google/wiki40b huggingface dataset:
Madde Kalda

Madde Kalda (aastani 1925 Magdalena Alavina, aastatel 1925–1936 Magdalena Kalda, aastast 1936 Madde Kalda; 10. märts 1903 Põikma – 6. aprill 1984 Väike-Maarja) oli eesti kirjanik.
Ta sündis Põikma külas talupidaja tütrena. Ta õppis Hageri vallakoolis ja Hageri Haridusseltsi koolis, mille lõpetas aastal 1917. Ta töötas aastatel 1923–1925 Kernu, Hageri ja Vao vallavalitsuses sekretäri abina, seejärel oli ta koduperenaine Väike-Maarjas. Aastatel 1978–1981 elas ta Muhumaal Tamse külas, seejärel Väike-Maarjas, kus ta ka suri.
1978. aasta romaanivõistlusel märgiti ära tema "Vigalast Siberimaale", mis lühendatult ilmus aastal 1981 pealkirjaga "Seitse tähte taeva Sõelas". See oli autori ema eluloole ja perekonnapärimustele rajanev detailiehe ja olustikuliselt usaldusväärne, rohke etnograafilise ainestikuga jutustus Läänemaa küla- ja mõisarahva elust XIX sajandi lõpus ja XX sajandi alguses. Teos pälvis sooja vastuvõtu ja Vilde kolhoosi auhinna.

Isiklikku

Tema tütar oli kirjandusteadlane Maie Kalda.
Avastaja

Avastaja on Tallinki püsikliendiajakiri, mis ilmub neli korda aastas. Ajakirjas on teavet laevade kohta, reisisihtkohtade kirjeldusi ja isikuartikleid.
Ajakiri kandis nime Club One alates 2009. aastast, seda koostas Menu Kirjastus. Alates 2016. aasta teisest poolaastast on ajakirja nimi Avastaja ning alates 2017. aasta teisest numbrist koostab seda ettevõte Viis Viiest. Ajakiri saadetakse postiga Tallinki Gold ja Silver taseme püsiklientidele.
Raekoja tänav

Tänava hoonestus

Raekoja tänav on tuntud eelkõige selle poolest, et 14.–19. sajandini asus Raekoja tänaval hoones nr 6/Vanaturu kael 8 endine linna Raevangla (odelie, Büttelei) ja timuka abilise korter. 
Hoonetes Raekoja 4/6 asub tänapäeval Raevangla Fotomuuseum.
Raekoja 4 asub 14. sajandist pärinev vanglaülema ja kohtuteenrite elamu, mida laiendati 1419. aastal ostetud kõrvalasunud väikese elamu arvelt, mis liideti 1440. aastail tehtud ümberehituse käigus, hoonega Raekoja tänav 6 üheks hooneks (Raekoja t. 4/6).
Pühajõe pank

Pühajõe pank on pank, mis asub Toila vallas, Ida-Virumaal. Panga pikkus on 3,08 km.

Kirjeldus

Pühajõe pank on Ontika-tüüpi, see tähendab, et ülaosa moodustavad Keskordoviitsiumi lubjakividest ning nende all lasuvatest Alamordoviitsiumi liivakividest püstloodis sein, millele järgneb allpool Kambriumi liivakivi. Ehk siin paljanduvad aluspõhjakihid Aseri lademest kuni Tiskre kihistu kivimiteni välja. Panga serv siiski mereni ei ulatu, vaid järsaku alumist osa katab liigirikas laialehine pangamets, mis kasvab 10–30° kaldega Kambriumi sinisavidest pangajalamil. Savikihti võib märgata paljandumas mere ääres, kuid suuresti katab seda kuni viie meetri paksune rusukalle. Pank kõrgub 42–46 meetrit üle merepinna.
Pühajõe panga kaitseala asub panga lääneservas ja on nime saanud juba 1241. aastal dokumentides mainitud Pühajõe küla järgi. Läänes piirneb see Toila klindilahega ning idas Konju oruga. Klindilaht koos põhjas voolava Pühajõega katkestab umbes 20 kilomeetri ulatuses katkematu klindilõigu – Ontika panga. Klindilahe koos oma ajaloolise väärtuse ja mitmekesise pinnamoega pargimaastiku kaitseks on loodud Oru pargi maastikukaitseala. Klindilahes paiknes ka 19. sajandi lõpus ehitatud loss, mis oli 1930. aastatel tollase Eesti Vabariigi presidendi suveresidents. Kahjuks hävis ehitis Teises maailmasõjas.
Toomas Karjahärm

