google/wiki40b huggingface dataset:
Redžep-paša torn

Redžep-paša torn (Serbia keeles: Реџеп–пашина кула у Жепи) on ajalooline kivist torn või torni tüüpi linnus Žepa jõe vasakul kaldal, Rogatica vallas, Serblaste Vabariigis. Selle rajamisaastast täpsemad andmed puuduvad. Tornitüüp on aga levinud Bosnias  XVII sajandist alates, mil XIX sajandi alguses oli rohkem kui kakssada sellist rajatist, mis oma klassikaliselt Osmani stiilselt välimuselt on Ottomani perioodi ainelise kultuuri pärandeid. Kuna hoone keldris on olnud vangitürm, on seda ajaloolist tornilinnust peetud feodaalide rajatud kaitseehitisiks alistatud talupoegade ülestõusude vastu. Samuti see on olnud läänimaadele saabunud maaomaniku  eluasemeks, millele viitavad ülemise korruse aknad ja kamina olemasolu.
Redžep-paša torn kuulutati rahvusmälestiseks märtsis 2007. aastal.

Torni kirjeldus

Redžep-paša torn on kuppelkatusega kolmekorruseline hoone, mis on ehitatud täpselt lõigatud lubjakiviplokkidest. Akende ja usteaugud on tehtud tahutud kiviplokkidest, laed olid puidust. Kohaliku kivimaterjali värvus varieerub alumiste hooneosade valgest ülemiste pruunikaspunaseni. Torni seinad on ehitatud sissepoole kaldega umbes 4 kraadi. Katus oli puidust konstruktsiooni ja sindlitega ning selle sfäärilise kolmurga (või püramiidi) kujulise kivist kupli keskkoha kõrgus on umbes 4,50 m.
Torni põhi on nelinurkne 1959. aastast pärinevate välismõõtudega 6,54 x 6,65 m. Keldriseinte paksus on umbes 1,10 m. Tornil on koos keldriga neli korrust ja igal korrusel oli üks tuba. Korruste seinte paksus on umbes 90 cm ja esimese korruse kõrgus umbes 2,20 m. Arhitektuuriliselt laheduselt kahe esimese korruse ruume kasutati kaitse eesmärgil ja kolmas korrus oli mõeldud eluasemeks, sest siin on neljas seinas aknad ning lõunapoolses rõdu ja läänepoolses kamin. Ida- ja põhjapoolses seinas olevad ristkülikukujulised aknad on mõõtmetega 47 x 74 cm. Läänepoolsete akende vahele on ehitatud kamin, mille kivist korstna kõrgus on üle 5 m. 
Redžep-paša tornis on olnud kaks tulekahju. II maailmasõja ajal tsiviilpõgenikud leidsid siit pelgupaiga, mil torn sai pommitamise ja sellest süttinud tulekahju tagajärjel kannatada. 1969. aastal ajalooline tornlinnus vahepeal restaureeriti. Viimase sõja ajal Bosnias ja Hertsegoviinas torni kõik puidust osad, sealhulgas põranda ja lae talad ning katusekonstruktsioon hävisid tulekahjus juulis 1995. aastal.
Arnold Alšvang

Arnold Alšvang (vene keeles Арнолд Александрович Алшванг; 1. oktoober (vkj 19. september) 1898 Kiiev – 28. juuli 1960 Moskva) oli Ukraina muusikateadlane, aastast 1944 doktor.
Alšvang õppis Kiievi Konservatooriumi Heinrich Neuhausi klaveriklassis, mille lõpetas 1920. ja Boleslav Javorski kompositsiooniklassis, mille lõpetas 1922. aastal.
Aastatel 1919–1921 oli ta Kiievis sõjaväe muusikakooli juht. 1923–25 oli ta Kiievi ja 1930–34 Moskva Konservatooriumis lektor ja õppejõud. Alšvang on komponeerinud ka muusikat, kuid rohkem on ta tuntud muusikaajalooliste uurimuste autorina. Alšvangilt on raamatuna ilmunud Claude Debussy (1935), Aleksandr Skrjabini (1945), Ludwig van Beethoveni (1959), Pjotr Tšaikovski (1959) ja Dmitri Šostakovitši biograafiad.
Eesti keeles on 1957. aastal ilmunud Alšvangi "Beethoven" (Eesti Riiklik Kirjastus; tõlkija Arnold Ravel), samuti Jossif Kunini "Tšaikovski" (Punane täht, 1963; tõlkija Vello Tarnaste), mille eessõna on kirjutanud Alšvang.
Suuruluk

