google/wiki40b huggingface dataset:
Maardu

Nimi

Linna nimi on pärit teisel pool Maardu järve paiknevalt Maardu mõisalt. Viimane sai oma nime arvatavalt surmahaldjas Marduse järgi.

Ajalugu

Esimest korda mainiti asulat tänapäeva Kallavere kohal aastal 1241, endise Kroodi küla kohta on andmeid 1397. aastast. Nende asulate endisel asukohal praegune Maardu põhiosas paiknebki. Kroodi küla tänapäeval enam ei ole. Kallavere küla paikneb praegu Maardust kirdes, kuuludes tervenisti Rebala muinsuskaitsealasse.
Maardust sai tööstusasula tänu fosforiidi kaevandamisele. Kaevandamist alustati Ülgase külas juba 1920. aastatel. 1939. aastal rajati Maardusse Eesti Fosforiidi tehas ja karjäärid, kus Teise maailmasõja ajal oli fosforiidimaardla alal Saksa koonduslaagrid.
Maardusse rajati keemiakombinaat, mis tootis fosforiidist muuhulgas väetisi. See reostas väga suurel määral keskkonda. Eriti kahjulikud olid tehase korstnatest linna kohale tulnud väävliaurud, mis isegi aknaklaase söövitasid. Uus elamurajoon rajati sellega arvestades veidi eemale, endistele Kallavere küla maadele, kus maju väga vähe oli. 1951 sai Maardu alevi õigused ning linnaõigused 17. juulil 1980. aastal.
Maardu alad kuulusid 1963–1991 administratiivselt Tallinna alla.  Iseseisvaks linnaks sai Maardu 1991. aasta novembris.

Haridus

Maardus asuvad koolieelsed asutused ja 3 üldhariduskooli, vaid Kallavere keskkool on neist eestikeelne. Vene keeles toimub õppetöö Maardu põhikoolis ja Maardu gümnaasiumis. Tegutseb ka Maardu Kunstide Kool, kus õpetatakse muusikat, koreograafiat ja maalikunsti.

Transport

Maardu arengule on soodsalt mõjunud väga erinevate transpordiliikide olemasolu linna läheduses. Kõige tähtsamad kaubanduse seisukohalt on raudtee ja Muuga sadam. 15 kilomeetri kaugusel asub Tallinna lennujaam. Autotransport on samuti kasutatav, linnast läheb läbi Tallinna-Narva maantee (Peterburi tee).
Aastatel 1996-01.07.2019 opereeris AS Temptrans Maardu-Tallinna bussiliinil, alates juulist 2019 alustas Tallinn-Maardu ja Tallinn-Viimsi bussiliinide teenindamist AS SEBE. On tehtud plaane, et pikendada võimalikku Lasnamäe trammiliini Maarduni.
Vaata ka Maardu teede ja tänavate loetelu.

Ettevõtlus

Maardus asub Iru Soojuselektrijaam, mis toodab soojust ka Tallinnale.

Sport

Maardus asub Maardu linnastaadion.

Juhtimine

Aastatel 1996–2013 ning jaanuaris–oktoobris 2015 pidas Maardu linnapea ametit Georgi Bõstrov. 2013.–2014. aastal oli linnapea Nikolai Vojeikin, samal ajal oli Bõstrov linnavolikogu esimees. Alates 2015. aasta novembrist on linnapeaks Valev Kald. 15. aprillil 2016 avaldati Valev Kaldile umbusaldust. 26. aprillil 2016 valiti Maardu linnapeaks Vladimir Arhipov, senise sotsiaalvaldkonna abilinnapea.
CAd3-ZEBOV

