Marshalli Saared

Nimi

Marshalli saared on nime saanud 1788. aastal piirkonda kaardistanud briti kapteni John Marshalli järgi. Nimi "Marshall" tuleneb frangi keelest, selle tähenduse moodustavad nimisõnad mare ('hobune') ja skalkoz ('teener').

Asend

Marshalli Saared asuvad Vaikse ookeani lääneosas ekvaatori lähistel. Riik piirneb põhjas Wake'i saarega, läänes Mikroneesia Liiduriikidega, edelas Kiribatiga ja lõunas Nauruga. Riigi maismaa moodustavad 2 paralleelselt loodest kagusse kulgevat arhipelaagi, mis koosnevad kokku 29 atollist ja 5 saarest, mille omakorda moodustavad rohkem kui 1000 väikesaart.
Riigi rannajoone kogupikkus on 370,4 kilomeetrit.
Marshalli Saartel on Ameerika Ühendriikidega territoriaalvaidlus Wake'i saare üle.

Loodus

Marshalli Saarte atollid on moodustunud kustunud vulkaanidel. Kwajaleini atoll on riigi suurim, pindalaga 16 km².
Atollid ja väikesaared on madalad, nende keskmine kõrgus on 2 meetrit üle merepinna, kuid riigi kõrgeim punkt asub 10 meetrit üle merepinna Likiepi atollil. Atollid on maastikugeograafialt sarnased. Ookeani rannikul avaneb liivarand, mida sisemaast eraldavad kõrged liivaluited. Luidete taga kasvab laialehine rannikumets, kus asub hoonestamiseks sobilik piirkond. Atollide maismaa keskosas on hariliku taro või kookospalmi kasvatusala, mille taga on teine hoonestamiseks sobilik piirkond. Atoll ümbritseb ookeanist täielikult või osaliselt eraldatud laguuni, mille rannikul kulgeb maantee.
Riigi elanikkond kogub joogivett peamiselt vihmaveest.
Metsaga on kaetud 49,3% riigi pindalast. Marshalli saarte mullastik on õhuke ja toitainetevaene. Marujo atollil on kirjeldatud 563 taimeliiki, sealhulgas 12 sõnajalaliiki, 5 liiki paljasseemnetaimi, 193 liiki üheidulehelisi ja 353 liiki kaheidulehelisi. Saarte peamised puuliigid on kookospalm ja leivapuu. Ainus endeemne kõrgema taime liik on kõrreline Lepturus gasparricensis.
Riigi ookeanialal on kirjeldatud 160 koralliliiki.
Marshalli saarte valitsus moodustas oktoobris 2011 riigi ookeanialal haide kaitseks kaitseala kogupindalaga 2 miljonit km². Riigi territoriaalvetest on tuvastatud üle 800 kalaliigi.
Riigis on kirjeldatud üle 600 liigi putukaid, kellest 142 liiki või alamliiki on endeemsed. Riigis on kirjeldatud 19 liiki roomajaid.
Marshalli saartel on kirjeldatud 95 linnuliiki, kellest 4 on ohustatud. Ohustatud liikidest on Marshalli saartel kirjeldatud más afuera tormilindu, krae-tormilindu, tuhkur-tormilindu ja alaska koovitajat.
Marshalli saarte loodusliku loomastiku moodustavad peamiselt mereimetajad. Kõik 9 maismaaimetaja liiki on kas koduloomad või inimkaaslejad.
Riigis valitseb troopiline kliima, mis jaguneb kuivaks ja vihmaperioodiks. Vihmaperiood kestab maist novembrini, kuivaperiood detsembrist aprillini. Päevane temperatuur on vahemikus +21 kuni +34 °C. Lõunapoolsetel atollidel on aastane keskmine sademete hulk 4320 mm. Saari tabavad sageli taifuunid ja kliimasoojenemisega on kaasnenud põuad.

Keskkonnakaitse

Marshalli saarte suurimaks keskkonnaprobleemiks on kliimasoojenemise tulemusena tõusev ookeanivee tase.
1990. aastate algul määras Marshalli saarte valitsus komisjoni uurima ookeanivee taseme tõusu mõju.
2008 põhjustas kõrge lainetus pealinnas Majuros üleujutuse, mistõttu riigis kuulutati välja eriolukord. Majuro kannatas kõrge lainetuse käes ka 2013. aastal. 2013 kannatas riigi põhjaosa põua käes, mistõttu riigis kuulutati välja eriolukord. Septembris 2013 toimus Marshalli saartel Vaikse ookeani riikide foorumi tippkohtumine.
Riigis on tõsisteks keskkonnaprobleemideks ka USA endisest katsepolügoonist lähtuv radioaktiivne kiirgus ja elanikkonna tekitatud jäätmete ladustamine.

