google/wiki40b huggingface dataset:
Telšiai katedraal

Kirikuhoone

Kirikul on nii klassitsismi kui ka baroki tunnuseid. Hoone ise on ühe torniga nelinurkse põhiplaaniga ehitis. Apsiid on kolmnurkne. Kirikul on kolm löövi, pealöövi eraldavad külglöövidest piilarid. Hoone on välimuselt suhteliselt lihtne. Külgfassaade liigendavad pilastritega eraldatud kas aknarida. Alumised aknad on ümmargused, ülemised aga kitsad ja kõrged.
Kirikus on seitse altarit, neist kaks on peaaltarid. Sealne kahekorruseline peaaltar on Leedus ainulaadne. Ülemise peaaltari altarimaalil on kujutatud püha Antoniust. Kiriku esimese korruse galerii on püha Joosepi altari juures rokokoostiilis. Sealse marmorbaldahhiini all asuvad nelja evangelisti kujud, samuti ka õnnistava Kristuse kuju.

Ajalugu

Aastal 1624 rajas Paweł Stefan Sapieha Telšiaisse bernardiinide kloostri, mille juures asus ka puidust kirik. Aastal 1650 ehitati selle asemele uus hoone, mis aga aastal 1702 maha põles. Aastal 1738 valmis kolmas puidust kirikuhoone.
Klooster oli L-tähe kujuline kivihoone, mille ehitised valmisid osalt aastal 1702, osalt aga aastal 1762. Aastal 1761 hakati vana puidust hoone asemele ehitama uut kivikirikut, mis valmis aastal 1794. Kiriku õnnistas sisse Žemaitija piiskopkonna abipiiskop Tadas Juozapas Bukota. Hoone ehitamisel liideti sellega ka aastal 1850 püstitatud kabel, mille müürijäänused on Telšiai vanimaks kiviehitiseks. Kaks aastat hiljem valmis Kretingast Telšiaisse üle toodud kooli kahekorruseline hoone.
Aastal 1802 pidi Vilniuse arhitekt Jan Boretti kirikule lisama kaks torni ja narteksi. Teadmata põhjustel valmis üksnes narteks.
Aastal 1853 likvideeriti tsaarivõimude korraldusel sealne klooster ja kirikust sai kihelkonnakirik. Aastal 1859 valmis kiriku torn. Aastal 1893 kavandas arhitekt Piotras Serbinovičius kirikuaia piirdemüüri ja selle väravad. Aastal 1914 kirikut remonditi. Kirikust sai Telšiai piiskopkonna katedraal aastal 1926. Kirikuaeda on maetud kolm Telšiai piiskoppi, kolm piiskoppi on maetud kiriku krüpti.
Aastal 1938 valmis sealne kahe manuaali ja 22 registriga orel. Oreli valmistas Tšehhi meister Otto Kratokvil. Puidust oreliviled olid Siauliai meistrite töö, ülejäänud osad toodi sisse lääneriikidest. On võimalik, et selle ehitamisel kasutati ära mõningaid vanu barokkstiilis oreli detaile.
Aastal 1996 rekonstrueeriti kirikaia värav ja kirikutorn. Ühtlasi vahetati kirikukella hoidnud puitkonstruktsioonid välja metallist konstruktsioonide vastu. Aastal 2005 püstitati kirikuaeda viiva värava juurde püha Antoniust ja Telšiai kaitsepühakut püha Stanislaust kujutavad skulptuurid. Aastal 2009 sai kirik uued uksed, millel meister Romualdas Inčirauskas kujutas piirkonna ristimist ja muid tähtsaid kultuuriloolisi sündmusi. Ühtlasi tehti korda ka kiriku krüpt.
Kaarma vald (Väike-Maarja kihelkond)

Kaarma vald (saksa keeles Kaarmann) oli vald Virumaal Väike-Maarja kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja seejärel liideti Kaarma vald Vao vallaga.
Valla alal asus Kaarma mõis ja Väike-Maarja kirikumõis.
Jõud (spordiselts)

Jõud (1946–1951 Eesti NSV Vabatahtlik Spordiühing Jõud, 1951–1956 Eesti NSV Vabatahtlik Spordiühing Kolhoosnik, 1957–1987 Eesti NSV Vabatahtlik Spordiühing Jõud, 1990–2007 Eesti Maaspordi Liit Jõud, alates 2007. aastast Eestimaa Spordiliit Jõud) on eesti spordiorganisatsioon.

