google/wiki40b huggingface dataset:
Killustiku tänav (Rakvere)

Killustiku tänav on tänav Rakvere linna kaguosas, Paemurru linnaosas .
Kagu-loodesuunaline Ehituse tänav on 226 m pikkune. Ta saab alguse Kivi tänava ristmikult , ristub seejärel Pae ja Kruusa tänavaga ning lõpeb Ehituse tänava ristmikul. Kaugus Rakvere keskväljakust – Turu platsist, on linnulennul mõõdetuna üle 1,4 km. 
Tänava on äärde rajatud põhiliselt katusekorrusega ühepereelamud, mis on ehitatud 20. sajandi teises pooles.
Otto Leesment

Otto Leesment (ka Otto Lensment; 25. veebruar 1908 Haimre vald, Läänemaa – 10. september 1979 Victoria, Kanada) oli eesti vandeadvokaat, poliitik ja ehitusettevõtja.
Õppis aastatel 1925 kuni 1930 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Pärast õpinguid asus tööle vandeadvokaadina Tallinnas, olles Ilmar Tannebaumi abi.
Aastatel 1941 ja 1942 oli Eesti Omavalitsuse sotsiaaldirektor. Aastatel 1942–1944 oli Eesti Rahva Ühisabi peajuht. 
1944. aastal siirdus Saksamaale, hiljem Kanadasse.

Isiklikku

Ta oli Hendrik ja Liisa Lensment'i poeg.
Friedrich Robert Faehlmanni tänav

Friedrich Robert Faehlmanni tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Raua ja Kadrioru asumis.
Tänav algab Friedrich Reinhold Kreutzwaldi tänavalt ja lõppeb August Weizenbergi tänavaga ristudes. 
Faehlmanni 28 on Louis Christopfi ja Moissei Klibanski projekteeritud elamu. 
Faehlmanni tänaval asub üks Eesti Rahvusringhäälingu hooneid (uus televisioonimaja).
Bernard Kouchner

Bernard Kouchner (sündinud 1. novembril 1939 Avignonis) on Prantsusmaa poliitik, diplomaat ja arst.
2007. aasta maist kuni 2010. aasta novembrini oli Kouchner Prantsusmaa välis- ja Euroopa asjade minister François Filloni juhitud parempoolsete ülekaaluga valitsuses. Kuni 2007. aastani oli Kouchner Sotsialistliku Partei liige.
Kouchner on organisatsiooni Piirideta Arstid (Médecins Sans Frontières) kaasasutaja. See organisatsioon on pälvinud Nobeli rahuauhinna. 
Kouchner on olnud inimõiguste aktivist, ÜRO esindaja Kosovos ja Prantsusmaa tervishoiuminister. 
Ta on otsekohese ütlemisega ja oma humanitaarabialaste saavutuste tõttu üks Prantsusmaa populaarseimaid avaliku elu tegelasi. 
Kouchner mõistis hukka paavsti Benedictus XVI seisukoha, et kondoomide kasutamine raskendab võitlust AIDS-iga Aafrikas. Kouchner nimetas paavsti seisukohti "vastupidiseks sallivusele ja mõistmisele".
Yaḩyá Gol-Moḩammadī

Yaḩyá Gol-Moḩammadī (pärsia keeles يحيى گل محمدى; sündinud 19. märtsil 1971 Ardabīlis) on jalgpallitreener ja endine Iraani jalgpallikoondise kaitsja.
Klubikarjääri jooksul mängis ta Iraani klubides.
Rahvuskoondises debüteeris ta 21. aprillil 1997, kui kohtuti Keenia koondisega. Koondises mängis ta 74 korda ja lõi 5 väravat.
Ta oli Iraani koondise koosseisus 2006. aasta maailmameistrivõistlustel Saksamaal, kus ta lõi meeskonna esimese värava Mehhiko vastu mängides (Iraan siiski kaotas mängu 1:3).
Pärast mängijakarjääri lõppu on ta tegutsenud treenerina. Ta on juhendanud erinevaid Iraani klubisid.