Suurulukiteks nimetatakse Eestis suuri jahiulukeid.
Neile tohib jahti pidada suuruluki jahilubade alusel jahiajal.
Suurulukitest on Eestis arvukaim metskits, kelle arvukuseks hinnatakse umbes 60 000 isendi ringis. Talle järgnevad metssiga umbes 20 000 isendiga ja põder umbes 12 000 isendiga. Metskits ja metssiga on Eestis ka enimkütitud jahiulukid.
Eesti Teadusajakirjanike Selts

Eesti Teadusajakirjanike Selts (varem ka Eesti Teadus- ja Keskkonnaajakirjanike Selts) on Eesti teadusajakirjanikke ühendav selts, mis asutati 1990. aastal.
2010. aastast on seltsi esimees on Priit Ennet. 2012. aasta märtsi seisuga oli seltsil 18 liiget.
Alates 2011. aastast annab selts välja Teadusajakirjanduse sõbra auhinda.
Manuel Torre

Manuel Soto Loreto, tuntud nime Manuel Torre all (5. detsember 1878 Jerez de la Frontera – 1933 Sevilla), oli mustlasest flamenkolaulja.

Elukäik ja loominguline tegevus

Hüüdnime "Torre" ('torn' hispaania keeles) sai ta oma Algecirasest pärit isalt, kes oli samuti flamenkolaulja. Tema oli selle nime saanud oma väga pika kasvu tõttu. Mõne allika väitel aga oli Manueli teine perekonnanimi hoopiski Leyton, mitte Loreto, mis oli tema abikaasa nimi. See on tavatu, sest Hispaanias pannakse lastele tavaliselt kaks perekonnanime, esimene on isa esimene perekonnanimi ja teine on ema esimene perekonnanimi.
Manuel alustas lauljakarjääri Jerez de la Frontera kohvikutes ehk café cantante'des. Juba 1902 sooritas ta läbimurde Sevillas ja 1909. aastal debüteeris Madridi café cantante's Café del Gato.
Karl V palees Granadas peetud 1923. aasta muusikafestivalile kutsus ta endaga koos esinema La Niña de los Peinese.
1926. aastal osales ta cantaor Manuel Vallejo mälestuskontserdil Teatro Pavónis Madridis.
Ta on lindistanud ligikaudu 25 lugu, mille hulgas on soleá'sid, seguiriya'sid, fandango'sid, bulería'sid, malagueña'sid, flamenkotangosid, petenera'sid, saeta'sid.
Ta oli esimene, kes lõi Los campanilleros'est flamenkoliku versiooni. Selle tegi hiljem populaarseks La Niña de la Puebla.
Tal oli palju sugulasi, nagu Bernarzo Vázquez, Las Chamorro, Celede Juana, Joseito Vázquez ja Juan Antonio, kellest said samuti flamenkoartistid.
Uno Kajak

Uno Kajak (9. mai 1933 Tartu – 10. august 2019) oli eesti ja Nõukogude Liidu kahevõistleja, suusahüppaja ja treener. Teda peetakse Eesti kahevõistluse isaks . 
Ta lõpetas 1948. aastal Rakvere 2. algkooli, 1951. aastal Tallinna Kehakultuuritehnikumi ja 1956. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 
Kajak hakkas sportima juba 7-aastaselt (1940. aastal). 
1956. aastal sai ta Cortina d’Ampezzo taliolümpiamängudel 26. koha. 
Aastatel 1951–1962 tuli ta Eesti meistrivõistlustel suusahüpetes 4 korda Eesti meistriks ning võitis 1 hõbe- ja 2 pronksmedalit; kahevõistluses tuli aga 3 korda Eesti meistriks ning võitis 1 hõbe- ja 1 pronksmedali, lisaks võitis hõbemedali 4 × 10 km teatesuusatamises. 1964. aastal tuli Eesti meistriks suvises kahevõistluses.
Eduard Rang

