google/wiki40b huggingface dataset:
Furfurool

Välimus

Värskelt saadud furfurool kujutab endast värvitut, tugevalt valgustmurdvat ja meeldiva rukkileiva lõhnaga vedelikku. Õhu käes ja eriti valguse ning temperatuuri mõjul muutub furfurool järk-järgult tõrvaseks, omandades alguses õlgkollase, seejärel aga tumepruuni ja peaaegu musta värvitooni. Furfurooli tõrvaseks muutumine aeglustub olulisel määral tema säilitamisel pimedas ning väärisgaaside õhkkonnas, samuti õlikihi all. Furfurooliga puhastamisele saabuvast toorainest tuleb ärastada õhk ehk aine tuleb deaereerida. Destilleerimise pehmema temperatuurirežiimi tagamiseks on furfurooli parem regenereerida rafinaat- ja ekstraktlahustitest vaakumis. Furfurooli värvust võib stabiliseerida, lisades talle antioksüdante, näiteks triamiinidi ja pürogallooli.

Mürgisus

Furfurool kujutab närvisüsteemile mürki, põhjustades krampe ja spasme. Kümne minuti sissehingamise järel kontsentratsiooniga 0,5 mg/l tekivad nina limaskestade ärrituvus, süljeeritus ja kerge iiveldus. Kroonilisel mürgitusel (kontsentratsiooniga 0,007–0,053 mg/l, toime kestus kuni kolm kuud) tekib silmade sidekoe ärrituvus, pisaratevool, limaskestade ärrituvus ja peavalu. Furfurooli sattumisel inimese kehale tekib nahapinna tugev ärritus.
Mürgituse sümptomiteks on ebakindel kõnnak ja liigutuste koordinatsioonihäired.
Furfurooli aurude olemasolu õhus võib avastada paberilehe abil, mida on töödeldud võrdsetes kogustes ammoniaagi ja äädikhappe seguga; furfurooli esinemisel õhus muutub paber punaseks. Furfurooli kontsentratsiooni lubatud piirnorm õhus ei tohi ületada 0,01 mg/l.

Keemilised omadused

Keemilistelt omadustelt sarnaneb furfurool aromaatsete aldehüüdidega: taastumisel lähevad üle α-furfurüülpiirituseks C₄H₃O-CH₂OH, oksüdeerumisel moodustab pürolimahappe C₄H₃O-COOH.
Normaalsel temperatuuril lahustuvad furfurool ja vesi piiratud määral vastastikku, temperatuuri tõusuga lahustuvus tõuseb. Furfurooli vees lahustamise kriitiline temperatuur on 121 °С, sellele temperatuurile vastav furfurooli kontsentratsioon lahuses moodustab 50,3% (mass). Aseotroopne furfurooli ja veesegu keemistemperatuur on õhurõhul 97,45 °С; furfurooli sisaldus selles segus 35% (mass).

Ajalugu

Esmakordselt isoleeris furfurooli saksa keemik Johann Wolfgang Döbereiner 1821. aastal metaanhappe sünteesil kõrvalsaadusena. Töö avaldati 1832.
1840 näitas John Stenhouse, et seda ühendit võib väävelhappe abil sünteesida paljudest erinevatest taimsetest materjalidest. 1901 tuletas Carl Harries furfurooli struktuurivalemi.
1922 alustas Quaker Oats Company furfurooli masstootmist oakaunadest.
Tänapäeval toodetakse furfurooli endiselt põllumajanduse kõrvalsaadustest (peamiselt suhkrurootolmust ja maisitõlvikute südamikest) ning suurimad tootjad on Hiina ja Lõuna-Aafrika Vabariik.
Lehtlalindlased

Levik

Lehtlalindlased on levinud Uus-Guinea saarel ja Austraalias.

Välimus

Lehtlalindlased on suuruselt rästa ja varese vahepealsed, pikkusega 22–40 cm.
Paljudel liikidel leidub ehissulgi.

Elupaik

Lehtlalindlased elavad peamiselt troopilistes metsades ja vihmametsades. Mõni liik asustab ka savanne, mangroove ja põõsastikke.

Pesitsemine

Enamik liike rajab pesitsemise alguses maapinnale omapärased onnid ja ehib nende ümbruse värvikate esemetega, näiteks õite ja teokarpidega. Need lehtonnid on mängu- ja paaritumiskohad. Mõned liigid lehtonne ei ehita.
Päris pesa ehitatakse puu otsa. Pesamaterjaliks on oksaraod, köitraod, puukoor ja lehed. Kurnas on 1–3 muna, mida tavaliselt haub emaslind.

