google/wiki40b huggingface dataset:
Gigabyte

Firmast

Firma on asustatud 1986. aastal väikeses laboris nelja noore inseneri poolt, eesmärgiga uurida ja arendada arvutite peamisi elektroonikakomponente. Gigabyte'i loetakse esimese järgu emaplaatide tootjaks koos MSI, Asuse ning ECSiga. 2010. aastal müüs firma üle 19 miljoni emaplaadi.

Tooterühmad

Lisaks emaplaatide tootmisele ja kujundamisele (sisaldavad Inteli ja AMD protsessoreid), toodab Gigabyte ka videokaarte, mis on ehitatud ATI ja Nvidia Graafikaprotsessorite baasil, näiteks GeForce GTX 580 ja Radeon HD 6870.
Teisejärgulisteks toodeteks on erinevad arvuti lisaseadmed, näiteks klaviatuurid, hiired, kõlarid, TV-tuunerid ja välised kõvakettad. Veel müüb firma ka komplektseid süle- ja lauaarvuteid ning ka servereid ja paljusid nendega ühilduvaid lisaseadmeid. Teistele toodetele lisaks on ka kuvarid, mobiiltelefonid, jahutuskomponendid ja tahvelarvutid.

Märkimisväärsed tooted

2011. aastal tõi Gigabyte välja uue G1-seeria mänguri emaplaadid, mis baseeruvad Inteli Socket 1366-l ja kasutavad X58 kiibistikku, toetavad USB 3.0 ning Ultra Durable tehnoloogiat, mis on iseloomulik emaplaatide tippklassile.
Aprill 2011: Gigabyte toob välja S1080 tahvelarvuti, mis kasutab Inteli Atom seeria protsessorit ning kahte operatsioonisüsteemi:  Androidi ja Windows 7 Home Premiumit.
Gigabyte'i ODIN GT seeria oli esimene tarkvaraliselt kontrollitavate toiteplokkide tooteseeria.
2010: Gigabyte on esimene emaplaatide tootja, kes lisab USB 3.0 toe oma emaplaatidele ("333 Onboard Acceleration" seeria).
2010: Aivia K8100 mänguri klaviatuur on esimene, millel on võimalik seadistada 3 erinevat sisseehitatud klahvivajutuse jõudu: 50, 60 või 70g.

Sokeldused ja kiibistikud

Peamised hetkel müüdavad tooted:

Graafikaprotsessorid ja kiibistikud

Peamised hetkel müüdavad tooted:
Tingimusmäärus

Tingimusmäärus ehk konditsionaaladverbiaal on määrus, mis väljendab sündmuse tingimust.

Näiteid

Õnnetuse korral tuleb kiirelt tegutseda.
Hea isuga võib paksuks minna.
Ballet 422

Süžee

Koreograaf Justin Peck lavastab New York City Ballet' 422. lavastust.
Psammophis subtaeniatus

Levila

Neid madusid võib kohata Namiibias, Botswanas, Zimbabwes, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Svaasimaal, Angolas, Sambias, Keenias, Tansaanias, Malawis, Sudaanis, Kesk-Aafrika Vabariigis ja Etioopias.
Läti vapp

Läti vapi kilbi vasakul alumisel väljal on Kuramaa vapp, paremal alumisel Liivimaa (st. Vidzeme) vapp ning ülemine väli tõusva päikese kujutisega tähistab Latgalet, millel Läti vapi loomise ajal oma vappi polnud. Tõusvat päikest kasutasid Esimeses maailmasõjas Venemaa sõjaväes sõdinud Läti kütid. Päikesel on 17 kiirt, mis sümboliseerivad 17 tollast Läti maakonda.
Kuramaa vapil on punane lõvi hõbedasel väljal ja Liivimaa vapil hõbedane greif punasel väljal. Lõvi esines Kurzeme ja Zemgale sümbolina juba 1569. Greif esines Liivimaa sümbolina veelgi varem, 1566, kui tänapäeva Vidzeme ja Latgale läksid Leedu võimu alla.
Kolm viieharulist tähte märgivad kolme ajaloolist Läti osa Vidzemet, Kurzemet ja Latgalet. Sama tähendusega on need tähed ka Riias asuval vabadussambal.

