google/wiki40b huggingface dataset:
Jacob Obrecht

Jacob Obrecht (1457/8 Gent – juuli lõpp 1505 Ferrara) oli renessansihelilooja franko-flaami koolkonnast. Ta oli 15. sajandi lõpu kuulsaim missade looja.

Elu

See vähene, mis on teada Obrechti päritolu ja lapsepõlve kohta, tuleb peamiselt tema motetist "Mille quingentis". Ta oli Genti trompetisti Willem Obrechti ja Lijsbette Gheeraertsi ainuke poeg. Tema ema suri 1460. aastal 20-aastasena, isa suri 1488. aastal Gentis. 
Tema haridusest on vähe teada, kuid ilmselt õppis ta mängima trompetit, nagu isagi, ning selle käigus ka tundma kontrapunkti ja improvisatsiooni cantus firmusel. On väga võimalik, et ta kohtus Burgundia hertsogi õukonnas Antoine Busnois'ga, kuid kindlasti tundis ta tema muusikat, sest Obrechti esimene missa on stiililiselt vanema helilooja omale väga lähedane.
Obrecht töötas õpetlase, helilooja ja vaimulikuna. Ta oli oma patroonide ja kaasaegsete heliloojate seas kõrgelt austatud. Johannes Tinctoris lisas Napolis Obrechti oma lühikesse nimekirja tolle aja meisterlikematest heliloojatest. Obrecht oli sel ajal vaid 25-aastane. 
Kuigi enamik Obrechti ametikohtadest asus Flandrias, tegi ta vähemalt kaks reisi Itaaliasse, esimest korda kuus kuud 1487. aastal Ferrara hertsog Ercole d'Este I kutsel ja uuesti aastal 1504. Hertsog Ercole oli kuulnud Obrechti muusikat, mis levis Itaalias alates 1484. aastast, ning pidas seda kõigi teiste kaasaegsete heliloojate muusikast paremaks. 1504. aastal suundus ta uuesti Itaaliasse, kuid pärast hertsogi surma järgmise aasta alguses jäi ta ametikohata. Obrecht suri Ferraras katku veidi enne 1. augustit 1505.
Hagaste

Nimi

Marja Kallasmaa järgi võib küla nimi tuletuda sõnast haga, aga ('hagu, oks').

Ajalugu

Küla asub Pühalepa kihelkonnas. See on ajalooliselt kuulunud Hiiu-Suuremõisa mõisa alla, kuid olnud ka Randvere, Vaemla ja Kassari mõisa haldusalas. Küla on esmakordselt mainitud 1620 (Akaste by).  Küla lõunaosas asus Sillaotsa (Sülluste) piirkond.
1835 said küla elanikud perekonnanimeks Havi (Hawwy), Kerdo, Kirs, Lepp, Metski (Metsky), Müürisepp (Mürisepp), Piht (Picht), Reha (Rehha), Säng, Trell, Tükk, Uskam, Valdmann (Waldmann) ja Viidik (Widik). 
1977–1997 oli küla liidetud Värssu külaga.
Hagastes asub Marie Underi mälestuskivi (ligipääs Underi isakodule läbi taluõue 30 m maanteest). Kivi autor on kunstnik Enn Johannes.
Hagaste baptisti koguduse palvemaja asub Puliste külas. Palvemajas tegutseb Läänemaa usulise ärkamise muuseum.
1986–2003 asus külas Ole tuulik, mis seejärel viidi Rudolf Tobiase Majamuuseumi õuele.

