google/wiki40b huggingface dataset:
Marcellin Berthelot

Pierre Eugène Marcellin Berthelot (25. oktoober 1827 – 18. märts 1907) oli Prantsuse keemik, teadusajaloolane ja poliitik.
Berthelot' põhilised uurimisvaldkonnad olid orgaaniline keemia, termokeemia, agrokeemia ja keemia ajalugu. Tema järgi sai nime Berthelot' sool.
1900. aastast oli ta Prantsuse Akadeemia liige.
Rihmaratas

Rihmaratas on masinaelement, millel jookseb lõppematu lint ehk rihm. Rihmarattad valmistatakse kõige sagedamini malmvalust. Inertskoormuse vähendamiseks tehakse kiired rihmarattad kergsulamitest. Üksik- ja saritootmises kasutatakse ka terasest keevisrihmarattaid.

Rihmarataste töötlemine

Rihmarattad, mille välisläbimõõt on väiksem kui 350 mm, kujundatakse avadega või täiskettana (avad vähendavad massi ja hõlbustavad teisaldamist).
Rihmaratastel läbimõõduga üle 200 mm tehakse ketas kooniline, mis parandab gaaside eraldumist ratta valamisel. Vahel toetavad sellist lahendust ka konstruktsioonikaalutlused. Väikestel (välisläbimõõduga alla 350 mm) ja aeglastel rihmaratastel töödeldakse ainult ratta tööpind, pöia ja rummu otspinnad ning võlliava. Töötlemata jäävad pinnad kujundatakse mudeli paremaks vormist eraldamiseks valukalletega.
Väikesed kiired rihmarattad töödeldakse tasakaalustamise huvides üleni. Sel juhul kujundatakse rummu välis- ja pöia sisepind silindrilistena.

Rihmarataste arvutusläbimõõt

Rihmarataste arvutusläbimõõdud valitakse standardreast: 63, 71 ,80, 90, 100, 112, 125, 140, 160, 180, 200, 224, 250, 280, 315, 355, 400, 450, 500 mm.
Üksikkiilrihmarataste puhul kehtib seos da = de - 2b.
Mitmikkiilrihmarataste puhul kehtib seos da = de - b,
kus da on rihmaratta arvutuslik läbimõõt, de on rihmaratta välisläbimõõt ja b on rihma suurim laius.

Rihmarataste tasakaalustamine

Rihmaratas tasakaalustatakse tavaliselt aukude puurimisega otspinnale.

Rihmarataste istamine

Rihmaratas istatakse võlli silinder- või koonuspinnale. Pöördemomendi ülekandmiseks kasutatakse liist- või hammasliidet. Rihmade pealepaneku ja vahetamise hõlbustamiseks paigutatakse rihmarattad võlli otsale tavaliselt konsoolselt. Võlli konsoolotsale kinnitatud rihmaratta pöid tuleb paindemomendi vähendamiseks viia laagrile võimalikult lähedale.

Projekteerimine

Kui rihmade pingutusjõust tekitatud paindemoment deformeerib võlli liigselt, konstrueeritakse rihmaratta laagerdus nii, et rihmade pingutusjõud võllile ei kandu. Selleks toetatakse rihmaratas omaette kandurile.
Interpunktsioon

Interpunktsioon ehk punktuatsioon ehk kirjavahemärgistus ehk vahemärgistus  on kirjavahemärkide kasutamine.
Interpunktsiooniks nimetatakse ka kirjavahemärkide süsteemi mingis kirjasüsteemis.

