google/wiki40b huggingface dataset:
Maret Merisaar

Maret Merisaar (sündinud 13. veebruaril 1958 Tallinnas) on Eesti bioloog ja poliitik.

Haridus

Maret Merisaar on lõpetanud Tallinna 7. Keskkooli 1976 ning Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal 1981. Ta sai 1991 Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudist põllumajandusteaduste kandidaadi kraadi. Tema kandidaaditöö teemaks oli "Kartulitärklise tootmise kõrvalsaaduste – pulbi ja kartulimahla ärakasutamine loomasöödana".

Töökäik ja tegevus ühingutes

Merisaar on töötanud Tallinna Tehnikaülikooli keskkonnatehnika instituudis nooremteadurina, teadurina ja vanemteadurina 1981–1995, Kesk- ja Ida-Euroopa Keskkonnakeskuse Eesti esinduse juhatajana 1995–1996, Eesti Teadusfondis peaspetsialistina 1997–1998, Eesti Veeühingu sekretärina 2001–2006 ning Eesti Roheline Liikumise / Puhta Läänemere Ühenduse projektijuhina 1998–2007. Pärast Riigikogu XI koosseisu töö lõppemist töötab taas Tallinna Tehnikaülikoolis vee- ja keskkonnatehnika uurimisrühmas.
Ta on olnud Eesti Rahvusringhäälingu nõukogu ja Tallinna Teadlaste Maja liige, nüüd aga kuulub Eesti Rohelisse Liikumisse, on Eesti Veeühingu juhatuse liige ning Puhta Läänemere Ühenduse (Coalition Clean Baltic, CCB) juhatuse aseesimees.

Poliitiline tegevus

Maret Merisaar oli 2007–2011 XI Riigikogu liige (kultuurikomisjonis ja sotsiaalkomisjonis). Ta oli Eesti Roheliste liige 1985–1998 ning ta on Erakonna Eestimaa Rohelised liige alates 2005. On olnud erakonna juhatuses ning Euroopa Rohelise Partei siseaudiitorite kogus.
Merisaar kandideeris 1995. aastal VIII Riigikogusse Eesti Roheliste ja Eesti Rojalistliku Partei moodustatud valimisliidu Neljas Jõud nimekirjas, kuid ei osutunud valituks.
Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel saades 223 häält ning ei osutunud valituks.
Alates novembrist 2017 osaleb ta Tallinna volikogu keskkonnakomisjonis.

Skandaalid

2009. aastal mai keskpaigaks läks Merisaar kuluhüvitiste kasutamisega 921 krooni võrra üle selle ajavahemiku maksimumpiiri (tol ajal 45 188 krooni).
Piret Ellamaa

Piret Ellamaa (sündinud 12. detsembril 1978 Lääne-Virumaal Ao külas) on eesti klaasikunstnik.

Haridus

Piret Ellamaa on õppinud Rakke Gümnaasiumis (1986–1997) ja Tallinna Sidekoolis kujundaja-kunstniku abi erialal (1997–1999). Lõpetanud Tallinna Pedagoogikaülikooli bakalaureuseõppe kunstiõpetaja erialal (2003) ja Eesti Kunstiakadeemia magistriõppe klaasikunsti erialal (2009).

Töö ja looming

Piret Ellamaa magistritöö käsitles klaasi ühendamist teiste materjalidega klaasikunsti kontekstis. Ka oma loomingus on Piret Ellamaa ühendanud klaasi teiste meediumite ja materjalidega, sageli keraamikaga.
Piret Ellamaa on töötanud keraamikuna, keraamika- ja klaasikursuste juhendajana nii Eestis kui ka välismaal. Aastatel 2013–2019 oli ta Eesti Kunstiakadeemia klaasikunsti osakonna lepinguline õppejõud ja meister spetsialiseerudes klaasi sulatustehnikatele.
Näitustel osaleb Piret Ellamaa alates 2007. aastast. Ta on osalenud enam kui 40. näitusel, mitmetel klaasikunsti sümpoosionitel ja töötubadel Eestis ja mujal Euroopas.
Piret Ellamaa kuulub Eesti Kunstnike Liitu (aastast 2015), Eesti Klaasikunstnike Ühendusse (aastast 2009) ja on MTÜ Nõmme Klaasi- ja Keraamikastuudio juhatuse liige.

