google/wiki40b huggingface dataset:
Kvissental

Kvissental on ajalooline piirkond Tartus, Ülejõe linnaosas. See paikneb Emajõe vasakkaldal ning jääb ülesvoolu Tartu linnapiirile.
Kvissentalis asuvad mitmed veetranspordiga seotud nimedega tänavad nagu Madruse ja Lootsi.
Río Branco

Río Branco on linn Uruguay idapiiril Cerro Largo departemangus.
Teisel pool Brasiilia ja Uruguay piirijõge Jaguarão jõge ehk Yaguaróni jõge on Brasiilia linn Jaguarão, mida Río Brancoga ühendab sild.
Elanike arv on 13 456 (2004. aasta rahvaloendus).
Johann von Kersfeld

Johann von Kersfeld oli Liivi ordu liige ja Grobiņa foogt aastal 1536.
Johanni päritolu ja perekonna kohta pole paraku midagi teada ja tema nimi esinebki vaid ühes 1536. aasta dokumendis, kus teda nimetatakse Grobiņa foogtiks.
Old Man of the Lake

Old Man of the Lake ('järvevanamees') on suur puutüvi Ameerika Ühendriikides Oregoni osariigis Crater Lake'i rahvuspargis asuvas Kraatrijärves (Crater Lake), mis on vähemalt aastast 1896 vertikaalselt ringi hulpinud. Tänu külmale veele on puu üsna hästi säilinud.
Tüvi on umbes 9 m pikk ja selle läbimõõt on 60 cm. Üle veepinna ulatub tüvest 120 cm. Arvatavasti on tegu tsuugaga. Tüve veealusel osal kasvab vesisammal; see on ka ainuke paik järves, kus veepinna lähistel sammal kasvab.
NSV Liidu Meditsiiniteaduste Akadeemia

NSV Liidu Meditsiiniteaduste Akadeemia (vene keeles Академия медицинских наук СССР) oli Nõukogude Liidu kõrgeim meditsiiniline teadusorganisatsioon, üks riiklikke teadusakadeemiaid. Eksisteeris aastatel 1943–1991.
Akadeemia loomise idee kuulus tollasele NSV Liidu tervishoiu rahvakomissarile Georgi Miterjovile ja Punaarmee peakirurgile akadeemikule Nikolai Burdenkole. Akadeemia alusdokumentide ettevalmistamise käigus osales arutelus ka Punaarmee sõjalis-sanitaarse valitsuse ülem Jefim Smirnov. Akadeemia asutati 30. juulil 1944 NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu määrusega NSV Liidu Tervishoiu Rahvakomissariaadi juurde. Liikmeteks kinnitati 56 arstiteadlast. 
Pärast Nõukogude Liidu lagunemist ilmus 4. jaanuaril 1992 Venemaa Föderatsiooni presidendi seadlus, millega kujundati NSV Liidu Meditsiiniteaduste Akadeemia ümber Venemaa Meditsiiniteaduste Akadeemiaks.
C

Häälik

Eesti keeles on c võõrtäht, mida kasutatakse tsitaatsõnade ja nimede kirjutamiseks. Sõltuvalt sõna päritolukeelest võib c häälduda [k], [s] või [ts], ühendis ch [tš] või [š].
Kristin Kuuba

Kristin Kuuba (sündinud 15. veebruaril 1997) on eesti sulgpallur.
2013. aastal tuli ta esimest korda Eesti meistriks. Samal aastal võitis ta Riga Internationali ja 2014. aastal Lithuanian Internationali.
Urvaste vald

Külad

Urvaste vallas oli 14 küla: Kassi, Kirikuküla, Koigu, Kuldre, Kõlbi, Lümatu, Pihleni, Ruhingu, Toku, Uhtjärve, Urvaste, Uue-Antsla, Vaabina ja Visela küla.

