google/wiki40b huggingface dataset:
Nicole Kidman

Elukäik

Nicole Kidman sündis  Ühendriikides Hawaii osariigis Honolulu linnas. Tema isa Tony Kidman oli Washingtonis rinnavähi uurija ja vahepeal Sydney Tehnikaülikooli õppejõud. Nicole elas Ameerika Ühendriikides kuni nelja-aastaseks saamiseni ja seejärel kolis koos perekonnaga Austraaliasse. Kolmeaastasena hakkas ta võtma balletitunde. Ta õppis St. Martini noorteteatris, Austraalia noorteteatris ja Philip Streeti teatris.

Filmikarjäär

Nicole Kidmani filmikarjäär algas 14-aastasena filmis "Bush Christmas". Seda filmi näidatakse tänini sageli jõulude ajal. Kui Nicole'i ema haigestus rinnavähki, langes Nicole Põhja-Sydney keskkoolist välja. Pärast ema tervenemist jätkas ta näitlejakarjääri. Ta mängis 1980. aastatel paljudes Austraalia filmides ja telesarjades, millest tuntumad on "BMX Bandits" ja lühisari "Bangkok Hilton".
Nicole mängis peaosa filmis "Tardunud vaikus" (1989) ja hiljem koos Tom Cruise'iga märulis "Kõuepäevad". 
Filmis "Billy Bathgate" mängis ta koos Bruce Willise ja Dustin Hoffmaniga ja aastal 1992 mängis ta Ron Howardi filmis "Kaugel eemal". Ta mängis naispeaosa filmis "Batman igaveseks" ja seejärel filmis "Daami portree".
Koos Tom Cruise'ga mängisid nad Stanley Kubricki viimases filmis "Silmad pärani kinni" (1999). Nicole mängis ühte kolmest nõiast filmis "Igapäevane nõiakunst" (1998).
Nicole Kidman'i kutsealaselt edukaim aasta oli 2001, mil ta esines Oscarile kandideerinud filmis "Moulin Rouge" ja menukas õudusfilmis "Teised".  Ent samal ajal ta lahutas Tom Cruise'ist, tõmmates endale kõmuajakirjanduse tähelepanu ja vigastas "Moulin Rouge'is" mängides põlve nii hullusti, et tema osa filmis "Paanikatuba" sai Jodie Foster.

Isiklikku

24. detsembril 1990 abiellus ta Colorado osariigis Telluride'i väikelinnas Tom Cruise'iga. Nicole ja Tom lapsendasid kaks last ning elasid Los Angeleses, Austraalias, Colorados ja New Yorgis. Nad lahutatasid 2001. aastal. 25. juunil 2006 abiellus Kidman Sydneys kantrilaulja Keith Urbaniga.
Karja näidissovhoos

Karja näidissovhoos oli näidissovhoos Kingissepa rajoonis Leisi külanõukogus. Sovhoosi keskus oli Karja asulas. Sovhoosi pindala oli 11 700 ha.
Semidor

Semidor on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Semidor (Simidor) on pandud Rabivere mõisavallas Hageri kihelkonnas Harjumaal. Nimede eestistamisel määrati Semidori-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Saadlo (Kohila vallas 1939. aastal). 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Semidor Eestis 5 mehel ja 8 naisel.
Loit Reintam

Loit Reintam (12. novembril 1929 Tallinn – 17. jaanuar 2010 Tartu) oli eesti mullateadlane ja ökoloog, Eesti Teaduste Akadeemia akadeemik.