Tunnustused

2010 Maks Roosma nimeline loominguline stipendium
2019 Glass Art Society 2019. aasta konverentsi näitusel Floridas tunnustus honorable mention
Sally Kellerman

Sally Clare Kellerman (sündinud 2. juunil 1937 Long Beachis Californias) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Gustav Samuel Leopold

Elu

Gustav Samuel Leopold sündis Stegeborgi lossis Söderköpingi lähedal Adolf Johanni noorima pojana. Kuna vanemad kohtlesid õdesid-vendi kuuldavasti halvasti, siis aastal 1687 aitas Gustav oma õdedel Katarinal ja Maria Elisabetil põgeneda vanemate juurest Rootsi kuningliku õukonna kaitse alla, millest sai tolleaegses Rootsis skandaal.
Ta järgnes oma isale aastal 1689. Ta järgnes oma vennale Adolf Johann II-le Kleeburgi pfaltskrahvina aastal 1701 ja oma nõole, Rootsi kuningas Karl XII-le Zweibrückeni hertsogina aastal 1718. Kuninga surm tegi temast ka ühe vastuvõetava kandidaadi Rootsi troonile. Aastatel 1720–1725 oli tema residentsiks Jonas Erickson Sundahli ehitatud loss.
Gustav Samuel Leopold suri Zweibrückenis ja maeti Alexanderkirchesse. Olles oma Wittelsbachide haru viimane meessoost liige, päris tema territooriumid Zweibrücken-Birkenfeldi pfaltskrahv Christian III.
Hertsog Gustav lasi 1720. aastatel ehitada Zweibrückeni barokklossi, ehitajaks rootslane Jonas Eriksson Sundahl.
Rootsi poliitikas oli hertsog Gustav viimane mees isapoolse vanaema Katarina Vasa liinist. Pärast oma nõo, kuningas Karl XII surma sai Stegeborgi Gustavist üks vastuvõetavamaid kandidaate Rootsi ja Soome suurvürstiriigi troonile. Temast oleks edu korral saanud kuningas Gustav III. Kuid tema taha ei tekkinud Rootsis tugevat fraktsiooni ja tema järglusõigusi ajaloos eriti ei meenutata. Tema asemel sai Rootsi valitsevaks kuningannaks tema nõbu Ulrika Eleonora.
Hertsog Gustav suri kuningas Fredrik I valitsemisajal. Tema Rootsi õigused päris kas tema vennapoeg Karl Adolf Gyllenstierna, Ericsbergi krahv, või tema õde, pfaltskrahvinna Marie Elisabeth von Kleeburg, või nende nõbu, hertsog Karl Friedrich.
Iván Pedroso

Iván Lázaro Pedroso Soler (sündinud 17. detsembril 1972 Havannas) on endine Kuuba kergejõustiklane (kaugushüpe). Olümpiavõitja ja üheksakordne maailmameister.
Ivan Pedroso ei andesta Itaalia kergejõustikujuhtidele, kes tühistasid tema 29. juulil 1995 Sestrieres hüpatud maailmarekordi 8.96. Itaalia Kergejõustikuföderatsioon karistas ka kolme kohtunikku, kelle tegevus ei võimaldanud Pedroso hüppe ajal saada õiget tuulekiiruse näitu. Üks kolmest kohtunikust, kes seisis tuulemõõtja ees, diskvalifitseeriti eluks ajaks.
Kaks nädalat pärast Sestriere hüpet tuli Petroso Göteborgi MM-il 8.70-ga maailmameistriks.
Sorbi tähestik