Ajalugu

Urvaste kihelkonna ala kuulus algselt Ugandi muinasmaakonda, hiljem Tartu piiskopkonda. Esimestena mainiti 1405. aastal Vaabina ja Antsla mõisa, 1413. aastal nimetati ka Urvaste kirikut. Liivi sõja järel jäi Urvaste kant Poola, 1625. aastast Rootsi võimu alla. Rootsi aja algul taastati sõdades hävinud kirik ning sinna saadeti esimene luteri pastor, soomlane Jacob Schomann. 1688. aastast on säilinud teade Urvaste köstrikoolist, kus õppis 25 poissi. Kihelkonnast eraldusid Karula, Kanepi ja Sangaste kihelkonnad.
Põhjasõja ajast on teada lahing Uhtjärve juures 17. juulil 1702. 1732 taastas pietistlik pastor J. Ch. Quandt köstrikooli, kus töötasid ka talurahvast pärit õpetajad Koljo Adam, Mango Hans ja Matsi Kärt. 1735. aastal tegutses kihelkonnas ka kolm mõisakooli. 1780. aastaks oli Urvastes 627 talu ja 60 popsikohta ning kokku 8820 elanikku. 1836 osteti Urvastes päriseks esimene talu Võrumaal: Linnamäe mõisale kuulunud Murru talu. 1840. aastate talurahvarahutustes osales ka Urvaste kandi rahvas, kelle mõisteti 1842. aastal Vana-Antslas toimunud sõjakohtu istungil ihunuhtlust. 1845–48 läks kihelkonnas õigeusku 830 inimest; 1847 asutati Kassimõisa õigeusu kogudus, 1895 ehitati Kraavile Püha Eliase kirik.
Eesti esimesel üldlaulupeol Tartus 1869. aastal osales ka Urvaste laulukoor, teisel laulupeol 1879. aastal tuli Vaabina orkester II kohale. 1877 loodi Eesti Aleksandri kooli Urvaste abikomitee, 1884 karskusselts Koit.
10. aprillil 1918 Riias toimunud maakoosolekul luges Vana-Antsla vallavanem Peeter Koemets ette Lõuna-Eesti vallavanemate märgukirja, milles nõuti iseseisvust ega soovitud liituda koosolekul välja pakutud Balti hertsogiriigiga. Vabadussõja ainuke lahing Urvaste kandis toimus kihelkonna lõunatipus Saeras 20. märtsil 1919 Võrumaa kaitsepataljoni ja Nõukogude Venemaa vägede vahel. Seevastu vabaneti 1941. aastal kogu kihelkonnas ja Antsla vallas Nõukogude võimust juba enne Saksa armee saabumist, 1944. aastal augustis toimusid aga ägedad lahingud Punaarmeega. Teise maailmasõja järel 1944–53 tegutsesid Linnamäel metsavennad Juhan Huska juhtimisel.

Uuem aeg

Urvaste valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991.
2002. aasta sügisel sai vallavanemaks Margus Klaar. Kolme nädala pärast tuli võimule Kurmet Müürsepp. 20. septembril 2006 avaldati Müürsepale umbusaldust ning vallavanemaks valiti Lembit Luts. 2009. aastast oli vallavanem Riho Roon.

Vaatamisväärsused

Turismiobjektidest on tuntumad üks Eesti jämedamaid tammesid Tamme-Lauri tamm, mida oletatavasti on kujutatud ka taasiseseisvumisjärgse Eesti kümnekroonisel rahatähel, kunstnik Edgar Valteri teemapark Pokumaa, üle 10 km pikk Urvaste ürgorg ja 7 km pikk Keema org ning Uue-Antslasse rajatud liikluslinn. Vallas tegutseb mitu turismitalu, sh temaatiline Uhtjärve Ürgoru Nõiariik.
Uue-Antsla külas asub Urvaste valla koduloomuuseum.
Sõsarsaarte tammed

Sõsarsaarte tammed on pühapuud Tartumaal Otepää kihelkonna Pühajärve külas.
Riina Pikani

Riina Pikani (sündinud 26. juulil 1960) on eesti pianist.
Ta töötab Rahvusooperis Estonia kontsertmeistrina.
Tapp (tisleritöö)

Tapp, tappseotis või tappliide on tisleritöös kasutatav ühendus kahe või enama elemendi vahel. Selline ühendusviis on kasutusel olnud tuhandeid aastaid ning seda on peamiselt kasutatud elementide ühendamiseks 90° nurga all. Kuigi on olemas palju erinevaid tappseotisi on peamine ja kõige lihtsam nendest tavaline tapikeele ja tapikahvliga seotis (silenurkseotis). Kõiki seotisi iseloomustavad ühe elemendi väljaulatuv osa (tapikeel) ning teises elemendis olev ava (tapikahvel). Tapikeel ja tapikahvel on väljalõigatud täpselt üksteisega kokku sobima. Ühenduse saavutamiseks paigutatakse tapikeel tapikahvli sisse. Ühendust võib fikseerimiseks vajadusel kokku liimida, tugevdada muu kinnitusvahendiga või fikseerida kiilude abil.