Ajalugu

Läti vapp võeti ametlikult vastu 16. juunil 1921. Selle kujundas läti kunstnik Rihards Zariņš.
Nõukogude okupatsiooni ajal kasutati Lätis Läti NSV vappi. 1990 võeti taas kasutusele 1918. aasta vapp.

Kasutamine

Läti vapi kasutamine on rangelt reglementeeritud. Lisaks suurele ja väikesele vapile on Lätil ka "lisanditega väike vapp" (papildinātais mazais valsts ģerbonis), millel väikest vappi ümbritsevad kaks tammeoksa. Niisiis on vapist kokku kolm versiooni.
Läti suurt vappi kasutavad Läti president, parlament, peaminister, valitsus, ministrid, ülemkohus ja peaprokurör, samuti Läti diplomaatilised ja konsulaaresindused.
Lisanditega väikest vappi kasutavad parlamendi fraktsioonid, valitsus ja need institutsioonid, mis on valitsuse ministrite otsese või kaudse juhtimise all.
Väikest vappi kasutavad ülejäänud valitsusasutused, kohalikud omavalitsused ja haridusasutused ametlikes dokumentides.
Kõlluste

Kõlluste oli küla Tartumaal, ajalooliselt Kärkna mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Võibla küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Äksi kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Võibla külaga.
Hiljemalt 18. sajandil oli see küla (näiteks 1783 manitakse fraasi Das Köllistsche Dorff & Felder).
Johann von Mengede

Johann von Mengede, teise nimega Osthof (ka Mengden; enne 1421 – pärast 1469) oli Liivi ordumeister aastatel 1450–1469.
Johanni vanemad olid Osthofi, Stypelinghofi ja Greveli juures asunud Ellinghauseni mõisnik Johann von Mengede-Osthof ja Grete. Ta sündis Osthofis Dortmundi lähedal. 1421. aastal on teda märgitud ilmikuna Vestfaalis, seejärel oli ta tõenäoliselt Saksa ordu liige ja võitles Poola ülemvõimu vastu Preisimaal.
Aastatel 1439–1442 oli ta Karksi foogt, seejärel kuni 1450. aastani Tallinna komtuur. Mengede valiti pärast Heidenreich Vincke von Overbergi surma Vestfaali "partei" poolt ordumeistriks ja kõrgmeister pidi seda tunnustama. Hiljem toetas Mengede kõrgmeister Ludwig von Erlingshauseni poliitikat, kuid ei sekkunud otseselt Poola-Preisi konflikti. 1452. aastal sõlmis ta Riia peapiiskopiga Kirchholmi lepingu, millega Riia linna üle kehtestati ühisvalitsus ja lõpetati nii poolteist sajandit kestnud konflikt linna õigusliku kuuluvuse üle.
Küünlatoos

Küünlatoos oli toruja kujuga nõu küünalde hoidmiseks ja kaasavõtmiseks.
Kasutusel oli peamiselt Kagu-Eestis, kus toos valmistati tohusugadest ning saartel, kus toos oli tehtud puulauakestest (küünlaputk).
Taebla vald (1939)

Taebla vald oli vald Läänemaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Taebla valla maa-alast, välja arvatud Nõmme küla piirkond; senise Palivere valla maa-alast, välja arvatud Jaakna, Seljaküla ja Lehtmetsa külade ning Seljaküla asunduse piirkonnad; senise Lähtru valla Kaasiku küla piirkonnast ja osa Lähtru metsandiku maa-alast.
1945 septembris moodustati Taebla vallas Taebla külanõukogu keskusega Taebla asunduses ja Palivere külanõukogu keskusega Palivere asunduses. 1950. aastal Taebla vald likvideeriti ja selle alad arvati Haapsalu rajooni koosseisu.
Karika kõrts