Sorbi tähestiku alus on ISO põhiline ladina tähestik, kuid kasutatakse ka diakriitikuid, nagu akuutne aktsent ja haak, mis on sarnane tšehhi ja poola tähestikega. Standardkood sorbi tähestikule on ISO 8859-2 (Latin-2).
Enamikku tähtedest kasutatakse mõlema sorbi keele jaoks, kuid mõningaid tähti kasutatakse ainult kas ülemsorbi keeles või alamsorbi keeles.
Daniel Stamm

Daniel Stamm (1722 Tallinn – 17. juuni 1768 Vigala) oli eesti vaimulik.
Stamm sündis Lohu mõisa valitseja Johann Stammi pojana. Ta õppis Halle ülikoolis, sai aastal 1753 Halle vaesteasutuse informaatoriks. Oma reisiaastatel Taanis kuulas Kopenhaagenis teoloogia loenguid. Ordineeriti 20. juunil 1756 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1756–1768 Vigala Maarja koguduse adjunktõpetaja, aastal 1768 oli sama koguduse õpetaja.

Isiklikku

Ta oli abielus oma eelkäija Christian Ehrenfried Baumanni lese, Harju-Madise koguduse õpetaja Samuel Strickeri tütrega.

Täiendavalt

Mihkel Aitsam peab Daniel Stammi rahvuselt eestlaseks. Pastoriametisse sattus tajuhuslikult: teenides Kopenhaagenis Taani sõjaväes, astunud ta ühel pühapäeval kirikusse. Saanud sütitavast jutlusest kangesti vaimustatud, astunud ta pärast kirikuteenistust õpetaja juurde nõu küsima, kuidas jutlustajaks saada. Hakanud siis usuteadust õppima. Vigalas võitis ta koguduse liikmete erakordse poolehoiu kui vaimustav jutlustaja eesti keeles.
Sofi Aršas

Sofi Aršas (sündinud 5. juunil 1965) on Eesti klaasikunstnik ja flamenkotantsija.

Õpingud ja töö

Sofi Aršas lõpetas 1992. aastal Tallinna Kunstiülikooli klaasikunsti erialal. 1999. aastal omandas ta magistrikraadi Tallinna Pedagoogikaülikoolis. 1992. aastal  asus ta tööle Tallinna Pedagoogikaülikooli kunstiosakonda joonistamise õppejõuna ning 1998. aastal sai temast samas ülikoolis klaasikunsti lektor (kuni 2017. aastani). 2007. aastal töötas ta Tallinna Pedagoogikaülikooli kunstiosakonna juhataja kohusetäitjana. 
2018. aastal asutas ta koos Jana Kormašoviga klaasistuudio Mustvalge, kus tegutseb kunstnikuna ning klaasiringi juhendajana.
2019. aastast töötab Aršas Tallinna Kuristiku Gümnaasiumi kuntiajaloo õpetajana.

Looming

Sofi  Aršasel on olnud üle kümne isikunäituse ja arvukalt ühisnäitusi.
Oma teostes kasutab Aršas peamiselt sulatustehnikaid, külmtöötlust, klaasimaali, fototrükki. Mitmed tema teosed (näiteks "Taevalik kookon ja mõned maapealsed lisandid" 2015, "Tagasivaate peeglid" 2016) on installatiivsed, kus ta kasutab klaasmaterjali kõrval ka videot, valgust, heli jne.
Tema töid on Tallinna Linnamuuseumi kollektsioonis kui ka erakogudes Soomes, Rootsis, Israelis, Saksamaal, Ameerika Ühendriikides.
Aršas tantsib professionaalsel tasemel flamenkot ning on esinenud mitmetel tantsuperfoormansitel Erki Kannuse heliinstallatsioonide saatel.
Aršas on kureerinud ligi kümmet näitust, korraldanud konverentsi "Klaas kunstis ja arhitektuuris", viinud läbi klaasi ja tantsu töötubasid.

