google/wiki40b huggingface dataset:
Toomas Kümmel

Toomas Kümmel (sündinud 28. aprillil 1960 Pärnus) on eesti ajakirjanik.
Ta lõpetas aastal 1984 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafia teaduskonna geograafia osakonna. 
Teinud kaastööd ajakirjale Heinakuu, nädalalehtedele Eesti Ekspress ja Eesti Aeg ning ajalehele Eesti Päevaleht.
Aastal 2009 oli ta Jõelähtme vallavanem. Ta kuulus 28. detsembrist 2008 kuni 15. veebruarini 2012 Isamaa ja Res Publica Liitu .

Isiklikku

Toomas Kümmel on teist korda abielus. Tema esimesest abielust sündinud poeg Peeter on suusataja ja Tartu Ülikooli doktorant, teisest abielust on tal kaksikud pojad.
Meeksi vald (1939)

Meeksi vald oli vald Tartumaal aastail 1939–1950.
Esimene vallavanem oli Eduard Ojaveer.
Vald kuulus Riigivolikogu 52. valimisringkonda, kust valiti Henn Treial.
Vald kuulus Võnnu põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)

21. Meeksi vald – piirkonnaga, mis moodustub: a) senise Mehikoorma valla maa-alast; b) senise Ahja valla lahusosa – Pedaspää maa-alast; c) senise Kastre-Võnnu valla Rõkka ja Järvselja piirkonnast ning Piirissaare maa-alast; d) senise Rasina valla Uulika ja Sikakurmu külade piirkonnast ja osa Issaku soo maa-alast.
Determinism

Determinism ja moraal

Determinismi inkompatibilistliku käsitluse kohaselt ei saa vaba tahe ja determinism koos esineda. See seisukoht on tõstatanud arutelu moraalse vastutuse olemasolu üle deterministlikus universumis. Moraalse vastutuse eelduseks on vaba tahe. Kui deterministlikus universumis inimestel vaba tahe puudub, siis ei saa nad olla ka moraalselt millegi eest vastutavad. Selles käsitluses on oluline eristada vaba tahet moraalsest vastutusest. Näiteks on võimalik uskumus, et vaba tahe on deterministlikus universumis olemas, kuid inimesed ei ole enda tegude ja otsuste eest moraalselt vastutavad. Või uskumus, et vaba tahe puudub, kuid siiski on inimesed enda tegude eest moraalselt vastutavad. Seega sõltub determinismi ja moraalse vastutuse seos hoopis eetikast ning moraalse vastutuse mõiste erinevatest tõlgendustest.

Determinism ja prognoositavus

Sageli arvatakse ekslikult, et prognoositavus ja determinism on omavahel seotud, kuid tegemist on kahe erineva mõistega. Deterministliku käsitluse kohaselt on põhimõtteliselt võimalik kõiki sündmusi ja otsuseid ette näha, arvestades minevikusündmusi ning loodusseadusi. Prognoositavus on kvalitatiivne või kvantitatiivne tase süsteemi võimalike seisundite või tulemuste ette ennustamiseks. Determinism on ontoloogiline ehk olemuslik mõiste, kuid prognoositavus on epistemoloogiline ehk teadmisteooria mõiste.
Erinevalt prognoositavusest ei ole determinism reaalselt vaadeldav ega mõõdetav, vaid abstraktsem ja kindlate tõenditeta printsiip. Prognoositavus sõltub konkreetsest vaadeldavast situatsioonist ning võrrandi tulemus ei ole peaaegu kunagi täielik. Prognoositavust rakendatakse mitmetes valdkondades, näiteks statistilises füüsikas, matemaatikas, psühholoogias inimese kõne prognoosimisel, inimese ja masina vahelisel suhtlemisel (isesõitvad autod), geneetikas, meteoroloogias ning kliima ennustamisel ja makroökonoomikas.