Ajalugu

Spordiühing Jõud asutati 15. detsembril 1946 Tallinnas ja oli esimene NSV Liidu maasportlaste ühing. 1951. aastal reorganiseeriti spordiühinguks Kolhoosnik.
1956. aastal moodustati taas spordiühing Jõud. 1987. aastal ühendati spordiühing Jõud vabariikliku spordiorganisatsiooniga Kalev ning moodustati Üleliidulise Vabatahtliku Ametiühingute Kehakultuuri ja Spordiühingu Eesti Vabariiklik Organisatsioon Kalev. 1990. aastal moodustati spordiühingu Jõud õigusjärglasena Eesti Maaspordi Liit Jõud. 2007. aastal võeti nimeks Eestimaa Spordiliit Jõud.
Pühajärve vald (Otepää kihelkond)

Pühajärve vald (saksa keeles Heiligensee) oli vald Tartumaal Otepää kihelkonnas.
Vald eksisteeris 1866–1939.
Valla alal asus Pühajärve ja Ilmjärve mõis.
Leedu NSV

Riigijuhtimine

Leedu NSV kõrgeimaks võimuks oli NSV Liidu Kommunistliku Partei lahutamatu osa Leedu Kommunistlik Partei juhtkond Leedu KP KK I sekretäri ning kollektiivsete juhtorganite Leedu KP KK Büroo ja Leedu KP Keskkomiteega.
Armee Norwegen

Armee Norwegen oli Teises maailmasõjas Saksa armee koosseisus võidelnud väliarmee.

Ajalugu

Formeeriti 19. detsembril 1940. 4. juunist võttis armee üle Põhja-Soomes asuvad väed. Peale Soomest taganemist saadeti armee 18. detsembril 1944. aastal laiali ning väed allutati 20. armeele.
Edith Randam-Rogers

Edith Randam-Rogers (16. märts 1913 Tallinn – 6. veebruar 2005 Denver, USA) oli Eesti kirjandus- ja keeleteadlane.

Elulugu

Lõpetas 1941 Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi. Lahkus 1944 Saksamaale, kust siirdus 1948 USA-sse. Lõpetas 1961 Colorado Ülikooli Denveris hispaania keele alal B.A. kraadiga. Sai õpinguiks Fulbrighti stipendiumi ja õppis 1961–1962 ka Madridi Ülikoolis. Omandas 1962 Colorados (Boulderis) M.A. kraadi hispaania kirjanduses ja 1968 kaitses Colorado Ülikoolis (Denveris) Ph.D. kraadi, väitekiri "The Open Code of Ballads". Oli 1966–67 Denveris Colorado Ülikoolis instruktor, 1968–72 assistent. prof., 1972–1979 associate professor, aastast 1979 hispaania keele ja kirjanduse professor. Oli American Association of Teachers of Spanish and Portugese liige.

Teadustöö

Töid hispaaniakeelsest kirjandusest.
Sala (Rootsi)

Sala on asula (tätort) Rootsis Västmanlandi läänis, ajaloolise haldusjaotuse järgi Västmanlandi maakonnas Sala vallas.
Salas elab 13 087 inimest (2013).
Sala asus algselt teises kohas kui tänapäevane Sala; see asus Sala Gustav Vasa ajal rajatud hõbedakaevanduse juures. 1624 sai Sala linnaõigused. Kui kaevandus 1908 tegevuse lõpetas, siis kaotas Sala ka linnaõigused ning Sala viidi kohta, kus see asub tänapäeval.
Aivar Pintsaar

