google/wiki40b huggingface dataset:
Seaduse ees

"Seaduse ees" on Franz Kafka mõistujutt, mis on 1925. aastal avaldatud romaani "Protsess" kuulsamaid katkendeid. See on osa raamatu 9. peatükist "Kirikus", milles peategelane Josef K. kohtub preestriga, kes talle selle loo jutustab. Sarnaselt mõistujutu peategelasega sureb ka Josef K. lõplikke vastuseid saamata.
Erinevalt "Protsessist", mis ilmus aasta pärast Franz Kafka surma, avaldati "Seaduse ees" eraldi lühijutuna juba tema eluajal 1915. aastal.

Tegevustik

Üks maamees soovib kohtuda seadusega, kuid teda takistab väravavaht. Mees ootab aastaid seaduse sissepääsu ees, tüütab väravavahti oma küsimustega ja proovib teda kingitustega ära osta. Väravavaht võtab küll kingitused vastu, kuid teeb seda enda sõnul vaid mehe meelerahu nimel. Surma eel küsib mees väravavahilt, miks teised inimesed seaduse jutule ei kipu. Selle peale teatab väravavaht, et sissepääs on mõeldud vaid sellele mehele. Mees sureb sealsamas ilma seaduse ette pääsemata ja väravavaht sulgeb sissepääsu.
Pottmüts

Pottmüts (ka kinnipeamüts, kõrge müts, munamüts, mutremüts, siidimüts, tohvimüts, trükimüts, ümmargune müts) on endisaegne naistemüts, mis oli ümarapõhjaline ja kaetud lillelise siidriidega. Mütsi ääre lõpetas pottmütsile omane äärepits (treemel).
Pottmütsi hakkasid 18. sajandi keskpaigas kandma Harjumaa naised ja 19. sajandil kanti seda üle Eesti.
Salme Masso

Salme Masso (neiupõlvenimega Salme Liigand; 19. oktoober 1909 Tartu – 5. august 1990) oli eesti õpetaja, kokk, kokaraamatute autor ja telekokk.
Ta õppis aastatel 1917–1928 Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumi majandusharus ja 1928–1930 Kehtna kodunduskooli majandusharus. Andis aastal 1932 Tallinna Pedagoogiumis kesk- ja kutsekooliõpetaja kutseeksami, sai aastal 1934 kutsetunnistuse. Jätkas õpinguid aastatel 1949–1953 Tallinna Polütehniline Instituudi majandusteaduskonnas kaubandusökonoomika erialal (lõpetas kiitusega).
Ta töötas aastatel 1931–1934 Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumis ja aastast 1935 Tallinna Kodumajanduse Instituudis õpetajana, 1945–1951 Tallinna Ühiskondliku Toitlustamise Tehnikumis direktori asetäitjana õppealal ja aastani 1960 õpetajana. Aastatel 1960–1972 töötas ta vanemõpetajana Tallinna Pedagoogilise Instituudi üldtehniliste distsipliinide kateedris.
Teise maailmasõja eel kuulus Masso 1940. aastal valitud Kodumajanduskotta. Nõukogude ajal avaldasid tema kokaraamatud ja esinemised telesaadetes suurt mõju Eesti köögi kujunemisele.
Salme Masso hukkus 5. augustil 1990 liiklusõnnetuses ja ta maeti 10. augustil 1990 Metsakalmistule.

Isiklikku

Tema isa Oskar Karl Johann Liigand oli koolmeister ja Riigikogu liige, tema poeg Tiit Masso on ehitusinsener.
Jiří Paroubeki valitsus

Jiří Paroubeki valitsus tuli Tšehhi Vabariigis võimule 25. aprillil 2005 ja lahkus 16. augustil 2006.
Leho Ründal

Leho Ründal (aastani 1937 Leonhard Grünthal, 7. juuni 1915 Kuuste (Haaslava) vald, Tartumaa – 27. august 2006) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu

Leho Ründal oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1934 H. Treffneri Gümnaasiumi ning õppis 1934–36 TÜ loodus-matemaatikateaduskonnas ja 1937–40 TTÜ-s, lõpetas 1946 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) keemiainsenerina; tehnikakandidaat (1956, TPI), väitekiri "Kukersiitse põlevkivibensiini keemilise koosseisu ja füüsikaliste omaduste uurimine". Oli 1946–1956 TTÜ keemia kateedri assistent, 1957–61 Eesti NSV TA Energeetika Instituudi vanemteadur, 1961–74 Eesti NSV TA Keemia Instituudi ja 1974–81 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) keemiliste analüüside kesklaboris.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: köögiviljade ja substraatide keemilised analüüsid, põlevkivikeemia ja põlevkivi kompleksne kasutamine. Üle 40 teadustrükise ja 3 autoritunnistust.
Vana-Pärnu (Pärnu)

Vana-Pärnu on Pärnu linnaosa. Vana-Pärnus asub sadam, rand ja kalmistu.
Vana-Pärnut läbib Pärnu ümbersõit.

Vana-Pärnu linnaosa tänavad

Emajõe tänav, Haapsalu maantee, Jakobi tänav, Jüri tänav, Kaubasadama tee, Kesk tänav, Kevade tänav, Kõrkja tänav, Lahe tänav, Luha tänav, Luite tänav, Maarja tänav, Majaka tänav, Mardi tänav, Merekalda tänav, Mõrra tänav, Neeme tänav, Nooda tänav, Nurme tee, Pappsaare tee, Peetri tänav, Purje tänav, Põllu tänav, Ranna tänav, Roo tänav, Soo tänav, Suur-Toome tänav, Traali tänav, Väike-Toome tänav
Risti valla vapp

Risti valla vapp on Lääne maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Risti valla vapp.
Vapp oli kasutusel 27. veebruarist 1998 kuni 20. oktoobrini 2013, mil ühineti Taebla ja Oru vallaga ühtseks Lääne-Nigula vallaks.

Vapi kirjeldus

Helesinisel kuldse äärisega kilbil on hõbedane pügalrist. Kujund pärineb vöökirjalt.

Põhjendus

Sinine värv sümboliseerib taevast, ausust ja siirust. Kuldne sümboliseerib jõukust ning hõbedane on ristuvate maanteede ja elutarkuse värv.
Kelly Clarkson

Muu

Saates "Eesti otsib superstaari" esitas Luisa Värk Clarksoni loo "A Moment Like This".
Kuninga uued rõivad

"Kuninga uued rõivad" (ka "Keisri uued rõivad", taani keeles "Kejserens nye Klæder") on Hans Christian Anderseni kunstmuinasjutt, milles kaks kangrut lubavad kuningale teha uued rõivad, mis on nähtamatud nendele, kes on lollid või oma ametikoha jaoks kõlbmatud. Riided olevat nii kerged ja õhulised, et seljas neid ei tunnegi. Kuid kangrud on kelmid, kes üksnes näitlevad, justkui riietaksid kuningat. Mitte keegi, kes näeb paljast kuningat, ei julge seda tunnistada, kartes, et teda peetakse lolliks või ebakompetentseks, ning kõik kiidavad riiete maitsekust ja ilu. Seejärel läheb kuningas pidulikule ringkäigule mööda linna. Esialgu linnarahvas püüab teeselda, justkui kuningas oleks hiilgavalt riides, kuni üks laps, kes on liiga noor selleks, et olukorda mõista, hüüab valjusti: «Aga kuningas on ju alasti!» Seejärel hakkab linnarahvas varsti sedasama kordama. Kuningas kahtlustab, et on petta saanud ja linnarahvas räägib tõtt, kuid jätkab väärikalt oma ringkäiku.
Andersen sai muinasjutu jaoks inspiratsiooni Villena vürsti Juan Manueli (1282–1348) 1335 ilmunud raamatust "Libro de los ejemplos del conde Lucanor y de Patronio", mis sisaldab 50 lühijuttu, nimelt selle 7. jutust "Sellest, mis juhtus kuninga ja kolme petturiga". Juan Manueli jutus on olematud rõivad petturite jutu järgi nähtamatud väljaspool abielu sündinutele. Andersen ei lugenud seda juttu originaalis, vaid saksakeelses tõlkes. Andersen muutis jutu satiiriks silmakirjalikkuse ja õukondlaste pugemise pihta.
Esimest korda avaldas Andersen selle muinasjutu 7. aprillil 1837 kogumiku "Lastele vestetud muinasjutud" viimases, 3. köites koos "Väikese merineitsiga". Esimest kaht köidet ei võtnud kriitika hästi vastu, kolmanda köitega kriitikute suhtumine pöördus ja tagantjärele hakati ka kahes esimeses köites olevaid jutte headeks pidama.
Lööra mõis