Elukäik

1970–1975 oli nooremteadur Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis, 1972–1990 õppejõud, 1984. aastast professor, pedagoogikateaduskonna dekaan ning marksismi-leninismi kateedri juhataja Tallinna Riiklikus Konservatooriumis 1990. aastast vanemteadur ja õppejõud, siht- ja grandiprojektide ning doktoriõppe juht Ajaloo Instituudis (2005. aastast Tallinna Ülikooli Ajaloo Instituut) ja hiljem, pärast instituudi likvideerimist,  Tallinna Ülikooli Ajaloo, arheoloogia ja kunstiajaloo keskuses.
Olnud lektor, korraline ja erakorraline professor Eesti ja välismaa ülikoolides; täiendanud end Leningradi, Toronto ja Jyväskylä ülikoolis. Tema peamine uurimisvaldkond on uusaja poliitiline ja ideedeajalugu (sh Eesti, Venemaa ja NSV Liit), sotsiaalajalugu, kultuur, vaimne eliit, Eesti suhted välismaailmaga, moderniseerimine ja massiliikumised, ajaloouurimise metodoloogia ja historiograafia.
Kirjutanud eesti haritlaskonna ajaloost 1850–1987 triloogia koos Väino Sirkiga, monograafia kunstnike ja muusikute represseerimisest 1940–1953 koos Helle-Mai Lutsuga, kaks monograafiat Eesti (Balti) – Vene suhete teemal, kaks monograafiat 1905. aasta revolutsioonist Eestis, osalenud üldkäsitluste, entsüklopeediate, gümnaasiumi ja kõrgkooli ajalooõpikute ja õppematerjalide koostamises, avaldanud dokumentide ja materjalide kogumikke eesti ja vene keeles, sh "Eesti mõtteloo" sarjas (Hans Kruus, Konstantin Päts, Peeter Tarvel) koos Hando Runneliga; publitseerinud ajaloolisi fotosid ja asutanud sarja "Vanad linnad ja maakonnad. Ehitised ja inimesed" (2006–2013 ilmus 14 albumit).
Toomas Karjahärm on olnud mitmete teaduslike nõukogude ja riiklike komisjonide liige, ekspert ja esimees. Osales Eesti iseseisvuse taastamisel ja tegi selleks selgitustööd rahvakoosolekutel, meedias ja välismaa ülikoolides. Koos kolleegidega pani 1989 aluse perioodiliselt toimuvale rahvusvahelisele Eesti moodsa ajaloo konverentsile Tallinnas, 1997 asutas Vene Uurimiskeskuse Tallinna Pedagoogikaülikooli juures.
Saanud Eesti Vabariigi teaduspreemia 1999, nominent 2014, 2016, 2019; esitati Eesti Teaduste Akadeemia liikme kandidaadiks 2001 ja 2007; Eesti ajalookirjanduse aastapreemia koos Väino Sirkiga 1998, nominent 2001, 2005, 2007, 2010, 2012, 2013, 2015, 2018; ajakirja "Tuna" artiklipreemia laureaat 2015; Õpetatud Eesti Seltsi auliige 2014.
Ri Song-chol

Ri Song-chol (sündinud 5. aprill 1986 P'yŏngyangis ) on Põhja-Korea iluuisutaja.
Ta võitis neli korda Põhja-Korea meistrivõistluse aastatel 2003, 2007, 2008 ja 2009.
Kuula

Ajalugu

Laulu viisi kirjutas Ott Otsa-koolis viibides. Hiljem kirjutas meloodiale sõnad Aapo Ilves. Laul pidi algselt avaldatama Liis Lemsalu debüütalbumil, kuid Ott otsustas seda ise laulda. Oma lugudest on see Oti üks suurimaid lemmikuid. Laulu sai esimesena kuulda suhtlusportaalis Facebook 26. oktoobril 2011. Loost on tehtud nii inglis-, vene- kui ka hispaaniakeelne versioon.