Toitumine

Lehtlalindlaste toiduks on peamiselt puuviljad.

Kaitse

Mägi-lehtlalind (Archboldia papuensis) ja lakk-lehtlalind (Sericulus bakeri) on ohulähedased.
Sergei Sovetnikov

Sergei Sovetnikov (vene keeles Сергей Александрович Советников; 27. september 1931 Ust-Žerdjanka küla, Virumaa – 13. september 1997 Narva) oli Eesti poliitik ja pedagoog.
Ta sündis talupidajate pojana. Ta lõpetas Narva 3. Keskkooli ja aastal 1955 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna.
Töötas aastatel 1955–1956 Tartu Riiklikus Ülikoolis ja aastatel 1956–1960 õpetajana Mustvee 2. Keskkoolis. 1960–1964 oli ta Narva 2. internaatkooli õppealajuhataja ja 1964–1990 Narva Polütehnikumi direktor.
Oli 1990–1992 Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, olles rahvussuhete komisjoni esimees. Ülemnõukogus olles kuulus ta saadikurühma Virumaa, kuid pärast augustiputši (kui saadikurühmad Virumaa, Võrdsete õiguste eest, Koostöö ja Kommunistlik fraktsioon otsustasid minna laiali) kuulus ta (27. augustil 1991 moodustatud) saadikurühma Kodanikuleppimus. 1991–1992 kuulus ta ka Põhiseaduse Assambleesse.
Ta oli aastast 1962 ühingu Teadus Narva linnaorganisatsiooni esimees. Ta on käsitlenud Eesti ja NSV Liidu ajakirjanduses ühiskondlikke ja poliitilisi teemasid. Ta on olnud Mustvee linnanõukogu ja Narva linnanõukogu liige. Nii 1993. kui ka 1996. aasta valimistel pääses ta Narva linnavolikokku Eesti Demokraatliku Tööpartei nimekirjas (saades 1993. aastal 2546 häält ja 1996. aastal 1134 häält).
Sergei Sovetnikov suri 13. septembril 1997 ning ta saadeti viimsele teekonnale 18. septembril 1997 Kultuurimajast Rugodiv. Ta maeti Riigiküla kalmistule.
Heidi Klum

Heidi Klum (alates novembrist 2009 on tema kodanikunimi abikaasa nime järgi Heidi Samuel; sündinud 1. juunil 1973 Saksamaal Bergisch Gladbachis) on Saksamaa ja Ameerika Ühendriikide modell, näitleja ja saatejuht. Ta on juhtinud saateid "Project Runway" ja "Germany's Next Topmodel".
Tema karjäär algas 1992. Konkursil Model ’92, mis toimus Thomas Gottschalki hilisöises sõus, võitis ta 19-aastaselt 25 000 konkurenti ja sai 300 000 USA dollari väärtusega fotomodellilepingu. Ta elab alates 1993 USA-s. 1998 õnnestus tal saada tuntuks ajakirjas Sports Illustrated.
Edaspidi töötas ta pesufirma Victoria’s Secreti heaks. Ta on 2009. aasta seisuga Victoria's Secreti staažikaim modell (aastast 1999).

Eraelu

Aastal 1997 abiellus Klum stilisti Ric Pipinoga. Abielu lahutati 2002.
Seejärel käis ta itaalia ärimehe ja Vormel 1 meeskonna omaniku Flavio Briatorega ja sai temaga mais 2004 tütre Helene, kuid ei abiellunud, sest Briatore polnud talle truu ja teda nähti sageli teisi naisi suudlemas. Briatore ei osale oma tütre kasvatamises.
2004. aasta alguses, veel enne tütre sündi, alustas Heidi suhet Nigeeria päritolu muusiku Sealiga. Nad abiellusid 10. mail 2005 Mehhikos. Neil on kaks ühist last, mõlemad poisid: Henry Gunther Ademola Dashtu Samuel (sündis septembris 2005) ja noorema nimi on Johan Riley Fyodor Taiwo Samuel (sündis novembris 2006). Oktoobris 2009 sündis nende kolmas ühine laps, tütar Lou Sulola.
2008. aastal sai ta USA kodakondsuse.