Tüübid

Tappe on erinevaid tüüpe. On olemas: silenurkseotised, valtsiga nurkseotised, pool poolega seotised, servseotised, T-seotised, keeltapp, harktapp, kalasabatapp.
Meie maja tsirkus

"Meie maja tsirkus" on 1978. aastal Eesti Televisioonis valminud lastelavastus.
Lavastus põhineb Dagmar Normeti tekstil, kes ise kasutas alusena Lev Davõdõtševi jutustust "Ljolišna kolmandast trepikojast". Lavateose lavastaja on Elvi Koppel ja kunstnik on Gunta Randla.
Lavastuses teevad kaasa teiste seas Jüri Krjukov, Urmas Kibuspuu, Ester Pajusoo, Eero Spriit.
Urbanus Rhegius

Elu

Preester Konrad Riegeri poeg sai hariduse Lindaus ning õppis Freiburgis, Ingolstadtis, Tübingenis ja Baselis Johannes Ecki juures. Aastal 1519 pühitseti ta Konstanzis preestriks ja aastal 1520 hakkas ta jutlustama Augsburgis.
Madhjamaka

Tekstid

Madhjamaka koolkond keskendub eelkõige ületava mõistmise suutrate (sanskriti k prajñāpāramitā-sūtra) tõlgendamisele. Teiseks oluliseks tekstiks on Nāgārdžunat teos "Keskmise õpetuse juurvärsid" (sanskriti k Mūlamadhyamaka-kārikā).

Loogika

Madhjamaka koolkond ei võtnud eesmärgiks uue filosoofilise süsteemi loomist; Nāgārdžuna väitis, et ta ei esita mitte mingisuguseid teese, ta lihtsalt analüüsis teiste esitatud väiteid omaoleku kohta jõudes välja täieliku omaoleku puudumise rõhutamiseni.
Madhjamaka prasanghika haru kasutab kriitilist arutlust näitamaks oponendi väidete väärust ja vasturääkivust. Oponendi väidete ebaloogilisuse tõestamiseks kasutatakse reductio ad absurdum argumenti. Madhjamaka svatantrika koolkond pidas vajalikuks ka sõltumatul ja tõesel loogikal põhinevate väidete esitamist.
Riigivolikogu 44. valimisringkond

Riigivolikogu 44. valimisringkond asus Tartus.
Ringkonda kuulusid Tartu linna tänavad: Aida – paarisnumbrid, Aleksandri – paaritud numbrid 1–61 ja paarisnumbrid 2–78a, Allika, Auriku, Botaanika – paaritud numbrid 7–37 ja paarisnumbrid 20–76, Emajõe, Herne, Fortuna, Gildi, Gustav Adolfi – paaritud numbrid 1–59 ja paarisnumbrid 2–10, Holmi, Hiie, K. A. Hermanni, Ilmatari, J. Hurda, C. R. Jakobsoni, J. V. Jannseni, Kaluri, Kalaturg, Kalevi – paarisnumbrid 2–34, Kartuli, Fr. R. Kreutzwaldi, Kauba, Kloostri, Kompanii, L. Koidula, Lai – paaritud numbrid 5–41 ja paarisnumbrid 4–40, Lao, Lepiku, Luha, Lutsu, Magasini, Marja, Meloni, Narva – paaritud numbrid 1–19 ja paarisnumbrid 2–14, Näituse – paaritud numbrid 7-st alates, Oa, Paju – paaritud numbrid 1–9 ja paarisnumbrid 2–10, Piiri, Pikk – paaritud numbrid 29-st ja paarisnumbrid 32-st alates, Poe, Puu, Põik, Peeter Põllu, Pärna – paaritud numbrid 1–13 ja paarisnumbrid 2–10, Raekoja – paaritud numbrid 1–83, Riia – paaritud numbrid 1–13 ja paarisnumbrid 2–28, Rüütli, Soola, Suurturg, Söögiturg, Taara puiestee, Tähtvere, Tööstuse (Tähtvere linnaosas), Turu – paaritud numbrid 1–89 ja paarisnumbrid 2–92, Uusturg, Uus – paaritud numbrid, Vabaduse puiestik, Vikerkaare, Väike-Emajõe, Võidu – paaritud numbrid 1–17 ja paarisnumbrid, Ülikooli – paaritud numbrid 1–35 ja paarisnumbrid 42–66.
I Riigivolikogu valimiste ajal oli ringkonnas 10 261 hääleõiguslikku kodanikku.
Kandideerisid Karl-Ferdinand Karlson (Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat) ja Ants Piip, kes said vastavalt 1393 ja 5892 häält, seega valiti 44. valimisringkonnast Riigivolikogusse Ants Piip.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Aleksander Tõnisson, vastaskandidaat Arnold-Aleksander Kerem.
3 (Tallinna trammiliin)

