google/wiki40b huggingface dataset:
Leena Laas

Leena (Jelena) Laas (sündinud 26. augustil 1966 Narvas) on eesti viiuldaja ja viiulipedagoog.

Haridus

Laas õppis viiulit ja klaverit Narva Lastemuusikakoolis, viiulit Tallinna Muusikakeskkoolis ja Tallinna konservatooriumis (õpetajad Jüri Gerretz ja Ulrika Kristian). Lõpetas Eesti Muusikaakadeemia magistrantuuri Ulrika Kristiani ja professor Mari Tampere-Bezrodnõi juhendamisel. Täiendanud end järgmiste tunnustatud viiuldajate meistrikursustel: Igor Bezrodnõi (Moskva), Sigiswald Kuijkeni (Belgia), Anatoli Reznikovski (Peterburi konservatoorium), Regis Pasquier ja Gérard Poulet (Pariisi konservatoorium).

Töö

Solistina ja ansamblistina on Leena Laas esinenud Eestis, Soomes, Rootsis, Venemaal ja Saksamaal ning arvukatel kontsertidel esitanud teiste tuntud heliloojate loomingu kõrval ka palju Eesti muusikat. Koostöös kammerpianist Nata-Ly Sakkosega on valmis 2001. aastal CD "Poème d'amour", mis ilmus Eesti Raadio egiidi all.
CD-d arvustanud Lembi Metsa sõnul on Laasil väliseesti kuulsa viiuldaja Evi Liivakuga ühine "kirglik poognakäsi, mis ühestki noodist embuseta lahti ei taha lasta, olgu tegu õhkõrna puudutuse või sügava paitusega. Leena Laasi kunstnikuomadustest ongi olulisimad kõlavoolimise" oskus ja külluslik tämbripalett, mille abil ta teosed elavaiks, hingavaiks ja arenevaiks tervikuiks köidab."
Laas on olnud mitme orkestri ja projektikollektiivi liige, näiteks Eesti Riiklik Sümfooniaorkester, Rahvusooper Estonia orkester, Kremerata Baltica, Tallinna Kammerorkester, Tallinn Sinfonietta, Jyväskylä Linnaorkester (Soome) jpt.
1998. aastast on Laas oma sünnilinna Narva sümfooniaorkestri kontsertmeister ja 2011. aastast Pärnu Ooperi orkestri kontsertmeister. Ta on olnud ka rahvusooperi Estonia sümfooniaorkestri kontsertmeister.
Leena Laas on tegutsenud viiulipedagoogina Eestis ja Soomes (meistrikursused Kokkolas). Praegu töötab viiuliõpetajana Keila Muusikakoolis ja Nõmme Muusikakoolis. Tema õpilasi Keila Muusikakoolis on autasustatud Loode-Eesti viiuliõpilaste konkursil, 2010. aastal Eesti Muusikakoolide Liidu üleriigilisel muusika- ja kunstide koolide viiuliõpilaste konkursil  jne. Varem on ta õpetanud Tallinna 21. keskkoolis (1997–1998) ja Tabasalu Laste Muusikakoolis (1996–1097).
Laas on korduvalt pälvinud Pille Lille Muusikute Toetusfondi stipendiumi.
Leena Laas on Eesti Interpreetide Liidu 2009. ja 2010. aasta stipendiaat.
Kadri Tali

Kadri Tali (sündinud 18. juunil 1972) on Eesti muusikamänedžer ja -produtsent.
Ta õppis aastatel 1979–1987 Tallinna 3. Keskkoolis, aastatel 1987–1991 Tallinna Muusikakeskkoolis. Aastatel 1991–1996 õppis ta Eesti Muusikaakadeemias koorijuhtimise erialal.
Ta oli aastatel 1991–1992 tegev Eesti Raadio noortesaadete toimetuse uudistereporterina. Aastatel 1992–2002 töötas ta kooristuudio Ellerhein dirigendina. Aastal 1996 algatas ta Mittetulundusühingu Hea Muusika Seltsi ja on selle tegevjuht. Aastatel 1997–2005 oli ta Eesti Kontserdi projektijuht.  Aastal 1997 lõi ta Põhjamaade sümfooniaorkestri, on selle mänedžer ja produtsent. Aastatel 2005–2006 oli ta Kremerata Baltica mänedžer. Aastatel 2005–2011 oli ta Tali Management OÜ tegevjuht ja juhatuse liige. 21. märtsist 2011 kuni jaanuari lõpuni 2015 on ta Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri direktor. Seejärel alustab ta Soome Rahvusooperi ooperikoori direktori ametikohal.
Kadri Tali kandideerib 2019. aasta Riigikogu valimistel erakonna Eesti 200 nimekirjas Pärnumaa ringkonna esinumbrina.