Karika kõrtsi (tšehhi U Kalicha) Prahas kirjutas tuntuks tšehhi kirjanik Jaroslav Hašek teoses "Vahva sõduri Švejki juhtumised maailmasõja päevil".
United States National Recording Registry

USA Riiklik Salvestiste Register ehk United States National Recording Registry ehk The National Recording Registry on 2000. aastal USA Riikliku Salvestiste Säilitamise Nõukogu (National Recording Preservation Board) poolt koostatud register, kuhu valitakse salvestised, mis "on kultuurilooliselt, ajalooliselt või esteetiliselt tähtsad ja/või teavitavad elust USAs või seda peegeldavad". Riikliku Salvestiste Säilitamise Nõukogu liikmed nimetab oma ametisse Kongressi raamatukogu pea (Librarian of Congress).
Harri Kõiva

Harri Kõiva (9. oktoober 1932 – 18. mai 2003) oli Eesti ehitusinsener ja karikaturist.
Ta on illustreerinud ja kujundanud Eesti "Vanasõnaraamatu". Kirjutanud följetone, joonistanud šarže ja karikatuure paljudele Eesti ajakirjandusväljaannetele (nt Edasi, Pikker, Rahva Hääl).
Ajakirjas Valguse Kaja kujundas ta pajatuste sarja "Meie mehe lood", mis kirjeldas naljakaid juhtumeid pimedate elust.

Isiklikku

Harri Kõiva oli abielus folklorist Ottilie-Olga Kõivaga.
Tütar Meeli Kõiva on kunstnik ja tütar Katre Kõiva on laulja.
Haagi kongress

Haagi kongressi peavad paljud esimeseks föderaalseks hetkeks Euroopa ajaloos. Kongressi peeti Hollandis Haagi linnas 1948. aasta 7.–11. maini ning seal osales 750 (teistel andmetel rohkem kui tuhat) delegaati üle Euroopa. Lisaks olid kohal ka vaatlejad Kanadast ja Ameerika Ühendriikidest.
Kongressil õnnestus koondada laia poliitilise spektri esindajaid, andes neile võimaluse arutada Euroopa poliitilise koostöö arenemise üle. Konverentsist võttis osa suur hulk olulisi poliitikategelasi: Konrad Adenauer, Winston Churchill, Harold Macmillan, söör David Maxwell-Fyfe, Pierre-Henri Teitgen, François Mitterrand (mõlemad olid tollal Robert Schumani valitsuse ministrid), Paul Reynaud, Édouard Daladier, Paul Ramadier (kolm endist Prantsusmaa peaministrit), Paul van Zeeland, Albert Coppé ja Altiero Spinelli jpt.
Haagi kongressil mängisid aga lisaks poliitikutele aktiivset rolli ka suur hulk erinevaid filosoofe, ajakirjanike, juhtivaid kirikutegelasi, advokaate, professoreid, ettevõtjaid ja ajaloolasi. Kongressi ajal käidi välja idee poliitilise, majandusliku ja rahalise Euroopa Liidu loomiseks. Sellel pöördepunktiks peetaval konverentsil oli suur mõju peagi loodava Euroopa Liikumise kujunemisele.
Hispaania riigimees Salvador de Madariaga pani kongressi ajal ette Euroopa Kolledži loomise. Tema nägemuses oleks tegemist olnud kolledžiga, kus paljudest erinevatest riikidest pärit ülikooli lõpetanud noored, kellest osade kodumaad alles hiljuti omavahel sõdisid, saanuksid koos õppida ja elada.
Kongress arutles veel Euroopa Nõukogu tulevase ülesehituse ja rolli üle. Kongressil osalenud Teitgen ja Maxwell-Fyfe olid olulisel kohal Euroopa Nõukogu egiidi all vastu võetud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni loomisel.
Kongress andis ka võimaluse tõsta üldsuse arvamust Euroopa ühtsusest. 1948. aasta 20. juulil toimunud Lääne-Euroopa Liidu ministrite kohtumisel käis Schumani valitsuse välisminister Georges Bidault välja idee Euroopa Assamblee (see realiseerus hiljem Euroopa Nõukogu näol) ning Euroopa tolli- ja majandusliidu loomiseks (millest kasvasid välja Euroopa Söe- ja Teraseühendus ning Rooma lepingutega loodud kaks ühendust). Seega võib kokkuvõtvalt öelda, et kongressi lõppjäreldustest sai Prantsusmaa valitsuse poliitika alus ning seejärel ka kogu Euroopa valitsemise poliitika alus.
Kuigi toimunud kongressi olulisust ei alahinnata praegugi, on tänapäevased hinnangud toimunule sageli ka veidi tagasihoidlikumad. 2013. aasta 11. aprilli Sirbis kirjutab Hent Kalmo, et "tagantjärele näib 1948. aastal peetud suurejooneline Haagi kongress Euroopa lõimumises ehk olulise piirikivina, kuid tegelikult oli see nn Monnet meetodile alternatiivne tee, mis viis (siiani üsna hambutu) Euroopa Nõukoguni, mitte Euroopa Liiduni".
Otto Neurath

