kuni umbes ühe millimeetrini. Sõltuvalt kiu läbimõõdu ja valguskiire lainepikkuse vahekorrast saavad kius levida erinev arv võnkemoode.
Kui kiu südamiku läbimõõt on lähedane selles leviva valguskiire lainepikkusega, saab valgusjuhtmes levida ainult üks võnkemood. Niisugust valgusjuhet nimetatakse monomoodkiuks ehk ühemoodiliseks kiuks (ingl single-mode fiber, lühend SMF).
Suhteliselt jämedas kius võib lisaks põhimoodile olla paljude eri nurkade all sisenevate kiirte võnkemoode. Sel juhul on tegemist multimoodkiuga ehk hulkmoodilise kiuga (ingl multi-mode fiber, MMF).
Eesti-Kanada suhted

Eesti-Kanada suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Kanada vahel.
Kahe riigi vahelised suhted said alguse 1922, kui Kanada tunnustas Eesti Vabariiki.
Kanada ei tunnistanud kunagi Eesti okupeerimist.
26. augustil 1991 tunnustas Kanada Eesti taasiseseisvumist.
Kanadas tegutseb Eesti Suursaatkond Ottawas.
Hapnikuringe

Hapnikuringe on hapniku liikumine anorgaanilistest ühenditest elusorganismide orgaanilistesse ühenditesse ja tagasi, samuti elusorganismide poolt vahendatud hapniku konversioonid anorgaaniliste ühendite vahel. Vaba hapnik Maa atmosfääris on taimede elutegevuse tulemus: vee fotolüütilisel lagunemisel eraldub vesinik, mis seondub süsinikuga, ja hapnik, mis jääb vabaks.
Aeroobsetes organismides läheb hapnik taas veemolekuli koostisse.
Hapniku ja süsihappegaasi sisalduse muutused atmosfääris on omavahel stöhhiomeetriliselt seotud, sest mõlemad osalevad peaaegu fikseeritud vahekorras nii fotosünteesi kui hingamise protsessides. Kuna aga hapnikku on atmosfääris süsihappegaasiga võrreldes väga palju rohkem, siis on ka inimtegevusest tingitud hapnikusisalduse suhteline muutumine süsihappegaasisisalduse vastava muutumisega võrreldes tühine.
Matīši kihelkond

Ajalugu

Patronaadiõigus kuulus riigile, pastori valis ametisse kirikukonvent ning kinnitas kindralkuberner.
Vile tänav

Vile tänav on kavandatav tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Luite asum.
Vile tänav algab Luite tänavalt ja viib väiksemate korterelamute juurde. Tänav tekib Luite 5 ja Luite 11 detailplaneeringu järgi.
Nimi on auruveduri teemaline sarjanimi ning antud temaatilise kokkukuuluvuse järgi Veduri tänava, Söe tänava, Vee tänava ja Auru tänava nimega, mis seostuvad Tallinn-Väikse raudteejaamaga.
Mällikvere mõis

Mällikvere mõis (saksa keeles Melligfer) oli Uue-Põltsamaa mõisa kõrvalmõis Viljandimaal Põltsamaa kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas.
UNESCO maailmapärandi komitee

UNESCO maailmapärandi komitee (inglise Intergovernmental Committee for the Protection of the World Cultural and Natural Heritage, ka World Heritage Committee) on UNESCO juures tegutsev komitee. Komitee ülesannete seas on vastutada UNESCO maailmapärandi kaitse konventsiooni täitmise eest, samuti on komiteel ainuõigus lisada või eemaldada objekte UNESCO maailmapärandi nimistust.
Üks kord aastas toimub komitee istung (inglise session), kus muu hulgas arutatakse uute objektide lisamist UNESCO maailmapärandi nimistusse. Esimene koosolek toimus 1977 Pariisis.
Panemunė regionaalpark

