Tallinna all-linn

Vanalinna asumi all-linna allasumi tänavad

Aida tänav, Apteegi tänav, Bremeni käik, Börsi käik, Dunkri tänav, Gümnaasiumi tänav, Harju tänav, Hobusepea tänav, Katariina käik, Kinga tänav, Kooli tänav, Kullassepa tänav, Kuninga tänav, Laboratooriumi tänav, Lai tänav, Lühike jalg, Munga tänav, Mündi tänav, Müürivahe tänav, Niguliste tänav, Nunne tänav, Olevimägi, Oleviste tänav, Pagari tänav, Pikk jalg, Pikk tänav, Pühavaimu tänav, Raekoja plats, Raekoja tänav, Rataskaevu tänav, Rüütli tänav, Saiakang, Sauna tänav, Sulevimägi, Suur-Karja tänav, Suur-Kloostri tänav, Suurtüki tänav, Tolli tänav, Vaimu tänav, Vana turg, Vana-Posti tänav, Vanaturu kael, Vene tänav, Viru tänav, Voorimehe tänav, Väike-Karja tänav, Väike-Kloostri tänav.

Ajalugu

Tallinna all-linn ehk pärislinn (ladina keeles suburbium) on Toompea ja mere vahelisel alal asuv ning Tallinna vanalinna piirkonda hõlmav asumipiirkond, mis kujunes välja alates 13. sajandist Tallinna linna ja Põhja-Eesti, Taani asehalduri ja Liivimaa ordu võimukeskuse Toompea Väikest linnust ümbritseval maa-alal. Linna ümbritsevad maad olid läänistatud Taani kuninga ja hiljem Liivimaa ordu vasallidele. Keskaegne Tallinn oli jagatud kaheks eraldi linnaks: all-linnaks ja Toompeaks. Kuna suhted all-linna linnakodanike esinduse Tallinna rae ja Toompeal asuva Liivi Ordu valitsejate vahel polnud alati sõbralikud, siis eraldas neid kahte linnaosa väravatornidega kaitsemüür. Ööseks lukustati linnaväravad Pika jala väravatornis ja Lühikese jala väravatornis, nii et all-linnast ei pääsenud Toompeale ega vastupidi. Toompead ja all-linna eraldavat müüri nimetati Vaenumüüriks ehk Usaldamatuse müüriks. Toompea oli võimukeskus, kus elasid vaimulikud ja aadlikud. Ametlikult ühendati kaks linna alles 1889. aastal. Tallinna all-linn paiknes keskajal Toompea ja sadama vahelisel alal ning kujutas endast linna põhiosa, kus valitses Lübecki õigus ning elasid peamiselt linnakodanikest kaupmehed ja käsitöölised, linna valitses Tallinna raad. Siiski ei valitsenud Tallinna raad kogu Toompead ümbritsenud maa-ala. 1348. aastast Taani kuningas Valdemar II poolt kindlaksmääratud all-linna ja Toompea maade piiride kohaselt loovutas raad Toompeast Kopli lahe pool asuvad maad Liivi ordule ning Kassisaba asum oli aastail 1348–1870 Toompea eeslinn. Vastutasuks vabastas ordumeister Tallinna linna kohustusest osaleda sõjaretkedel.

All-linna majandus

Tallinna reaalseks edasiviivaks jõuks olid just all-linna linnakodanikud, kuna Toompea oli ainult maa-aadlike elukoht ja valitsejaresidents. Tolleaegse nimega Reval sai linn 13. sajandi keskel Lübecki linnaõigused, kuid Hansaliidu liikmeks sai linn umbes 30 aastat hiljem. Hansaliit oli keskaegse Põhjamere ja Läänemere suurim kaubandusliit, mille haare ulatus Londonist Novgorodini ja Bergenist Veneetsiani. Kuid mitte hansaliitu kuulumine ei pannud veel alust Tallinna legendaarsele rikkusele, rikkaks sai Tallinn 14. sajandi keskel, kui Tallinnas hakkas kehtima transiitkaubandust piirav otsekauplemise keeld. Keeld tähendas, et Lääne kaupmeestel oli keelatud kaubelda otse Vene kaupmeestega, vahendajateks pidid olema kohalikud kaupmehed. Kaup, mis liikus läänest itta oli peamiselt sool, vastupidises suunas liikusid aga karusnahad, vaha, mesi ja lina. Keskajal tavatseti öelda, et Tallinn on soolale ehitatud – nimelt saadi soolast suurimaid kasumeid ja järelikult maksti ka suurimaid makse. Tallinna õitseaeg jääb ajavahemikku 14. sajandi keskpaigast kuni 16. sajandi lõpuni, mil seoses Liivi sõja, katkuepideemiate ja ikaldustest tingitud näljaga vähenes linna elanikkond drastiliselt.