Elulugu

Loit Reintam oli talupidaja poeg ja Aimu Reintami vend.
Reintam lõpetas 1949 Tallinna 10. Keskkooli, 1954 EPA agronoomina ja 1957 samas aspirantuuri. 1960 kaitses ta samas põllumajanduskandidaadi kraadi väitekirjaga "Kagu-Eesti mullastik". 1973 kaitses ta põllumajandusdoktori kraadi Novosibirskis, NSVL TA Siberi osakonnas, väitekirjaga "Автоморфное почвообразование на моренах и двучленных породах Эстонии". 
1953–99 oli Reintam EPA/EPMÜ õppejõud: 1957–63 mullateaduse ja agrokeemia kateedri assistent ja vanemõpetaja, 1963–77 dotsent, 1965–69 ja 1970–92 kateedri juhataja, 1969–70 vanemteadur, aastast 1977 professor, 1992–94 ökoloogia ja agrokeemia õppetooli professor ja juhataja, 1994–99 mullateaduse ja agrokeemia instituudi professor, aastast 1999 emeriitprofessor. Ühtlasi oli ta 1958–93 Tartu Ülikooli õppejõud, 1986–92 Juhtimise Kõrgema Kooli professor, 1964–91 Üleliidulise Mullateaduse Seltsi Eesti filiaali esimees, 1990–97 Eesti Teadusfondi nõukogu liige (1993–97 aseesimees), 1997–2003 haridus- ja teadusministeeriumi teaduskompetentsi nõukogu liige, aastast 1978 Rahvusvahelise Mullateaduse Liidu ja aastast 1991 Euroopa Mullakaitse Seltsi liige. 1990. aastal valiti ta Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks.

Teadustöö

Loit Reintami peamised uurimisvaldkonnad olid Eesti ja Euraasia mitme piirkonna (Kaug-Ida, Lääne- ja Ida-Siber, Kesk-Vene kõrgustik) muldade genees, ökoloogia, geograafia, klassifikatsioon ja kaardistamine, mineraalne, keemiline ja granulomeetriline koostis, huumus ja selle koostis, taim-muld-süsteemide talitlused, mullateaduse ajalugu, metsa- ja agromullateaduse rakenduslikkus ning õpetamine. Mullauurimise eesmärgil viibis ja töötas ta enam kui 30 riigis. Reintam oli mitme teadusajakirja toimetuskolleegiumi liige. Ta avaldas üle 500 teadustrükise ning 200 aimeraamatut.
Salvatore Adamo

Salvatore Adamo, tuntud ka kui lihtsalt Adamo (sündinud 1. novembril 1943 Itaalias Comisos) on itaalia päritolu Belgia laulja ja helilooja.
Ta on äriliselt edukas: tema laule on müüdud üle 100 miljoni albumi. Põhiliselt laulab ta prantsuse keeles.
Tema isa Antonio oli kaevukaevaja ja ema Concetta koduperenaine. Isa emigreerus 1947. aasta veebruaris Belgiasse ja hakkas tööle Marcinelle'is kaevanduses. Ema sõitis sama aasta juunis talle järele ja võttis lapsed kaasa. Nad hakkasid elama Monsi lähedal, algul Ghlinis ja pärast Jemappesis. 1960. aastaks oli neil sündinud juba 7 last. Kuigi Salvatore Adamo on praktiliselt kogu elu Belgias elanud, on ta säilitanud Itaalia kodakondsuse ning Belgias on tal üksnes alaline elamisluba, sest Belgia ei luba topeltkodakondsust.
Isa ei tahtnud, et Salvatorest saaks kaevur nagu temast. Sellepärast püüdis ta anda lastele hea hariduse. Salvatore õppis kohalikus katoliiklikus koolis ja oli püüdlik õpilane. Eriti paistis ta silma oma musikaalsete võimetega.
1960ndatel sai Salvatore Adamo lauljana kuulsaks. Tema debüüt toimus juba 1960, kui ta osales Radio Luxembourgi korraldatud lauluvõistlusel omaloodud lauluga "Si j'osais" ja tunnistati 14. veebruaril 1960 lauluvõistluse finaalis Pariisis võitjaks.
Kui ta oli kuulsuse tipul, suri tema isa 7. augustil 1966 uppumise tagajärjel. Varsti pärast seda Salvatore abiellus. Tema esimene laps, poeg Anthony, sündis 1969. 1980. aastate algul sündis poeg Benjamin ja seejärel tütar Amélie.
2001 lõi Belgia kuningas Albert II Salvatore Adamo rüütliks.
Abhaasi keel

Keelesugulus

Ta kuulub abhaasi-adõgee keelkonna abhaasi-abasiini rühma.

Levik

Abhaasi keelt kõneldakse Abhaasias ja Türgis, samuti Lähis-Idas (Jordaania, Süüria, Iraak), Venemaal ja Läänes.

Ametlik staatus

Abhaasi Vabariigis on abhaasi keel alates 1994. aastast Abhaasia põhiseaduse järgi riigikeel ning  koos vene keelega üks ametikeeltest.