Kadriorg–Tondi

Kadriorg, J. Poska, Tallinna ülikool, Hobujaama, Viru, Vabaduse väljak, Kosmos, Vineeri, Tallinn-Väike, Tondi

Tondi–Kadriorg

Tondi, "Kalev", Tallinn-Väike, Vineeri, Kosmos, Vabaduse väljak, Viru, Hobujaama, Tallinna ülikool, L. Koidula, Kadriorg
Mari Juuse

Mari Juuse (sündinud Päss, 18. detsember 1843 Jõuga küla, Iisaku vald – 1944 Kruusi talu, Tammetaguse küla, Iisaku vald) oli pikaealine eestlane, kes elas 100 aasta ja 8 kuu vanuseks. Enne surma oli ta Virumaa vanim elanik. Tema abikaasa suri 32 aastat varem.  Mari Juuse ema elas rohkem kui 90-aastaseks (sugulaste hulgas oli olnud teisigi, kes elanud vanemaks kui 90-aastaseks).
Tal oli 7 last: 3 poega (kõik olid 1944. aastaks surnud, ka 3 pojapoega olid selleks ajaks surnud) ja 4 tütart (noorim tütar oli 1944. aastal 60-aastane).

Elulugu

Mari Juuse jäi noorelt vaeslapseks. Elatise teenimiseks asus 8-aastaselt tööle Tärivere mõisas: peksis vartadega reht. Käis leeris kolmes perioodis, kokku 9 nädalat. Kolm nädalat käinud ta Iisakus köstri juures, seejärel kuus nädalat Jõhvis õpetaja juures (seegi toimus kahes osas: kolm nädalat kevadel ja kolm sügisel). Leeriõpetus olevat osutunud sel ajal rohkem tööteenistuseks kui õppeajaks: "leerilapsed ropsinud ja ketranud linu, kudunud kangaid ja teinud igasuguseid muid ettetulevaid töid kirikumõisas".
Mõne aja õppis koolis Koldemäe külas (kus üks talupidaja andis teatud päevadel lastele koolitunde). Võõrasisa sunnil abiellus (arvatavasti Lipniku külas) 18-aastaselt Jüri Juusega, laulatus toimus Jõhvi kirikus. Seejärel kolis Varesmetsa külla.
Tammetaguse külas Kruusi talus elas ta üle 50 aasta.
Mari Juuse on maetud Iisaku kalmistule.
Tõdva vald

Tõdva vald oli vald Harjumaal aastail 1939–1950.
1939. aastal oli vallas 3236 elanikku, territooriumi suurus oli 21 014,48 ha.
Esimene vallavanem oli Rudolf Marmor, kes valiti tagasi 10. jaanuaril 1940.
Vald kuulus Riigivolikogu 18. valimisringkonda, kust valiti Kustav Kurg.
Vabariigi Valitsuse otsusega 27. veebruarist 1940 eraldati Tõdva vallast ja liideti Tallinna linnaga arvates 10. aprillist 1940 Kurna metsa ja Liiva kalmistu maa-ala, Risti-Liiva aleviku ehituskrundid ja raudteealune maa-ala, Saku mõisa järele oleva mõisamaakoha osa ning Mõigu mõisa järele olevate talumaade Ülemiste järve äärsed osad. See oli eelviimane Eesti Vabariigis toimunud vallapiiride muutus.
30. aprillil 1947 eraldati Kiisa küla Saku külanõukogust ja liideti Kohila valla Kurtna külanõukoguga.

