google/wiki40b huggingface dataset:
Jakutsk

Ajalugu

Jakutsk on rajatud 1632. aastal. Linnaõigused sai 1643. aastal. Linn hakkas arenema 19. sajandi lõpus, kui lähedusest leiti kulda. 1922. aastal sai Jakutsk Jakuudi ANSV pealinnaks.

Geograafiline asend

Linn asub Leena jõe vasakul kaldal Tuimaada orus. Linna pindala on 122 km². Jakutsk on suurim igikeltsale rajatud linn.

Kliima

Jakutskis on järsult mandriline kliima pika külma talve ja lühida palava suvega. Kõige külmem kuu on jaanuar keskmise õhutemperatuuriga –38,6 °C, kõige soojem kuu on juuli keskmise õhutemperatuuriga 19,5 °C. Õhutemperatuuri absoluutne miinimum on –64,4 °C (veebruar 1891) ja maksimum 38,4 °C (juuli 2011). Sademeid on 237 mm aastas.

Transport

Jakutskis on jõesadam ja 2 tsiviillennujaama: Jakutsk ja Magan. Jõe vastaskaldal asuvasse Nižni Bestjahhi viib föderaalmaantee M56 Lena ja raudtee Berkakit–Tommot–Kördöm–Nižni Bestjahh. Linnas lõpeb umbes 3000 km pikkune föderaalmaantee Viljui, mis saab alguse Tulunist.

Haridus

Linnas asub 1956. aastal asutatud Jakutski Riiklik Ülikool (nüüd Kirde föderaalülikool), Arktika Riiklik Kunstide ja Kultuuri Instituut, põllumajandusakadeemia ja mitu teadusinstituuti.

Teatrid

Linnas tegutsevad jakuudikeelne Oiunski-nimeline Sahha akadeemiline teater ja Puškini-nimeline Riiklik Akadeemiline Vene Draamateater.

Muuseumid

Linnas asub mammutimuuseum.
Jaan Luts

Jaan Luts (3. oktoober 1884, Vana-Kariste vald, Pärnumaa – 12. juuni 1943 Vosturallag, Sverdlovski oblast) oli Narva linnapea.
Ta osales Vabadussõjas, pärast sõda töötas Riigikontrolli sõjaväeosakonnas.
Jaan Luts oli Narva linnapea aastail 1924–1927, seejärel abilinnapea, 1930–1936 uuesti linnapea ja seejärel uuesti abilinnapea.
Ta oli ka Kaitseliidu Narva maleva majanduspealiku abi.
Ka osales Vabadussõjas ja seal hukkus teine Jaan Luts
Ropka tee

Ropka tee on tänav Tartus.
Ta algab ringristmikult Tähe ja Aardla tänava ristumiskohast, kulgedes Emajõe poole, ristub Turu tänavaga ja teeb siis pöörde vasakule ning kulgeb edasi, kuni ristub Siili tänavaga, kus teeb pöörde taas vasakule ja jõuab uuesti Turu tänavale ning lõpeb, olles pikkusega 1,23 km.
Liina Pihlak

Liina Pihlak (aastani 1963 Liina Sang; 26. aprill 1937 Ruhja – 21. juuli 2019 Tartu) oli eesti kunstnik.
Ta lõpetas 1956. aastal Pärnu 2. Keskkooli, õppis aastatel 1956–1958 Tartu Kunstikoolis, lõpetas 1964. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi lavakujunduse eriala.
Töötas peamiselt teatri- ja telekunstnikuna, tegi kujundusi paljudele teatri- ja telelavastustele. Aastatel 1964–1971 töötas ta Vanemuise teatri kunstnikuna. Aastatel 1971–1995 oli ta Eesti Televisiooni kunstnik, 1993–1999 Eesti Kunstiakadeemia stsenograafia õppejõud. 1999. aastast tegutses vabakutselise kunstnikuna.

