google/wiki40b huggingface dataset:
Kirov-klassi ristleja

Kirjeldus

Kirov-klassi ristlejad on maailma suurimad ja raskemad pealvee sõjalaevad, mistõttu on neid nimetatud ka lahinguristlejateks. Kui välja jätta lennukikandjad ning allvee- ja dessantlaevad, on Kirov-klassi ristlejad maailma suurimad sõjalaevad. 
Algselt NSV Liidu mereväele ehitatud ristlejaid tuntakse Venemaal ka nimetuse all Projekt 1144 Orlan (Merikotkas).
Kirov-klassi lahinguristlejad on oma mõõtmetelt võrdväärsed Teise maailmasõja aegsete lahingulaevadega.

Ajalugu

Kirov-klassi lahinguristlejate ilmumine külma sõja aegsetele maailmameredele mängis võtmerolli Ameerika Ühendriikides Iowa klassi lahingulaevade tagasi teenistusse kutsumises.
Pärast Nõukogude Liidu lagunemist said kõik Kirov-klassi ristlejad uued nimed. Kuna Nõukogude Liidu järgsel Venemaal nappis raha ja ressurssi suurte laevade korrashoidmiseks ning laevu tabasid erinevad tehnilised probleemid, kanti Kirov-klassi ristlejad 1990. aastatel, pärast 1998. aastal valminud Pjotr Velikit ('Peeter Suur') aktiivsest teenistusest maha.
Viimastel aastatel üritab Venemaa taas leida vahendeid laevade tegevteenistusse toomiseks. Nende seas ka Admiral Nahhimovi (endine Kalinin), mis plaaniti töökorda saada juba 2012. aastaks.

Luurelaev Ural

Kirov-klassi laeva keret kasutati ka tuumaenergial töötaval Titan-klassi luurelaeval Ural SSV-33, kuid seda laeva tabasid algusest peale tõsised probleemid, ning pärast Nõukogude Liidu kokkuvarisemist jäi laev rahastuseta Vladivostokki roostetama, olles lõpuks ujuvühiselamu. 2011. aastal lõigati kunagine tehnikaime vanarauaks .
Brooklyn

Ajalugu

Brooklyn on saanud nime Hollandi linna Breukeleni järgi. Brooklyni teised nimevariandid on olnud Breucklyn, Breuckland, Brucklyn, Broucklyn, Brookland ja Brookline.
Esimesed Hollandi asunikud saabusid Brooklyni piirkonda 1630. aastatel. 1664. aastal loovutasid hollandlased Brooklyni brittidele.
Ameerika iseseisvussõja ajal toimus 27. augustil 1776 Brooklynis Long Islandi lahing.
1834. aastal sai Brooklyn linnaõigused. 1855. aastal liideti Brooklyniga Williamsburgi ja Bushwicki linn. Ülejäänud omavalitsused kaotati pärast seda, kui Brooklyni piirid ühildati Kingsi maakonna omadega. 19. sajandi lõpus oli Brooklyn USA üks suurimaid linnu. 1883. aastal valmis Brooklyni sild.
1. jaanuaril 1898 liideti Brooklyn kohaliku partei vastuseisust hoolimata New Yorgi linnaga. Ühinemine kiideti heaks ainult 277 häälega.
Peale Brooklyni silda ehitati Manhattaniga ühendamiseks 1903. aastal Williamsburgi sild ja 1909. aastal Manhattani sild. 1950. aastal avati Brooklyni–Battery tunnel.
Eesti Linnuharulduste Komisjon

Eesti Linnuharulduste Komisjon on 1977. aastal Eesti Looduseuurijate Seltsi juures moodustatud, hiljem Eesti Ornitoloogiaühingu allüksus, mille eesmärk on kinnitada Eestis esinenud haruldaste linnuliikide esinemine ja Eesti linnunimestiku pidamine.
Komisjon korraldab oma tegevust vastavalt Euroopa Linnuharulduskomisjonide Liidu (Association of European Rarities Committees, AERC) nõuetele.
Komisjoni esimees on Margus Ots.
Eduard Mailend

