google/wiki40b huggingface dataset:
Tantsud tähtedega

Saate formaat

Saates pannakse omavahel paari 8 kuulsust ja 8 professionaalset võistlustantsijat, kes igal nädalal võistlevad, et avaldada muljet žüriile ja televaatajatele ning pääseda väljahääletamisest.
Vaatajad saavad telefonihääletuses anda hääle oma lemmikosalejale. Koos žürii häältega pannakse kokku edetabel ning kõige vähem hääli saanud paar peab saatest lahkuma (väljahääletust ei toimu esimeses saates). Telefonihääletusest saadud tulust läheb pool Eesti Liikumispuudega Inimeste Liidule.
Saate võidupaar saab tiitli «Tantsud tähtedega» tšempion.
Tegemist on otsesaatega, mida saab jälgida Kanal 2 eetris pühapäeviti kell 20.30.

Žürii

Žüriisse kuulub neli liiget, kes on kõik oma ala profid ja kes hindavad osalejaid sama rangusega, nagu seda tehakse võistlustantsu võistlustel. Žürii hindab võistlejaid 10 palli süsteemis, seejuures on 10 kõige parem ja 1 kõige viletsam hinne.
Koondhinde arvutamisel arvestatakse žürii hinded ümber niimoodi, et enim punkte saanud paar saab kõige suurema punktisumma vastavalt osalejate arvule. Kui osalejaid on kaheksa, siis on punktisummaks 8.

Esimene hooaeg

Saatejuhid olid Mart Sander ja Kristiina Heinmets-Aigro.
Žürii liikmed olid Jüri Nael, Kaie Kõrb, Merle Klandorf ja Ants Tael. Ants Tael ja Merle Klandorf hindasid rohkem tantsu tehnilist puhtust ning sellega seotud detaile ning Kaie Kõrb ja Jüri Nael rohkem koreograafilist poolt.

Teine hooaeg

Saatejuhtideks olid Mart Sander ja Merle Liivak.
Žürii liikmed olid Jüri Nael, Kaie Kõrb, Merle Klandorf ja Ants Tael. Ants Tael ja Merle Klandorf hindasidrohkem tantsu tehnilist puhtust ning sellega seotud detaile ning Kaie Kõrb ja Jüri Nael rohkem koreograafilist poolt.
Hooaja võitsid Koit Toome ja Kerttu Tänav.
Richard II

Richard II (6. jaanuar 1367 – 14. veebruar 1400) oli Inglismaa kuningas aastatel 1377–1399.
Richard oli Inglismaa kuninga (1327–1377) Edward III pojapoeg, Musta Printsi Edwardi ning Kenti Joani poeg. Richard sündis Prantsusmaal, kus Walesi prints ja Akvitaania hertsog Edward täitis Akvitaania printsi kohustusi. Prints Edward suri 1376. aastal ning nii päris pärast Edward III surma 1377. aastal Inglismaa trooni printsi alaealine poeg Richard. Richard II oli viimane Plantageneti dünastiast pärinev Inglismaa kuningas ning teda nimetati sageli sünnikoha järgi Bordeaux' Richardiks.
1387. aastal juhtis Richardi onu Gloucesteri hertsog Thomas Woodstockist sõjakäiku kõrgaadlike toel Richardi valitsemise vastu ning hukkas tema nõuniku Sir Simon Burley. 
1388. aastal sai Richard täisealiseks (21) ning ta asus valitsema ilma regentnõukoguta.
Richardi kukutas tema onupoeg, Edward III poja Genti Johni (tolleaegses inglise kirjaviisis Gaunt ehk Gaunti John) poeg Henry Bolingbroke, kes krooniti järgmiseks Inglismaa kuningaks Henry IV-na.
Richard II hilisemat mainet on tugevalt kujundanud William Shakespeare, kelle näidend "Richard II" kujutas kuninga valitsemist ebaõnnestununa ning tema kukutamist Bolingbroke'i poolt 15. sajandil puhkenud Rooside sõja põhjusena. Tänapäeva ajaloolased seda tõlgendust ei toeta, ehkki Richardi kukutamist peetakse peamiselt ta enda tegude tagajärjeks.
Hopjor

