google/wiki40b huggingface dataset:
Tarbijakaitse

Tarbijakaitse on kaupade tarbijaid kaitsev riiklike ja ühiskondlike meetmete süsteem.
Maailma esimene tarbijakaitseorganisatsioon (Tarbijate Liiga) moodustati 1891 New Yorgis.

Eesti tarbijakaitse

Eestis tegutseb Eesti Tarbijakaitseamet ja Eesti Tarbijakaitse Liit. 1993 võeti Eestis vastu tarbijakaitseseadus.
Maaleht

Ajakirjanikud

Tuntud ajakirjanikest on Maalehe juures tegutsenud või tegutsemas näiteks Jüri Aarma, Alo Lõhmus, Silja Lättemäe, Merike Pitk, Mati Soomre, Ivar Soopan, Argo Ideon, Margus Mikomägi, Sulev Oll, Bianca Mikovitš ja Rein Sikk.

Kirjastajad

Alates 1. oktoobrist 2009 on ajalehe Maaleht väljaandjaks AS Eesti Ajalehed, varem andis lehte välja AS Maaleht, mis liideti Eesti Ekspressi Kirjastusega, moodustades AS-i Eesti Ajalehed.
Alates 2007. aastast on Maalehe suuromanik Ekspress Grupp. Seni kuulus suurim osalus Jüri Ehasalule, väikeaktsionärid olid Andres Anton ja Agu Veetamm, kes oli ühtlasi lehe vastutav väljaandja ja kirjastustegevuse juht. Ostutehingu järel sai juhatuse esimeheks Kadi Lambot.

Tiraaž

2007. aasta suve seisuga oli Maaleht Eesti suuruselt teine nädalaleht tiraažiga ligi 50 000 eksemplari. 2008. aasta suve seisuga oli Maalehe tiraaž 42 800, mis tegi sellest suurima nädalalehe Eestis (Eesti Ekspressi tiraaž oli siis 40 200). Paiguti ületasid Eesti Ekspressi trükinumbrid veel Maalehe omasid, kuid erinevalt teistest väljaannetest suutis Maaleht järgnevate aastatel jooksul oma tellijaskonda kasvatada. Näiteks 2014. aasta lõpus oli Maalehe trükiarv 43 000, mis tegi sellest nädalalehtede seas kindla turuliidri (järgmisel kohal asuva Eesti Ekspressi tükiarv oli 29 800).
Eriti edukad on mõned lehe erinumbrid. Näiteks 2015. aasta algul Igor Mangi horoskoopi sisaldanud lehte trükiti 94 000 eksemplari.

Väljaanded

Maalehe lisad on Targu talita ja tele-raadioleht TeRa. Korra kuus ilmub vahelehena Metsaleht. Ilmuvad ajakirjad Maamajandus ning Maakodu. Väljaande juures tegutseb kirjastus Maalehe Raamat.
Lisaks on ka kaks võrguväljaannet Maaleht.ee ja Aialeht.ee
Ants Oidermaa