Eduard Voldemar Mailend (kuni 1926. aastani Eduard Voldemar Madrats; 17. mai 1902 Tõrva, Viljandimaa – 14. aprill 1970 Tallinn) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis aastail 1926–1934 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Eduard Mailend oli aastail 1917–1918 Ludza, 1919–1921 Elva, 1921–1923 Tartu 1. jaoskonnakohtuniku sekretär, 1923–1928 Tartu-Võru Rahukogu, 1929–1937 Riigikohtu administratiivosakonna sekretäri abi, hiljem sekretär, 1937–1944 jaoskonnakohtunik Nõmmel ja Jõhvis.
Maetud Tallinna Liiva kalmistule.
BMW E32

Esitlus

Aastal 1986 esitles BMW seitsmenda seeria teist generatsiooni - E32. BMW siht E32-ga oli luksusturg. Autosse pandi selle aja tehnoloogia ja elektroonika viimane sõna ning uus V12 mootor. Mõned valikulised luksused E32-l olid integreeritud telefon ja faksiaparaat, veinijahutaja, topeltklaasiga aknad, soojendusega ukselukud ja klaasipesudüüsid, elektrooniline stabiilsuskontroll.
Oli võimalik tellida ka pikendatud versiooni (mudeli numbri järel oli L), milles oli tagaistujatel 11 sentimeetrit rohkem jalaruumi.
BMW 750iL Highline oli E32 tippmudel, sest sellesse oli lisatud rohkesti luksust nagu täisnahkkate, kaks raadio juhtkonsooli, kaks kliimaseadme juhtkonsooli, külmik, soojendusega tagaistmed, kokkupandavad vineerist lauad, kaks kristallklaasi külmiku juures, koht jalgade hoidmiseks ning päikese varjud kõigil tagaklaasidel. Kuna autos oli iseseisev kliimatehnika, lisati pagasiruumi veel üks aku. Highline lisa maksis rohkem kui sada tuhat krooni ja oli saadaval ainult 750iL-l, mis maksis kokku rohkem kui kaks baasvarustuses 730i-d.

Mootorid

E32-l oli saadaval suur valik bensiinimootoreid. Auto esitlusel kasutati 730-l ja 735-l eelmiselt generatsioonilt tuttavaid R6 M30 mootoreid ning 750-l oli uus 300-hobujõuline M70 V12. 1992. aastal esitleti uut 32-klapilist V8 mootorit - M60. Selle mootoriga hakati tootma 730 ja 740 vastavalt 3- ja 4-liitrisena. Neile kahele lisati uus ka 5-käiguline automaatülekanne. Paljudes riikides oli kütuses sisaldunud väävli põhjustatud korrosiooni tõttu M60 mootoritega tõsiseid probleeme, seda just silindrite tööpindadega. Silindrite pindade korrosioon takistas mootori normaalset tööd ja vahel kahjustunud mootorid isegi ei käivitunudki. Paljud sellised korrosioonikahjustustega mootorid vahetati garantiikorras. Probleemile tõi lahenduse teise silindrimaterjali kasutuselevõtt.
BMW tootis Euroopas 730-e nii reaskuuese kui V8-ga mootoriga, seda kuni aastani 1994, mil hakati tootma seitsmenda seeria uut, kolmandat põlvkonda - E38.
BMW suurtele autodele (7. ja 5. seeria) pandi vastavalt mootori suurusele laiad või kitsad "neerud": kõigil kuuesilindrilistel mudelitel oli kitsas iluvõre ja 8- ning 12-silindrilistel oli lai iluvõre. Hiljem oli ka väiksemate mootoritega autodel lai iluvõre.