Otto Neurath (10. detsember 1882 Viin – 22. detsember 1945 Oxford) oli Austria filosoof, sotsioloog ja majandusteadlane.
Teda peetakse üheks kõige mitteortodokssemaks marksistiks.
Ta õppis algul Viini ülikoolis, hiljem Berliini ülikoolis matemaatikat, majandusteadust, ajalugu ja filosoofiat. Ta sai doktorikraadi 1907 Berliinis, töötas vahepeal Austria sõjaministeeriumi majandusosakonnas ja habiliteerus 1917 Heidelbergi ülikoolis.
Müncheni Nõukogude Vabariigis oli ta Kurt Eisneri valitsuses keskmajandusameti president, kellena ta tegeles tsentraalse planeerimisega. Hiljem mõisteti ta riigireetmise eest pooleteiseks aastaks vangi. Ent Austria valitsuse sekkumise tõttu vabastati ta ennetähtaegselt ja saadeti välja Viini. Seal organiseeris ta ühinguga Siedlungs- und Kleingartenverband eneseabi elamispinna nappuse vastu. Üks näitus viis tänini eksisteeriva Ühiskonna- ja Majandusmuuseumi asutamisele.
Ta kuulus pragmaatilise teadusteoreetilise lähenemise esindajana Viini ringi vasakusse tiiba. Ta ei tunnistanud metafüüsikat ega epistemoloogiat. Marksismi pidas ta omamoodi teaduseks. Teadus oli tema jaoks muudatuste tööriist.
Koos graafik Gerd Arntziga töötas ta välja Viini pildistatistika meetodi Isotype. See oli viis kvantitatiivse info esitamiseks kergesti mõistetavate ikoonidena. Sellel leiutisel oli suur mõju kartograafiliste sümbolite arengule ning proportsionaalsete sümbolite kasutamisele võrdleva ruumilise info esitamiseks. Sellel alal võib Neurathit pidada Edward Tufte'i ja Buckminster Fulleri eelkäijaks.
Pärast 1934. aasta 12. veebruari sündmusi ja seisusteriigi rajamist emigreerus ta algul Hollandisse Haagi, pidi aga 1940 põgenema edasi Inglismaale, et oma tööd jätkata. Kui ta ei oleks natsionaalsotsialistide võimuhaaramise ajal viibinud Moskvas oma piktogrammide süsteemi selgitamas, oleks ta peaaegu kindlasti arreteeritud.
Ta suri 1945 Oxfordis.
Neurathi läbitöötamata arhiiv asub Readingi Ülikoolis.
Olga Medvedtseva

Dopinguskandaal

Torino 2006. aasta taliolümpiamängudel 15 km pikkusel distantsil hõbemedali võitnud Olga Põljova põrus dopingukontrollis. 16. veebruaril 2006 kinnitas Rahvusvaheline Olümpiakomitee, et Põljova mõlemad dopinguproovid osutusid positiivseks. Ta eemaldati mängudelt ning medal võeti ära. Seega sai venelanna Svetlana Išmuratova järel hõbemedali sakslanna Martina Glagow ja pronksi teine venelanna Albina Ahhatova.