"Eesti Laul 2012"

15. detsembril tehti saates "Ringvaade" avalikuks konkursi Eesti Laul 2012 20 poolfinalisti. 
"Kuula" osales loosi tahtel konkursi esimeses poolfinaalis, mis toimus 18. veebruaril. Žürii ja televaatajate häälte tulemusena pääses laul ka 3. märtsil toimunud Eesti Laul 2012 finaalkontserdile, millest "Kuula" väljus võitjana. Laulu poolt hääletas superfinaalis 67% hääletajaist, teisele kohale jäänud Lenna Kuurmaa laulu "Mina jään" eelistas 33% vaatajaist.

2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

Laul esindas Eestit 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Bakuus. Eesti esines 24. mail toimunud teises poolfinaalis, kus "Kuula" kõlas neljateistkümnendana. Otti toetas Eurovisioonil taustalauljana Marvi Vallaste. Eesti esinduslaul pääses poolfinaalist edasi ja kõlas laupäeval, 26. mail finaalis loosi tahtel üheteistkümnendana. 
Teises poolfinaalis saavutas "Kuula" 100 punktiga 4. koha ning finaalis hääletati laul 120 punktiga 6. kohale. Kõige kõrgemad hinded, 10 punkti, andsid Eestile finaalkontserdil Island, Soome, Slovakkia ja Prantsusmaa. 8 punkti tuli Leedult, Rootsilt ja Lätilt. 6. koha on varasematel Eurovisioonidel pälvinud ka Eesti esinduslaulud "Diamond of Night" ja "Rändajad".
Ott Leplandi ja Marvi Vallastet toetasid Bakuus moraalselt vokaalseadja Kadri Koppel ning kontsertide ajal ka varasem Eurovisiooni võitja Tanel Padar.

Esitlused

Ott on laulu esitanud ETV iga-aastases heategevussaates "Jõulutunnel", ETV saates "Terevisioon" ja Rock Cafés toimunud kontserdil.
Kuidas olla armastatud

Sisu

Näitlejanna Felicja sõidab lennukiga Varssavist Pariisi ja meenutab oma minevikku. 1939. aastal asus ta noore näitlejannana tööle teatrisse ja sai esimese suurema rolli. Ta oli armunud oma kolleegi populaarsesse näitlejasse Wiktor Rawiczisse. Algas sõda. Saksa võimud sulgesid teatrid ja Felicja asus tööle ettekandjana. Rawicz andis kohvikus kõrvakiilu oma tuttavale Petersile, kes oli asunud Saksa okupatsioonivõimude teenistusse. Vahetult pärast seda lasti Peters maha, Rawicz sattus kahtluse alla ja kuulutati tagaotsitavaks. Ta hakkas ennast varjama Felicja korteris. Mitu aastat tegevusetust ja ootamist mõjus Rawiczile laastavalt. Sõja järel jättis ta kohe Felicja maha. Ametivõimud süüdistasid Felicjat ebaõiglaselt koostöös Saksa võimudega ja tal keelati viieks aastaks teatris töötamine. Felicjal aga õnnestus raadiosse tööle saada ja temast kujunes populaarne raadionäitleja. Ta kuulis tuttavatelt, et Rawicz on ennast põhja joonud ja ei suuda end näitlejana teostada. Felicja kohtas Varssavis Rawiczit ja kutsus ta endaga hotellituppa. Südametunnistuse piinade tõttu aga viskus meeleheitel Rawicz aknast välja.
Brasla jõgi

Brasla jõgi (liivi keeles Roop) on jõgi Lätis, mis voolab läbi Limbaži, Pārgauja ja Krimulda piirkonna. Brasla jõgi on Koiva jõe lisajõgi. Jõe pikkus on 69 km.
Suuremad jõe kaldale jäävad asulad on Straupe, Plācis ja Rozula.
Jõmpsikad