Sarnased mudelid

E32 asendas esimese generatsiooni seitsmendat seeriat - E23. E32 ise asendati E38-ga 1994. aastal. Uues autos kasutati E32 mootoreid uuendatud kujul. 1988. aastal välja tulnud viienda seeria E34 on väliselt E32-ga väga sarnane. Neil on palju ühiseid juppe. Kaheukseline kaheksanda seeria BMW E31 kasutab samu mootoreid (840i, 850i).

Rivaalid

Põhikonkurent oli Mercedes-Benz S-klass (W126 ja W140 aastast 1991). Teiste rivaalide seas olid Jaguar XJ40, Lexus LS400 ja Audi V8. Kaugemate rivaalide hulka jäi Cadillac Fleetwood.
Taani keskkonnaministeerium

Taani Keskkonnaministeerium (taani keeles: Miljøministeriet) on Taani ministeerium, mis vastutab Taani keskkonnakaitse ning -planeerimise administratiivsete ja uurimuslike ülesannete eest. Taani keskkonnaministeerium korraldab keskkonnapoliitikat riiklikul tasemel, regionaalsel ja kohalikul tasemel on vastutus delegeeritud kohalikele omavalitsustele.

Ajalugu

Keskkonnaministeerium loodi 1971. aastal, selle esiagne nimi tähendas "Keskkonnareostuse vastu võitlemise ministeerium" (taani keeles: Ministeriet for Forureningsbekæmpelse), praegune nimi võeti kasutusele aastal 1973.
Riina Sikkut

Isiklikku

Riina Sikkuti abikaasa on Siim Sikkut. Neil on kaks tütart.
Merrimacki maakond

Merrimacki maakond (Merrimack County) on maakond USA-s New Hampshire'i osariigis. Geograafilised koordinaadid on 43° 30′ N, 71° 40′ W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Concord.
Maakonna pindala on 2478 km², millest 57 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 146 445. Aastal 2000 oli elanike arv 136 225.

Ajalugu

Merrimacki maakond moodustati 1823. aastal. Maakond sai nime Merrimacki jõe järgi.
Mali jalgpallikoondis 2004. aasta suveolümpiamängudel

Mali jalgpallikoondis 2004. aasta suveolümpiamängudel

Meeskonna koosseis

Sedonoude Abouta
Cheick Bathily
Mamadi Berthe
Moussa Coulibaly
Drissa Diakite
Soumaila Diakite
Boucader Diallo
Mamadou Diallo
Abdoulaye Diawara
Mintou Doucoure
Mouhamed Fall
Jimmy Kebe
Boubacar Kone
Tenema Ndiaye
Rafan Sidibe
Momo Sissoko
Adama Tamboura
Fousseni Tangara
Abdou Traore
Alain Claude Traore
Dramane Traore
Oumar Traore
Arthur von Hunnius

Arthur Alexander Eduard Konstantin von Hunnius (17/29. aprill 1867 – jaanuar 1935) oli Habaja ja Saumetsa mõisnik.
Tema vanemad olid Karl Arthur Woldemar von Hunnius (1825–1893) ja Johanna Friederike Landesen (1830–1907). 31. jaanuaril/13. veebruaril 1905 immatrikuleeriti ta Eestimaa rüütelkonda.
Alates 4/16. juunist 1891 oli ta abielus Elisabeth von Lilienfeldiga, kaks poega ja kaks tütart.
Pealisvee sukeldumine

Pealisvee sukeldumine (inglise downwelling; eesti keeles pole soovitatav kasutada terminit "daunvelling") on maailmameres pindmise veekihi vajumine sügavamale. Pealisvee sukeldumise vastandnähtus on süvaveekerge.
Pealisvesi võib sukelduda, kui tuule jõul liigub ja kuhjub pinnavesi piki rannikut.
Ühe unistuse maja

Ühe unistuse maja on 2016. aastal valminud Eesti dokumentaalfilm, kus tutvustatakse noorte tantsijate saamist baleriinideks. Filmi on lavastanud Ruti Murusalu.
Vintl

Geograafia

2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 3264 inimest ja valla pindala on 110.6km².
Vintli vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Niedervintl (Vandoies di Sotto), Obervintl (Vandioes di Sopra), Weitental (Vallarga) ja Pfunders (Fundres).
Vintl külgneb järgmiste valdadega: Kiens, Mühlbach, Rodeneck, Mühlwald, Terenten ja Pfitsch.