cAd3-ZEBOV (NIAID/GSK Ebola vaktsiin, cAd3-EBO Z, ka ChAd3) on Ebola viiruse ja Sudaani ebola viiruse vastane eksperimentaalne inimeste vaktsiin. 
cAd3-ZEBOV-is sisalduv aine põhineb geneetiliselt muundatud šimpanside adenoviirusel Chimp Adenovirus type 3 (ChAd3)'el, mille tulemusel aine ekspresseerib Ebola ja Sudaani ebola viiruse geene (glükoproteiine) ning usutakse, et see provotseerib inimese organismi viiduna vajalikke immuunvastuseid, suureneb T-rakkude hulk ja immuunsüsteemi osad hakkavad tootma vajalikke antikehi.
1. faasi kliinilised inimuuringud tervete katsealustega on uurijate arvates paljutõotavad – katsealustel on pärast aine manustamist tuvastatavad ebolavastased antikehad.
Eksperimentaalse vaktsiini töötas välja ettevõte GlaxoSmithKline.
Allianz Arena

Allianz Arena on Saksamaal Münchenis Schwabing-Freimanni linnaosas asuv jalgpallistaadion.
Staadion on jalgpalliklubi Müncheni Bayern koduväljak. Aastail 2005–2017 oli staadion koduks ka klubile TSV 1860 München. Samuti peab staadionil aeg-ajalt oma kodumänge Saksamaa jalgpallikoondis. Staadioni valgustuse abil näidatakse, kes parajasti staadionil mängib. Saksamaa jalgpallikoondise mängude ajal on staadion valge, Bayerni mängude ajal punane ja TSV 1860 mängude ajal sinine.
Allianz Arena ehitustööd maksid 340 miljonit eurot. Lisaks kulutas linn 210 miljonit eurot piirkonna arendustöödeks ja infrastruktuuri ehitamiseks.
Staadion valmis 30. mail 2005. Seal on kohti 69 901 pealtvaatajale.
Staadioni omanik on aktsiaselts Allianz Arena München Stadion GmbH, mis asutati 2001. aastal. Aktsiaseltsi omanikud olid võrdse 50%-ga mõlemad klubid, kellele Allianz Arena on kodustaadion. Aprillis 2006 ostis Bayern likviidsusprobleemidesse sattunud TSV 1860-lt tema poole 11 miljoni euro eest ära. Leping võimaldab TSV 1860-l igal ajal oma osa tagasi osta, tasudes 11 miljonit ja intressid.
Staadioni avamänguks oli 30. mail 2005 toimunud sõprusmäng TSV 1860 Müncheni ja 1. FC Nürnbergi vahel. Selles mängus lõi Müncheni mängija Patrick Milchraum esimese värava staadionil. Järgmisel päeval peeti kohtumine Müncheni Bayerni ja Saksamaa rahvuskoondise vahel. Mõlemad mängud olid välja müüdud juba märtsist saadik. 2. juunil peeti rahva tungival nõudmisel Bayerni ja TSV 1860 omavaheline kohtumine, mille TSV 1850 võitis 1:0.
Esimene võistlusmäng, mis Allianz Arenal peeti, oli Bundesliga hooaja avamäng Bayerni ja Mönchengladbachi Borussia vahel 5. augustil 2005, mis lõppes 3:0. Esimese värava võistlusmängus lõi Owen Hargreaves. Esimene külalismeeskond, kes Allianz Arenal värava lõi, oli Teise Bundesliga meeskond Dresdeni Dynamo 9. septembril 2005 TSV 1860 vastu külaliste 2:1 võidetud mängus. Esimese värava võistlusmängus Bayerni vastu lõi alles 5. novembril 2005 Bremeni Werderi mängija Miroslav Klose matši avaminutil, ehkki mängu võitis 3:1 Bayern.
Bayern purustas omaenese järjestikuste väljamüüdud mängude rekordi: ta müüs välja oma 10 esimest Allianz Arenal peetud mängu.
Allianz Arena oli üks 2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste staadion. Seal peeti 6 MM-kohtumist, sealhulgas MM-i avamäng, milles Saksamaa alistas Costa Rica jalgpallikoondise 4:2. Saksamaa oli ainus meeskond, kes seal MM-il Allianz Arenal kaks mängu pidas. Teine kohtumine oli kaheksandikfinaalis, kus Saksamaa alistas Rootsi jalgpallikoondise 2:0. Allianz Arenal toimus ka poolfinaal, kus Prantsusmaa jalgpallikoondis alistas Portugali jalgpallikoondise 1:0. Maailmameistrivõistluste ajaks suurendati pealtvaatajakohtade arvu staadionil 79 451-ni, aga sellegipoolest müüdi kõik mängud välja.
Ho Kan