Isiklikku

Olga Medvedtseva on 163 pikk ja kaalub 55 kg.
Aimee Mullins

Aimee Mullins (sündinud 20. juulil 1975 Allentownis Pennsylvanias USA-s) on Ameerika Ühendriikide sportlane, näitleja, motivatsioonikõneleja ning modell. 
Aimee Mullinsil on kaasasündinud luupatoloogia fibular hemimelia (fibula ehk pindluu puudub), mistõttu mõlemad jalad amputeeriti altpoolt põlve, kui ta oli aastavanune. Siiski hakkas ta juba koolipõlves tegelema spordi ja näitekunstiga. Ta lõpetas Georgetowni ülikooli ja asus hiljem tööle modelli ning näitlejana. Aimee Mullins on pidanud loenguid isiksuse arengust ja puuetest, identiteedist, disainist ja innovatsioonist.  
Ta on ka tunnustatud TED-kõneleja ning TED 2014 All-Stars esinejaks valitud. 
2016. aastal abiellus Aimee Mullins inglise näitleja Rupert Friend'iga.
Visby

Nimi

Nimi Visby tuleneb vanapõhjakeelsest sõnast Vi, mis tähendab ohverduspaika, ja sõnast by, mis tähendab küla.

Tänapäev

Visbysse saab sõita lennuki ja laevaga. Lennujaam asub 5 km linnast põhjas. 2005. aastal teenindas lennujaam 276 tuhandet reisijat, millega Visby oli reisijate arvu poolest Rootsi 12. lennujaam.
Laevaga saab Visbysse sõita mitmelt poolt. Smålandist Oskarshamnist kestab laevareis 3 tundi. Gotlandile saab sõita ka Stockholmi lähedalt Nynäshamnist. Suviti on Gotlandil praamiühendus Ölandil asuva Grankullavikiga. Neid praamireise korraldab Rootsi valitsuse subsideeritav ettevõte Destination Gotland.
Ajalooliselt tähtsad vaatamisväärsused on 3,4 km pikkune Visby ringmüür ja vanad kirikuvaremed.
Visbys asub Almedaleni park, mis Rootsi poliitikas on tähtis. Iga aasta juuli esimesel nädalal korraldatakse Almedalenis ja selle ümbruses poliitilisi üritusi, näiteks kõnesid ja seminare kõigi erakondade osavõtul. See komme sai alguse 1982 ja sellega mälestatakse Olof Palmet, kes alates 1968 tavatses igal suvel Visbys kõnet pidada.
Iga aasta augustis, aasta 32. nädalal pühapäevast pühapäevani toimub keskaja nädal. Seda peeti esimest korda 1984 ja selle ajal on keskaegselt rõivastatud inimesi Visbys rohkem näha kui tavapäraselt riietatuid. Keskaja nädalal toimub hulgaliselt keskajale iseloomulikke üritusi: lisaks muusikale, teatrile ja narride etteastetele näiteks keskaegne turg ja piigivõitlus.
Valdur Paakspuu

Valdur Paakspuu (16. aprill 1934 Kuressaare – 31. jaanuar 1991 Tallinn) oli Eesti ornitoloog ja looduskaitsja.

Elulugu

Lõpetas 1958 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia osakonna. Oli 1958–65 ja 1968–72 Matsalu Riikliku Looduskaitseala vanemteadur, 1965–68 juhataja, aastast 1972 teadusdirektor.