Pfundereri mäed

Zillertali peaahelikust edelasse jäävaid harju kutsutakse Pfundereri mägedeks ja need hõlmavad pindala umbes 300km². Pfundereri org jääb nende vahele. Need hõlmavad ka Valler Tali läänes, moodustavad mäeaheliku Pfitscheri oruga ja laienevad itta Mühlwaldi ja Terenteni valdadesse. Olulisemad tipud Vintli vallas on Niederer Weißzint (3263m) ja Grabspitze (3068m) Pfunderer Jochi lähedal, kõrgeim tipp ahelikul Pfitscheri oru ja Weitenberger Kari vahel Wurmaulspitze (3022m), kõrgeim tipp Weitenberger Almist läänes Napfspitze (2888m), Eisbruggjochi ahelikust lõunas Hochgrubbachspitze (2819m), kõrgeim tipp Ida-Pfundereris ja selle ees Eidechsspitze (2738m), Vintli Hausberg. Tuntud matkarada on Pfundereri mägitee, mis algab Sterzingist ja viib Pfundereri mägede kaudu Brunecki kanti.

Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 98.23% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 1.26% itaalia keelt ja 0.52% ladiini keelt.
Rembert von Funcken (1724–1786)

Rembert von Funcken ( 1724 – 1786) oli administratiivkohtunik (sks. ordnungsrichter) Liivimaa kubermangus ja Funckenite aadlisuguvõsa viimane meesliini esindaja. 
Ta oli Rootsi sõjaväelase ja Riia asekuberneri Rembert von Funckeni pojapoeg.
Rembert von Funckenile kuulusid Liivimaal Võnnu kreisi (Cēsise kreisi) Liezēre kihelkonnas Liezēre (Löser) ja Eckhofi, ning Cesvaine kihelkonnas Ohlenhofi mõis.
Pärnu raad

Pärnu rae liikmete loend

Alljärgnevalt on antud rae viimane koosseis ja nende eelkäijad alates 1870. aastast.
Aidu vald

Aidu vald (saksa keeles Aidenhof) oli vald Viljandimaal Paistu kihelkonnas praeguse Viljandi valla territooriumil endise Paistu valla ala kesk- ja lõunaosas. Valla pindala oli 48,7 km² ja elanikke oli 1200 (1922. aasta seisuga). Vald moodustati 1866.
Vallas oli 168 talundit ja need kasutasid 5528 ha maad.
Vallas asus Aidu asundus ja Aidu küla. Enne 1919. aasta mõisate võõrandamist asus vallas Aidu mõis.
Vabariigi Valitsuse otsusega 28. maist 1937 vald kaotati alates 1. juulist 1937. Suurem osa valla territooriumist läks Paistu valla koosseisu, väiksemad osad liideti Tuhalaane valla ja Heimtali vallaga.
Rahvaalgatus

Rahvaalgatus on rahva seast tulnud ettepanekud mõne riigieluküsimuse (enamasti seaduseelnõu) arutamiseks ja otsustamiseks. Tavaliselt on selleks vaja teatud arvu kodanike allkirjastatud ettepanekut, mis esitatakse riigiorganile (tavaliselt parlamendile), kes peab kas ise küsimusega tegelema hakkama või panema tõstatatud küsimuse rahvahääletusele.