"Jõmpsikad" (inglise keeles "Rugrats") on Nickelodeoni televisioonivõrgu jaoks toodetud USA joonissari.
Sarja loojateks on Arlene Klasky, Gábor Csupó, ja Paul Germain. Sarja hakati tootma 1991. aastal, kuid pärast 65. osa valmimist 1993. aastal sarja tootmine peatati. Aastail 1995–1996 lasti eetrisse ainult kaks osa – "A Rugrats Passover" ("Jõmpsikate paasapüha") ja "A Rugrats Chanukah" ("Jõmpsikate hanuka"). Need kaks juuditeemalist osa said kriitikutelt heakskiidu. Uued "Rugratsi" osad olid eetris aastail 1997–2006.
Eestis oli sarja esimene osa eetris ETV ja varem TV1s lõppedes 1990. aastate. Seejärel näidati sarja TV3-s.
Isiku kahtlustatavana kinnipidamine

Isiku kahtlustatavana kinnipidamine (ingl to take into custody, to hold in custody) on kriminaalmenetluse toiming, millega isikult võetakse kuni 48 tunniks vabadus. Kahtlustatavana kinnipidamise õiguslik alus tuleneb kriminaalmenetluse seadustiku (KrMS) §-st 217. Säte on vajalik, et luua õiguslik alus kuriteos kahtlustatava isiku kinnipidamiseks ja et viia läbi algseid menetlustoiminguid. Säte annab võimaluse kahtlustatav kinni pidada enne tema vahistamist. Samuti on see motivaatoriks menetluses osalejatele, kes peavad piiratud aja tõttu kiirelt ja efektiivselt töötama. Isiku kahtlustatavana kinnipidamisest tuleb eristada isiku väärteomenetluse korras kinnipidamisest ja korrakaitseseaduse alusel kinnipidamisest, mille mõlema puhul on samuti õigus võtta isikult vabadus kuni 48 tunniks.
Isiku kahtlustatavana kinnipidamise juures üldiselt kaitsjat ei viibi.
Advokaati võib tema kutsetegevusega seotud tegevuste tõttu kahtlustatavana kinni pidada ainult prokuratuuri taotlusel ja kohtuniku loal. 
Vabariigi Presidendi, Vabariigi Valitsuse liikme, riigikontrolöri, Riigikohtu esimehe, riigikohtuniku, kohtuniku ja õiguskantsleri kahtlustatavana kinnipidamisel kehtib erikord, mis on sätestatud KrMS §-s 377.

Toimingud kahtlustatavana kinnipidamisel

Isiku kahtlustatavana kinnipidamisel on isikut kinnipidaval ametnikul kohustus viivitamatult teavitada isikut temale arusaadavas keeles ja viisil tema õigustest ja kohustustest, kinnipidamise põhjusest ning võimaldada isikul teavitada kinnipidamisest enda soovitud isikut.  Uurimisasutusel on kohustus teavitada isiku kahtlustatavana kinnipidamisest viivitamatult prokuratuuri, mis annab prokuratuurile võimaluse kontrollida kinnipidamise seaduslikkust.  Siin kontekstis ei ole termini viivitamatult ajalist määratletust kokku lepitud, seda tuleks käsitleda kui esimesel võimalusel. 
Isiku kahtlustavana kinnipidamise kohta täidetakse protokoll, mida isikule ka tutvustatakse.
Egede

Egede on Taani päritolu norra suguvõsa.
Selle esiisa Hans Jensen Colding (1596–1659) oli pastor Sjællandil Vester Egede kihelkonnas, mille järgi suguvõsa on nime saanud.
Tema poeg Povel Hansen Egede või Poul Hansen Egede (1648–1706) läks noore sorenskriver'ina Norrasse Senja saarele ning abiellus oma eelkäija tütrega.
Nende pojad olid misjonär Gröönimaal Hans Egede (1686–1758) ja abipastor (kapellan) Jens Egede (1692 – umbes 1724).
Hans Egede pojad olid misjonär ja filoloog Poul Hansen Egede (ka Paul Hansen Egede; 1708–1789) ja kaupmees Niels Rasch Egede (1710–1782).
Paul Egede poeg oli kapten Christian Thestrup Egede (1761–1803). Jens Egede poeg oli Feti pastoraadi pastor Peder Jensen Egede (1722–1789), kes mõnda aega oli misjonär Gröönimaal.
Suguvõsa üks haru kannab nime Egede-Nissen.
Chronicon Pictum

