Avalokitešvara

Etümoloogia

Nimi Avalokiteśvara koosneb järgmistest osadest: sõna eesliide ava tähendab "alla", lokita on mineviku kesksõna verbist lok ("märgata, vaata, jälgida"), mis siin on kasutatud aktiivses tähenduses (st aeg-ajalt eiratakse sanskriti keele grammatikat) ning lõpuks īśvara "Issand", "valitseja", "suveräänne" ja "meister". Vastavalt sandhile (sanskriti keele hea helikombinatsiooni tavale), muudetakse a + iśvara eśvara'ks. Liites sõnaosad, saame tähenduse "Issand, kes vaatab alla (maailmale)". Sõna loka ("maailm") nimest puudub, kuid seda fraasi lisakse vaikimisi.
Samas näitavad viimased uuringud, algsel kujul oli nimi tõepoolest Avalokitasvara, mis lõpeb a-svara ("heli, müra"), mis tähendab "helitajuja", sõna otseses tähenduses "see, kes vaatab heli tõttu alla" (st aistimisvõimeliste olendite nuttu, kes vajavad tema abi. A-svara saab hääldada nagu AHR-svara, "itkemise heli". See on hiinakeelse nime Guanyin täpne tõlge.
See nimi oli hiljem asendunud vormiga, mis sisaldab lõppu – īśvara, mis ei esine sanskriti keeles enne kui 7. sajandil. Algne kuju Avalokitasvara esineb sanskritikeelsetes fragmentides juba 5. sajandil.
Algses tähenduses nimi sobib budistliku arusaamaga bodhisattva rollist. īśvarana tõlgendus näitab tugevat hinduismi mõju, kuna mõiste īśvara on tavaliselt seotud hinduistlike Krishna (Vaisnavismis) ja Šiva (Śaivismis) pidamist Kõigekõrgemaks Jumalaks, Loojaks ja Maailma valitsejaks. Mõned sellised jumala tunnused on üle kantud ka bodhisattvale, kuid enamik Avalokiteśvara austajaid eitab õpetust jumalloojast.
Tiibeti nime etümoloogia Chenrezig on Chen (silm), re (lakkamatu) ja zig (vaatama), mis tähendab seda, kes vaatab alati alla kõikidele olenditele (kaastundliku pilguga).

Zen-budism

Zen-budism samastas Avalokitešvara Bodhidharma selle Nirmanakaaja vormis
ja Shaolini mungad kummardasid teda kui Vadžrapanit tema Sambogakaaja vormis.

Tiibeti traditsioon

Tiibeti traditsioonis arvatakse Avalokitešvarat tulenevat kahest allikast. Üks allikas on suhteline: eelmise eooni (Kalpa) pühendunu, kaastundlik buda munk, saab bodhisattvaks ja muutub käesolevas Kalpas Avalokitešvaraks. Kuid peamine allikas on Avalokiteśvara kui kõiksusliku kaastunde väljendus. Bodhisattvat peetakse tegeliku jumaluse antropomorfseks kehastuseks, mille eesmärk muuta Avalokitešvara inimkonnale mõistetavamaks.
Avalokitešvara seitse vormi Tiibeti budismis:
1.Amoghapāśa
2.Vara-sahasrabhuja-locana / Sahasrabhujasahasranetra
3.Hayagriva
4.Ekadasamukha
5.Cundī
6.Cintamani-cakra
7.Arya Lokiteśvara

Theravada traditsioon

Sri Lankal austatakse Avalokiteśvarat kui Natha-devat ja tema kujus nähakse mõnikord ekslikult bodhisattva Maitreyat.
Kuigi Theravada budism ei teeni ühtegi mahayana bodhisattvat, on Avalokiteśvara populaarne Birmas, kus teda nimetatakse Lokanat ja Tais, kus teda nimetatakse Lokešvaraks.

Tänapäevane käsitus

Lääne teadlased ei ole jõudnud üksmeelele, kust Avalokitešvara teenimine on alguse saanud. Mõned arvavad, et Avalokitešvara koos paljude teiste üleloomulike olenditega on laenatud või sulandunud mahayana budismi ühest või mitmest hindu jumalusest, eriti Šivast või Višnust (kuigi selle põhjuseks on selle praegune, mitte bodhisattva algupärane nimi.)
Jaapani teadlane Shu Hikosaka, kes on uurinud budistlikke käsikirju vanadest Tamili kirjanduslikest allikatest, esitab hüpoteesi, et vana Potalaka mägi, Gandavyuha Sutrates ja Xuanzangi aruannetes kirjeldatud Avalokitešvara elukoht, on tõenäoliselt Potikai või Potiyili mägi, mis asub Ambasamudramis Tirunelveli linnaosas Tamil Nadus. Shu ütleb ka, et Potiyil / Potalaka mägi on Lõuna-India inimeste püha koht juba ammustest aegadest. Suure kuninga Ašoka ajal kolmandal sajandil eKr levis selles piirkonnas budism ja koht muutus pühaks ka budistidele, kes tasapisi moodustasid elanikkonnast enamiku, sest paljud erakud asusid sinna elama. Kohalikud inimesed on aga jäänud põhiliselt hindu religiooni järgijateks. Segunenud hinduistlik-budistlik kultus kulmineerus Avalokitešvara kuju tekkimisega.