Ajalugu

Eestis oli rahvaalgatus formaalselt ette nähtud 1920. aasta põhiseadusega (§ 31), kuid kui 1923. aasta rahvahääletuse tagajärjel pidi I Riigikogu laiali minema, ei lastud rahvaalgatusel enam toimida kuni 1933. aastani. 1926. aastal üritasid sotsialistid tühistada võõrandatud mõisate eest tasu määramist rahvahääletuse korras ja 1932. aastal üritasid vapsid maaomavalitsuste kaotamist rahvahääletuse korras. Mõlemal juhul oli tõenäoline, et rahvas ei jaga Riigikogu seisukohta ja Riigikogu keeldus küsimuse rahvahääletamisele panemisest. 1933. aastal võeti rahvaalgatuse tagajärjel vastu uus põhiseadus. 1923. ja 1933. aasta rahvahääletused olid kaks ainsat Eestis rahvaalgatuse tagajärjel toimunud rahvahääletust. Rahvaalgatus, mis ei jõudnudki toimima hakata, kaotati Eestis lõplikult 1. jaanuaril 1938 jõustunud põhiseadusega.
Barbaroŭ

Ajalugu

Küla mainiti kirjalikes allikates esmakordselt aastal 1431. Aastast 1761 kuulus Barbaroŭ Oskierkadele. Adam Kirkor avastas alevist sel perioodil püstitatud võimsa mitme torni, muldvalli ja vallikraaviga kindluse jäänused, ent kindlust ennast tolle perioodi kirjalikes allikates mainitud ei ole. Aastal 1779 ehitati sinna õigeusu kirik.
Aastal 1793 läks küla teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Barbaroŭ hakkas kuuluma Minski kubermangu ja Mozõri maakonda. Ühtlasi sai selle omanikuks Jacob Johann von Sievers, kes aga aastal 1808 selle Holstidele edasi müüs. Aastal 1795 sai Barbaroŭ alevi staatuse. Aastast 1833 on teada, et alevis olid kõrts, neli vesiveskit ja kai. XIX sajandi keskpaigas rajasid alevi omanikeks saanud Horwatid Prõpjatsi kaldale uhke mõisakompleksi, mille juures asus ka viie tiinu suurune park. Horwatide suguvõsa valdusesse jäi alev kuni I maailmasõjani.
Aastal 1919 läks Barbaroŭ Valgevene NSV koosseisu. Aastal 1924 muudeti selle staatus külaks, ühtlasi sai Barbaroŭst kohaliku külanõukogu halduskeskus. Samal aastal asutati külas kolhoos «Серп и молот», mis aastal 1930 sai uue nime «Новый Барбаров». II maailmasõja ajal põletasid saksa karistussalklased küla maha. Tänapäeval on asulast saanud agrolinnake.
Remy Põld

Remy Põld (sündinud 13. septembril 1992 Tallinnas) on Eesti korvpallur.
Ta mängib Suurbritannia klubis Leicester Riders.
Ta mängib Eesti korvpallikoondises.
Azaryčy