Isiklikku

Tema vanemad olid kirjanikud August Sang ja Kersti Merilaas, vend on luuletaja, kirjanduskriitik ja kirjastaja Joel Sang.
Anne Kirkbride

Anne Kirkbride (21. juuni 1954 Oldham – 19. jaanuar 2015 Manchester) oli inglise televisiooninäitleja.
Ta oli üle 40 aasta (1972–2014) Deirdre Barlow' osatäitja Suurbritannia telesarjas "Coronation Street".
Anne Kirkbride suri 60-aastasena rinnavähki.
Ta oli abielus inglise näitleja David Beckettiga, kellega tutvus sarja "Coronation Street" võtetel.
Rudolph Said-Ruete

Sayyd Rudolph Said-Ruete (13. aprill 1869 Hamburg – 1. mai 1946 Luzern) oli Saksa sõjaväelane, majandustegelane ja ajakirjanik.
Saksa kaupmehe Rudolph Heinrich Reute ja Sansibari printsessi Salama bint Sa'id poeg, teenis Preisi sõjaväes (viimati leitnant 15. suurtükiväe rügemendis) ja mitmesugustes koloniaalettevõtetes. 1932 sai isikliku (mitte päriliku) Sansibari printsi (Sayyd) tiitli. Naturaliseerunud Briti kodanik alates 26. novembrist 1934.
Põhja-Vidzeme biosfääri kaitseala

Põhja-Vidzeme biosfääri kaitseala (läti keeles Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāts) on Põhja-Lätis asuv kaitseala; ühtlasi ainus biosfäärikaitseala Lätis. 
Põhjas piirneb kaitseala Eesti-Läti riigipiiriga. Kaitseala pindala on 4576 km² (umbes 6% Läti pindalast). Kaitseala administratiivne keskus asub Salacgrīvas.
Kaitseala moodustati 1997. aastal.
Budism Jaapanis

Kofuni ajajärk (250–538)

Ajalokroonika Liáng Shū (kirjutatud 635) kohaselt külastasid viis Gandharast pärit munka Jaapanit aastal 467 ning tutvustasid sealsetele elanikele budistlikku õpetust.

Heiani ajajärk (794–1185)

Heiani ajajärgul jõudsid Hiinast Jaapanisse kaks uut koolkonda: õpetaja Saichō (767–822) vahendusel tendai (hiina k. tiantai) koolkond ja õpetaja Kūkai vahendusel shingoni koolkond. Heiani perioodil algas kuni 19. sajandini kestnud budismi ja shinto lõimumine. Süvenes ka visioon ühiskonna pöördumatust allakäigust (mappō teooria), mida toetas poliitilise stabiilsuse murenemine.
Heiani ajajärgul kasvas preestrite mõjukus; preestrid olid aristokraatidega võrdsel positsioonil ka siis, kui nad olid madalat päritolu.

Kamakura ajajärk (1185–1333)

Kamakura ajajärk oli kodusõdade ja näljahädade ajastu, mil võim nihkus keisrikojast samuraide sõdalasklassi kätte. 1185 kuulutati Kamakuras välja Kamakura shogunaat.
Kamakura ajajärgul tekkisid Jaapani budismile iseloomulikud vormid, mida soodustas Hiina mõjutuste katkemine ning rahulolematus seniste koolkondade tegevusega. Kamakura ajajärgul tekkind koolkondi iseloomustab rõhuasetus ühele lihtsale praktilisele teostusviisile, mida oleks võimalik järgida ka toonasel kodusõdade ja näljahädade ajastul, ning populaarsus lihtrahva seas.
Jōdo ehk Jaapani puhta maa koolkonna rajas õpetaja Hōnen (1133–1212). Tema õpetuse keskmeks olev Amida (sanskriti k. Amitābha) buddha kultus oli Jaapanis ka varem levinud kuuludes ka teiste koolkondade õpetuste hulka, kuid eraldiseisva koolkonnana saab seda käsitleda alates Hōnenist. Koolkonna peamiseks harjutusmeetodiks on nembutsu (hiina k. nianfo) ehk fraasi namu Amida butsu (jaapani k. "au buddha Amitābhale") kordamine.
Zen (hiina k. chan) budism saabus Jaapanisse 12. ja 13. sajandil. Õpetaja Eisai (1141–1215) tõi Jaapanisse ''rinzai'' (hiina k. línjì) õpetuse. Sōtō (hiina k. caodong) õpetuse tõi Jaapanisse õpetaja Dōgen (1200–1253). Mõlemad koolkonnad said populaarseks, kuid eri ühiskonnaklassides: rinzai levis eelkõige samuraide hulgas, sōtō rohkem talupoegade seas.
Nichireni (1222–1283) rajatud koolkonnal Hiinas vastet ei leidu. Nichiren sai mungapühitsuse tendai koolkonnas, kuid jõudis järeldusele, et Jaapani heaolu nimel on tarvis tagasi tuua tõelised budistlikud õpetused, mida ta samastas "Lootossuutra" õpetusega. Koolkonna põhiliseks harjutusmeetodiks on daimoku ehk fraasi namo myōho renge kyō (jaapani k. "pühendan end "Lootossuutrale"") kordamine. Nichiren õpetus sai populaarseks kaupmeeste seas.