Hopjor (vene Хопёр) on jõgi Venemaal. Saab alguse Volga kõrgustikult Penza oblastis ja voolab edelasse. Enne Kalatši kõrgustikku pöörab lõunasse ja suubub vasakult Doni jõkke.
Pikkus 980 km, valgla 61 100 km². Laius on kuni 100 m.
Suuremad jõe ääres asuvad linnad on Balašov ja Urjupinsk.
Suuremad lisajõed on Vorona, Savala ja Buzuluk.
Belleville (California)

Belleville on endine kullakaevandus ning buumilinn San Bernardino mägedes San Bernardino maakonnas Californias.
Belleville kasvas kiiresti üles pärast kulla avastamist, esimesena leidis William F. Holcomb Holcombi orust 1860. aastate alguses. Belleville sai nime esimesena linnas sündinud lapse järgi. Belleville oli kaevanduslinn kümme aastat, enne 19. sajandi lõppu jäeti linn maha. Praegu on see kummituslinn.
Udo Jääger

Udo Jääger on eesti näitleja.
Ta oli aastatel 1975–1978 Ugala näitleja.
Maianpata linnus

Maianpata linnus (ka Maianpathe) on Henriku Liivimaa kroonikas mainitud linnus Läänemaal.
Kroonika mainib linnust kaks korda. 1226. aastal, pärast Läänemaa minekut paavsti võimu alla, saatis paavsti legaat Modena Wilhelm Läänemaale ristima preester Petrus Kaikewalde oma kaasvennaga. Nad ristisid Soontaganas, Maianpatas ja Paehalles, viimastes ristiusku pööramata Eestimaa piirkondades. Hiljem samal aastal tekkis Wilhelmi esindajal magister Johannesel konflikt Taaniga. Taanlased tungisid Läänemaale ja rüüstasid maakonda, kuid Johannese vägede rünnakus neist 50 meest tapeti ja ülejäänud varjusid Maianpata linnusesse. Pärast kolmepäevast piiramist lubati taanlastel lahkuda.
Linnuse asukoht on ebaselge. Oletatud on selle paiknemist Põhja-Pärnumaa valla Maima külas või Haapsalu linnas Tubri maalinna kohal.
Aslan Mashadov

Isiklikku

Aslan Mashadov oli abielus. Tal on poeg ja tütar.
Risfjell

Risfjell on mägi Norras Aust-Agderi maakonnas Gjerstadi valla põhjaosas.
Kõrgus merepinnast on 503 m.
Mäel on kivionni (Steinhytta) jäänused. Tipust paistab loodes Solhomfjelli torn. Mäele korraldatakse matku.
Enn Esko

Enn Esko (9. november 1933 – 24. detsember 2015) oli eesti koduloolane ja ajakirjanik.
Aastatel 1971–1987 oli ta Põlva rajooni ajalehe Koit peatoimetaja, 1995–2001 aga Põlva Talurahvamuuseumi direktor.
Ta oli Põlva maakonna kodu-uurijate ringi juhendaja ning Põlvamaa Pensionäride Liidu ja Eesti Pensionäride Ühenduste Liidu juhatuse liige.

Looming

Ta on kirjutanud koduloolisi raamatuid Põlvamaast ja Võrumaast ning avaldanud luulekogusid.
Andres Anvelt

Loometöö

Avaldanud Sisekaitseakadeemia õppematerjali "Organiseeritud kuritegevus".
Kirjutanud menuromaani "Punane elavhõbe" (2007) ning romaani alusel filmitud filmi stsenaariumi (2009). Ta oli ka romaani venekeelse tõlke ("Красная ртуть") kaastoimetaja.
2010 ilmus tema romaan "Direktor. Ühe turu erastamise lugu". Ta on ka filmi "Põgenemine. Lõputu teekond vabadusse" stsenaariumi autor (2010).