Laplace'i deemon ja kaoseteooria

Laplace'i deemon tähistab ülimalt intelligentset entiteeti, kes oskab täielikult ennustada ainsat võimalikku tulevikku, kui tal on teadmised füüsikaseadustest ja informatsioon kõikide universumi aatomite asukoha ja kiiruse kohta. Kui on olemas kõik andmed kõikide aatomite kohta läbi aja, siis on teoreetiliselt võimalik ennustada ka kõikide aatomite seisu tulevikus. Laplace'i deemoni kontseptsioon põhineb üldistel filosoofilistel põhimõtetel ning Laplace ei ole matemaatiliselt tõestanud teooria vastavust determinismile.
Kaoseteooria kohaselt saab ka deterministlikus süsteemis esineda prognoosimatuid sündmusi. Teooria keskendub süsteemidele, mis sõltuvad algtingimustest. Tuntuim näide kaoseteooriast on liblikaefekt, milles väiksed erinevused algtingimustes võivad viia suurte erinevusteni kahes mittelineaarses süsteemis. Kaose teooria kehtib, kui teadmised süsteemist ei ole täielikud, kuid Laplace'i Deemon eeldab terviklikku teadmist süsteemist.
Rex Stout

Elulugu

Rex Stout sündis kveekerite peres. Tema isa oli John Wallace Stout ja ema Lucetta Elizabeth Todhunter Stout, kes kolisid üheksalapselise pere peagi Kansasesse. 
Rex Stout teenis 1906–1908 Ameerika Ühendriikide mereväes. Järgmisel neljal aastal proovis ta ametit kolmekümnes töökohas kuues osariigis ning samaaegselt müüs muu hulgas oma lühijutte ja luuletusi ajakirjadele.
Santi Cazorla

Santiago Cazorla González (sündinud 13. detsembril 1984 Astuurias Llaneras) on Hispaania jalgpallur (poolkaitsja). Alates 2018. aastast ta La Liga klubis Villarreal.

Karjäär

Cazorla sai ta jalgpalli algteadmised Real Oviedos, kust 18-aastaselt siirdus Villarreali. Hispaania põhiliigas Primera Divisiónis tegi ta esimese mängu 30. novembril 2003. aastal Deportivo de La Coruñaa vastu. Järgmisel aastal osales ta meeskonnaga ka UEFA Cupi ja UEFA Meistrite Liiga mängudes.
2006. aasta kevadel müüdi Cazorla Recreativo klubisse, kus ta mängis suurepärase hooaja, mille järel Villarreal kasutas lepingus olnud tagasiostuvõimalust ja võttis ta tagasi oma koosseisu. Cazorla leping Villarrealiga kestis 2011. aastani. 2007–2008 hooajal oli ta Villarreali põhimängija, kui meeskond sai Primera Divisiónis ajaloolise teise koha.
Luis Aragonés valis ta Hispaania rahvuskoondisse 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Debüüt rahvuskoondises oli tal 31. mail 2008 sõprusmängus Peruu meeskonna vastu. Seisuga 13. november 2015 on ta rahvusmeeskonnas mänginud 77 korral ja löönud 14 väravat.

Isiklikku

Santi Cazorla on 168 cm pikk ja kaalub 66 kg.
Euroopa Parlamendi president

Euroopa Parlamendi president juhatab Euroopa Parlamendi arutelusid ja teisi tegevusi. Ta esindab parlamenti ka Euroopa Liidus ja rahvusvahelisel areenil. Presidendi allkiri on vajalik enamiku EL-i seaduste ja EL-i eelarve jõustumiseks.
Presidendi ametiaeg kestab kaks ja pool aastat. Alates parlamendi loomisest 1952. aastal on olnud 28 presidenti, kellest 13 on olnud ametis pärast esimest 1979. aasta otsevalimist. Kaks presidenti on olnud naised ja enamik on tulnud vanadest liikmesriikidest. Euroopa Parlamendi praegune president on ametiajaga jaanuar 2017 – juuli 2019 Antonio Tajani Itaaliast.