"Chronicon Pictum" (ladina keeles 'illustreeritud kroonika') on 14. sajandi teise poole Ungari kuningriigis koostatud keskaegne illustreeritud kroonika. Kroonika koostati kuningas Lajos I õukonnas ja see esindab kuninglike õukondade rahvusvahelist kunstistiili.
Kroonika täielik pealkiri on "Chronicon pictum, Marci de Kalt, Chronica de gestis Hungarorum" ehk "Illustreeritud kroonika, Márk Kálti kroonika ungarlaste tegude kohta". Kroonikat tuntakse ungari keeles nimega "Képes Krónika" ning selle kohta kasutatakse veel nimesid "Chronica Hungarorum", "Chronicon (Hungariae) Pictum", "Chronica Picta" ja "Chronica de Gestis Hungarorum".

Kroonika ajalugu

Kroonika pani Márk Kálti (ladinapäraselt Marci de Kalt) kirja veidi aega peale 1358. aastat ja selle viimased illustratsioonid lõpetati vahemikus 1370–1373. Ungari kuningas Lajos I kinkis kroonika Prantsusmaa kuningale Charles V-le, kui tema tütar Katalin oli kihlatud Charles'i poja Louis'ga.
Seejärel kingiti see aastal 1456 Serbia despoodile Đorđe Brankovićile, kelle valduses see kopeeriti. Hiljem kroonika kadus ja on võimalik, et see oli mõnda aega türklaste käes.
Kroonika ilmus teadmata viisil taas välja 17. sajandi esimeses pooles Viini kuninglikus arhiivis ja seetõttu tuntakse seda ka nimega "Viini illustreeritud kroonika". Tänapäeval hoitakse käsikirja Budapestis Széchényi Rahvuslikus Raamatukogus (Országos Széchényi Könyvtár).

Kroonikas kujutatud sündmused

Kroonika 147 pilti on suurepärane teabeallikas 14. sajandi Ungari kultuuriajaloo, rõivaste ja õukonnaelu kohta. Mitmed kroonikas leiduvad miniatuurid on värvitud kullaga. Võrreldes neid miniatuure sama aja Lääne-Euroopa teistest piirkondadest pärinevate miniatuuridega, on nende kunstiline väärtus üpris kõrge. Tegelaskujud on joonistatud üksikasjalikult ja teadmistega anatoomiast. Värvitud on isegi silmamunad, mida on võimalik kontrollida vaid mikroskoobi abil.
Kõik Attilat kujutavad miniatuurid on kas soditud või isegi kustutatud (eriti viimane Attila surma kujutav miniatuur). Kuna kõik teised miniatuurid ja tekst on säilinud hästi, ei saa see olla aja põhjustatud.
Kroonika miniatuurid kasutavad ka sümbolismi: kui "esimese saabumise" (primus ingressus) kujutamisel on kasutatud kaameli kujundit, siis "teise saabumise" (secundus ingressus) kujutamisel on kasutatud hobuse kujundit. Ilmselt viidatakse sellega sellele, et ungarlaste esimene saabumine Pannoonia madalikule ei olnud edukas või juhiti see oma teelt kõrvale kultuurilistel põhjustel (nagu ka kaamel on "teelt kõrvale juhitud" hobune ja valge hobune esindab "puhast kvaliteeti"). Kroonikas kasutatud ladina keel on vigadeta ja selle kvaliteet on kõrge.
Gildi tänav (Tallinn)