Ajalugu

Küla mainiti kirjalikes allikates esimest korda XVI sajandil. Toona kuulus see Minski vojevoodkonda ja Mazyri maakonda. Azaryčy oli Leedu suurvürstide valdus. Aastal 1762 ehitati sinna õigeusu kirik. Aastal 1786 sai asula alevi staatuse ja õiguse pidada kaks korda aastas laata.
Seoses Poola jagamisega läks alev aastal 1763 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mozõri maakonda. Aastal 1799 anti see eraomandisse, hakates kuuluma salanõunik Sergei Laškarjovile. Aastal 1834 oli alevis 84 maja, aastal 1859 rajati sinna vesiveski. Aastal 1897 oli alevis lisaks kirikule veel kaks juutide palvemaja, kaheksa poodi ja kõrts. Aastail 1881 ja 1899 põles suur osa alevist maha. Azaryčyt läbisid tsaariarmee kommunikatsiooniliinid ja nii avati seal aastal 1913 telefonikeskjaam. Aastast 1911 tegutses alevis ka auruveski.
2. detsembril 1918 vallutasid alevi saksa väed. Aastal 1919 läks Azaryčy Valgevene NSV koosseisu. Seejärel hõivasid asula Poola väed, mis olid sunnitud sealt lahkuma aastal 1920. 
Aastal 1924 muudeti alevi staatuse kaotanud Azaryčy kohaliku külanõukogu keskuseks. 15. juulil 1935 muudeti asula taas aleviks, ent 27. septembril 1938 jälle külaks. Aastast 1929 oli alev kohaliku kolhoosi keskasulaks. Teise maailmasõja ajal hakkasid alevi ümbruskonnas tegutsema partisanid, mistõttu saksa karistussalklased põletasid alevi maha ja hukkasid 487 sealset elanikku.
Märtsis 1944 rajasid saksa okupatsioonivõimud alevi juurde kolm laagrit, kuhu koguti kokku töövõimetud tsiviilisikud okupeeritud aladelt. Suurem osa neist viidi laagrisse haigepalatitest, kus nad põdesid nakkushaiguseid. Laagrite eesmärk oli nakatada laagriteni jõudnud nõukogude väed. Lisaks haigetele toimetati laagritesse ka vanureid, füüsiliselt nõrkasid naisi ja lapsi. Kokku toimetati sealsetesse laagritesse 46 000 inimest. Laagrites puudusid elamispinnad, inimesed olid sunnitud pidevalt viibima soisel maastikul ja lageda taeva all. Ainsaks joogiks oli sealne soovesi, ka toiduainetega varustati laagrites viibijaid ebapiisavalt ning juhuslikult. Laagreid ümbritses okastraataed, seal asusid ka kuulipildujatega vahitornid. Lisaks oli laagrite ümbrus mineeritud. Põgeneda üritajad ja protesteerijad lasti maha.   Punaarmee saabudes oli laagrites hukkunud ligi 9000 inimest, hiljem surid veel paljud tüüfusesse, nii et ohvrite koguarvu hinnatakse ligi 20 000 inimesele. Laagri vabastajatest surid tüüfusesse 1526 sõdurit. 
Aastal 1959 taastati Azaryčy alevistaatus. Ühtlasi kujundati sealne kolhoos ümber sovhoosiks. Tšornobõli katastroofi järel rajati sinna telliskivielamud 148 saastunud aladelt ümber asunud pere tarvis.
Hudson

Geograafia

Jõe pikkus on 507 km ja tema valgla pindala on 36 260 km². Valgla jääb täies ulatuses Ameerika  Ühendriikide territooriumile ja rõhuv enamus sellest New Yorgi osariiki . Jõgi ise asub täies pikkuses New Yorgi osariigis, üksnes alamjooksul moodustab piiri New Yorgi ja New Jersey osariigi vahel .

Lähe

Jõgi saab alguse Tear of the Cloudsi järvest Adirondacki mägedest. See on tema ametlik alguskoht, aga tegelikult algab sealt Feldspar Brook, mis suubub Hudsoni jõkke. Hudson algab sellest suubumiskohast mitu kilomeetrit põhja pool Hendersoni järvest 1309 m kõrguselt merepinnast. Jõe mõlemad lähtekohad asuvad Adirondacki mägede kõrgeima tipu, 1625 m kõrguse Marcy mäe loodenõlvalt . Lähtest kirdesse jääb suusakuurort Lake Placid .

Suue

Hudson voolab üldiselt lõunasse. Suurimad asulad, mida ta läbib, on lähtest suudme poole minnes Warrensburg, Glens Falls, Troy, New Yorgi osariigi pealinn Albany, Hudson, Saugerties, Kingston, Poughkeepsie, Newburgh, Yonkers, New York ja Jersey City. 
Hudsoni suudmes on estuaar. Jõe kesk- ja alamjooks on väga lauskjad, sellepärast ulatub tõusulaine enam kui poole jõe kaugusele, kuni Troyni.

Lisajõed

Hudsonil on vähe suuri lisajõgesid. Albanys suubub temasse paremalt suurim lisajõgi Mohawk.