Riigikord

Marshalli Saared on presidentaalne vabariik. Riigipea on parlamendi poolt 4 aastaks ametisse valitav president, kes on ühtlasi ka valitsusjuht. Presidenti nõustab ülemnõukogu (Iroij), mis on 12-liikmeline ja mis koosneb hõimupealikest. Ülemnõukogu selgitab vastuvõetavate seaduste kooskõlastust traditsiooniga.
Riigi seadusandlik organ on ühekojaline parlament (Nitijeļā). Riigi parlamenti kuulub 33 liiget, kes valitakse ametisse 4 aastaks.
Riigis puuduvad poliitilised parteid, kuid ühiskondlike vaadete järgi on välja kujunenud kaks poliitilist fraktsiooni: Aelon̄ Kein Adi partei ja Ühinenud Demokraatlik Partei.
Riigi põhiseadus võeti vastu 1. mail 1979. Riigi kõrgeim kohtuorgan on ülemkohus.

Haldusjaotus

Marshalli saared on jagunenud 24 omavalitsuseks, millest igaüks moodustab valimisringkonna. Riigi pealinn Majuro asub 64 väikesaarel.

Taristu

Marshalli saarte teede kogupikkus on 2028 kilomeetrit, sellest kattega teid on 75 kilomeetrit.
Marshalli saartel asub 15 lennuvälja. See on maailma väikseim mitme lennuväljaga riik. 4 lennuvälja maandumisrajad on kattega.
Riigi peamised sadamad asuvad Enitwetaki, Kwajaleini ja Majuro atollidel.

Sümboolika ja tähised

Marshalli Saarte lipp ja vapp on kasutusel alates 1. maist 1979.
ROK-i maakood on MHL.
Riigi interneti üladomeen on .mh.

Rahvastik

2011 rahvaloenduse järgi oli Marshalli saarte rahvaarv 53 158, neist 27 243 olid mehed ja 25 915 naised. Seega võrdluses 100 naise kohta elas riigis 105 meest.
1988 oli riigi rahvaarv 43 380 ja 1999 oli rahvaarv 50 840 inimest.
Linnaelanike osakaal rahvastikust on 73,8% ning nad paiknevad Majuro ja Kwajaleini atollidel, seejuures pealinnas Majuros elas 52,3% riigi rahvastikust.
Marshalli saarte rahvastik elab 24 atollil. Riigi tihedamini asustatud piirkond on Majuro, kus 2011 rahvaloenduse andmetel elas 7413 inimest ruutmiilil.
Kõrghariduse oli omandanud 13,1% meestest ja 9,9% naistest. Vastavas arvestuses võeti valimiks elanikud, kes olid vanemad kui 6 eluaastat. Esimese Marshalli saarte elanikuna omandas doktorikraadi riigi praegune president Hilda Heine.
2011. aasta rahvaloenduse järgi oli 22,1% immigrantidest pärit USA mandriosast, 21,5% Hawaiilt ja 16,5% Filipiinidelt.
51,5% rahvastikust kuulub kohalikku kongregatsionalistlikku kirikusse, 24,2% Jumala Assambleesse, 8,4% on katoliiklased ja 8,3% mormoonid.

Riigikaitse

Marshalli saartel regulaarvägesid pole, riigi sõjalise kaitse eest vastutab USA. Riigis tegutsevad politseiüksused.

Majandus

Marshalli saarte peamine sissetulekuallikas on USA-lt saadav renditulu Kwajaleini atollil asuva sõjaväebaasi rentimise eest. Põllumajanduses tegeletakse kookospalmi ja leivapuu kasvatamisega. lisaks kasvatatakse tomateid ja harilikku tarot. Elanikud tegelevad ka käsitöö ja kopra tootmisega.
2016 oli riigi sisemajanduse kogutoodang 180 miljonit USA dollarit.