Elulugu

Aivar Pintsaar on teenistuja poeg.
Lõpetas 1978 Tartu 7. Keskkooli ja 1986 TÜ arstiteaduskonna. Täiendas end Soome, Rootsi, Belgia, Saksamaa, Šveitsi ja Austria traumakliinikutes. Oli 1986–1987 Tartu Vabariikliku Kliinilise Haigla intern, 1988–1990 TÜ traumatoloogia, ortopeedia ja välikirurgia kateedri kliiniline ordinaator, 1990–1992 samas assistent, 1992–2000 traumatoloogia ja ortopeedia kliiniku assistent, aastast 2000 Tartu Ülikooli Kliinikumi traumatoloogia ja ortopeedia kliiniku direktor.

Teadustöö

Uurinud hüppeliigese ebastabiilsust, põlveliigese artroskoopiaga seonduvat, operatsioonijärgset lihas- ja käimisfunktsiooni taastumist. Saanud patendi hüppeliigese fiksaatorile. Eesti Traumatoloogide-Ortopeedide Seltsi (1992), Euroopa Sporditraumatoloogia, Põlvekirurgia ja Artroskoopia Seltsi (1994), Skeletihaiguste Seltside Rahvusvahelise Föderatsiooni (1995) liige, Eesti AO ALUMNI esimees. Üle 50 teadustrükise, 1 patent.
Vestfaali süsteem

Vestfaali süsteemiks nimetatakse tänapäeval väljakujunenud rahvusvaheliste suhete süsteemi ehk paljude riikidega maailmakorraldust.
See süsteem põhineb jõudude tasakaaluideel, mis eeldab tsentraliseeritud võimuga suveräänsete riikide olemasolu. See tähendab, et ühelgi riigil ei ole õigust sekkuda teise riigi siseasjadesse, eriti usuküsimustesse. Riigid on kõrgeimaid ilmaliku võimu teostajad (varem olid nendeks usuorganid). Vestfaali süsteemile pani aluse 1648. aastal sõlmitud Vestfaali rahu. Samas on see süsteem leidnud ka kriitikat, kuna globaalsest rahasüsteemist ja majandussüsteemist tulenevad probleemid ning ülemaailmsed keskkonnaprobleemid vajavad lahendamist riikideüleste institutsioonide poolt, kuid hetkel pole suveräänsed riigid nõus oma võimu loovutama.

Vestfaali rahu

1648. aastal sõlmitud Vestfaali rahu lõpetas Kolmekümneaastase sõja ja lõi aluse suveräänsete riikide tekkeks. Ta koosneb kahest lepingust. Neist esimene, peamiselt protestantlike osapoolte jaoks, kirjutati alla Osnabrückis ja teine, katoliiklastest osa poolte jaoks, Münsteris. Lepingutes määrati territooriumite piirid, kahjutasud ja kompensatsioonid, losside ja vabade linnade saatused. Vestfaali rahu läbirääkimisi võib pidada esimeseks suureks Euroopa rahukonverentsiks. Paljud 1648. aastal sõnastatud põhimõtted toimivad tänapäevani, esinedes paljude rahvusvaheliste organisatsioonide põhikirjades, rahvusvahelises õiguses ja tavapraktikas.
Elimineerimisreaktsioon

Elimineerimisreaktsioon on orgaaniline reaktsioon, mille käigus aine (substraadi) molekulist eralduvad (elimineeruvad) kõrvutiasetsevate süsinikuaatomite juurest kas mingi aatom või aatomite rühm ja tulemuseks on kaksiksideme moodustumine.
Elimineerimisreaktsiooni võib vaadelda kui liitumisreaktsioonile vastupidist protsessi. Orgaanilises sünteesis tuleb kõige enam ette alküülhaliidide RX elimineerimisreaktsioone, mille tulemusena saadakse vastav alkeen.
Elimineerimisreaktsioonid realiseeruvad põhiliselt kahte erinevat tüüpi mehhanismi kaudu: E1 ja E2 mehhanism.