Taristu

Küla läbib Hilleste-Hellamaa tee.
Jõuga külanõukogu

Jõuga külanõukogu oli külanõukogu Kohtla-Järve rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Iisaku külanõukoguga.
Meeli

Meeli on eestipärane naisenimi.
Nime pakkus välja Mats Tõnisson.
Eestis oli 2018. aasta 1. jaanuari seisuga eesnimi Meeli 567 naisel. Meeli on populaarsuselt 281. naisenimi. Kõige populaarsem on eesnimi Meeli vanuserühmas 55–59, kus neid on 10 000 elaniku kohta 7,95 ning Hiiu maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 9,39. Meeli on keskmiselt 54 aasta vanune (mediaanvanus on 55).
Tšita

Ajalugu

Asutatud 1675. aastal. Tšitas olid asumisel mitmed dekabristid. Linnaõigused sai 1851. aastal. Aastal 1900 sai raudteeühenduse. Aastatel 1920–1922 oli Tšita Kaug-Ida Vabariigi pealinn. Alates 1930ndatest oli Tšita kinnine linn.
Tšita on suur transpordisõlm ja masinaehituse ning metallurgiatööstuse keskus. Linna lähedal kaevandatakse pruunsütt, kulda ja raua- ja volframimaaki.
Pärast Nõukogude Liidu lagunemist on elanike arv märgatavalt kahanenud.

Tuntud tšitalasi

Tšitas sündisid poliitik Anatoli Sobtšak ja näitleja Vitali Solomin.
Burchard von Hornhausen

Burchard von Hornhausen (ka Hornhusen; surnud 13. juulil 1260) oli Liivi ordumeister aastatel 1257–1260.
Burchard pärines Hornhausenist või Klein-Hornhausenist, mis mõlemad paiknesid Halberstadti lähedal Ida-Saksimaal. Paraku pole teada aga tema perekondlikku kuuluvust, sest neis paikades tegutsesid erinevad aadlisuguvõsad, üks pärines põlisaadli hulgast ja teine ministeriaalidest.
1252. aastal on Hornhausenit mainitud rüütelvennana Preisimaal, kaks aastat hiljem sai temast Samlandi komtuur ja samaaegselt ka asemaameister Preisimaal. Veel aasta hiljem oli temast saanud juba Königsbergi komtuur ning 1257. aastal sai temast Liivimaa maameister. Selles ametis sai ta olla aga vaid kolm aastat, sest 1260. aastal toimunud Durbe lahingus ta langes.
Outremont

Outremont on Montréali linnaosa.
Glomar Challenger

Glomar Challenger oli Ameerika Ühendriikide puurimislaev, mille abil uuriti ookeanipõhja, eelkõige Atlandi ookeani keskahelikku. Aastatel 1968–1983 osales laev ekspeditsioonidel, mille käigus puuriti üle 19 000 puursüdamiku.
24. juunil 1966 alustas California ülikool Ameerika Ühendriikide Teadusfondi toetusel ookeanipõhja puurimisprojekti. Puurimistöö teostas firma Global Marine. Laeva ehitas Levingston Shipbuilding Company ning see lasti Texase linnas Orange'is vette 23. märtsil 1968.
Laeva pikkus oli 121,9, laius 19,9 ja süvis 6,1 meetrit ning maht 6281 brt. Laeval oli 45 meetri kõrgune puurtorn. Meeskonnale lisaks töötas laeval 24 teadustöötajat ja tehnikut ning 12 puurijat.
Laev töötas esialgu 30 kuud Atlandi, Vaikses ja India ookeanis, Vahemeres ja Punases meres.
Pärast seda leiti 1067 m sügavuses soolakuplid, mis pakkusid potentsiaalsete naftaleiukohtadena huvi naftafirmadele. Järgmisel etapil puuriti Atlandi ookeanis Kesk-Atlandi mäestikus kümnes kohas 17 puurauku. Puursüdamike uurimine kinnitas järjekordselt laamtektoonika teooriat. See tõestas ka, et keskaheliku lähedal on ookeaniline maakoor võrreldes Maa vanusega väga noor.
Laev läbis kokku 375 632 meremiili. Kokku uuriti 624 kohta ja saadi 19 119 puursüdamikku. Puursüdamike kogupikkus oli 97 056 meetrit. Kõige sügavamal kohal oli ookeani sügavus 7044 meetrit; puuriti kuni 1741 meetri sügavuseni merepõhjast.
30 jala pikkused 2,5-tollise läbimõõduga puursüdamikud on hoiul Columbia ülikooli Lamonti-Doherty observatooriumis ja Scrippsi okeanograafiainstituudis.
Et laeva paigalhoidmiseks ei saanud sellise sügavuse puhul kasutada ankruid, kasutati sonarisüsteemi, mis aktiveeris laeva vööris ja ahtris paiknevad jõuallikad.
Pärast 15 aasta pikkust teenistust, mille jooksul sooritati 96 ekspeditsiooni, laev lammutati. Mõned laeva seadmed ja detailid võeti hoiule Smithsoni instituudi asutustes. Glomar Challengeri tööd jätkas laev JOIDES Resolution.
Petroskoi