Ants Oidermaa (enne nime eestistamist Hans Oidermann) (2. detsember 1891 Sauga vald, Pärnumaa – mõistetud surma 2. juulil 1941 Tallinnas) oli Eesti poliitik.
Õppis Peterburi ülikooli filosoofiateaduskonnas (1912–1914),
1914. astus vabatahtlikult armeese ning lõpetas sõjakooli ja sai ohvitseriauastme, sõdis Esimeses maailmasõjas ja Venemaa kodusõjas Punaarmee vastu.
1920. aastal pärast Venemaa kodusõja lõppu tuli Eestisse tagasi, aastail 1922–1927 töötas diplomaadina (1926–1927 oli esindaja Leedus).
Põllumeeste Partei esimees, aastail 1927–1935, ajalehe Kaja peatoimetaja 1931–1934.
Isamaaliidu keskjuhatuse liige aastail 1935–1940, Riikliku Propaganda Talituse juht aastail 1935–1937, ajalehe Uus Eesti peatoimetaja aastail 1937–1939, minister (Riikliku Propaganda Talituse ja Informatsiooni Keskuse juhataja) aastail 1939–1940 Kaarel Eenpalu teises valitsuses ja Jüri Uluotsa valitsuses.
Arreteeriti detsembris 1940 Aegviidus, kus varjas ennast Nõukogude okupatsioonivõimude eest.
Oidermaa käis 1937. aastal Eesti delegatsiooni liikmena tutvumas saksa kunsti ja saavutustega Königsbergis, Münchenis, Nürnbergis, Frankfurdis, Düsseldorfis, Oldenburgis, Hamburgis ja Berliinis. Münchenis külastas ta degenereerunud kunsti kujutavat näitust. Oidermaa on näituse kohta öelnud järgmist: "Sellel näitusel olid välja pandud mitmesuguste äärmuslike kunstivoolude esindajate teosed, mis teatavasti mõni aeg tagasi mõnelpool kaunis moes olid. Selle näitusega taheti näidata, missugune kunst mitte ei pea olema. Näitus oli päris mõjuv. Siia oli tõesti palju hirmsaid lõustasid kokku kogutud. Eriti silma torkasid igasugused Aadama ja Eeva paradiisi pildid, siis Jeesuse ristilt mahavõtmine, kus igalpool oli palju iseloomulikke juudi nägusid. Oli palju lausa tooreid, inetuid, jõhkraid pilte, mis tekitasid vastikust." Lisaks külastas ta ametlikult soositud kunsti kujutavat näitust, mida iseloomistas järgmiselt: "Oli palju tööinimeste, meeste ja naiste portreid, tööd, maastikke ja loomi kujutavaid pilte. Üldine mulje jäi siiski, et selle näituse tase peale üksikute erandite on võrdlemisi keskmine." 11. septembril oli Eesti delegatsioon jõudnud Nürnbergi, kus tol hetkel toimus 12 000 hitlerinoore vannutamise tseremoonial. Seal nägi Oidermaa Adolf Hitlerit, keda ta iseloomustas järgmiselt: "Käitub hulkade ees vabalt, pingetult, ilma poosita, enesekindlalt. Hääl – kandev bariton, isikupärase sügava tämbriga. Žestikulatsioon – napp. Pea- ja käeliigutused üksikutes tähtsamates kohtades allakriipsutustena. Kõnetempo pikaldane, selge hääldamisega. Lauseehitus ja ainestik lihtne, nii et läbilõike-inimene vaevata võib kõne arenemist jälgida ja kaasa elada. Improviseerib kõne keskel kergelt ja osavasti." Eesti delegatsiooni leidis kokkuvõttes, et rahvussotsialistlik liikumine sobib Saksa rahva iseloomu ja maitsete põhilistele omaduste ning Saksa olustikuga.
Greene'i maakond (Indiana)

Ajalugu

Maakond moodustati 5. jaanuaril 1821.
Netaman Repair Group

Netaman Repair Group OÜ on Eesti laevaparandusettevõte. Ettevõtte infrastruktuur asub Tallinnas Paljassaare sadamas.
Ettevõte asutati 2004.
Ettevõte tütarettevõte on Netaman Steel Constructions. See asutati 2004.
Uffizi galerii

Ajalugu

Palee ehitamist alustas 1560. aastal Giorgio Vasari Cosimo I de' Medici tellimusel. Hoone oli mõeldud Firenze magistraatidele ametiruumideks – sellest ka nimetus "uffizi" ('bürood'). Vasari projekti järgi jätkasid hoone ehitamist Alfonso Parigi ja Bernardo Buontalenti, palee valmis 1581. aastal.
185. Eesti julgestusgrupp