Teadustöö

Uurinud vee- ja rannikulindude rännet, pesitsemist ja sulgimist. Oli aastast 1971 ilmuma hakanud Matsalu Riikliku Looduskaitseala teadustööde kogumiku "Loodusvaatlusi" koostaja (1971–72) ja kaasautor, Eesti Looduse toimetuskolleegiumi liige (aastast 1985). Eesti Looduskaitse Seltsi asutajaliikmeid (1966) ja Lihula osakonna juhataja, Eesti TA Looduskaitse Komisjoni liige (1971–74), Rahvusvahelise Veelindude Uurimise Büroo (IWRB) töörühma liige. Üle 60 teadustrükise.
Dead on Arrival

Muusikavideo

Muusikavideo pandi kokku kasutades bändi live kontserti laulust ning reisimisest ümber U.S väikestes kohtades. Bänd ütles et see laul peaks näitama et neil oli koduigatsus. Jack Marin(Cute Is What We Aim For bassist)on nähtav lühikese aja perioodi jooksul publiku seas.
Vana-Kariste mõis

Vana-Kariste mõis (saksa keeles Alt-Karrishof) oli riigimõis Halliste kihelkonnas Pärnumaal.
Mõisast on teateid alates 1641. aastast. Mõisa kõrvalmõis oli Pekre mõis.
Vjatlag

Vjatlag ehk Vjatka laager (vene keeles Вятский исправительно-трудовой лагерь; Вятский ИТЛ; Вятлаг) oli niinimetatud paranduslike tööde laager Kirovi oblastis Verhnekamski rajoonis; üks GULAGi laagreid. Asutati 5. veebruaril 1938 NSV Liidu SARK-i käskkirja 020-1938 alusel.
Laager allus otseselt kuni 1955. aasta novembrini NSV Liidu SARK/SM Metsatööstuslaagrite peavalitsusele.
Veterinaarteenistuse kindralpolkovnik

Veterinaarteenistuse kindralpolkovnik (vene keeles генерал-полковник ветеринарной службы) oli NSV Liidu relvajõududes aastatel 1943–1971 ja Venemaa Föderatsiooni relvajõududes 1993–1998 kehtinud kõrgeim sõjaväeline auaste veterinaarteenistuse juhtivkoosseisule. 
Veterinaarteenistuse kindralpolkovnikust madalam auaste oli  veterinaarteenistuse kindralleitnandi auaste.
1971. aastal auaste kaotati ja kõrgeimaks auastmeks jäi veterinaarteenistuse kindralleitnandi auaste.

Auastme saanud

Veterinaarteenistuse kindralpolkovniku auastme eksisteerimise ajaloo jooksul seda auastet ei ole kellelegi antud.
Juuru Püha Vassili Suure kirik

Juuru Püha Vassili Suure kirik on suletud õigeusu kirik Rapla maakonnas Rapla vallas Juurus.
Eestimaa kubermangu arhitekti Erwin Bernhardi projekti järgi rajatud pühakoda mahutas umbes 1000 inimest. Oma stiili ja ehituse poolest on Juuru õigeusu kirik üks omapärasemaid ja kaunemaid Eestis. Juuru õigeusu kiriku  ebasümmeetriline plaan ja kaks altarit oli tollal üsna ebaharilik. Ehitisel oli sibulkupliga nelitis, lõunaküljel väike sibulkuppel ja loodes kolmekorruseline kõrge telk-kupli ja sibul-lõpetustega kellatorn. Kellatorn on hävinud. Nurgakivi panemine kirikule toimus 17. juulil 1892. Eestimaa kuberneri vürst Sergei Šahhovskoi kaasabil saadi raha 27 000 rubla Ufaa kaupmehelt Mihhail Vassili poeg Pupõševilt tingimusega, et kirik ehitatakse tema kadunud isa mälestuseks. Kiriku pea-altari pühitses Vassili Suure auks 8. septembril 1893 Riia ja Miitavi ülempiiskop Arseni (Brjantsev). Kõrvalaltari pühitses vaga Sergiuse auks praost Mihhail Ikonnikov.
Kirikut kasutas Juuru Püha Vassili Suure kogudus alates 1892. aastast kuni koguduse sulgemiseni 1963. aastal. Pärast kiriku sulgemist anti see üle Mahtra sovhoosile, mis kasutas seda muuhulgas ka metallitöökojana. 1970. aastateks olid tornikuplid lagunenud ja seinad hakanud mõranema, nüüdisajaks on tornid peaaegu täielikult hävinenud. Kirik seisab kasutuseta ja laguneb endiselt, hoonet ei ole konserveeritud.
Paul Poska