Ajalugu

Vanim ürik, mis kasutab interpunktsiooni, on Meša steel, kus sõnade vahel on punktid ning mõttelõikude vahel horisontaaljooned.
Vanakreeka kirjades on sõnade vahel vertikaaljoon, üks, kaks või kolm punkti ülestikku.
Vanarooma raidkirjades on interpunktsioon sagedasem: punktidega eraldatakse sõnu, rea lõpus aga punkti ei ole.
7. sajandil tekivad teised süsteemid, mille ehitus on siiski samalaadne. Karolingide ajal kasutati eraldusmärgina punkti, peale selle oli aga juba kasutusel kriips (virgula). Sellise interpunktsiooni võtsid üles hilisema keskaja trükkalid ning kasutasid seda ilma üheselt mõistetavate reegliteta.
Kostivere maastikukaitseala

Kostivere maastikukaitseala on maastikukaitseala Harju maakonnas Jõelähtme vallas. Kaitseala pindala on 97 ha. 
Kaitseala on moodustatud 1957. aastal, et kaitsta karstivormide poolest rikast maastikku. Tänapäevane maastikukaitseala moodustati aastal 1999.
Kaitseala maastik on Põhja-Eesti lavamaale tüüpiline hajaasustusega paetasandik, millel asub Kostivere karstiala. Pikaajalise inimtegevuse mõjul on sinna kujunenud alvarid. Kaitsealustest liikidest kasvavad seal Alpi nurmikas (Poa alpina) ja aasnelk (Dianthus superbus).
Elva linnapea

Elva linnapea on Elva linnavalitsuse juht.
Elvat on ajaloos peale linnapeade juhtinud ka alevivanemad ja täitevkomitee esimehed.
Lübecki Arnold

Lübecki Arnold (saksa keeles Arnold von Lübeck; surnud umbes 1212) oli vaimulik ja kroonik. Ta oli Lübecki Püha Johannese kloostri (saksa keeles St.-Johannis-Kloster) abt. 1171-1209 täiendas ta kroonikat "Chronica Slavorum".
Võtikvere mõis

Võtikvere mõis (saksa keeles Wottigfer) oli Tähkvere mõisa kõrvalmõis Torma kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Jõgeva maakonda Jõgeva valda.
Arvatakse, et Võtikvere mõis oli olemas juba 16. sajandil, kui ta kuulus Laiuse ordulinnuse valdusse. Hiljem sai Võtikvere mõisast Tähkvere kõrvalmõis.
Wheeleri maakond (Georgia)

Ajalugu

Maakond moodustati 1912. aastal.
Piesoandur

Kasutusvaldkonnad

Piesoelektrilised andurid on mitmekülgsed tööriistad. Neid kasutatakse mõõtmiste tegemiseks paljudes tööstusharudes. Pierre avastas piesoelektrilise efekti aastal 1880, kuid alles 1950. aastail hakati tootma sellel põhinevaid tööstuses kasutatavaid sensoreid. Ajapikku on hakatud järjest enam sellel mõõtmismeetodil põhinevaid andureid kasutusele võtma.
Piesoelektrilisel efektil põhinevad materjalid pole tundlikud radiatsioonile ja elektromagnetväljale, mis võimaldab mõõtmisi teha väga rasketes oludes. Mõned andurimaterjalid on stabiilsed väga kõrgetel temperatuuridel, kuni 1000 °C.
Piesoelektrilisi materjale saab kasutada elektromehaaniliste muundurite, nagu piesoelektriliste resonaatorite, mikrofonide, valjuhääldiite ja mitmesuguse otstarbega andurite valmistamiseks.
Piesoelektrilisi sensoreid saab kasutada isegi lõhnade tuvastamiseks ning arvuti poolt juhitud elektroonika suurendab selliste sensorite kasutusvaldkondi märkimisväärselt.
Piesoelektrilise sensori põhimõte leiab rakendust ka looduses. Luudes asetsev kollageen on piesoelektriline materjal ja arvatakse olevat bioloogiline jõusensor.