E2 reaktsioon

E2 reaktsioon on bimolekulaarne elimineerimine, milles reagendi (tavaliselt tugev alus) toime substraadile leiab aset ühes staadiumis. E2 mehhanism on tüüpiline primaarsete ja sekundaarsete alküülhaliidide (RCH₂–X ja R₂CH–X) korral. Selle reaktsiooni kiirus sõltub nii substraadist kui ka alusest, s.t. on teist järku protsess.
Skeemil on toodud isobutüülbromiidi reaktsioon kaaliumetoksiidiga etanoolis. Produktideks on isobuteen, etanool ja kaaliumbromiid.

E1 reaktsioon

E1 reaktsioon on monomolekulaarne elimineerimine, mis toimub kahes astmes (reaktsiooni staadiumis). Esmalt moodustub substraadi molekulist funktsionaalse rühma eraldumise tulemusena karbokatioonne intermediaat (näiteks C–X sideme katkemine). 
Teiseks, toimub karbokatiooni deprotoneerumine ja alkeeni moodustumine.
E1 mehhanism on tüüpiline tertsiaarsete alküülhaliidide (R₃C–X) korral, harvem sekundaarsete korral. Siin on iseloomulik, et reaktsiooni kiirus sõltub ainult RX kontsentratsioonist, sest karbokatiooni moodustumine on kiirust limiteeriv staadium (esimest järku protsess).
Eelneval skeemil on toodud tert-butüülbromiidi reaktsioon kaaliumetoksiidiga etanoolis. Produktideks on isobuteen, etanool ja kaaliumbromiid.
Kahala tee

Kahala tee (registrinumbriga 11107) on kõrvalmaantee Kuusalu vallas. Tee pikkus on 3,2 km.
Tee saab alguse Jõelähtme–Kemba tee kahekümne kaheksandal kilomeetril Kahala külas. Tee läbib Kahala, Hirvli ja Kursi küla. Tee lõpeb Hirvli–Vahastu tee alguses Kursi külas. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 5 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee on Kahala liiklussõlme piirkonnas kaetud asfaltkattega, liiklussõlmest põhja pool (tee alguses) on pinnatud kruusatee, lõunapoolse teelõigu katte kohta puuduvad andmed. Tee klassi kohta puuduvad andmed. Liiklussagedus on Kahala liiklussõlmest põhja pool vahemikus 200...500 autot ööpäevas, lõunapoolsel teelõigul vastavad andmed puuduvad. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Teega ristub teisel kilomeetril mitu Kahala liiklussõlme rampi.
2001. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused

Suusaalade 2001. aasta maailmameistrivõistlusedolid 43. suusaalade maailmameistrivõistlused, mis toimusid
15. – 25. veebruarini Soomes Lahtis.
Esimest korda olid MM-i programmis sprindidistantsid ning uutmoodi tagaajamisvõistlus suusavahetusega, kus mõlemad distantsid (esimene pool oli klassikalises stiilis ja teine osa vabastiilis ehk uisustiil) olid kavas samal päeval.
Võistlused läksid omamoodi ajalukku sellega, et korraldajamaa Soome suusakoondise mitmed suusatajad jäi vahele dopingu ja eriti verevedeldusravimi Hemohesi kasutamisega.
Naiste 30 km distants jäeti ära kõva külma tõttu.
Guntram Rikas

Guntram Rikas (umbes 930 – 973 või 990) oli esimene teadaolev Habsburgide suguvõsa esindaja, õigemini küll nende eelkäija.
Ta oli Švaabimaa aadlik ning teda on hüütud ka Muri isandaks (herr zu Muri). Ilmselt oli ta Breisgau krahv ja Muri hertsog. Tema kohta on teada, et keiser Otto I võttis talt vahepeal valdused käest, sest kahtlustas teda reetmises, ent hiljem sai Guntram oma valdused tagasi. Guntrami pojapoeg oli Radbot, kes ehitas Habsburgi linnuse, mille järgi dünastia endale hiljem nime võttis.
Guntrami vanematest on teada, et ta isa oli elsaslasest krahv Hugo, kes kuulus Eberhardide dünastiasse, mis oli Eticho suguvõsa üks harusid, ema nimeks oli Hildegard. Guntrami poja nimi on allikates Kanzelin, kuid pole teada, kas see tähendab Lanzelini või polnud Radboti isa tegelikult ikkagi Guntrami poeg.
Riia vikaarpiiskopkond

