google/wiki40b huggingface dataset:
Ambla kihelkond

Piirkonna ajalugu

Kihelkonna alad kuulusid varem arvatavasti Loppegunde muinaskihelkonda.
Ambla kihelkond moodustus 1220. aastate paiku. Liivimaa kroonikast on teada, et kui sakslased tahtsid siinset rahvast ristida, ei saanud nad seda teha, kuna taanlased olid neist juba ette jõudnud. Kihelkond paiknes tähtsal teede ristumiskohal, kustkaudu peeti ühendust piki Piibe maanteed Tallinna ja Tartu vahel, Järvamaa ja Virumaa aga ka Tallinna ja Lõuna-Virumaad ühendaval maanteel. Pindalalt – u 585 km² – oli see Eestis üks suuremaid.
Kihelkonda rajati esimene kirik Järvamaal, mis sai eeskujuks paljude teiste Põhja-Eesti kirikute ehitusel. Ambla valla maadel Reinevere külas on mitmel korral viibinud ja sellekohaseid märkmeid teinud Läti Henrik. Kihelkonnakirik Amblas valmis arvatavasti 1270. aastatel ja pühitseti neitsi Maarjale, kes oli Ordu peamine kaitsepühak. Kihelkonnakiriku torn kõrgusega (49,5 m, ehitatud 1857) on heaks teejuhiks. Amplae Mariae (suursuguse Maarja) altarimaal varastati 8. juunil 1995, aga leiti 2 aastat hiljem.
1516. aastal asutati kiriku juurde Liivimaa ordumeister Wolter von Plettenbergi korraldusel kirikumõis, pastoraat aga 1877. aastal. Tolleaegne kihelkond hõlmas alasid tänapäevaste Anija, Järva, Tapa ja Kuusalu valla maadelt.

Kihelkonna kultuurielu

Kihelkonnakool asutati Amblasse 1874. aastal, millest võrsus 35 vallakooliõpetajat, 1907. aastal loodud kõrgemast algkoolist kujunes 1919. aastal reaalgümnaasium ja hiljem põllumajandusgümnaasium, mis 1930. aastal suleti õpilaste vähesuse tõttu.
Ambla pastor Aleksander Leopold Paulsen viis 1869. aastal Ambla laulukoori I üldlaulupeole. Laulukoor oli nii heal tasemel, et kui 1880. aasta suvel Eestimaa kuberner Viktor Polivanov soovis kuulda eesti laulu parimatelt laulukooridelt Tallinnamaalt, siis üheks kolmest koorist oli Ambla meeskoor. Eristamaks Virumaa Maarja kirikust (Väike-Maarjast) nimetati Ambla kirikut Suur-Maarjaks, ladina keeles "Amplae Mariae" "Suursugune Maarja". Siit tuleneb ka Ambla tänapäevane nimi.
Ambla kihelkonnakiriku kirikuaias on A. Adamsoni hauamonument "Laps moonidega" ja mälestusmärk Vabadussõja ja I maailmasõja langenutele "Rahuingel võidupärjaga" (skulptor Anton Starkopf). Avati 27. septembril 1925. Lõhkumise kohta on mitmeid daatumeid – 1949, 1951, 1952. Taasavati endisel kujul endises kohas. Ennistajateks Antoni pojapoeg Hannes Starkopf ja Allan Murdmaa. Kirikuaeda on maetud ornitoloog ja fenoloog Friedrich von Hoyningen-Huene, geograaf Jakob Kents, pedagoog Teet Lunts (1902–1941), kohalik kirjamees Juhan Aud jt, Ambla köstri Konrad Engelbrecht Preisbergi (31. jaan. 1869 – 10. jaan. 1919), mälestus on jäädvustatud Palermo mõrvaohvrite hauasambal.
Howardi maakond (Iowa)

Ajalugu

Maakond moodustati 15. jaanuaril 1851.
Sulev Teppart

Sulev Teppart (sündinud 13. septembril 1960 Viljandis) on eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1978 Viljandi 5. Keskkooli ja aastal 1982 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri X lennu.
Aastatel 1982–1985 töötas ta Noorsooteatris ja alates 1985. aastast Eesti Draamateatris.
2006. aastal töötas ta lühikest aega Vanemuises draamajuhina.