"Germany's Next Topmodel"

Ta oli tõsielusaate "Germany's Next Topmodel" saatejuht ja kohtunik. Selle võitsid Lena Gercke, Barbara Meier, Jennifer Hof ja Sara Nuru. Nelja saatehooaega näidati kanalil Pro7.
Kuie vallakool

Kuie vallakool oli Kuie valla vallakool Järva-Jaani kihelkonnas Kuie külas.
Koolimaja ehitati tõenäoliselt 1877.
Säilinud koolimaja toodi hiljem Eesti Vabaõhumuuseumi eksponaadiks, kus see avati 1. septembril 2000. Vabaõhumuuseumis olevas koolimajas tegutseb Kuie koolituskeskus.
Artois

Paiknemine

Artois' territoorium hõlmab siseosa Pas-de-Calais' departemangust, mille lääneosa moodustab endine Boulonnais. Artois' territoorium kattub laias laastus Arras', Béthune'i, Saint-Omeri ja Lensi ringkondadega ning Montreuili ringkonna idaosaga. See hõlmab söevälja lääneosa, mis ulatub itta läbi Nord'i departemangu ja üle Kesk-Belgia.

Ajalugu

Algselt annekteeris feodaalse Artois' krahvkonna Flandria krahvkond. See läks aastal 1180 Prantsusmaale, kui Flaami printsessi Isabelle de Hainaut kaasavara, ja tehti aastal 1237 taas eraldi krahvkonnaks Isabelle'i lapselapsele Robertile. Pärandi kaudu läks Artois aastal 1384 Burgundia hertsogite võimu alla. Neljanda hertsogi Charles Südi surmaga pärisid Artois Habsburgid ja see läks dünastia Hispaania harule. Pärast 1566. aasta usurahutusi Madalmaades liitus Artois aastal 1576 lühidalt Hollandi mässuga, osaledes Genti rahustamises kuni Arrasi uniooni moodustamiseni aastal 1579.
Pärast Arrasi uniooni jõudsid Artois ja Hainaut (hollandi Henegouwen) eraldi kokkuleppele Felipe II-ga. Artois jäi Hispaania Madalmaadesse kuni prantslased vallutasid selle Kolmekümneaastase sõja käigus. Anneksiooni tunnistati Püreneede rahuga aastal 1659 ja sellest sai Prantsuse provints. Artois oli alati olnud suuresti prantsuskeelne, kuid see oli Prantsuse anneksioonini Lõuna-Madalmaade osa.
Artois koges 19. sajandi teisel poolel kiiret tööstuslikku arengut, tuginedes suurtele söevarudele. Esimese maailmasõja ajal jooksis rindejoon läbi provintsi, põhjustades tohutuid purustusi. 20. sajandi teisest poolest kannatas Artois koos naaberaladega söetööstuse languse tõttu.
Katja Krasavice

Youtube'i kanal

Nimega Krasavice, mis pärineb tšehhi keelest ja tõlgitakse kui 'ilu' või 'ilus naine', teeb ta videoid elustiili ja seksuaalsuse teemadel. Katja välisteks tunnusjoonteks on tema kirurgiliselt suurendatud rinnad, provokatiivne riietumisstiil ja tugevalt meigitud nägu. 
Tavaliselt video alguses tervitab ta publikut sõnadega: "Tere, mu väiksed armsad hiired, see olen jälle mina, sinu Katja." Oma videotega tahab ta pöörduda 16–25-aastaste vanuserühma poole. Ta lõbustab oma truud vaatajaskonda oma seksuaalelust rääkimisega ja veebikaamera striptiisiga või alasti fotode saatmisega. Paljud tema videote pealkirjad jätavad mulje, et ta peab oma lubadusi. Nii ka videos "My first porn shoot", kus Katja ise ei seisnud aktiivselt kaamera enda ees, kuid juhtis seda. Asjaolu, et tema nina ja rinnad on ebaloomulikud, tunnistas Krasavice ka ühes videos. 
2018. aastal avaldas ta enda fotodega modellikalendri. 2018. aasta märtsi keskel oli Krasavice YouTube'i kanalil üle miljoni jälgija. Tema 157 videot on vaadatud üle 300 miljoni korra.