Paul Poska (22. veebruar 1871 Laiusevälja, Laiuse vald – 8. märts 1931 Tallinn) oli eesti õigeusu vaimulik.
Sündis Laiuse Jumalaema Sündimise koguduse köstri pojana. Õppis Laiuse kihelkonnakoolis ja seejärel 1887. aastast alates Riia vaimulikus koolis ja Riia vaimulikus seminaris, mille lõpetas 19. juulil 1893. 10. oktoobril 1893. aastal pühitseti köstriks Põltsamaa Pühavaimu koguduses, kus tegutses kuni 1898. aastani, olles samaaegselt ka Põltsamaa kaheklassilises kihelkonnakoolis õpetaja, hiljem kaks aastat ka kooli juhataja.
14. septembril 1898. aastal määrati preestriks Väike-Lähtru Jumalasünnitaja Sündimise kogudussse. Aastatel 1907–1914 oli preestriks Jõhvi Jumalailmumise koguduses. 1. augustist 1914 oli ta usuõpetuse õpetaja Rakvere õpetajate seminaris. Septembris 1918 asub ta perega Tallinna. Ta töötas usuõpetajana algkoolides ja eesti keele õpetajana gümnaasiumides. Aastatel 1927–1929 oli ta Tallinna Issanda Muutmise koguduses asetäitja-preester.

Isiklikku

Tema vend Jaan Poska oli advokaat ja riigitegelane, vend Nikolai Poska oli õigeusu preester.
Pässik

Pässik (Inonotus)on perekond seeni taelikulaadsete (Hymenochaetales) seltsist, taelikuliste (Hymenochaetaceae) sugukonnast.
Perekonda kuulub (sõltuvalt liigikäsitlusest) 30 kuni 80 liiki.
Araablased

Araablased on semiidi päritolu rahvas, kes iidsest ajast elas Araabia poolsaarel. Alates 7. sajandist segunesid araablased islami levitamise käigus nende poolt vallutatud alade elanikega, kes suurelt jaolt assimileeriti.
Araablase tunnuseks peetakse enamasti seda, et tema emakeel on araabia keel. On siiski erandeid: näiteks juute, kelle emakeel on araabia keel, ei nimetata tavaliselt araablasteks.

Usund

Araablased on enamasti sunniidi muslimid, kuid nende seas on ka palju šiiite (peamiselt Iraagis, Jeemenis, Süürias ja Liibanonis) ja kristlasi (peamiselt Liibanonis, Süürias ja Egiptuses). Kristlastest araablased kuuluvad enamasti idakirikutesse (näiteks nestoriaanid ja Süüria õigeusu kirik).  Seetõttu ei saa religiooni araablase tunnusena kasutada. Pealegi olid araablased ka näiteks 5. sajandi Meka elanikud.