Muromachi, Azuchi–Momoyama ja Edo ajajärgud (1336–1868)

Muromachi ajajärgul suurenes rinzai zeni populaarsus keisri ja shoguni õukondades, mis viis budismi mõju tugevnemiseni Jaapanis. Azuchi–Momoyama ajajärgul kaotas budism mõjuvõimu konfutsianismile ja shintole. Edo ajajärgul tekkis Jaapanis zeni Ōbaku õpetusliin, mis nagu rinzaigi pärineb Hiina linji õpetusliinist.

Meiji ajajärk

Meiji ajajärgul võttis valitsus tugeva budismivastase hoiaku, kuna budismi seostus võimult kukutatud shogunitega, ning hakkas jõuliselt propageerima shintot.

Märkused

Väide pärineb kroonikast Nihon Shoki (日本書紀).
Füürer

Füürer tähendab saksa keeles juhti (Führer), mis tuleneb tegusõnast führen 'juhtima'.
Sõna kasutatakse kõige enam Saksamaa diktaatori Adolf Hitleri kohta, kelle ametlik valitsejatiitel oli 'Füürer ja riigikantsler' (Führer und Reichskanzler). Samuti esines nimetus füürer paljude sõjaliste üksuste (peamiselt SS-i) ja valitsusinstitutsioonide juhtide tiitlite osa või täiendina.
Lennundusteabe kogumik

Lennundusteabe kogumik (varem ka aeronavigatsioonialase teabe kogumik või aeronavigatsioonilise info kogumik; inglise keeles aeronautical information publication, lühend AIP) on riigi poolt või volitusel avaldatud väljaanne või dokument, mis sisaldab lennunduse seisukohalt olulist aeronavigatsioonilist püsiteavet. Lennundusteabe kogumik on eelkõige mõeldud kasutamiseks lennunduspersonalile rahvusvahelises ja kohalikus kommerts- või eralennunduses lendude planeerimisel ja sooritamisel kogumiku välja andnud riigi õhuruumis ja lennuväljadel.
Eesti AIP on kättesaadav ainult elektrooniliselt ning avaldatakse eesti ja inglise keeles.
McPhersoni maakond (Kansas)

Ajalugu

Maakond moodustati 1867. aastal.
Julk-Jüri

Julk-Jüri on üks Oskar Lutsu Tootsi-lugude sarja kõrvaltegelastest, Paunvere kiriku köster ning koolis usuõpetuse õpetaja.
Sarja esimeses lühiromaanis "Kevade" esineb Julk-Jüri eelkõige jõupositsioonilt, nõudes kooliõpilastele karmi kasvatust ja füüsilist karistamist. Selles on ta kohati eelarvamuslik ja ebaõiglane. Iseloomulik on kirikumõisa poiste parve uputamise lugu: ehkki tegelikult sai teoga hakkama õpilane Tõnisson, uskus köster, et süüdi oli kellamees Lible, kelle ta seetõttu ametist lahti lasi.
Hilisemates teostes näidatakse köstri silmakirjalikkust. Nii kiidab ta Joosep Tootsi pulmas Tootsi, keda ta "Kevades" oli aga korduvalt karistanud ja muuhulgas nimetanud "nuhtluseks inimkonna pattude pärast".
Tootsi-lugude põhjal tehtud Arvo Kruusemendi filmides mängis Julk-Jüri Endel Ani.