Vikaarpiiskopkonna moodustamine

Riia vikaarpiiskopkond moodustati keiser Nikolai I ukaasiga 25. juunil (vkj 13. juunil) 1836 Pihkva piiskopkonna koosseisus, et võidelda vanausuliste arvukuse ja mõjuvõimu kasvuga Kuramaa ja Liivimaa kubermangudes. 
Uue abipiiskopkonna juht hakkas kandma Riia piiskopi tiitlit ja allus Pihkva (pea)piiskopile. Vikaarpiiskopkonna keskus asus tänase Läti alal Riias. Piiskopi juures tegutses piiskopi kantselei, mille koosseisus oli ette nähtud kirjatoimetaja ja kahe kirjutaja ametikohad.

Vikaarpiiskopkonna suurus ja institutsioonid

Pühima Valitseva Sinodi andmetel kuulus piiskopkonna koosseisu 1840. aastal 24 kirikut ja usklikke oli selle haldusalas 13 484. Peamiselt oli tegemist vene keelt kõnelenud inimestega, kelle enamuse moodustasid riigiametnikud, sõjaväelased ja kaupmehed. Koguduste ja kirikute arv piiskopkonnas hakkas kiiresti kasvama seoses 1840. aastatel aset leidnud usuvahetusliikumisega, mille tulemusel pöördus luterlusest õigeusku enam kui 100 000 eesti ja läti rahvusest talupoega. Nii oli 1850. aastaks abipiiskopkonna aladel 146 183 õigeusklikku, kelle teenindamiseks oli loodud 117 kogudust, 109 kirikut, 2 kloostrit ja 28 kihelkonnakooli.
Alates 1847. aastast tegutses vikaarpiiskopkonna koosseisus Riia vaimulik kool, mille baasil asutati 1850. aastal Riia Vaimulik Seminar. Keiser Nikolai I kinnitas selle kooli asutamise oma ukaasiga 23. veebruaril (vkj 11. veebruaril) 1846.

Vikaarpiiskopkonna likvideerimine

Vikaarpiiskopkond likvideeriti keiser Nikolai I ukaasiga 9. märtsist (vkj 23. veebruarist) 1850, mis jõustus sama aasta 13. juulil (vkj 1. juulil). Senine vikaarpiiskopkond viidi Pihkva piiskopkonna koosseisust välja ja sellest moodustati iseseisev teise klassi piiskopkond, mis hakkas kandma Riia ja Miitavi piiskopkonna nime. Uue piiskopkonna esimeseks piiskopiks sai senine Riia vikaarpiiskop Platon.
Kaukvere jõgi

Kaukvere jõgi asub Ida-Viru maakonnas Alutaguse madalikul. Jõgi on osa Rannapungerja jõestikust. 
Jõe pikkus on 19 km. Kaukvere jõgi saab alguse Tudu lähedalt ja suubub Tagajõkke.
Rías Altas

Rías Altas ('ülemine riasrannik') on riasrannik Hispaanias Galicia põhjarannikul, osa Costa do Mariscost. Sellesse kuuluvad väikesed ja kõrgete setetega lahed. Kui selle sisse arvata ka Rías Medias (Costa de la Muerte ja Costa Ártabra), siis moodustab selle A Coruña provintsi põhja- ja loodeosa ning kogu Lugo provintsi rannik. Ta piirneb idas Astuuriaga ja läänes Finisterre neemega (Fisterra neemega).
See on kaljune rannik, mille vahel on paljuväikesi rannalahti. Rannikul on ka palju supelrandu, sealhulgas Augas Santase rand ehk Katedraalide rand Ribadeos. Lahed pärinevad üleujutatud jõeorgudest.
Tähtsamad neemed on Estaca de Bares (Pürenee poolsaare põhjapoolseim punkt), Ortegali neem ja Finisterre neem.