Levik

Mõnikord määratletakse araablasi ka sünnikoha (Araabia poolsaar) järgi, kuid ka see ei ole tänapäeval enam otsustav kriteerium.
Sageli arvatakse, et kõigi araablaste ühine esivanem on Aabraham (araabia keeles Ibrahim) või et kõik araablased põlvnevad Araabia poolsaarel elanud inimestest, kuid ka see ei pea paika.
Sageli peetakse araablasi mitte üheks rahvuseks, vaid kultuuriliseks ühenduseks. Aluseks on see, et enamik araablasi on araablaste poolt alistatud rahvaste (sealhulgas aramealaste, egiptlaste, berberite, Lähis-Ida helleniseeritud elanike ja Põhja-Aafrika romaniseeritud elanike) järeltulijad.
Riigid, kus domineerivad araablased, on Maroko, Mauritaania, Alžeeria, Tuneesia, Liibüa, Egiptus, Sudaan, Saudi Araabia, Palestiina (Jordani jõe Läänekallas ja Gaza sektor), Jordaania, Liibanon, Süüria, Djibouti, Somaalia, Iraak, Kuveit, Jeemen, Katar, Bahrein, Araabia Ühendemiraadid ja Omaan.
Araablaste üldarvuks maailmas hinnatakse 200 miljonit. Kõige rohkem elab neid Egiptuses (66,8 miljonit 2001. aastal).
Muhammadi ajast peale on araablaste mõju maailmale on olnud väga suur.
Keskajal nimetati araablasi saratseenideks. Araablased on valitsenud mitmes Lõuna-Euroopa osas: Pürenee poolsaarel, Sitsiilias, Maltal ja Küprosel. Maltal räägitavat keelt (malta keelt) peetakse araabia keele murdeks.
Kevadik

Kevadik (Draba L.) on taimeperekond ristõieliste sugukonnas.
Corpus Hippocraticum

"Corpus Hippocraticum" ('Hippokratese korpus') on Hippokratesele omistatud teoste kogumik. Uurijate arvates on enamik, kui mitte kõik=== neist teiste autorite kirjutatud. 
Enamik neist on kirjutatud ajavahemikus 430–330 eKr. Need koguti kokku 3. sajandi keskel eKr Aleksandrias.

Autorsus

Juba antiikkommentaatorid, sealhulgas Galenos, panid tähele kogumiku mitmekesist stiili ja vastuolusid. Nad oletasid, et Hippokrates elas kaua ning kirjutas osa teoseid noorena. Teiste arvates sisaldab kogumik ka seitsme Hippokratese sugulase ja hõimlase, sealhulgas poegade Thessalose ja Drakoni ning väimehe Polybose kirjutisi.
Hippokratese teosteks peetakse neist 8 kuni 18. Järgnevas nimekirjas on tähtedega L, D, P ja N märgitud teosed, mida on pidanud vahetult Hippokratesele kuuluvateks vastavalt Émile Littré, Karl Deichgräber, Max Pohlenz ja Wilhelm Nestle. 
Mõne uurija hinnangul ei ole Hippokratese autorsus aga ühegi teose puhul tõestatud. Tekstid korpuses pärinevad laiast ajavahemikust, mis algab Hippokratese kaasajast ja tema kooli tegutsemisajast ning hõlmab mitu sajandit ja väga erinevaid vaateid. Hollandi meditsiiniloolane Franz Zacharias Ermerins tuvastas korpuses vähemalt 19 autorit. Samas on need mitmekesised teosed olnud juba antiikajast käibel Hippokratese nime all.
See tekstikogu võib pärineda Kosi saare raamatukogust või olla koostatud 3. sajandil eKr Aleksandrias. Samas sisaldab see teoseid väljastpoolt Kosi meditsiinikoolkonda, näiteks Knidose koolkonnast. 
Hippokrtatese korpuse tekstidest on säilinud vaid osa. Kaotsiläinud teostele leidub viiteid säilinud teostes. Mõningaid teoseid tuntakse üksnes kreeka algupärandist teistesse keeltesse tehtud tõlgetena. Kuna tõlke kvaliteeti ja täpsust ei saa originaalita hinnata, on nende autorit raske kindlaks määrata. "Hipokraatilisi" tekst leidub araabia, heebrea, süüria ja ladina keeles.
Enver

Enver on mehenimi.
Kaaliumvesiniktartraat

Kaaliumvesiniktartraat (inglise potassium hydrogen tartrate; keemilise valemiga KC₄H₅O₆ on veinitegemise kõrvalprodukt. Keemiliselt on ta D-viinhappe ja D,L-viinhappe ehk viinamarihappe sool.
Enamasti mõeldakse kaaliumvesiniktartraadi all D-viinhappe soola HOOC(CHOH)₂COOK, mida rahvapäraselt nimetatakse viinakiviks või kremortartariks.