Roll parlamendis

President juhatab arutelusid ja valvab kõiki parlamendi tegevusi ja asutusi (ta tagab, et järgitakse parlamendi kodukorda), see roll on sarnane riikide parlamentide spiikri rolliga. Presidendile allub 14 asepresidenti, kes juhatavad arutelusid presidendi puududes. President juhatab ka juhatuse koosolekuid, mis vastutab eelarve ja haldusküsimuste eest, ning esimeeste konverentsi, mis on kõigi parlamendifraktsioonide presidentidest koosnev juhtorgan.

Roll liidus

President esindab parlamenti kõigis õiguslikes küsimustes ja välissuhetes, eriti rahvusvahelistes suhetes. Euroopa Ülemkogu kohtumistel esitab president Ülemnõukogu päevakorra teemade kohta parlamendi seisukoha. President võtab samuti osa uute aluslepingute üle peetavatel valitsustevahelistel konverentsidel. Presidendi allkirja on vaja ka Euroopa Liidu eelarvele ja kaasotsustamismenetluse käigus vastu võetavatele liidu õigusaktidele. Kui parlamendi pädevuses olevates valdkondades nõukoguga kokkuleppele ei jõuta, juhatab president ka lepituskomiteed.

Valimine

Presidendi valivad Euroopa Parlamendi liikmed kahe ja poole aastaseks ametiajaks, mis tähendab, et liikmed peavad oma ametiajal valima kaks presidenti. Alates sellest kui Euroopa Rahvapartei (EPP) ja Euroopa Sotsialistlik Partei (ESP) hakkasid 1980. aastatel koostööd tegema, on traditsiooniliselt jaotunud presidendi ametikohad nende kahe partei liikmete vahel. See toimib nii, et kui ühe partei ridadest tulnud presidendi ametiaeg saab läbi, hääletavad mõlema partei liikmed teise partei kandidaadi poolt, kes saab siis ülekaaluka häälte arvuga presidendiks. Kuid on olnud ka erandeid.
2009.-2014. aasta parlamendi koosseisust alates juhatab lahkuv president uue presidendi valimisi, juhul kui ta valitakse uueks ametiajaks parlamendi liikmeks. Vastasel juhul juhatab valimisi üks 14 asepresidendist.
Aastate jooksul on Euroopa Parlamenti juhtinud hulk silmapaistvaid inimesi. Esimene president oli Paul-Henri Spaak, kes oli ka üks Euroopa Liidu asutajaisa. Parlamendil on siiani olnud kaks naispresidenti, Simone Veil ja Nicole Fontaine, mõlemad prantslannad. Ainus president, kes on tulnud pärast 1986. aastat ühinenud liikmesriigist, oli poolakas Jerzy Buzek (ametis aastatel 2009–2012).
Takisti

Takisti on elektroonikakomponent mingi soovitava või kindla elektritakistuse tekitamiseks vooluringis. Sellest tulenevalt kasutatakse neid kas voolutugevuse piiramiseks või pingelangu tekitamiseks.

Takistite liigitus

Takistid võivad olla kas lineaarsed või mittelineaarsed. Lineaartakistit läbiva voolu tugevus on võrdeline talle mõjuva pingega. Vastavalt on takistile rakenduva pinge (joonisel V) ja teda läbiva voolu (i) vaheline sõltuvus lineaarne (graafikul sirgjoon).
Mittelineaartakistite takistus sõltub tugevasti välismõjureist: pingest (varistoridel), temperatuurist (termotakisteil) või valguskiirgusest (fototakisteil).
Lineaartakisteid kui kõige levinumaid nimetatakse üldiselt lihtsalt takistiteks.
Otstarbelt ning ehituselt jagunevad takistid püsitakistiteks, mille takistus on kindla väärtusega, ja muuttakistiteks, mille takistus on sujuvalt või astmeliselt muudetav.
Takistusmaterjali järgi liigitatakse nii püsi- kui ka muuttakisteid kihttakisteiks ja traattakisteiks.