Ho Kan (sündinud 1932 Nanjingis) on hiina maalikunstnik.
GeoGebra

GeoGebra Eesti koolides

Matemaatikaõpetajad oskavad võrreldes teiste tarkvaradega kõige enam kasutada GeoGebrat.
Eestis kasutatakse õpilaste ja matemaatikaõpetajate arvates GeoGebrat rohkem võrreldes teiste populaarsemate matemaatikaprogrammidega (Wiris, T-Algebra). Õpetajate oskused ja huvi GeoGebra kasutamise vastu on suurenenud.
GeoGebra on kasutatav nii lauaarvutis kui ka nutiseadmetes.
Lisaabi saamiseks on GeoGebra kasutajate foorum: https://help.geogebra.org/ ja GeoGebra youtube kanal: https://www.youtube.com/user/GeoGebraChannel. Samm-sammulised juhendid: https://wiki.geogebra.org/en/Tutorials. 
GeoGebraga saab luua ja jagada dünaamilisi töölehti või luua GeoGebra raamatu. Töid saab printida ja salvestada erinevates pildiformaatides.
GeoGebral on miljoneid kasutajaid peaaegu igas riigis. GeoGebra on tõlgitud paljudesse keeltesse. GeoGebra on saanud mitmeid auhindu.
GeoGebrat arendab rahvusvaheline arendajate tiim.
Mõhhailo Gruševskõi

Mõhhailo Gruševskõi (ukraina Михайло Сергійович Грушевський; 29. september (vana kalendri järgi 17. september) 1866 Chełm – 26. november 1934 Kislovodsk) oli ukraina ajaloolane ja poliitik.
Gruševskõi oli Ukraina mõjukamaid ajaloolasi, üks rahvusliku ajalookirjutuse rajajatest. Tema kirjutatud Ukraina-Vene ajalugu, mis ulatus 1660. aastani, käsitles esmakordselt Vana-Vene riiki kui ukrainlaste ja mitte venelaste oma. Ka Bogdan Hmelnõtski mässus Poola vastu nägi ta rahvuslikke põhjuseid. 
Enne Esimest maailmasõda aitas Gruševskõi rajada Ukraina teaduslikke organisatsioone nii Austria-Ungarile kuulunud aladel kui ka Venemaal. 1920. aastatel tegutses ta õpetlasena Ukraina NSV-s, olles mõjukamaid figuure Ukraina NSV Teaduste Akadeemias.
Poliitikuna asus Gruševskõi tegutsema 19. sajandi lõpus. Ta tegi seda peamiselt Austria-Ungaris, kus olud selleks olid vabamad, võttes sõna poolakate domineerimise ja russiinide partikularismi vastu Galiitsias. 1905. aasta revolutsiooni ajal tegutses ta aktiivselt ka Venemaal, esitades idee autonoomsest Ukrainast demokraatliku Venemaa koosseisus. Vaadetelt oli ta sotsialist ning üks mõjukamaid Ukraina sotsialiste-revolutsionääre (esseere).
1917. aastal, kui Ukrainas tuli kokku Keskraada, valiti ta selle esimeheks ja peagi kuulutas see välja iseseisva Ukraina Rahvavabariigi. Nõnda võib Gruševskõid lugeda esimeseks tänapäevase Ukraina riigipeaks. Kuid 1918. aastal, kui bolševike ja valgete vahel algas kodusõda, langes Ukraina kaosesse: see jagunes hetman Pavlo Skoropadski, anarhistide, keda juhtis Nestor Mahno, Matvei Hrihorjevi rohelise armee ja teiste rühmituste vahel. Gruševskõi lahkus eksiili ja jätkas seal nii akadeemilist kui ka poliitilist tegevust. Kui bolševikud olid Ukraina vallutanud, tahtis Gruševskõi koos teiste ukraina esseeridega sinna naasta, lootes kommunistidega koostööd teha. 1924. aastal võimaldatigi tal Ukrainasse tagasi tulla, kuid poliitiline tegevus välistati täielikult. Nii keskendus ta akadeemilisele tööle, eriti oma Ukraina üldajaloo kirjutamisele.
1931. aastal sundisid kommunistid Gruševskõi aga Ukrainast lahkuma (algul Moskvasse, hiljem Kaukaasiasse), tema ja teiste Ukraina intelligentide vastu algatati stalinistlik laimukampaania ja tema teoste avaldamine keelati. Ta paigutati OGPU range järelevalve alla ja 1934. aastal suri ta ootamatult, võimalik, et ta tapeti.  
Kui Ukraina riik 1991. aastal taastati, tõsteti ka Gruševskõi taas au sisse. Tema portree on Ukraina 50-grivnasel rahatähel. Kiievis asub ka tema ausammas.
Western Brook Pond