Ühiskondlik tegevus

Andres Anvelt on Round Table Eesti liige alates 2003. Eesti Reservohvitseride Kogu liige alates 2007. FBI National Associates liige alates 1999. Eesti Loomakaitse Liidu asutajaliige alates 2010.
Autasustatud Kotkaristi hõberistiga 2003.

Isiklikku

Andres Anvelt on Eesti Töörahva Kommuuni Nõukogu esimehe ja sõjandusosakonna juhataja Jaan Anvelti pojapoeg; Andrese isa oli transporditegelane ja riigiametnik Jaan Anvelt (1936–2001), tema emapoolne vanaisa oli Richard Majak. Andres Anvelt on teises abielus, tema praegune abikaasa on ajakirjanik Kärt Anvelt. Andres Anvelti hobideks on tervisesport, sukeldumine, ekstreemmatkad ja ilukirjandus.
Indrek Zelinski

Klubikarjäär

Zelinski mängis viimati FC Levadias, suvel 2009 teatas ta, et lõpetab hooaja lõpus mängijakarjääri.
Varem on ta mänginud klubides Pärnu Tervis, FC Flora, FC Lahti, AaB Aalborg, Landskrona BoIS ja BK Frem.

Koondisekarjäär

Oma koondisedebüüdi tegi Zelinski 7. mail 1994 sõpruskohtumises USA jalgpallikoondise vastu. 70. minutil vahetas ta välja Marek Lemsalu. Eesti kaotas mängu 4:0. Mängu päeval oli Zelinski 19-aastane. Lisaks temale tegi samas mängus debüüdi Toomas Krõm. Esimese koondisevärava lõi 13. novembril 1996 sõpruskohtumises Andorrale (6:1). Novembris 1996 lõi sõprusmängus Indoneesiaga kolm väravat. Kokku pidas ta koondises 103 kohtumist ja lõi 27 väravat. Rohkem väravaid on löönud ainult Andres Oper.

Treenerikarjäär

2011. aastal juhendas Zelinski klubi FC Levadia III.
2011. aasta detsembrist asus Indrek Zelinski tööle kui Marko Kristali abitreener FC Levadia Meistriliiga meeskonna juures.
2016. aasta 1. detsembrist on Zelinski Eesti naiste jalgpallikoondise peatreener.
2017. aasta 5. novembril alustas Indrek Zelinski tööd Pärnu JK Vapruse peatreenerina sõlmides klubiga 3 aastase töölepingu.
Jakob Meck

Jakob Meck (ka Jacobus, Jakobus Meck) (surnud 1575) oli Liivimaa vaimulik ja Poola ametnik.
Jakob Mecki päritolu pole selge, tõenäoliselt pärines tema suguvõsa Sileesiast. Võimalik, et ta ise on sündinud Vilniuses, sest 1520. ja 1530. aastatel oli Greger Meck Vilniuse raehärra. 1552. aastal on Mecki esimest korda mainitud Riia toomhärrana, mil ta oli kapiitli keldriülem (cellerarius). 1550. aastatel ning Vene-Liivimaa sõja alguses tegutses ta Riia peapiiskopi Wilhelmi saadikuna. 1559–1566 oli Meck Riia toomkapiitli viimane dekaan.
1561. aastal, kui suri Riia toompraost Georg Schwantz, tekkis Meckil kui kapiitli tähtsaimal elusoleval liikmel tõsine tüli peapiiskop Wilhelmiga, kes püüdis praosti ja ka teiste toomhärrade valduseid endale saada, et need koadjuutor Christoph von Mecklenburgiga ära jagada. Meck palus abi nii Wilhelmi vennalt, Preisimaa hertsogilt Albrechtilt kui ka Poola kuningalt Zygmunt II Augustilt. Koos kapiitlisekretär Johannes Koleriga õnnestus Meckil osa kapiitli valdustest peaiiskopi ja koadjuutori haardest tagasi saada, kuid tüli jätkus kuni peapiiskopi surmani 1563. aastal. Praosti valdustest ning veel mitmed prebendidest jäi kapiitel igaveseks ilma, samas kui Meckil õnnestus säilitada dekaanivaldused, kaasa arvatud Suntaži (saksa Sunzel) linnus. 1563. aastal vangistati Poola kuninga nõudmisel ka koadjuutor Christoph, mille tõttu kapiitel suutis säilitada oma senised valdused. Juba kaotatud valdused läksid Poola kontrolli alla.
Pärast Riia toomkapiitli likvideerimist 1566. aastal sai Meckist Poola ametnik, ta nimetati Riia kastellaaniks. 1567. aastal tõsteti ta aadliseisusse ja sai 1568. aastal senise dekaaniprebendi, Suntaži linnuse oma lääniks. Järgnevatel aastatel püüdis ta peamiselt kaitsta Liivimaad jätkuva sõja eest ning edendada kohaliku aadli õiguseid. Ta suri 1575. aastal, veebruari ja augusti vahel. Seejärel läksid tema valdused tema naisele ja alaealistele lastele ning järgnevatel aastatel püüdsid erinevad jõud neid endale haarata. Viimaks õnnestus tema naisel ning tema uuel mehel, Christoph Richteril need siiski tagasi saada ning suur osa Jakob Mecki valdustest jäi kuni 20. sajandi alguseni Meckide perekonna valdusesse.
David Allen