Tegevus

Pataljon lahkus Narvast jaanuaris 1942 valveteenistusse Jamburgi (Kingissepa) ümbrusesse ja Jamburg-Slantsõ raudteele, kus igasse jaama paigutati jagu sõdureid. Pataljoni staap jäi Jamburgi.
1942. aasta suvel hakati tegema ettevalmistusi hiigelmüüsri Thor toomiseks ümberpiiratud Leningradi alla. Selle hiigelkahuri ülesmonteerimiseks eraldati suur maa-ala, mis ümbritseti traataiaga ning seda maa-ala asus valvama üks sadakond. Mortiir langes aga Stalingradi all venelaste kätte, ning seda ei saadudki Leningradi alla tuua.
Vastavalt 1942. aasta 1. mai raportile oli julgestusgrupi nimekirjas sel hetkel 18 ohvitseri, 88 allohvitseri ja 532 reameest pluss sakslasest allohvitser ja 5 reameest. Kolm kompaniid asusid raudtee valves ja neljas kompanii oli allutatud I korpusele ning asus Tigoda ruumis rindel.
1942. aasta 15. mail viidi julgestusgrupid Saksa Korrapolitsei alluvusse ning 185. Eesti JG nimetati 285. kaitsepataljoniks, 21. augustil 1942 allutati väeosa uuesti Wehrmachti väeosale.

Likvideerimine

23. oktoobril 1942 lõppes julgestusgruppide vabatahtlike aastane teenistusleping, ning umbes pooltest saksa sõjaväe teenistusse jäänud julgestusgruppide vabatahtlikest moodustati 3 idapataljoni.  
185. Eesti julgestusgrupi 19. ja 21. sadakonnad liideti 181. Julgestusgrupi 4. sadakonnaks ja 181. JG muudeti hiljem 658. Idapataljoniks (Ost-Batailon 658) ja 1. jaanuarist 1943. aastast 658. Eesti Pataljoniks.
1942. aasta sügisel väeosa likvideeriti ja kustutati üksuste nimekirjast.
Kergetööstus

Kergetööstus Eestis

1990. aastatel tegi enamik Eesti õmblus- ja tekstiiliettevõtetest välismaistele ettevõtetele odavat alltööd. Kogemuste ja oskuste kasvades on seis täiesti muutunud, mitmed Eesti kergetööstusettevõtted teevad omatoodangut ning ostavad alltööd Ukrainast, Valgevenest, Venemaalt, Hiinast ja mujalt ning nende kaubamärgid on edukad ka välismaal (nt Baltika, Silvano või Ilvese toodang). Vaatamata mitmete kohalike ettevõtete edukusele on kergetööstuse roll majanduses siiski pidevalt vähenenud ja ka tootmismahud on langenud, kuna siinsed väiksemad ettevõtted, mis teevad alltööd välisettevõtetele, ei suuda konkureerida odavate tootjatega väljastpoolt Euroopa Liitu, lisaks trügivad järjest enam Eestisse odavad kaubad Hiinast, Indiast ja mujalt.

Tekstiilitööstus Eestis

Tekstiilitööstus on Eesti üks vanimaid tööstusharusid, mis arenes edukalt ka nõukogude perioodil. Tekstiilitööstus edukalt töötada kuni Eestis on odavat tööjõudu. Tekstiilitööstuses toodetakse mitmesuguseid kangaid, trikootooteid, vaipu ja vaiptooteid. 11 ettevõtet annavad praegu üle 90% tekstiilitoodangust. Enamik tekstiilitööstuse ettevõtteid kuulub väliskapitalile (Kreenholmi manufaktuur rootslastele ja mitmed ettevõtted Singapuri ärimeestele), kes on teinud küllaltki suuri investeeringuid tootmise kaasajastamiseks. Kuna väliskapital tagab ka turustamise, on tekstiilitööstuse toodangumaht viimastel aastatel tõusnud.