Rahvastik

2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Petroskoi elanikest venelasi 81,8%, karjalasi 5,1%, soomlasi 2,8%, valgevenelasi 2,7%, ukrainlasi 2,3% ja vepslasi 1,0%.

Haridus ja kultuur

Petroskois ilmub muuhulgas vepsakeelne ajaleht Kodima ja mitmekeelne lasteajakiri Kipinä.
Linnas tegutseb 1940. aastal rajatud Petroskoi Riiklik Ülikool.

Transport

Linna läbivad Murmanskit Moskva ja Peterburiga ühendav raudtee (valmis 1914) ja maantee. Linnast 12 km kaugusel loodes asub Petroskoi lennujaam.
Harilik sealõuarohi

Kirjeldus

Taime kõrgus võib olla 40–160 cm. Vars on püstine ja teravalt neljakandiline. Varrelehed on lühikese rootsuga või istuvad, kõrglehed kolmnurksed. Väikesed õied on koondunud otsmiste pööristena ebasarikjasse õisikusse, ülahuuled on punakaspruunid, kroon rohekas. Õisiku- ja õieraagudel on tumedad näärmekarvad. Harilik sealõuarohi õitseb juunist septembrini.
Risoom on muguljalt paksenenud.

Kasvukoht

Harilik sealõuarohi on Eestis tavaline leht- ja segametsades, võsastikes, karjamaadel, tee- ja kraaviservadel, elamute läheduses, kasvab tavaliselt üksikute taimedena.

Eripärad

Taime osad tekitavad pärast katkirebimist ebameeldiva lõhna. 
Metsaloomad seda taime ei söö.

Kasutamine

Taime on rahvameditsiinis kasutatud lümfisõlmede paistetuse, mitmesuguste nahahädade ja haavade parandamise soodustamiseks.

Droog

Droogiks on ürt (Scrophulariae herba) ja juured (Scrophulariae radix). Ürti kogutakse õitsemise ajal ja juuri sügisel või kevadel.

Droogi näidustused

Rahvameditsiinis tuntakse nii ürdi kui ka juurte uriini- ja higierituse soodustavat toimet, teada on ka põletiku- ja sooleparasiidivastane ning haavu parandav toime.
Eesti rahvameditsiinis on ürdist pressitud mahlaga püütud ravida paistetust, kärnu, sügelisi jmt nahal tekkinud haiguslikke seisundeid.
Hiinas tarvitatakse taime vähi vastu. Ida- ja Põhja-Euroopa rahvaste rahvameditsiinis on taime kasutatud maohammustuse korral.
Tänapäeva homöopaatias kasutatakse värsket ürti kurgumandlipõletiku, kõrgvererõhktõve ja lümfitursete ning liiga sageli esinevate külmetushaiguste korral.
Aleksander Heintalu on märkinud kasutusaladeks hemorroidid; liigeste ekseemid; sügelised; vistrikud; akne; seenhaigused; paised ning umbed; põsekoopapõletik; rinnanäärmete ja -nibude põletik (nii salvina kui ka sissevõtmiseks); sisekõrvapõletik.