Eduard Rang (6. juuni 1910 Riia – ?) oli eesti fotograaf.
Ta tegutses fotograafina Viljandis nii enne kui ka pärast II maailmasõda.
Ta oli Käsitööstuskoja graafikatööstuse sektsiooni liige.
Stein Winge

Stein Winge (sündinud 10. novembril 1940 Oslos) on norra draama- ja ooperilavastaja.
Ta on maalikunstnik Sigurd Winge poeg.
Ta sai näitlejahariduse, kuid sai tuntuks "Hamleti" lavastusega Trøndelag Teateris. Aastatel 1971–1976 töötas ta Rahvusteatris, 1976. aastast Den Nationale Scenes, seejärel on olnud vabakutseline lavastaja, kuid on töötanud Teatret på Torshovi kunstilise juhina (1982–1987), Rahvusteatri juhina (1990–1992) ning Den Norske Opera pealavastaja ning kunstilise nõuandjana (1999. aastani).
Ta on üks tunnustatumaid norra lavastajaid, draama- ja ooperiteatri uuendaja, kes on silma paistnud muu hulgas Bertolt Brechti ja William Shakespeare'i näidendite lavastajana. Ta lavastas Los Angeles Theater Centeris "Kuningas Leari" Espen Skjønbergiga peaosas.

Isiklikku

Aastal 1964 abiellus ta näitleja Kari Onstadiga.
Juulirevolutsioon

Juulirevolutsioon ehk 1830. aasta Prantsuse revolutsioon (prantsuse keeles Trois Glorieuses 'Kolm hiilgavat [päeva]') oli 27.–29. juulil 1830 Prantsusmaal toimunud ülestõus, millega kukutati Bourboni dünastiast kuningas Charles X ning troonile pääses tema kauge sugulane, Orléansi hertsog Louis-Philippe (kuningana Louis-Philippe I).
Revolutsiooni ajendiks olid 25. juulil 1830 välja antud juuliordonnantsid, millega Charles X saatis laiali äsja valitud Saadikutekoja, piiras valimisõigust, keelates kodanlastel kandideerida parlamenti, vähendas saadikute arvu ja piiras ajakirjandusvabadust, kehtestades eeltsensuuri.
27. juulil algas Pariisis ülestõus, mis lõppes 29. juulil võiduga. Võimule tuli ajutine valitsus eesotsas pankur Jacques Laffitte'i ja markiis Gilbert du Motier de La Fayette'iga.
Charles X loobus 2. augustil troonist koos oma vanema poja Louis Antoine. Kuningapere ainus elusolev meessoost liige peale nende oli Charlesi noorema poja 10-aastane poeg Henri, keda aga peeti liiga nooreks, et trooni talle anda. Orléansi hertsog Louis-Philippe kuulutati 31. juulil asevalitsejaks ja 7. augustil kuningaks. Ta nõustus valitsema konstitutsioonilise monarhina. Eksiilis hakkas Louis aga nimetama ennast õigusjärgseks Prantsuse kuningaks Louis XIX-ks ja pidas end selleks surmani 1844. Seejärel pidas tema vennapoeg Henri end õigusjärgseks Prantsuse kuningaks Henri V-ks kuni oma surmani 1883. Kummalgi neist polnud lapsi ja nii suri Bourbonide dünastia Prantsusmaal välja.
9. augustil 1830 kehtestati uus, 1814. aasta omast liberaalsem põhiseadus. Algas juulimonarhia.
Juulirevolutsioon innustas põhjanaabreid belglasi Belgia revolutsioonile, mille tulemusel Belgia iseseisvus Hollandi võimu alt. Peale selle korraldati ebaõnnestunud ülestõus Itaalias ja Poolas.
Juulimonarhia ei osutunud prantslaste seas kuigi populaarseks ja 1848. aasta revolutsiooniga see lõpetati. Louis-Philippe kukutati ja ta jäigi viimaseks Prantsuse kuningaks. Prantsusmaal kehtestati Teine vabariik.
Juulirevolutsioon inspireeris Eugène Delacroix'd looma tuntud maali "Vabadus viib rahva barrikaadidele".
Mainzi kuurvürstkond