Kirjeldus

Veekogu pikkus: 16 km
Veekogu sügavus: 166 m
Veekogu pindala: 1805 km²
Kevadel ja suvel tõstavad 166 m veetaset veelgi arvukad kosed ja joad.
Talvel, kui temperatuur võib langeda alla –10 °C, järve pind jäätub.
Leedu Eestlaste Selts

Leedu Eestlaste Selts (kasutatud ka nime: Leedu Eesti Selts; leedu keeles Lietuvos estų draugija) on Leedus Vilniuses alates 1987. aastast tegutsev eesti selts.
Seltsi eestvõttel tegutseb 2013. aastast eesti keelt ja kultuuri edasi andev pühapäevakool.
Lesotho lipp

Lesotho lipp on Lesotho Kuningriigi lipp. 
Praegune lipp võeti kasutusele 4. oktoobril 2006.
Lipul on kujutatud sothode traditsioonilist mütsi.
Pudivere mõis

Pudivere mõis (saksa keeles Poidifer) oli Avanduse mõisa kõrvalmõis Simuna kihelkonnas Virumaal.
Mõis rajati 1586 Võivere mõisast eraldatud alast.
Filosoofia valdkonnad

Filosoofia traditsioonilisteks valdkondadeks peetakse ontoloogiat ehk metafüüsikat, epistemoloogiat ehk gnoseoloogiat ja aksioloogiat. Lisaks sellele osutatakse tihti loogikale kui eraldiseisvale distsipliinile, mida aga kõik nimetatud valdkonnad vajavad. Samas ei kuulu loogika ise otseselt ühegi valdkonna alla.
Filosoofia valdkondade alla kuuluvaks on peetud ka teoloogiat. Valdkondasid võib jagada peenemalt, eristades ka sellised aksioloogia harud nagu eetika, esteetika, ontoloogia alt metafüüsika ja füüsika jne, kuid sellise jaotamise tulemusel saadud distsipliine võiks pigem nimetada filosoofia harudeks, sest jaotamise aluseks on faktilised erinevused ja konventsioon, mitte filosoofiline printsiip.