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)

31. Tõdva vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Kurna valla maa-alast; b) senise Nabala valla maa-alast; c) senise Tuhala valla Raudsepa nr. A-32 ja Sagari nr. A-33 talude ja seniste Nabala ja Rae valdade vahel asuvate lahus-heinamaatükkide maa-aladest; d) senise Kohila valla Kirdalu asunduse maa-alast; e) senise Saku valla maa-alast, välja arvatud Julienhof, Linsi, Kasemetsa, Männimäe nr. A-54, Tariku nr. A-55 ja Murumäe talude, maatüki nr. A-74 ja Saku metsandiku kvartaalide nr. 4–7 maa-alad.
Catargiu

Catargiu on rumeenia perekonnanimi.
Kristal

Kristal on perekonnanimi.
EVEA Pank

EVEA Pank oli Eesti pank. Panga asutas 4. juulil 1989 Eesti Väike- ja Keskmiste Ettevõtjate Assotsiatsioon (EVEA).
1999 läks pank pankrotti.
Paradiisilind (tähtkuju)

Paradiisilind (ladina Apus, lühend Aps) on väike lõunataeva tähtkuju.
Paradiisilind katab 206 ruutkraadi (0,5% taevalaotusest) ja on pindalalt 88 tähtkuju seas 67. kohal. Vaid 2 tähte on heledamad kui tähesuurus 4. Heledaim on Alpha Apodis, mis on 410 valgusaasta kaugusel asuv punane hiid.
Paradiisilind on üks 12 tähtkujust, mille moodustas hollandi astronoom Petrus Plancius meresõitjate Pieter Dirkszoon Keyseri ja Frederick de Houtmani lõunataeva vaatluste põhjal. Seda kujutati 1598 valminud taevagloobusel. Esimest korda kujutati seda täheatlases 1603. aastal – Johann Bayeri "Uranometrias" nime all Apis Indica.
Võidula raamatukogu

Võidula raamatukogu on raamatukogu Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Võidula külas. Raamatukogu juhataja on Lea Toom.
1969. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused

1969. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 9. maailmameistrivõistlused laskesuusatamises, mis toimusid 27. veebruarist–2. märtsini Poolas Zakopanes.
Kesksugu

Kesksugu ehk neutrum on isikuliste asesõnade ja nimisõnade grammatiline kategooria mitmetes keeltes.
Kesksoost isikulisi asesõnu (näiteks inglise keeles it, saksa keeles es, ladina keeles id) tõlgitakse eesti keelde tavaliselt kas "tema" ("ta"), "see" või "too".
Robert Burns

Robert Burns (25. jaanuar 1759 – 21. juuli 1796) oli šoti luuletaja, Šotimaa rahvuspoeet.
Šoti keeles kirjutanud luuletajatest on Burns kõige tuntum, ehkki suur osa tema kirjutistest on inglise keeles või selle šoti murdes, mille lugejaskond oli (ja on) laiem kui šotikeelseil tekstidel. Oma ingliskeelsetes teostes on Burnsi poliitilised või sotsiaalsed kommentaarid tihti kõige otsekohesemad.
Burnsi peetakse üheks esimeste romantistlike kirjanike seast. Pärast surma inspireeris ta nii liberalismi kui ka sotsialismi rajajaid. Šotimaal ja välisšotlaste seas on ta tänini tähtis kultuuriline sümbol, tema mõju šoti kirjandusele on tugev. Burnsi mälestamine ja tema teoste ülistamine võttis 19.-20. sajandil peaaegu rahvusliku kultuse mõõtmed. 2009. aastal valiti ta Šoti telekanali STV korraldatud avalikul hääletusel suurimaks šotlaseks ("Greatest Scot").
Algupäraste teoste kõrval kogus Burns ka šoti rahvalaule, mida sageli kirjanduslikult kohandas. Tema luuletust (ja laulu) "Auld Lang Syne" lauldakse sageli aasta viimasel päeval ning "Scots Wha Hae" oli pikka aega Šotimaa mitteametlik rahvushümn. Burnsi tuntumate luuletuste seas on veel näiteks "Hiirele", "Tam o' Shanter" ja "Ae Fond Kiss".
Wilhelm Adolf Nikolai Nerling

Wilhelm Adolf Nikolai Nerling (9. veebruar 1881 Muhu – 13. mai 1944 Grabow) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1890–1900 Peterburis Peetri koolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1900–1904. Aastal 1906 sooritas ta Peterburis saksa kooliõpetaja eksamid. Ordineeriti Tallinnas 16. augustil 1909 õpetajaks.
Oli aastatel 1909–1928 Hanila Pauluse koguduse ja Varbla Püha Urbanuse koguduse õpetaja.
Lahkus aastal 1928 Saksamaale. Oli alguses Ida-Preisimaal, hiljem oli pastoriks Groß Vielenis, (praegu linnaosa Penzlinis, Müritzi kreisis, Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal). Emerituuris olles elas Grabowis (Ludwigslusti kreisis, Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal), kus ta ka suri.