Püsitakistite ehitus

Silindrilistel kihttakistitel on portselanvarras või -toru kaetud takistusmaterjali kihiga; materjaliks on metall (nt. nikkel) või metallisulam, metalloksiid (nt tinaoksiid), metallkeraamika (kermis) või grafiit. Takistuskiht on enamasti keermekujuline. Takistuskiht võib olla kaetud värvi, isoleerlaki või -kompaundiga.
Traattakisti isoleeralusele on keritud oksüdeeritud takistustraat. Varda otstele on pressitud messingotsakud koos traadist väljaviikudega.
1980. aastaist alates rakendatakse elektroonikaseadmete tootmisel pindmontaaži (SMD). Siin kasutatakse miniatuurseid traatviikudeta liistakukujulisi takisteid ‒ SMD-takisteid ‒ trükkplaadi pinnale jootmiseks.
Keraamilisest alusmaterjalist (alumiiniumoksiidist) kiipide suurust (pikkus × laius) väljendatakse tollikoodis (ühikuks 1/100 tolli) või meeterkoodis (ühikuks 1/10 mm). Näiteks 1,0×0,5 mm suuruse kiibi tähis on tollikoodis 0402 ja meeterkoodis 1005; kiipi mõõtmetega 5,0×2,5 mm tähistab tollikoodis 2010 ja meeterkoodis 5025. Kiibi paksus on enamasti 1/40 tolli ≈ 0,6 mm.
Gerhard Bonnier

Gerhard Bonnier (sündides Gutkind Hirschel; 1778–1862) oli juudi päritolu sakslane, kes asutas Taanis kirjastuse.
Kasvas üles Dresdenis traditsioonilises juudi peres, tema isa Löbel Salomon Hirschel (sündinud 1745) oli juveeli- ja mündikaupmees, ka pankur, ema Feile f. Strasser. Suguvõsa pärineb saksa-juudi riidekaupmehest Jacob Schyest, kes elas Sobortenis Böhmenis (sünd 1674). Tema poeg juveelikaupmees Löbel Schie (1718–1790) oli Löbel Salomon Hirscheli isa. Löbel Salomon Hirscheli ema oli mitte-juudi päritolu teenijatüdruk.
1801 sügisel kolis Gutkind Hirschel Dresdenist Kopenhaagenisse, kus ta sai laenuraamatukogu omanikuks, samal ajal teenis ta elatist ka prantsuse keele õpetajana. Tal oli väga suur huvi prantsuse keele ja kultuuri vastu. 1804 sai ta Kopenhaagenis elamisloa ja võimaluse avada raamatupood Købmagergadel, kus ta avaski oma äri. Mõni aasta hiljem vahetas ta nime Gerhard Bonnier'iks. Nimi Bonnier võib olla prantsuspärane vaste saksa eesnimele Gutkind, võetud mõrvatud prantsuse aadliku Antoine Bonnier d'Alco (1750–1799) järgi, kes oli Rastatti rahukonverentsi suursaadik.
Gerhard Bonnieril oli kolm poega: Adolf, Albert ja David Felix.
Anton Webern

Anton Webern (3. detsember 1883 – 15. september 1945) oli Austria helilooja ja dirigent, Teise Viini koolkonna liige koos Arnold Schönbergi ja Alban Bergiga. 
Webern oli üks tuntumaid dodekafoonia esindajaid. Hilisemas loomingus kasutas ka totaalserialismi.
Simona Halep

Saavutused

Ta on võitnud 18 WTA turniiri. Esimene WTA turniirivõit tuli 2013. aastal ning samal aastal võitis ta veel 5 turniiri.
Halep on jõudnud 3 korda suure slämmi turniiri finaali. 2018. aastal võitis ta oma esimese suure slämmi turniiri, alistades Prantsusmaa lahtiste meistrivõistluste finaalis Sloane Stephensi. Enne seda kaotas ta 2014. aastal Prantsusmaa lahtistel meistrivõistlustel finaalis Marija Šarapovale ja 2017. aastal kaotas ta taas Prantsusmaal finaalis, seekord Läti tennisistile Jeļena Ostapenkole 6:4, 4:6, 3:6.