Muusikakarjäär

Krasavice avaldas oma esimese singli "Doggy" 2017. aasta novembri lõpus, mis jõudis 1. detsembril Saksamaa singlite edetabelis 7. kohale. Fännid, kes eeltellisid selle laulu ja saatsid Katjale tellimist tõendava ekraanipildi, võisid võita naise mobiiltelefoni numbri. 6. aprillil 2018 avaldas ta oma teise laulu "Dicke Lippen".
Üllar

Üllar on eestipärane mehenimi.
Üllari nimepäev on 1. september.
2016. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis nimi Üllar 894 mehel (populaarsuselt 183. mehenimi).
Marta Vaarik

Marta Vaarik (sündinud 27. septembril 1987) on eesti kunstnik.
Ta on lõpetanud Vanalinna Hariduskolleegiumi ja 2015. aastal Eesti Kunstikadeemia bakalaureusekraadiga maali erialal. Õpib magistriõppes Eesti Kunstiakadeemias fotoosakonnas.

Isiklikku

Tema isa on näitleja Andrus Vaarik.
Scurcola Marsicana

Haldus

Scurcola Marsicana piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Avezzano, Capistrello, Magliano de' Marsi, Massa d'Albe, Tagliacozzo.
Scurcola Marsicana halduspiirides asuvad järgmised asulad ja asumid: Contrada Porcini, Cappelle dei Marsi.

Loodus

Scurcola Marsicana asub Püha Nikolause mäe (Monte San Nicola) jalamil, kunagise Fucino järve läänekaldal.

Ajalugu

Arheoloogilised leiud annavad tunnistust, et ala oli asutatud juba pronksi- ja rauaajal.

Raudtee

Scurcola Marsicanat läbib Rooma-Avezzano-Pescara raudteeliin.
Sangla turbamaardla

Sangla turbamaardla on üleriigilise tähtsusega turbamaardla, mis asub Tartu maakonnas. Maardla pindala on 12 124 ha. 
Tootsa kihi paksus on hästilagunenud turba puhul 2,2 m ja vähelagunenud turba puhul 1,5 m. 
Maardla hästilagunenud turvast saab kasutada nt kütteks, vähelagunenud turvast nt aiandusturbaks.
Ilmi Parmasto

Ilmi Parmasto (aastani 1968 Maasik; sündinud 19. veebruaril 1935 Valgas) on Eesti mükoloog.

Elulugu

Ilmi Parmasto on riigiametniku tütar, Erast Parmasto abikaasa.
Lõpetas 1953 Valga Keskkooli, 1958 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiaosakonna, bioloogiakandidaat tööhügieeni ja kutsehaiguste erialal (1972, TÜ), väitekiri "Изомеры диметилфенола – особенности их биологического действия и уровень безвредности при поступлении в водоемы". Oli 1958–60 Hargla kooli õpetaja, 1961–67 EKMI nooremteadur, 1968–69 ZBI laborant, 1969–72 vaneminsener, 1972–86 nooremteadur, 1986–92 teadur, 1992– seente herbaariumi kuraator.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: põlevkivitööstuses tekkivate fenoolsete ühendite mõju elusorganismidele, puitu lagundavate seente süstemaatika ja varieeruvus, eoste biomeetria. Ekspeditsioonid: Venemaa Kaug-Ida, Kesk-Aasia (sh Pamiir), Kaukaasia, Siber, Uraal, Balti riigid, Soome, Norra, Lapimaa. 59 teadustrükist.
Marta Rungi

Marta Rungi (ka Marta Runge, aastast 1932 Marta Arder; 29. juuni 1902 Tallinn – 5. juuli 1988 Tallinn) oli eesti laulja (sopran).
Ta lõpetas aastal 1924 Tallinna Õpetajate Seminari ning aastal 1930 Tallinna Konservatooriumi (Mathilde Lüdig-Sinkeli, Emmeline Hellmanni ja Aleksander Arderi klassis).
Ta oli aastatel 1925–1935 teatri Estonia koorilaulja ning 1935–1941 ja 1944–1957 solist. Aastatel 1942–1944 kuulus ta Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite koosseisu. Ta on esinenud kammer- ja meeleolulauljana, sealhulgas duos Aleksander Arderiga. Ta on esinenud Riias, Kaunases, Helsingis ja Budapestis.

Isiklikku

Ta oli aastast 1932 abielus Aleksander Arderiga.
Suhteline viga

Suhteline viga on absoluutse vea ja mõõteriista näidu suhe protsentides.
Korporatsioon Livonia

Sümboolika

Punast-rohelist-valget värvilinti kanti 1824. aastast üle vasaku õla (teised korporatsioonid kandsid üle parema õla). Igapäevane värvitekkel oli roheline-punane-valge, pidulik värvitekkel oli punane-roheline-valge (nagu korporatsiooni lipuvärvid).