Isiklikku

Näitlejad Jaak Prints ja Tõnn Lamp on tema ja Anu Lambi pojad.
Chocimsk

Ajalugu

Aastal 1709 mainiti asulat esimest korda kirjalikes allikates. Toona kandis see nime Хоцімль (Chociml) ja kuulus see Mstsisłavi vojevoodkonda.
Aastal 1714 oli külas 66 suitsu, seal tegutsesid kõrts ja veski. Samal aastal läks piirkond Radziwillide valdusse, kes rajasid Biesiedźi jõe vastaskaldale alevi nimega Радзівілаў (Radziviłaŭ).
Seoses Poola jagamisega läks alev aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Smolenski kubermangu. Ühtlasi sai sellest Pavel Potjomkini valdus. Aastal 1779 oli alevis õigeusu kirik, seal asusid ka katoliku ja uniaatide kabelid. Chocimskis oli toona 63 kristlaste ja 46 juutide majapidamist, seal tegutses ka sünagoog. Elanikke oli seal toona 568.
Aastal 1880 oli alevis 274 maja, seal oli kaks õigeusu kirikut ja alevis tegutses ka kaks juutide palvemaja. Elanikke oli seal 1849, neist 1103 olid juudid.
Aastal 1924 läks Chocimsk Valgevene NSV koosseisu. Teise maailmasõja ajal hukkasid saksa okupatsiooniväed 700 alevi ja selle ümbruskonna elanikku.
Herman Wrangel

Herman Hansson Wrangel (ka Hermann von Wrangell noorem; 29. juuni 1587 Liivimaa – 11. detsember 1643 Riia) oli baltisaksa päritoluga Rootsi väejuht ja riigitegelane. Lärjeholmi, Svinsundi, Skoklosteri, Põltsamaa ja Boglösa härra.

Elulugu

Hermann Wrangel sündis Elistvere (Ellistfer), Patsu (Patz), Valkla (Wallküll), Rannamõisa (Strandhof) ja Alu (Allo) mõisniku Hans von Wrangeli (surn. 1593) ja Ingliste mõisast pärit Barbara von Anrepi (surnud 1628) pojana, osales Rootsi sõjaväe koosseisus Koknese lahingus 1607. aastal, kus ohvitserina langes vene vägedele vangi, pärast vabanemist osales Rootsi vägede koosseisus 1612. aastal Jaanilinna linnuse piiramisel ja vallutamisel ning temast sai Jaanilinna komandant. Pärast sõjategevust Liivimaal osales ta Karl XI juhitavas Rootsi vägede sõjategevuses Taani vägede vastu, kus sattus samuti vangi. 9. märtsil 1616 määrati ta Kalmari lossiülemaks ja 28. novembril ka lossilääni asehalduriks ja 24. jaanuaril 1619 Älvsborgi lääni asehalduriks. 12. juulil 1621 ülendati ta feldmarssaliks, määrati 16. aprillil 1623 teist korda Kalmari asehalduriks, sai samas ka kõigi Smålandi väeüksuste ülemaks ja määrati 1625 Jönköpingi lossi asehalduriks. Seejärel sõdis Poola vägede vastu Liivimaal ja Preisimaal, määrati 1627 kuberneriametisse Elblągi ja pärast edukat sõjategevust sundis ta Poolat 1629. aastal paluma vaherahu. Herman Wrangel osales ka kuningas Gustav II Adolfi Kolmekümneaastase sõja sõjaretkes Saksamaale, temast sai 1630. aastal riiginõunik ja 1632 Preisimaa kuberner. Ta oli komissariks 1635. aastal Poolaga rahulepingu sõlmimisel Sztumska Wieśis (saksa Stuhmsdorf) ja tegutses edukalt austerlaste vägede vastu Pommerimaal. 22. augustist 1643 kuni surmani oli Wrangel Liivimaa kubermangu kindralkuberner. 
Poola-Rootsi sõja ajal läänistati talle 1611. aastal Mälareni järve ääres Stockholmi ja Uppsala vahel asuv Skokloster, 1623. aastal sai temast Põltsamaa lossi ja mõisa omanik ja 1641 ka Prangli ("Alt"-Wrangelshof) ja Otepää ("Alt"-Odenpäh) omanik. 
Herman Wrangel on maetud Skoklosteri kirikusse Uppsala lähedal.
Erik Morna