Kõnelejate arv

Kõnelejate koguarv on umbes 125 000, sealhulgas Abhaasias umbes 100 000. Hinnangud, mille järgi kõnelejaid on 500 000 kuni 600 000, on väärad; võib-olla on nende hulka arvatud tšerkessid (adõgeede ja kabardide järglased).  
1989. aastal kõneles abhaasi keelt emakeelena 17,8% Abhaasia elanikkonnast (92 800 inimest). Aastal 1995, pärast Gruusia-Abhaasia konflikti, oli abhaasi emakeelega inimeste osatähtsus Abhaasias üle 50%. 
Türgis oli 1965. aasta rahvaloenduse järgi 4563 abhaasi või abasiini keelt (seal loetakse need üheks keeleks (abaza)) emakeelena kõnelevat inimest ning 7836 inimest, kes kõnelesid mõnda neist teise keelena. Arvatakse, et need andmed on allapoole moonutatud, sest 1993. aasta hinnangu järgi oli abhaase ja abasiine Türgis 35 000. 
2010. aasta Venemaa rahvaloenduse andmetel oskas Venemaal abhaasi keelt 6786 inimest.
Eesti 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Eestis abhaasi keel emakeeleks 4 inimesel.
Paroniit

Paroniit on hall elastne kummitaoline materjal.
See koosneb asbestkiududest, kummist ja lisandeist. Talub kõrget temperatuuri. Kasutatakse muuhulgas katelde ja auruga köetavate õhukuumutite tihendite valmistamiseks.
Frégate'i süsik

Frégate'i süsik (Polposipus herculeanus) on süsiklaste sugukonda kuuluv mardikaline, kes elab looduslikult ainult Seišellide Frégate'i saarel.
Ta on lennuvõimetu ja öise eluviisiga. Kasvab 20–30 mm pikkuseks ja on suurim süsiklane.
1900. aasta Pariisi maailmanäitus

1900. aasta Pariisi maailmanäitus (prantsuse Exposition universelle de 1900) oli Pariisis 1900. aasta 15. aprillist kuni 12. novembrini toimunud maailmanäitus.
Näitusel oli üle 76 000 eksponendi ning rekordilised rohkem kui 50 miljonit külastajat. Näituse puhul ehitati muu hulgas Orsay raudteejaam, millest hiljem sai Orsay muuseum; Lyoni raudteejaam ja Aleksander III sild. Ka Pariisi esimene metrooliin alustas tööd maailmanäituse ajal. Suurt tähelepanu äratas umbes 10 meetri kõrgusel paiknev paviljone ühendav liikuv kõnnitee.
Rajatud oli rahvaste tänav, mille ääres olid eri maade paviljonid. Soomel oli võimalus püstitada oma paviljon ning see äratas suurt tähelepanu. Selle projekteerisid Herman Gesellius, Armas Lindgren ja Eliel Saarinen ning kujundas Akseli Gallen-Kallela. Edu maailmanäitusel pani aluse soome kunsti, eriti aga arhitektuuri rahvusvahelisele läbimurdele.
Esimest korda esitati publikule helifilmi. Esil oli ka eskalaator, maapähkliõlil töötav diiselmootor ja tolle aja suurim refraktorteleskoop.
Auguste Rodin finantseeris oma teoste näitust ise. Hispaania paviljoni märkamatus nurgas oli aga koha leidnud tollal verinoore ja tundmatu Pablo Picasso maal "Viimased hetked".
Samal ajal peeti Pariisis ka olümpiamängud, mis kestsid viis kuud. Spordivõistlused jäid aga maailmanäituse varju. Isegi olümpiamedalid olid tegelikult maailmanäituse sümboolikaga plaketid ning need saadeti sportlastele hiljem koju järele.

Eestlased Pariisi maailmanäitusel

Eesti rahvalaule esitas esimene rahvalaulu propageerinud kutseline laulja Aino Tamm, kes sai prantsuse laulude esitamise eest prantsuse keele- ja kultuuriseltsi Alliance Française suure hõberaha. 
Eduard Vilde käis Pariisi maailmanäitusel Eesti Postimehe lähetusel. 
Pariisi maailmanäituse Grand Prix' said Kreenholmi vabriku tekstiilitooted ja Lutheri vabriku kullatud servadega vineerkandik.
Uusaasta

Uusaasta on püha, mil tähistatakse uue kalendriaasta algust. Lääneriikides, kus kasutatakse Gregoriuse kalendrit, on uusaasta 1. jaanuaril. Eestis on 1. jaanuari kui uusaastat nimetatud ka nääripäevaks.
Eesti Vabariigis on 1. jaanuaril tähistatav uusaasta riigipüha, sellele eelnev tööpäev on töölepingu seaduse alusel 3 tunni võrra lühendatud.
Veronika Dagmar Elisabeth Peterhoff

Veronika Dagmar Elisabeth Peterhoff (sündinud Lusikas; 23. aprill 1919 Holm, Pihkva kubermang – ) oli Eesti arstiteadlane ja anestesioloog.