Ajalugu

Piiskopitool rajati Vana-Rooma aegadel Mainzi linnas, mis oli Rooma provintsipealinn Moguntiacum, kuid amet muutus tõeliselt tähtsaks pärast ülendamist peapiiskopkonnaks aastatel 780-782. Esimesed piiskopid enne 4. sajandit on legendaarsete nimedega, alustades Crescensist. Esimene kindlalt tõendatud Mainzi piiskop oli Martinus aastal 343. Mainzi kiriklikku ja ilmalikku tähtsust dateeritakse alates Püha Bonifatiuse saamisest piiskopitoolile aastal 747. Bonifatius oli varem olnud peapiiskop, kuid piiskopitoolile tuli see au alles tema järglase Lulluse ajal.
Kuurvürstkonna territoorium koosnes mitmest hajutatud territooriumist: Mainzi-äärsed maad Reini mõlemal kaldal; territoorium piki Maini jõge Frankfurdist ülesvoolu (sealhulgas Aschaffenburgi kreis); Eichsfeldi piirkond Alam-Saksis ja Tüüringis; ning territoorium Erfurdi ümbruses Tüüringis.
Nagu üldiselt Saksa-Rooma riigis, erines vürstliku piiskopkonna või peapiiskopkonna territoorium sellest, mis vastas piiskopkonnale või peapiiskopkonnale, mis oli puhtalt vürstliku piiskopi või peapiiskopi vaimulik jurisdiktsioon. Varauusajal oli Mainzi peapiiskopkond (vaata kaarti allpool) suurim kiriklik provints Saksamaal, hõlmates Mainzi ja 10 abipiiskopkonda.
Aastal 1802 kaotas Mainz oma peapiiskopliku olemuse. Ilmalikustamistega, mille kaaslaseks oli 1803. aasta Reichsdeputationshauptschluss (Saksamaa mediatisatsioon), koliti kuurvürsti Karl Theodor von Dalbergi tool Regensburgi ja kuurvürstkond kaotas oma vasakkalda territooriumid Prantsusmaale, paremkalda alad piki Maini Frankfurdist allavoolu Hessen-Darmstadti ja Nassau vürstidele ning Eichsfeldi ja Erfurdi Preisi kuningriigile. Dalberg säilitas Aschaffenburgi ala kui Aschaffenburgi vürstkonna. Aastal 1810 ühendas Dalberg Aschaffenburgi, Frankfurdi, Wetzlari, Hanau ja Fulda, et moodustada aastal 1810 uus Frankfurdi suurhertsogkond. Dalberg astus tagasi aastal 1813 ja 1815. aasta Viini kongressiga jagati tema territooriumid Baieri kuningriigi, Hessen-Kasseli kuurvürstkonna, Hesseni suurhertsogkonna ja Frankfurdi vabalinna vahel.
Tänapäevane Mainzi piiskopkond asutati aastal 1802, kui Mainz kaotas oma peapiiskopkonna seisuse ja muutus vaid piiskopkonnaks Prantsusmaa territooriumil. Aastal 1814 ulatus selle jurisdiktsioon üle Hessen-Darmstadti territooriumi.
Paunküla vald

Paunküla vald (saksa keeles Paunküll) oli vald Harjumaal Kose kihelkonnas. Vald eksisteeris 1870–1891 ja siis liideti see vald Triigi vallaga.
Lüps

Lüps ehk lüpsmine on looma (lüpsilooma) udarast piima väljutamine kas käsitsi või lüpsiseadmega (masinlüps). 
Lüpstud on nt lehmi, kodukitsi, uttesid, märasid.
Nikolai Rootsi

Nikolai Rootsi (ka Friedrich Nikolai Rootsi, ristinimi Friedrich; 16. aprill 1888 Tartu – 4. detsember 1974 Lund) oli Eesti ja Rootsi põllumajandusteadlane.

