google/wiki40b huggingface dataset:
Ado Köstner

Ado Köstner (13. juuni 1934 Tallinn – 13. oktoober 1993 Tallinn) oli eesti biokeemik, Tallinna Polütehnilise Instituudi professor.

Haridus

Ado Köstner õppis aastatel 1941–1948 Tallinna 27. Mittetäielikus Keskkoolis, lõpetas aastal 1952 hõbemedaliga Nõmme Gümnaasiumi ja aastal 1957 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna keemiaosakonna orgaanilise keemia erialal cum laude.

Teaduskraad ja kutse

Tehnikakandidaat 1963 (TPI); dotsent 1967; tehnikadoktor 1980 (Moskva Toiduainetetööstuse Tehnoloogia Instituut); professor 1982.

Teenistuskäik

Ado Köstner töötas aastal 1951 Ehitusmaterjalide Tööstuse Ministeeriumi Teadusliku Uurimise kesklaboratooriumis laborandina; samas töötas ta ka ülikooli õppevaheaegadel. Aastatel 1957–1968 töötas ta Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu Ehitusmaterjalide Tööstuse Valitsuse Katsetehases vaneminsenerina.
TTÜs 1958–1993: aastatel 1958–1968 töötas ta orgaanilise keemia kateedris assistendi ja vanemõpetajana. Aastatel 1968–1982 töötas ta orgaanilise keemia kateedris dotsendina (olles aastatel 1971–1972 vanemteaduriks). Aastatel 1973–1983 oli ta TPI toiduainete tehnoloogia kateedri juhataja, aastatel 1982–1992 oli ta biokeemia professor; aastatel 1983–1992 oli ta orgaanilise ja biokeemia kateedri juhataja ja professor (aastatel 1990–1991 oli ta biotehnoloogia laboratooriumi peateadur). Aastatel 1992–1993 oli ta keemiainstituudi biotehnoloogia erakorraline professor.

Teadustöö põhisuunad

Põlevkivifenoolide koostis ja biotehnoloogia, ta oli inseneriensümoloogia uurimissuuna rajajaid; ta osales immobiliseeritud penitsilliini amidaasi kasutamisele baseeruva beetalaktaamsete antibiootikumide tootmise teaduslike aluste ja tehnoloogia loomisel. Ta oli tuntud rakendusensümoloogia uurimistöödega väljaspool Eestit; tal olid teadussuhted kolleegidega Venemaal, Lätis, Leedus, Soomes, Suurbritannias ja mujal. Avaldas üle 170 publikatsiooni, tal oli 42 autoritunnistust. Tema juhendamisel kaitsti 1 doktoriväitekiri ja 17 kandidaadiväitekirja.

Teaduskorralduslik tegevus

TPI inseneriensümoloogia uurimisgrupi (hiljem biotehnolooga laboratoorium) rajaja ja teaduslik juhendaja 1971–1990; korraldas 1974. aastal Tallinnas esimese inseneriensümoloogia sümpoosioni; osales biokeemikute maailmakongressidel; kuulus rahvusvaheliste konverentside korralduskomiteedesse; NSV Liidu TA Kunstliku Toidu ja Biotehnoloogia Teadusliku nõukogu, NSV Liidu Riikliku Teaduse ja Tehnika Komitee Peenkeemia nõukogu ja ajakirjade Analytical Letters ning Прикбиохимия и микробиология toimetuskolleegiumi liige; Eesti Biokeemia Seltsi Tallinna osakonna esimees.
Tallinna Teadlaste Maja esimees, nõukogu ja diskussioonikomisjoni liige.
Ado Köstner suri 13. oktoobril 1993 Tallinnas ja on maetud Metsakalmistule.

Isiklikku

Tema onu oli majandusteadlane, poliitik ja diplomaat Nikolai Köstner.
Gernrode (Eichsfeld)

Geograafia

Gernrode asub Ülem-Eichsfeldis Harzi lõunajalamil. See asub Wipperi jõe mõlemal kaldal Düni ja Ohmi mägede vahel Eichsfelder Kesseli keskkohas.
Alajõe

Ajalugu

Alajõe küla (Allajocki) on esmakordselt kirjalikult mainitud 1583. aastal.
Historitsistlik telliskirik valmis 1889. aastal.
Metaanibakterid