David Allen (sündinud 28. detsembril 1945) on ameerika ajajuhtimiskonsultant, treener ning sellealaste raamatute autor. Tema loodud on Getting Things Done (GTD) ajajuhtimis- ja jõudlusmetoodika.
David Allen kasvas Louisiana osariigis Shreveportis, kus tegeles harrastusteatriga ja võitis osariigi meistrivõistlused väitluses. Ülikoolis käis ta New College of Floridas, mis asub Sarasotas. Ta väidab, et ajaks, mil ta sai 35, oli tal olnud 35 ametit. Muuhulgas on ta olnud mustkunstnik, kelner ja karateõpetaja. Oma elukogemuse rakendamist ärialale alustas ta 1980. aastatel, mil Lockheed tellis talt koolitusprogrammi väljatöötamise.
Ta on seotud suurte gruppide teadvusetasandi tõstmise seminare (Large Group Awareness Training) korraldava organisatsiooniga The Movement of Spiritual Inner Awareness.
Eestit külastas ta 22. veebruaril 2007.
Toomas Lunge

Toomas Lunge (sündinud 15. detsembril 1963 Tartus) on eesti muusik, kes on tuntud ansambli (1980) Justament  lauljana.
Lisaks on Lunge olnud ansamblite Kaunimate Aastate Vennaskond (1993), Lindpriid (1996), Rosta Aknad (1996) ja Tulli Lum (1999) klahvpillimängija. 
Ta lõpetas aastal 1981 Tartu 2. Keskkooli, on õppinud Tallinna Riiklikus Konservatooriumis ja Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas.
Toomas Lunge töötas kuni sügiseni 2008 Vanemuise Teatri muusikalise kujundajana. 
Muusikajuht: kontsert "Eesti teater 100" (2006), üldtantsupidu "Meri" (2009), Ojasoo-Semperi "Ühtne Eesti suurkogu" (2010 teatris No99), üldtantsupidu "Puudutus" (2014)

Isiklikku

Tema ema oli psühholoog Aino Lunge.
Toomas Lunge vend Andres Lunge on  arhitekt.
Muusik ja vaimulik Ahti Bachblum on Toomas ja Andres Lunge nõbu. 
Toomas Lunge on abielus näitleja Inga Lungega.
Abja külanõukogu