Elulugu

Nikolai Friedrich Rootsi oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1908 Tartu Aleksandri Gümnaasiumi ja 1914 Tartu Ülikooli agronoomina; põllumajandusdoktor (1927, TÜ), väitekiri "Untersuchung über die Beziehungen einiger Wachstumsbedingungen zu den Gewichtsmengen der Wurzelrückstände und Schwankung derselben in oberer Bodenschicht bei den wichtigsten landwirtschaftlichen Kulturpflanzen in Estland". 
Oli 1912–1918 TÜ katsepõldude ja -aedade juhataja ja 1914–1918 ökonoomika kabineti vanemassistent, 1918–1920 Voroneži Ülikooli agronoomia kabineti vanemassistent, 1920–1923 Vahi põllu- ja aiatöökooli õpetaja. 
Ta töötas aastatel 1923–1944 Tartu Ülikoolis. Oli 1923–1927 TÜ taimekasvatuse dotsent, 1927–1929 erakorraline professor ja 1929–1944 korraline professor, ühtlasi Raadi taimebioloogia katsejaama juhataja, 1940–1944 põllumajandusteaduskonna dekaan. 
Töötas 1944–1952 Saksamaal Weihenstephani õppe- ja uurimisasutuses (Institut für gärtnerische Züchtungsforschung) ning 1952–1962 Rootsis Alnarpi Instituudi (Lantbrushögskola) puuvilja- ja marjade osakonnas uurijana.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: tähtsamate põllukultuuride (talirukis, tali- ja suvinisu, kaer, oder, hernes, suvivikk, kartul) sordivõrdluse, bioloogia ja agrotehnika küsimused, uute põllukultuuride (mais, päevalill, lupiin, söödakapsas, suhkrupeet, lutsern, valge mesikas, kesakultuurid) katsetamine.
Ujurlutiklased

Süstemaatika

Ujurlutiklasi on teada umbes 20 perekonda 5 alamsugukonnaga.
Rootsi Instituut

Rootsi Instituut (Svenska institutet, SI) on Rootsi riigiasutus, mis tegeleb Rootsi kohta info levitamisega maailmas. Asutuse üks funktsioone on edendada ka Rootsi rahvusvahelist koostööd kultuuri, hariduse, teaduse valdkonnas. Instituut asutati 1945. aastal.
Karakalpakkia

Haldusjaotus

Jaguneb 15 rajooniks. Vabariigis on 12 linna ja 14 alevit.

Loodus

Karakalpakkiasse jääb Üstirti platoo idaosa, Kõzõlkumi kõrbe lääneosa ning Amudarja delta.
Karakalpakkia kliima on tugevalt kontinentaalne. Jaanuari keskmine temperatuur on –5 °C, juulis 27 °C. Sademeid on aastas ainult 100 mm.
Ainus jõgi on Amudarja. Kunagi jõge ümbritsenud lammimetsad on enamjaolt maha raiutud ning asendatud põldude ja karjamaadega.
Väljaspool jõge ümbritsevat Horezmi oaasi valitseb kõrb.

Looduskaitse

Araali järve seisund on katastroofiline. Teda toitnud Amudarjast juhitakse nii palju vett niisutamiseks põldudele, et järve see enam ei jõua. Järve pindala on alates 1960. aastatest vähenenud kolm korda. Näiteks endine sadam Mo‘ynoq (Mojnak) asub nüüd mitu kilomeetrit kaldast eemal.

Energeetika

Taxiatoshi elektrijaam.

Põllumajandus

Ainuvõimalik on niisutuspõllundus. Kasvatatakse puuvilla, riisi, lutserni, puuvilju; loomadest karakullilambaid, veiseid ja kaameleid. Valmistatakse siidi.

Tööstus

Peamisteks tööstusharudeks on puuvilla puhastamine, puuvillaseemneõli ning puuvillase riide valmistamine, ehitusmaterjalide tootmine ning metallitöötlemine.

Transport

Amudarja on laevatatav jõgi.
Karakalpakkiat läbib raudtee Usbekistanist Kasahstani kaudu Venemaale.

Ajalugu

Keskajal kuulus Karakalpakkia Horezmi riiki.
Venemaa koosseisu läksid Karakalpakkia alad aastal 1873. 1925 sai Karakalpakkiast autonoomne oblast Vene SFNV-sse kuulunud Kasahhi ANSV koosseisus. 1932 viidi Karakalpaki autonoomne oblast Kasahhi ANSV koosseisust Karakalpaki ANSV-na Vene SFNV koosseisu. 1936. aastast kuulus Karakalpaki ANSV Usbeki NSV-sse.
Kullo Lastegalerii