Erik Morna (sündinud 26. märtsil 1969) on eesti ajakirjanik, muusikakriitik ja DJ. 
Ta juhib Raadio 2-s muu hulgas saateid "Leviosuti", "Nestor ja Morna", 2009. aastal ka maratonsaadet "Aastahitt 2009".
Pittakos

Pittakos Mytilenest (umbes 648 eKr – umbes 569 eKr) oli vanakreeka poliitik ja üks seitsmest targast.
Arvatavasti oli Pittakos aristokraatlikku päritolu. Tema ema pärines Lesbose saare ülikutest ja isa Traakia kesk- või ülemklassist. Pittakose poliitilised vastased väitsid seevastu, et ta olevat olnud madalat päritolu ning veetnud oma lapsepõlve õnnetult ja alanduses. Pittakos koolitas ennast ise ja reisis palju.
Pittakos valiti Mytilene valitsejaks peale ateenlaste sõjakäiku Lesbosele, kus Pittakos tõestas ennast eduka väejuhina. Väidetatavasti valitses ta õigluse vaimus, edendas linna kaubandust ning koostas uusi seadusi. Näiteks andis ta välja seaduse, mis sätestas topeltkaristuse kõigi purjuspäi sooritatud kuritegude eest. 589 eKr valiti ta Mytilene aisymnentes'eks, kellele usaldati sisetülide ajal linnas absoluutne võim. Kui Pittakos tundis, et on oma poliitilise programmi ammendanud, astus ta omal algatusel tagasi ja veetis viimased kümme aastat lihtkodanikuna.
Ta kinkis vabaduse oma poja mõrtsukale, öeldes põhjenduseks, et "andestus on parem kui kahetsus".
Pittakose hauakivile on graveeritud epigramm: "Siiraste pisaratega leinab pühitsetud Lesbos Pittakost, kelle ta sünnitas ja kes nüüd on surnud."
Erdoğan Atalay

Erdoğan Atalay (sündinud 22. septembril 1966 Hannoveris) on türgi päritolu Saksa filmi- ja televisiooninäitleja. 
Kuigi ta on mänginud arvukates filmides ja teleseriaalides, on ta enim tuntust kogunud Semir Gerkhani rolliga Saksamaal toodetud kiirteepolitseisarjas "Kutsuge Cobra 11" (alates 1995. aastast).

Karjäär

Tema esimene teatriroll oli 18-aastasena "Aladdini imelambis". Atalay alustas 1987. aastal õpinguid Hamburgi muusika- ja teatrikõrgkoolis (Hochschule für Musik und Theater Hamburg). Läbimurre tuli 1995. aastal sarjas "Kutsuge Cobra 11", mida filmitakse tänapäevani.

Isiklik elu

Atalay abiellus 13. augustil 2004 Astrid Ann-Marie Pollmanniga, kellega tal on tütar (sündis 22. novembril 2000).
Timoteus Linna

Noorus

Timoteus Linna sündis Petseri maakonna Pankjavitsa valla Lõkovo (Ojavere) külas väiketaluniku peres. Lõpetanud kohaliku algkooli, astus Timoteus Linna 1926. aastal Petseri ühisgümnaasiumi, kus õppis (vaheaegadega) viis aastat. Aastatel 1932–1933 läbis ajateenistuse Tartus I ratsarügemendis, pärast mida töötas kodus isatalus. 1935. aastal astus ta Petseri vaimulikku seminari, mille lõpetas 1937. aastal.