Tööpõhimõte

Kui piesoelektrilisest materjalist lõigatud plaati mehaaniliselt koormata, siis see polariseerub ning selle pinnal tekivad rakendatud jõuga võrdelised elektrilaengud ja vastaspindade vahel elektripinge. Koormuse eemaldamisel polarisatsioon ja laengud kaovad. Seda nähtust nimetatakse piesoelektriliseks päriefektiks. Kui selline plaat asetada elektrivälja, tekib temas mehaaniline pinge või muutuvad geomeetrilised mõõtmed. Seda nimetatakse piesoelektriliseks pöördefektiks.
Kuna piesoandurid põhinevad dielektrilistel materjalidel, siis on nende sisetakistus suur, millele vastavalt peab ka mõõteahela sisendtakistus olema väga suur, et tagada piisav mõõtetäpsus. Piesoandurite minimaalne talitlussagedus võib olla üsna madal, 1...0,5 Hz. Staatiliste jõudude mõõtmiseks kasutatakse nn piesotrafosid.
Jacob Maris

Jacob Maris (25. august 1838 – 7. august 1899 Karlovy Vary) oli Hollandi maalikunstnik, realismi esindaja.
Kuulus Haagi Kooli nimelisse kunstnike rühmitusse.
Markku Reimaa

Markku Enok Antero Reimaa (sündinud 14. mail 1943 Turus) on Soome diplomaat.
Markku Reimaa õppis Helsingi Ülikoolis politoloogiat ja ajalugu; sai doktorikraadi 1979. aastal.
Alates 1970. aastast on ta olnud Soome välisministeeriumi teenistuses. Markku Reimaa on muu hulgas olnud Soome alaline esindaja Viinis OSCE juures ning Genfi desarmeerimiskonverentsi juures.
Vermikompost

Vermikompostiks ehk biohuumuseks nimetatakse punaste vihmausside ehk sõnnikuusside toodetud bioväetist. Vermikompostimine on üks viis majapidamisjääkide kompostimiseks.

Sõnnikuusside ja vihmausside liigid

Uurijad on eristanud üle 7000 vihmaussi liigi rohkem kui 20 perekonnast vihmauslaste sugukonnas. Kõigi nende kasutamine vermikompostimiseks ei ole võimalik, sest kompostimise keskkond on väga toitaineterikas. Sõnnikuussid aga ei taha elada tavalises toitainetevaeses mullas. Vermikompostimiseks sobivad liigid on Eisenia foetida ja Eisenia andrei.

Sõnnikuusside hankimine

Kõige odavam viis on kaevata neid sõnnikukomposti hunnikust või korjata maapinnale asetatud laua- või riidetükkide alt.
Üle Eesti leidub küllalt sõnnikuusside kasvatajaid, kelle käest on võimalik ussikesi osta. Samuti pakuvad neid lemmiklooma- ja kalanduspoed.
Ühe liitri mulla kohta peaks algul olema 50–70 ussi. Ussid jaksavad päevas jäätmeid süüa kuni poole iseenda kaalust, seega peaks jäätmete ja ussikeste suhe olema 1:2.

Paljunemine

Aastaga suureneb usside arv üle 1000 korra. Täiskasvanud usside munetud kookonitest arenevad 18–25 päevaga noored ussid, kes saavutavad suguküpsuse 8–12 nädalaga. Looduslikes oludes on paljunemine aeglasem. Pärast talveund munevad vihmaussid iga 5–7 päeva järel 2 nädala jooksul. Noored ussid saavutavad suguküpsuse alles sügiseks. Eluiga 4 aastat.
Soodsates tingimustes paljunevad ussid paari kuu jooksul mitu korda ja hoiavad oma arvukuse vastavalt toidu hulgale.
Ühel ussil on nii emas- kui isassugurakud, kuid järglaste saamiseks on vaja kahte ussi. Kookoniteperiood kestab paar nädalat, talvel kauem.

Vihmausside kunstlik paljundamine

Sellele tööle pani alusel ameerika arst Barret, kes 1946. aastal avaldas raamatu oma uurimistulemustest ning 1959. aastal patenteeris endaaretatud punase Kalifornia hübriidvihmaussi ja selle kasvatamise tehnoloogia. Üks hübriiduss annab aastas 500–1500 järglast, s.o 100 korda rohkem kui tavaline sõnnikuuss. Eluiga kuni 16 aastat.

Välistingimustes (õues) aiaprahi jaoks

Tuleks ehitada soojustatud kompostikast, et aktiivne kompostimine jätkuks ka talvel. Kasti ülapoolel peaksid olema õhutusavad ja all avad liigse vedeliku äravooluks.