Isiklikku

Yaḩyá Gol-Moḩammadī on 178 cm pikk ja kaalub 76 kg.
Veega

Veega (tähistatud ka kui Alpha Lyrae) on Lüüra tähtkuju heledaim täht, mis on tähistaevas heleduselt viies ning põhjataevas Arcturuse järel heleduselt teine. Veega asub Päikesest 25 valgusaasta kaugusel ning koos Arcturuse ja Siiriusega on need Päikese naabruskonna ühed heledaimad tähed.
Veega on üks esimesi tähti, mida on pildistatud ja uuritud selle spektrit ning see on esimene täht, mille kaugus on kindlaks tehtud.
Anna Kalamees

Anna Kalamees (neiuna Anna Sink; 23. september 1900 Kabala vald – 12. detsember 1992 Tallinn) oli eesti kopsuarst.
Ta lõpetas Eesti Aleksandrikooli ja aastal 1921 Viljandi eesti haridusseltsi tütarlaste gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1921–1928 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, lõpetades selle arsti astmega.
Aastal 1928 alustas ta tööd Tartu tiisikuse vastu võitlemise seltsi tiisikuse nõuandlas. Aastal 1931 valiti ta 30 soovija hulgast Taheva laste tuberkuloosisanatooriumi arstiks, kus töötas pikka aega, vahepeal täiendades end stomatoloogia alal Viinis. Aastal 1940 sai ta koha Tallinna nakkushaiglas dr. Karl Kauri assistendina. Sama aasta lõpul asus ta tööle tuberkuloosihaigla juhatajana Turba tänaval ja samal ajal ka väikelaste tuberkuloosi sanatooriumis Hiiul. 
Aastal 1941 evakueerus ta Nõukogude Liidu tagalasse, kust tuli tagasi aastal 1944, asudes taas tööle Hiiule, kus töötas aastani 1946. Aastal 1949 täiendas ta end tuberkuloosi alal ja sai aastal 1950 Nõmme laste kopsutuberkuloosi sanatooriumi peaarstiks ja samas ka röntgenoloogiks. Aastal 1972 sai ta Tallinna vabariikliku tuberkuloosidispanseri statsionaari arstiks, kus töötas kuni pensionile (ta töötas 80. eluaastani) siirdumiseni. Ta oli aktiivne ftisiaatrite seltsi liige.
Ta suri 12. detsembril 1992 Tallinnas ja ta maeti 16. detsembril 1992 Metsakalmistule.

Isiklikku

Tema abikaasa dr. Heinrich (Henn) Kalamees oli samuti arst. Tema vend Peeter Sink oli eesti maalikunstnik, luuletaja, kultuuri- ja usutegelane; vennapoeg Tunne Kelam on poliitik, vennapoeg Kuldar Sink oli eesti helilooja ja flöödimängija.
Käru (Väike-Maarja)

Ajalugu

Vanadel kaartidel on praeguse Käru (18. sajandil Kerro) küla põhjaosas Luusika bussipeatuse juurde märgitud küla nimega Tuulivere (Tulifer). Tuulivere ja Käru vahel Pedja jõel oli vesiveski. Vesiveski oli ka Pallasveres (Pallastfer) ja Kõrveonga (18. sajandil Onge) külas (tänapäeval Imukveres). Kõik loetletud veskid on Pedja jõel, Imukvere jõel veskeid märgitud ei ole. Imukvere saeveski asus Pedja jõel.
Tuulivere ja Käru vahelises veskikohas tegutseb Käruveski kalakasvandus. Pedja jõel on esinenud ka veevaeseid aastaid.
Käru külas Juhan Kuke sünnikohas on mälestuskivi. Käru küla kuulus Salla valda.