Isiklikku

Tema ema Niina Aršas oli bibliograaf ja aastatel 1957–1986 Tallinna Keskraamatukogu direktor.
Alam-Sileesia gau

Alam-Sileesia piirkond (saksa keeles Gau Niederschlesien) oli 1941. kuni 1945. aastani Natsi-Saksamaa haldusüksus Alam-Sileesia provintsis, osa Preisimaa Sileesia provintsist. Piirkond loodi Sileesia piirkonna (Gau Silesia) jagamisel Alam- ja Ülem-Sileesia piirkonnaks (Gau Oberschlesien) 1941. aastal. Piirkonna juht (Gauleiter) oli Karl Hanke. Piirkonna keskus oli Breslau.
Teise maailmasõja järel läks suurem osa Alam-Sileesia piirkonnast Poola võimu alla, väike osa hakkas kuuluma Ida-Saksamaa koosseisu.
1940. aasta suvest kuni 1945. aasta 14. veebruarini tegutses Alam-Sileesia piirkonnas Groß-Roseni koonduslaagrite võrgustik, kuhu hinnanguliselt jättis elu 40 000 inimest.
Zilga

"Zilga" on Eesti oludes külmakindel siniste, vahakirmega kaetud marjadega hübriidne lauaviinamarjasort.  
Sordi aretas 1964. aastal Lätis viinamarjakasvataja Pauls Sukatniks sortide "Smugljanka" (Vitis vinifera x Vitis amurensis e amuuri viinapuu), "Jubilei Novgoroda" ja "Dvietes Zila" (Vitis labrusca e põhja-viinapuu) ristandina. 
Külmakindla sordina kasvatatakse "Zilgat" nii Põhja-Euroopas, Venemaal kui ka Põhja-Ameerikas. Eestis talvituvad "Zilga" täiskasvanud taimed katmata, taludes külma kuni –35 °C. Eesti Aiandusliidu puuviljakomisjon soovitas 2004. aastal "Zilgat" äri- ja koduaias avamaal kasvatamiseks sobiva sordina.
Taim moodustab ennakvõrseid mõõdukalt ning seetõttu ei vaja väga palju lõikamist. Sügisel värvuvad "Zilga" lehed punaseks.

Marjade omadused

"Zilga" marjad valmivad ka avamaal. Marjad on sinised, kaetud hallika vahakirmega, suurte seemnetega marjade sisu on veidi sültjas. Üleküpsenud marjad kaotavad kiiresti maitse. Katmikalal kasvatatud "Zilga" marjad on võrreldes avamaal kasvanutega märksa suuremad ja sageli meeldivama maitsega.
Madame Butterfly

"Madame Butterfly" (itaaliakeelse originaalpealkirjaga "Madama Butterfly") on Giacomo Puccini aastatel 1903–1904 valminud kahe vaatusega ooper. Ooperi libreto kirjutasid Luigi Illica ja Giuseppe Giacosa John Luther Longi samanimelise novelli ainetel. Ooper kanti esimest korda ette 17. veebruaril 1904 Milano teatris La Scala. Ooperi tegevus toimub 20. sajandil Jaapanis Nagasakis.
Ooperi peategelane on geiša Cio-Cio-san, hüüdnimega Butterfly (jaapani keeles 蝶々 chōchō, 'liblikas'), kellesse armub USA mereväelane B. F. Pinkerton.
Hindrek Ojamaa

Koondisekarjäär

A-koondise debüüdi tegi Ojamaa 6. jaanuaril 2016 sõpruskohtumises Rootsi vastu. Samas mängus tegi oma debüüdi ka Mattias Käit.
Heliseb-kõliseb...

Retseptsioon

Teet Kallase esikromaan tekitas juba pärast ilmumist suurt elevust. Kriitikud võrdlesid seda Mihhail Bulgakovi "Meistri ja Margaritaga" ning Jack Kerouaci hipiromaanidega. Hiljem lisandus paralleel Gabriel García Márquezega ja määratlus "maagiline realism".
Koomiline ajastus