Vermikomposti omadused

Sisaldab nii makro- kui ka mikroelemente, vitamiine, kasvuaineid (giberelliin, auksiin jt), antibiootikume, 18 aminohapet ja kasulikku mikrofloorat. Vermikompostis on enamik vajalikest toitaineelementidest taimedele kergesti omastataval kujul. Taimedele kasulike mikroorganismide sisaldus vermikompostis on ligi 100 korda suurem kui sõnnikus. Vermikompost suurendab saagikust ja lühendab vajalikku taimede kasvuaega.

Sõnnikuusside invasiivsus

Vermiusside nõuded elutingimuste osas on üsna erinevad võrreldes Eesti looduslike tingimustega, et vaevalt neil õnnestub siin mullas elavad liigid välja tõrjuda.

Mis juhtub, kui ussid väljuvad anumast?

Sõnnikuussidele ei meeldi valgus, seega pole vaja karta, et nad oma pesast välja roniksid ja mööda eluruume vingerdama hakkaksid.
Heinsch

Loodus

Küla paikneb Semois' jõe ülemjooksul.

Haldusajalugu

Enne valdade liitmist 1977 oli Heinsch Heinschi valla keskus.

Vaatamisväärsused

Külas on Heinschi Notre-Dame du Rosaire'i kirik.
Küla on säilitanud 19. sajandi Belgia Lorraine'ile iseloomulikke jooni. Küla keskus on püsinud 19. sajandist peaaegu muutumatuna.
Külas on lubjakivist pesula, 1798. aastast pärinev kodanikumaja, kus on peatunud Napoleon, ning tüüpilisi pikki lautasid.
November

Muud nimetused

Novembrit nimetatakse ka nimetustega sügisekuu, lumekuu, marukuu, mardikuu, kadrikuu.
Nicolas Pépé

Nicolas Pépé (sündinud 29. mail 1995 Mantes-la-Jolie's) on Prantsusmaal sündinud Elevandiluuranniku jalgpallur, kes mängib ründaja või ääremängijaa Premier League'i klubis Arsenal ja Elevandiluuranniku jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri 2012. aastal Poitiers' meeskonnas. 2013. aastal liitus ta Angers'ga. 2014. aastal tegi ta debüüdi Prantsusmaa esiliigas Angers' meeskonnas. Hooajal 2015–16 mängis ta laenul Prantsusmaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Orléans. Hooajal 2016–17 mängis ta Angers'ga Prantsusmaa kõrgliigas.
2017. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Lille. Hooajal  2017–18 lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas 13 väravat. Hooajal 2018–19 lõi ta liigas 22 väravat ja oli sellega liigas resultatiivsuselt teine mängija. Hooajal 2018–19 valiti ta lisaks Prantsusmaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja parimaks Prantsusmaa kõrgliigas mängivaks Aafrika jalgpalluriks.
2019. aasta augustis liitus ta Arsenaliga. Üleminekusumma oli 79 miljonit eurot (72 miljonit naelsterlingit), mis oli Arsenali läbi aegade kalleim ost.
Debüüdi Elevandiluuranniku jalgpallikoondises tegi Pépé 15. novembril 2016 sõprusmängus Prantsusmaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 24. märtsil 2018 sõprusmängus Togo vastu.
Silvia Laidla

Silvia Laidla (kuni 1935 Lazarus; 20. oktoober 1927 Valga – 3. mai 2012 Tallinn) oli eesti näitleja.
Silvia Laidla lõpetas aastal 1946 Türi Keskkooli ja 1953. aastal Moskvas Lunatšarski-nimelise Riikliku Teatrikunstiinstituudi (GITIS) eesti stuudio. Eesti kursuslasi oli kokku 25, nende seas Ita Ever, Karin Sepre, Ellu Puudist, Virve Aruoja, Virve Kiple, Kaljo Kiisk, Arvo Kruusement jpt.
Aastail 1953–1966 töötas ta Eesti Draamateatris, 1966–1983 Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris, 1983–1992 taas Eesti Draamateatris, hiljem osales lavastustes VAT Teatris ja Salong-Teatris. Silvia Laidla on mänginud filmides ("Tädi Rose") ja telelavastuses, muu hulgas lavastuses "Kolm rubiini", telesarjas "Õnne 13" (Erna Sumberg) ja lastelavastuses "Džuudopoisid" (õppealajuhataja Aliide Kask). Silvia Laidla viimaseks tööks näitlejana jäi huumorirubriik "Hää takt" Vikerraadios (kevadel 2012).