Endised mõisahooned

Küla territooriumile jäävad Käru mõis (Kerro) ja Härma mõis (Hermannshof). Mõisate peahooned on hävinud kuid säilinud on mitmeid kõrvalhooneid.
Ptychophis

Levila

Need maod elavad Lõuna-Ameerikas - Brasiilias: Santa Catarina, Paraná ja Rio Grande do Suli osariigis.
Skulte

Ajalugu

Skulte oli Liivimaal Skulte kihelkonna keskus, sealne aastail 1754-1757 valminud luteri kirik on arhitektuurimälestisena muinsuskaitse all. Suurem asula tekkis sinna siiski alles XX sajandi kolmekümnendatel aastatel, pärast seda, kui Skulte mõisa maad olid taludeks jagatud. Aastal 1934 valmis küla läbiv raudtee, millel avati Skulte raudteepeatus.
Karboksüülhapped

Karboksüülhapped on orgaanilises keemias happed, mis sisaldavad karboksüülrühma (COOH).

Liigitus

Sõltuvalt karboksüülrühmade arvust eristatakse ühealuselisi (näiteks  metaanhape), mitmealuselisi (näiteks oblik- ehk etaandihape) ja aromaatseid (näiteks bensoehape) karboksüülhappeid. Kõrgemaid ühealuselisi karboksüülhappeid, mille süsivesinikradikaalis on 4–20 süsiniku aatomit, nimetatakse rasvhapeteks.

Füüsikalised omadused

Karboksüülhapete füüsikalised omadused on tingitud nende molekulide võimest moodustada tugevaid vesiniksidemeid. Sel põhjusel on neil ka kõrge keemistemperatuur ning normaaltingimustel on nad  vedelad või tahked. Süsinikuahela pikenedes väheneb nende tihedus ja lahustuvus vees.
Madalamad karboksüülhapped on terava lõhnaga värvuseta vedelikud, mis segunevad veega igas vahekorras. Kõrgemad karboksüülhapped on tahked ja vees lahustumatud.
Nürnbergi protsess

Kohtuprotsessi eelnõu

2. jaanuaril 2006 avaldas Briti Sõjaministeerium Teise maailmasõja aegsed paberid, mis kinnitasid, et juba 1942. aasta detsembris alustati "ettevalmistusi" Saksa liidrite karistamiseks. 1943. aastal pakkus Teherani konverentsil Jossif Stalin välja, et tuleks hukata 50 000 – 100 000 Saksa ametnikku, muu hulgas olevat Franklin D. Roosevelt naljatlenud, et 49 000 piisaks. Säärastele suurtele tapatalgutele pani veto aga Winston Churchill, kes arvas, et sõdureid, kes oma kodumaa eest on võidelnud, ei tohi külmavereliselt tappa. 
Kuigi sõja lõpu saatus oli juba enne 1945. aastat kindel, hakati protsessist reaalselt mõtlema pärast Saksa kapitulatsiooni 8. mail. Viimaseks tõkkeks jäi veel Jaapani kui Saksa liitlase lämmatamine, mis tuumapommide kasutuselevõtuga ka kiiresti õnnestus.

Kohtuprotsess

Protsessi legaliseerimiseks võeti 8. augustil 1945 vastu Rahvusvahelise Sõjatribunali Harta, kus oli kirjas, et teljeriikide sõjakriminaale tuleb karistada. Hartas oli välja valitud 200 Saksa riigi-, majandus- ja sõjandustegelast, kellest 24 üle mõisteti kohut Nürnbergis. Umbes 1600 kurjategija üle mõisteti kohut tavaliste kohtuseaduste kohaselt.

Kohtuotsuse kokkuvõte

24 süüdistatavast 2 surid enne kohtuprotsessi lõppu, 12-le määrati poomissurm, 7-le vanglakaristus 10 aastast kuni eluaegseni ning 3 mõisteti õigeks. NSV Liidu esindaja ei nõustunud kolme õigeksmõistva otsuse ja Rudolf Hessile määratud karistusega.
Surmamõistetud poodi 16. oktoobril 1946, kasutades tavapärast lühikest poomisnööri pika nööri asemel. Kuigi Prantsuse kohtunikud soovitasid surma mõistetuid maha lasta, nagu oli kirjas sõjaväe-eeskirjades, siis Ühendriikide ja Nõukogude kohtunikud olid kindlalt poomise poolt, kuna nende arvates olid karistatavad üle astunud sõjaväelase eetikast ning polnud väärt lihtsalt mahalaskmist. Süüalused, kelle kohtuotsuseks oli vangikaristus, toimetati 1947. aastal Spandau vanglasse, kus mitmed neist vabastati ennetähtaegselt. Organisatsioonidest, keda kohtuväliselt süüdistati, leiti, et need ei olnud kriminaalsed – seega mõisteti nad õigeks.