Rõivatööstus Eestis

Eesti rõivatööstuses on praegu esindatud kolm töömoodust: allhange välismaistele õmblusfirmadele, tellimuste järgi mingi kaubamajadeketi tarvis tootmine ja oma moekollektsioonide loomine. Edukalt töötavad suuremad õmblusfirmad Baltman (meesterõivad), Sangar (päevasärgid, teksased jne), Ilves-Extra jt, kes valmistavad oma rõivakollektsioone ja teevad ka allhanketöid. Tulevikusuund on omatoodete osakaalu suurendamine ja esinduskaupluste võrgu loomine nii Eestis, Lätis kui ka muudes riikides. Rõivatööstuses annavad 12 ettevõtet üle 70% allharu toodangust. Palju on väikeseid õmblusettevõtteid (alla 20 töötaja), kes teevad peamiselt allhanketöid. Väikeettevõtted ei suuda luua oma moekollektsiooni ja kindlustada end tihedal konkurentsiturul. Edukad on kudumite ja kodutekstiilitoodete valmistajad, kuid siin on turustuse ja müügivõrgu nõrkus pidurdamas kiiremat arengut.

Naha- ja jalatsitööstus Eestis

Naha- ja jalatsitööstuse toodang on võrreldes nõukogudeaegse perioodiga oluliselt vähenenud. Jalatsite turul esineb suur konkurents ja Eesti ettevõtetel on raske võistelda tuntud firmade toodanguga. Jalatsitööstuse allharu areng on suurel määral sõltuvuses (kummi)jalatsite, kroomnahatoodete ning spordijalatsite turu arengust. Suurimaks jalatsitootjaks Eestis on Samelin Tartus.
Runebergi projekt

Runebergi projekt on Gutenbergi projekti eeskujul loodud algatus, mille käigus luuakse vabalt kättesaadavad elektroonilised versioonid raamatutest, mis on olulised Põhjamaade kultuuris ja ajaloos. 
Runebergi projekt on üks Linköpingi Ülikooli tudengite arvutiklubi LYSATORi projekte. Projekti käigus alustati kirjanduse elektroonilist arhiivimist detsembris 1992, kuid tänapäeval arhiivitakse lisaks kirjanduslikele tekstidele ka kunstiteoseid, noote ja Põhjamaade autorite ladinakeelseid töid.
Projekti teostatakse vabatahtlike abil ning skaneeritakse vaid neid teoseid, mille autor on vähemalt 70 aastat surnud ja autorikaitse enam ei kehti.

Nimi

Runebergi projekt sai nime Soome poeedi Johan Ludvig Runebergi järgi. Nimel on mitmekihiline tähendus, kuna sõnu Rune (täht ruuni tähestikus) ja berg (mägi) saab vabas tõlkes enamikust Põhjamaade keeltest tõlkida kui "Tähtede mägi".
Samuti on olemas sarnasus Gutenbergi nimega.
Diana (eesnimi)

Diana on naisenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 34. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Diana 3264 naisel.
Edward Titchener

Edward Bradford Titchener (11. jaanuar 1867 Chichester – 3. august 1927) oli inglise strukturalistlik psühholoog.

Elulugu

Titchener õppis Oxfordi Ülikoolis aastatel 1885–1890. Oxfordis ulatus tema huvidering filosoofiast psühholoogiani. Ta tõlkis Wilhelm Wundti kolmanda väljaande massiivsest teosest "Principles of Physiologial Psychology". Et Titchener ei leidnud Inglismaal kedagi, kes teda psühholoogia alal õpetaks, läks ta 1890. aastal Leipzigisse, kus 1892. kaitses doktorikraadi.
Pärast lühiajalist töötamist bioloogia lektorina Inglismaal siirdus Titchener Ameerikasse, et õpetada Cornelli ülikoolis, kuhu ta jäi kuni elu lõpuni. Ta muutis Cornelli mentalistlikku psühholoogia kantsiks, kuigi Ameerika psühholoogia fookus oli kõigepealt funktsionalistlik ja pärast 1913. aastat bihevioristlik. Titchener ei liitunud kunagi nende liikumistega, kuigi oli sõber funktsionalisti James Rowland Angelli ja biheiviorismi rajaja John B. Watsoniga.
Titcheneri loetakse saksa psühholooga maaletoojaks Ameerikasse. Seega mängis ta olulist rolli ameerika psühholoogia loomises.