Maastiku kirjeldus

Rías Altases on vesi külmem kui Rías Bajases, kuid supelrannad on väga ilusad. Pooleldi mägedesse peidetud maantee viib Cedeirasse, kus on tähtis kalasadam ning mis on ka suvituskoht. Vaevalt 12 km kaugusel (vana "palverändurite teed" mööda ainult 7 km kaugusel) paikneb Santo André de Teixido, kuhu iga galeeg peab kord elus palverännaku tegema, kui ta ei taha, et hing piinlema jääks (vana ütluse järgi: "Santo Andrésse läheb surnuna, kes elusana ei läinud"). Enne Santiago de Compostela palverännaku tekkimist oli see Galicia kõige tähtsam palverännak läks. Praegugi on mõlemal pool teed näha amilladoiros (hauakünkad) palverändurite visatud kividega, mis viimsel kohtupäeval pidid kostma, kes on täitnud tõotuse minna Santo Andrésse. Seal kasvab taim namoradoira, mis aitavat armastusehädade vastu.
Serra da Capeladas on O Cabo do Mundo, Lääne-Euroopa kõrgeim kalju. Edasi tulevad Ortigueira ranna loodusmaastikud, ning neem Estaca de Bares, kus saavad kokku Atlandi ookean ja Kantaabria meri (Biskaia laht).

Surfikohad

Tähtsamad surfikohad on Pantíni rand Ferroli maakonnas Valdoviño vallas, kus peetakse iga-aastast surfivõistlust The Ferrolterra Pantin Classic, ja Doniñose rand Ferroli vallas.
Riigistamine

Riigistamine ehk natsionaliseerimine on protsess, mille läbi riik omandab eraomanikele kuuluva vara.
Eesti ajaloos toimus laialdane riigistamine Eesti okupeerimise ja annekteerimise järel Nõukogude Liidu poolt 1940.–1941. aastal.

Ettevõtete riigistamine

Suvel 1940 alustas nõukogude võim Eestis ettevõtete riigistamist, kuigi osa neist jäi tegutsema endise nime all. Teisel osal muudeti osa nimest, nt Punane RET, paljudel juhtudel aga nimetati ettevõte ümber, näiteks Naha- ja jalatsivabrik "Union".

Elamute riigistamine

Alates suvest 1940 riigistati kõik eravalduses elamud, mille elamispinna ruutmeetrite arv ületas piirmäära. Need tagastati endistele omanikele Saksa okupatsiooni ajal ja riigistati uuesti sügisel 1944.

Laevade riigistamine

Näiteks riigistati juba 28. juuli 1940. määrusega 57 reederi laevad ja septembris veel 5 laevakompanii omad. Oktoobris lisandus riigistamisnimekirja koguni 395 ettevõtet. 19. augustil 1940 oli natsionaliseerimisnimekirjas 184 laeva, 12. oktoobril aga 416 laeva. Riigistatud kaubalaevadest moodustati riiklik reeder Eesti Riiklik Merelaevandus.
Nikolai Lavrinovski

Nikolai Nikolajevitš Lavrinovski (vene Николай Николаевич Лавриновский; 6. jaanuar 1875 Stremutka, Pihkva vald – 24. mai 1930 Riia) oli Venemaa riigitegelane. III Riigiduuma liige Pihkva kubermangust. 
Ta oli õuenõunik (kolleegiuminõunik), Voroneži asekuberner 23. maist 1911 kuni 27. augustini 1912, riiginõunik, Mogiljovi asekuberner 27. augustist 1912 kuni 1913, kammerhärra (6. detsember 1913), Tauria tsiviilkuberner 1913 kuni 1914, Tšernigivi tsiviilkuberner 1914 kuni 1915, tõeline riiginõunik, Liivimaa tsiviilkuberner 1915–1917 ja salanõunik (8. veebruar 1917).
1922. aastal emigreerus ta Läti Vabariiki ja sai Läti kodakondsuse.
Ta on maetud Pokrova kalmistule (läti Pokrova kapi; vene Покровское кладбище) Riias.