Keemiline koostis

Harilik sealõuarohi sisaldab iridoide (aukubiin, harpagiid, atsetüülharpagiid, tsinnamoüülaukubiin), flavonoide (nt diosmiin), kumariine, saponiine, tanniine, alkaloide kardioaktiivseid glükosiide, resiini, suhkruid ja orgaanilisi happeid. 
Juured sisaldavad flavonoide, kumariine, fenoolhappeid, iridoide jpm.

Ohud

Harilik sealõuarohi avaldab inimistele toksilist toimet ja seda peetakse inimeste suhtes mürktaimeks, eriti potentsikad on juured. Mürgistusi on saadud ka inhalatsiooniga. Mürgised toimeained on saponiinid, flavonoidid, iridoidid.

Teadusuuringutes

Hariliku sealõuarohu ekstrakti toimet katsetati (in vitro) küüliku soolestikule (tühisool). Tulemused näitavad, et taimeekstrakti erinevad annused ja fraktsioonid võivad häirida küüliku tühisoole silelihaste normaalset talitlust.

Nimetus

Linnaeus pani taimele ladinakeelse nimetuse Scrophularia ja lisas nodosa 1753. aastal – see viitab paisunud risoomidele, mis meenutavad ülespaistetanud skrofuloosseid lümfisõlmi (tuberkuloosi vorm).
Põlva maakond

Üldandmed

Põlva maakond (Põlvamaa) asub Kagu-Eestis. Põlvamaa piirneb põhjas ja loodes Tartu maakonnaga, idas Venemaa Pihkva oblastiga, lõunas, edelas ja kagus Võru maakonnaga, läänes Valga maakonnaga. Maakonna kirdepiir Lämmijärves on ühtlasi riigipiir Venemaaga.

Kohalikud omavalitsused

Põlva maakonnas on 3 valda:
Kanepi vald – Põlva vald – Räpina vald
Maakonnalinn Põlva oli omaette omavalitsusüksus aastani 2013, mil ta ühines Põlva vallaga.

Demograafilised näitajad

Arvestuslikult seisuga 1. jaanuar 2009 oli Põlva maakonnas 31 002 elanikku. Neist 47,48% oli mehi ja 52,52% naisi. Sündimuse üldkordaja oli 9,97‰, suremuse üldkordaja 13,64‰ ja loomulik iive −3,68‰. 94,74% elanikest olid eestlased ja 4,04% venelased. Alaealisi (vanuses 0–14) oli 14,77%, tööealisi (vanuses 15–64) 66,43% ja pensioniealisi (65 ja vanemad) 18,80%. Töötuse määr oli 8,6%. Asustustihedus oli 14,3 in/km².

Loodusobjektid

Suur Taevaskoda, 
Väike Taevaskoda, 
Sõjatare müür, 
Erastvere mõisapark, 
Nohipalu Mustjärv, 
Tilleoru maastikukaitseala, 
Tsõõrikmäe meteoriidikraater.

Kirikud

Kärsa metodisti kirik, 
Kähri Peaingel Miikaeli kirik, 
Põlva Püha Neitsi Maarja kirik, 
Räpina Püha Sakariase ja Elisabethi kirik, 
Kanepi Jaani kirik, 
Räpina Miikaeli kirik.
Elektrosüntees

Elektrosüntees ehk elektrokeemiline süntees on elektrolüüsi teel keemiliste ühendite saamine.
Elektrosünteesiks kasutatakse nt anoodil toimuvaid oksüdatsioonireaktsiooni ja katoodil toimuvaid reduktsioonireaktsioone.
Anoodireaktsioonides saadakse paljusid oksüdeerijaid, nt perkloorhapet HClO₄, perkloraate.
Elektrosünteesi oluline valdkond on orgaaniliste ühendite elektrosüntees.
Venedikt Jerofejev

Venedikt Jerofejev (vene keeles Венедикт Васильевич Ерофеев) (24. oktoober 1938 – 11. mai 1990) oli vene kirjanik.