Teooriad

Titcheneri psühholoogia esimene ülesanne oli põhiliste aistingu-elementide avastamine, millele kõik komplekssed protsessid on taandatavad. Elemendid olid Titcheneri käsitluses kõige lihtsamad kogetavad aistingud. Titchener introspektsiooni meetod oli keeruline retrospektiivne kogemuste analüüs.
Titcheneri psühholoogia teine ülesanne oli välja selgitada, kuidas elementaarsed aistingud moodustavad keerukaid tajusid, ideid ja kujundeid. Titchener loobus assotsiatsionismist, huvitudes rohkem lihtsatest tähenduseta aistingutest.
Titcheneri psühholoogia kolmas ülesanne oli selgitada, kuidas psüühika töötab. Introspektsioon võib tema sõnul olla vaid psüühika kirjeldus, kuid teaduslik psühholoogia vajab midagi enamat. Vastus peitub tema sõnul füsioloogias, mis võiks seletada, miks sensoorsed elemendid tekivad ja omavahel ühenduvad.
Organisation Todt

Organisation Todt (lühend OT) oli Fritz Todti asutatud Saksa riiklik ehitusorganisatsioon, mis tegutses aastail 1938–1945.
OT osales aastatel 1941-1944 Saksa okupatsioonivõimude korraldatud sõjalistel ja riiklikel ehitustel ka Eesti aladel, muuhulgas paiknes Tallinnas OT Ostlandi peakorter.
Võlla tamm

Võlla tamm (ka Hellamaa Võlla hiietamm) on pühapuu Muhu kihelkonna ja valla Hellamaa külas.
Puu murdus 2008. aastal.
Radmila Šekerinska

Radmila Šekerinska Jankovska (makedoonia keeles Радмила Шекеринска Јанковска; sündinud 10. juunil 1972 Skopjes) on Makedoonia poliitik.
Ta oli novembrist 2006 kuni 2009. aasta maini Makedoonia Sotsiaaldemokraatliku Liidu liider. Ta oli Makedoonia peaministri kohusetäitja 12. maist 12. juunini 2004 ja sama aasta 3. novembrist 15. detsembrini.
Alates 1. juunist 2017 on ta Makedoonia kaitseminister.
Anžela

Anžela (vene keeles Анжела) on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 337. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Anžela 420 naisel.
Lilius & Hertzberg

Lilius & Hertzberg oli 19. sajandi lõpupoolel asutatud kirjastus ja trükikoda, mille asutajad olid Kasimir Lilius ja Hugo Hertzberg. Lilius ja Hertzbergi trükikojas trükiti muuhulgas ka Eesti vabariigi esimesed võlakirjad, mis toimisid riigi esimeste maksevahenditena.
Eestis puudusid toona nii oskused, paber kui ka trükitehnika võlakohustuste trükkimiseks, seetõttu pöörduti Soome trükkalite poole. Neist saadi lõpuks kaubale Lilius & Herzbergi trükikojaga, sest omaniku mõlemad pojad olid Soome vabatahtlikena võtnud osa Eesti Vabadussõjast ja üks neist langes Narva rindel. Esimesed võlapaberid jõudsid Eestisse 22. jaanuaril 1919. Kuna rahvas ostis võlakirju väga loiult, tuli need kasutusele võtta rahana. Sama ülesannet täitsid ka Tallinna Arvekoja maksutähed.
Tegusõna valents