Ajalugu

Filosoofia jaotas esimesena valdkondadeks antiikfilosoof Aristoteles. Aristoteles jagas teadused teoreetilisteks, praktilisteks ja poeetilisteks, kusjuures filosoofia kui teoreetilise distsipliini alla kuulusid tal esimene filosoofia (ehk teoloogia), füüsika ja matemaatika.
Hellenismi ajal oli filosoofia jaotumine eraldi distsipliinideks juba tavapärane. Stoikud panid aluse klassikalisele filosoofia jaotusele, mis jagab filosoofia füüsikaks (sisuliselt: ontoloogia), loogikaks (sisuliselt: epistemoloogia) ja eetikaks, kusjuures viimane valdkondadest saab hellenismi ajal keskseimaks.
Saksa filosoof Immanuel Kant jagab filosoofia valdkonnad kolmeks. Esimene valdkond tegeleb küsimusega, mida ma võin teada (epistemoloogia, loogika), teine valdkond küsimusega, mida ma pean tegema (eetika, moraalifilosoofia), kolmas valdkond küsimusega, millele ma võin loota (metafüüsika, ontoloogia, teoloogia). Kolm küsimust võtab Kant kokku küsimusega, mis on inimene. Sellele küsimusele vastamisega tegelevad filosoofiline antropoloogia, kultuurifilosoofia, ajaloofilosoofia ja esteetika.
Tänapäevane jaotus valdkondadeks lähtub suuresti uuskantiaanlikust positsioonist, mille raames tegeldi humanitaarteaduste ja reaalteaduste põhjendamisega, kusjuures reaalteaduste jaoks sai määratleda ühtsed lähtealused või printsiibid ja meetodi, mis oli sisuliselt epistemoloogia ülesanne ja ka Kantist lähtuvalt filosoofia põhiülesanne. Humanitaarteadused polnud aga Kanti eeldustelt lähtuvalt teadustena võimalikud, mistõttu tuli olemasolevate humanitaarteaduste printsiibid ja meetod määrata teistsuguselt, läbi väärtuste, mida uuribki aksioloogia. Ontoloogia ehk metafüüsika jääb kolmandana nende kõrvale eelkõige traditsioonilise valdkonnana, mis on olnud filosoofia ajaloo vältel keskne, kuid mille rolli tänapäeval on üle võtnud loodusteadused.
Ontoloogia, epistemoloogia ja aksioloogia esitamine filosoofia valdkondadena on eesti kultuuriruumis tavaks osalt ka marksistliku filosoofia pärandina.
Kärevere mõis (Äksi)

Kärevere mõis (saksa keeles Kerrafer) oli rüütlimõis Äksi kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Tartu maakonda Tartu valda.

Ajalugu

Mõis rajati 17. sajandil.
Stephen Gately

Stephen Gately (täisnimega Stephen Patrick David Gately; 17. märts 1976 Dublin – 10. oktoober 2009 Mallorca) oli iiri laulja ja näitleja, kes saavutas rahvusvahelise tuntuse poisteansambli Boyzone lauljana.
Sündis ja kasvas üles viielapselises perekonnas. Kooliajal osales muusikalides ja kooliteatris. 
1993. aastal valiti produtsent Louis Walshi loodava poisteansambli Boyzone liikmeks ning kujunes koos Ronan Keatingiga selle esilauljaks. Pärast Boyzone'i lagunemist 2000. aastal tegutses sooloartistina. 2008. aastal liitus taas kokkutulnud Boyzone'iga, mille koosseisus esines surmani.
Muusikalist karjääri silmas pidades oli Stephen Gately kõige edukam Boyzone'i lauljana: kuusteist selle ansambli singlit jõudis Suurbritannia singlite esikümnesse ja kõik selle ansambli kolm stuudioalbumit saavutasid Suurbritannia plaadimüügi edetabelis esikoha. Oma ainsa sooloalbumi "New Beginning" avaldas ta 2000. aastal, üsna soolokarjääri alguses. Suurbritannia edetabelites jõudis see 9. kohale. 
Gately oli esimene oma põlvkonna rahvusvaheliselt tuntud poplauljatest, kes teavitas avalikkust, et on gei. Ta tegi vastava avalduse 15. juunil 1999, soovides ennetada oma isiklikku elu puudutava teabe lekitamist meediasse ansambli endise turvatöötaja poolt.
Alates 2002. aastast oli Gately tegev ka näitlejana. Tema tuntuim roll oli Joosepi osa Andrew Lloyd Webberi muusikalis "Joseph and the Amazing Technicolor Dreamcoat". Lisaks muusikalidele osales ta pantomiimiteatris, debüteerides detsembris 2005 Bromleys asuva Churchilli teatri lavastuses "Tuhkatriinu".
2006. aastal alustas Gately oma esimese raamatu, lastele mõeldud seiklusromaani "The Tree of Seasons" kirjutamist. Romaani lõpetamine oli kavandatud sügisesse 2009 ja see oleks pidanud ilmuma sama aasta jõuludeks.
Ühtlasi oli ta kadunuks jäänud laste ja noorte ning nende vanemate tugiorganisatsiooni Missing People üks patroonidest.
33-aastane Stephen Gately leiti 10. oktoobril 2009 surnuna talle ja tema abikaasale Andrew Cowlesile kuulunud korterist Mallorca saarel Hispaanias. Lahkamisel tuvastati surmapõhjusena kopsuödeemist tingitud hingamispuudulikkus. Gately matusetseremoonia toimus 17. oktoobril 2009 Dublini Püha Laurence O'Toole'i kirikus.
Perun