Metaanibakterid ehk metanogeenid on mikroorganismid (täpsemalt arhed), kel elutegevuse käigus anaerobioosis tekib anaeroobilise lagunemise käigus kõrvalproduktina metaan. Toitumistüübilt on nad kemohetero- või kemoautotroofid.
Metaanibakterid oksüdeerivad gaasilise divesiniku, kasutades süsiniku allikana süsihappegaasi CO₂. 
Metaanibakterid elavad näiteks hapnikuvabas mageveekogu põhjamudas, märgaladel, roiskvees, riisipõldudel, lehmade ja termiitide seedeelundkonnas, biogaasi generaatorites ja jäätmetes, kus nad võivad õhku paisata suures koguses metaani. Märgaladel on soogaasid metaanibakterite elutegevuse tulemus. Loomade, sealhulgas inimeste seedeelundkonnas tekivad nende elutegevuse tulemusena soolegaasid, mis väljuvad kehast röhitsuse või kõhutuulena. Meresetetes leidub metaanibaktereid sulfaatide leiukohtades pealmiste kihtide all, sest kõrgemal on konkurentsieelis merevee sulfaatide abil hingavatel bakteritel. Mõned metaanibakterid on ekstremofiilid, elades näiteks kuumaveeallikates, sealhulgas ookeani põhjas. Neid leidub ka maakoore kivimites kilomeetrite sügavusel maapinnast. Mitme kilomeetri sügavuselt Gröönimaa jääst võetud igijääproovist leiti elusaid metaanibaktereid.
Metaanibaktereid on kirjeldatud üle 50 liigi, mis on nende tegelikust arvust arvatavasti murdosa. Osa neist on kokid, osa vardakujulised (batsillid). Metaanibakterid ei moodusta monofüleetilist rühma.
Metaanibakterites ei ole peptidoglükaani, polümeeri, mida leidub bakterite rakuseinas, kuid mitte arhedes. Mõne metaanibakteri rakusein koosneb pseudopeptidoglütsaanist, mõnel mitte, kuid neil on vähemalt üks proteiinidest koosnev parakristalliline kiht, kus proteiinid haakuvad omavahel nagu pusle tükid.
Metaanibakterid saavad oma ainevahetuse substraadina kasutada põhiliselt ainult etanaati või vesinikku koos süsinikdioksiidiga. Seetõttu on nad sõltuvad paljudest hüdrolüüsivatest ja kääritavatest bakteritest, kes lagundavad keerukaid orgaanilisi ühendeid, eriti tselluloosi, etanaadiks ja vesinikuks.
Satanism

Muusikuid ja ansambleid

Satanistliku sõnumi levitamises on süüdistatud paljusid ansambleid, eeskätt rockigruppe, näiteks: The Beatles, AC/DC, Judas Priest, Iron Maiden, Rolling Stones, The Doors. Enamikul juhtudest pole väidetel siiski alust, sest süüdistused on reeglina põhinenud süüdistajate eelarvamustel ning satanistlikuks on peetud ansamblite müstilisi laulusõnu või kristliku maailmapildiga mitte kokkulangevaid põhimõtteid, käitumist ning sümboolikat. Sageli on satanistlikku sõnumit otsitud isegi ansamblite muusikat tagurpidi kuulates. 
Siiski on ka hulk ansambleid ja muusikuid, kes kas laulutekstides või eraelus satanismi põhimõtteid ülistavad ja järgivad. Neist kõige selgemini on oma põhimõtteid väljendanud paljud black- ja death metali ansamblid, nagu näiteks Bathory, Deicide, Emperor, Mayhem, Merciful Fate, Venom. 
Sellest hoolimata on sageli keeruline eristada, kas tegemist on satanistliku või antikristliku (paganliku) sõnumiga ning kui tõsiselt esitajad ise seda võtavad.
Uputus (Poola)