Gildi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Keldrimäe asumis.
Tänav algab Juhkentali tänava lähedalt ja lõppeb Lastekodu tänavaga ristudes.
20. sajandi algul kandis tänav Gildi tänava nime (saksa Gildenstraße, vene Гильдейская ул.). Nimi Gildi tuleb sellest, et tänava ääres oli Suurgildi kasarm (ehitatud 1851, lammutatud 1934). 27. juunil 1950 nimetati tänav ümber Kolhoosi tänavaks. Eesti NSV aegne nimi tuli arvatavasti sellest, et tänava ääres asus "Kolhoosnikute Kodu" ja Keskturg. 3. augustil 1990 taastati nimi Gildi tänav.
Tartu Tehnikagümnaasium

Tartu tehnikagümnaasium oli poiste reaalkallakuga õppeasutus, mis tegutses 1924 – 1931 aastatel Tartus.
1928 – 1931 aastatel oli kooli direktoriks Aleksander Raudsepp.
Itaalia ühinemine

Itaalia ühinemine (itaalia keeles il Risorgimento) oli poliitiline ja ühiskondlik liikumine 19. sajandi Itaalias, mis ühendas sealsed arvukad riigid Itaalia kuningriigiks.
Ehkki ühinemise algust ja lõppu on raske määrata, võib üheks alguseks pakkuda 1815. aasta, mil toimus Viini kongress ja lõppes Napoleoni võim Itaalias, ning lõpuks 1871. aasta Prantsuse-Preisi sõja. Viimased alad ühinesid Itaalia kuningriigiga siiski alles pärast Esimest maailmasõda.
Ühinemise võtmekujude hulka kuuluvad Itaalia rahvuskangelane Giuseppe Garibaldi, Sardiinia ja Piemonte kuningas 1849–1861 ja Itaalia kuningas 1861–1878 Vittorio Emanuele II, ning viimase peaminister, Cavouri krahv Camillo Benso.
Indrek Männiste

Indrek Männiste (sündinud 4. veebruaril 1975) on eesti filosoof.
Ta lõpetas Tartu Ülikooli bakalaureusekraadiga 2002. aastal. 2004. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis magistritöö Akraasiaprobleem kaasaegses analüütilises filosoofias: Donald Davidsoni argumentatsioon ja kriitika, juhendaja Tiiu Hallap, oponent Marek Järvik. Doktorantuuri läbis ta Aucklandi Ülikoolis Uus-Meremaal, kus ta 2011. aastal kaitses doktoritöö Henry Miller and the Philosophy of The Inhuman Artist. 2011. aastast on ta järeldoktorantuuris Tartu Ülikooli Jüri Talveti juhendamisel ning uurib tehnika ontoloogilist staatust David Herbert Lawrence'i teostes.
Naatan Haamer

Isiklikku

Naatan Haamer on vaimulik Harri Haameri pojapoeg ning Eenok Haameri poeg. Tema vanaonud olid kunstnik Eerik Haamer ning arhitekt Eugen Gaamer. Naatan Haameri vend Markus Haamer on samuti vaimulik ning teine vend Siimon Haamer teoloog.
Jaan Vaabel

Jaan Vaabel (sündinud 23. juunil 1982) on eesti koolitaja ja jurist, endine noorpoliitik. Ta on ühenduse Noored Rohelised asutajaliige ja oli NR juhatuse esimees aastail 2007–2010.
Jaan Vaabel oli erakonna Eestimaa Rohelised Tallinna piirkonna juhatuse liige ning ajavahemikul 29. mai 2010 – 4. aprill 2013 erakonna juhatuse liige.
Jaan Vaabel on töötanud alates 2003. aastast tarkvara kasutajakoolitaja ja lektorina. Omab andragoogi kutsetunnistust. Alates 2013. aastast on ta Eesti Juristide Liidu liige.
Ta kandideeris Riigikogu 2011. aasta valimistel Harju ja Rapla maakonnas ning sai 37 häält.