Koomiline ajastus on rütmi, tempo ja pauside õigeaegne kasutamine eesmärgiga tekitada huumoorikaid olukordi ja inimesi naerutada. Peamiselt kasutavad seda koomikud ja näitlejad, kes esinevad laval, filmides, teatris. Kuid ajastatuse ja rütmiga mängimise võtteid saab kasutada ka kirjutatud tekstis või muusikas.
"Jalaga tagumikku" naljade puhul on ajastus väga oluline – ämbritäis vett saab alles siis kellelegi pähe või peast mööda kukkuda, kui vaataja on selleks valmis.
Farsi puhul kasutatakse nii kiirendatud kõnet kui kiirendatud liikumist: inimesed jooksevad kaelamurdva kiirusega toast tuppa, sisse ja välja.
Kõnes õiges kohas pauside tegemine võib muuta tavalise teksti naljakaks. Näiteks lause lõppu jäetud paus, seab öeldu kahtluse alla.
Kesk-Vigala

Kesk-Vigala on paikkond Märjamaa vallas Jädivere–Silla maantee ääres ja Velise jõe paremal kaldal. Kesk-Vigala hõlmab ositi Vanamõisa ja Tõnumaa küla. Kesk-Vigala nime kasutatakse palju.
Ajalooliselt on tegemist endise Vigala valla ühe kesksema paikkonnaga. Siin asusid vallamaja, valla tähtsaim kool, postkontor ja kultuurimaja. Paikkonna alevikulaadne süda on hävinud aja jooksul mitme hoone põlenguga. Oma ajaloolise tähtsuse on Kesk-Vigala minetanud.
Huviväärsed objektid on Kesk-Vigalas magasiaidast ümber ehitatud endine kultuurimaja (kehvas seisukorras) ning kunagise Peru kooli asukohas asuv mälestuskivi.
Praegu kannab maantee ääres Kesk-Vigala nime bussipeatus.
Kantonikeelne Vikipeedia

Kantonikeelne Vikipeedia (kantoni keeles 粵文維基百科, jyutping'is jyut6 man4 wai4 gei1 baak3 fo1) on Vikipeedia kantonikeelne versioon.
Kantonikeelne Vikipeedia sai alguse 25. märtsil 2006.
Seal on 74008 artiklit, millega see on artiklite arvult 75. keeleversioon.
Drew' maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1846. aastal.
Juliette Binoche

Juliette Binoche (prantsuse hääldus: [ʒyljɛt binɔʃ]; sündinud 9. märtsil 1964 Pariisis) on Prantsuse filminäitleja.
Bard Beedle'i lood

"Bard Beedle'i lood" (inglise keeles The Tales of Beedle the Bard) on J. K. Rowlingi 2007. aastal ilmunud lasteraamat. Seda raamatut kirjeldab Rowling Harry Potteri lugude viimases raamatus "Harry Potter ja surma vägised".
Algselt ilmus raamat vaid seitsmes eksemplaris, igaüks Rowlingu enda käsikirjas ja illustratsioonidega. Üks neist müüdi 2007. aasta detsembris oksjonil ligi kahe miljoni Inglise naela eest. 2008. aasta detsembris avaldati teos suuremas tiraažis.
Raamat on ilmunud ka eesti keeles.
Franz Grant

Franz Michael Grant (5. november 1896 Orajõe vald, Pärnumaa – 18. august 1960 Stockholm) oli eesti arstiteadlane.
Õppis 1922–1923 Berliini Ülikoolis, 1923–1924 Lausanne'i Ülikoolis, 1924–1929 (lõpetas cum laude) Tartu Ülikoolis, dr. med. 1935 (Vereringe uuringud pneumotooraksi puhul).
Alates 1928 Tartu Ülikooli I sisehaiguste kliiniku assistent, 1935 eradotsent, 1936–1937 teaduslik stipendiaat Viinis, Pariisis ja Berliinis, 1938 dotsent, 1940–1944 eripatoloogia, diagnostika ja teraapia professor.
1944 põgenes Rootsi.
Giorgio Antonucci

Giorgio Antonucci (1933 Lucca – 18. november 2017) oli Itaalia terapeut, kes oli tuntud kui psühhiaatria põhialustes kahtleja.