Rootsi invasioon

Vene vägede kiire edu jahmatas aga Rootsit, kes kartis, et Poola täieliku kokkuvarisemise korral haarab Venemaa Läänemere idarannikul kiirelt ülemvõimu. Et seda takistada, otsustas kuningas Karl X enne ise kogu läänepoolse Poola vallutada. Rootsi väed liikusid 1655. aastal Ees-Pommerist ja Liivimaalt Rzeczpospolita aladele ning vallutasid kiiresti enamiku Moskva vägede poolt alistamata jäänud aladest (nn Teine Põhjasõda). Karl kuulutas end ka (Radziwillide toetusel) Leedu suurvürstiks. Aasta lõpuks olid poolakate kätte tähtsamatest linnadest jäänud vaid Lviv ja Danzig (Gdańsk). Jan Kazimierz lahkus pagendusse Sileesiasse ja Poolat valmistuti juba laiali jagama (kuningatrooni pakuti seejuures Habsburgidele).
Kuid Rootsi vägede julm ja hoolimatu käitumine Poolas tekitas peagi tugevat vastuseisu ning tõi kaasa patriotismi kiire tõusu. Jan Kazimierz kutsuti troonile tagasi ning Poola armeed asusid kiiresti kaotatud alasid tagasi võitma. Esialgu oli Rootsi poolel Brandenburg (selle käes oli ka Poolast vasallisõltuvuses olev Preisimaa, kes aga 1657. aastal Poolat toetama asus, kuna rootslastest ei paistnud enam olevat kasu. Nii õnnestus poolakatel ajapikku maa rootslastest vabastada, seda enam, et Moskva tsaaririigiga kehtis vaherahu ning too oli alates 1656. aastast sõjas Rootsiga.

Lõpp

Kasakate ühisrinne oli vahepeal Hmelnõtskõi surma ning tsaaririigi despootlikkuse tõttu lagunenud ja see tegi peale 1660. aastal sõlmitud Oliwa rahu Poolale võimalikuks asuda edukalt sõtta ka Ukraina ja teiste idaalade tagasivõitmise nimel. Moskva väed tõrjuti Poola idapiiri juurde, kuid otsustavat edu ei õnnestunud saavutada. 1667. aastal sõlmisid sõjast kurnatud pooled Andrussovo rahu, millega Vasakkalda-Ukraina ja Kiievi linn ning Smolensk läksid Moskva tsaaririigi kätte. Uputus oli lõppenud ning Poola sellest suhteliselt õnnelikult pääsenud. Kuid sellest ei võetud õppust ning seetõttu muutus Rzeczpospolita peagi mängukanniks tema tugevamate naabrite käes.
Gustav Zopp

Gustav Zopp (20. november 1883 Võru vald – 21. november 1962 Võru) oli eesti fotograaf.
Zopp sündis Võrumõisas Navi külas ja õppis Võru valla algkoolis. Aastatel 1906–1914 elas ta ja pidas stuudiot Otepää vallas, 1914–1940 Võrus. 1922. aastal oli tal stuudio Võrus aadressil Riia 34. Alates 1929. aastast elas ja pidas stuudiot Kreutzwaldi 34a. Ta tegi passipilte, grupiportreesid. Oli kantud "Eesti Foto-Almanaki" 1929. aasta kutseliste fotograafide nimistusse.
Küüditati 1951. aastal Venemaale, tuli tagasi 1956.
Ta on maetud Võru linnakalmistule.
Harilik seepia

Iseloomustus

Hariliku seepia värvus on poolläbipaistvast valgest kuni piimjasvalgeni. Keskmine pikkus on 20 cm.
Harilik seepia on eluviisilt ööloom, kes toitub kaladest ja väiksematest vähilaadsetest.
Kaitseks vaenlase vastu eritab seepia tindinäärmest tinti.
Bowling Greeni Riiklik Ülikool

Bowling Greeni Riiklik Ülikool (inglise keeles Bowling Green State University) on ülikool USAs Ohio osariigis Bowling Greeni linnas.
Ülikool asutati 1910.
Ülikoolis õpib üle 22 000 üliõpilase.
John Cusack

John Paul Cusack (sündinud 28. juunil 1966 Evanstonis Illinoisi osariigis) on USA näitleja.
John Cusack on pärit iiri katolikust perekonnast. Tema isa Richard Cusack on dokumentaalfilmide looja ning ema Nancy õpetaja. Kõik perekonna lapsed on näitlejad - õed Joan, Susan ja Anne ning vend Bill.
Maret (ajakiri)

Maret on ajakiri, mis ilmus aastatel 1935–1940 ja 2013–2015.