Abja külanõukogu oli haldusüksus Eesti NSV-s ja Eesti Vabariigis (1945. aastast Viljandimaal, 1950. aastast Abja rajoonis, 1962. aastast Viljandi rajoonis, 1990. aastast Viljandi maakonnas).
See moodustati 1945 Abja valla koosseisus. Aastal 1956 liideti Abja külanõukoguga Paluoja külanõukogu ja Penuja külanõukogu.
Külanõukogus olid 1967. aasta seisuga järgmised asulad: Abjaku, Atika, Jaanushansu, Kariste, Maru, Määraste, Penuja, Põlde, Põlde-Mulgi, Päigiste, Rängle, Saapa, Saate, Sooküla, Tümpsi, Veskimäe ning asula Abja toorlinavabriku juures.
Aastal 1967 oli külanõukogu pindala 161 km² ja elanike arv 2199. Külanõukogu keskus oli Abja-Paluoja alev. Külanõukogus tegutsesid Abja sovhoos, Kariste kolhoos, kolhoos Olev ja Abja toorlinavabrik.
Aastal 1973 liideti Abja külanõukoguga Rajangu külanõukogu ning osa Saarde külanõukogust 4,5 km² riigimetsa. Osa territooriumist läks Halliste külanõukogule (43,9 km²) ja Saarde külanõukogule (2,7 km² Nõmme sovhoosi maad).
1977. aastal oli külanõukogu pindala 285 km², elanike arv 2205.
1979. aastal oli külanõukogu pindala 281 km², elanike arv 2078.
13. veebruaril 1992 reorganiseeriti Abja külanõukogu Abja vallaks.
Rääbise vald

Rääbise vald (saksa keeles Repshof) oli vald Tartumaal Laiuse kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1899 (?) ja siis liideti see vald Võtikvere vallaga.
Enulius

Levila

Need maod elavad Mehhikos, Kesk-Ameerikas ja Lõuna-Ameerika põhjaosas.
Avoni krahv

Avoni krahv (Earl of Avon) oli tiitel Ühendkuningriigi aadli koosseisus. Tiitel loos 1961. aastal Kuninganna Elizabeth II endisele peaministrile Sir Anthony Edenile koos viisakustiitli Vikont Edeniga. Tiitlid kaotati pärast Edeni ainukese pärijateta poja, 2. Avoni krahvi Nicholase, surma 1985. aastal.
Kõpu suurkivi

Kõpu suurkivi (ka: Lepistepao suurkivi, Kõrgessaare suurkivi) on kaitstav hiidrahn Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Hiiu vallas asub ka teine suur rändrahn: Suurikpõllu suurkivi.
Rändrahn on kivimiliselt rabakivi. Kivi mõõtmed on järgmised: 10,0 x 8,0 x 6,0 m, ümbermõõt 27,6 m.
Keemia ajalugu Eestis

Keemia ajalugu Eestis on siinse keemiateaduse, keemiaalase koolituse, keemiatööstuse, keemiaga seotud muude tegevuste (eestikeelsete keemiaraamatute, keemiaaparatuuri jm) ning inimeste ajalugu.

Keemikuid

Vaata Keemikute loend
Eduard Philipp Körber

Eduard Philipp Körber (17. juuni 1770 Tori – 12. veebruar 1850 Tartu) oli Liivimaa vaimulik
Õppis Tallinna Toomkoolis ja Pärnu linnakoolis. Õppis usuteadust aastatel 1789–1792 Königsbergi Ülikoolis ja aastatel 1792–1793 Jena Ülikoolis. Töötas aastatel 1794–1796 koduõpetajana mitmetes mõisates. Ordineeriti 22. juunil 1796 õpetajaks.
Oli aastatel 1796–1846 (introdutseeriti ametisse 3. augustil 1796) Võnnu Jakobi koguduse õpetaja.
Oli aastast 1803 Suurhertsogliku Weimari Mineraloogia Seltsi (Jena) auliige, aastast 1806 aga Moskva Loodusuurijate Seltsi auliige. Samuti Õpetatud Eesti Seltsi auliige. Aastal 1816 asutas Võnnus Piibliseltsi. Tal on hulk ajalooalaseid uurimusi: uurimusi Liivimaa linnade, losside ja kirikute kohta, samuti uurimusi numismaatika alalt ja Võnnu kihelkonna ajaloost.
Istutas peaaegu 200 aastat tagasi Võnnu kirikaeda tamme.
Uskus, et eestlased saavad kord vabaks.