Traditsioonid

19. sajandi baltisaksa korporatsioonides olid tavapärased rapiiridega peetud kahevõitlused ehk mensuurid.

Arhiivimaterjalid

Eesti Ajalooarhiiv (EAA) f. 1844 (1822–1939)
Dagoberto

Dagoberto Pelentier (enam tuntud lihtsalt kui Dagoberto; sündinud 22. märtsil 1983 Dois Vizinhoses) on endine Brasiilia jalgpallur (ründaja).
Ta alustas klubikarjääri 2001. aastal Atlético Paranaenses, kus mängis kuni 2007. aastani. Brasiilia kõrgliigas mängis ta karjääri jooksul veel São Paulo (2007–2011), Internacionali (2012–2013), Cruzeiro (2013–2015), Vasco da Gama (2015) ja Vitória (2016) meeskonnas. Brasiilia meistriks tuli ta kokku viis korda, 2001. aastal Atlético Paranaensega, 2007. ja 2008. aastal São Pauloga ning 2013. ja 2014. aastal Cruzeiroga.
Tema ainsaks välisklubiks jäi USA liiga North American Soccer League'i klubi San Francisco Deltas, kus ta mängis kuni 2017. aastani.
Tema karjääri viimaseks klubiks jäi Brasiilia esiliiga klubi Londrina, kus ta mängis aastatel 2018–2019. 2018. aastal lõi ta esiliigas 18 väravat, millega oli liiga suurim väravakütt. Viimasel hooajal jäi tema arvele viis mängu ja kaks väravat.
2003. aastal osales ta Brasiilia kuni 20-aastaste koondisega Lõuna-Ameerika omavanuseliste meistrivõistlustel. Brasiilia sai turniiril teise koha ja Dagoberto oli nelja väravaga turniiril Brasiilia resultatiivseim mängija. Samal aastal osaleti veel Panameerika mängudel, kus saadi samuti teine koht, ja noorte maailmameistrivõistlustel, kus saavutati esikoht. 
Jalgpallurikarjääri lõpetamisest teatas ta 2019. aasta septembris.
Susan Sontag

Susan Sontag (16. jaanuar 1933 – 28. detsember 2004) oli ameerika kirjanik, kriitik, filmilavastaja ja aktivist poliitikas.
Kirjutanud proosateoseid, esseesid ja kirjanduskriitikat, milles on teravalt vastustanud pärimuslikke kultuurikäsitlusi ja kriitikameetodeid.
August Salum

August Johannes Salum (19. mai 1894 Sarakuse vald, Võnnu kihelkond, Tartumaa – 16. juuni 1969 Põltsamaa) oli eesti loomaarst ning poliitik, IV ja V Riigikogu liige.
August Salum võttis osa Vabadussõjast. 
Aastatel 1924–1926 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, 1927–1930 ja 1936–1939 Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonnas.
Oli 2. septembrist 1930 IV Riigikogu asendusliige (Hans Milleri asemel) ja V Riigikogu liige. Pärast V Riigikogu tegevuse lõppemist lõpetas ta 1939. aastal Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna.
Aastatel 1939–1941 töötas ta loomaarstina Saarel, 1941–1944 Palamusel, 1944–1953 Jõgeval, 1953–1965 Põltsamaal. Aastal 1965 jäi ta pensionile. Elu lõpus elas ta Põltsamaal. Ta on maetud Põltsamaa kalmistule.

Isiklikku

Tema onupoeg oli kontrabassimängija Ludvig Juht. 
Tema poeg oli Ambla, Järva-Madise, Pilistvere ja Kursi koguduse õpetaja Vello Salum. 
Tema väimees oli malekohtunik ja poliitikavaatleja Lembit Vahesaar.
Nikolaus

