Orienteerumine

Orienteerumise alusväärtused

IOF käsitleb orienteerumist kui vaimset ja füüsilist väljakutset pakkuvat, tervislikku ja aktiivset elustiili toetavat, looduskeskkonda respekteerivat, kaasavat spordiala, mis sobib nii meestele kui ka naistele, eri vanuses ja erineva sotsiaalse taustaga inimestele. Täpsusorienteerumine sobib ka puuetega inimestele. 
Orienteerumine on nii võistlussport kui ka liikumisharrastus ja rahvasport. Võistlusspordina nõuab orienteerumine head kiirust ja vastupidavust, kombinatsioonis hea kaardilugemise ja teevalikuoskusega. Rahvaspordivõistlusel valivad osavõtjad endale sobiva kiiruse, nautides looduses liikumist koos samaaegse mõttetööga.

Orienteerumismaastik

Orienteerumisvõistlused toimuvad enamasti loodusmaastikel, kuid mõned orienteerumisalad ja distantsid võivad toimuda ka linnamaastikel. Erinevates geograafilistes piirkondades on väga erinevaid orienteerumismaastikke, mis erinevad pinnamoe (reljeefi), pinnase, taimestiku ja selle läbitavuse, teede ja radade võrgu ja muude tunnuste poolest. See muudab võistluse iseloomu ja orienteerumisülesande iga kord erinevaks. Orienteeruja peab oskama kohaneda erinevate maastikega, kasutades antud maastikutüübile sobivaid orienteerumistehnilisi võtteid.
Maastiku reljeef võib olla künklik, mägine, kaljune, ent võistlusi toimub ka tasandikel. Pinnas võib olla nii samblane kuiv metsaalus kui liivane pinnas, heinamaa, soo või raba. Metsa läbitavus võib suuresti varieeruda. Maastik võib olla näiteks hea nähtavuse ja läbitavusega palumännik, aga ka halvasti läbitav noorendik, tihnik või raiesmik. Sageli läbib võistlusrada väga erinevaid maastikuosi ning maastiku pidev muutumine nõuab orienteerujalt nii jooksukiiruse, sammupikkuse kui ka orienteerumistehniliste võtete kohandamist vastavalt oludele. 
Orienteerumisjooksu sprindidistantsid toimuvad sageli linnamaastikel või parkides. Rattaorienteerumise ja täpsusorienteerumise võistlused eeldavad teede ja radade võrku. Suusaorienteerumise võistlustel kasutatakse suusaradu, kuid sageli rajatakse spetsiaalne suusaradade võrk konkreetseks võistluseks.
Eestis on levinumateks orienteerumismaastikeks mõhnastikud, luitemaastikud, Lõuna-Eesti kuppelmaastikud ja Põhja-Eesti pangamaastikud.
Enne tiitlivõistlusi kuulutatakse võistlusmaastik keelualaks, mis tähendab, et võistlejatel ei ole lubatud minna nendele maastikele harjutama.

Orienteerumiskaart

Orienteerumiskaart on topograafiline erikaart, millel näidatakse kõik objektid, mis võistlejale maastikul liikudes on ilmsed ja mis mõjutavad tema teevalikuid, näiteks pinnavormid, pinnasetüüp, taimestiku läbitavus, veekogud, asustatud alad ja üksikhooned, teed ja rajad, silmatorkavad üksikobjektid. Pinnavorme ehk reljeefi kujutatakse orienteerumiskaardil samakõrgusjoonte abil. Samakõrgusjooned orienteerumiskaardil kujutavad endast sisuliselt kolmemõõtmelise reljeefi projektsiooni tasapinnale.
IOF on kehtestanud rahvusvahelised kaardistandardid, millega on sätestatud kasutatavate kaartide mõõtkava, samakõrgusjoonte vahe, kaardil kajastatavad objektid ja neile vastavad tingmärgid. Erinevate orienteerumisalade kaardistandardid on mõnevõrra erinevad. 
Orienteerumisjooksu kaardid on mõõtkavas 1:10 000 või 1:15 000, sprindidistantsil 1:5000 või 1:4000. Mõõtkava näitab millises vastavuses on kaardil kujutatud objektide vahemaad võrreldes samade objektide vahelise vahemaaga maastikul. Näiteks mõõtkava 1:10 000 puhul vastab ühele sentimeetrile kaardil 100 meetrit maastikul. Reljeefi samakõrgusjoonte vahe on orienteerumisjooksu kaartidel 2,5 või 5 meetrit, sprindikaartidel 2 või 2,5 meetrit. Kaardil näidatakse ka magnetilised põhjajooned.
Kontrollpunktide asukoha täpsustamiseks trükitakse kaardile ka vastavate tingmärkidega legend, mis täpsustab kontrollpunkti objekti ja tähise paiknemist objektil. 
Orienteeruja üks olulisi oskusi on kaardilugemise oskus, see tähendab oskust tõlgendada kaardil esitatud informatsiooni.