Isiklikku

Tema isa Paul Johann Körber oli Tori ja Võnnu Jakobi koguduse õpetaja, vanaisa Johann Friedrich Körber oli Tarvastu, Otepää ja Helme Maarja koguduse õpetaja. Poeg Carl Eduard Anton Körber oli Vändra Martini koguduse õpetaja, poeg Ludwig August Immanuel Körber oli Võnnu, Rannu ja Rõngu Mihkli koguduse õpetaja. Poeg Martin Georg Emil Körber oli Anseküla Maarja koguduse õpetaja. Äi Christoph Friedrich Mickwitz noorem oli Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja. Tema pojapoeg oli mereväearst, Tartu Ülikooli hügieeni ja kohtuarstiteaduse professor Bernhard Eduard Otto Körber. Tema õdede Helene ja Karoline abikaasaks oli Otepää Maarja koguduse õpetaja Bernhard Gottlieb Hehn.
Jõgeva vapp

Jõgeva vapp on Jõgeva maakonnas asuva Jõgeva linna vapp.
Vapp on kinnitatud novembris 1994.

Vapi kirjeldus

Rohelisel kilbil on hõbedane lainelõikeline palk, millest üleval kaks ja all üks kuldne ristikuleht.
1940. aastal ettevalmistatud Vabariigi Presidendi otsuse kavandis on antud järgmine Jõgeva vapi kirjeldus: "Jõgeva linna vapiks kilbi rohelise välja keskel horisontaalne, hõbedane lainespalk. Selle peal, kilbipäisel, kaks kõrvuti asetsevat ja all, kilbijalami keskel, üks kolmest lehest koosnev kuldne ristikheinaleht."
Eesti-Uruguay suhted

Eesti-Uruguay suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Uruguay vahel.
Uruguay tunnustas Eestit, kui see 22. septembril 1921 võeti vastu Rahvasteliitu.
Uruguay pole kunagi tunnustanud Nõukogude okupatsiooni Eestis.
Uruguay taastunnustas Eestit 28. augustil 1991. Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted said alguse 30. septembril 1992.
Tegutseb Uruguay suursaadik Eestis, kes on resideerinud Stockholmis ja Helsingis. Tegutseb ka Eesti aukonsul Uruguays, kes resideerib Montevideos.
Wärtsilä

Wärtsilä on Soome börsiettevõte, mis on tänapäeval keskendunud peamiselt laevamasinate ja -käiturite, aga ka elektrijaamade diiselmootorite tootmisele. 2009. aasta lõpus andis Wärtsilä tööd 18 541 inimesele.
1834. aastal ühest Karjala saeveskist alguse saanud metallitööstus muutus 20. sajandi keskel suureks kontserniks, millesse kuulusid Helsingi ja Turu laevatehased, Arabia keraamikatööstus, klaasitehas jm. Laevatehaste pankrotistumise järel 1990. aastal on need mitu korda omanikku vahetanud ning kuuluvad nüüdseks kontserni STX Europe.
2005. aastal asutasid BLRT Grupp ja Wärtsilä ühisettevõtte Wärtsilä BLRT.
Wärtsilä tootis peamasinad ja käiturid laevale, mille STX Finland ehitas Viking Line´ile. Uuele laevale paigaldati neli masinat, mis töötavad vedela maagaasiga. Aastal 2013 valminud Viking Grace on maailmas esimene suur parvlaev, millel on gaasikütusega peamasinad. Lepingus Wärtsiläga on optsioon samasuguse seadmestu tarnimiseks sõsarlaevale.
Felix (Taani prints)

Taani prints Felix (sündinud 22. juulil 2002) on Taani printsi Joachimi ja Frederiksborgi krahvinna Alexandra noorem poeg.
Ta sündis 22. juulil 2002 Kopenhaagenis ning ristiti 4. oktoobril 2002. Tema ristivanemad on krahv Christian Ahlefeldt-Laurvig, Oscar Davidsen Siesby, Damian Sibley, Martina Bent ja Annick Boel.
Pärast oma vanemate lahutust 2005. aastal jagavad tema ema ja isa Felixi ning tema vanema venna Nikolai hooldusõigust.
2007. aasta juuni seisuga on prints Felix Taani troonipärilusjärjekorras viiendal kohal.
Peter Sloterdijk