Püha Nikolaus (ka püha Nikolai; 3.–4. sajand) oli Ida-Rooma keisririigi Väike-Aasia poolsaare lõunaküljel asunud Lüükia provintsi Myra linna peapiiskop, kristlik pühak.
Ajaloolisi andmeid selle pühaku elu kohta säilinud pole, seetõttu katoliku kirikus tema päeva enam ei tähistata. Legendide järgi oli ta rahumeelne, heasüdamlik ja abivalmis inimene ning tulihingeline kristluse levitaja. Oma nimegi on ta saanud sellest, et võitis piiskopina rahva enda poolele (kreeka keeles nikao – võitma, laos – rahvas).
Kaks korda aastas, 6. detsembril ja 9. mail, tähistatakse püha Nikolause mälestuspäeva – nigulapäeva.
Õigeusu kirikus on püha Nikolaus Kristuse ning neitsi Maarja järel üks armastatumaid pühakuid. Eriti levinud on Nikolause kultus Vene Õigeusu Kirikus. On väidetud, et Venemaal pole linna, kus ei leidu temale pühendatud kirikut või kloostrit. Ka Tallinnas on Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kirikul kaks Nikolause kirikut: Vene tänaval Tallinna Nikolai kirik ja Koplis Tallinna Püha Piiskop Nikolause kirik.
Eestis levis Nikolause kultus koos katoliikliku hansa kultuuriga. Temale on pühendatud muu hulgas Viru-Nigula, Lääne-Nigula, Põltsamaa, Kose ja Kirbla kirik ning Haapsalu toomkirik, hansalinnades samuti Niguliste kirik Tallinnas ja Pärnu Nikolai kirik.
Ta oli suur heategija: neitsite, meremeeste, vangide, kaupmeeste, pagarite ja laste kaitsja, kes jagas neile jõuluajal kingitusi.
Püha Nikolause isik ja legendid on osaliselt olnud eeskujuks jõuluvana tegelaskuju tekkimisele (ingliskeelsetes maades Santa Claus, mis tuleneb Saint Nicolaus'est).

Legend

Vaesel mehel oli kolm tütart. Ta ei saanud neile anda kaasavara ega seega neid mehele panna ja otsustas tütred lõbumajja saata, kuigi raske südamega ja selle üle kaeveldes. Nikolaus, kes asjast kuulis, viskas kolmel järjestikusel ööl aknast sisse kolm kullakotti ja päästis tüdrukud. (Lastelegendis on lõbumajaähvardus välja jäetud ning kottide asemel on kolm kuldmünti, mis tüdrukute ahju ääres kuivavate sukkade sisse kukkusid. Siit on tulnud inglise keelt kõnelevate maade jõulusukkade komme).
Puppey

DotA

Puppey on mänginud mitmes edukas meeskonnas, nagu KingSurf.international ja Nirvana.international. Kuigi ta mängis DotA ajal peamiselt toetajana, oli Puppey osav kõigis rollides.(Zeyall, 2009)

Koos Natus Vincerega

Puppey alustas oma DotA 2 võistluskarjääri Natus Vincere meeskonnas, kellega osaleti 2011. aastal rahvusvahelisel võistlusel. Nad ei kaotanud võistlusel ühtegi mängu ja võitsid 1 000 000 dollarit.(Hanten, 2011) Samuti võitsid nad turniiri Electronic Sports World Cup ja said auhinnaks 12 000 dollarit. Mõlemal turniiril näitas Puppey head mängu kangelasega Chen. Kui Natus Vincere kapten 2011. aasta oktoobris lahkus, sai Puppeyst meeskonna uus kapten. Pärast 2014. aastal Dota 2 Champions League Season 2 võitmist hakkas Natus Vincere tee allamäge minema ning nad jäid järgmisel rahvusvahelisel võistlusel 7.-8. kohta jagama. Seejärel lahkus Puppey Natus Vincere meeskonnast.

Koos Team Secretiga

Tema esimene suurem edu Team Secretiga oli ESL One Frankfurti turniirivõit, millega kaasnes 120 000 dollari suurune auhinnaraha. Kuigi neid peeti 2015. aasta rahvusvahelisel võistlusel favoriitideks, jäid nad jagama 7.-8. kohta ja teenisid 830 000 dollarit.(Dator, 2015) Pärast turniiri tekkisid meeskonnas sisepinged, mistõttu vahetati välja mõned meeskonnaliikmed. Uue meeskonnaga saavutasid nad turniiridel The Frankfurt Major ja ESL One New York teise koha ning võitsid 2015. aastal turniirid Nanyang DotA 2 Championships ja MLG World Finals.
VII noorte laulu- ja tantsupidu