Ajalugu

Esimese eurooplasena jõudis 21. augustil 1526 Marshalli saartele Hispaania maadeuurija Alonso de Salazar ja andis ühele saarele San Bartolome nime. 21. septembril 1529 jõudis saartele Hispaania maadeuurija Álvaro de Saavedra Cerón ja 1530 Hispaania maadeuurija Miguel López de Legazpi.
1788 purjetasid saartele briti kaptenid John Charles Marshall ja Thomas Gilbert. 1820 nimetasid maadeuurijad Adam Johann von Krusenstern ja Louis Isidore Duperrey saared Marshalli järgi Marshalli saarteks. 1824 pani USA vaalapüügilaev Globe osa meeskonnast Mulgrave'i saarele. Aasta hiljem oli neist elus vaid 2 poissi, kelle USA kuunar üles korjas. 19. sajandil sagenesid eurooplaste kontaktid Marshalli saarte elanikega, kuid peamiselt olid vastastikused suhted vägivaldsed. Saartele jõudsid ka Jaapani kalurid. 1857 saabusid Marshalli saartele esimesed misjonärid. 1874 kuulutati Marshalli saared Hispaania Ida-India osaks.
Oktoobris 1885 sõlmis Saksamaa kapten Fritz Rötger Marshalli saarte pealikega vastavad lepingud, mille alusel muutusid saared Saksamaa protektoraadiks. 1899 Hispaaniaga sõlmitud lepingu järel said Marshalli saared Saksamaa Uus-Guinea osaks. 1904–1914 tegutsesid saartel katoliku misjonärid.
Esimeses maailmasõjas okupeerisid Jaapani väed 29. septembril 1914 Enewetaki atolli ja 30. septembril 1914 halduskeskuse Jaluiti atolli. Saksamaa loobus 1919 Versailles' rahulepinguga oma Vaikse ookeani valdustest. 17. detsembril 1920 tunnustas Rahvasteliit Marshalli saarte kuuluvust Jaapani koosseisu. Jaapan saatis saartele vähemalt 1000 jaapanlast, suurendas administratiivtöötajate hulka ja määras ametisse uusi ametnikke. Samuti soovisid jaapanlased asendada matriarhaalsetel suhetel põhineva ühiskondliku korra patriarhaalsusel põhinevaga, kuid edutult.
Teise maailmasõja algul oli Kwajaleini atoll Jaapani 6. laevastiku baasiks. 1944 vallutasid saared Ameerika Ühendriikide väed. ÜRO otsusega kuulusid Marshalli saared koos mitmete Mikroneesia saartega 1947 USA-le.
USA kasutas pärast teist maailmasõda Bikini ja Enewetaki atolle tuumapolügoonina, kus 1946–1958 korraldati kokku 67 tuumapommikatsetust, sealhulgas 1952 maailma esimese vesinikupommi katsetus. 1956–1998 maksis USA Marshalli saarte elanikele 759 miljonit dollarit kompensatsiooni radioaktiivsest kiirgusest tingitud tervisehädade eest. USA armee kasutab jätkuvalt Kwajaleini atollil asuvat polügooni raketikatsetusteks.
Marshalli saarte valitsus moodustati 1979 ja riik sai suveräänseks 1986, kusjuures USA kohustas tagama Marshalli saarte sõjalise kaitse.
Amata Kabua sai riigi presidendiks 1979 ja oli ametis 1996. aastani. 2000 sai presidendiks Ühinenud Demokraatliku Partei esindaja Kessai Note. 2008 järgmiseks presidendiks saanud Litokwa Tomeing kaotas oktoobris 2009 parlamendis usaldushääletuse. 2009–2012 oli presidendiks Ühinenud Demokraatliku Partei esindaja Jurelang Zedkaia.
2012–2016 oli Marshalli Saarte president Christopher Loeak. 2015. aasta parlamendivalimiste järel valiti jaanuaris 2016 presidendiks Casten Nemra, kes oli ametis 17 päeva, kuna parlamendis algatati tema vastu umbusaldushääletus. Riigi uueks presidendiks sai Hilda Heine.

Eesti ja Marshalli Saarte suhted

Eesti ja Marshalli Saared sõlmisid diplomaatilised suhted 12. juulil 2013. Eesti kodanikele on Marshalli Saarte külastamine viisavaba.

Haridus

Riigi haridussüsteem on kolmeastmeline: põhiharidus, keskharidus ja kõrgharidus. Lapsed asuvad põhikooli 6-aastaselt ja põhikool kestab 8 aastat. Keskharidus omandatakse 4 aastaga.
Kõrgharidust annavad Marshalli Saarte kolledž ja Vaikse ookeani lõunaosa ülikool.

Kultuur

Riigis asub 1981 moodustatud Alele muuseum, raamatukogu ja arhiiv. Riigi suurim raamatukogu on ülemkohtu raamatukogu, kus on 50 000 köidet. Marshalli Saarte kolledžis on 7000 köidet. Riigi tuntuim ajaleht on The Marshall Islands Journal.
Majuros asub 2000-kohaline spordistaadion.