Isiklikku

Silvia Laidla oli abielus Silver Annikoga, hiljem advokaat Jakov Lurjega.
Uudeküla-Tamsalu vald

Uudeküla-Tamsalu vald (saksa keeles Udenküll und Tamsal) oli vald Järvamaal Ambla kihelkonnas.
Vald eksisteeris aastatel 1866–1892 ja siis liideti see Koigi vallaga.
Valla alal asusid Uudeküla ja Tamsalu mõis.
Maarja Värv

Maarja Värv (sündinud 2. juulil 1985 Tartus) on Eesti spordiajakirjanik.
Ta lõpetas Miina Härma Gümnaasiumi ning on õppinud Tartu ülikoolis ajakirjandust
. 
2005. aastal oli ta Eesti Päevalehe suvereporter, 2006 ajakirja Sport+ reporter, 2006–2013 Postimehe spordireporter. 2013. aasta maist on ta Eesti Rahvusringhäälingu spordiportaali vastutav toimetaja.
Ta on mitme spordiraamatu (nt "Torino 2006. XX taliolümpiamängud" (ilmus 2006), "Šotši 2014. XXII taliolümpiamängud" (ilmus 2014)) kaasautor.
Tagatisfond

Tagatisfond on aastast 2002 tegutsev Eesti fond. Fondi eesmärk on muu hulgas hoiustajate, investorite ja kohustusliku pensionifondi osakuomanike (rahaliste) vahendite kaitse.
Fond on 1998 asutatud Hoiuste Tagamise Fondi õigusjärglane. Tagatisfond asutati 1. juulil 2002 tagatisfondi seadusega.
Worthi maakond (Missouri)

Ajalugu

Maakond moodustati 1861. aastal.
Žagarė

Ajalugu

Žagarėt on esimest korda mainitud aastal 1254, toona asus seal semgalite küla Sagera. XIII sajandil rajati selle juurde ka Raktuvė või Raktė linnus, mida on mainitud aastail 1272–1289. Samale linnamäele püstitas oma linnuse ka Liivi ordu, mis seisis seal XIII–XIV sajandil. Aastal 1289 rüüstasid küla ristisõdijad, kes saabusid maha suruma semgalite ülestõusu.
Žagarė mõisa on esimest korda mainitud aastal 1490. Aastal 1495 rajati selle juurde turuplats, aga aasta 1499 kirik. XVI sajandi alguses rajati asula ka Svēte jõe vasakule kaldale, aastal 1547 sai sellest Naujoji Žagarė nime kandvast asulast alev. Aastal 1623 ehitati kirik ka sinna. Mõisa juures olnud asulast sai samuti alev, mis hakkas kandma nime Senoji Žagarė, seal asus tollipunkt.
XVII sajandi keskel sai seal alguse Barbora Žagarietė kultus. Alevid said Põhjasõja ajal kannatada. 13. juulil 1769 sai alevite ümbruses alguse kõigi aegade suurim talupoegade ülestõus Leedu territooriumil. XIX sajandil ühendati alevid üheks asulaks. XX sajandi alguses rajas kohalik mõisnik alevisse seebivabriku.
Linna vana saksakeelne nimetus on Schagarren, kasutusel on olnud ka nimekuju Szagarren.
Žagarė on linn 1924. aastast. Aastal 1925 hakkas seal tegutsema meierei ja valmistati juustu. 
Žagarės oli ka suur juutide kogukond. Teise maailmasõja ajal asutati sealsesse getosse juute ka Šiauliaist. 2. oktoobril 1941 sealsed juudid surmati.
Linn oli aastal 2015 Leedu kultuuripealinnaks.
Peter Sellers