Lööra mõis (ka Lõõra mõis; saksa keeles Lehra) oli Harmi mõisa kõrvalmõis Kose kihelkonnas Harjumaal.
Nenu laht

Nenu laht on laht Saaremaa idaosas Väikeses väinas.
Lahe ääres asub Nenu küla.
Lahte suubuvad teiste seas Metsara jõgi ja Kärneri kraav.
Tallinna FCI Levadia

Ajalugu

Klubi eelkäijad on FK Maardu ja Maardu FK Olümpia.
2002 oli meistriliigas koguni kolm Levadia-nimelist meeskonda: FC Levadia Maardu (tollal esindusvõistkond), FC Levadia Tallinn ja FC Levadia Pärnu (amatöörmeeskonnad). Huvitaval kombel kohtusid sellel hooajal karikafinaalis Levadia Maardu ja Levadia Tallinn ning üllatuslikult võttis võidu viimane.
Hooajal 2006/07 sai Levadiast esimene Eesti võistkond, kes pääses UEFA karika põhiturniirile, kui 2. eelringis võideti Hollandi klubi FC Twente pärast võõrsil tehtud 1:1 viiki kodus 1:0. Selle tulemusega pääseti 1. põhiringi, kus kaotati Newcastle Unitedile võõrsil 1:2 ja kodus 0:1.
Levadia rahvusvaheliselt prestiižseim  võit pärineb Meistrite liiga hooajast 2009/10, kui 2. eelringis alistati Poola meister Krakówi Wisła. Pärast üllatustlikku 1:1 viiki võõrsil piisas Levadiale kodus väravateta viigist, mis poolakate ülekaalust hoolimata ka korduskohtumise lõpuminutiteni püsis. Üleajal saatis äsja Narva Transist tallinlaste ridadesse tulnud Vladislav Ivanov palli karistuslöögist poolakate võrku, mis kindlustas Levadiale kokkuvõttes 2:1 võidu.

Ühinemine FCI Tallinnaga

4. novembril 2017 pärast hooaja viimast mängu, teatati FC Levadia ja FCI Tallinna ühinemisest. Kaks päeva hiljem toimunud FCI Tallinna ja FC Levadia ühinemise pressikonverentsil teatati, et uuel klubil ei ole veel nime, kuid juriidiline keha saab olema Levadia oma ning peatreeneriks saab senine Infoneti loots Aleksandar Rogic. 5. detsembril 2017 kinnitati uueks klubi nimeks Tallinna FCI Levadia.
Lääne-Teravmäed

Lääne-Teravmäed on saar Teravmägede lääneosas.
Pindala 38 000 km².
Mitu lahte lõhestavad saart sügavalt.
Saar on mägine, kõrgeim tipp on 1713 meetri kõrgune Newtontoppen.
Kliima on külm.
Pisut üle poole saarest on kaetud liustikega.
Suuremad asulad saarel on Longyearbyen, Barentsburg ja Ny-Ålesund.
Helle Karro

Helle Karro (sündinud 14. detsembril 1957) on eesti arstiteadlane, Tartu Ülikooli sünnitusabi ja günekoloogia professor.
Naatriumklorit

