Nicolaus IV

Suhted Sitsiiliaga

Nicolaus IV taotles Sitsiilia jäämist Anjou dünastia valdustesse, kuigi 1282 toimunud Sitsiilia vespriga oli dünastia troonilt kukutatud ja troon läinud Aragóni dünastia kätte.
Paavst püüdis moodustada sõjalist liitu Kastiilia ja Prantsusmaa vahel Aragóni vastu. Ta tühistas Canfranci rahulepingu ja kroonis 29. mail 1289 Rietis Sitsiilia kuningaks Carlo II. Kui Aragóni päritolu Sitsiilia kuningas Jaime tungis Lõuna-Itaaliasse, üritas paavst finantseerida sõjaretke tema vastu.
Paavst tunnustas augustis 1289 Inglise kuninga Edward I vahendusel saavutatud rahulepingut. Ta vabastas Aragóni kuninga Alfonso III ekskommunikatsioonist, kui kuningas lubas mitte abistada oma venda Jaimet, kes Alfonso III surma järel 18. juunil 1291 sai aga ise Aragóni kuningaks.
Paavst saatis 23. märtsil 1290 kardinal Benedetto Caetani (hilisem paavst Bonifatius VIII) legaadiks Sitsiiliasse.

Suhted Hiinaga

Nicolaus IV saatis 1289 Hiinasse misjoneerima frantsiskaani munga Giovanni di Monte Corvino.

Suhted Inglismaaga

Inglismaa kuningas Edward I saatis saadikuks Rooma Dublini peapiiskopi William Houghtoni, kellele paavst andis 10. novembril 1289 kirja Inglismaa kohta.

Suhted Portugaliga

Nicolaus IV kinnitas 1289 Portugali kuninga Dinizi ja piiskoppide vahelise kokkuleppe. Ta saatis 2. märtsil 1289 legaadina Portugali kardinal Benedetto Caetani (hilisem paavst Bonifatius VIII).

Suhted Saksamaaga

Nicolaus IV taasalustas läbirääkimisi Saksa kuninga Rudolf I-ga tema kroonimise üle Saksa-Rooma keisriks, kuid Rudolf suri 15. juulil 1291.

Suhted Ungariga

Nicolaus IV taunis 1290, et Saksa kuningas Rudolf I määras Ungari valitsejaks oma poja Albrechti. Paavst kuulutas Ungari oma vasalliks ja läänistas selle Sitsiilia kuningaks kroonitud Carlo II-le.

Ristisõja kavandamine

Nicolaus IV kutsus 1289 ja 1291 korraldama ristisõda Lähis-Idas, kuid Euroopa valitsejad polnud ristisõjast huvitatud.

Nicolaus IV ja Eesti

Nicolaus IV sätestas 16. veebruaril 1290 Tartu piiskopile volituse anda absolutsiooni neile, kes olid vaimulikke halvasti kohelnud.

Sisepoliitika

Nicolaus IV valiti Rooma senaatoriks. Ta edutas kuurias ja Kirikuriigis Colonna suguvõsa liikmeid ja 1290 määrati Giovanni Colonna Rooma senaatoriks.
Ta saatis 1288 dominiiklase Jacopo de Voragine legaadiks Genovasse, et ta vabastaks linnriigi interdiktist, vastukaaluks määras paavst munga Genova peapiiskopiks.

Suhted kiriku institutsioonidega

Nicolaus IV sätestas 18. juulil 1289 avaldatud bullas "Coelestis altitudo", et pool Püha Tooli sissetulekutest peab minema kardinalide kolleegiumile.
Ta tunnustas 17. augustil või 18. augustil 1289 frantsisklaste tertsiaaride ordu reegleid.
Ta teatas 1289 prelaatidele, et nad lubaksid Saksa ordu esindajaid oma kirikute juurde.
Ta saatis Montepulciano Agnese assisteerima Proceno kloostri rajamist ja määras ta kloostri prioriks.

Teoloogilised vaidlused

Nicolaus IV mõistis 1290 hukka apostoolikute liikumise.
Ta mõistis hukka Roger Baconi õpetuse.

Misjon

Nicolaus IV saatis misjonäre Hiinasse, Bosniasse, Bulgaariasse, Serbiasse, Etioopiasse ja Pärsiasse.
Ta saatis Pärsia kristlastele 1288 bulla "Habet carissima filia". Ta saatis 1291 Pärsia il-khaani naisele bulla "Gaudemus in Domino".
Ta nõudis 1291 avaldatud bullas "Pastoralis officii" mongoli valitsejatelt, et nad asuksid katoliku kiriku osadusse.

Suhted juutidega

Nicolaus IV avaldas 5. septembril 1288 bulla "Turbato corde", milles keelas katoliiklastel võtta omaks judaismi.

Nicolaus IV kultuuriloos

Nicolaus IV lasi Rooma Santa Maria Maggiore kiriku lähistele rajada uue paavstipalee.
Tema ajal renoveeriti Roomas Lateraani basiilikat ja Santa Maria Maggiore kirikut, mille apsiidil on teda kujutatud.
Ta tunnustas 1289 Montpellier', 1290 Macerata ja 9. augustil 1290 Coimbra ülikooli rajamist. Ta ähvardas katkestada kõrghariduse andmise Padovas, nõudes kohalikelt munitsipaalametnikelt, et nad võtaksid 15 päeva jooksul tagasi õppejõududele määratud karistused.
Ta teatas 1292, et kõik Bologna ülemdiakoni poolt doktorikraadi saanud isikud võivad õpetada igal pool ilma kohalike võimude tunnustust vajamata.
Tema hauamonumendi püstitas 1574 Rooma Santa Maria Maggiore kirikus Domenico Fontana.

Surm

Nicolaus IV suri 4. aprillil 1292 Roomas Santa Maria Maggiore kiriku lähedale rajatud paavstipalees ja maeti Santa Maria Maggiore kirikusse.