Perekond

Tema vanemad olid Pihkva kubermangu aadelkonna peamees (1910–1913) ja senaator Nikolai Pavlovitš Lavrinovski (sündinud 1845) ja Anna Hazenwinkel (sündinud 1855).
Ta oli abiellus Jelizaveta Uvarovaga, hiljem Maria Golikovaga (1890–1986).
Keiler ja poeg

Keiler ja poeg oli trükikoda, mis tegutses 1899. aasta septembrist Tallinnas Väike Rannavärava Schumanni majas. Omanikeks olid K. A. Keiler ja tema poeg E. K. Keiler.
Alicante arheoloogiamuuseum

Alicante arheoloogiamuuseum (hispaania keeles Museo Arquelógico Provincial de Alicante) on arheoloogiamuuseum Hispaanias Alicantes.
Muuseum asutati 1932.
Aastast 2000 asub muuseum endise San Juan del Dios'i haigla hoones.
2004 tunnistati muuseum Euroopa aasta muuseumiks.
Priit Penu

Elulugu

Priit Penu on agronoomi poeg.
Lõpetas 1988 Kuressaare 1. Keskkooli, 1993 EPMÜ agronoomiateaduskonna; õppis 1996 EPMÜ magistrantuuris, oli 1996–2001 doktorantuuris, põllumajandusmagister (1996, EPMÜ), väitekiri ""Agroökosüsteemidest pärineva orgaanilise aine voog mulda". Oli 1993–98 ühtlasi EPMÜ mullateaduse ja agronoomia instituudi laborant, nooremteadur, assistent ja lektor, 1998–2002 Lääne-Eesti Saarestiku Biosfääri Kaitseala spetsialist, 2002–04 Taimse Materjali Kontrolli Keskuse mullaseire büroo juhataja, 2004- Põllumajandusuuringute Keskuse mullaseire büroo juhataja. Lugenud mullateaduse, ökoloogia ja keskkonnakaitse kursusi.

Teadustöö

Uurinud autohtoonse orgaanilise aine voogu ökosüsteemidest mulda, peamiselt Saaremaa põllumuldades; põllumuldade seire. Üle 10 teadustrükise.
Georgi Sedov (laev)

Georgi Sedov (vene "Георгий Седов") oli Venemaa jäälõhkuja, aurulaev. 
See sai nime vene polaaruurija Georgi Sedovi (1877–1914) auks.
Laev valmis Šotimaal Glasgow's 25. detsembril 1908. Vette lasti järgmisel aastal. Algne nimi oli Beothic Newfoundlandi saare põliselanike, indiaani hõimu järgi. Laeva kodusadam oli Saint Denis.
Laeval oli kolm trümmi, mis mahutasid kokku 1350 tonni kivisütt. Ilma varusid täiendamata jätkus kütust 3000 km läbimiseks.
Selleks, et laev paremini jääle vastu peaks, oli tema kere tugevdatud. Veeliini juures oli 22 mm paksune jäävöö. Pardad olid sirge seinaga.
Venemaa kaubandus- ja tööstusministeerium ostis laeva aastal 1916 ettevõttelt Job Brothers & Co. Ltd. Sama aasta detsembris arvati laev Venemaa kaubalaevastikku, jaanuaris 1917 varustati 76 mm suurtükiga ja arvati Põhja-Jäämere laevastiku koosseisu. Kuni 1919. aastani kasutati seda Valges meres jäälõhkujana ja kaubalaevana väljaspool navigatsioonihooaega. Aastatel 1917–1919 kuulus laev valgekaartlastele.
Kõigis ametlikes dokumentides oli laeva nimi Georgi Sedov. Sellest hoolimata kirjutati ükskord, kui laev oli tarvis üle värvida, pardale suurte tähtedega laeva nimeks G. Sedov.
Opotška