Naatriumklorit on keemiline aine valemiga NaClO₂. See on naatriumi klorit ehk kloorishappe (HClO₂) sool, vees kergesti lahustuv valge või kergelt kollakas kristalne pulber. Tõhusa oksüdandina kasutatakse seda tööstuses pleegitava ja desinfitseeriva vahendina. Aine on mürgine ja kokkupuutel orgaanilise materjaliga plahvatusohtlik.
Jesuiitide kolleegium

Jesuiitide kolleegium (saksa Jesuitenkollegium) oli 16. sajandil jesuiitide ordu loodud õppeasutus. Neid õppeasutusi loodi vastukaaluks reformatsioonile ja neis õppeasutustes lähtuti jesuiitide pedagoogikast.
Columbus Circle

Columbus Circle on Midtown Manhattanis asuv ringristmik, kus ristuvad Eighth Avenue, Broadway, Central Park South ja Central Park West. Ringtee keskel asub Christoph Kolumbusele pühendatud monument.
Apameia (Süüria)

Apameia (kreeka keeles Ἀπάμεια, araabia keeles آفاميا‎, Afamia), ka Orontose-äärne Apameia, ladinapäraselt Apamea, hiljem Colonia Claudia Apamea oli antiikaja kreeka ja rooma linn Süürias Ghabi orus. Tänapäeval asuvad linna varemed 55 kilomeetri kaugusel Hamast loodes.

Ajalugu

Linna asutas 300. aasta paiku eKr Seleukiidide dünastia rajaja Seleukos I Nikator, kelle kätte oli piirkond langenud 312. aastal eKr. Ta nimetas selle oma Baktria päritolu naise Apama järgi Apameiaks. Linn asus oluliste kaubateede ristumiskohas ja sellest sai üks tähtsamaid Süüria linnu. Seleukos tegi sellest oma sõjaväebaasi, kus oli 500 elevanti ja oluline hobusekasvatus. II sajandil eKr oli linn Seleukiidide riigi valitseja Diodotos Tryphoni tugipunkt. Aastal 64 eKr tungis Süüriasse Rooma väepealik Gnaeus Pompeius Magnus ja purustas Apameia kindluse; edaspidi kuulus Apameia Rooma Süüria provintsi. Aastal 6 pKr läbiviidud rahvaloenduse andmetel elas linnas 117 000 vaba inimest, seega võis Apameia elanikkond küündida poole miljonini, tehes selle üheks suurimaks linnaks Rooma idaprovintsides. Aastal 115 pKr hävis see suures osas maavärinas, kuid ehitati taas üles. Ajavahemikus 218−234 pKr paiknes Apameias Rooma leegion Legio II Parthica. Hilisantiikajal oli linn Syria Secunda provintsi pealinn. VI sajandil purustas linna Pärsia Sassaniidide kuningas Chosroes I, kuid linn ehitati osaliselt üles. 1152. aastal langes see taas maavärina ohvriks. Linn hüljati XIII sajandil. Tänapäeval asub selle lähedal Qalaat al-Madiqi linn.

Varemed

Tänapäeval on muistsest linnast säilinud mitmete ehitiste jäänuseid, ehkki Süüria kodusõjas on see kannatada saanud ja seda on rüüstanud aardekütid. Ehitistest väljapaistvaim on Suur kolonnaad, mis oli ligi kaks kilomeetrit pikk ja oli Rooma maailmas üks pikimaid. Juba Seleukiidide ajal rajatud ja hiljem roomlaste poolt ümber ehitatud teater mahutas kuni 20 000 pealtvaatajat ning oli üks suurimaid; ainult Roomas asunud Pompeiuse teater oli teadaolevalt veelgi suurem. V sajandist pKr pärit ilmselt Syria Secunda asehalduri paleest leitud Suur jahimosaiik (120 m²) asub tänapäeval Brüsselis muuseumis.
Maxima