Isiklikku

Tema isa Arnold Wilhelm Nerling oli misjonäriks Kagu-Indias, tamilite juures, hiljem oli isa Muhu Katariina koguduse õpetaja. Onu Franz Johann Nerling oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja.
Nigul Espe

Elukäik

Nigul Espe õppis Kõrgemas Kunstikoolis Pallas maali- ja mööblikunsti (1926–1932), tema õpetajaks oli Ado Vabbe. Nigul Espe lõpetas lennus, mis oli oma teoste arvult silmapaistev. Espe ise esitles lõpunäitusel tavapärase paarikümne taiese asemel 50 tööd.
Pärast Pallase lõpetamist jäi Nigul Espe vabakunstnikuna Tartusse,  kus pidas aastatel 1934–1937  legendaarset kultuurirahva kohvikut "Ko-Ko-Ko. Nigul Espe on jäänud Eesti kultuurilukku ka kui aktiivne seltskonnategelane, 
Pärast sõda aastatel 1945–1947 töötas ta Tartu 1. keskkoolis joonistusõpetajana ning aastatel 1947–1950 Kunstifondi Tartu büroo esimehena. Hiljem tegi illustratsioone ERM-i väljaannetele ja ajakirjadele ning loonud karikatuure.
Oli aastast 1932 Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingu liige ning aastast 1945 Eesti NSV Kunstnike Liidu liige. 
Nigul Espe on maetud Tartu Pauluse kalmistule.

Looming

Espe maalis palju maastiku- ja linnavaateid ning sõjajärgsetele aastatele tüüpilisi tööstusteemalisi teoseid.  Alates 1929. aastast korraldati tema näitusi nii Eestis, Riias, Roomas kui ka Budapestis.
Aastatel 1937–1940 ilmusid tema mööblikavandid ajakirjas Taluperenaine ja ajalehes Maa Hääl.
1947. aastal valmis palju Kiviõli kaevanduse ja põlevkivitööstuse teemalisi pilte. 
Tema tööde hulgas on nii detailitruumaid kui maaliliselt vabamaid teoseid. Nigul Espe oskas pallaslasena hiilgavalt valida loendamatu arvu värvikombinatsioonide seast just neid, mis muudavad kujutletu meeleolukaks. Nigul Espe tööde koloriit on enamasti kirgas, neile on omane rõõmus alatoon.
Tema kuus teost asuvad Tartu Kunstimuuseumis.
Luan Vieira

Koondisekarjäär

Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi ta 26. jaanuaril 2017 sõprusmängus Colombia vastu.
2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril tuli ta Brasiilia olümpiakoondise koosseisus olümpiavõitjaks. Ta lõi turniiril kaks väravat: esimese veerandfinaalis Colombia vastu ja teise poolfinaalis Hondurase vastu.
Ludmilla Gluškovskaja

Ludmilla Gluškovskaja (sündinud 17. märtsil 1937) on Eesti ajakirjanik ja tõlkija. 
Ta on ajakirja Võšgorod peatoimetaja.
Alates aastast 2016 on ta Eesti Kirjanike Liidu liige.
Michael J. Fox

Varasem elu

Michael Andrew Fox sündis Edmontonis Kanadas Phylllis ja William Foxi peres. Tema ema oli näitlejanna ja isa politseinik. Perekond kolis isa töö tõttu palju. Lõpuks jäi perekond elama Vancouverisse, Burnaby äärelinna, kus isa pensionile jäi. Michael lõpetas seal kooli. 15-aastaselt, 1976. aastal, osales ta teleseriaalis "Leo and Me" ja 1979. aastal kolis Los Angelesse, et näitlejana karjääri teha. Produtsent Ronald Shedlo avastas ta ning nii tegi Michael Fox Ameerika televisiooni debüüdi filmis "Letters from Frank". Kui ta liitus Ekraaninäitlejate Gildiga, kus pole lubatud registreerida mitut ühesugust nime, avastas ta, et Michael Fox on juba registreerunud. Nii lisas ta oma nimele initsiaali J.