Filmid

Nürnbergi kohtuprotsessist on loodud ka mitmeid dokumentaal- ja mängufilme. Nimekamad neist on Yves Simoneau’ lavastatud 2000. aasta telefilm "Nuremberg" ("Nürnberg"), mis oli nomineeritud viiele Emmyle (võites neist kaks) ja kolmele Kuldgloobusele, ning 1961. aasta film "Judgment at Nuremberg" ("Nürnbergi kohtuotsus"), mis muu hulgas võitis 2 Oscarit.
Liguuria vabariik

Annekteerimine

1805. aasta juunis annekteeriti piirkond Prantsusmaa poolt ning selle territooriumist sai kolm departemangu: Apennins, Gênes ja Montenotte. Pärast Napoleoni valitsemisaja lõppu taastati vabariik 1814. aastal ajavahemikuks 28. aprillist 28. juulini.
Viini kongressi (1814–1815) järel anti piirkond Sardiinia kuningriigile ja riik annekteeriti 3. jaanuaril 1815.
Hella Tiiu Oinas-Mikiver-Hallik

Isiklikku

Hella Tiiu Oinas-Mikiver-Hallik oli Alma Ostra-Oinase ja Aleksander Oinase vanim tütar. Hüüdnimeks Tii (kolmas õde Aino-Liis kandis hüüdnime Tipa).
Elo Tuglas oli tema tädi (isa õde). Tartu õppides elas ta Tuglaste juures.
Tema esimeseks abikaasaks oli Ilmar Mikiver, teiseks Arno Hallik (1920–1978).
Asi iseeneses

Asi iseeneses (saksa Ding an sich) on Immanuel Kanti termin, viitamaks reaalsusele, mida subjekt ei suuda tunnetada (tunnetatavat nimetas Kant terminiga asi meie jaoks (saksa Ding für uns)). 
Kant väitis, et on olemas objektiivne maailm, "asi iseeneses", kuid me ei saa selle kohta midagi väita. See asi iseeneses mõjutab meie meeleelundeid ja tekitab aistinguid, mille tulemusena tekib "asi meie jaoks" (saksa Ding für uns). Tunnetada saabki ainult nähtumusi, nii nagu nad meile meie meeleelundite läbi on antud, asjad iseeneses on põhimõtteliselt tunnetamatud. Näiteks me tajume maailma ajas ja ruumis, kuid tegelikult on see meie mõistuse iseärasus, et me maailma sellisena tajume. Aeg ja ruum on tunnetuse vormid – maailm (asi iseeneses) ei eksisteeri ei ajas ega ruumis. Seda, millest Kant kõneles, nimetatakse filosoofia skandaaliks: keegi ei ole suutnud näidata, kuidas teadmine välismaailma asjade kohta tuleneb meeltega saadud andmetest. Keegi pole suutnud seda probleemi lahendada.
Soome muinasusund

Soome muinasusund on soomlaste ja karjalaste usund, mis eksisteeris enne kristluse vastuvõtmist ning säilis osalt ka pärast seda.
Hilisema aja soome kohalikku usku nimetatakse soome rahvausundiks. Selles on segunenud kristluse ja paganliku (eelkristliku ja kristlusekõrvase) usundi elemendid. Soome keskaegsele ja hilisemalegi rahvausule on iseloomulik, et on austatud nii kristlikku Jumalat ja pühakuid kui ka kohalikke soome jumalusi ja haldjaid.
Tööstusspionaaž