Isiklikku

Tema abikaasa on Martin Lehtonen. Neil on kaks poega: vanem poeg on sündinud aastal 2006, noorem poeg aastal 2009. Tema kaksikõde Anu Tali on dirigent. Nende ema Anne Tali on matemaatik.
Christian Thomasius

Christian Thomasius (1. jaanuar 1655 Leipzig – 23. september 1728 Halle) oli saksa valgustaja. 
Ta arvas, et filosoofia peab olema üldarusaadav ja tooma praktilist kasu. Valgustuse ülesannetest rõhutas ta hariduse andmist õpetatuse asemel. Sellest lähtudes hakkas Thomasius Leipzigi ülikoolis lugema loomuõiguse loenguid seni üldkasutatava ladina keele asemel hoopis saksa keeles, kuid 1678. aastal saadeti ta sellest linnast välja.
Thomasius oli usklik, kuid rõhutas südametunnistuse vabadust ja väitis, et mõistel ketserlus puudub juriidiline sisu. Ta astus välja ka tol ajal sagedaste nõiaprotsesside vastu ja kritiseeris teravalt oma aja ühiskonda.
Thomasius sai tuntuks kui kõlblusfilosoof, kes arvas, et ühiskonna ümberkorraldamine eeldab kõlbuse parandamist. Ta rõhutas, et inimese individuaalne tahe tuleb allutada üldisele. Tulevane ühiskond pidi olema vabade ja võrdsete inimeste ühendus, mida seob armastus ja vastastikused teened.
Nääriorikas

Nääriorikas (ka: orikas) on vanasti nääride ajal rukki- või nisujahust valmistatud seakujuline leib. Nääriorika abil püüti ennustada.
Motoroller

Motoroller on kahe- või kolmerattaline väike mootorsõiduk.
Erinevalt mootorrattast on motorolleri juhi jalad iste ees, mitte kahel pool ratta raami.
Apodiktiline otsustus

Apodiktiliseks otsustuseks nimetatakse traditsioonilises loogikas otsustust, mille puhul subjekti seost predikaadiga mõeldakse paratamatusega.

Ajalugu

Aristoteles defineerib "Esimeses analüütika" 1. peatükis apodiktilise propositsiooni (või eelduse või lause; ἀποδεικτική πρότασις) kõigepealt kui propositsiooni (πρότασις), mis postuleeritakse ise (mitte ei võeta vestluskaaslaselt), ning seejärel kui propositsiooni, mis on tõene ning on tuletatud lähtealustest (24a30; apodiktilist propositsiooni eristab ta dialektilisest propositsioonist).
Aleksander Lint

Aleksander Lint (7. jaanuar 1886 Külitse, Ropka vald – 28. juuli 1970 Tartu) oli eesti kooliõpetaja, ornitoloog ja kodu-uurija.
Ornitoloogina uuris ta muu hulgas vareslaste arvukust Tartu ümbruses. Ta uuris ka ohvrikive ja kuivjõgesid.
Federico Pellegrino

Federico Pellegrino (sündinud 1. septembril 1990 Aostas) on Itaalia murdmaasuusataja.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Falunis võitis ta sprinditeates koos Dietmar Nöckleriga pronksmedali.
2017. aastal tuli ta Lahtis vabatehnikasprindis maailmameistriks. Sprinditeates sai ta Nöckleriga hõbemedali.
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyongchangis võitis ta klassikatehnikasprindis hõbemedali.
Esimese MK-etapivõidu sai ta 21. detsembril 2014 Davosis vabatehnikasprindis.
Hooajal 2015–2016 tuli ta maailmakarikavõistlustel sprindiarvestuses üldvõitjaks.
Dmitri Sokolov (miilits)