Laulupidu

Laulupeo kunstiline juht oli helilooja René Eespere. Kava koosnes varasemate laulupidude meeldejäävamatest lugudest ning noorema põlvkonna heliloojate loomingust Esimest korda jõudsid laulupeole näiteks Raimo Kangro ja Rein Rannapi teosed. Ühendkoor laulis peo lõpus Tõnis Mägi, Alo Mattiiseni ja René Eespere teosed. 
Ka dirigentide hulgas oli palju debütante, näiteks Olari Elts, Riho Leppoja, Aarne Saluveer, Hirvo Surva ja Raul Talmar. 
Kui piduliste rongkäik peeti suvesoojuses ja päikesepaistes, siis laulupeo alguseks hakkas sadama võrdlemisi tihedat vihma, mis ei vaibunud peaaegu kogu kontserdi vältel. Teisalt ei rikkunud see peo energiat, sest peo lõpus läksid Tõnis Mägi "Palve" ja "Koit" korduvale taasesitusele ning noored lauljad ei soovinud kuidagi laulukaare alt lahkuda. 
Sellel peol oli esimest korda üle-eestilise laulupeo kavas Peep Sarapiku/Juhan Liivi "Ta lendab mesipuu poole".
Papp

Papp on taimsetest kiududest koosnev materjal, mis on paberist ja kartongist paksem ja tugevam. 
Pappi toodetakse lehtede või rulli kujul. Pappi kasutatakse näiteks pakendite valmistamiseks või esemete pakkimiseks.
Papi valmistamine sarnaneb paberi valmistamisega.
Eestis on pappi toodetud näiteks Räpina paberivabrikus ja Joaveski papivabrikus.
Wembley staadion

Wembley ajalugu

Juba 1889. aastal plaanis ettevõtte Metropolitan Railway juht Sir Edward Watkin ehitada Wembley maa-alale staadioni, kuid see plaan ei teostunud. Peale Esimest maailmasõda hakkas valitsus mõtlema sellele, et korraldada briti impeeriumi suurt näitust. Näituse toimumise kohaks valiti Wembley ja selleks tarbeks ehitati staadion. Staadioni algne nimi oli The Empire Stadium, kuid hiljem hakati seda kutsuma Wembleyks. Peasissepääsu mõlemale poole ehitati madalad tornid ehk niinimetatud kaksiktornid, millest sai Wembley sümbol. Wembley avati 23. aprillil 1923 ja esimene sündmus oli 1923. aasta FA Cupi finaal Bolton Wanderersi ja West Ham Unitedi vahel, mis lõppes tulemusega 2:0. Wembleyl lõi esimese värava David Jack. Arvatakse, et 200 000 inimest soovis minna mängu vaatama, mis oli ehitatud 125 000 inimese jaoks. Üks politseinik ratsutas enne mängu algust valgel hobusel ümber staadioni ja soovitas inimestel püsida staadioni piiretest eemal. Sellest vahejuhtumist tunnevad inglased nimetatud finaali nime "The White Horse final" ('valge hobuse finaal') all. Vana staadioni viimaseks mänguks jäi MM-i valikmäng Inglismaa ja Saksamaa vahel, mis toimus 7. oktoobril 2000. Pealtvaatajaid oli 80 000. Saksamaa võitis mängu 1:0. Vanal Wembleyl lõi viimase värava Dietmar Hamann.
Pētõr Damberg

Petõr Damberg (9. märts 1909 Sīkrõg – 25. aprill 1987 Ādaži) oli liivi keeleteadlane, õpetaja, poeet ja rahvalaulik.
Ta õppis algkoolis Dundagas. Esimese maailmasõja ajal külastas ta Eestit ja õppis ära eesti keele. Ta lõpetas aastal 1934 Jelgava Õpetajate Instituudi ja tegutses aastast 1935 Teise maailmasõjani Liivi rannas liivikeelse kooliõpetajana. Pärast Teist maailmasõda tegutses ta aastani 1969 mitmel pool Lätis õpetajana. Ta suri 25. aprillil 1987 Ādažis ja ta maeti Baltezersi kalmistule.
Ta koostas liivi keele lugemiku "Jemakiel lugdõbrāntõz skūol ja kuod pierast" (1935). Ta on avaldanud kirjutisi liivlaste ja liivi keele kohta ning koos Tõnu Karmaga liivi rahvalaulude valimiku (1980). Ta osales aastatel 1931–1933 liivi ajalehe "Līvli" toimetamises. Tal on suuri teeneid liivi rahvaluule ja keeleainese kogumisel (abi eelkõige Lauri Kettunenile ja Oskar Looritsale).