Prototüüp

Oskar Lutsule oli Julk-Jüri tegelaskuju loomisel alusena Palamuse köster Alexander Georg Nieländer (1844–1917), kes küll erines väidetavalt oma tegumoelt märgatavalt Lutsu loodud tegelaskujust.
Rõusa külanõukogu

Rõusa külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1966. 
Rõusa külanõukogu moodustati 1945 augustis Pärnumaal Vändra valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Rõusa külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Rõusa külanõukogu 1950 septembris Vändra rajooni koosseisu.
1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogu territooriumil Lidia Koidula nimeline, Carl Robert Jakobsoni nimeline, "Sirbi ja Vasara" ning "Viisaastaku" kolhoos ning Võidula sovhoos.
1959 veebruarist liideti Rõusa külanõukoguga "Koidula" kolhoosi alad likvideeritud Kaansoo külanõukogu maadest.
Seoses Vändra rajooni likvideerimisega 1962. aastal arvati Rõusa külanõukogu Pärnu rajooni koosseisu.
1966. aastal Rõusa külanõukogu likvideeriti, selle territoorium liideti Vändra külanõukoguga.
Carrie Prejean

Caroline Michelle Prejean (sündinud 13. mail 1987 San Diego) on Ameerika Ühendriikide modell ja endine miss California.
Tema vanemad lahutasid 1988 ning vaidlused lapse kasvatusõiguse pärast kestsid üle 10 aasta. Ta kasvas üles evangeelses kristlikus kodus. Ta lõpetas Vista keskkooli ja õpib 2009. aastal San Diego kristlikus kolledžis vabasid kunste. Ta tegutseb aktiivselt koguduses ja puuetega lastega tegutsevas MTÜ-s.
Ta valiti 2005 miss California esimeseks printsessiks teismeliste vanuseklassis. 2008 valiti ta miss California võistlustel kolmandaks printsessiks, kuid pärast, kui selgus kohtunike viga, kuulutati ta esimeseks printsessiks. 2009 osales ta uuesti ja valiti miss Californiaks. Ta oli miss USA peamine soosik, kuid ei võitnud seda, tulles esimeseks printsessiks.
Ta sai tuntuks, kui ütles miss USA valimistel, et ei poolda samasooliste abielusid. Miss California iludusvõistluste korraldajad jätsid ta 10. juunil 2009 miss California tiitlist ilma, kuna sellise seisukoha avaliku väljendamisega oli ta rikkunud lepingutingimusi. Seevastu Prejean väitis, et teda diskrimineeritakse tema religioossete vaadete pärast.
27. mail 2009 juhtis ta Gretchen Carlsoni asendajana Fox News Channeli saadet "Fox & Friends", kus ta ütles, et tema seisukoht samasooliste abielude suhtes ühtib Barack Obama, California osariigi valijate enamuse ja California ülemkohtu omaga.
Lümanda mõis

Lümanda mõis (saksa keeles Lümmada) oli riigimõis Kihelkonna kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal jääb mõis Saare maakonda Saaremaa valda.
Maasilinna foogt

Maasilinna foogt (saksa keeles Vogt von Soneburg) oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Maasilinna foogtkonda.
Esimene foogt on teada 1405. aastast. Viimane foogt, Heinrich Lüdinghausen-Wulff, keeldus foogtkonda 1562. aastal Poolale loovutamast ja müüs selle 1564. aastal Taanile.
Maasilinna foogt polnud kuigivõrd oluline käsknik ega kuulunud ordut juhtinud nõukokku. Ka pole ükski teadaolev foogt hiljem ordumeistriks saanud.
Saaremaa (maakond)

Saaremaa (saksa keeles Kreis Oesel) oli ajalooline Eesti maakond. 
Maakond sisaldas Saaremaa, Muhu ja väiksemaid saari. Looduslike piiride tõttu on see ainus Eesti ajalooline maakond, mille piirid langevad kokku praeguse maakonnaga.
Maakond on tekkinud Saaremaa piiskopkonna mandriosa (Haapsalu stifti) eraldumise järel (1576) ja olnud kuni 1645. aastani Taani, siis Rootsi, 1721–1918 Vene valitsuse all. Oktoobrist 1917 kuni novembrini 1918 oli Saaremaa okupeeritud Saksa vägede poolt, mis toimis ka Eesti Vabariigi väljakuulutamise ajal 24. veebruaril 1918. Varem Kuramaa piiskopkonnale ja Kuramaa hertsogiriigile kuulunud Ruhnu saar liideti 1624. aastal.
Saarelise asendi tõttu oli Saaremaal ajuti ja osaliselt tavalisest maakonnast kõrgem (provintsi) staatus, seal oli oma rüütelkond ja kuni 1890. aastani ka luteriusu konsistoriaalringkond, kuigi maakond allus siis Liivimaa kubermangule. 1917. aastal ühendati Saaremaa Eesti rahvuskubermanguga.
Ainus linn oli maakonnalinn Kuressaare.