Elulugu

Talunike-keskmike poeg. Venelane. Kommunistliku partei liige 1939.
Haridus: keskharidus, 1925.a. lõpetas Vologda 3. 9.- klassilise kooli, 1926 poliitharidustöötajate kursuste kuulaja Vologdas, 1927-1928 4. Leningradi ratsaväediviisi juures asuva ratsaväekooli kursant, 1929-1930 Leningradi miilitsakooli kursant, 1938-1939 NSVL NKVD Tsentraalse Kõrgema Miilitsakooli kursant, 1948 NSVL MVD Kõrgem kool, 1949-1951 kaks kursust eksternina Kurski Pedagoogilises Instituudis ajaloo erialal.
Töökohad: 1925 tööline-laadija Vologda jõesadamas, 1925-1926 tööl vanemate majapidamises, 1926-1927 Vologda vallaraamatukogu juhataja, 1929 Vologda kubermangu Miilitsavalitsuse vanemmilitsionäär ja ratsareservi komandör, 1930-1931 Põhjakrai Tolšmenski rajooni miilitsajaoskonna rajooniosakonna ülem, 1931-1936 Põhjakrai Miilitsavalitsuse vaneminspektor Arhangelskis, 1936-1938 Arhangelski oblasti Miilitsavalitsuse ettevalmistusosakonna ülem, koonddivisjoni komandör, teenistus- ja ettevalmistusosakonna jaoskonnaülem, 1939-1944 Arhangelski oblasti Miilitsavalitsuse ülema asetäitja, 1944-1947 Arhangelski oblasti UNKVD/UMVD ülema asetäitja miilitsa alal ja miilitsavalitsuse ülem, 1947-1951 Kurski UMVD/UMGB ülema asetäitja miilitsa alal ja miilitsavalitsuse ülem, 27.03.1951-06.1953 Eesti NSV riikliku julgeoleku ministri asetäitja miilitsa alal ja Eesti Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi Miilitsavalitsuse ülem, 06.-08.1953 NSVL Siseministeeriumi reservis Tallinnas, 1953-1957 Eesti NSV Siseministeeriumi Tallinna linna miilitsavalitsuse ülem, 1957- Tallinna linna Töörahva saadikute nõukogu täitevkomitee miilitsavalitsuse ülem.
Ichthyas

Ichthyas (kreeka: Ἰχθύας; 4. sajand eKr), Metallose poeg, oli vanakreeka filosoof, Megara Eukleidese õpilane ja järglane Megara koolkonna juhi positsioonil. Diogenes Laertios on teda nimetanud oma alal suurepäraseks (vanakreeka keeles γενναῖος) ja väidetavasti on Diogenes Sinopest pühendanud talle dialoogi. Ichthyas oli Korintose Thrasymachose hea tuttav (vanakreeka keeles γνώριμος) ja kaasaegne.
Hilarius Emonsi tõlgenduse kohaselt on Tertullianuse "Apologeticumis" osutatud tõigale, et Ichthyas oli 375. aastal eKr Megara oligarhide revolutsiooni eestvedajaid. Samas on see väide vaieldav ning arvukates ümberkirjutustes on antud Tertullianuse "Apologeticumi" lõigus Ichthyase nime asemel hoopis Hippiase oma.
Karl Gustav von Ulrich