Maxima (varem T-market) on Baltimaades, Poolas ja Bulgaarias tegutsev jaekaubanduskett, mis kuulub Leedu ettevõttele Maxima Grupe UAB, mille omanik on VP Grupė. Eestis haldab ketti Maxima Eesti OÜ.
Maxima kauplused jagunevad kolme tüüpi: suurimad on Maxima XXX hüpermarketid, keskmises suuruses Maxima XX kauplused ning väiksemates linnapiirkondades ja maal ühtse tootepaigutuse ja saalisüsteemiga Maxima X poed. Sageli peetakse Maxima üheks müügiargumendiks madalamaid hindu.
Keti omatooted kannavad kaubamärke Optima Linija ja Favorit, mahetoodete kaubamärk on Ekologica ning kondiitritoodetel ja kulinaarial "Meistrite kvaliteet". Kliendikaardina on kasutusel Aitäh-kaart.

Ajalugu ja ulatus

Alguse sai Maxima grupp 1992. aastal, mil avati esimesed kolm poodi Vilniuses. 1990. aastate lõpus sai Maxima Leedus turuliidriks, 1998 avati esimene kauplus Maxima nime all. Lätis ja Eestis avati esimesed kauplused T-marketi nime all 2001. aastal. Eestis on Maxima kett 2004. aastast alates laienenud. 2005. aastal avati esimene pood Bulgaarias, 2005-2006 mindi üle Maxima kaubamärgile, 2008. aastal moodustati emafirma Maxima Grupe. 2005. aastal jäi Maxima keti käive Eestis 50 ja 100 miljoni euro vahele, 2009-2010 ületas aga juba 250 miljoni euro piiri.
2011. aastal kuulus Maxima ketti Baltimaades, Poolas ja Bulgaarias ligi 430 kauplust. Kontsernis on umbes 24 000 töötajat ning selle aastakäive on 35 miljardit Eesti krooni. Päevas on külastajaid ligi miljon, Eestis üle 110 000. Eestis on Maximal 54 kauplust ja turuosa üle 15 protsendi, Lätis 127 kauplust.
21. novembril 2013 toimus Riias Maxima kaupluse varing.
Samovar

Samovar (vene keeles самовар 'isekeetja'; vanemas kirjanduses ka teemasin) on Venemaal, Türgis ja Iraanis tavapärane seadeldis tee valmistamiseks vajaliku vee keetmiseks. 
Traditsiooniliselt köetakse samovari puusöega. Tänapäeval tehakse seda ka elektriga. 
Samovare valmistatakse enamasti vasest või messingist. Venemaal on eriti kuulsad Tuulas valmistatud samovarid.
Samovari põhikomponentideks on süsi või elektrilist küttekeha mahutav torujas lõõr ning seda ümbritsev veeruum, mille küljes on kraan. Lõõri peal seisab kann kange teetõmmisega. Igaüks kallab seda endale veidike oma tassi ning laseb samovarist kuuma vett peale.
Kuno Veeber

Elukäik

Kuno Veeber lõpetas 1917. aastal Tallinna Nikolai I Gümnaasiumi ja astus seejärel Tartu ülikooli arstiteadust õppima. Aastatel 1919–1920 oli ta Vabadussõjas velsker ja seejärel osales Riigikogu hoone ehitusel.
Veeber alustas kunstiõpinguid 1916. aastal Ants Laikmaa ateljeekoolis, hiljem õppis joonistamist Nikolai Triigi ja skulptuuri Jaan Koorti juures. Aastal 1922 asus kunstnik õppima Pallasesse. Ta töötas Konrad Mäe maaliateljees ja tutvus sakslasest õppejõu Magnus Zelleri käe all graafikatehnikatega. 1923 reisisid nad koos Saksamaale, kus Veeber tutvus saksa ekspressionismiga. Hoolimata ainelisest kitsikusest ja kehvast tervisest õnnestus kinnise loomuga andekal kunstnikul 1924. aastal Pallas lõpetada. Sama aasta oktoobris sõitis Veeber Pariisi ja jäi sinna kuni 1926. aastani.
Pariisis õppis ta prantsuse keelt ning kunsti André Lhote'i ja kreeklase Demetrios Galanise juures Académie Montparnasse’is. Veeber uuris põhjalikult vanu graafilisi tehnikaid Pariisi Rahvusraamatukogu estampide saalis.
1927. reisis kunstnik koos abikaasa Agathe Veeberiga Kujutava Kunsti Sihtkapitali Valitsuse stipendiumiga Itaalias.
1929. aasta 1. jaanuaril sooritas kunstnik enesetapu.