1935–1940

Ajakiri ilmus Tartus kirjastuselt "Maret", mille omanikeks olid Verner Kask ja Richard Puusepp.
Ajakirjas leidsid kajastamist moe-, kirjandus-, filmi-, spordi-, majapidamis- ja käsitööteemad. Maret oli üsna mitmekülgne, aga samas ka kaasaegne, selle analooge võis leida nii Rootsist kui ka Soomest. Inimesed said suhteliselt heade piltide, õpetuste ja lõikelehtede järgi oma kodu kujundada. Maretis avaldati ka moodsaid romaane, mida üsna kiiresti tõlgiti, filminäitlejate pilte ja moekülgi. Teatud mõttes oli Maret ka seltskonnaajakiri. Näiteks oli rubriigi “Meie kodude väikesi käskijaid” jaoks pildistatud tuntud inimeste järeltulijaid. Tundus, et see lähenemine toonasele lugejale sobis.
Naiste ja kodude ajakiri Maret jõudis ilmuda viis aastat (1935–1940) ning oli oma mitmevärvitrüki, järjejutuna ilmunud romaanide, põnevate kultuurilugude ja rohkete praktiliste nõuannetega tolle aja populaarseim meelelahutuslik naiste- ja koduajakiri, mille trükiarv oli 1939. aastal koguni 37 000 eksemplari.

2013–2015

Kirjastus Fookus Meedia alustas ajakirja Maret kirjastamist veebruaris 2013. Ajakirja esimese numbri tiraaž oli 27 500 eksemplari. Kirjastus tutvustas ajakirja inspireeriva koduajakirjana inimestele, kellele meeldib oma kätega asju teha. Ajakiri jagas nippe ja ideid kodu-, köögi-, aia- ning käsitööteemadel.
2015. aasta juulis lõppes ajakirja Maret kui iseseisva väljaande ilmumine ja augustist liideti ajakiri ajakirjaga Nipiraamat.
Harilik esparsett

Kirjeldus

30–70 cm kõrgune, püstise või tõusva, ülemises osas haruneva varrega. Sulgjagused liitlehed koosnevad 6–14 paarist lehekestest. Õied on helepunased, 10–13 mm pikkused.

Kasvukoht

Eestis kultuurtaim. Kasvab metsistunult liivikuil, hõredates männimetsades, põlluservades, söötis maadel. Harv.
Silehuulboa

Levila

Need kägistajamaod elavad Antillidel ning Kesk- ja Lõuna-Ameerikas.
Vellavere Külajärv

Vellavere Külajarv (ka: Vellavere järv, Tootsijärv, Mõõkjärv) asub Tartu maakonnas Elva vallas. 
Järv võeti aastal 1964 kaitse alla (Vellavere Külajärve kaitseala; pindala 7 ha).
Geoloogiliselt on järv termokarstilise tekkega ja järve põhjas on palju allikaid. Järve suurim sügavus on 25 m, keskmine aga u 7 m.
Serbăuţi

Serbiăuţi on Suceava maakonnas Rumeenias asuv kommuun. Seal asub kaks küla: Călineşti ja Şerbăuţi.
Saida Ausing

Saida Ausing (sündinud 14. detsembril 1935) on eesti riigiametnik.
Ta töötas Rahandusministeeriumi eelarve osakonna peaspetsialistina, hiljem sotsiaalkulude talituse juhatajana.
Aastatel 1997–2010 oli ta Lastekaitse Liidu vanematekogu liige.
Aastatel 2008–2010 oli ta poliitilistel põhjustel represseeritud inimeste sotsiaalsete tagatiste asjatundjate komisjoni liige.
Ta on olnud ka Kagu-Eesti probleemidega tegeleva valitsuskomisjoni liige ja Hasartmängumaksu Nõukogu liige.
Aurutamine (keemia)

Aurutamine on tahke aine lahust kontsentreerima vedela lahusti osalise aurustamisega.
Nt mereveest on võimalik aurutades saada soola.
Universiaad

Universiaad on rahvusvaheline üliõpilaste spordivõistlus paljudel aladel, mida korraldab Rahvusvaheline Üliõpilaste spordiliit FISU (International University Sports Federation). Universiaade korraldatakse ainult paaritutel aastatel. Olümpiamängude eeskujul toimuvad need suve- ja talialadele eraldi.
Enn Soosaar

Enn Soosaar (13. veebruar 1937 Tallinn – 10. veebruar 2010 Keila) oli eesti tõlkija, kriitik ja publitsist.
Enn Soosaar õppis aastatel 1944–1951 Hageri 7-klassilises koolis, 1951–1954 Tallinna 2. Keskkoolis, 1955–1956 Tallinna kaugõppekeskkoolis. Aastal 1964 lõpetas ta kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogina.
Enn Soosaar tõlkis eelkõige ameerika autorite teoseid. Ta kirjutas tõlkekirjanduse ja tõlkimise teemalisi ülevaateid ning avaldas arvamusartikleid, arvustusi ja poliitikaanalüüse.
Enn Soosaar suri 10. veebruaril 2010 Keilas ja ta maeti 20. veebruaril 2010 Metsakalmistule.