Tunnustus

2018. aastal nimetati ta Bukaresti aukodanikuks.
Mõõgavõitlus

Mõõgavõitlus on võitluskunst, milles võitleja kasutab relvana mõõka. Tänapäeval on lääne võitluskunstides eristatud ajalooline mõõgavõitlus (keskaegsed ja renessansiajastu relvad), klassikaline vehklemine (19.-20. sajandi akadeemiline stiil) ning sportvehklemine (epee, florett, espadron). Mõõgavõitluse elemente sisaldavad paljud idamaade võitluskunstid (kendo, taijiquan, aikido, kung fu).

Ajalugu ja tänapäev

Läbi ajaloo on paralleelselt eksisteerinud ning üksteist täiendanud militaarne mõõgavõitlus ja sportlik mõõgavõitlus. Kui militaarses võitluses on eesmärk vastast iga hinna eest vigastada, siis sportliku võitluse eesmärgiks on oma jõu ja osavuse arendamine ilma partnerit vigastamata. Ohutuse tagamiseks on keelatud ohtlikumad võtted ja relvad on nüristatud. Võideldakse mittekontaktselt, täiskontaktse võitluse puhul kasutatakse kaitsevarustust.
Sportliku mõõgavõitluse kõrgajaks olid hiliskeskaeg ja renessanss, klassikalist vehklemist harrastati väga laialt veel kuni 20. sajandi alguseni. Tänapäeval on mõõgaspordi populaarsus ja osakaal teiste spordialadega võrreldes oluliselt vähenenud, kuid väiksemas ringis leidub tegelejaid kõikidel mainitud aladel. Ajaloolist mõõgavõitlust on hakatud taas harrastama seoses ajaloo taaskehastamise ja eksperimentaalarheoloogiaga.
Harald Gille

Harald Gille (vanapõhja Haraldr gilli või Haraldr gillikristr, ka Harald Magnusson või Harald IV; suri 14. detsembril 1136 Bergenis) oli Norra kuningas aastail 1130–1136. Tema lisanimi Gille tuleneb ilmselt iirikeelsest väljendist Gilla Crist ehk Kristuse teener.
Harald Gille sündis Iirimaal ja 1127. aasta paiku suundus ta Norrasse, kus väitis end olevat endise kuninga Magnus Paljasjala poeg, ning seega valitseva kuninga Sigurd Magnussoni poolvend. Harald läbis edukalt tuleproovi ning Sigurd aktsepteeris teda oma vennana, tingimusel, et ta ei ürita võimu haarata Sigurdi või tema poja Magnuse eluajal.
Harald elas heas läbisaamis kuningaga ning pidas kuni tema surmani 1130. aastal ka oma lubadust. Seejärel puhkes sõda tema ja Magnuse toetajate vahel. Vaenutegevus kestis 1135. aastani mil Magnus ühes lahingus vangi langes. Ta torgati pimedaks, kastreeriti ja heideti vangi.
Harald valitses Norrat 1136. aastani, mil teine väidetav Magnus Paljasjala vallaspoeg, Sigurd Slembedjakn, ta mõrvas.
Karl X Gustav

Karl X Gustav (8. november 1622 – 13. veebruar 1660) oli Rootsi kuningas 1654–1660.