Karl Gustav von Ulrich (rootsi Carl Gustaf Ulrich; vene Карл Густав Ульрих; 1677–1730) oli baltisaksa päritolu kindraladjutant ja laevastiku kaptenkomandör.
Karl Gustav von Ulrich sündis Laitse, Munalaskme ja Lohu mõisniku, meeskohtunik Ewert Gustav von Ulrichi (surnud 1707) ja Agneta von Löweni pojana. Tema noorem vend Jakob Heinrich von Ulrich oli Eestimaa rüütelkonna peamees (1725–1728).
Karl Gustav von Ulrich teenis kolmkümmend aastat Rootsi kuninglikus laevastikus. 1722. aastal juhtis ta Rootsi ebaõnnestunud salajast ekspeditsiooni Madagaskarile ja Aasiasse. Ulrichi juhitud fregatt "Jarramas" koos nelja sõjalaevaga pidi liituma bukanjeeride esindaja Caspar Wilhelm Morgani (Gaspar Guillaume Morgane) 30 laevalise eskaadriga, kuid ilmastiku olude tõttu jõudis Ulrich kokkulepitud kokkusaamiskoha asemel oktoobris 1722 Hispaaniasse Cádizi ja kuna Morgane pärast mõnekuulist ootamist Cádizi ei saabunud otsustas Ulrich, et aastaaeg ei ole Hea Lootuse neemest ümbersõitmiseks sobiv ja pöördus tagasi Rootsi, kus ta sõjanõukogu korraldusel arreteeriti ja ekspeditsiooni nurjamises süüdistatuna pääses vaevu hukkamisest.
1724. aastal kirjutas tema onu, Tallinna asekuberner Friedrich von Löwen (1654–1744) admiral Fjodor Apraksinile tema Vene teenistusse võtmiseks soovituskirja. Vene teenistuses olles aitas ta Tallinnas viitseadmiral Daniel Jacob Wilsteril (1669–1732) planeerida Peeter I-se salajast ekspeditsiooni ümber Aafrika Madagaskari vallutamiseks, baaside rajamiseks India ookeanis ja suhete sõlmimiseks Mogulite impeeriumiga Hindustanis. Selle India ekspeditsiooni peatas Peeter-I ajutiselt sõidukõlbulike laevade puudumise tõttu ja enne oma surma 1725. aasta veebruaris jõudis keiser veel anda juhised Vitus Beringile uue ekspeditsiooni alustamiseks Kamtšatka kaudu.
Karl Gustav von Ulrichile kuulus Lohu mõis.
Ta maeti Tallinnas 1730. aastal.
Admiral Pitka

Taani teenistuses

Admiral Pitka on ehitatud Taanis Aalborgi laevatehases. Laev ehitati Taanis Põhja-Atlandi ja Gröönimaa vetes sõiduks. Seetõttu on laeval ka jääklass. 27. mail 1975 pandi laevale nimeks Beskytteren ('kaitsja'), pardatähiseks sai F340. Vettelaskmine toimus kaks päeva hiljem, sest nimepäeval oli Limfjordis tormi tõttu liiga madal veetase. Beskyttereni üleandmine Taani kuninglikule mereväele toimus 15. detsembril 1975. Taani mereväega liideti Beskytteren 27. veebruaril 1976.

Eesti teenistuses

Alates 2000. aastast kuulus Eesti mereväele. 21. novembril 2000 heisati laeval Eesti lipp ja talle anti nimeks Admiral Pitka Johan Pitka järgi. Admiral Pitka oli mereväe lipulaev. Laev kuulus Miinilaevadivisjoni. 2005. - 2006. aastail oli Admiral Pitka NATO reageerimisjõudude 1. miinitõrjeeskaadri (inglise keeles: Standing NRF Mine Countermeasures Group 1 - SNMCMG1) lipulaev. 
Hoolduseks vajalike rahaliste vahendite puudusel seisis laev 2008. aastast kasutamata. 2013. aastal arvati Admiral Pitka teenistusest välja ning 2014. aasta märtsis laev lammutati BLRT-poolt. Mõningaid seadmeid kasutati hiljem õppevahenditena.
Admiral Pitka vöörisuurtükk on eksponeeritud Eesti Sõjamuuseumis.
Negatiivne arv

Matemaatikas nimetatakse negatiivseks arvuks nullist väiksemat reaalarvu. 
Asjaolu, et arv a on negatiivne, tähistatakse: a < 0. Negatiivsete arvude hulka tähistatakse \mathbb{R}^{-}.
Linda Paberit