Kompass

Orienteeruja teine oluline abivahend on kompass, mis näitab magnetilist põhjasuunda. Enamasti kasutavad võistlejad plaadikompasse või pöidlakompasse. Kompassi kasutatakse kaardi orienteerimiseks ja asimuudi järgi kontrollpunkti suunas liikumisel.

Rada

Orienteerumisrada on sisuliselt maastikul tähistatud kontrollpunktide kogum, mida võistleja peab läbima – suundorienteerumises kindlas etteantud järjekorras, valikorienteerumises vabalt valitud järjekorras. Kontrollpunktide asukohad näidatakse kaardil violetse ringiga. Stardi asukoht märgitakse kaardil violetse kolmnurgaga, finiši asukoht kahekordse ringiga. Suundorienteerumise kaartidel on kontrollpunktide ringid joontega ühendatud. Valikorienteerumise kaartidele kantakse kontrollpunktide asukohad, kuid punkte omavahel joonega ei ühendata.

Ajavõtu- ja märkesüsteem

Raja läbimise ajavõtuks ja kontrollpunktide läbimise tõendamiseks kasutatakse elektroonilist märkesüsteemi. Eestis, Lätis, Saksamaal ja veel mitmes Euroopa riigis kasutatakse SPORTidenti märkesüsteemi, Soomes ja Norras kasutatakse EMIT-i märkesüsteemi.

Võistlusklassid

Võistlejad jagunevad soo ja vanuse järgi vanuseklassidesse. Tiitlivõistluste medalitele võisteldakse nn põhiklassides, mille rahvusvahelisteks tähisteks on M21 ja W21, Eestis M21 ja N21 (vastavalt 21-aastased ja vanemad mehed ja naised). Maailma, Euroopa ja Eesti meistrivõistluste medalitele võisteldakse ka noorte, juunioride ja veteranide vanuseklassides.

Päevakud ja võistlused

Orienteerumisvõistlusi nii Eestis kui mujal maailmas korraldavad tavaliselt orienteerumisklubid.
Eestis on populaarsed orienteerumispäevakud, mis on sobivad orienteerumisharrastajatele (sealhulgas algajatele) ja mida orienteerumissportlased kasutavad treeningutena. Eri vanuseklassidele on eri pikkuse ja raskusastmega rajad. Orienteerumispäevakul osalemiseks ei ole vaja eelnevalt registreerida. Erinevates Eesti piirkondades korraldatakse orienteerumispäevakuid kevadest sügiseni eri nädalapäevadel tööpäevaõhtutel: Tallinnas, Tartumaal ja Pärnumaal neljapäevadel, Läänemaal, Lääne-Virumaal ja Võrumaal kolmapäevadel, Põlvamaal teisipäevadel. 
Esimene orienteerumispäevak, täpsemalt orienteerumisneljapäevak, toimus 11. juunil 1964 Kloostrimetsas. Päevakute idee autor oli Rain Lahtmets ja esimese neljapäevaku korraldaja oli Toomas Kerem.
Eesti meistrivõistlusi korraldatakse orienteerumisjooksus, suusaorienteerumises ja rattaorienteerumises. Euroopa ja maailmameistrivõistlusi korraldatakse kõigil neljal orienteerumisalal. 
Lisaks korraldatakse mitmeid pikkade traditsioonidega rahvavõistlusi. Eestis on nendeks öine teatevõistlus Jüriööjooks (alates 1960, võistkonnas 3 meest ja 2 naist), Suvejooks, Suunto Games, Ilves-3 ja Koprakarikas. Aastatel 1979–2011 korraldas OK Ilves mitmepäevast teatejooksu Ilvesteade, kus kõrgaastatel 1986–1989 osales üle 3000 võistleja. Soomes on populaarseim võistlus rahvusvaheline teatevõistlus 7-liikmelistele võistkondadele Jukola, kus viimastel aastatel (alates 2010) on osalenud üle 1500 võistkonna ehk üle 10 000 võistleja. Rootsis korraldatakse 5-päevast rahvavõistlust O-Ringen, kus osavõtjate koguarv on ulatunud üle 20 000.
Alates 2017. aastast kuuluvad üle Eesti toimuvad orienteerumispäevakud ühise katuse alla, moodustades RMK Eestimaa orienteerumispäevakute sarja. 2017. aastal kuulus sellesse 18 sarja, 2018. aastal 20 sarja.