Tunnustus

Kolmel korral on Peter Sellers kandideerinud Oscari ning viiel Kuldgloobuse nominatsioonile. 1980. aastal võitis Sellers parima muusika- või komöödiafilmi meesnäitleja kuldgloobuse rolli eest filmis "Telekamees".
Dagnija Zigmonte

Dagnija Zigmonte (7. juuni 1931 Riia – 24. veebruar 1997 Riia) oli läti kirjanik.
Dagnija Zigmote oli pärit teenistuja perekonnast. 1939–1946 õppis ta Riia 45. Põhikoolis, 1950. aastal lõpetas ta Riia 3. Keskkooli. 1954. aastal lõpetas Dagnija Zigmote Riia Pedagoolilise Instituudi Keele ja kirjanduse teaduskonna saksa osakonna. Seejärel töötas ta ajakirjade Zvaigzne, Padomju Latvijas Sieviete, Liesma (1957–1960) toimetustes. 1961–1962 oli Zigmonte Läti Draamateatri kirjandusala juhataja. Alates 1962. aasta septembris tegeles ta põhiliselt kirjandusliku tööga.
Dagnija Zigmote on kirjutanud palju romaane ja jutustusi. Tema 1960. aastal ilmunud romaan "Jūras vārti" on 1966. aastal ilmunud eestikeelses tõlkes ("Mere väravad").
Õlilind

Õlilind ehk guahaaro või guatšaaro (Steatornis caripensis) on öösorriliste seltsi õlilindlaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Õlilinnud elavad Lõuna-Ameerikas. Nad pesitsevad koobastes kolooniatena.
Õlilinnud on aktiivsed öösel ja kasutavad kajalokatsiooni.
Lamba-aruhein

Kirjeldus

Lamba-aruheina pööris on kuni 3–7 cm pikk, enne ja pärast õitsemist kokku tõmbunud. Pähikud 4–7 mm pikad, 3–6 õiega, lillakad või helerohelised. Välissõkla tipus 1–3 mm pikkune ohe. Lehed on lamba-aruheinal niitjad, peenikesed 0,35- 0,7 mm läbimõõduga, välispinnal karedad ja oliivrohelised. Juurmised vanad kuivanud lehetuped on hallikad ja võsusid ümbritsevad. Kõrs on peenike, ümar ja paljas. Lamba-aruhein kasvab 20 kuni 60 cm kõrguseks. Taimed õitsevad mais-juunis.

Kasvukoht

Lamba-aruhein kasvab männi-ja segametsades, kuivematel niitudel.

Levik

Eestis sage.
Irkut

Irkut (vene Иркут) on jõgi Siberis Burjaatias ja Irkutski oblastis, Angara lisajõgi. Saab alguse Sajaanidest.
Jõe suudmes asub Irkutsk.
Irkut on 488 km pikk.
Hele Kõrve

Muu

Laulis koos Kristjan Kasearuga Eesti "Eurolaul 2007" finaalis laulu "Romeo ja Julia", millega saavutas teise koha, saades üle 35 000 hääle.

Isiklik elu

Hele Kõrve on oma parima sõbrana nimetanud näitleja Evelin Võigemasti (Pange).
Kõrve abiellus 7. juunil 2009 oma kauaaegse elukaaslase näitleja Alo Kõrvega. 3. augustil 2009 sündis paaril tütar Roosi. 31. detsembril 2012 nägi ilmavalgust Kõrvede teine laps Kirsi.
Pentood

Pentood (kreeka k pente 'viis' + [elektr]ood) on viie elektroodiga elektronlamp, millel on anoodi ja katoodi vahel kolm võreelektroodi: tüürvõre (nagu trioodis), varivõre ja sulgvõre.
Varivõre vähendab anoodi elektrivälja mõju tüürvõre ja katoodi vahelisele elektriväljale, mille tulemusel suureneb lambi võimendustegur ja tõuseb võimendatava signaali sageduspiir. Sulgvõre, mis on harilikult ühendatud katoodiga, hoiab ära anoodilt eralduvate sekundaarelektronide mõju, mis võiksid elektronlambi tööd häirida.
Varivõrega neljaelektroodiline elektronlamp – tetrood – loodi USAs ja samaaegselt ka Euroopas 1920. aastate lõpus; peagi lisati ka kolmas võre – sulgvõre.
Vladimir Drake