Preestriametis

Eesti AÕK sinod määras Timoteus Linna Kuressaare Püha Nikolai koguduse köstriks ja koorijuhiks Saaremaale. Köstriameti kõrval oli T. Linna Kuressaare linna algkooli õpetaja. 1939. aasta kevadel valiti ta Leisi Püha Olga koguduse preestriks, kelle hoolde anti ka Metsküla Issanda Templisseviimise kogudus. 
1940. aastal alanud Nõukogude okupatsioon pani Linna preestriametist loobuma ning ta leidis uue töökoha Maasi algkooli õpetajana.

Teises maailmasõjas

1941. aasta mobilisatsioon Punaarmeesse viis Timoteus Linna algul tööpataljoni; Eesti korpuses määrati ta 917. laskurpolgu sanitariks. Velikije Luki lahingus haavata ja põrutada saamine tõi kaasa väeteenistusest vabastamise ning 1944. a. talvel tuli tal Tadžiki NSV Šahrinai rajoonis lastekodulapsi õpetada.

Tegevus Saaremaal

1944. aasta sügisel Saaremaale tagasi jõudes, määrati T.Linna Saaremaa maakonna TSN Täitevkomitee haridusosakonna juhatajaks, kuid sellisel ametipostil ei saanud endine preester kaua töötada – juba 1946. aasta sügisel tagandas uus täitevkomitee esimees Vassili Riis ta Saaremaa koduloomuuseumi direktoriks, kelleks jäi Timoteus Linna tervelt 30 aastaks. Saaremaa Muuseumi taastamisest ja arendamisest sai tema elutöö põhiosa.  
Timoteus Linnal on suured teened ka Saaremaa turismi arendamisel: 1966 alustati ekskursioonijuhtide koolitamist ja 1968. aastal hakkas muuseumi baasil tööle Tallinna ekskursioonibüroo filiaal. 
Üsnagi jõuline oli Linna ajal Saaremaa Muuseumi laienemine: igal tema töökümnendil lisandus üks uus filiaal. Kui 1948. aasta novembris avatud V. Kingissepa majamuuseum asutati n-ö ülaltpoolt, siis 1959. aastal asutatud ainulaadse Mihkli talumuuseumi saamisloos oli Timoteus Linnal oluline roll. 1973. aastal avati Koguvas kolmanda filiaalina Juhan Smuuli muuseum, mis nüüd on arenenud iseseisvaks Muhu muuseumiks.
1975. aastal täitus muuseumidirektori kauaaegne unistus – algasid Kuressaare linnuse põhjalikud restaureerimistööd ning järgmisel kevadel võis Timoteus Linna rahuliku südamega pensionile jääda.

Hobid

Juba 1936. aastal kirjutas ajaleht Petseri Teataja, et seminari kooris laulab üks Linna-nimeline mees, keda kutsutakse Petseri kloostri ööbikuks. Laul saatis teda kogu elu, mille jooksul ta juhatas vähemalt 14 laulukoori ja kolme ansamblit. Timoteus Linna suur kirg oli aiandus. Talle meeldis kasvatada nii viljapuid ja -põõsaid kui ka lilli ja tarbetaimi, kuid tema eriline armastus kuulus õunapuudele.

Isiklikku

6. mail 1939 abiellus Timoteus Linna Kuressaares Reina külast pärinenud Helene Peegliga (1916–1994). Neil sündis kolm poega: metallikunstnik ja muusik Taivo (1941–1996), meisterkiviraidur Temme (1947) ja üks eesti armastatumaid lauljaid Ivo Linna (1949).
Leigri looduskaitseala

Leigri looduskaitseala on looduskaitseala Hiiu maakonnas Kõrgessaare vallas. Kaitseala pindala on 459 ha. 
Kaitseala moodustati 1998, kui kaitse alla võeti seal elavad kaitsealused liigid ja nende elupaigad. Kaitseala piiresse jääb Leigri soo.
Larsen (ettevõte)

Larsen on Prantsusmaa konjakivabrik.
Asutatud 1926, asutaja norralane Jens-Reidar Larsen (1895–1980)
Kalev Kurg

Kalev Kurg (15. mai 1961 Tallinn – 16. november 2005 Tallinn) oli eesti ärimees ning motosportlane ja motospordiaktivist.
Kalev Kurg õppis Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis.