Näited

Leedust saadeti 2002. aastal välja tööstusspionaažis süüdistatud Venemaa kodanik Andrei Kubatšov, kes kogus lubamatute meetoditega teavet riigi energeetikaettevõtete, sh erastamisele kuuluvate ettevõtete kohta. Kubatšovil oli pass Hollandi kodaniku Andreo Homeilovi nimele ja ta esitles ennast kord ühe, kord teise nime all. Leedu energeetikaettevõtted olid Venemaa ettevõtete, sh Jukose, Lukoili ja Gazpromi huviorbiidis.
2010. aastal karistati Skandinaavia suurimat lennufirmat SAS aastatel 2002–2004 oma konkurendi, lennufirma Norwegiani kohta konfidentsiaalse informatsiooni kogumise eest (lubamatul viisil Norwegiani kohta Amadeusi registreerimissüsteemi kaudu saadud teavet hankides ning ühelt reisifirma ametnikult Norwegiani ärisaladuste hankimine).
Jõgeva põllumeeste konvent

Jõgeva põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Jõgeva linnas.
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Vaimastvere, Jõgeva, Kuremaa, Laiuse ja Sadala vald.
Konvendi esimees: Jaan Järve.
Juhatuse liikmed: Martin Lõoke ja Karl Tiimann.
Konvendi poolt valitud Põllutöökoja liige: Johannes Isotamm.
Konvendi liikmed: Johannes Amjärv, Franz Alekand, Otto Kask, Jaan Kurrik, Eduard Laanemäe, Johannes Paju, Jaan Pärg, Vidrik Pärlin, Emil Sarapuu, Jüri Tamm, Aleksander Tross, Artur Vask (valitud seltskondlikkude organisatsioonide poolt), Karl Roomet (ühistegeliste asutuste poolt), Marta Riives (maanaiste poolt).
Konvendi piirkonnas oli 1936. aastal 2009 talu, valimisõiguslikke majapidajaid 1733, nendel kokku 128 978 puhaskasurubla.
Talundite rahvastik kokku 10 208 inimest, kellest talupidajate perekonnaliikmeid 8374 ja töölisi 1834.
Maad oli konvendi piirkonna taludel 52 679 hektarit.
Lehmade arv ca 8454.
Tjuštja

Tjuštja (ersa keeles Тюштя, mokša keeles Тюштень Tjušten) on mordvalaste müütiline rahvuskangelane, kes esineb eelkõige Volga idakalda mokšade ja ersade vägilaslauludes.
Tjuštja on kunagise vabadusvõitluse sümbol vene vallutajate vastu.
Ta on oluline tegelane mordvalaste eeposes "Mastorava", kus ta valiti rahva poolt valitsema mokšade üle. Tjuštja olevat ühendanud kõik mokša, ersa ja meštšera hõimud üheks liiduks või riigiks, tema valitsemise ajal olevat Mordvamaa ulatunud Dneprist Volgani ja Oka jõest Musta mereni. Ta vägitegudest räägib eepose kolmas osa "Kuningas Tjuštja ajastu".
Mordva põlisusundis on ta tuntud kui kuujumal, kõuejumala Pur'ginepazi ja maapealse neiu Litova poeg. Selline jumalik päritolu olevat olnud mordva valitsejate seas levinud. Mõnede muistendite kohaselt oli Tjuštja vürst Pureši poeg.
Ersad ja mokšad uskusid, et kui rahvas hädas on, tuleb puhuda Toorama pasunat, siis tulevat Tjuštja muistsest iseseisvusajast "koju tagasi" ja päästab oma rahva.
Tjuštja on inspireerinud palju mordva kirjanikke, luuletajaid ja kunstnikke. Mordva folkansambel Toorama on Tjuštjast teinud ka laulu.
August Mühlberg

August Mühlberg (sündinud aastal 1888 Kabala vallas – ?)
Ta oli tööline ja poliitik, Töörahva Ühise Väerinna liige. Sai 9. aprillil 1924 II Riigikogu liikmeks (Oskar Sepre asemel). Tagandati Riigikogust 17. mail 1924, teda asendas Johannes Sillenberg. Mühlbergi edasine saatus on teadmata.
Alpitaimed