Maailmas

Orienteerumine on alguse saanud peamiselt Norra ja Rootsi sõjaväes kasutatud navigeerimistestist. Esimeseks orienteerumisvõistluseks peetakse 31. oktoobril 1897 Norras toimunud 10,5 km pikkuse rajaga võistlust.
1961. aastal moodustati Kopenhaagenis toimunud kongressil Rahvusvaheline Orienteerumisföderatsioon (IOF). IOFi asutajaliikmeteks olid Bulgaaria, Norra, Rootsi, Saksa DV, Saksa FV, Soome, Šveits, Taani, Tšehhoslovakkia ja Ungari. 
1962. aastal toimusid Norras esimesed Euroopa meistrivõistlused orienteerumisjooksus. Esimesed maailmameistrivõistlused orienteerumisjooksus toimusid 1966. aastal Soomes Fiskarsis. Suusaorienteerumise MM toimus esmakordselt Soomes Hyvinkääl 1975. aastal. Esimene rattaorienteerumise MM toimus 2002. aastal Prantsusmaal Fontainebleau's. Täpsusorienteerumise MM korraldati esimest korda 2004. aastal Rootsis Västeråsis.

Rahvusvahelised võistlused Eestis

Mitmel korral on Eestis korraldatud Maailma Karika osavõistlusi: suusaorienteerumises 1995., 1999. ja 2003. aastal Haanjas, orienteerumisjooksus 1998. ja 2006. aastal Otepääl, rattaorienteerumises 2012. aastal Värskas ja Räpinas.
2003. aastal korraldas OK Võru Haanjas suusaorienteerumise veteranide maailmameistrivõistlused.
2003. aastal toimusid Põlvas juunioride maailmameistrivõistlused orienteerumisjooksus, peakorraldaja OK Põlva Kobras. 
2006. aastal korraldati orienteerumisjooksu Euroopa meistrivõistlused, peakorraldaja OK Ilves. Sprindivõistlus toimus Tartus, lühirada Haanjas ning tavarada ja teade Otepääl.
2013. aastal korraldati rattaorienteerumise maailmameistrivõistlused (koos juunioride MMiga) peakorraldaja Rakvere OK. Sprindivõistlus toimus Tapal, lühirada Mõedakal, tavarada Valgehobusemäel ja teatevõistlus Rakveres.
2014. aastal korraldati Pannjärvel suusaorienteerumise juunioride ja veteranide maailmameistrivõistlused ning Euroopa noorte meistrivõistlused, peakorraldaja OK Põlva Kobras.
2016. aasta augustis toimusid Eestis veteranide maailmameistrivõistlused orienteerumisjooksus. Sprindivõistlused toimusid Kadriorus ja Tallinna vanalinnas, tavaraja võistlused Kõrvemaal.
2017. aasta juulis toimusid Eestis orienteerumise maailmameistrivõistlused, keskusega Tartus.
2018. aasta veebruaris toimusid Eestis üliõpilaste suusaorienteerumise maailmameistrivõistlused, võistluskeskusega Tartus.