Linda Paberit (13. detsember 1904 Särevere vald – 28. juuli 1954 Tartu) oli eesti näitleja.
Linda Paberit oli pärit põllupidajate perekonnast. Ta lõpetas 1926. aastal Draamastuudio teatrikooli. Töötas 1926–1929 ja 1932–1940 Eesti Draamateatris, 1929–1931 Ugalas ning 1931–1932 Endlas. Hiljem töötas rebasekasvatuses.
Lyduokiai mõis

Lyduokiai mõis või Kurėjai mõis (leedu Lyduokių dvaras või Kurėjų dvaras) on endine mõis Leedus Ukmergė rajoonis Lyduokiai vallas Lyduokiais. Mõisakompleks on kohaliku tähtsusega muinsuskaitsealune objekt.

Ajalugu

Lyduokiai mõisa on esmakordselt mainitud aastal 1499, mil selle omanik oli B. Petkevičius. XVII sajandil läks see Dambrauskaste kätte, alates XVIII sajandist kuulus mõis aga Moriconidele. See suguvõsa rajas ka mõisakompleksi.
XIX sajandi lõpus läks mõis Kossakowskite valdusse. Vaitkuškise mõisa omaniku Stanislovase surma järel jagati tema vanavara kollektsioon laiali, uus omanik annetas sealjuures 2277 raamatut ka kohaliku raamatukogu tarbeks. Suur osa mõisa varadest sattus sealjuures Lyduokiai mõisa, sealhulgas 1347 raamatut. Tänapäeval on osa neist raamatutest hoiul Vilniuses Leedu rahvusraamatukogus.
XX sajandi alguses rajasid mõisnikud mõisa põllumajanduskooli. Aastal 1922 jagati suur osa mõisa maadest uusmaasaajatele. Aastal 1931 kolis mõisa peahoonesse kohalik kool, ent kuna vana puidust hoone oli avariilises seisukorras, siis ehitati selle asemeleaastal 1936 uus hoone. Umbkaudu samal ajal asutati mõisale kuuluvas Felinka karjamõisas lindude tõuaretusjaam.

Mõisakompleks

Lyduokiai mõisa peahoone oli ampiirstiilis kõrgel soklil asuv nelinurkse põhiplaaniga hoone. See lammutati uue koolimaja rajamisel aastal 1936. Tegemist oli ainsa puidust ehitisega mõisakompleksis, ülejäänud hooned olid kivist ja on suuremalt jaolt säilinud. Unikaalne on mõisa tall, millega on arhitektuuriliselt kõige sarnasem Žagarė mõisa tall. Säilinud on veel kaks teenijate maja, kaks laohoonet, jääkelder, sepikoda, betoonist trepid, torn ja mesiniku majakese varemed. Mõisakompleksi ümbritseb XIX sajandi keskpaigas rajatud prantsuse park, mille pindala on 7 hektarit. Lisaks on alles mõisakompleksi juurde kuulunud tiigid.
Eesti Loodusfoto

Eesti Loodusfoto on aastal 1993 loodud Eesti kirjastus. 
Eesti Loodusfoto juhataja on Peeter Veromann. Kirjastus asub Tartus.
Kuni 2014. aastani kirjastati Eesti loodusega seotud raamatuid – monograafiaid, erialaajakirju, teatmeteoseid (määrajad ja käsiraamatud), fotoalbumeid ning populaarteaduslikke trükiseid (kalendrid, plakatid, voldikud ja brošüürid jms). Omaette valdkonnaks oli õppekirjanduse kirjastamine – bioloogia ja geograafia õpikud ning töövihikud gümnaasiumile.
Rõuge vana kalmistu

Rõuge vana kalmistu on kalmistu Rõuge kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Rõuge alevikus Rõuge vallas Võru maakonnas.

Ajalugu

Kalmistu pühitseti 1848. aastal. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.

Kirjeldus

Kalmistu pindala on 3,5 ha.
Kalmistul asub II maailmasõjas hukkunute ühishaud ja eesti orelimeistri Tannil Kriisa haud; need mõlemad hauad on eraldi arvele võetud kultuurimälestistena.
Sangaste valla lipp

Sangaste valla lipp on Valga maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Sangaste valla lipp.
Lipp kinnitati 1. märtsil 1994.