Elulugu

Veronika Dagmar Elisabeth Peterhoff oli kohtuniku tütar.
1937. aastal lõpetas Peterhoff Tartus Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumi, õppis 1937–1943 TÜ arstiteaduskonnas. 1944 läks ta sõjapõgenikuna Rootsi. 1944 lõpetas ta Freiburgi Ülikooli arstiteaduskonna, 1948 kaitses meditsiinidoktori kraadi Erlangeni Ülikoolis.
Aastast 1944 oli Peterhoff Göteborgi Sahlgrenska haigla arst. Ta õppis Rootsis anestesioloogiks, täiendas end 1962 New Yorgi presbüterliku hospitali meditsiinikeskuses USA-s. Seejärel oli ta Göteborgi Ülikooli Sahlgrenska haigla peaanestesioloog.

Teadustöö

Peterhoffi põhiline uurimisvaldkond oli anestesioloogilised meetodid.
Mereõigus

Mereõigus on õigusnormide kogum, mis sätestab eelkõige kaubandusliku meresõiduga seostuvad õigussuhted.
Mereõigus koosneb kahest osast:
(1) rahvusvaheline mereõigus (inglise Law of the Sea) on osa rahvusvahelisest avalikust õigusest kui süsteemist, vt ka Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsioon (UNCLOS);
(2) kaubandusliku meresõidu õigus (inglise Maritime Law) on osa riikide eraõigusest.
Jakob Hurda nimeline Põlva Rahvahariduse Selts

Jakob Hurda nimeline Põlva Rahvahariduse Selts (lühemalt: Jakob Hurda Selts) on 1995. aastal Põlvas asutatud selts. Selts annab välja Jakob Hurda rahvuskultuuri auhinda.
Põhikirja järgi on seltsi eesmärkide seas muu hulgas "rahvuskultuuri (koorilaul, rahvatants, rahva- ja puhkpillimuusika, näitemäng, käsitöö jne.) traditsioonide hoidmine ja edasiarendamine".
Skryhałaŭ

Ajalugu

Küla ümbruses paiknevad X–XIII sajandil rajatud kurgaanid. Küla ennast on kirjalikes allikates mainitud esimest korda aastal 1497, mil krimmitatarlased piinasid seal surnuks suurkannataja metropoliit Makari I. Alates XVII sajandist kuulus Skryhałaŭ Oskierkadele. Aastal 1702 asutati sinna rauasulatustöökoda. 28. mail 1792 sai Skryhałaŭ alevi staatuse ja õiguse pidada kaks korda aastas laata.
Aastal 1793 läks alev teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Skryhałaŭ hakkas kuuluma Minski kubermangu ja Mozõri maakonda. Aastal 1799 ehitati sinna õigeusu kirik. Alevit läbis postimaantee, mis kulges Mazyrist läbi Žytkavičy, Turaŭ ja Lenini Davyd-Haradokki. XIX sajandi alguses rajati alevi lähedusse Skryhałaŭskaja Słabada küla, mis hiljem kasvas aleviga ühte. Aastal 1847 läks Skryhałaŭ Tyszkiewiczite valdusse, toona asus alevis jõesadam. Aastal 1874 ostis sealsed valdused Riia kaupmees Karol Szepeller. Aastast 1897 on teada, et alevis oli lisaks õigeusu kirikule ka juutide palvemaja, seal asusid kaheksa poodi, kõrts ja kohalik haigla. Toona tegutses seal ka postkontor, kus asus telegraafijaam. Aastal 1897 rajati alevisse Makari I mälestuseks kabel, tema surmapaika püstitati aga obelisk. Aastal 1910 hakkas alevis tegutsema saekaater.
Aastal 1919 läks Skryhałaŭ Valgevene NSV koosseisu. Aastal 1924 muudeti selle staatus külaks, ühtlasi sai Skryhałaŭst kohaliku külanõukogu halduskeskus. Aastal 1927 hakkas seal tegutsema telliselööv. Aastal 1928 asutati külas sovhoos «Ударник» ja kolhoos «Труд», aastal 1959 moodustati nende asemele aga kolhoos «Дружба».
Tšornobõli katastroofi järel ehitati külla majad 110 perele, kuhu asustati inimesed radioaktiivse tolmuga saastunud piirkondadest. Uued tänavad hakkasid likvideeritud külade mälestuseks kandma nimesid Bieły Bierah ja Biełabiarežskaja Rudnia.
Urmas Dresen