Looming

Veeber viljeles natüürmorti, hiljem eelkõige aktimaali. Graafikatehnikatest eelistas ta puugravüüri ning litograafiat.
Tema tööd olid väljas näitustel Pariisi Sõltumatute Salongis, eesti kunsti välisnäitustel Riias, Kaunases, Helsingis, Kölnis, Kopenhaagenis, Moskvas, Roomas ja Budapestis.

Isiklikku

Kuno Veeber oli abielus Agathe Veeberiga.
H. L. Hix

H. L. Hix (pseudonüüm, kodanikunimega Harvey Lee Hix; sündinud 1960) on Ameerika luuletaja.
Ta on tõlkinud eesti keelest inglise keelde.
Haapsalu piiskopilinnus

Haapsalu piiskopilinnus on Haapsalu kesklinnas asuv linnus, mis oli kindlustusena kasutusel 13.–17. sajandini.

Linnuse ehitamine ja areng

Kastell-linnus rajati tõenäoliselt vahetult pärast Saare-Lääne piiskopkonna Haapsalu toomkiriku sisseõnnistamist 1279. aastal, toomkirik on aga ülejäänud linnusega algusest peale kokku ehitatud. Haapsalu linnuse esimese etapi valmimisajaks loetakse umbkaudu aastat 1300. Algselt 8 meetri kõrgust ringmüüri kõrgendati hiljem, nii et see küündis koos rinnatisega 15 meetrini. 
14. sajandil linnuse ehitamine jätkus. Kastelli põhjakülgedele kerkis kaks nelinurkset torni.
15. sajandil kõrgendati linnusemüüre veelgi, nii et need saavutasid tornide müüriosaga peaaegu sama kõrguse. Püstitati ka esimene algrajatisest väljapoole jääv ehitis: lääneküljel asuv nelinurkne vahitorn, mille funktsiooniks oli arvatavasti kiriku peaportaali turvamine. Sisehoov sai sel ajal täies ulatuses ristkäigu. Linnuse idavärava ette rajati ka väike eeslinnus, sama sajandi lõpul tugevdati ka õhukesi ja kohati varisemisohtlikke müüre. Aastail 1507–1508 rajati suur idapoolne eeslinnus (laagerkastell).

Linnus Liivi sõjas

Liivi sõjas sai linnus tugevasti kannatada ja moderniseeriti rootslaste poolt uute kindlustusreeglite kohaselt. Eeslinnuste jäänused kasutati ära unikaalse müürisisese vallkindlustuse loomiseks, nimelt rajati linnuse välismüüridest sissepoole uus vallikraav ning sellest omakorda sissepoole veel muldvall.

Linnus De la Gardiede valduses

Haapsalu linnuse vanima osa kavatsesidDe la Gardied ümber ehitada uhkeks renessansslossiks. Selleks tellis Jakob De la Gardie Augsburgi arhitektilt Matthias Hollilt ka projekti, kuid tööd katkestati 1688. aasta 23. märtsil kell 3 öösel puhkenud tulekahjus, kus said kannatada kõik lossi eluruumid, kiriku katus, orel, mille krahv Magnus Gabriel De la Gardie oli nelipühadeks 1658. aastal kinkinud. Tules hävis kõik, välja arvatud kirik. Nii seisis lossihoov koos varemetega poolteist sajandit ja hoovi kasutas linnarahvas karjamaana.