Sport

Kurg tuli kolm korda Eesti meistriks: 1975 ja 1979 talimotokrossis ning 1975 hipodroomisõidus (50 cm³ B, noorte 125 cm³ ja noorte 175 cm³).
1998. aastast alates oli ta motokrossimeeskonna MM-il Eesti koondise mänedžer ja suurtoetaja. Tema toetusel käidi välisriikides MK-etappidel (ühe sellise sõidu eelarve võis küündida üle poole miljoni Eesti krooni).

Kuriteod

Kalev Kurge pidas politsei eestikeelse organiseeritud kuritegevuse juhiks. Koit Pikaro väitel kontrollis Kurg 70 protsenti Eesti kokaiiniturust. Politsei andmetel valiti Kurg eestikeelsete kurjategijate esindajaks ühiskassas, sest ta oli ainus, kes nii Linnuvabriku grupeeringuga kui ka ärimees Meelis Lao lähiringkonnaga läbi sai.
Kalev Kurge on kohtulikult karistatud neljal korral huligaansuse, varguse ning piinamise ja seadusevastaselt vabaduse võtmise eest. 1991. aastal saatis Rootsi Kure riigist välja. 1994. aastal mõisteti Kurg USAs süüdi 56 püstoli riigist väljatoimetamise katses.

Isiklikku

6. juulil 1988 abiellus Kalev Kurg Kätlin Maraniga. Laulatus toimus vanglas. Abielu lahutati veebruaris 1990..
Kalev Kure tütar Madeleyn Kurg elab Ameerikas Los Angeleses.

Surm

16. novembril 2005 tapeti Kalev Kurg automaadilaskudega kodumaja hoovis. Tapjat ei suudetud leida ning kriminaaltoimik suleti 2015. aastal.
Kalev Kurg on maetud Tallinna Metsakalmistule, Aleksander Warma ning Eerik Kirsimaa kalmu lähedale.
Peñón de Alhucemas

Peñón de Alhucemas (ehk Lavendli kalju) on üks Hispaania suveräänsetest territooriumitest (plazas de soberanía) Maroko ranniku lähedal Põhja-Aafrikas Alboráni meres. See on üks peñón'edest (ranniku lähedale saarele rajatud kaljukindlustest) Põhja-Aafrika rannikul.
Peñón de Alhucemasest veidi lääne pool paiknevad väikesaared Isla de Mar ja Isla de Tierra. Saared asuvad umbes 300 m kaugusel Maroko linnast Al Hoceimast (endine Villa Sanjurjo), 155 kilomeetri kaugusel Ceutast ja 100 kilomeetri kaugusel Melillast.
Peñón de Alhucemas on väike kaljusaar, mis ida-lääne suunas on 220 meetrit pikk ja põhja-lõuna suunas 84 meetrit lai. Saare pindala on 1,5 hektarit (ha) ehk 0,015 ruutkilomeetrit (km²) ja kõrgus merepinnast on 27 meetrit. Kindlus, mõned majad ja kirik võtavad enda alla kogu saare. Sadam paikneb saare idaküljel.
Isla de Tierra on järsk 11 meetri kõrgune kaljuplatoo, mis jääb Maroko rannast 114 meetri kaugusele. See on põhja-lõuna suunas 192 meetrit pikk ja 87 meetrit lai. Pindala on 1,7 hektarit ehk 0,017 ruutkilomeetrit.
Isle de Mar on lame, 4 meetri kõrgune saareke, mis paikneb 93 meetrit Isle de Tierrest põhjas. See on ida-lääne suunas 345 meetrit pikk ja kuni 70 meetrit lai. Pindala on 1,4 hektarit ehk 0,014 ruutkilomeetrit.
Saarestiku kogupindala on 4,6 hektarit ehk 0,046 ruutkilomeetrit.
Saared kuuluvad Hispaaniale alates 1559. aastast, mil Saadi dünastia need koos mitme muu territooriumiga Hispaaniale loovutas. Vastutasuks pidid hispaanlased aitama tõrjuda Osmanite rünnakuid. Hispaania jättis 1561. aastal Peñón de Alhucemasel paikneva kindluse maha ja rajas vahitorni Isle de Tierrele, kuid püsivat asustust seal ei tekkinud. Aastal 1673 saatis Hispaania Peñón de Alhucemasele garnisoni ja alates sellest on saar püsivalt asustatud olnud. Tänapäeval paikneb saarel 60 sõdurist koosnev Hispaania garnison.
Saared paiknevad 1925. aastal Rifi sõja ajal maabunud Hispaania-Prantsuse ekspeditsioonivägede maabumisalade lähedal.
Maroko on saari alates iseseisvumisest 1956. aastal endale nõuelnud.
Stephan Badwitz