Vladimir Ljudvigovitš Drake (vene Владимир Людвигович Драке; 8. september 1874 Vilno – 15. oktoober 1935 Tallinn) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane ja hiljem Eesti sõjakoolide lektor, kindralmajor. Oli Vene pärusaadli seisuses Peterburi kubermangust.
Sündis Vilnos, kindralleitnant Ludwig von Drake perekonnas. Ema Marija Skorinskaja oli pärit Vene pärusaadlist, perekond oli aadliseisusse tõstetud keisrinna Jelizaveta Petrovna poolt, kuna esivanem teenis tema ihukutsarina. Ka Vladimir Drake vanaisa, kes samuti kandis nime Ludwig von Drake, oli Vene keiserriigi sõjaväelane, jalaväekindral. Vanavanaisa James Lawrence Drake oli Londonist pärit suurkaupmees, Briti konsul Memelis.
Vladimir Drake lõpetas 1894. aastal Paažide Korpuse ja 1910. aastal ohvitseride suurtükiväekooli.
Oli alates 1898 aastast suurvürst Mihhail Nikolajevitši adjutant kuni suurvürsti surmani 1909. aastal ning 1910. aastast suurvürst Mihhail Mihhailovitši adjutant.
Osales Esimeses maailmasõjas ja teenis mitmes rindelõigus. Drake autasustati 1915. aastal Georgi mõõgaga. 26. veebruarist 1917 kindralmajor lahinguliste teenete eest, 24. aprillist 1917 oli 46. armeekorpuse suurtükiväe inspektor.
1919. aastal vabatahtlikult Judenitši Loodearmees, Pavlovski linna komandant.
Kuna oli Eestist pärit, siis jäi 1920 aastal Eestisse. Hiljem sai Eesti Vabariigi kodakondsuse.
16. oktoobrist 1920 Eesti sõjakooli teenistuses. 1921. aastast luges kursusi kõikides sõjaväelistes õppeasutustes, sealhulgas Kindralstaabi kursustel.
Montgomery maakond (Kansas)

Ajalugu

Maakond moodustati 1867. aastal.
Punane hiid

Punane hiid on oma arengu lõppfaasi jõudnud täht, mis on oma esialgsest suurusest mitmeid kordi suuremaks paisunud. Punase hiiu staadiumis tähe pinnatemperatuur on umbes 2473–3473 kelvinit (2200–3200°C) ja see on oma suuruse tõttu Päikesest märkimisväärselt eredam.
Päike muutub punaseks hiiuks umbes viie miljardi aasta pärast ning hävitab Merkuuri, Veenuse ja tõenäoliselt ka Maa.
Punased hiiud on näiteks Betelgeuse, Arcturus, Antares, Aldebaran, α Herculis, β Pegasi ja Mira.
Ants Saar