Rahvaloendused

1897. aastal oli maakonnas 60 263 elanikku.
1922. aastal loeti Kuressaares kokku elavat 2666 eestlast, 34 rootslast, 401 sakslast, 156 venelast ning 39 juuti. Maaelanike hulgas (ilma Ruhnuta) oli eestlasi 53 242, rootslasi 4, sakslasi 106, venelasi 99 ning juute 1. Protsentuaalselt loeti maakonnas eestlaste arvuks 1922. aasta rahvaloenduse ajal 98,9 ning 1934. aastal 99.
1934. aastaks oli rahvaarv veidi muutunud. Kuressaares elas 3938 eestlast, 24 rootslast, 321 sakslast, 199 venelast ning 22 juuti. Valdades (taas ilma Ruhnuta) elas 50 833 eestlast, 5 rootslast, 79 sakslast, 75 venelast ning 1 juut.
Raivo Kotov

Raivo Kotov (sündinud 11. oktoobril 1976 Viljandis) on eesti arhitekt.
Keskhariduse omandas ta Viljandi C. R. Jakobsoni Gümnaasiumis aastatel 1992–1995. Aastatel 1995–2000 õppis ta Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri- ja linnaplaneerimise osakonnas (õpingud lõpetamata).
Aastatel 1999–2000 töötas Raivo Kotov AS Kompuutervisioonis arhitektina ning alates aastast 2001 arhitektuuribüroos KOKO Arhitektid OÜ juhtivarhitektina.
Raivo Kotovi tuntuimad tööd on Eesti paviljon EXPO 2000-l Hannoveris, elamu Vabriku tänaval Tallinnas, villa Laulasmaal, Fahle maja ning Metro Plaza äri- ja büroohoone. Neid nagu paljusid teisifi KOKO Arhitektid OÜ hooneid iseloomustab ultramodernne vormikeel, põnev materjalikasutus ning julgus mahtudega eksperimenteerida.
Raivo Kotov on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 2007. aastast.
Sergei Dovlatov

Sergei Dovlatov (vene keeles Сергей Донатович Довлатов, Sergei Donatovitš Dovlatov; 3. september 1941 Ufa – 24. august 1990 New York) oli armeenia-juudi päritolu vene kirjanik ja ajakirjanik.

Elulugu

Teise maailmasõja ajal Baškiiriasse evakueeritud perekond naasis 1944. aastal kodulinna Leningradi.
Dovlatov õppis Leningradi Riiklikus Ülikoolis 1959–1962 soome keelt, kuid katkestas õpingud ja võeti kohustuslikku ajateenistusse, mille jooksul aastatel 1962–1965 oli NSV Liidu Siseministeeriumi Sisevägede vangivalvur Komi ANSV-s. Pärast sõjaväeteenistust töötas ajakirjanikuna ning alustas kirjanduslikku tegevust. Ta kuulus Leningradi kirjanike rühmitusse Gorožanje (Горожане, 'linlased').
Dovlatov elas aastatel 1972–1976 Tallinnas, töötades ajalehes Sovetskaja Estonija. Seda ajajärku käsitleb ta raamatus "Kompromiss" (1981). Suviti töötas ta samal ajajärgul ekskursioonijuhina Puškini muuseumis Mihhailovskojes. Sellest räägib jutustus "Riiklik kaitseala" ("Заповедник", 1983).
1976. aastal kolis Dovlatov tagasi Leningradi, kus töötas ajakirjas Kostjor (Костёр).
Nõukogude Liidus ei õnnestunud Dovlatovil ühtki raamatut avaldada, tsensuuri tõttu nurjus see ka Eesti NSV-s. Tema jutustuste kogumik pidi ilmuma kirjastuses Eesti Raamat, kuid tiraaž hävitati KGB käsul. Tema teosed levisid samizdat'i kaudu. Selle eest, et teda avaldati lääne venekeelsetes ajakirjades, heideti ta välja NSV Liidu Ajakirjanike Liidust.
1978. aastal emigreerus Dovlatov Ameerika Ühendriikidesse New Yorki. Sealgi tegeles ta publitsistikaga, muuhulgas oli tal 1980. aastatel autorisaade Raadio Vaba Euroopa – Vabadusraadio vene programmis. New Yorgis asutas ta 1979. aastal koos sõpradega venekeelse nädalalehe Novõi amerikanets (Новый американец = The New American, 'uus ameeriklane'), mis suleti 1982. aastal.
Dovlatov suri 1990 südamepuudulikkusesse ja on maetud Mount Hebroni kalmistule.