Lipu kirjeldus

Sangaste valla lipp on ruudukujuline vapilipp. Sinise kanga alaservast tõuseb valge kolmikmägi, mille kohal kaks kollast ristatud viljapead. Nende kohal kollane üheksaharuline kroon valgete pärlitega harude otstel.
Lipu normaalsuurus on 105×105 cm. Vallavalitsuse kandelipu varras on sinine ning vardaehiseks kuldne viljapea.

Põhjendus

Valgamaa vapivärvides kangal paiknevad tunnused jäädvustavad Sangastele tuntust ja tunnustust toonud sordi- ja tõuaretaja Tartu Ülikooli audoktori krahv Friedrich von Bergi isiku ning elutöö.

Lipu kasutamise kord

Valla lippu kasutatakse Sangaste valla pidupäevadel ja muudel tähtsündmustel ning lipu heiskamise otsustab vallavalitsus.
‘Abd Allāh ibn Yāsīn

‘Abd Allāh ibn Yāsīn (araabia keeles عبد الله ياسين; suri 1059) oli teoloog, almoraviidide sekti rajaja.
Ibn Yāsīn pärines Sanhājah' hõimust. Ta oli malikiitide koolkonna õigusõpetlane ning 1046 kutsus hõimujuht Ibrāhīm ibn Yaḩyā Ibn Yāsīni tema õpetust Sahara lääneosa berberite seas levitama. Sanhājah' hõim oli tollal veel pealiskaudselt islamiseeritud ning harrastasid veel paljusid paganlikke praktikaid. Nõnda jutlustas Ibn Yāsīn Sahara lääneosa Sanhājah' hõimule puritaanlikku ortodoksset sunniitlikku islamit.
Hõimude mässu tõttu pidi ta varjuma lõuna poole, kus ta Senegalis asutas ribāţ'i. Liidus Lamthūnah' hõimu juhi Yaḩyā ibn ‘Umariga suruti mäss maha.
Ibn Yāsīn moodustas nüüd kolmest hõimust almoraviidide võitlusliidu. Liikumise vaimulikuks juhiks sai tema ning sõjaliseks juhiks Yaḩyā ibn ‘Umar. Aastal 1054 vallutati Sijilmāsah, mida valitses Maghrāwah' hõim. Ibn Yāsīn kehtestas puritaanlikku korra, muu hulgas keelati vein ja muusika, mitteislami maksud kaotati ja üks viiendik sõjasaagist nähti ette usuõpetlastele. Islami sellise range tõlgenduse vastu puhkes Sijilmāsah's juba 1055 mäss.
Yaḩyā ibn ‘Umar langes 1056 uue mässu tagajärjel Saharas. Ibn Yāsīn nimetas uueks sõjaliseks juhiks Abū Bakr ibn ‘Umari. See purustas Sijilmāsah', kuid mässu tõstnud kõrbehõimu tal almoraviidide liiti tagasi tuua ei õnnestunud.
Ibn Yāsīn langes 1059 katsel alistada ketserlikku hõimu Atlandi ookeani ääres. Tema haud on Casablanca lähedal.
Koosa raamatukogu

Koosa raamatukogu on raamatukogu Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Koosa külas. Raamatukogu juhataja on Sirje Leini.
Ao kalmistu

Ao kalmistu on kalmistu Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Ao külas. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Kalmistul on muu hulgas II maailmasõjas hukkunute ühishaud (kultuurimälestis nr 5769).
Tērvete (ajalooline piirkond)