Teosoofiline käsitus

Sanskriti keeles liitsõna: avalokita "tajutud", "nähtud" isvara "Issand", seega "Issand, kes on tajutav või tunnetatud," ehk vaimne olend, kas siis kosmos või inimene, kelle kohalolu on tajutav ja tuntav; kõrgem mina.
Avalokitešvara esoteeriline või varjatud tõlgendus aga näeb Avalokitešvaras seda, mida läänemaine filosoofia nimetab kolmandaks Logoseks nii taevalikuks kui inimlikuks. Päikesesüsteemis on see osa kolmandast Logosest; ja inimolendis on see kõrgem mina, teadvus, otsene ja aktiivne jumaliku monaadi kiir.
Tehniliselt on Avalokitešvara buddha Amitabha dhyani-bodhisattva. Amitabha Buddha on kosmiline jumalik monaad, mille dhyani-bodhisattva on individuaalne vaimne kiir ja selle kiir ehk järglane on omakorda manushya-buddha ehk inimeste buddha.

Filosoofiline tähendus

Vedanta filosoofia, eriti Sankaracharya, lemmikväljend oli: "Vaadake ennast enda abil." Oma kõrgeimas tähenduses viitab see Avalokitešvarale, mis on teatud mõttes "jumaliku Ise tajumine või nägemine Ise poolt", see toimub Atmanis ehk seitsmendas printsiibis, mis on vabanenud maajalisest eristamisest ja samastab ennast oma Kõiksusliku Allikaga, mis muutub tajumise objektiks; ning kuuendas printsiibis, individuaalsuses, mille keskmeks on buddhi. Selline tajumine on võimalik ainult samadhi kõrgeimas seisundis. See on Avalokitešvara mikrokosmiline tõlgendus.
Avakokitešvara on seega mikrokosmose seitsmes printsiip ehk Atman või atma-buddhi ning analoogne seitsmenda ehk universumi kõrgeima printsiibiga ja seega ka kosmiline Logos makrokosmilisel tasandil. Järelikult on Avalokitešvarasid kaks: esimene ja teine Logos, ehk siis makrokosmiline ja mikrokosmiline tasand, sest esimene Logos peegeldub teises Logoses, makrokosmoses, nii nagu Ātman peegeldub ja töötab läbi buddhi loori peegeldudes.
Kuigi analooge on nii parabrahmani kui mulaprakritiga, on Avalokitešvara olemuselt siiski kosmiline monaad ehk esimene Logos ühelt poolt ning inimese jumalik monaad ehk inimese logos atma-buddhi teiselt poolt. Avalokitešvara avab seega mõlemal juhul manifesteerumise või diferentseerumise.

Tuhandekäeline Avalokitešvara

Lootossuutras lubas Avalokiteśvara, et ei puhka seni, kuni ta on vabastanud kõik aistivad olendid samsaarast. Hoolimata suurtest jõupingutustest, mõistis ta, et veel palju õnnetuid olendeid oli päästmata. Hädas nii paljude olendite vajaduste täitmisega, jagunes tema pea 11 tükiks. Amitabha Buddha, nägi tema õnnetust ning andis talle 11 pead, millega kuulda kannatajate nuttu. Kuuldes appikarjeid ja püüdes kõiki abivajajaid aidata, purunesid Avalokiteśvara mõlemad käed kildudeks. Amitabha Buddha jõudis talle jälle appi ja varustas ta seekord tuhande käega, millega kannatavat inimkonda aidata.

Chenrezig Tiibeti budismis

Avalokiteśvara on tähtis jumalus ka Tiibeti budismis. Vajrayana (vadžrajaana) koolkond peab teda hirmuäratava Dharmapāla või Mahākāla vormis Dharma kaitsjaks. Mahayana (mahajaana) õpetustes peetakse teda üldiselt kõrgetasemeliseks bodhisattvaks. Gelugpa koolkond ja paljud teised tiibeti budistid peavad dalai-laamat Chenrezigi maiseks ilminguks. Karmapad loeb Chenrezigi esmaseks ilminguks Karma Kagyu koolkond. Öeldakse, et Padmasambhava ennustas, et Avalokiteśvara ilmutab end dalai-laamade ja karmapade Tulku liinis.
Tiibeti budismi järgi tekkis Valge Tārā ühest Chenrezigi valatud pisarast. Kui pisar kukkus maapinnale, tekkis sellest järv, ja järvel avanenud lootoslillest tuli välja Tara. Teise versiooni järgi, väljub Tara Chenrezigi südamest. Mõlemas versioonis on Chenrezigi kaastundevalang see, mis manifesteerub Tarana.