Urmas Dresen (sündinud 8. detsembril 1958) on Eesti ajaloolane ja muuseumitöötaja.
Ta lõpetas 1977. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloolasena.
Ta on töötanud 1979. aastast Meremuuseumis erinevatel ametikohtadel, alates 1998. aastast muuseumi direktorina.
Weserstadion

Weserstadion on mitmeotstarbeline staadion Saksamaal Bremenis. Staadion asub Weseri jõe põhjakaldal.
Weserstadion on Saksamaa jalgpalliklubi Bremeni Werderi kodustaadion. Staadion ehitati 1909. aastal. See mahutab liigamängudes 42 500 pealtvaatajat ning rahvusvahelistel mängudel 37 441 pealtvaatajat. Vahe tuleb sellest, et Saksamaa jalgpalliliigas on lubatud seisukohad.
Pervomaiski rajoon (Jaroslavli oblast)

Haldusjaotus

Pervomaiski rajoonis on 268 asustatud punkti, mis kuuluvad ühe linna tüüpi asula (Pretšistoje) ja kahe valla (külaasunduse) koosseisu.
Tallinna Tootmiskoondis RET

Tallinna Tootmiskoondis RET oli Eesti NSV elektroonsete mõõteriistade ja raadiovastuvõtjate tootmise ja väljatöötamise alal tegutsenud 1970. aasta paiku moodustatud ettevõtete koondis, mis koosnes Tallinnas asuvast tehasest Punane RET, Tallinna Raadio-Elektroonika Konstrueerimisbüroost (TREKB) ja Jõhvi tehasest.
Toodangu põhiosa moodustasid analoogvoltmeetrid, mille tootmisel oli tehas NSV Liidu juhtiv ettevõte.
Tuntumad tooted olid tehases Punane RET valmistatud raadiovastuvõtjad Estonia, mille mudel Estonia-2 sai 1958. aastal Brüsselis toimunud maailmanäitusel Expo-1958 kuldmedali.
Tehas oma ligi 3000 töötajaga moodustas põhilise osa tootmiskoondisest. 
Koondise Jõhvi tehas oli tegelikult põhitehase tsehh, kus alguses toodeti RET-i valjuhääldeid, hiljem aga transformaatoreid ja teisi elektromehaanilisi komponente.
KK HITO

Hooaeg 2012/2013

Sarjad, kus klubi kaasa lööb
EYBL

U20 – KK HITO/Jõhvi

U15 teine divisjon – KK HITO/Jõhvi
Eesti meistrivõistlused
Meistriliiga – KK HITO

Meeste teine liiga – KK HITO II

A-klassi eliitsari – KK HITO/Jõhvi

A-klass esiliiga – KK HITO/Jõhvi'96

B-klassi eliitsari – KK HITO/Jõhvi

B-klassi esiliiga – KK HITO/Jõhvi'98

C1-klassi esiliiga – KK HITO/Jõhvi'99

C2-klass – KK HITO/Jõhvi'00

D-klass – KK HITO/Jõhvi'01
Eesti karikavõistlused

A-klass – KK HITO/Jõhvi

B-klass – KK HITO/Jõhvi

C-klass – KK HITO/Jõhvi
Ida-Virumaa meistrivõistlused

Meistriliiga – KK HITO

Esiliiga – Kohtla-Nõmme/HITO
Ida-Virumaa karikavõistlused

KK HITO

Kohtla-Nõmme/HITO

Klubi paremad tulemused läbi aastate

Eesti meistrivõistluste esiliiga

2011/2012 – KK HITO/Jõhvi – 2. koht

2010/2011 – KK HITO – 3. koht

2008/2009 – KK HITO – 4. koht

2007/2008 – KK HITO – 2. koht
Eesti meistrivõistluste teine liiga

2003/2004 – KK HITO – 1. koht

2002/2003 – KK HITO – 2. koht
Euroopa noorte korvpalliliiga

2011/2012 – KK HITO/Jõhvi – U20 (92+) 2. koht (põhiturniiri 1. koht – 15/15)