Alpitaimed on kõrgmäestiku alpiinse vööndi taimed.
Alpitaimed on kohanenud äärmuslike kasvuoludega (madal temperatuur, tugev tuul jms).
Paljud alpitaimed on tiheda karvastusega padjandtaimed.
Mitmeid alpitaimi kasvatatakse nende suurte õite ja hõbedase karvastuse pärast kiviktaimlates.
Sérgio Paulinho

Sérgio Paulinho [s'eržiu paul'inju] (sündinud 26. märtsil 1980) on portugali jalgrattasportlane. Ta võitis 2004. aasta suveolümpiamängudel meeste grupisõidus hõbemedali.
Ta on profijalgrattur 2002. aastast. Ta oli algul meeskonnas ASC-Vila do Conde, 2004. aastast meeskonnas L.A. Pecol.
2004. aastal tuli ta Portugali meistriks eraldistardiga sõidus. Samal aastal võitis ta Portugali tuuril (Volta a Portugal) kaks etappi.
Ellex

Ellex on Baltimaades tegutsev advokaadibüroode grupp. 
Gruppi kuuluvad Eestis tegutsev Ellex Raidla, Lätis tegutsev Ellex Klavins ja Leedus tegutsev Ellex Valiunas.
Enne Ellexi moodustamist tegutseti Eestis nime Raidla Lejins & Norcous all ning Lätis ja Leedus nimega Lawin.
Seisuga 2017 töötas Ellexis 278 inimest, seejuures Eestis 53 inimest.
Ansbachi markkrahvkond

Ajalugu

Vürstkond loodi pärast Nürnbergi linnakrahvi Friedrich V surma 21. jaanuaril 1398, kui tema maad jaotati tema kahe poja vahel. Noorem poeg Friedrich VI sai Ansbachi ja vanem poeg Johann III sai Bayreuthi. Pärast Johann III surma 11. juunil 1420 taasühendati kaks vürstkonda Friedrich VI alla, kellest oli aastal 1415 saanud Brandenburgi kuurvürst Friedrich I.
Pärast Friedrich I surma 21. septembril 1440 jaotati tema territooriumid tema poegade vahel; Johann sai Bayreuthi vürstkonna (Brandenburg-Kulmbach), Friedrich sai Brandenburgi ja Albrecht sai Ansbachi. Pärast seda valitses Ansbachi Hohenzollernite kõrvalharu ja valitsejaid kutsuti tavaliselt Brandenburg-Ansbachi markkrahvideks.
2. detsembril 1791 müüs Ansbachi valitsev vürst ja markkrahv Karl Alexander, kes oli ka Bayreuthi valitseja, oma vürstkondade suveräänsuse Preisimaa kuningale, Friedrich Wilhelm II-le. Markkrahv oli keskealine ja lastetu ning Friedrich Wilhelm oli tema sugulane ja Hohenzollernite pea. Markkrahv kolis koos oma inglannast teise naisega Inglismaale. Ansbach annekteeriti ametlikult 28. jaanuaril 1792.
Herbaarium

Herbaarium on kuivatatud taimede, vetikate või seente (fungaarium) teaduslik või õppeotstarbeline kollektsioon, mille ülesandeks neid säilitada äratuntaval ja vaadeldaval viisil. Herbaariumiks nimetatakse ka asutust või ruumi, kus neid kollektsioone hoitakse.