Elulugu

Venedikt Jerofejev sündis Murmanski oblastis. Ta isa oli jaamaülem, kes represseeriti 1939. aastal.
Venedikt Jerofejev õppis Moskva ülikoolis filoloogiat, hiljem ka Orehhovo-Zujevo, Kolomna ja Vladimiri pedagoogilistes instituutides, kuid sai igalt poolt eksmati. 1958–1975 elas sissekirjutuseta ja töötas erinevatel töökohtadel (laotöölisena, taarapunktis, katlakütjana, miilitsa korrapidajana, raamatupidajana, laborandina jne). Ta suri kõrivähki.
Uue-Kariste külanõukogu

Uue-Kariste külanõukogu oli külanõukogu Viljandi rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Halliste külanõukoguga.
Larimeri maakond

Ajalugu

Enne eurooplaste saabumist elasid maakonna territooriumil juute indiaanlased. Larimeri maakond loodi 1861. aastal ja see on üks 17 esialgsest maakonnast Colorado osariigis. Nagu enamikku Põhja-Colorado maakondadest, on ka Larimeri maakonda enim mõjutanud põllumajandus. Äärmuslikes maakonna kirdeosades on ühed vanimad ja paremini säilinud arheoloogilised paigad Põhja-Ameerikas.
Stepipistrik

Stepipistrik (Falco cherrug) on pistriklaste sugukonda kuuluv lind.
Eestis on ta eksikülaline.
Kazlų Rūda

Ajalugu

Asulat on esimest korda mainitud 1744. aastal. Toona oli seal kaevurite asula, kus XIX sajandi keskel toodeti 10 tonni rauda aastas.
Aastal 1861 valmis Peterburi–Varssavi raudtee Königsbergi viiv haru, mille äärde rajati Kazlų Rūda raudteejaam, jaama juurde tekkis aga alevik. Aastal 1911 avati seal raudteetööliste lastele venekeelne kool. Aastast 1914 on teada, et alevis toodeti vilti ja seal asus turuplats. Aastal 1915 rajasid Saksa okupatsiooniväed alevi juurde sõjavangide laagri, ühtlasi ehitasid nad alevist kitsarööpmelise raudtee Pavilkijyse asulasse.
Pärast sõja lõppu ehitati alevist Šeštokaisse viiv raudteeharu. Sinna rajati elektrijaam, avati kolm saekaatrit ja kaks veskit. Aastal 1925 valmis sealse katoliku kiriku hoone.
Teise maailmasõja ajal (enne Saksa okupatsioonivägede saabumist) ja järel tegutsesid alevi ümbruses aktiivselt Leedu metsavennad. Veel aastal 1950 oli alevi lähistel kuus metsavendade salka.
Aastal 1950 sai Kazlų Rūda linnaks. Aastail 1950–1962 oli see samanimelise rajooni keskus.
Jaume Bartumeu

Jaume Bartumeu Cassany (sündinud 10. novembril 1954) on Andorra poliitik.
5. juunist 2009 kuni 11. maini 2011 oli ta Andorra peaminister.
Jaume Bartumeu on hariduselt jurist.
Ta on Sotsiaaldemokraatliku Partei esimees.
Aastatel 1990–1992 oli ta Andorra rahandus-, kaubandus- ja tööstusminister. Aastatel 1992 kuni 2009 oli ta parlamendi liige, alates 2005. aastast opositsiooniliider.
Mai Roose

Elulugu

Mai Roose oli laevakapteni tütar ja Neeme Roose abikaasa.
Lõpetas 1958 Kuressaare Keskkooli ja 1964 TÜ arstiteaduskonna; meditsiinikandidaat (1977, TÜ), väitekiri "Эпидемиология острых сосудистых заболеваний головного мозга в г. Тарту Эстонской СССР 1970/1973 гг. (Заболеваемость и факторы риска)". Oli 1964–71 Tartu Linna Polikliiniku neuroloog, 1971–80 TÜ meditsiini kesklabori nooremteadur, 1980–84 TÜ Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi ajuvereringehaiguste labori vanemteadur, 1984–92 labori juhataja. 1993–95 TÜ närvikliiniku vanemteadur, 1995–2005 dotsent, 2005–06 lepinguline töötaja. 1974–90 osales aktiivselt koostöös Helsingi Ülikooliga. Eesti Neuroloogide ja Neurokirurgide Seltsi, Soome-Eesti-Ungari Arstide Seltsi, Saksa-Balti Arstide Seltsi liige.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: ajuvereringe haiguste epidemioloogia, aju ainevahetuse muutused raske ajukahjustuse järel. Üle 80 teadustrükise.
Kalev Stoicescu