Elulugu

Aastal 1963 õppis Antonucci psühhoanalüüsi koos psühhosünteesi rajaja Roberto Assagioliga ja hakkas pühenduma psühhiaatriale, püüdes lahendada patsientide probleeme ja vältida hospitaliseerimist ja mistahes sundmeetodeid. Aastal 1968 töötas ta Cividale del Friuli linna haigla selles osakonnas, mis oli avatud alternatiivina vaimuhaiglatele.
Aastal 1969 töötas ta Gorizia psühhiaatriahaiglas, mille juhataja oli Franco Basaglia. Vahemikus 1970 kuni 1972 juhatas Reggio Emilia provintsis asunud Castelnuovo nei Monti vaimse hügieeni keskust. Vahemikus 1973 ja 1996 töötas ta aga Imolas sealsete Osservanza ja Luigi Lolli psühhiaatriahaiglate likvideerimise kallal. Aastal 1968 Sitsiiliat tabanud maavärina ajal töötas ta arstina Firenze tsiviilkaitse teenistuses. Hiljem elas Antonucci Firenzes ja osales organisatsiooni Inimõiguste kodanikekomisjon (Citizens Commission on Human Rights ehk CCHR) Itaalia haru töös.

Giorgio Antonucci ja Thomas Szasz

Thomas Szasz on tema kohta öelnud järgmist. "Giorgio Antonucci on Itaalia psühhiaatriat loendamatult rikastanud. Teda on võimalik pidada heaks psühhiaatriks (mida iganes see sõna tähendab): ja see on tõsi. Teda on võimalik pidada ka heaks antipsühhiaatriks (mida iganes see sõna tähendab): ja see on täpselt sama kindel. Ma eelistan pidada teda lugupeetud isikuks, kes asetab austuse nn vaimuhaige vastu kõrgemale austusest eriala vastu. Selleks saadan ma talle oma tervitused".

Autasud

2005. aasta 26. veebruaril anti Giorgio Antonuccile Los Angeleses üle Thomas Szaszi preemia.
Väike Peni

Väike Peni (ladina Canis Minor, lühend CMi) on väike põhjataeva tähtkuju.
Väike Peni katab 183 ruutkraadi ja on ulatuselt 88 tähtkuju seas 71. kohal. Heledaim täht on kollakas kääbus Procyon ehk α Canis Minoris (0,38ᵐ), mis asub 11,4 valgusaasta kaugusel.
Väike Peni on Ptolemaiose poolt loetletud 48 tähtkuju seas.
Eestis on Väike Peni nähtav talvel. Selle otsetõus on 8 h ja kääne 5°. Rahvaastronoomias olid Väikse Peni α ja β Suure Looga põhjaotsas.
Baltic Trio

Baltic Trio oli trio, kuhu kuulusid eestlane Teet Järvi (tšello), lätlane Aina Kalnciema (klavessiin) ja leedulane Algirdas Vizgirda (flööt). Trio repertuaari kuulus muusika barokist nüüdisajani, kusjuures kõige rohkem kanti ette Baltimaade nüüdisaegsete heliloojate loomingut.
Trio asutati 1988.
2007 ilmus triolt album "Pastoral Of Computerized World".
Shelby maakond (Iowa)

Ajalugu

Maakond moodustati 15. jaanuaril 1851.
Teras Beach

Teras Beach on Tallinnas aadressil Lõuka tänav 6 asuv siserannahall.
Kaelase vald

Kaelase vald oli vald Pärnumaal Pärnu-Jaagupi kihelkonnas.
Vald moodustati 21. veebruaril 1920 ja eksisteeris aastani 1939.
Raoul Viies