Elulugu

Ta sündis Tuhalaane vallas Pahuvere koolimajas õpetaja perekonnas, käis algkoolis Pahuvere ja Tuhalaane koolis ning õppis aastatel 1935–1940 Viljandi Maagümnaasiumis. Hiljem õppis Saar aastatel 1948–1950 Moskvas Maksim Gorki nimelises Kirjandusinstituudis (kaugõppes) ja 1950–1953 NLKP Keskkomitee Kõrgemas Parteikoolis.
Saar astus 15. augustil 1940 Eestimaa Kommunistlikku Noorsooühingusse, oli Tuhalaane valla komsomolisekretär. 1940. aasta detsembris töötas ta Viljandi ajalehe Punane Täht toimetuses ja Paide ajalehe Töötav Järvalane vastutava toimetajana. 1941. aastal astus Saar hävituspataljoni, ta teenis Teise maailmasõja ajal 8. Eesti Laskurkorpuses ning pärast sõda Punaarmees aastani 1946. Saar oli NLKP liige 1943. aastast kuni surmani 1989. aastal.
A. Saar oli aastal 1946 Tallinnas Eesti NSV Ministrite Nõukogu Kunstide Valitsuse inspektor ning töötas samast aastast aastani 1948 ajalehe Sakala toimetajana, seejärel 1948–1950 ajalehe Stalinlik Noorus toimetajana, 1953–1961 ajalehe Sirp ja Vasar toimetajana, 1961–1965 Tallinnfilmi peatoimetajana. Seejärel oli ta mõnda aega vabakutseline kirjanik. 
Aastatel 1969–1978 töötas Ants Saar EKP Keskkomitee kultuuriosakonna juhataja asetäitjana. Partei liikme ja funktsionäärina esindas jäika ortodoksset liini. 1978–1981 töötas Saar ajakirja Tallinn peatoimetajana. 
Ants Saar on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Looming

Oma kirjanduslikus loomingus oli Ants Saar järjekindel kommunistlike ideaalide peegeldaja. Ta oli filmide "Pöördel" (1957), "Jäljed" (1963) ja "Me olime kaheksateistkümneaastased" (1965) stsenarist.

Isiklikku

Tema poeg oli sotsioloog Andrus Saar.
Joselu

José Luis Mato Sanmartín (enam tuntud lihtsalt kui Joselu; sündinud 27. märtsil 1990 Stuttgardis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib ründajana Hispaania kõrgliiga klubis Deportivo Alavés.
Ta alustas klubikarjääri Celta de Vigos, mille noortesüsteemiga liitus ta 2002. aastal. 2009. aastal tegi ta debüüdi klubi põhimeeskonnas. 2009. aasta suvel ostis Joselu mängijaõigused Madridi Real, kuid ta jäi hooajaks 2009–10 veel laenule Celta de Vigosse. Hooaegadel 2010–11 ja 2011–12 mängis ta Madridi Reali duubelmeeskonnaga Hispaania kolmandas liigas. Hooajal 2011–12 oli ta 26 väravaga liiga suurim väravakütt. Ainsa mängu Madridi Reali põhimeeskonnas Hispaania kõrgliigas tegi ta 21. mail 2011 mängus Almería vastu.
2012. aastal suundus Joselu Saksamaale, mängides kolmel hooajal Saksamaa kõrgliiga klubides Hoffenheim, Frankfurdi Eintracht ja Hannover 96.
2015. aasta juunis suundus ta Inglismaale ja liitus sealse kõrgliiga klubiga Stoke City. Hooajal 2016–17 mängis ta laenulepingu alusel Deportivo de La Coruña meeskonnas taas Hispaania kõrgliigas.
2017. aasta juunis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga Newcastle United. 2019. aasta juulis naasis ta Hispaania kõrgliigasse, liitudes Deportivo Alavésiga
Anne Pääsuke

Anne Pääsuke (sündinud 1958) on eesti koorijuht, Haapsalu laste laulustuudio DO-RE-MI juht.
Jüriöö park

Jüriöö park on park Tallinnas Lasnamäe linnaosas Sõjamäe asumis Sõjamäe kõrgendikul Sõjamäe hiie alal. See rajati Jüriöö ülestõusu Sõjamäe lahingu arvatavasse toimumiskohta. Parki tuntakse Jüriöö pargina aastast 1995.
Praeguse pargi ala korrastamise algatas 1950. aastate lõpus pedagoog ja haridustegelane Karl Laane. 1960. aastatel hakati sinna puid istutama. Aastal 1993 loendati pargis kokku 27 liiki puid ja põõsaid.
Pargi haldamiseks moodustati 1996. aastal Jüriöö pargi fond. Fondi õigusjärglane on aastal 2002 asutatud MTÜ Jüriöö Park. 
Pargis asub kolm mälestusmärki, sealhulgas mälestusmärk "Eesti Vabadussõja võitlejatele 1918–1920" (valminud 2000, arhitektid Alar Oruvee ja Jüri Uppin).