Grigore-Kalev Stoicescu (sündinud 2. septembril 1965 Constanțas) on Eesti riigiametnik ja diplomaat.
Ta lõpetas aastal 1983 Tallinna 1. Keskkooli ja 1990. aastal Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonna matemaatika erialal.
1993. aastal sai Grigore-Kalev Stoicescu Eesti esimeseks saadikuks OSCE juures Viinis.
1996. aastal oli ta Eesti–Venemaa piiriläbirääkimistel Eesti delegatsioonijuhi kohusetäitja. 
1997. aastal sai ta Eesti Vabariigi erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks Ameerika Ühendriikides ja Kanadas, hiljem sai suursaadikuks Mehhiko Ühendriikides. 2000. aastal kutsuti ta tagasi.
Hiljem on ta töötanud Eesti NATO Ühingu nõukogu julgeoleku- ja kaitsepoliitika eksperdina ja  kaitsenõunikuna Pariisis.
Aastatel 2002–2014 töötas ta kaitseministeeriumis. Alates augustist 2014 on ta Rahvusvahelise Kaitseuuringute Keskuse teadur.
2019. aasta Riigikogu valimistel kandideerib ta Eesti 200 ridades.
Paul Bosvelt

Paul Bosvelt (sündinud 26. märtsil 1970 Doetinchemis) on endine Hollandi jalgpallikoondise poolkaitsja.
Hollandi rahvuskoondises mängis Bosvelt aastatel 2000–2004 kokku 24 mängu. Debüüt koondises oli 29. märtsil 2000, kui mängiti Belgiaga viiki 2:2.

Isiklikku

Paul Bosvelt on 185 cm pikk.
Diskreetimissagedus

Videosignaali diskreetimissagedused

Digitaalse videosignaali diskreetimissagedus on tavaliselt seotud filmikaadrite arvuga sekundis ning harvemini virtuaalse pikslitaktsagedusega (notional pixel clock). Pildi diskreetimissageduseks on sensori integratsiooniperioodi kordumise kiirus. Kuna integratsiooniperiood võib olla märgatavalt lühem kui kordustevaheline aeg, võib diskreetimissagedus erineda diskreedi kestuse pöördväärtusest. 
Kui analoogne videosignaal konverteeritakse digitaalseks videosignaaliks, on diskreetimisprotsess seotud pikslisageduse ja ruumilise diskreetimissagedusega piki skaneerimisridasid (scan line). Tavalisemateks pikslite diskreetimissagedusteks on 13,5 MHz (CCIR 601 ja D1-video).
Ruumiline diskreetimine (spatial sampling) on teiselt poolt määratletud rastris paiknevate skaneerimisridadega. Mõlemas ruumimõõtmes võib diskreetimissageduse ning eraldusvõime ühikuks võtta pildi skaneerimisridade arvu.
Kiindrus

Kiindrus, ka kiindrustahm, männitahm või lambitahm (saksa keeles Kienruß, vene keeles сосновая сажа 'männinõgi'), on must väga peeneteraline (osakeste läbimõõt 0,01–1 μm) pigment, mis koosneb peaaegu puhtast süsinikust. Võib sisaldada ka tõrvaosakesi ja vähesel määral mineraalseid anorgaanilisi aineid (tuhk).
Kasutatakse loodusliku värviandjana igasugustes värvides. Sobib kokku kõikide pigmentidega, on püsiv kõigis sideainetes ning vastupidav valgusele ja kemikaalidele. Peente osakeste tõttu kasutatakse seda tuššides, akvarellides ja trükitehnikas.
Rahvusvahelises värvainete indeksis on kiindrustahma tähised C.I. PBk6 (Pigment Black 6), ka PBk7, ja CI 77266 (anorgaaniline pigment). Praktiliselt sama koostise ja omaduste tõttu käsitletakse kirjanduses sageli koos viinamarjamustaga (inglise keeles Vine Black) ja söega (inglise keeles Carbon Black).
Toiduainetetööstuses kasutatakse kiindrustahma (taimse söe nimetuse all) E 153 nime all toidule musta värvi andmiseks (tuntuim näide on lagrits).