Perun (vanavene keeles Перунъ) oli slaavi mütoloogias panteoni peajumal, äikese- ja kõuejumal.
Peale äikese ja kõue olid tema valve all tuli, mäed, tuul, tammed, võhumõõgad, taevavõlvid (ja taevakivid), hobused, vankrid, relvad (haamrid, kirved ja nooled) ning sõda. Alguses seostati teda kivist relvadega, hiljem rauast relvadega.
Julius Edor

Julius Edor (14. juuni 1904 – 29. aprill 1985 New York) oli Eesti ohvitser (kapten).
Aastail 1929–1932 ja 1940–1941 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Raveliin

Raveliin (saksa keeles Ravelin < itaalia keeles rivellino < riva 'kallas'; ebatäpse keelekujuna ravelliin) on militaararhitektuuris kurtiini ette ehitatud kolmnurkjas eelkindlustis.
Pierre Sonnerat

Pierre Sonnerat (18. august 1748 – 31. märts 1814) oli prantsuse loodusteadlane ja maadeuurija.
Sonnerat tegi mitu reisi Kagu-Aasiasse, külastades 1769–1772 Filipiine ja Maluku saari ning 1774–1781 Indiat ja Hiinat. Ta kirjutas neist reisidest raamatud "Reis Uus-Guineasse" (1776) ning "Reis Ida-Indiasse ja Hiinasse, mis toimus 1774–1781" (1782).
Sonnerat kirjeldas esimesena mitmeid looma- ja taimeliike (aie, indri, hiina litšipuu). Ta andis indrile ka nimetuse: kui teejuht hüüdis talle: "Indri!" (malagassi keeles 'vaata!'), pani Sonnerat selle loomale nimeks (indri malagassikeelne nimi on babakoto). Sonnerat andis kuukabarrale ladinakeelse nime Dacelo novaeguineae ja ühele pingviinile ladinakeelse nime Pygoscelis papua, kuigi kumbki neist Uus-Guineas ehk Paapuas ei ela. Tema kirjeldatud liikide juures kasutatakse lühendit Sonn.
Sonnerati nimi on antud hall-džunglikanale (Gallus sonneratii). Kukesabaliste sugukonnas nimetati tema auks perekond Sonneratia.
Sonnerat kritiseeris oma kaasaegsete hulgas levinud rassismi ja europotsentrismi. Teda vaimustas india kultuur ja ühes oma raamatus kirjutas ta: "Vana-India andis maailmale religioonid ja filosoofiad: Vana-Egiptus ja Vana-Kreeka võlgnevad oma tarkuse Indiale ning on teada, et Pythagoras käis Indias braahmanite juures õppimas, sest nemad olid kõige valgustatumad inimesed."
Margareta Engström

Margareta Engström ehk Madlike on tegelane Astrid Lindgreni raamatutes "Madlike" ning "Madlike ja Jaanikingu põnn".