Kullo Lastegalerii on Tallinnas aadressil Kuninga tänav 6 asuv laste töid eksponeeriv kunstigalerii. Galeriid haldab huvikeskus Kullo.
Galerii asub 14. sajandil ehitatud majas. Galerii avati 1983 ja tollal kandis see nime Laste Loomingu Maja. 1993 nimetati Laste Loomingu maja ümber Kullo Lastegaleriiks.
Galeriis toimuvad iga aasta kevadel Kullo Kunstiringide aastanäitused.
Paunaka keel

Kõnelejate arv

Paunaka keel on liigitatud kriitiliselt ohustatud keelte hulka. Selle keele kõnelejaid on 10 ja leidub ka neid, kes osaliselt keelt valdavad, kuid kõik on vanemad kui 50 aastat. Keele edasiandmine on lõppenud juba palju aastaid tagasi, seega on raske kasutada seda igapäevases suhtlemises.
Paunaka keel on lähedalt suguluses teiste Boliivias kõneldavate lääne-aravaki keeltega, milleks on paikoneka keel, baure keel ning moxo keeled: trinitario keel ja ignaciano keel.

Foneetika

Paunaka keeles on 13 kaashäälikut ja 4 täishäälikut.

Kirjaviis

Paunaka keel kasutab ladina kirjaviisi.
Leektemperatuur

Leektemperatuur on õli või muu põlevvedeliku kuumutamisel madalaim temperatuur, mille juures vedeliku pinnalt eraldunud aurude ja õhu segunemisel tekib kokkupuutel lahtise leegiga plahvatus. Leektemperatuuri saavutamisel vedelik ise veel ei sütti.
Isehäälestumine

Isehäälestumine (Plug and play, lühend PnP) on arvuti oskus tuvastada ja seadistada uut riistvara automaatselt – ilma et kasutaja peaks seadet enne füüsiliselt seadistama. Plug and play võeti IBM-ühilduvates arvutites kasutusele alates Windows 95-st. Apple on oma Macintoshi arvutites alati toetanud võimalust automaatselt riistvara tuvastada ja installida.

Seadmepuu

PnP säilitab seadmepuu, mis sisaldab informatsiooni kõikide süsteemiga ühendatud seadmete kohta. Igal alglaadimisel koostatakse uus puu, mida uuendatakse pidevalt. See tähendab, et iga seadme eemaldamine või lisamine on kohe seadmepuus näha. Seadmepuu on hierarhiline, kus ühendatud seadmed asuvad kõige madalamal tasemel. PnP kasutab seadmepuu hierarhiat, et kindlaks teha, kas kindla seadme eemaldamine mõjub kuidagi ka teistele seadmetele ning kas see on turvaline. Seda hierarhiat on võimalik Windowsis näha seadmehalduris (Device Manager), kui valida vaade, kus saab kuvada seadmeid ühenduse järgi.

Muud kasutusalad

Ka teised tööstusharud kasutavad terminit Plug and play sarnaste omadustega seadmete kirjeldamiseks. Näiteks tarvitatakse seda kõik-ühes-videomängude seadmete kirjeldamisel. Tihti kasutatakse sellistes seadmetes sama toote vanemate generatsioonide riistvara ja tarkvara, sest seda on suhteliselt odav taastoota. Riistvara ja tarkvara on koondatud koos kontrolleriga üheks tervikuks ning seda saab teleriga ühendada ja esitada ilma lisavarustuseta.

PnP Linuxis

Linuxil on varem olnud PnP-ga tõsiseid probleeme, aga nüüdseks on enamik neist lahendatud. Kõik sõltub loomulikult kerneli koostamisel tehtavatest valikutest. Linuxis teeb traditsiooniliselt iga seadme draiver ise teatud madalatasemelise seadistamise. See oli üsna keeruline kuni ajani, mil Linux varustas kernelit tarkvaraga, mis draiverite töö lihtsamaks muudab. Nüüd tegelevad draiverid ikka seadistusega, aga nad teevad seda Linuxi abiga, kus võivad õiged seaded/konfiguratsioonid juba olemas olla.
Leides oma seadme, pärivad draiverid, millistele aadressidele ja katkestusnõuetele nad on määratud, ning tavaliselt nõustuvad sellega. Aga draiveril on võimalik kerneli varustatud käskudega aadresse ka muuta. Loomulikult ei aktsepteeri kernel aadresse, mis on juba välja jagatud või millega seade ei ühildu.
Maksim Podholjuzin