Panemunė regionaalpark (leedu keeles Panemunių regioninis parkas) on regionaalpark Leedus Jurbarkase, Kaunase ja Šakiai rajoonis.
Panemunė regionaalpark asub Nemunase jõe orus ja selle ümbruses. Regionaalpark asutati 1992. aastal, et kaitsta Nemunase alamjooksu loodust, sealseid maastikke, ökosüsteemi ning kultuuripärandit.
Regionaalpark asub ümber Nemunase oru, selle ümbrust liigendavad ka Nemunase lisajõgede orud, mille nõlvadel on mitmeid paljandeid.  Oru kuivadel nõlvadel kasvavad ainulaadsed taimekooslused. Seal on tavalised taolised Leedu punase raamatu liigid nagu laukapuu, valge vesiroos, õõnes lõokannus ja vahelmine lõokannus. Regionaalparki kuuluvad ka mitmed pargid, sealhulgas Gelgaudiškise mõisa park, ja arvukad põlispuud. Pargi aladel on 15 põlist tammepuud, kolm põlist saarepuud ja valgepööki, kaks põlist mändi ja pärnapuud, üks põline vahtrapuu, üks must pappel ja üks kadakas.
Regionaalpargis elab 113 liiki linde, neist 17 on Leedus haruldased. Punase raamatu liikidest pesitsevad seal igal aastal neli - rukkirääk, jäälind, jõgitiir ja väiketiir. Selgrootutest on märkimisväärseim tähniksinitiib Maculinea teleius.
Regionaalpargi territooriumil asub 15 linnamäge, mis olid ristisõdade ajal oluliseks kaitseliiniks. Tähtsamad neist asuvad Pilis I-s, Seredžiuses, Veliuonas, Kartupėnais ja Žemoji Panemunės. Regionaalpargis on ka mitmeid muinasasulaid ja muinaskalmeid. Hilisemal ajal ehitati sinna Raudonė loss ja Panemunė loss. Regionaalparki jäävad ka mitmed mõisad, millest uhkemad on Belvederise mõis ja Gelgaudiškise mõis. Kirikuid on regionaalpargi aladel kaheksa. Tähelepanuväärne on veel Plokščiai küla oma püha grotiga ja tänavana kasutusel oleva jõega. Klangiai külas asub Petras Cvirka isamaja.
Panemunė regionaalpargi halduskeskus asub Šilinė külas aadressil Raseinių g. 2. Tähtsamad asulad regionaalpargi territooriumil on Žemoji Panemunė, Kriūkai, Veliuona, Plokščiai, Pilis I ja Seredžius.
Panemunė regionaalpargi pindala on 10 163 hektarit. Erinevate kaitsealade all on sellest 65,7%, reservaatide alla jääb 71 hektarit maad.
Wessexi printsess Louise

Sünd

Leedi Louise sündis enneaegselt 8. novembril 2003 Surreys pärast seda, kui tema ema, Wessexi krahvinna, oli kiirabiga Frimley Parki haiglasse toimetatud. Louise'i isa polnud sünnituse ajal kohal. Ettevaatusabinõuna viidi Louise St. George'i haiglasse Londonis, krahvinna jäi aga Frimley Parki, kuni ta seisukord oli piisavalt hea, et lahkuda. Louise sündis keisrilõikega, mis oli vajalik krahvinna verekaotuse tõttu, mis ohustas nii ema kui ka last. 
Ta lahkus haiglast 23. novembril 2003 ja ta nimi avalikustati 27. novembril 2003. Louise ristiti Windsori lossis 24. aprillil 2004, tema ristivanemad olid lord Ivar Mountbatten ja Leedi Sarah Chatto.
Louise'i ametlik ja seaduslik tiitel on Tema Kuninglik Kõrgus Wessexi Printsess Louise, kuid tegelikkuses kasutatakse nime Leedi Louise Windsor.
Tallinna Taksopark

Tallinna Taksopark oli Eesti NSV Autotranspordi ja Maanteede Ministeeriumi Reisijateveo Valitsuse sõidutaksovedude ettevõte, mis tegutses aastatel 1950–1991. Kontor asus Tallinnas Tulika tänav 33. 1991 Taksopark erastati ja sellest kujunes 1993 Tallinna suurim taksofirma AS Tulika Takso. Täna tegutseb kontsern AS Tulika Grupp.

Ajalugu

1961 valmisid Endla ja Tulika tänava nurgal uued tootmishooned ja garaažid. Taksopark teenindas linnadevahelisi liine (16 liini, sh. 5 kaugliini), kus sõitsid väikebussid ja Tallinna 10 siseliini, kus sõitsid liinitaksod (marsruuttaksod). Kõik liinid algasid Viru väljakult (tänase Viru Keskuse maa-alalt). 1969 alustas tööd taksojaam. 1973. aastast juhtis liiniautode väljasaatmist automaatsüsteem. Dispetšerpunkte oli 3 (esimene alustas tööd 1956). 1990 oli Tallinna Taksopargis tööl 3000 töötajat. Autosid ja väikebusse oli 1200.