Taristu

Hudsoni jõe org on tähtis liiklustee. Peaaegu kogu ulatuses kulgevad tema kallastel maantee (Warrensburgist allavoolu) ja raudtee (Glens Fallsist allavoolu).

Ajalugu

Esimene eurooplane, kes jõudis Hudsoni jõeni, oli firenzlane Giovanni da Verrazzano aastal 1524. Ta juhtis Prantsusmaa kuninga François I korraldatud ekspeditsiooni. Verrazzano ei seilanud jõesuudmest kaugemale ülesvoolu.

Etümoloogia

Jõgi on nimetatud Inglise maadeavastaja Henry Hudsoni järgi, kes seda 1609 uuris. Hudson töötas sel ajal Hollandi Ida-India Kompanii heaks. Hudson ise nimetas seda jõge Põhjajõeks (North River), vastandades seda Lõunajõele (South River) ehk Delaware'i jõele. Põhjajõeks nimetati Hudsoni jõge kuni 20. sajandi alguseni rahvasuus üsna üldiselt, aga tänapäeval kasutatakse seda nime üksnes erandina. Holland asutas Põhja-Ameerikasse Uus-Madalmaade koloonia ja Hudsoni jõgi oli selle peamine sisemaale viiv tee. Paljud kohanimed selles piirkonnas on hollandi päritolu, näiteks oja on hollandi keeles kill ning Hudsoni jõkke suubub palju pisikesi jõgesid ja ojasid, mille nimes on sõna "kill".
Valga Põhikool

Valga Põhikool on üldhariduskool Valga linnas, aadressil Kungla 16 ja Vabaduse 13.
Valga Põhikool praegusel kujul tekkis kahe kooli, Valga 1. ja 2. Põhikooli, ühinemisest 2000. aastal.
Kool võitis 2009. aasta kauni kooli auhinna.
Ristiku tänav (Paide)

Ristiku tänav on tänav Paides.
Ristiku tänav on umbes 620 meetrit pikk.
Tänav algab Raudtee tänavalt, kulgeb edelasse, kus umbes 400 meetri peal teeb pöörde kagusse ja ristub mõnisada meetrit hiljem Pärnu tänavaga, kus ka lõppeb.
Tänava ääres asuvad peamiselt suured kortermajad. Samuti jääb tänava äärde Reopalu kalmistu.
Lapi tsiitsitaja

Levila

On pesitsusajal levinud tsirkumpolaarselt Euraasias ja Põhja-Ameerikas. Polaarjoonest lõuna pool ulatub pesitsusaegne levila ainult mägedesse.
Ta on rändlind. Talvitub avamaastikul Taanis, Inglismaal, Kesk- ja Ida-Aasias, ja USA lõunaosas.
Eestis harv läbirändaja aprillis ja septembri teisest poolest hilissügiseni. Teda kohatakse peamiselt läänesaarte ja mandri loode- ning lääneosa mererannikul ja lagedatel põldudel, mujal sisemaal väga harva. Üksikutel kordadel on talvitunud.

Välimus ja käitumine

Üldpikkus 14–15,5 cm. Hundsulestikus isaslind sarnaneb põhjatsiitsitaja ja rootsiitsitaja vanalindudega, kuid tal puudub valge lahuriba ning must värvus ulatub pugualale ja kehakülgedele. Puhkesulestikus on sulestik tuhmim ja mustad suled heledate ääristega. Erinevalt rootsiitsitajast ei tegutse ta kunagi roostikus.
Kutsehüüd on mahedakõlaline tlüü tjüet või höid, ka kruttiv rt rt. Laulab põõsaladvas või lennul, laul on kanepilinnu omaga sarnane sädin-vidin.
Lapi tsiitsitaja tegutseb peaaegu eranditult maapinnal, kus liigub edasi kiirel jooksul, keha kummargil. Lennujoon on lainjas.