Tērvete või Tērvetene (ladina keeles Thervetene, saksa keeles Terwetein) oli semgalite muinasmaakond Lielupe jõgikonna alal. Ala keskus oli Tērvete muinaslinnus, maakonna aladele jäi ka Svētkalns.
Henriku Liivimaa kroonika järgi oli sajandi alguses seal valitsejaks Vesthard. Aastal 1254 määrati maakonna alad Liivi ordule, kes määras sinna ka oma foogti. 
Aastal 1259 tõusid Zemgale maad, nende seas ka Tērvete, ordu vastu üles. Edasistest sündmustest jutustab Liivimaa vanem riimkroonika. Selle kohaselt piirasid Liivi ordu väed 1259./1260. aasta talvel edutult linnust ja sinna varjunud ordu võimu vastu üles tõusnud semgaleid. Kaitsjaid juhtis väepealik nimega Šabis. Järgmisel, 1270. aasta piiramisel õnnestus neil linnus vallutada. Sel ajal kuulus linnus arvatavasti semgali ülikule Nameisisele. Nüüd tegi ordu sellest oma tugipunkti ja ehitas olemasolevaid linnuse kindlustusi võimsamaks. 1279. aastal puhkes ordule kaotusega lõppenud Aizkraukle lahingu järel uus semgalite ülestõus, mille esimene aktsioon oli Tērvete linnuse vallutamine Nameisise juhitud vägede poolt. 1281. aastal piiras Tērvetet orduvägi ja seal olnud semgalid nõustusid taas ordu ülemvõimu tunnistama. Linnust aga ei vallutatud ja see jäi endiselt semgalite valdusse. 1286. aastal rajas ordu otse Tērvete linnuse vastu Svētkalnsi linnuse. Seda asusid ründama žemaidid ja kohalikud semgalid, kuid kui edu ei saavutatud, siis otsustasid nad Tērvete linnuse maha põletada ja teise ülestõusu keskusse, Rakte linnusesse, taanduda.
Sima

Elupaik

Sima on levinud Vaikse ookeani lääneosas Ida-Aasia ranniku lähedal.
Peamiselt elutseb ta parasvöötmes laiuskraadidel 65–58°N kuni 200 meetri sügavuses vees.

Välimus

Sarnaneb värvuselt kisutšiga, kuid musti täppe on rohkem ja need on suuremad. Pulmarüüs sima on musta selja ja tumepunaste triipudega.
Täiskasvanuna kaalub sima 2–2,5 kg (teadaolevalt suurim 10 kg) ja on keskmiselt 50 cm (teadaolevalt suurim 79 cm) pikk.

Eluring

Sarnaselt teiste lõhelastega on sima eluring jagatud mere- ja mageveeperioodideks. Sima elab jões 1–3 aastat, pärast seda rändab ta avamerre ja elab seal 2–3,5 aastat. Avameres toitub sima vähilaadsetest, harvem ka noortest kaladest. 3–7-aastaselt rändavad suguküpsed isendid kudemiseks tagasi jõkke. Ränne tagasi jõgedesse algab simadel varem kui teistel lõhelistel. Pärast kudemist enamik simasid sureb.

Majanduslik tähtsus

Sima nagu teisedki lõhelased on suure majandusliku tähtsusega liik. Vähenõudlikkuse, kvaliteetse liha ja suure produktiivsuse tõttu on see kala vesiviljeluses populaarne.
Alessandro Volta

Alessandro Giuseppe Antonio Anastasio Volta (18. veebruar 1745 Lombardia, Como – 5. märts 1827 Como) oli itaalia füüsik, kes tegi mitmeid avastusi elektri alal. Tema järgi sai nime pingeühik volt.

Eluloost

Alessandro Volta sai hariduse Comos. Aastal 1779 sai temast 25 aastaks Pavia ülikooli professor.
Aastal 1810 tõstis Napoleon ta krahviseisusesse.
Hermann Reier

Hermann Voldemar Reier (13. mai 1878 Vana-Võidu vald, Viljandimaa – 29. oktoober 1951 Narva) oli Eesti tehnikateadlane, arhitekt, insener ja haridustegelane.