Karakter

'Margareta Engström on ligi 7-aastane tüduk. Ta hakkas ennast väiksena ise Madlikeseks hüüdma ja sestsaadik jäi see nimi talle külge. Margareetaks hüütakse teda ainult siis, kui ta on mingi pahandusega hakkama saanud – tõsi küll, seda juhtub üpris tihti. Madlike tahaks väga olla hea ja kuulekas, seepärast on lihtsalt kahju, et see ei kipu alati õnnestuma. 
Liinuse Ida tavatseb ölda, et „sellele plikale kargavad plaanid pähe niisama kähku, kui põrsas silmi pilgutada jõuab. Õhtuti jutustab Madlike Liisbetile lugusid, sealhulgas ka Liinuse Idalt kuuldud piiblilugusid. Vanemad muretsevad, et Madlike on tuisupea ning ka koolipreili sõnul on tal kooliga kohanemisega raskusi. Õnnetused lihtsalt juhtuvad alalõpmata. Õnnetuste varjamiseks mõtleb ta välja klassivenna Rihardi, kelle kaela kõik ajab. Üldse on ta elava fantaasiaga laps, kes mõtleb välja igasuguseid mänge ning ka nutikaid lahendusi probleemidele. Lugemine tuleb Madlikesel soravalt välja, kirjutamisega on lood veidi halvemad, aga kõige halvemad on lood arvutamisega. 
Madlike saab kergesti vihaseks ning oskab hästi kakelda. Kui Madlikesele tuleb peale selline raev ja meeleide, nagu see ainult temaga võimalik on, nimetab isa seda Suureks Maavärinaks. Tegelikult on ta hooliv tüdruk, kes tahab, et kõik alati õnnelikud oleksid, nii palub ta ema, et see jõululaupäeval väsinud ei oleks, ning kingib Abbele suupilli, et ta liiga väheste jõulukinkidega ei jääks. Madlikesele meeldib ka laule välja mõtelda, nii mõtleb ta isa lohutamiseks välja Mökulaulu ja oma surma ootavatele täidele ühe lahkumislaulu. 
Välimuselt on Madlike päevitunud, paksude pruunide juuste, pikkade tumedate ripsmete ning siniste silmadega. Ta on peenike ja sihvakas, tugev ning väle nagu kass. Liinuse Ida ütleb ikka, et Madlike poleks mitte midanud plikaks sündima, tema oleks pidanud olema poiss. Madlikesel hakkab kergesti nina verd jooksma, enamasti ei tähenda see midagi hullu, tõsi, vahel kaasneb see kaklemisega. Madlike ise on oma välimusega täiesti rahul, ta leiab, et on isa moodi ning see tähendab, et ta saab kindlasti mehele.

Seosed

Madlikese karakter on paljuski võetud Astrid Lindgreni parima lapsepõlvesõbra Anne-Marie pealt. Ta oli härra Ingeströmi tütar ja nad elasid suures valges majas, olles autori lähimad naabrid. Mardie - Rootsi versioon Madlikesest - oli Anna-Marie hüüdnimi. Paljud raamatus kirjeldatavad mängud on pärit nende lapsepõlvemängudest. Mardie oli julge ja tugev, ta õpetas Astridit kaklema ning koos ronisid nad puude otsa ja katustele. Liisbet, Madlikese väike õde, on paljuski sarnane Anna-Marie õe Stinaga. 
Mõlemas filmis ("Du är inte klok, Madicken" aastal 1979 ning "Madicken på Junibacken" 1980) ning TV-piraterna sarjas aastast 1983 mängis Madlikest Rootsi lapsnäitleja Jonna Lisa Liljendahl. Ta on sündinud 6. novembril 1970 Stockholmis.
August Pork

Isiklikku

Aastal 1996 asus ta elama Moskvasse. Tema 5-toaline korter Tallinnas Roosikrantsi 8a läks Edgar Savisaare käsutusse.
Tal on kaksikpojad Arnold Pork ja Valeri Pork (sündinud 8. juulil 1941).
Christian Wilhelm Luther

Christian Wilhelm Luther (7. veebruar 1857 Tallinn – 22. jaanuar 1914 Heidelberg) oli baltisaksa päritolu Eestimaa tööstur.
Lõpetas Tallinna Kubermangugümnaasiumi. Õppis Moskvas ja Londonis. Juhtis Tallinnas ehitusmaterjali- ja puiduäri. Asutas aastal 1883 Tallinna esimese mehhaniseeritud puidutöötlemise ettevõtte (Lutheri ja Makarovi töökoda). Aastal 1887 viidi see vabrik Pärnu maanteele ning see tegutses edaspidi A. M. Lutheri vabrikuna (nimi isa A. M. Lutheri auks). Christian Wilhelm Luther oli seal ärijuhiks ja vend Karl Luther tehniliseks juhiks. Aastal 1898 moodustati aktsiaühing "A. M. Luther" ja ta jätkas direktorina kuni surmani. Ta oli ka aktsiaühingu "Volta" asutaja ja direktor.