Isiklikku

Tema isa Albert Soosaar oli Hageri ja Tallinna Jaani koguduse õpetaja.

Mälestuse jäädvustamine

Enn Soosaare auks antakse välja Enn Soosaare esseistikapreemiat.
Kairi Kasearu

Kairi Kasearu (sündinud 29. veebruaril 1980) on eesti sotsioloog.
Ta on Tartu Ülikooli Sotsioloogia ja Sotsiaalpoliitika Instituudi õppejõud.
Eesti NATO sõjalistes operatsioonides

Bosnia ja Hertsegoviina

Aastatel 1995–2004 tegutsesid Bosnias NATO juhitud rahutagamisjõud IFOR ja stabiliseerimisjõud SFOR, Eesti kaitsevägi on erinevatel missioonidel Bosnias ja Hertsegoviinas osalenud juba alates 1996. aastast, mil seal alustas tegevust ESTPLA-3 NATO rahutagamisjõudude IFOR koosseisus.
2. detsembril 2004 võttis Euroopa Liit NATO-lt missiooni üle. EUFORi sõjaline operatsioon ALTHEA/EUFOR-ALTHEA.
Operatsiooni eesmärk on tagada Bosnia kodusõja lõpetanud Daytoni/Pariisi rahulepingu tingi­muste täitmine ning luua Bosnias ja Hertsegoviinas ohutu ja turvaline keskkond. Lisaülesanneteks on toetada endise Jugoslaavia asjade rahvusvahelist kriminaalkohut (ICTY) ja muid asjaomaseid institutsioone ning tagada turvaline keskkond, kus politsei saaks edukalt tegutseda organiseeritud kuritegevuse vastu. Kuigi operatsioon on NATO-lt Bosnias üle võetud, on Sarajevos kohal ka NATO oma staabiga.
Tiimiõpe

Tiimiõpe (inglise keeles team-based learning, TBL) on aktiivõppe vorm.   Töö toimub ainekursuse algul moodustatud rühmades ja kasutatakse (ümber)pööratud klassiruumi (inglise keeles flipped classroom) meetodi komponente.  
Tiimiõppe (kasutatud on ka terminit meeskonnatöö ) rakendamisel valmistavad õppijad uue materjali ette iseseisvalt ning klassis või auditooriumis toimub harjutamine ja kinnistamine. Tiimiõppe esimene rakendaja ning arendaja oli Larry Michaelsen Oklahoma ülikoolis 1970. aastatel. Tiimiõpet õppijale mõtestatud õpikogemuse (inglise keeles significant learning experience) loomise meetodina on Ameerika Ühendriikides ja rahvusvaheliselt (ligi 20 riigis) tutvustanud L. Dee Fink.

Tiimiõppe komponendid

Tiimiõpe jagatakse mooduliteks, mida saab õpetada kolmeastmelisena: iseseisev eeltöö, auditoorne (rühmades, klassis toimuv) materjali omandamise kontroll ja kinnistamine (individuaalne ja rühmatest), praktilise rakendamise ülesanded. Põhikomponente on viis:

Iseseisev eeltöö

Õppijad valmistuvad iseseisvalt – loevad, tutvuvad video- või audioloengute või slaididega vms. Materjali valikul peab arvestama rühma eelneva ettevalmistuse ja tasemega.

Individuaalne test

Õppijad teevad individuaalselt valikvastustega testi (inglise keeles Individual Readiness Assurance Test, IRAT). Testis on 5-20 küsimust, vastused toovad välja õpitava põhipunktid.