Levadia

Podholjuzin tegi oma Levadia debüüdi 2009. Oma esimese Meistriliiga tiitli Levadiaga võitis ta 2013
5. detsembril 2014 määras Eesti Jalgpalli Liit Podholjuzinile 2-aastase mängukeelu mängutulemustega manipuleerimise eest. 7. detsembril 2015 otsustas Eesti Jalgpalli Liidu distsiplinaarkomisjon muuta Podholjuzini karistust ning määrata uueks karistuseks katseaja kuni 8. detsembrini 2017.
9. veebruaril 2016 taasliitus Podholjuzin Levadiaga.

Koondisekarjäär

Oma ainsa mängu koondises tegi Podholjuzin 5. märtsil 2014 sõpruskohtumises Gibraltari vastu.
Jussi Adler-Olsen

Carl Valdemar Jussi Henry Adler-Olsen (sündinud 2. augustil 1950 Kopenhaagenis) on taani kirjanik.
Jussi Adler-Olsen on õppinud meditsiini, sotsioloogiat, politoloogiat ja filmikunsti. Ta on olnud tegev kirjastuse juhatajana, oli Taani rahuliikumise koordinaator ja DK Technologies A/S juhatuses.

Looming

Tema esimene triller "Alfabethuset" ilmus 1997. aastal.
Edu saavutas ta 2007. aastal ilmunud kriminaalromaaniga "Kvinden i buret" (eesti keeles "Naine puuris", Pegasus 2014). See oli Carl Mørcki eriosakonna Q sarja esimene raamat.
David Luiz

Koondisekarjäär

David Luiz tegi debüüdi Brasiilia jalgpallikoondises 10. augustil 2010, kui mängiti USA jalgpallikoondisega. Brasiilia võitis 2:0. 2014. aasta MM-il lõi David Luiz kaks väravat: kaheksandikfinaalis Tšiili ja veerandfinaalis Colombia vastu.
Hummuli lahing

Lahing

Vene korpus läks Sangastes asuva Rootsi välikorpuse vastu, mis taandus 28. juulil (17. juulil; 18. juulil) üle Väikse Emajõe Hummuli mõisa juurde. Sama päeva õhtul suutsid venelased 4000-mehelise eelväega (kolm polku ja kasakad, kalmõkid ja tatarlased) end jõe läänepoolsel küljel kindlustada.
Järgmisel päeval toimunud lahingus ei suutnud Rootsi väed vene eelväega liitunud põhiväge likvideerida ja venelaste vasturünnakul said hävitavalt lüüa, mille tulemusena Rootsi väed põgenesid Pärnu.
Rootslased kaotasid lahingus 3500 meest, venelased 1500.
Wolfgang Behrendt

Isiklikku

Wolfgang Behrendti poeg Mario on samuti tuntud Ida-Saksamaa poksija.
Aili Miks

Aili Miks (neiuna Über, sündinud 27. märtsil 1937 Alutagusel) on ajakirjanik, koduloolane ja kultuuritegelane.
Aili Miks on lõpetanud Tartu Ülikooli bibliograafia eriala. Ta töötas Otepää raamatukogu juhatajana aastatel 1958–1964, Valgamaa ajalehe korrespondendina aastatel 1964–2002, tegi kaastööd Otepää Teatajale ja oli selle toimetaja aastatel 1989–1996, seejärel keeletoimetaja.
Irina Simagina

Irina Simagina (sündinud 25. mail 1982 Rjazanis) on Venemaa kergejõustiklane (kaugushüppaja).

Isiklikku

Irina Simagina on 171 cm pikk ja kaalub 56 kg.
Indrek Olt

Indrek Olt (sündinud 5. märtsil 1976 Tallinnas) on Eesti viiulimeister.
Ta tegeleb poogenkeelpillide valmistamise, restaureerimise ja parandamisega. Tema töökoda asub Nõmme linnaosas Tallinna Muusikakeskkooli lähedal.
Vaado Sarapuu

Vaado Sarapuu (sündinud 22. augustil 1944 Tallinnas) on eesti muusik, produtsent ja režissöör.
Anto

Anto on mehenimi.