Herbaarium kui teaduslik taimekogu

Herbaariumi arvestuslik ühik on herbaarleht, st ühele paberile monteeritud, ühest kohast ja ühel ajal kogutud samast taksonist taimi, sammalde puhul samblaümbrik. 
Soontaimede herbaariumis on taimed kuivatatud pressitult ning tavaliselt kinnitatud aluspaberile. Sammalde, samblike ja seente herbaariumides kasutatakse hoidmiseks paberist kotte. 
Iga herbaarlehe või samblakoti juurde kuulub etikett, millel on andmed eksemplari kogumiskoha, kogumisaja, koguja ja määramistulemuse kohta.
Eesti peamine teaduslik herbaarium on Maaülikooli botaanika osakonnas. Selle alusel koostati 11-köiteline Eesti NSV floora ning rida taimemäärajaid.
Tartu Ülikooli botaanikaaias asub suur õppeherbaarium.
Botaanik ja taimegeograaf Liivia Laasimer on iseloomustanud kuivatatud taimede kogusid teaduse ja ühtlasi terve kultuuri varasalvena: "Herbaariumidel on hindamatu teaduslik väärtus: nad on võrreldavad arhiivimaterjalidega, mille uurimisel võib ka sajandite pärast teha uusi teaduslikke avastusi või korrigeerida varasemaid tõekspidamisi. Herbaariumidest võib leida nii mõndagi unikaalset, eriti praegusel ajal, mil looduslikud taimekooslused, kust võiks saada täiendavat materjali, järk-järgult kaovad. /---/ Mingi taimerühma uurija peab sageli läbi töötama materjali mitmete teiste maade herbaariumides".

Herbaariumi mõiste

Sõna pärineb ladina keelest ja herba tähendab 'rohtu' ja herbarius liitsõnades 'rohu-' või 'taime-'. 
Kitsamas mõistes on herbaarium kuivatatud, pressitud ja ülevaatlikult korraldatud teaduslik taimekogu või õppekogu. Laiemas mõistes on herbaarium asutus või ruum, kus taimekogu hoitakse ja kasutatakse. 
Keskajal nimetati herbaariumiks taimeraamatut, milles käsitleti ravim- ja kasulikke taimi.  Raamatukujuline herbaarium vahetus ka tänapäeval kasutatavate lahtiste herbaarlehtede vastu 18. sajandil. Eesti vanimad säilinud herbaarlehed pärinevad 18. sajandi teisest poolest Friedrich Simon Morgensterni herbaariumist, mida säilitatakse Tartu ülikooli loodusmuuseumi botaanika-ja mükoloogiamuuseumis.
Haldi nina

Haldi nina on maanina Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Haldi külas. Ninast põhja jääb Mänspe lõugas ja lõunasse Haldi lõugas. Nina tipus asus Nõukogude piirivalve vaatluspunkt.
Jüri Rumm (film 1994)

Süžee

Filmi tegevus toimub 1880. aastate lõpus. Peategelaseks on romantiseeritud hobusevaras ja röövel Jüri Rumm.

Varia

Filmis esineb mitmeid tahtlikke anakronisme. Nii on tegelaste hulgas filmi tegevusajast aastakümneid varem elanud prohvet Järve Jaan ja krahv Peter von Manteuffel.
Kurt Forstreuter

Kurt Hermann Forstreuter (8. veebruar 1897 Weedern, Ida-Preisimaa – 28. veebruar1979 Göttingen) oli Saksamaa ajaloolane, kes uuris peamiselt Saksa ordu ja Ida-Euroopa ajalugu.
Forstreuter töötas Preisimaa arhiivis, kus tegeles peamiselt Saksa ordu valitsuse aegsete allikatega. Tema sule alt ilmusid raamatud nii Saksa ordu ja teiste Ida-Euroopa võimude suhete kohta kui ka orduriigi muutumisest vürstiriigiks.
Ulefoss

Ulefoss on Nome valla halduskeskus Norras Telemargi maakonnas. Selle elanike arv on 2669.
Viktor Jerofejev

Viktor Jerofejev (vene keeles Виктор Владимирович Ерофеев; sündinud 19. septembril 1947) on vene romaanikirjanik, kirjanduskriitik ja kolumnist.

Eluloolist

Sündis Moskvas nõukogude diplomaadi Vladimir Jerofejevi pojana. Osa lapsepõlvest veetis Viktor koos vanematega Pariisis. Jerofejev lõpetas 1970. aastal Moskva Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna ja 1973. aastal aspirantuuri Maailmakirjanduse Instituudis. 1975. aastal kaitses ta väitekirja "Fjodor Dostojevski ja prantsuse eksistentsialism".