Näitlejakarjäär

Kui Fox telesarja "Family Ties" Alex P. Keatoni rolli kandideeris, ei läinud esimene esinemisproov eriti hästi. Looja Gary David Goldberg arvas, et Michael ei sobi sellesse rolli, kuid proovi korraldaja Judith Weiner palus, et Goldberg annaks Foxile teise võimaluse. Fox võitis Alexi rolli eest kolm Emmy auhinda ja ühe Kuldgloobuse.
Fox sai filmitäheks 1980. aastate keskpaigas "Tagasi tulevikku" filmitriloogias Marty McFlyd kehastades. Veel on ta tähelepanuväärseid osatäitmisi teinud filmides "Teen Wolf" (1985), "Minu edu saladus" (1987), "Doc Hollywood" (1991), "Armastuse või raha eest" (1993), "The American President" (1995), "Hirmutoojad" (1996).
Michael J. Fox on dubleerinud filmi "Hiireke nimega Stuart Little" samanimelist peategelast ning tegelasi filmides "Homeward Bound: The Incredible Journey", "Homeward Bound II: Lost in San Fransico" ja "Atlantis: Kadunud kuningriik".

Eraelu

Fox abiellus näitlejanna Tracy Pollaniga 16. juulil 1988. Paaril on neli last: Sam Michael (30. mai 1989), kaksikud Aquinnah Kathleen ja Schuyler Frances (15. veebruar 1995) ja Esmé Annabelle (3. november 2001). 1991. aastal, "Doc Hollywoodi" võtete ajal tekkisid Foxil esimesed Parkinsoni tõve sümptomid.
Nigulas Kimberg

Nigulas Kimberg (22. november 1801 – 23. oktoober 1866) oli Harilaiu esimene kõrtsmik ja majakavaht.
Kimbergi asustas Hiiumaalt Harilaiule Suuremõisa parun Ewald Alexander Andreas von Ungern-Sternberg. Selleks lasi ta 1840. aastal Harilaiule ehitada kõrtsi koos kõrvalhoonetega (laut, ait, tuulik). Alguses oli Kimberg laiul ainult kõrtsmik.
1849. aastal ehitati saarele tulepaak (tänapäeval asub seal Harilaiu tuletorn), misjärel Nigulas ka tulepaagi vahiks sai.
Nigulas Kimbergil oli 3 poega, kellest Peeter Kimberg (Hari Peeter) päris Harilaiu tulepaagi vahi ameti.
Connor Wickham

Connor Neil Ralph Wickham (sündinud 31. märtsil 1993 Herefordis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib ründajana Premier League'i klubis Crystal Palace.
Ta alustas klubikarjääri Ipswich Townis, mille noorteakadeemiaga liitus 2006. aastal. Hooajal 2008–09 tegi ta klubi põhimeeskonnas debüüdi Inglismaa esiliigas. Järgmisel hooajal kuulus ta juba Ipswich Towni põhikoosseisu.
2011. aasta juunis sõlmis ta lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga Sunderland. Üleminekusumma oli kaheksa miljonit naelsterlingit. 29. oktoobril 2011 lõi ta mängus Aston Villa vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas. Sunderlandis mängis ta kokku neljal hooajal, kuid hooaegadel 2012–13 ja 2013–14 mängis ta ka laenul esiliiga klubis Sheffield Wednesdays ning hooajal 2013–14Leeds Unitedis.
2015. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Crystal Palace'iga. 2016. aasta novembris vigastas Wickham põlve, mille tõttu jäi ta meeskonnast eemale kuni 2018. aasta oktoobrini. Crystal Palace'i algkoosseisu pääses ta uuesti alles 2019. aasta jaanuaris karikamängus Tottenham Hotspuri vastu, lüües selles mängus avavärava.
Wolfram von Eschenbach

Wolfram von Eschenbach (umbes 1170 – umbes 1220) oli saksa rüütel ja luuletaja, keda peetakse oma aja suurimaks eepiliseks luuletajaks. Minnesingerina kirjutas ta ka lüürilist luulet. 
Tema elust on vähe teada. Ajaloolistes dokumentides teda ei mainita, ainukesed vihjed on tema teostes. Ta kirjutas ida-frangi murdes ja ühes kohas kirjutab wir Beier ('meie, baierlased'). Selle ja mitmete teiste vihjete alusel peetakse tema sünnikohaks Baieri idaosas Ansbachi lähedal asuvat Wolframs-Eschenbachi linna.
Von Eschenbachi peateoseks on eepos "Parzival", mis tugineb Chrétien de Troyes' värssjutustusele "Li Contes del Graal".