Stephan Badwitz (Badnitz) (umbes 1550 Pommeri, Saksamaa – umbes 1635 Keila) oli Eesti vaimulik.
Umbes 1580. aastal ordineeriti ta Tartu sõjaväe pastoriks. 1595. aastal sai ta Hageri koguduse pastoriks ja 1600. aastal Viljandi pastoriks.
Tema eestvõttel tehti korda Keila kirik.
Hermann Faltis

Hermann Faltis (22. september/4. oktoober 1897 Riguldi vald, Läänemaa – 6. veebruar 1948 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (nooremseersant, 1940) ja politseinik.
Ta osales Vene sõjaväes Esimeses maailmasõjas, 1. Diviisi tagavarapataljonis ja 1. jalaväepolgus Vabadussõjas (nooremallohvitser, 1919). 1. septembril 1920 annetati talle II liigi 3. järgu Vabadusrist (hinnates vahvust, mis Teie ülesnäitanud lahingus 19 novembril 1919 a. Saborovka küla juures).
1920. aastal oli ta Tallinna politsei nooremkordnik, jaanuarist 1921 Läänemaa 8. jaoskonna vanemkordniku kohusetäitja. Arreteeriti 21. jaanuaril 1921 Vormsi vallas Läänemaal ja mõisteti novembris 1921 sõjaringkonnakohtu otsusega alamkapten Jaan Männiku (1895–1919) tapmise eest 14. novembril 1919 surma. Põgenes 18. novembril 1921 Tallinna Keskvanglast, läks Venemaale, kus arreteeriti. Oli Jamburgi ja Petrogradi vanglas, põgenes ja naasis Eestisse. Tabati 25. novembril 1924 Nõva vallas, surmaotsus asendati 20-aastase sunnitööga, vabanes veebruaris 1928 amnestiaga. Töötas kummitööstuses Põhjala, pärast Teist maailmasõda Tallinna toidukaubastus. Läks vabasurma.
Ken Järveoja

Ken Järveoja (sündinud 9. detsembril 1982) on Eesti autorallisõitja (kaardilugeja).

Autoralli maailmameistrivõistlused

Debüüdi autoralli MM-il tegi 2007. aastal Aigar Pärsi kaardilugejana, sõites Juunior WRC klassis. Sander Pärna kaardilugejana sõitis aastatel 2009–2012 neljal rallil ning 2013. aastal sõitsid nad JWRC klassis kaasa terve hooaja (6 rallit).
2018. aasta Korsika rallil luges Järveoja kaarti Ken Tornile, asendades tema tavapärast kaardilugejat Kuldar Sikku. 2018. aasta Soome rallil luges Järveoja kaarti Roland Poomile, kellega osaletakse ka 2019. aastal JWRC klassis.
Anrep

Anrep on Vestfaalist pärit Liivimaa, Eestimaa ja Rootsi vana aadlisuguvõsa.