Tegusõna valents on tegusõna võime kombineeruda lauses tähendusest tulenevalt kindla hulga seotud laienditega ehk aktantidega, milleks on  teised lause moodustajad.
Aktantideks nimetatakse situatsiooni osalisi märkivaid moodustajaid. Iga tegusõna võimaldab lauses kasutada kindlat hulka aktante, millel on teatud semantilised rollid ja mis on teatud lauseliikmed.
Tegusõna annab oma valentsiga ülejäänud lauseliikmetele ette nii sisulised kui vormilised võimalused, kujundab semantilise ja süntaktilise lausemalli.
Boris Põder

Elukutselisena

Põder poksis oktoobrist 1925 kuni jaanuarini 1928 elukutselisena. Ta pidas kokku 19 kohtumist, võitis neist 5 ja kaotas 12 (neist 3 nokaudiga) kohtumist ning 2 kohtumist jäi viiki.
Halogeenimine

Halogeenimine on keemiline reaktsioon, mille käigus viiakse halogeeni aatom(id) aine molekuli koostisesse. Tavaliselt on tegemist orgaaniliste ühendite halogeenimisega kas liitumisreaktsiooni või asendusreaktsiooni abil.
Olenevalt halogeenist eristatakse fluorimist, kloorimist, broomimist ja joodimist. Vastupidist keemilist reaktsiooni, milles halogeeni aatom eraldub mingi ühendi molekulist, nimetatakse dehalogeenimiseks.
Halogeenimiseks kasutatakse vaba kloori ja broomi, vesinik- ja fosfor halogeniide, sulfonüül- ja sulfinüülkloriidi, N-bromosuksiinimiidi, koobalt- ja antimonfluoriidi jm.
Halogeenimine on vahestaadium paljude plastide, pesemisvahendite jm tootmisel.
Valter Mattisson

Valter Mattisson (26. veebruar 1905 Väimela – 24. märts 1968 Koeru) oli Eesti luterlik vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1925 Tartu Linna Saksa Ühishumanitaargümnaasiumi. Aastatel 1925–1928 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas (ei lõpetanud). Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Fraternitas Normannia. Pärast Teist maailmasõda õppis ta aastani 1955 Usuteaduse Kõrgemas Katsekomisjonis. Ordineeriti 24. mail 1950 Tallinna toomkirikus aseõpetajaks, õpetaja õigused anti talle 15. juunil 1955.
Ta töötas aastatel 1930–1932 Tartus kinode tekstinäitajana, aastatel 1933–1940 Põlva koguduse organist-asjaajajana, samuti oli ta Tartu pildiraamitööstuse tööline, aastatel 1940–1942 töötas ta keelte ja klaveriõpetajana, aastatel 1948–1950 oli ta Koeru Maarja-Magdaleena koguduse organist, aastal 1950 Koeru koguduses jutlustajana ja aastatel 1950–1967 Koeru Maarja-Magdaleena koguduses aseõpetaja ja õpetajana.

Isiklikku

Valter Mattisson oli aastast 1955 abielus, abielu oli lasteta; tema kälimees oli pastor Aleksander Eller. Rahvuse poolest oli ta rootslane.
Himavat

Himavat ('lumerikas') on hinduismis lumejumal, Himaalaja kehastus.
Himavati ja apsaras Menā (Menakā) tütred on Pārvatī ja Gangese jumalanna Gangā, kes mõlemad on Šiva abikaasad.
Fugett

Fugett ehk fugetta (it. fughetta) on väike fuuga, millel võib puududa fuuga arendusele omane rangus, arendus võib piirduda imitatsiooniga.
Larissa (kuu)

Avastamine

Larissa avastasid tähevarjutuse juhusliku maapealse vaatluse käigus Harold J. Reitsema, William B. Hubbard, Larry A. Lebofsky ja David J. Tholen 24. mail 1981. Larissale anti ajutine nimetus S/1981 N 1 ja avastusest teatati 29. mail 1981. Voyager 2 möödalennu ajal 1989. aastal  märgati Larissat uuesti ja ühtlasi leidis kinnitust, et Larissa tiirleb oma orbiidil üksi, mille järel anti sellele 2. augustil 1989 veel nimetus S/1989 N 2. Stephen P. Synnotti teadaanne Larissa taasmärkamisest mainis „10 päeva jooksul võetud 5 kaadrit”, mistõttu on taasmärkamiskuupäev millalgi enne 28. juulit. Kaaslasele anti nimi Larissa 16. septembril 1991.