Ajalugu

Kiindrustahma tunti juba 2000 aastat e.m.a Hiinas ning seda saadi taimeõlide mittetäielikul põletamisel. Euroopas hakati tahmavärvi laialdaselt kasutama 18. sajandil. Kiindrust toodeti tööstuslikult ja müüdi linnas ja külapoodides, sh ka üheks komponendiks püssirohu koostisesse.
Eesti Vabariigi Post kasutas enne Teist Maailmasõda postitemplite värvina orgaanilise õli ja kiindruse segu, mida lahjendati tärpentini abil, see andis tuhmi ja laialivalguva jäljendi. Seda templivärvi ei ole hilisemal ajal kasutatud ja nii on võimalik eristada musta trükivärviga tehtud võltsinguid originaaltemplitest. Ka rahvapärimus annab teateid kiindrusvärvi kodus ise tegemisest 19. sajandil tattnina tahmast ja värnitsast.
Ants Paju

Ants Paju (kuni 1955 Ants Valdman; 10. september 1944 Tamsi küla Pajusi vald – 28. juuni 2011) oli Eesti kergejõustiklane, ajakirjanik ja poliitik.
Aastatel 1949–1955 oli ta küüditatuna Siberis.
Paju lõpetas aastal 1971 EPA metsainsenerina.
Aastail 1979–1984 oli Paju Jõgeva rajoonilehe Punalipp asetoimetaja ning 1984–1990 ajakirja Eesti Loodus peatoimetaja, sel ajal langes pidevalt Eesti Looduse trükiarv, mis oli saavutanud kõrgseisu endise peatoimetaja Linda Pootsi ametiajal.

Tegevus NLKP-s

Aastatel 1974–1990 kuulus ta NLKP-sse.
Ta lõpetas 1979 Leningradi Kõrgema Parteikooli ajakirjanikuna.

Poliitiline tegevus

Paju oli aastal 1988 üks Eesti Rohelise Liikumise asutajaid. Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Kongressi ning Ülemnõukogu ja 1995. aastal VIII Riigikogu liige. Aastatel 1993–1999 kuulus ta Keskerakonda ning aastast 2000 Isamaa ja Res Publica Liitu.
Ta oli aastatel 2000–2001 Jõgeva linnapea ning aastatel 2004–2005 Jõgeva linnavolikogu esimees.
Valentin Kuik on temast teinud filmi "Kümme isamaa kõnet".
Paju oli 20. Augusti Klubi liige.
Krivitšid

Krivitšid (ka kriivitšid) on Vana-Vene leetopissides mainitud rahvarühm.
Leetopissi "Jutustus möödunud aegadest" teatel elasid nad Volga, Daugava ja Dnepri jõe lähete juures. Vanema seisukoha järgi oli tegu 5. sajandil esimeste slaavlastena Loode-Venemaale jõudnud hõimuga, mis rajas seal 5.–10. sajandil levinud pikk-kääbaste kultuuri. Uurijate uuemate arvamuste kohaselt olid krivitšid baltlased või slaavistunud baltlased, kes esindasid pikk-kääbaste kultuuri lõunapoolset ja hilisemat osa (slaavlasteks ei nimeta neid ka "Jutustus möödunud aegadest").
Toomas Timmusk