Riigivalitsemine ja välispoliitika

Pärast kuninganna Kristiina loobumist Rootsi troonist 1654. aastal sai Rootsi kuningaks ning võimule tuli tema tädipoeg, Pfalzi-Zweibrückenide dünastiast Pfalzi vürst, kes kuningana sai nimeks Karl X Gustav. Kuningas Karl X Gustav oli sunnitud sõdima nii Rzeczpospolita kui ka Taaniga. Taanlased tahtsid tagasi vallutada Brömsebro rahuga kaotatud Skåne, Hallandi, Blekinge ja Jämtlandi maakondi ning Saaremaad. 
Karl X Gustav pidi sõdima ka Poola kuningatega (Teine Põhjasõda, Uputus (Poola), kes Vasade suguvõsa liikmetena ja Zygmunt I järglastena pidasid end juriidiliselt Rootsi kuningateks ja unistasid Rootsi troonist, sest Poola kuninga ja Karl X Gustavi ühine vanaisa Karl IX oli tõuganud Rootsi troonilt oma vennapoja Zygmunt III Waza tema katoliku usu tõttu.
Energilise kuninga varajane surm 1660. aastal peatas igasuguse arengu kümmekonnaks aastaks nii riigis, kirikuelus kui sõjajõududes, sest tema alaealise poja Karl XI eestkostjad ei näidanud riigi valitsemise alal üles erilist aktiivsust ning riigi sissetulekud vähenesid aja jooksul märkimisväärselt
Arizona elegans

Elupaigad

Nad elavad valdavalt poolkuivadel rohumaadel Ameerika Ühendriikide edelaosas Californiast Kansase ja lõunas Texasest Põhja-Mehhikoni.

Eluviis

Arizona perekonna maod on valdavalt öise eluviisiga. Päeval poevad nad teiste loomade urgudesse ja kivide alla. Nad on valdavalt loomtoidulised.

Paljunemine

Nad paljunevad sugulise sigimise teel, isasloomadel on üks hemipeenis, emasloomad aga munevad 10–20 muna (ovipaar).
Liiv (kalandus)

Liiv (ka liim ) oli madalas vees kalade ja vähi püüdmise riist.
Liiv ehitati prismakujulise puitraamina, mis kaeti võrguga. Liivi üks kuni 2,5 meetri pikkune külg oli lahti kala sissepääsuks. Liivi veeti nurkadest mööda põhja kahe püüdja poolt. Kolmas hirmutas kalu võrku mütaga. Mõnel pool, näiteks Pärnu jõel, kasutati samal põhimõttel raamita suuremat jalgvõrku.

Kasutuspiirkonnad

Liiv oli laialdaselt kasutusel enamikus Läänemere maades, samuti Poolas ja Ukrainas.
Kuunari tänav

Kuunari tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Sadama asumis.
Kuunari tänav sai nime 12. detsembril 2001. Tänav on saanud nime kahe- või enammastilise purjeka kuunari järgi.
Eesti Filmiajakirjanike Ühingu aasta filmi auhind

Eesti Filmiajakirjanike Ühingu aasta filmi auhind ehk Neitsi Maali on auhind, mida Eesti Filmiajakirjanike Ühing annab aasta parimaks Eesti filmiks tunnistatud filmile. 
Neitsi Maali on kõige pikaajalisem ja järjepidevam filmiauhind Eestis. Alates 2005. aastast on auhinnaks Neitsi Maali nimeline pronkskuju, mille autoriks on Priit Tender. Alates 2003. aastast on Eesti Filmiajakirjanike Ühingu aasta filmi sponsor Olympic Casino Eesti. Neitsi Maali pronkskujuga kaasneb Olympic Casino Eesti poolt välja pandud preemiasumma (2000 eurot).
Udo (eesnimi)

Udo on mehenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 357. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Udo 290 mehel.
Harri Käär

Harri Käär (1. juuli 1944 Kärdla – 20. aprill 1997 Tallinn) oli eesti soojusenergeetik, tehnikateadlane, professor ja akadeemik.

