Pauluse kiri roomlastele

Nimetus

Pauluse kirjad polnud algselt pealkirjastatud. Traditsiooni järgi nimetati esimeste sajandite jooksul Pauluse kirja roomlastele kreeka keeles Επιστολή πρὸς Ῥωμαίους. Vulgatas on kiri kui Epistola ad Romanos.

Autorlus

Kirja autor on apostel Paulus ja kiri on saadetud Rooma kristlikule kogudusele. Pauluse autorluses on kindlad praktiliselt kõik Uue Testamendi teadlased Paulus dikteeris oma kirjad ja roomlaste kirja puhul on teada ka tema kirjutaja - Tertius

Tekkelugu

Paulus kirjutas kirja roomlastele oma kolmandal misjonireisil. Ta veetis kolm kuud Kreekas, kus kohtus Kenkrea diakonissi Foibega, kes arvatavasti viis kirja Rooma. Kiri kirjutati tõenäoliselt Korintoses, 57/58. aasta talvel.
Viide "Roomas" (1:7) puudub mõningates käsikirjades, mistõttu teoloogid on arvamusel, et sõna on välja jäetud rõhutamaks kirja tähtsust ja paikapidavust kõigi kristlaste jaoks. 
Mõned teoloogid arvavad, et roomlaste kiri ja selle 16. peatükk on algselt olnud kaks erinevat kirja. Teised peavad 16. peatükki lihtsalt hiljem lisatuks. Mõningad teadlased leiavad ka, et peatükid 9-11 ei ole tõeliselt pauliinlikud.
Rooma oli riigi pealinn. Rooma kristliku koguduse rajas eeldatavasti apostel Peetrus.
Kirja varasemad säilinud katkendid sisalduvad Papüürus 27, Papüürus 40 ja Papüürus 46 manuskriptidel 3. sajandist.

Eesmärk

Kiri roomlastele erineb kõigist teistest Pauluse kirjadest: see on kirjutatud kogudusele, millele ta ise alust ei pannud, ega mida ta ise külastanud polnud. Samuti on teiste Pauluse kirjade eesmärgiks adresseerida probleeme, mis on tema loodud kogudustes üles kerkinud. Kirjas roomlastele ei nähtu aga kuskil, et Paulus oleks teadlik ühestki probleemist, mis oleks Rooma koguduses tekkinud. 
Paulus soovis esmalt teada anda oma soovist Rooma kogudust külastada. Samuti kirjutab ta oma plaanidest laiendada misjonitööd läände, täpsemalt Hispaaniasse. Teel sinna loodabki ta Roomas vahepeal peatuda. Tõenäoliselt soovis Paulus rajada Rooma ka oma lääne poole suunatud misjonitöö baasi. Samuti loodab ta Rooma koguduse moraalsele ja rahalisele toele. Paulus kirjutab ka väga põhjalikult sellest, kuidas tema näeb ja mõistab evangeeliumi, et roomlastele, kes teda otseselt ei tunne, oleksid tema seisukohad arusaadavad.

Ülesehitus

Pauluse kiri roomlastele koosneb 16 peatükist, mis jagunevad 433 salmiks. Kirja jagas peatükkideks inglise kardinal Stephen Langton (1150–1228) 13. sajandil ja salmideks Prantsuse trükkal ja õpetlane Robert Estienne (1503-1559) 1551. aastal.

Tähendus ajaloos

Pauluse kirjal roomlastele on kiriku ajaloos olnud suur mõju. Lugedes kirjakohta Rm 13:13-14 pöördus kristlusesse Augustinus, kes Rm 5:12 alusel rajas õpetuse pärispatust. Olulisel kohal oli Rooma kiri reformatsiooni ajal. Martin Luther tõdes Rooma kirja lugedes, et Jumala ees võib inimene õigeks saada üksnes armust ja mitte heade tegude tõttu. Melanchton nimetas Rooma kirja kristliku teoloogia kokkuvõtteks. Sarnase hinnangu andis ka Jean Calvin. Üks metodismi rajajaid, John Wesley elas läbi usulise ärkamise, kui ta luges Lutheri kirjutatud eessõna kirjale roomlastele. Samuti oli Rooma kirjal eriline tähendus Karl Barthile ja väga paljudele teistele teoloogidele.
Pauluse kiri roomlastele on Uue Testamendi kõige täielikum ja selgem Kristuse ja tema tegude kirjeldus - kaanon kaanonis, mis on kristluse tuuma klassikaline seletus. Mõned teoloogid peavad Paulust kiriku ülimaks Jeesuse interpreteerijaks.

Kiri eesti keeles

Georg Mülleri jutlustest 17. sajandi algusest on säilinud varasemad teadaolevad eestikeelsed kirjakohad Pauluse kirjast roomlastele.
Tekst ilmus esmakordselt tervikuna eesti keeles 1686 "Wastses Testamendis" kui "Pahwli se Apostli Rahmat Romalistille". 1694 Müncheni käsikirjas on kiri pealkirjastatud "Pühha Paulusse Ramat neie Romalistele." ja 1739 Piiblis "Apostli Paulusse Ramat Roma-rahwale kirjotud."