Peter Sloterdijk (sündinud 26. juunil 1947 Karlsruhes) on saksa filosoof ja kultuuriteoreetik. 
Tema käsitleb maailma kui kooslust, mis sisaldab ühtviisi olulisena kõiki olemise viise ja tasandeid - inimesed, loomad, taimed,  masinad jne. 
Komponentide dualistlikku eristamist kehaks ja hingeks, subjektiks ja objektiks, kultuuriks ja looduseks jne peab Sloterdijk eksitavaks.
Tema tekstide stiilis saavad kokku akadeemiline sügavus ja lugeja tähelepanu siduv intrigeeriv ilmekus.
"Peter Sloterdijk on tänapäeva saksa filosoofia paha poiss", kirjutab Hasso Krull "Jumalahullus" järelsõnas "Peter Sloterdijki rada".
Doktorikraadi kaitses ta 1975 aastal Hamburgi ülikoolis.
Oma töödes arendab Sloterdijk järgmiste autorite seisukohti:
Friedrich Nietzsche,
Sigmund Freud,
Theodor Adorno,
Martin Heidegger,
Gotthard Günther,
Michel Foucault,
Gilles Deleuze,
Jacques Derrida,
Jacques Lacan,
Osho.
Populaarsuse tõi Sloterdijkile 1983. a kaheköiteline "Küünilise mõistuse kriitika".  
Tema meistriteoseks on kujunenud triloogia "Sfäärid" (1998, 1999, 2004).
Eesti keeles on ilmunud Hasso Krulli tõlkes 2019 Peter Sloterdijki "Jumalahullus".
Varem on Sloterdijkist ilmunud veel Triin Kallase tõlgitud kõne "Reeglid inimesteaia tarbeks. Vastus Heideggeri "Kirjale humanismist"" koos tõlkija seletava artikliga "Petlikult kahjutu humanist".  See kõne peeti Heideggerile pühendatud konverentsil 1999. aastal ja leidis elavat vastukaja.
Ta oli alates oli 2001. aastast kuni pensionini 2015 Karlsruhe Kunsti ja Disaini Ülikooli rektor ning a 2017. aastast samas  filosoofia ja meediateooria professor. 
Hollandipärase nime Sloterdijk tagapõhi on selles, et  ema  teenis Teise Maailmasõja ajal Vermahti radari vaatlejana Hollandis. Pärast sõda tutvus seal Peteri hollandlasest isaga, neil sündisid Peter ja õde, varsti lahutasid. Koolihariduse sai Peter Münchenis Wittelsbacheri Gümnaasiumis. Lühikest aeg õppis 1957. a. Ammersee internaadis, kust koos sõpradega põgenes. 
Pöördeliseks etapiks  elus peab ta  1978-1980 viibimist OSHO ashramis.
Põltsamaa kihelkond

Kihelkonna ajalugu

Esimest kirikut mainitakse esmakordselt 1234. aastal, kui on nimetatud preester Eggehardus.
Kirik hävis 17. sajandi alguse Poola-Rootsi sõdades. Uue kiriku ehitamise algatas 1630. aastatel Põltsamaa linnuse ja mõisa uus omanik Herman Wrangel.
Põltsamaast  lahutati 1630. aastal Pilistvere kihelkond ja  1639. aastal Kolga-Jaani kihelkond. 
1773. aastal ühendati Tartu kreisist lahutatud Põltsamaa kihelkond, Pilistvere ja Kolga-Jaani kihelkond Pärnu kreisiga.
Riigi mõis

Riigi mõis (ka Vaasovi mõis; saksa keeles Wasahof, Wrangelshof) oli Hermamäe mõisa kõrvalmõis Vaivara kihelkonnas Virumaal.
Dominic Cooper