Linnuse kiriku taastamine

Toomkirik koos torniga ehitati uuesti üles, pandi ka uus kirikukell, aga 18. märtsil 1726 viis kevadtorm kiriku katuse ja pühakoda jäeti maha kuni 15. oktoobrini 1889, mil pastor Leopold Rödderi algatusel ja juhtimisel see taaspühitseti. Hiljem on küll kirikut rüüstatud, aga tules ja sõdades see pole enam kannatada saanud. 
1980. aastatel alustati varemete konserveerimist ja restaureeriti kirik. 2001. aastal avastati suure linnuse põhjapoolse müüri konserveerimistöödel vastu linnamüüri ehitatud ja erakordselt hästi säilinud keskaegse esindusliku hoone rusud. Seinamaalingute ja iseäranis kaunite ahju kahlitega hoone hävis arvatavalt 1563. aastal, mil Haapsalu piiskopilinnust piirasid Rootsi väed.
Varem on Haapsalu linnusevaremetes korraldatud spordiüritusi, viimasel ajal aga kontserte.
Vožõk

Vožõk (valgevene keeles Во́жык – 'siil') on Valgevenes ilmuv  valgevenekeelne huumori- ja satiiriajakiri. Toimetus asub Minskis. Ajakiri ilmub alates 1941. aastast kuukirjana. Ajalehe tiraaž on 5000 eksemplari.

Ajalugu

Ajakiri hakkas ilmuma 1941. aasta juulis, kui kommunistliku partei keskkomitee (bolševike) agitatsiooniplakat pealkirjaga "Lömastame fašistliku mao" (valgevene keeles "«Раздавім фашысцкую гадзіну»") (alates 1942. aasta märtsist hakkas ilmuma ajaleht-plakatina).
Alates 1945. aasta augustist hakati seda trükist Minskis avaldama juba satiiri- ja huumoriajakirjana Vožõk. Kuni 1958. aastani trükiti ajakirja kaheksal lehel, hiljem hakati trükkima juba kaheteistkümnel lehel värviliste illustratsioonidega. Alates 2009. aasta oktoobrist kuni 2011. aasta oktoobrini ilmus see almanahhina, kuid alates 2012. aasta jaanuarist, hakkas ilmuma uuesti satiiri- ja huumoriajakirjana, kus avaldati ristsõnu, luuletusi, anekdoote, aforisme, naljandeid, satiiri ja humoorikate teoste tõlkeid, samuti karikatuure ja plakateid.
Meioos

Meioos (kreeka keeles 'vähenemine') on rakkude jagunemise vorm, mille tulemusena väheneb tütarrakkudes kromosoomide arv kaks korda. Tekib 4 haploidset tütarrakku, mille geneetilised materjalid erinevad üksteisest. Meioosi teel moodustuvad sugurakud ja eosed. Meioosi on tarvis seksuaalse paljunemise toimumiseks.
Meioosi korral toimuvad jagunemised: meioos I ehk taandjagumine ja meioos II ehk võrdjagunemine.

Üldine

Seksuaalse paljunemise korral on tarvilik viljastumine  – kahe erinevast organismist pärit raku ühinemine. Enamik loomi ja taimi on diploidsed ehk neis olevates somaatilistes rakkudes on igast kromosoomist 2 koopiat. Kuna rakkude ühinemisel kromosoomide arv kahekordistub, siis on vajalik meioos. Meioosi käigus toimub raku jagunemine haploidseteks ehk ühe kromosoomi koopiaga rakkudeks.
Vigane jagunemine meioosi käigus põhjustab aneuploidsust järglastes või viljastatud munarakkudes. Arvatakse, et 20% kõikidest munarakkudest on aneuploidsed, mis on peamiseks viljatuste, raseduse katkemiste ning sünnidefektide põhjuseks.
Ainulaadsete haploidsete rakkude saamiseks on meioosis kasutusel kaks mehhanismi: homoloogsete kromosoomide juhuslik orientatsioon metafaasiplaadil ning ristsiire. Neist kahest mehhanismist piisab, et kahe tekkinud raku geneetilise materjali kordumine on äärmiselt ebatõenäoline.