Ajalugu

Anrepite põlvnemiskohaks loetakse Anreppenit, mis on kaasajal Nordrhein-Westfaleni liidumaal asuv Delbrücki linna linnaosa. Suguvõsa kohta on Liivimaal esimesi teateid 1470. aastast. Saksa Ordu vasallid Liivimaal.
10. jaanuaril 1635 sai Liivimaalt Sooru mõisast pärit Närke ja Värmlandi rügemendi leitnant ja hilisem sama rügemendi kapten, kortermeister ja ooberst Gustaf Anrep (1616–1666) naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikuks ja introdutseeriti samal aastal Rootsi rüütelkonda (nr 236). 
1745. aastal immatrikuleeriti suguvõsa Eestimaa (nr 3) ja 1747. aastal Liivimaa (nr 8) rüütelkonda.
 
6. mail 1853 andis Vene keiser Nikolai I Kärstna mõisa harust pärit kindralleitnant Joseph von Anrepile (1796–1860) krahvinna Cecilie Julie Philippine von Elmptiga (1812–1892) abiellumisel krahvitiitli ja laiendatud vapi ning ta hakkas kandma perekonnanime Anrep-Elmpt. See haru kanti lisaks Eestimaa (nr 4), Liivimaa (nr 8) ja ka Kuramaa (nr 315) rüütelkonda.

Anrepite suguvõsa vapp

Anrepite vapikilbil on kujutatud kammi, mis väidetavalt oli mõeldud sõjaratsu kammimiseks; see oli viide Anrepite sõjaväeteenistusele. Suguvõsa Liivi- ja Eestimaa harude vappidel oli eripära: kui Liivimaal kasutatud vapil oli kilbil kujutatud kamm must, siis Eestimaal oli see sinine. Anrepite vapp on väga sarnane Delbrücki linna Anreppeni linnaosa siiani kasutusel oleva vapiga.
Ikoonikapp

Ikoonikapp on enamasti klaasiga kaetud puidust kapp, millesse on asetatud ikoon, et viimast kaunistada ja kaitsta. Vene, ukraina jmt keeltes on see kiot või kivot, mis tuleb kreekakeelsest sõnast κῑβωτός kibōtos, 'kast, laegas'. Arvi Ränga etnograafiasõnaraamatus on seda nimetatud ka kibotiks.
Ikoonikappe leidub õigeusklike kodudes, kirikutes ja kabelites (vastavalt setude tsässonates). Kirikute ikoonikapid on tavaliselt puunikerdustega rikkalikult kaunistatud.
Friuli-Venezia Giulia

Suuremad linnad

Trieste, Udine.

Vein

Friuli-Venezia Giulia veinipiirkonnad: Friuli Grave (DOC), Tocai Friulano (DOC), Colli Orientali dei Friuli (DOC), Collio (DOC), Ramandolo (DOCG).
Sava Savanović

Sava Savanović (Serbia kirillitsa: Сава Савановић) on üks kuulsamaid vampiire Serbia folklooris.

Legend

Legendi järgi elas ta Rogačica jõe ääres vanas vesiveskis, kus tappis veskile vilja jahvatama tulnud talupoegi ja jõi nende verd.

Veski

Vana veski oli töökorras veel 1950. aastatel, mil selle ostis perekond Jagodić, kes hiljem ehitasid selle ümber turismiatraktsiooniks. 
2012. aastal kukkus veski kokku ja see põhjustas ümbruskonnas paanika, sest elanikud võtavad legendi täie tõsidusega ja kardavad, et vampiir võib hakata uut elukohta otsima. Kohalik omavalitsus palus varuda küüslauku ja naelutada kodudes igasse tuppa kristlik rist, et vampiiri endast eemal hoida. Teateid oli ka selle kohta, et vanast veskist on kostnud imelikke urinaid, mis pole ühegi looma ega inimese hääle moodi, ning selle kõrval olla ööpimeduses nähtud seismas pikka kasvu tõmmut isikut. Kohalikud soovisid veski kiiresti korda teha, aga saabuva talve tõttu oli remont võimalik alles kevadel.
2016. aasta Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus

2016. aasta Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus olid 23. Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus, mis toimusid 6.–10. juulini Hollandis Amsterdamis. Võistlused peeti Amsterdami olümpiastaadionil. See oli esimene kord, kui Euroopa meistrivõistlused toimusid Hollandis.
Võistlustel ei toimunud käimisvõistlusi ja maraton asemel oli poolmaraton, sest samal aastal toimuvad Rio de Janeiro suveolümpiamängud. Odaviske ja kettaheite kvalifikatsioonvõistlused toimusid Museumpleinil.
Võistlustel osales 1469 sportlast 50 riigist. Eestit esindas 25 sportlast. Ainsa medali tõi Eestile kettaheites Gerd Kanter, kes võitis pronksmedali.
Venemaa sportlased neil võistlustel ei võistelnud Venemaale dopinguprogrammi eest määratud võistluskeelu tõttu. Ainsa vene sportlasena osales naiste 800 meetri jooksus "sõltumatu neutraalse sportlasena" Julija Stepanova, kes aitas paljastada Venemaa dopinguprogrammi.
Võistluste ametlik maskott oli lõvi Adam.
Umeda Sky Building

Umeda Sky Building (jaapani 梅田スカイビル, Umeda Sukai Biru) on pilvelõhkuja Jaapanis Ōsakas Kita-ku ringkonnas Umeda linnaosas.
Ehitis koosneb kahest 50 korrusega tornist, mis on üleval ühendatud sildade ja eskalaatoritega. See on 173 m kõrge. Hoone arhitekt oli Hiroshi Hara ja see valmis aastal 1993.
Hoone tipus asub ringikujuline vaateplatvorm "The Floating Garden Observatory".
Nils Niitra

Nils Niitra (sündinud 20. detsembril 1975) on eesti ajakirjanik ja suhtekorraldaja. 
Niitra töötas 2017. aastani Postimehes ajakirjanikuna. 2014 valiti ta Eesti Ajalehtede Liidu aasta ajakirjanikuks.
Alates 2017 on ta Powerhouse Lõuna-Eesti büroo juht ja konsultant.
Islam Itaalias

Islam on Itaalias katoliikluse ja õigeusu järel tähtsuselt kolmas usutunnistus, moslemeid on ca 2% rahvastikust. Islamiusku järgivad peamiselt immigrandid endistest Itaalia kolooniatest Eritreast, Liibüast, Somaaliast, aga ka immigrandid Albaaniast ja Egiptusest.

Ajalugu

Keskajal, araablaste vallutuste ajal oli islam laialtlevinud usk teatavates Itaalia lõunaosa regioonides. Apenniini poolsaare lõunaosas eksisteeris 847.-871. aastal Bari emiraat. 700.-1091. aastal kontrollisid araablased saari, nagu Sitsiilia, nendel aladel valitses tingliku nimetusega Sitsiilia emiraat. Normannide sissetung Lõuna-Itaaliasse lõpetas moslemite riikluse Lõuna-Itaalias, kuid moslemikogukonnad Sitsiilias eksisteerisid 14. sajandini; islami mõju kultuurile ja arhitektuurile on siiani tunda.
Kajakarahu alumine tulepaak

Kajakarahu sihi alumine tulepaak on tulepaak Läänemaal Haapsalu lahes Kajakarahul.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 58° 57′ 11″ N, 23° 30′ 50″ E.
Tulepaak moodustab sihi Kajakarahu ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 595 m ja sihi asimuut on 94,2°.
Setu keel

Setu keel (setu ja võru keeles seto kiil´) on Eesti põline piirkondlik keel ehk regionaalkeel, mis kuulub läänemeresoome keelte hulka. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oskas Eestis (peamiselt Kagu-Eestis, Setumaal) setu murrakut 12 549 või 12 532 inimest.
Setu keel on üks lõunaeesti keeltest ja sarnaneb väga võru keelega, kuid kuna setudel on alles väga omapärased iidsed kombed ja tugev identiteet, siis räägitakse sageli võru ja setu keelest eraldi.
Teiste käsitluste järgi on setude keel eesti, lõunaeesti või võru keele setu murre, murrak või murrakurühm.
Setu keel (koos võru keelega) on UNESCO ohustatud keelte nimekirjas.
Uurali keelkonna kõigile keeltele omaselt on setu keel soovõrdne, selles puudub grammatiliselt sugu.