2010/2011 – KK HITO – U17 (94+) 4. koht

2009/2010 – KK HITO – U16 (94+) 4. koht
Eesti noorte meistrivõistlused

2011/2012 – KK HITO/Jõhvi – A-klassis (93+) 1. koht

2010/2011 – KK HITO – A-klassis (92+) 1. koht

2004/2005 – KK HITO – D-klassis (93+) 3. koht

2002/2003 – KK HITO – U20 (83+) 3. koht

2001/2002 – KK HITO – A-klassis (84+) 3. koht
Ida-Virumaa meistrivõistlused

10x meister, finaalide tulemused

1994/1995 Jõhvi Axel 105:72

2002/2003 Kiviõli Askele 70:67, 77:76

2003/2004 Kohtla-Järve Remeks 83:62, 73:82, 75:68

2004/2005 Askele 83:67

2005/2006 Askele 83:63

2007/2008 Iisaku 74:58

2008/2009 Remeks 67:65

2009/2010 Remeks 75:78, 91:81, 101:93

2010/2011 Askele 91:75, 74:73

2011/2012 Askele 124:100, 88:107, 92:74
Ida-Virumaa karikavõistlused

5x karikavõitja, finaalide tulemused

2006 Askele 71:69 (34:29)

2007 Narva 97:74 (47:37)

2008 Narva 101:60 (48:20)

2009 Toila 79:74 (48:36)

2012 Narva 100:48 (55:24)

Tunnustused

Eesti parim noormeeste treener

2011/2012 – Priit Sternhof

2010/2011 – Priit Sternhof
Eesti parim A-klassi mängija

2011/2012 – Sander Saare
Ida-Virumaa parimad treenerid

2011 – Margo Tali ja Priit Sternhof
Kohtla-Järve ja Jõhvi parim võistkond

2011 – KK HITO/Jõhvi
Sten Zupping

Sten Zupping (sündinud 29. jaanuaril 1968 Tartus) on eesti vabakutseline näitleja.
Ta lõpetas aastal 1992 Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri.
Ta on mänginud mitmes filmis.
Ta kandideeris 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Järva-Jaani vallavolikokku (Keskerakonna nimekirjas). Ta sai 5 häält ning ta ei osutunud valituks.
Korvpalliklubi Kalev

Korvpalliklubi Kalev (hiljem Tallinna Kalev) oli 1920. aastal Tallinnas Eesti Spordiseltsis Kalev asutatud korvpalliklubi.
1932. aastal tegi meeskond kuuajalise turnee viide Euroopa riiki.
1949. aastal tuli Kalev Nõukogude Liidu meistriks.
1991. aastal tuli Kalev teist korda Nõukogude Liidu meistriks Jaak Salumetsa (peatreener 1985–1991) juhtimisel. Olulisemad mängijad olid Tiit Sokk, Margus Metstak, Aivar Kuusmaa, Andrus Nagel ja Sergei Babenko.
1994/1995 kandis nime Kalev/Auma.
1992, 1993, 1995, 1998, 2002 ja 2003 tuli Eesti meistriks.
2005 moodustati uus klubi BC Kalev/Cramo.
Argentina pass

Argentina kodaniku pass on dokument, mis väljastatakse Argentina kodanikele inimeste riiklikus registris (ReNaPer). Neid väljastas ainult Argentina föderaalpolitsei kuni 2011. aastani. Nende esmane eesmärk on hõlbustada rahvusvahelist reisimist.
Argentina passid kehtivad reisimiseks üle kogu maailma, kuid mõned riigid nõuavad viisat. Lõuna-Ameerikas (välja arvatud Guyanas) reisimiseks ei pea Argentina kodanikud kasutama passi, sest nad võivad kasutada oma riiklikku isikut tõendavat dokumenti (DNI).
15. juunil 2012 teatas Argentina siseministeerium biomeetriliste passide kohest kasutuselevõtust. Uutel passidel on unikaalsed numbrid (tähtnumbrilised kombinatsioonid, 3 tähte ja 6 numbrit), mis on oluline muutus senisest poliitikast, kus passinumbriks oli omaniku ID-number.
Gilliami maakond

Gilliami maakond (Gilliam County) on maakond USA-s Oregoni osariigis. Geograafilised koordinaadid on 45° 23′ N, 120° 13′ W
Maakonna halduskeskus on Condon.
Maakonna pindala on 3168 km², millest 49 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 1871. Aastal 2000 oli elanike arv 1915.