Raoul Viies (14. jaanuar 1925 – 30. juuli 1985) oli eesti komsomolitegelane (ELKNÜ Tallinna linnakomitee sekretär).
Raoul Viies oli pärit Tallinnast töölisperekonnast. Augustis 1940 astus ta Eestimaa Kommunistlikku Noorsooühingusse ning oli Tallinna Pioneeride Palee vanempioneerijuht.
Pärast Teise maailmasõja käigus Tallinna vallutamist nõukogude vägede poolt septembris 1944 määrati Raoul Viies ELKNÜ Tallinna linnakomitee I sekretäriks.
1947. aastal valiti ta ELKNÜ Tallinna linnakomitee sekretäriks.
Aastatel 1954–1957 oli Raoul Viies Eesti NSV haridusministri asetäitja.
Alates 1957. aastast töötas ta 14 aastat Välismaaga Sõpruse ja Kultuurisidemete Arendamise Eesti Ühingus, 1961–1971 oli ühingu esimees.
Aastatel 1971–1981 oli ta Eesti NSV kultuuriministri asetäitja ja seejärel ka I asetäitja.
Raoul Viies suri 30. juulil 1985 ja maeti 6. augustil Metsakalmistule.

Isiklikku

Raoul Viies oli abielus Helene Kumaga.
Soome iseseisvuspäev

Soome iseseisvuspäev on Soome rahvuspüha, mida tähistatakse Soome iseseisvumise auks 1917. aastal iga aasta 6. detsembril. Päev on seotud mitmete tavadega, nagu vabariigi presidendi iseseisvuspäeva vastuvõtt, paraadid, tõrvikurongkäigud ja uuema traditsioonina filmi "Tundmatu sõdur" televisioonis näitamine. Iseseisvuspäev on seotud sõja ja langenute meeldetuletamisega.
Detsembri kuuendat päeva on iseseisvuspäevana tähistatud alates 1919. aastast, kui sellest sai üldine vaba päev koolides, kohtutes ja riigiasutustes. 1929. aastal sai sellest tasuline puhkepäev ja 1937. aastal üldine pidu- ja puhkepäev. Iseseisvuspäev on Soomes lipupäev.

Ajalugu

Soome iseseisvus Venemaast 6. detsembril 1917 pärast seda, kui bolševikud olid kaaperdatud Venemaal võimu 7.–8. novembril 1917. 4. detsembril 1917 kuulutas Senat P. E. Svinhufvudi juhtimisel välja Soome iseseisvuse. Eduskund kinnitas iseseisvusdeklaratsiooni 6. detsembril häältega 100:88.
Alguses oldi iseseisvumise päeva suhtes erineval arvamusel. Parempoolsed leidsid, et Soome eraldus Venemaast täielikult alles kodusõja lõppedes ja tahtsid iseseisvuspäeva tähistada valgete armee võiduparaadi päeval 16. mail. Vasakpoolsed pidasid iseseisvumispäevaks novembri 15. päeva, sest rahva võimu esindanud Soome parlament oli kuulutanud end kõrgeima võimu kandjaks 15. novembril 1917. Kui iseseisvusdeklaratsiooni kinnitamisest oli möödunud aasta, tähistasid akadeemilised ringkonnad 6. detsembril 1918 selle aastapäeva.
Laiemalt on 6. detsembrit iseseisvuspäevana tähistatud alates 1919. aastast, kui Riiginõukogu määras selle päeva puhkepäevaks riigiasutustes, koolides ja kohtutes. Aastal 1929 sätestati päev seadusega üldiseks tasuliseks puhkepäevaks. 1937. aastal võeti vastu seadus, mis sätestas, et iseseisvuspäev on üldine pidu- ja puhkepäev, mille kohaselt pidi see olema tasuline vaba päev või tuli selle eest maksta suuremat palka, nagu pühapäeval tehtava töö eest, kui ei ole võimalik anda puhkepäeva.
Iseseisvuspäev on Soomes ametlik lipupäev. Erinevalt teistest talvistest lipupäevadest langetatakse lipp alles kell 20.
Aleksandr Udaltsov