Elupaik ja pesitsemine

Pesitsusajal asustab tundrat ja mägitundrat, tavaliselt soode ja veekogude lähedal. Pesa rajab maapinnale, kurnas on 2–4 muna.

Toitumine

Pesitsusajal on toiduks peamiselt putukad, muul ajal rohkem seemned.
Boris Blinov

Boris Blinov (ka Boris Blinoff; 19. aprill 1909 Tallinn – 4. märts 1982 Tallinn) oli Eesti tantsija ja ballettmeister.
Ta õppis aastani 1926 Tallinna vene gümnaasiumis, tantsu Gerd Neggo tantsustuudios ja Estonia teatri Rahel Olbrei õpperühmas.
Ta oli aastatel 1926–1960 Estonia teatri balletisolist, seadis tantse ooperitele ja operettidele (ka Vanemuises ja Ugalas), oli mitme ballettmeistri (Anna Ekston, Boris Fenster) juures assistendiks ning Paul Sepa teatristuudios ja Tallinna Riiklikus Konservatooriumis liikumisjuhiks.
Alajõe raamatukogu

Alajõe raamatukogu asub Ida-Virumaal Alutaguse vallas Alajõe külas Kooli tn 17.
Zündapp Janus

Zündapp Janus oli Lääne-Saksamaal aastatel 1957–1958 toodetud väikeauto. See jäi ainukeseks Zündappi toodetud autoks.
Autol oli ühesilindriline kahetaktiline mootor.
Pille Jänes

Pille Jänes  (sündinud 6. juulil 1965 Tallinnas) on eesti teatri- ja filmikunstnik.

Haridus

1984–1990 Eesti Kunstiakadeemia, maali-teatridekoratsiooni eriala. Magistritöö on ta kaitsnud semiootika erialal Tartu Ülikoolis.
Siim Veskimees

Siim Veskimees (kodanikunimega Ants Miller, tuntud ka Ats Millerina; sündinud 5. aprillil 1962) on eesti ulmekirjanik, tõlkija ja toimetaja.
Siim Veskimees on pseudonüüm, mille all alustas ta 1999. aastal kirjutamist ulmeajakirjas Algernon ning sellest ajast alates avaldanud mitmeid romaane, lühiromaane ja jutte. Stiililiselt paigutab Veskimees end hard science fiction'i alla.
Siim Veskimees on Eesti Kirjanike Liidu liige.
Ats Milleri nime all tegutseb ta kirjastuse Fantaasia toimetajana, ta on olnud aastaid ka veebipõhise ulmeajakirja Algernon peatoimetaja. Samuti on ta tõlkinud inglise keelest ulmet, sh John Scalzi romaani "Vanamehe sõda" (2010) ja Isaac Asimovi "Robotid ja impeerium" (2013).
Ta on OÜ DIgituum tegevvjuht.

Poliitiline tegevus

Sotsiaademokraatliku Erakonna asutajaliige - 1990-2012
2015. aastal kandideeris Ants Miller Riigikokku Vabaerakonna nimekirjas, pälvides tähelepanu videoga, milles esitas järgmise üleskutse: "Kuula oma südame häält. Aga kui süda vaikib, vali see, kellel on kõige suuremad tissid." Ta sai valimistel 227 häält ja valituks ei osutunud.
Vabaerakonna esinduskogu valis 9. augustil 2015 Ats Milleri erakonna aseesimeheks. Teiseks aseesimeheks valiti Neeme Kuningas.
9. veebruaril 2017 astus Miller Vabaerakonnast välja. Ta põhjendas väljaastumist sõnadega "olen äärmiselt tüdinud südamega panustamast üritusse, mis näib, et ei jõua mitte kuhugi".
Ta liitus 24. septembril 2018 Eesti Konservatiivse Rahvaerakonnaga.
Miller kandideeris 2019. aasta Riigikogu valimistel, sai 122 häält ning valituks ei osutunud.