Isiklikku

Jaan Vaabel on abielus, tal on kaks tütart ja poeg.
Ernst Õunapuu

Ernst Ferdinand Õunapuu (22. jaanuar 1909 Tallinn – 20. juuli 1942 Norilsk) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Sõjavägede Ülemjuhataja adjutant.
ÜRO keskkonna- ja arengukonverents

ÜRO keskkonna- ja arengukonverents (mitteametliku nimega Rio konverents (Rio Converence) või Maa Tippkohtumine (the Earth Summit)) oli ÜRO üks tähtsamaid nõupidamisi, mis toimus 3.–14. juunil 1992 Rio de Janeiros. Konverentsil osales 108 riigipead ja esindused olid 172 riigist.
Konverentsil arutati rahvusvahelise jätkusuutliku arengu hetkeolukorda ja peamisi arenguteid. Vastu võeti vastavateemaline Agenda 21. Lisaks sellele võeti vastu Rio deklaratsioon keskkonnahoidliku arengu põhimõtete kohta, kliimamuutuste raamkonventsioon ja bioloogilise mitmekesisuse konventsioon, metsandust ja kõrbestumist käsitlevad dokumendid.
Ehkki konverentsil ei kohustatud riike millegi otseselt tegemiseks, oli see üks esimesi tõsisemaid ja laiahaardelisemaid koostööalgatusi globaalprobleemide lahendamisel.
Rekreatsioon

Rekreatsioon ehk virgestus ehk virgestamine on töövõime taastamine, lõdvestumine, puhkus ja meelelahutus, mis enamasti toimub looduses. Tavalised rekreatsioonipaigad on teiste seas kaitse- või puhkealad, asulate haljasvööndid.
Kristel (laev)

Ajalugu

Algselt kuulus kaater Eestis eraisikule ja oli õppelaevaks Tallinna venekeelsetele merehuvilistele noortele. Samuti tehti tasulisi lühisõite.
Pärast omaniku haigestumist u 2014. a paiku pandi eelnevalt Lennusadamas plaaniliseks hoolduseks kaile tõstetud, aga nüüd seisma jäänud kaater 2015. a suvel müüki u 15 000 EUR eest, kuid ostjat ei leitud. Lõpuks õnnestus kaater, millel on tegelikult ka ajaloolist väärtust, müüa üsna tagasihoidliku hinnaga 2016 a. sügiseks Eesti Meremuuseumile.
Kaatri remondiks ja eksponeerimiseks pole muuseumis teadaolevalt seni veel plaane tehtud.
Kurgja mesilakuusk

Kurgja mesilakuusk on kuusk Pärnu maakonnas Vändra vallas Kurgja külas C. R. Jakobsoni talumuuseumi õuel. Puu on nimetatud selle järgi, et varem oli puu lähedal mesila.
Puu rinnasümbermõõt on 304 cm ja kõrgus 32 m.
Reima kadakas

Reima kadakas ehk Suursoo kadakas (ka Karla kadakas) on kaitsealune kadakas Harju maakonnas Rae vallas Suursoo külas. 
Reima kadaka tüve ümbermõõt rinnakõrguselt on 129 sentimeetrit ja kõrgus ulatub 7 meetrini. Puu vanust hinnatakse 300 aasta peale. Rae vald on kohalikul tasandil Suursoo külas kasvava kadaka looduskaitse alla võtnud. Puu kaitsevööndi suuruseks on määratud 9 meetrit. Lähemal kui 9 meetrit on keelatud igasugune majandustegevus. Reima kadaka kõrvalt läks mööda Põhjasõja-aegne tee Tallinna.
Eestimaa aadlilipkond

Eestimaa aadlilipkond oli Eestimaal tegutsenud regulaarväeüksus (aadlilipkond). Eestimaa aadlilipkond oli Eesti alal esimene omataoline. See aadlilipkond moodustati 23. mail 1350 Saksa ordu kõrgmeister Heinrich Dusemeri käsul. See aadlilipkond eksisteeris vaheaegadeta 1712. aastani.
Vahastu rändrahn

Vahastu rändrahn (ka: Vahastu Suurkivi) on rändrahn Rapla maakonnas Rapla vallas Suurekivi külas. 
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 10 m, laius 6 m, kõrgus 2,7 m ja ümbermõõt 28,5 m.
Erich Lõhmus