Toomas Timmusk (sündinud 18. augustil 1955 Põltsamaal) on Eesti maaparandusteadlane. 
Ta lõpetas 1973. aastal Põltsamaa Keskkooli ning 1978. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsanduse ja maaparanduse teaduskonna hüdrotehnikainsenerina. Ta kaitses Eesti Põllumajandusülikoolis 1992. aastal väitekirja "Комбинированный дренаж для отвода поверхностых вод" (Kombineeritud drenaaž pinnavee eemaldamisel; juhendaja Koit Alekand) ning sai tehnikamagistri kraadi.
Ta oli aastatel 1978–1990 Eesti Põllumajanduse Akadeemia maaparanduse kateedri insener, assistent ja vanemõpetaja Ta oli aastatel 1990–1994 Eesti Põllumajandusülikooli maaparanduskateedri juhataja ja dotsent ning aastatel 1994–2005 veemajanduse instituudi dotsent, teadur, lektor ja juhataja. Ta oli aastatel 2005–2013 Eesti Maaülikooli metsandus- ja maaehitusinstituudi lektor ja õppedirektor ning on alates 2013. aastast direktor.
Raidjõe

Raidjõe on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Raidjõe uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Viks. Juhan Raidjõe palvel kanti Raidjõe perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 205 all.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Raidjõe Eestis 6 mehel ja 6 naisel.
Peedu Kass

Haridus

Lõpetanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia jazzmuusika osakonna (2011), lisaks sellele tudeerinud ka Århusi Kuninglikus Muusikaakadeemias, Stockholmi Kuninglikus Muusikaakadeemias, Helsingi Metropolia kõrgkoolis ja Georg Otsa nimelises Tallinna muusikakoolis. On end täiendanud Sibeliuse Akadeemia džässmuusikaosakonna magistrantuuris. Kompositsiooni alal on ta end täiendanud Tõnu Kõrvitsa ja Raul Söödi juures.
Ta on peamiselt tuntud kontrabassistina, kes on tegev mitmes Eesti ja rahvusvahelises ansamblites. Ta on kirjutanud muusikat sümfooniaorkestrile, lühifilmile ja mitmele džässansamblile ning tema pillimäng kõlab rohkem kui 10 plaadil. Ta on teiste hulgas teinud koostööd Raivo Tafenau, Villu Veski, Meelis Vindi, Lembit Saarsalu, Tõnu Naissoo, Riho Sibula, Tõnis Mägi, Toomas Rulli, Hedvig Hansoni, Mart Soo ja Kaspar Kallustega.
2010. aastal ilmus tema esimene autoriplaat "Home" ansambliga Peedu Kass 005 ning aastal 2012 teine kauamängiv "Armada", kaasautoriteks Andre Maaker ja Raun Juurikas.
Õpilasesinduste Assamblee

Hariduspoliitika

Assamblee suhtub kriitiliselt Tallinna abilinnapea Mihhail Kõlvarti poolt algatatud aktsiooni, mille käigus pakkus Kõlvart kanda valge lindi venekeelse hariduse toetuseks. Kõlvarti sõnul "niimoodi väljendavad aktsioonist osavõtjad oma negatiivset suhtumist sellesse kiirustamisse, millega haridusministeerium tahab venekeelsed koolid eestikeelsele õppele üle viia". 5. septembril 2011 levitatud pressiteates kutsub Õpilasesinduste Assamblee kõiki kohalike omavalitsusi keskenduma koolides olemasolevate probleemide lahendamisele ning mitte politiseerima neid.

Nõukogu

Assamblee kõrgeimaks organiks on nõukogu.

Esinduskogu

Esinduskogu on Õpilasesinduste Assamblee alaline tööorgan.

Peasekretär

Käesoleval ajal on Assamblee peasekretäri ametis Jevgeni Filatov.
Varem on peasekretäri ametis olnud:

3. märts 2010 - 3. veebruar 2011 - Jana Naumenkova;

9. veebruar 2009 - 3. märts 2010 - Sergei Metlev;

29. jaanuar 2008 - 9. veebruar 2009 - Anastasia Dobretsova jt.