Elulugu

Ta oli kooliõpetaja poeg.
Lõpetas 1894 Viljandi linnakooli, 1909 Saksamaal Sterlitzi Tehnikumi elektrotehnika alal ja 1923 Tallinna Tehnikumi ehitusosakonna arhitektuuri haru.
Oli 1894–1896 Viljandimaal Tusti koolis abiõpetaja, 1896–1899 Võru- ja Pärnumaal mõisavalitseja, 1902 Viljandi elektrijaama juhataja, 1902–1903 C. Sebulke masinatehase insener Pärnus, 1903–1921 A. M. Lutheri mööblivabriku insener Tallinnas.
Uuesti oli ta tööstuses: aastatel 1935–1943 Balti manufaktuuri peamehaanik, 1944–1948 "Kawe" ja "Karamelli" kommivabriku peainsener.

Haridus- ja teadustegelasena

Tema juhtimisel kujunes 1918. aastal avatud Eesti Tehnika Seltsi tehnika erikursustest Eesti esimene insenerikool.
Oli 1918–1932 Tallinna Tehnikumi direktor, 1918–1919 ühtlasi masinaehitusosakonna juhataja. Luges seal kujutava geomeetria, masinaõpetuse, meh tehnoloogia ja puidutööstuse kursusi.
Oli tegev eesti keele tehnikasõnavara loomisel. Aastatel 1919–1922 oli ta "Eesti Tehnika Seltsi Ajakirja" peatoimetaja.

Omavalitsustegelasena

Ta oli 1917. aastal Tallinna Linnavolikogu liige.

Majanduskurjategijana

Ta vahistati 16. jaanuaril 1932 ning paigutati järgmisel päeval Keskvanglasse. Teda süüdistati Tallinna Tehnikumi raha kasutamises isiklikuks otstarbeks.

Represseerimine Nõukogude okupatsioonivõimude poolt

Arreteeriti 1948, suri 1951. aastal Narva vangilaagris.

Isiklikku

Tema poeg oli mineraloog Alfred Reier.
Marion Stein

Marion Donata Stein (sünninimi Theresa Pamplamousse Stein; sündinud 18. oktoober 1926 Viin – 6. märts 2014) oli Austria ooperilaulja, kontsertpianist ja endine Harewoodi krahvinna.
Marion Stein oli muusiku Edward Steini tütar.
Marion Steinil oli pikaajaline ja tunnustatud muusikukarjäär.

Isiklikku

29. septembril 1949 abiellus ta George Lascellesiga ning neil sündis kolm poega: David, viskont Lascelles, James Lascelles ja Jeremy Lascelles
Abielu lõppes 1967 lahutusega ning samal aastal abiellus George uuesti. Marioni teiseks abikaasaks sai 1973 poliitik Jeremy Thorpe.
Isernhagen

Sõpruslinnad

Sõpruslinnad on Peacehaven Ida-Sussexis, Épinay-sous-Sénart Prantsusmaal, Suchy Las Poolas ja Tamási Ungaris.

Nimi

Esimene osa nimest Isernhagen tuleb sõnast Yser või Yserne, mis tähendab 'rauda'. Keskajal leiti Wietze jõe madalikult raudkivi. Seda sulatati kohapeal ja kasutati ehitusmaterjalina. Lõpp Hagene või Hagen kirjeldab metsasalu või haritava maa tarastamist, tavaliselt loomade eemalhoidmiseks põllumaast.
Ilja Abdurahmanov

Ilja Abramovitš Abdurahmanov (vene keeles Илья Абрамович Абдурахманов), tadžikipäraselt Ilja Abdurahmonov, ka Ilja Ben Avraam Abdurahmanov (10. november 1923 Dušanbe – 2003 Iisrael) oli juudi päritolu Tadžikistani maalikunstnik (akvarellist, monumentalist). 
Abdurahmanov õppis Leningradi kõrgemas kunsttööstuskoolis, kus diplomitööna valmis tal Tadžikistani Riikliku Ooperi- ja Balletiteatri laemaalingu projekt. Aastatel 1950–1952 töötas ta õppejõuna Dušanbe kunstikoolis. 
Abdurahmanov oli NSV Liidu Kunstnike Liidu liige ja valitud Tadžikistani Kunstnike Liidu juhatuse liikmeks.
Alates 1992. aastast kuni oma surmani elas ta Iisraelis.

Isiklikku

Tema vend on maalikunstnik Mihhail Abdurahmanov.