Isiklikku

Dovlatov oli 2 meetrit pikk ja kaukaaslase välimusega (tegelikult armeenia-juudi segaverd).
Dovlatov võttis endale reegliks, et kõik sõnad lauses peavad algama erineva tähega.

Tsitaat

"Elada on võimalik ainult kolmes linnas: Leningradis, New Yorgis ja Tallinnas."
Susiidid

Susiidid olid Esimese Moosese raamatu järgi hõim, kes Aabrahami ajal elas Haamis, mis nähtavasti asus Jordani jõest ida pool Baasani ja Moabi vahel.
Susiidid vallutas Eelami kuningas Kedorlaomer: Ja neljateistkümnendal aastal tulid Kedorlaomer ja need kuningad, kes olid koos temaga, ja lõid (...) susiite Haamis... (1Ms 14:5).
Arvatakse, et jutustaja eeldas selle hõimu tuntust, sest ta lisas selle nimele määrava artikli. Seetõttu on muuhulgas Septuaginta autorid seda nime tõlgendanud üldnimena tähenduses 'tugevad' (ha'izzuzim) või vägevad (ha-'ezuzim) ning samastanud neid hiiglasteks peetud refalastega või nende hõimuga (ammonlased nimetasid neid samsummideks), kes elasid alal, kuhu hiljem asusid ammonlased (5Ms 2:20). Hiljemgi on arvatud, et nimede erinevus tuleneb kopisti veast.
Karl Talpak

Karl Eduard Talpak (28. veebruar 1905 Rakvere – 12. märts 1991 Södertälje, Rootsi) oli Eesti sõjaväelane (kolonel) (1944). 
Pärast õpinguid Viru Maakonna Reaalgümnaasiumis astus ta 1923. aastal Eesti Vabariigi Sõjakooli, mille lõpetas 1926. aastal nooremleitnandi auastmes. 1928. aastal oli ta Allohvitseride Koolis rühmaülem, kursuse ohvitseri kohusetäitja. 1928. aastal asus ta õppima kehalise kasvatuse eriala Tartu Ülikoolis, mille lõpetas 1931. aastal. Korp! Sakala vilistlane. Seejärel töötas Valgamaa spordinõunikuna. 1933. aastast 1941. aastani oli Talpak sõjalise kasvatuse instruktor Narva koolides. 
Nõukogude okupatsiooni ajal paigutati ta Otepääle, kus ta 1941. aastal organiseeris metsavendade salga, mis osales Tartu vabastamisel Punaarmee käest. Hiljem võitles tema üksus, mis kasvas kompaniist pataljoni suuruseks, ka teistes Suvesõja lahingutes, jõudes koos sakslastega ka Tallinna. Aastatel 1941–1943 oli Talpak Tartu Hugo Treffneri Gümnaasiumi võimlemisõpetaja ja inspektor.
Talpak oli veendunud rahvuslane ning taotles ennekõike Eesti iseseisvuse taastamist. Seetõttu ei läinud ta koostööle sakslastega, vaid lahkus 1943. aastal Soome, kus osales soomepoiste üksuse loomises ja selle juhtimises. 
1944. aasta 13. septembri öösel naasis Talpak Eestisse Eesti Vabariigi Rahvuskomitee sõjaliseks nõuandjaks ja püüdis selles ametis kaasa aidata Eesti iseseisvuse taastamisele. Ta sai aru, et selleks puuduvad küll reaalsed võimalused, kuid seadusliku valitsuse ametisseastumine on hädavajalik riigi juriidilise järjepidevuse kestmajäämise jaoks. Otto Tiefi valitsus andis Talpakule koloneli auastme, mida ta siiski ei kasutanud, nimetades end edasi kapteniks. 21. septembril määrati ta Tallinna komandandiks. Järgmisel päeval langes Tallinn Punaarmee kätte ja ta põgenes koos perega Rootsi, kus elas kuni oma surmani 12. märtsil 1991. 
1. septembril 1991 maeti Karl Talpaku põrm ümber Tallinna Metsakalmistule.
Ibn Yūnus