Aneuploidsus

Kõige lihtsamini märgatavad kromosoonidega seotud probleemid on hälbed kromosoomide arvus. Esineda võivad kromosoomide duplikaadid või toimuda kromosoomide või kromosoomikomplektide kadumised. Neid põhjustab homoloogiliste kromosoomide või õdekromatiidide ebaõnnestunud lahutamine meioosi käigus. See võib aset leida nii meioos I kui meioos II ajal. Meioos I ajal põhjustab homoloogiliste kromosoomide vigane lahutumine kahe kameedi, kus on puudu kromosoom ja kahe gameedi, kus on kaks kromosoomi koopiat, tekke. Meioosi II ajal õdekromatiidide lahutumise läbikukkumisel on ühel gameedil üks kromosoom puudu, kaks normaalset gameeti ning üks gameet kahe kromosoomi koopiaga.
Liigile sobiliku kromosoomide arvuga isendit loetakse euploidseks  – inimese puhul 23 paari olemasolu korral. Kui arv ei ole sobi on tegu aneuploidse isendiga. Aneuploidsust loote kromosoomidest peetakse oluliseks raseduse katkemise ja kaasasündinud haiguste põhjuseks. On teada, et munarakkude aneuploidsuse sagedus tõuseb ema vanusega. Seda seostatakse kohesiinikomplekside ebakorrektse jagunemisega meiootilistes kromosoomides. Isa vananemine säärast vigade esinemise tõenäosuse kasvu ei too. Seda selgitatakse meestel olemasoleva ja naistel puuduva metafaasi ja anafaasi ülemineku kontrollmehhanismiga, mis meeste meioosis vigaste rakkude rakutsükli peatab.
Kõige tavalisem aneuploidsuse juht on Downi sündroomi esininemine, mis tekib 21. kromosoomi trisoomiaga.
Loomariigis väga haruldane on polüploidsuse ehk ebakorrektse arvu kromosoomide komplektide esinemine. Kõik polüploidsed loomad on steriilsed, kuna meioos ei saa normaalselt toimuda. Taimeriigis esineb seda aga tihti ning polüploidsed taimed on tihti suuremad kui nende euploidsed liigikaaslased.
Sirje Kiin

Sirje Kiin (Sirje Ruutsoo; sündinud 23. augustil 1949 Viljandis) on eesti kirjandusteadlane, kirjanik, ajakirjanik ja tõlkija. Kriitiku ja kirjandusteadlasena on ta keskendunud eesti luulele.

Elukäik

Sirje Kiin kasvas üles Viljandis, lõpetas 1967. aastal Viljandi 1. Keskkooli ja 1972. aastal Tartu Riikliku ülikooli filoloogi, kirjandusliku töötaja erialal.
Aastatel 1974–1978 oli Kiin aspirantuuris Tartu Ülikoolis massikommunikatsiooni teooria alal; 2010. aastal kaitses doktorikraadi võrdleva kirjandusteaduse alal Turu Ülikoolis Soomes väitekirjaga "Marie Under. Elu, luuletaja identiteet ja teoste vastuvõtt" (Tänapäev, 2009, 864 lk).
Töötanud ajakirjanikuna ajalehes Sirp ja Vasar (1974–1978), peatoimetaja asetäitjana ajakirjas Keel ja Kirjandus (1978–1982), aastatel 1990–1998 töötas vabakutselise ajakirjanikuna Soomes Turus, tehes kaastööd Raadio Vaba Euroopale ja Eesti Päevalehele. Alates aastast 2003 vabakutseline ajakirjanik. Alates 2007. aastast elab Ameerika Ühendriikides Lõuna-Dakotas Madisonis.
Ta oli kirjandusrühmituse Wellesto liige.

Poliitiline tegevus

Aastatel 1999–2003 töötas Eesti Vabariigi Riigikogus Isamaaliidu saadikurühma nõunikuna.
Aastatel 1979–1982 kuulus ta NLKP-sse; heideti parteist välja.

Isiklikku

Ülle Aaskivi oli Sirje Kiini õde.
Sirje Kiin on olnud abielus Rein Ruutsoo ja Juhan Kristjan Talvega. 
Alates 2007 abielus Ameerika Ühendriikide haldusjuhtimise professori Jackson H. Waltersiga.