Ajalugu

Gilliami maakond moodustati 25. veebruaril 1885. aastal Wasco maakonna osast. Maakond sai nime Cornelius Gilliami järgi.
Linda tänav (Narva)

Linda tänav on tänav Narvas Kerese linnaosas. Tänav sai nime Kalevipoja ema Linda järgi.
Linda tänav algab Paul Kerese tänavalt, ristub Kosmonaudi, Lembitu ja Malmi tänavaga ning lõpeb Grafovi tänaval. Tänava pikkus on umbes 615 m.
Enne 1920. aastat oli selle tänava nimi Olga tänav (Ольгинская улица). 1929. aasta linnaplaanil oli tänava nimi Linda tänav. Osa nüüdisaegsest tänavast kandis 1912. aasta plaanil nime Nikolai tänav, 1927. aasta linnaplaanil Kogukonna tänav ja 1952. aastal nimetati see ümber Transpordi tänavaks. 
Linda tänaval asuvad endise Baltijetsi tehase hooned.
Sibüll

Sibüll (kreeka keeles sibylla) oli Vana-Kreeka ja Vana-Rooma naisprohvet.
Jumaliku inspiratsiooni ja ekstaasi seisundis kuulutasid sibüllid ette tulevasi, enamasti hukatuslikke sündmusi. Sibülle peeti Idamaadelt pärinevaiks ja väga vanadeks, kuulsaimad olid Erythrai ja Kyme sibüllid. Sibüllioraaklite vahendusel jõudis Kreekasse ja Rooma idamaiste õpetuste sugemeid. Sibüllide ennustusraamatuid hoiti Roomas riikliku järelevalve all Jupiteri ja Apolloni templites.Tuntuim oli kreekakeelne "Oracula Sibyllina", mis oli kirjutatud kreekakeelses heksameetris ja mille autorid olid tundmatud. 4. sajandi pKr lõpus laskis Stilicho raamatud põletada. 
Kunstis on sibüllide teemat rohkesti käsitletud, tuntumatest kunstnikest on seda teinud näiteks Michelangelo, Tintoretto, Rembrandt jt.
Pulber

Pulber on peenestatud tahke aine.
Marju Unt

Marju Unt on eesti pedagoog.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli matemaatika erialal. Ta töötab koolitajana.

Pere

Tema vanemad on Valdur Tiit ja Ene-Margit Tiit.
Titus Labienus

Titus Labienus (u 100/98 eKr – 17. märts 45 eKr) oli Vana-Rooma väejuht ja poliitik. 63. aastal eKr oli ta rahvatribuun. Kuigi ta oli pikalt olnud väejuhina Julius Caesari teenistuses Gallias, otsustas ta Caesari algatatud kodusõja puhkedes asuda Caesari vastu ja langes Munda lahingus.
Ta oli Quintus Labienuse isa.
Alar Veraksitš

Alar Veraksitš (sündinud 25. juunil 1967) on eesti arstiteadlane, füsioloog.
Ta kaitses doktorikraadi 2003. aastal teemal "Characterization of behavioural and biochemical phenotype of cholecystokinin-2 receptor deficient mice: changes in the function of the dopamine- and endopioidergic system" Tartu Ülikoolis.
Ta töötab Tartu Ülikoolis.
Krimulda muinaslinnus

Krimulda muinaslinnus oli 13. sajandi alguseni Koiva liivlaste Krimulda piirkonna keskuseks olev linnus hilisema Krimulda piiskopilinnuse kohal, Krimuldas asuval Suvorovi ehk Vikmeste linnamäel (Vikstemes pilskalns) või Krimulda kiriku kõrval oleval Kubesele linnamäel. Krimulda linnust on peetud ka üheks Kaupole kuuluvatest linnustest, kuid see on vähepõhjendatud oletus.