Haridus

Õppis Tallinna 8. 7-klassiline koolis 1951-58, Tallinna 4. keskkoolis 1958-62, TPI energeetika teaduskonnas, tööstuslik soojusenergeetika eriala 1962-65, Moskva Energeetika Instituudis, tööstusliku soojusenergaatika teaduskonnas 1965-68; Moskva Energeetika Instituudis aspirantuur 1968-71.

Täiendusõpe

Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudis 1978; Eesti NSV Energeetika ja Elektrifitseerimise Tootmispeavalitsuses "Eesti Energia" 1983, 1989; Boris Kidri`ci nim. tuumauuringute instituudis ja Belgradi Ülikoolis 1978-79.

Teaduskraad ja kutse

Tehnikateaduste kandidaat 1972 (teema "Metallokeraamiliste materjalide soojusfüüsikalised omadused monotoonsel kuumutamisel"); tehnikateaduste doktor 1991 (Leedu TA Energeetika Füüsikalis-Tehniliste Probleemide Instituut, teema "Soojusfüüsikalised uurimused sadestiste ja puhastamise mõjust konvektiivsetele soojusvahetuspindadele"); dotsent 1978.

Teenistuskäik

TTÜs 1968-97: tööstusliku soojusenergeetika kateedri stažöör 1968; insener 1971; assistent 1972-73; vanemõpetaja 1973-75; dotsent 1975-92; soojustehnika instituudi tööstusliku soojustehnika professor 1992-97; õppetooli juhataja 1992-97. 
Eesti TA Energeetika/Eesti Energeetika Instituudi direktor 1994-97.
Teadustöö mujal: [Toronto Ülikool]i külalisprofessor 1992-93.

Teadustöö põhisuunad

Rakenduslik soojusfüüsika energeetilistes seadmetes; energeetika areng riiklikul tasandil, eurointegratsioon energeetikas; akustilise puhastusmeetodi kasutamine tehnoloogias; soojus- ja massivahetus soojustehnilistes seadmetes.
Avaldanud üle 120 teaduspublikatsiooni, sh 1 monograafia.

Teadusorganisatsiooniline tegevus

Eesti TA ja [[Soome Tehnikateadlaste Akadeemi}]]a ühise energeetika-töögrupi eestipoolne juht; Balti riikide akadeemiate koostööprogrammi energeetikasektsiooni juhataja, EV Majandusministeeriumi energeetikanõukogu esimees 1997; mitmete teadusajakirjade toimetuskolleegiumi liige.

Tunnustused

Eesti TA akadeemik (tehnikateadused) 1994.

Tema kohta

EE 2000, 14.
Soonlepa mõis

Soonlepa mõis (saksa keeles Soonlep) oli Hiiu-Suuremõisa mõisa kõrvalmõis Pühalepa kihelkonnas Hiiumaal.