Jerofejev sai tuntuks 1970ndate alguses tänu ajakirjas Voprossõ Literaturõ avaldatud esseele markii de Sade'ist pealkirjaga "Markii de Sade, sadism ja XX sajand". 1979. aastal organiseeris ta samizdatis tsensuurivaba almanahhi "Metropol". Jerofejev heideti seepärast välja Kirjanike Liidust ja tema teoseid ei avaldatud Nõukogude Liidus kuni 1988. aastani, mil tuli võimule Mihhail Gorbatšov.

Viktor Jerofejev on peategelane 2012. aasta Soome dokumentaalfilmis "Venäjän vapain mies" / "Russian Libertine", režissöör Ari Matikainen.

Tunnustused

2013. aastal sai Viktor Jerofejev Prantsusmaa valitsuselt Auleegioni ordeni.

Isiklikku

Tema isa Vladimir Jerofejev (1920–2011) oli nõukogude diplomaat, ema Galina Jerofejeva (1920–2012) oli tõlk, vend Andrei Jerofejev (sündinud 1956) on kunstiajaloolane ja näituste kuraator.
Pjotr Šuiski

Vürst Pjotr Ivanovitš Šuiski (vene Пётр Иванович Шуйский; surnud 26. jaanuar 1564) oli Ivan IV aegse Vene tsaaririigi vojevood, sõjaväelane, riigitegelane ja bojaar (1550. aastast).

Elulugu

Pjotr Šuiski sündis Ivan Vassiljevitš Šuiski (surnud 1542) pojana. Tema isa vend oli Liivimaa-Moskva sõjas väejuht Vassili Vassiljevitš Šuiski (surnud 1539).
Vene-Liivi sõja (1558–1561) ajal oli ta "Suure polgu" esimene vojevood, osales 1558. aasta suvel edukalt Vastseliina piiskopilinnuse vallutamisel ja Tartu piiramisel ja alistamisel, ning oli pärast Tartu piiskopkonna vallutamist, ka sealne asevalitseja (namestnik). Pärast edukat Tartu vallutamist osales ta ka Rakvere, Põltsamaa, Laiuse, Rõngu ja teiste linnuste vallutamisel. Seejärel, pärast vaherahu sõlmimist, läks ta Moskvasse, kus tsaar Ivan Julm talle saavutuste eest ohtralt kingitusi tegi. Pärast seda, kui liivimaalased ordu koadjuutor Gotthard Kettleri juhtimisel olid üritanud venelastele vastulööki anda, kiirustas ta 1559. aastal tagasi Liivimaale. Koos vojevoodide, vürst Ivan Mstislavski, vürst Vassili Serebrjanõi (Obolenski) ja Andrei Kurbskiga, said nad 1560. aastal venelaste valdusse ka Eberhard von Syburgi juhtimise all olnud Aluliina ja Wilhelm Fürstenbergilt ka Liivi ordu võimsaima linnuse Viljandi. Hiljem piirasid nad pikalt ka Tallinna.
1563. aastast oli ta Polotski asevalitseja.
Ta hukkus 26. jaanuaril 1564 Liivi sõjas leedulaste ja venelaste vahelises Čašniki lahingus (leedu k. Ūlos mūšis) Ūla jõe (leedu k. Ūlos upė) ääres ja maeti Leedu suurhetmani Mikołaj Radziwiłł Musta (1515–1565) poolt Vilniusse.
Küti vald (Viru-Jaagupi kihelkond)

Küti vald (saksa keeles Gemeinde Kurküll) oli vald Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal.
Vallas sündisid Renate Kaasik, Ferdinand Kabe, Aksel Küngas.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Küti valla koosseisu, välja arvatud Meriküla mõisa järgi oleva maakoha nr. A-15 maa-ala, mis läks Assamalla valda, Inju-Meriküla mõisa järgi oleva Kruusiaugu nr. 16-a talu lahus-heinamaatüki ja Roela metskonna Küti metsandiku kvartaalide nr. 59–64 maa-alad, mis läksid Roela valda, ja Karkuse küla.