Elukäik

Udaltsov oli aadliperekonnast pärit. Tema isa Dmitri Ivanovitš Udaltsov oli Moskva linnahaigla arst. Aleksandr Udaltsov lõpetas 1908. aastal Moskva ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna ja 1913. aastal ajaloo-filoloogiateaduskonna. Pärast Oktoobrirevolutsiooni  töötas ta Moskva ülikoolis: aastatel 1921–1925 sotsioloogia ja etnoloogia kateedri, 1923–1930 ajaloolise materjalismi kateedri ja 1935–1941 keskaja ajaloo kateedri professorina.
1928. aastal astus Udaltsov Üleliidulise Kommunistliku  (bolševike) Partei liikmeks. 1936. aastal sai ta ajalooteaduste doktori kraadi.
Aastatel 1938–1946 oli Udaltsov NSV Liidu Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi keskaja ajaloo sektori juhataja, 1939. aastast ühtlasi instituudi asedirektor. Aastatel 1947–1955 oli ta NSV Liidu Teaduste Akadeemia Materiaalse Kultuuri Ajaloo Instituudi direktor, 1949–1950 ajakirja Voprossõ Istorii peatoimetaja.

Isiklikku

Aleksandr Udaltsovi noorem vend Ivan Udaltsov oli lühikest aega Moskva ülikooli rektor. Vennapoeg Ivan Udaltsov oli ajaloolane ja diplomaat. Aleksandr Udaltsovi esimene abikaasa (1908–1919) oli kunstnik Nadežda Udaltsova.
Aleksandr Udaltsov maeti 1958. aastal Novodevitšje kalmistule. Aasta pärast maeti tema kõrvale abikaasa Lidija Udaltsova (1890–1959).
Happening

Happening (inglise keeles happening – sündmus, ka juhtumine, toimumine) on tegevuskunsti liik, milles kunstnik loob sündmuse, etenduse, milles tihti osaleb publik. 
Teatrietendusest eristab happening'i tavaliselt süžee puudumine; mingid sündmused kunstniku juhtimisel lihtsalt juhtuvad, mõjutades sellega publiku reaktsioone, mis omakorda mõjutavad happening'i kulgu.
Jessica Alba

Elulugu

Jessica Alba sündis Pomonas California osariigis mehhiko päritolu Mark Alba ja prantsuse-hollandi päritolu Catherine Jenseni peres. Isa töö tõttu USA õhujõududes pidi Alba koos oma venna Joshuaga tihti elukohta vahetama, elades nii Biloxis Mississippis kui ka Del Rio's Texases, kuni lõpuks jäädi pidama Californiasse.

Karjäär

Näitlemise vastu tundis Alba huvi juba viieaastaselt. Kui ta 12-aastaselt näitlemistunde hakkas võtma, ei läinud kaua aega, kui ta sai esimese rolli. Selleks oli Gaili osa 1994. aasta filmis "Camp Nowhere". Samal aastal tegi ta ka televisioonidebüüdi, kehastades Jessicat telekanali Nickelodeon komöödiasarjas "The Secret World of Alex Mack". Kahel järgmisel aastal kehastas ta Mayat telesarjas "Flipper".

Eraelu

Alba oli aastatel 2001–2003 kihlatud oma "Dark Angeli" kaasnäitleja Michael Weatherlyga. Seejärel oli ta lühikest aega suhtes hispaania golfimängija Sergio Garcíaga. 2005. aasta jaanuarist on Jessica elukaaslane filmiprodutsent Cash Warren, kellega ta tutvus filmi "Fantastiline nelik" võtetel.
Trafoõli

Trafoõli on kõrge puhtusastmega õli, mida kasutatakse transformaatorite ja muude elektriseadmete mähiste isoleerimiseks, samuti reostaatides ja õlikaablites. Alajaama võimsuslülitis kustutab õli elektrikaart. Omadusteks on suur oksüdatsioonikindlus, kõrge leektemperatuur ning hangumistemperatuur alla –45 °C.
Anna Parmas

Isiklikku

Tema vanaisa Juhan Parmas oli Ambla konstaabel, isa Alo-Jaak Parmas oli tehnikateadlane, tegeles kiirrongide mootorite loomisega. Ta on abielus ja kolme lapse ema. Aastast 2016 elab ta perega Tallinnas.