Isiklikku

Tema isa Aleksander Martin Luther oli kaupmees ja Tallinna raehärra, onu Johann Christian Luther oli Tallinna Niguliste koguduse abiõpetaja. Poolvend Ferdinand Justius Luther oli Emmaste Immanueli koguduse esimene õpetaja, Käina Martini koguduse õpetaja ja Tallinna Niguliste koguduse ülemõpetaja. Vennapoeg Ralf Johannes Ferdinand Luther oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse ja Tartu Ülikooli koguduse (saksa pihtkonna) õpetaja. Vend Johannes Heinrich Luther oli Kadrina- ja Narva Johannese koguduse õpetaja, hiljem luterlik vaimulik Karkelnis (praegu Mõssovka Kaliningradi oblastis), vennapoeg Ralf Johannes Ferdinand Luther oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse ja Tartu Ülikooli koguduse (saksa pihtkonna) õpetaja. Vend Karl Luther oli tööstur. Poeg Martin Christian Luther oli tööstur, tulundus- ja poliitikategelane.
Jērcēni vald

Ajalugu

Vald moodustati aastal 1894, mil liideti Jaunjērcēni, Vecjērcēni ja Ķeiži mõisavallad. Aastal 1935 oli valla pindala 92,9 km² ja elanikke oli seal 1140. 1945. aastal jagati vald Jērcēni ja Ķeiži külanõukogudeks, aastal 1949 likvideeriti vald ametlikult. Aastal 1954 liideti Jērcēni külanõukoguga likvideeritav Ķeiži külanõukogu, aastal 1977 aga likvideeritav Ēvele külanõukogu. Aastal 1981 liideti osa külanõukogu maid Rencēni külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu taas vallaks. Aastal 1992 eraldus sellest Ēvele vald. 2009. aastast kuulub Jērcēni vald Strenči piirkonda. Aastal 2010 liideti vallaga Seda linna ümbruses asuvad ja seni linnale allunud inimtühjad alad.

Loodus

Valla põhiosa jääb Põhja-Vidzeme tasandikule, asudes Burtnieki lademe liivakividel, savil ja aleuroliidil. Valla lääneosas asub arvukalt vooresid, mis ulatuvad 55 – 65 m üle merepinna. Valla idaosas on arvukalt rabasid, kus toodetakse turvast. Suurimad rabad on Mežstrenči raba (2435,15 ha), Cālīši raba (2429,45 ha) ja Gorēni raba (2405,39 ha). Madalsoodest on suurimad Muižnieku soo (2408,43 ha) ja Jērcēni soo (2406,56 ha). Valla suuremad jõed on selle lõunapiiril voolav Koiva jõgi oma lisajõgede Krāčupe ja Stakļupītega, samuti ka valla põhjapiiril voolav Säde jõgi oma lisajõe Purgailega.

Kaitstvad objektid

Looduskaitse all on Jērcēni kivi, Kaņepesi tamm ja Daudzžuburi kask. Valla idaosa asub Seda soo hoiualal, lõunaosa aga Ziemeļgauja kaitstaval maastikul, vald asub osaliselt ka Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal.  Kaņepesi tamm on hiiepaigana ka riikliku kaitse all olev muinsusmälestis. Kohaliku kaitse all on Liepiņase muinaskalmed.
Usureegel

Kristlus

Tähtsaim on usutunnistus, mille aluse moodustab arusaam, et Jeesus on Kristus, Jumala Poeg.