Tuntud opotškalasi

Opotškast on pärit arhitekt Anatoli Podčekajev, laki kirjanik Said Gabiev ja poliitik Vladimir Nikitin.
August Maramaa puiestee

August Maramaa puiestee on tänav Viljandis Uueveski linnaosas. Tänav on nimetatud Viljandi endise linnapea August Maramaa järgi.
Tänava algab Uuelt tänavalt, ristub Meeme, Ilmarise, Kungla, Endla, Tallinna, Johan Köleri, Leola ja Veere tänavaga ning lõpeb Heina tänaval.
Tänava pikkus on 953 m.
Nõukogude okupatsiooni ajal kandis tänav koos Lossi tänavaga Viktor Kingissepa tänava nime.

Hoonestus

August Maramaa puiestee 5 - Maramaa Kliinik
Christer Pettersson

Carl Gustaf Christer Pettersson (23. aprill 1947 – 29. september 2004) oli Rootsi kurjategija, kes mõisteti süüdi peaminister Olof Palme mõrvas, kuid kelle ringkonnakohus hiljem õigeks mõistis.

Elukäik

Pettersson kasvas üles keskklassiperes Solnas, Stockholmist eemal. Hiljem kolis ta Stockholmi ja asus õppima näitekoolis. Hiljem sai ta peavigastuse, millest ta täielikult ei paranenud. Ta langes lõpuks koolist välja. 1970. aastal tappis ta Stockholmi tänaval näiliselt põhjuseta ühe mehe ja ta mõisteti selle eest vangi. Pärast vabanemist jätkas ta kuritegelikku elu, et rahastada oma narko- ja alkoholisõltuvust.

Olof Palme mõrv

28. veebruari öösel lasti Olof Palme Stockholmi kesklinnas maha, kui ta oma naise Lisbetiga koju suundus. Petterssonist sai kahtlusalune pärast seda, kui Lisbet Palme ta politseis ära tundis. Kuigi mõrvarelvana kasutatud .357 Magnumit ei leitud kunagi, mõisteti Pettersson eluks ajaks vangi. 1989. aastal mõistis ringkonnakohus ta õigeks, tuues põhjuseks tõendite vähesuse.
1998. aastal keeldus ülemkohus Petterssoni uuesti kohtu alla saatmast, öeldes, et asitõendid ei suuda teda endiselt mõrvapaigale asetada.

Surm

2004. aasta septembris viidi Pettersson peavigastustega haiglasse. Pärast operatsiooni oli ta alates 16. septembrist koomas. Veidi enne haiglasse viimist võttis ta ühendust Olof Palme poja Mårteniga, kellele ta soovis midagi rääkida. Kohtumist ei toimunud ja Pettersson viis info, mida ta Mårtenile öelda soovis, hauda kaasa.
Jõõpre rahvamaja

Jõõpre rahvamaja on rahvamaja Pärnu linnas Jõõpre külas.
Rahvamaja asutati 1968.
Ketterman

Ketterman on asula USA-s Lääne-Virginia osariigis Pendletoni maakonnas.
Nelipühilus

Nelipühilus on protestantlik usuliikumine, mille õpetus rajaneb peamiselt Uuel Testamendil. Nelipühilased usuvad Jeesus Kristuse peatset taastulemist, maailmalõppu ja tuhandeaastast rahuriiki. Kesksel kohal nelipühilaste õpetuses on Püha Vaimu tulek apostlite peale ja kõigi koguduseliikmete võime samast kogemusest osa saada.
Liikumisele pandi alus 1901 Kansase osariigis Ameerika Ühendriikides. Lõhenes hiljem mitmeks iseseisvaks kirikuks.