Rühmatest

Pärast individuaalset testi vastavad õppijad kohe samad küsimused rühmas (inglise keeles Team Readiness Assurance Test, TRAT). Vastuste õigsust kontrollitakse nn kratskaardi (inglise keeles scratchcard, kraabitav kaart  või vastava tarkvara abil. Tiimi liikmed otsustavad, milline vastus on õige ja kraabivad (avavad) vastava lahtri. Kui vastus ei ole õige (kratskaartidel tähistab õiget vastust tärnike), avatakse teine lahter, siis kolmas ja neljas – kuni õige vastus on leitud. Õpetaja otsustab, mitu punkti annab esimene, teine jne valik. Võimalusel kirjutavad tiimid kohe oma tulemuse tahvlile (kuvatakse ekraanil). Kui kursus lõpeb hindega, arvestatakse nii individuaalseid kui rühma tulemusi.

Arutelu

Testide järel mõtestab õppejõud/õpetaja selgitust vajavaid teemasid ja õppijatel on võimalus "apelleerida" – tuua välja küsimused, mis nende arvates ei ole täpselt formuleeritud, või ebatäpsed õigena märgitud vastused testides. Apellatsioonid esitatakse viidetega materjalile, mille põhjal arvamus kujundati ja mõned õppejõud/õpetajad annavad põhjendatud arutluse eest lisapunkte.

Rakendusülesanded

Moodul lõpeb rakendusülesannetega. Õppejõud/õpetaja liigub rühmade vahel ja annab nõu ning otsustab, milliseid aspekte oleks vaja (kõigile) õppijatele täpsemalt selgitada.
Peter Mandelson

Peter Benjamin Mandelson, parun Mandelson (sündinud 21. oktoobril 1953 Londonis) on leiboristist Briti poliitik.
Peter Mandelson oli 2009. aastast kuni 2010. aasta maini Gordon Browni valitsuse esimene riigisekretär, riiginõukogu lordpresident ja kaubandusminister. Kaubandusministri ametlik ametinimetus oli äri-, innovatsiooni ja kutseoskuste riigisekretär (Secretary of State for Business, Innovation and Skills).
Aastatel 1997–1998 oli ta portfellita minister Tony Blairi valitsuses.
1998. aastal kaubandusminister, ametliku nimetusega kaubanduse ja tööstuse riigisekretär. Astus ajakirjanduse rünnaku alla sattununa ametist tagasi 23. detsembril.
1999. aasta oktoobrist 2001. aastani Põhja-Iirimaa asjade riigisekretär.
2004–2008 Euroopa Liidu kaubandusvolinik.
2009–2009 kaubandusminister, ametliku nimetusega äri, ettevõtluse ja regulatoorse reformi riigisekretär (Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform).
Selma Kasik

Selma Kasik (sünninimi Selma Leidecker, 2. aprill 1923 Tarvastu – 13. juuni 2010 Viljandi) oli eesti arst.
1944. aastal lõpetas ta Viljandi 1. Keskkooli. 1952. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. 
Aastatel 1944–1945 töötas ta Puiatu lastekodu algkooli õpetajana. 1940. aastate teisel poolel oli ta Viljandi Meditsiinilise Keskkooli direktor. Aastatel 1952–1959 töötas ta arst-ftisiaatrina Kärdla tuberkuloosidispanseris. 1959. aastast töötas Viljandi tuberkuloosidispanseri jaoskonnaarstina, hiljem sai sama asutuse peaarstiks.
Ta on maetud Viljandi vanale kalmistule.
Eesti Muuseumiühing

Eesti Muuseumiühing on aastal 1988 loodud ühing, mille eesmärk on väärtustada kultuuripärandi säilitamise ja kaitsmisega tegelevate professionaalide tööd muuseumides.
Ühingul on üle 300 liikme.
Muuseum annab välja õppekirjanduslikku sarja "Muuseumi varahoidja meelespea" ning 1991. aastast ilmuvat ajakirja Muuseum.
Võnnu liit