Lapsepõlv ja noorus

Cooper sündis ja kasvas üles Londonis Greenwichis, lasteaiaõpetaja Julie (sündinud Heron) poeg ja enampakkumise korraldaja Brian Cooper. Tal on kaks venda: Simon ja Nathan, muusik bändis The Modern, pool vend, James ja poolõde, Emma. Tema vanavanaisa oli filmi-entusiast E. T. Heron, kes avaldas Kinemaatograafia nädalat.
Dominic õppis John Balli algkoolis Londonis Blackheathis, millele järgnes Thomas Tallis Schooli lähedal asuvas Kidbrooke'is õppimine, seejärel koolitati teda Londoni Muusika- ja Draamakunsti Akadeemias (LAMDA) näituste ja filmide toimetamisel, lõpetades 2000. aastal.

Karjäär

Dominic töötas kõigepealt televisioonis ja filmides enne oma enda debüüdi Clapi Molly majas Rahvusteatri juures 2001. aastal. Cooper osales oma esimesel esinemisel Alan Bennetti mängus The History Boys, olles seal tegelane Dakin. Ta käis esinemas Broadwaynis, Sydneynis, Wellingtonis ja Hongkongis. Tal on olnud märkimisväärne roll kuningliku rahvusteatriga. Tal on olnud tähtsad rollid Kuninglikus Rahvusteatris, kus ta mängis peategelast Will Parryt telesarjas "Down To Earth" ja "Sense & Sensibility".
2008. aastal ilmus ta Sky nimelise karakterina filmis "Mamma Mia!", kus ta laulis mitu laulu. Cooper mängis 2009. aastal filmides „Haridus ja vabadus“ ning mängis ka Hippolytit Phèdris rahvusteatri juures. Cooper taasesitas Sky rolli 2018. aasta järjeosal "Mamma Mia! Hakkab jälle pihta".

Tunnustus ja auhinnad

Cooper kandideeriti 2006. aasta Drama Desk Awardi auhinna eest, mis on tehtud The History Boysi Broadway tootmisel. Lisaks sai ta kandidaadina Briti iseseisva filmi auhinna, Briti filmikriitikute ringi auhinna, Londoni kriitikute ringi filmiauhinna ja impeeriumipreemia eest tema rolli eest filmi kohandamisel.
Samuti on tunnustatud Cooperi teletööd; 2014. aastal kandideeriti ta Flemingi jaoks "Parim näitleja ministeeriumis või televisioonis tehtud filmile" satelliitauhinna eest ja 2015. aastal kandideeris tema külaliste esitlus Howard Starki agendil Carterile.

Isiklikku

Cooper jagas oma kolleegiga James Cordenisega korterit, kuni Corden alustas pereelu Julia Careyga. Cooper on Cordeni esimese lapse Maxi ristiisa.
Cooper käis kohtamas oma "Mamma Mia!" kaasnäitleja Amanda Seyfriediga aastatel 2008–2011. Cooper oli suhetes näitleja Ruth Negga, mis algas 2011. aastal. Nad elasid koos Londoni Primrose mäel. Paar käis kohtamas viis aastat; aga Negga rääkis, et nende suhte purunemisest teadasaamiseks kulus ajakirjandusel palju aega, nimelt olevat seda serveeritud uudisena 2018. aasta aprillis.
Valeri Loginov

Valeri Loginov (20. oktoober 1939 Šuja – 4. mai 1978 Tartu) oli Eesti poksija. Ta poksis Tartu "Kalevis", kus tema treenerid olid Evald Lillo ja Vello Kade.
Loginov oli kukk-kaalus (kuni 54 kg) kahekordne Eesti NSV meister (1964 ja 1967) ja sulgkaalus (kuni 57 kg) Eesti NSV meister (1966). Ta sai Eesti NSV meistrivõistlustel kukk-kaalus (kuni 54 kg) II koha (1961) ja III koha (1960) ning sulgkaalus (kuni 57 kg) III koha (1962, 1963).