Elu

Tema varase elu ning haridustee kohta puudub täpne informatsioon. Ibn Yunus sündis aastate 950 ja 952 vahel Egiptuses ning pärines Fustati austatud perekonnast. Tema isa oli hadithi ajaloolane ning eluloolane, kes kirjutas Egiptuse ajaloost kaks teost – ühe egiptlastest ning ühe rändajate kommentaaridest Egiptuse kohta. Ibn Yunuse isa oli viljakas kirjanik ning teda kirjeldati kui "Egiptuse kuulsaim muistne ajaloolane ning esimene teadaolev vaid egiptlastele pühendatud biograafilise sõnastiku koostaja". Tema vanavanaisa oli tuntud õigusteadlase Al-Shafi‘i ideekaaslane.
Ibn Yunuse nooruses tõusis võimule Fatimiidide dünastia ning asutati Kairo linn. Mees töötas Kairos Fatimiidide dünastia astronoomina 26 aastat; alguses kaliif al-Azizi ning hiljem al-Hakimi alluvuses. Ibn Yunus pühendas oma kuulsaima astronoomiat puudutava teose, al-Zij al-Kabir al-Hakimi, viimasele.
Lisaks matemaatikuna tunti teda ka poeedi ning ekstsentrikuna.

Astroloogia

Astroloogia vallas jättis ta oma jälje tehes ennustusi ning kirjutades  Kitab bulugh al-umniyya ("Soovide saavutamisest"), raamat, mis käsitles Siiriuse heliakaalseid tõuse. Lisaks ennustas ta mis nädalapäeval koptide uus aasta algab.

Astronoomia

Ibn Yunuse kuulsaim teos islami astronoomia vallas, al-Zij al-Kabir al-Hakimi (c. 1000), oli astronoomiliste tabelite käsiraamat, mis sisaldas väga täpseid tähelepanekuid, millest osad saadi äärmiselt suurte astronoomia instrumentide abil. N. M. Swerdlow järgi on al-Zij al-Kabir al-Hakimi "märkimisväärselt originaalne teos, millest üle poole on siiamaani asjakohane".
Yunus esitas oma teoses lahendid ilma matemaatiliste sümboliteta, kuid Delambre märkis oma 1819. aasta Hakemite tabelite tõlkes, et kaks Yunuse meetodit aja määramiseks Päikese või tähtede tasandil võrdusid trigonomeetriliselt 2cos(a)cos(b)=cos(a+b)+cos(a-b), mis oli kirjas Johannes Werneri 16. sajandi koonilisi sektsioone käsitlevas käsikirjas. Nüüd tuntakse seda kui Werneri valemit ning see oli oluline prosthaphaeresise ja logaritmide arengus aastakümneid hiljem.
Ibn Yunus kirjeldas 40 planeetide järjestumist ning 30 kuuvarjutust. Näiteks kirjeldas ta täpselt planeetide järjestumist, mis toimus aastal 1000 järgmiselt: Veenuse ja kaksikutes Merkuuri järjestumine, vaadeldud läänetaevas. Kaks planeeti olid järjestikku peale päikeseloojangut (laupäeval, 19. mail, 1000). Kell oli laupäeval umbes kaheksa tundi pärast keskpäeva. Merkuur oli Veenusest põhja pool ning nende laiuskraadid erinesid kolmandiku kraadi võrra.
Tänapäeva teadmised planeetide asendite kohta kinnitavad tema kirjeldust ning tema arvutused kolmandiku laiuskraadi kohta peavad paika. Ibn Yunuse järjestuste ning varjutuste vaatluseid kasutasid Richard Dunthorne ja Simon Newcombs kuu sajandilise kiirenduse arvutuste jaoks.

Pendel

Hiljutised entsüklopeediad väidavad jätkuvalt, et 10. sajandi astronoom Ibn Yunus kasutas aja mõõtmiseks pendlit, hoolimata sellest, et juba peaaegu sajand on teatud, et see fakt põhineb vaid veal, mille tegi aastal 1684 Edward Bernard.
Valgevene vapp

Valgevene vapp on Valgevene riigivapp.
Meistriliiga 1998

Hooaeg

Esiliigasse oleks pidanud langema Lelle SK, kuid meistrivõistluste viimane säilitas oma koha, sest astme võrra kõrgemale kerkinud Maardu FC Levadia ühines hooaja järel JK Tallinna Sadamaga.
Meistrivõistluste eelviimane Jõhvi EP oli üleminekumängudes parem Tallinna KSK Vigrist (0:2, 0:0).