Erich Lõhmus (20. juuli 1928 Narva – 7. aprill 1995 Tartu) oli eesti metsateadlane.
Ta oli ametniku poeg.
Lõhmus lõpetas 1953. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia ja töötas pärast seda kuni 1958. aastani Eesti Aerofoto-Metsakorralduse Kontori ja Eesti metsamelioratsiooni ekspeditsiooni taksaatori ja insenerina, 1962–1963 ENSV Teaduste Akadeemia zooloogia ja botaanika instituudi metsasektori vaneminsenerina, 1963–1969 Metsanduse Teadusliku Uurimise Laboratooriumi vaneminseneri ja nooremteadurina, 1969–1975 Eesti Metsamajanduse ja Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituudis nooremteadurina, 1975–1988 vanemteadurina ja 1988–1995 juhtteadurina.
1973. aastal sai ta Tartu Riiklikus Ülikoolis põllumajanduskandidaadi kraadi.
Ta on uurinud metsaökoloogiat, -tüpoloogiat ja metsaökosüsteemide modelleerimist. Tema väljatöötatud metsakasvukohatüüpide klassifikatsioon on olnud Eesti metsanduses ja ökoloogias väga populaarne. Lõhmus on olnud teadusajakirja Metsanduslikud Uurimused koostajaid ja toimetajaid.
Team EnVyUS

Ajalugu

1. veebruaril 2015 lahkusid prantsuse meeskonnast LLDC mängijad (Happy, KioShiMa, NBK, SmithZz ja Shox) ja ühinesid võistkonna EnVvUsiga, mis enne seda oli tuntud ainult "Call of Duty" meeskonnana. Kui võideti "MLG X-Games Aspeni" kutse, sai võistkond palgata uusi töötajaid.
EnVyUs osales ka "Inferno Online Pantamera Challenge'i" võistlusel, kus saavutati kolmas koht, kui kaotati Fnaticule 2-1. 2015. aastal osalesid nad Poolas toimunud "ESL One Katowice" võistlusel. Alagrupis nad said esimese koha. Veerandfinaalis olid nende vastasteks meeskond Natus Vincere, keda nad võitsid. Veerandfinaali skoor jäi 16-12, 14-16 ja 16-3. Pärast Navi võitmist oli nende järgmine vastane Ninjas in Pyjamas. Nad kaotasid 0-2 (kaks mängu). EnVyUs lahkus Poolast neljanda kohaga. Pärast Poolas kaotamist ei läinud kaua, kui EnVyUs sai uuesti võidu maitset tunda. Nad võitsid turniiri "Gfinity Spring Master 1" ja "StarLadder Starseries 12 Lan" turniiri finaali. Mõlemal turniiril võitis EnVyUs meeskonda Nip viiest parim järgi 3-1 ja 3-0.
EnVyUs ei suutnud esinelikusse saada esimest korda 2015. aastal. EnVyUS sai viienda-kuuenda koha "Gfinity Masters Spring 2" ja "Fragbite Masters Season" 4 võistlustel.
Teisel juulil peale kahte halba kohta: viies-kuues koht "ESL ESEA Season 1" ja neljas koht "ESWC 2015" ajasid meeskonna sisesetülid EnVyUse juhtkonna mängijaid välja vahetama. EnVyUs vahetas oma staarid Shox ja SmithZz meeskonna Titani mängijate KennyS ja apEX vastu. Algul arvas Counter-Strike'i kogukond üldiselt, et uus EnVyUsi uus koosseis on halvem kui algne, kuid EnVyUse üllatav võit "IEM Gamescom" võistlusel lükkas selle arvamuse ümber. "ESL One: Colongne 2015" turniiril, tulid nad alagrupis esimeseks ja pääsesid finaali. Finaali jõudmise käigus nad alistasid meeskonnad Natus Vincere ja TSM. Finaalis kaotasid nad `Fnaticule (0-2).

Töötajad

Asutaja – Mike Rufail Mänedžer – Jordan Savelli