Võnnu liit oli 1. aprillil 1533 Võnnus (läti Cēsises) sõlmitud liiduleping Riia peapiiskopi koadjuutori Wilhelm von Hohenzollerni, Liivi ordu maameistri Wolter von Plettenbergi, maamarssali Hermann von Brüggenei ja Riia linna vahel.
Liiduleping sätestas, et selle osapooled lubavad evangeeliumi ehk luterluse vaba levitamist, kaitsevad üksteist võimalike rünnakute korral ega otsi sõjalist tuge väljastpoolt Liivimaad. Eelkõige seostus liit Saare-Lääne vaenusega ning ordu püüdis selle abil vaos hoida Reinhold von Buxhoevedeni ja Wilhelm von Hohenzollerni sõjalist vastasseisu.
Liivi ordu poolt kirjutasid liidulepingule lisaks ordumeistri ja maamarssali poolt alla ka Järva foogt Heinrich von Thülen, Kuldīga komtuur Heinrich von Galen, Aluliina komtuur Johann von der Recke, Pärnu komtuur Loeff von Loe, Dünaburgi komtuur Johann von Eickel, Karksi foogt Melchior von Galen, Dobele komtuur Jürgen von Hoete ja Riia linnusekomtuur Eberhard von Schüren. Olulisematest käsknikest jätsid alla kirjutamata Tallinna komtuur Remmert von Scharenberg ja Viljandi komtuur Rupert de Grave, kes mõlemad tegutsesid hiljem (koos Maasilinna foogti Rutger von Schwansbelliga) otseselt markkrahv Wilhelmi huvide vastaselt.
Võnnu liit kehtis ametlikult kuni 1534. aasta alguseni, mil ordumeister liitus Viljandi liiduga.
Pikk tänav (Viljandi)

Pikk tänav on tänav Viljandi kesklinnas. Seniste andmete põhjal on Pikk tänav Viljandi tekkeloos kõige olulisemal kohal.

Kirjeldus

Pikk tänav algab Kauba tänavalt, ristub Munga, Sepa, Lossi ja Lutsu tänavaga ning lõpeb Ranna puiesteel. Algusest kuni Sepa tänavani on Pikk tänav ühesuunaline.
Tänava pikkus on 586 m.
Pika tänava ala loetakse Viljandi arheoloogiliselt enim uuritud piirkonnaks.
Tänaval asuvad Villa Gabler, Kondase keskus ja Viljandi Jaani kirik.

Ajalugu

Tänav on pärit keskajast, aastal 1784 koosnes see kolmest osast: Kauba tänavast
kuni Jaani kirikuni kandis tänav nime Pikk tänav, kirikust kuni Lossi tänavani Munga tänav ja Lossi tänavast järve poole Juudi tänav (Judengasse, Judenstrasse). Pika tänavaga liideti 1804. aastal Munga tänav, 1936. aastal ka Juudi tänav. Nõukogude okupatsiooni ajal kandis Pikk tänav Pioneeri tänava nime.
Pika tänava piirkond oli asustatud juba enne Viljandi linnamüüri rajamist. Pika tänava varaseim maakivisillutis on dateeritud 14. sajandisse. Pika tänava piirkonnas on avastatud ka keskaegseid hooneid.
Pliinid

Pliinid on vene köögile iseloomulikud pärmiga valmistatud pannkoogid. Sõna блин, esialgsel kujul млин, on tuletatud sõnast молоть (jahvatama).
Pliine küpsetati Venemaal juba tõenäoliselt enne leiba, sest neid oli lihtsam valmistada. Kujult ümmargused, sümboliseerisid nad päikest – elu allikat – ning olid asendamatud nii vastlatoiduna kui pulma- ja peielaual.
Pliinide kohevus ja kergelt hapukas maitse on tingitud spetsiaalsest pärmi-tatrajahutainast. Samas võib pliine valmistada ka teistest teraviljajahudest, oluline on vedelikukoguse suhe tainakogusesse, mõlemaid peab olema võrdselt. Tainas valmistatakse 5–6 tundi enne küpsetamist ja pannakse kerkima. Küpsetamise hetkel peab tainas meenutama paksu hapukoort. Kohevama taina saamiseks segatakse hulka õlut ning munakollased ja vahustatud munavalged lisatakse eraldi.
Ehtsad vene pliine küpsetatakse spetsiaalsel malmpannil ning need pole kunagi teetassi alustaldrikust suuremad, enamasti veelgi väiksemad.
Tatrajahupliine võib pakkuda nii soolaste kui ka magusate lisanditega. Vene pliinid valatakse üle sulavõiga ning soolalõhe või heeringa ja hapukoorega. Üks vene köögi omapärasusi on kahtlemata asjaolu, et odavate ja lihtsate kartuli- või tatrapliinide ajalooline lisand on maailma üks kallemaid hõrgutisi – must kalamari ehk kaaviar. Kevadisel ajal pakutakse pliine siia- või lõhemarjaga. Punast kalamarja serveeritakse koos peenestatud sibula, hapukoore ja terakese musta pipraga. Kõrvale serveeritakse pits viina.