Ajalugu

Soonlepa mõis eraldati ajavahemikul 1782–1795 Suuremõisa Soonlepa, Aruküla, Sarve, Veoma, Küla ja Lepiste mõisastatud küladest. Kuigi Soonlepa eksisteeris ametlikult iseseisva rüütlimõisana, oli ta faktiliselt Suuremõisa kõrvalmõis. 1796. aastal pantis krahv Jacob Pontus Stenbock Hiiu-Suuremõisa, Pühalepa koos Vallipe, Soonlepa, Vohi ja Harjo karjamõisatega) 80 aastaks kammerhärra Otto Reinhold Ludwig von Ungern-Sternbergile.
1805. aastal, pärast O.R.L. von Ungern-Sternbergi süüdimõistmist ja Siberisse asumisele saatmist, jagas Magdalene Charlotte von Ungern-Sternberg (sünd vabapreili von der Pahlen) abikaasale kuulunud vara ja jagas selle enda ja laste vahel. 1811. aastal, O.R.L. von Ungern-Sternbergi surma järel, Magdalene Charlotte von Ungern-Sternberg loobus talle testamendiga jäetud pärus- ja pandimõisatest oma laste kasuks: kaptenleitnant Peter Ludwig Konstantin von Ungern-Sternberg sai pandimõisa Hiiu-Suuremõisa koos Soonlepa, Partsi, Vilivalla ja Lojaga, pärusomandiks.
P.L.K. von Ungern-Sternbergi surma järel, 1848. aastal jagas paruness Charlotte Helene Elisabeth von Ungern-Sternberg (sünd Below) päranduse ning Ewald Alexander Andreas von Ungern-Sternberg sai Kärdla, Hiiu-Suuremõisa, Soonlepa, Randvere, Partsi ja Loja mõisad.
1900. aastal päris krahv Ewald Adam Gustav Paul Konstantin von Ungern-Sternberg Hiiu-Suuremõisa, Vilivalla, Randvere, Loja, Partsi, Soonlepa ja Kärdla mõisad. 1909. aastal pärandas Ewald Adam Gustav Paul Konstantin von Ungern-Sternberg, oma emale, krahvinna Adele(Ada) von Ungern-Sternbergile (sünd Stackelberg) Soonlepa mõisa ning talle kinnistati ka Suuremõisa, Partsi, Randvere, Loja ja Kärdla mõisad, kes kinkis aga Soonlepa ja Hiiu-Suuremõisa mõisad oma tütrele Dorothea von Stackelbergile (sünd Ungern-Sternberg).
Mõis riigistati 1919. aasta maareformiga.

Mõisahooned

Soonlepa mõisa peahoone oli arvatavasti puitehitis, mis on kaasajaks hävinud. Mõisahoonetest on säilinud suurejoonelisi maakivist kõrvalhooneid, sh sisehooviga karjakastell ja alles on mõisa suundunud ligi poole kilomeetri pikkune allee, mille ääres asuvadki suur osa kõrvalhooneid.
Johann Andreas Helwig

Johann Andreas Hel(l)wig (26. jaanuar 1668 Berliin – 7. detsember 1719 Tallinn) oli Eestimaa vaimulik.
Tema isa oli piiskop Jacob Helwig. 1677. aastal tuli ta koos isaga Tallinna.
1695. aastal sai ta Tallinna toomkiriku saksa koguduse diakoniks ja piiskopi praost-adjunktiks.
1714. aastal sai ta Oleviste kiriku koguduse ülempraostiks. Aastatel 1714–1719 oli ta Tallinna superintendent.
Saastna poolsaar

Saastna poolsaar on poolsaar Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Poolsaart piirab põhjast Matsalu laht ja lõunast Topi laht. Poolsaare tipus on Pikanina.
2018. aasta seisuga leiab Saastna poolsaarelt šaakaleid kõige sagedamini.
Reaktsiooninorm

Reaktsiooninorm on mingi genotüübi võimalike fenotüüpide hulk.
Reaktsiooninorm on omaduste ja nende avaldumisastmete kogum, mis võib sama genotüübiga organismide fenotüübis ilmneda nende arengul ja elutegevuses erinevates keskkonnatingimustes. Reaktsiooninorm määrab antud genotüübiga indiviidi modifikatsioonide kvalitatiivsed ja kvantitatiivsed piirid, s.t selle, millist laadi ja missuguse ulatusega (amplituudiga) tunnusemuutused võivad mingite keskkonnamuutuste (või isendi aktiivsuse muutuste) korral aset leida.
Reaktsiooninorm ei ole operatsionaalne mõiste, kuna mis tahes üksiku genotüübi kõigi võimalike fenotüüpide hulk on põhimõtteliselt määramatu suurus – kõikvõimalike keskkondade hulk ei ole kuidagi piiratav ega kirjeldatav.
Reaktsiooninormi mõiste võttis kasutusele Richard Woltereck, kes aga määratles genotüübi reaktsiooninormi kaudu.