Füüsikaline iseloomustus

Suuruse poolest neljas Neptuuni kaaslane Larissa on korrapäratu kujuga ja paistab olevat tihedalt kaetud impaktstruktuuridega, kuid ilma geoloogilise aktiivsuseta. Väga palju rohkemat Larissa kohta ei teata. On tõenäoline, et Larissa koosneb Neptuuni algsetest kaaslastest, mis lagunesid Tritoni häirituse tõttu peagi pärast Tritoni püsimajäämist väga ekstsentrilisele orbiidile.

Orbiidi iseloomustus

Larissa tiirleb Neptuuni sünkroonse orbiidi raadiusest madalamal, mistõttu väheneb Larissa orbiit aegamööda ja kunagi võib Larissa langeda Neptuuni atmosfääri või Roche'i piiri ületamisel laguneda tükkideks, mis jäävad Neptuuni rõngastesse tiirlema.

Uurimine

Larissat on külastanud ainult Voyager 2. Kosmosesondil õnnestus Larissat pildistada.
Mahaska maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 17. veebruaril 1843. Maakond sai nime aiovate pealiku Mahaska järgi, kes tapeti 1834. aastal.
Linalehik

Linalehik (Thesium L.) on linalehikuliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Eestis võib paiguti leida Loode- ja Kesk-Eesti niitudel, puisniitudel ja nõlvadel kasvavat püst-linalehikut (Thesium ebracteatum) ja väga haruldase tulnukana harulist linalehikut (Thesium arvense).
Reinhold Johann Ludwig Samson von Himmelstiern

Reinhold Johann Ludwig Samson von Himmelstiern (27. juuni 1778, Urvaste mõis – 26. november 1858, Urvaste) oli Eesti jurist ja Liivimaa aadli liberaalse rühmituse juhte.

Elulugu

Reinhold Johann Ludwig Samson von Himmelstiern oli baltisakslane ja mõisniku poeg.
Õppis 1796–1798 Leipzigi Ülikoolis õigusteadust ja filosoofiat. Oli 1798 Liivimaa rüütelkonna kantseleis konsultant, 1802–1807 Liivimaa rüütelkonna notar ja ülemkonsistooriumi assessor, 1808–18 Tartu-Võru maakohtunik ja majanduskomissar, 1818–1827 Tartu, hiljem Pärnu kreisi saadik, ühtlasi 1824–34 Liivimaa õuekohtu asepresident, 1827–1851 Liivimaa maapäeva liige, 1843–51 Liivimaa luteri kiriku konsistooriumi ilmalik president, 1849–1855 Liivimaa õuekohtu liige, seejärel president. Töötas 1918 kohalike seaduste kodifitseerimiskomisjonis ja 1829–8840 Keiserliku Kantselei II jaosakonnas Balti õiguse kodifitseerimise alal. Osales 1804. aasta Liivimaa talurahvaseaduse koostamisel, tõstatas 1818 Liivimaa talurahva isiklikust orjusest vabastamise küsimuse, võttis osa 1819. ja 1849. aasta talurahvaseaduste ettevalmistamisest ning etendas määravat osa Balti provintsiaalseadustiku kodifitseerimisel. Tartu Ülikooli auliige (1852).
Södermanlandi hertsog

Södermanlandi hertsog (rootsi hertig av Södermanland) on Rootsi aadlitiitel, mida on kandnud mitmed Rootsi printsid.
Kõrvalmõis

Kõrvalmõis (saksa keeles Beigut; nimetatud ka majandusmõis) oli maavaldus ja majandusüksus, mis moodustati mitme sellise lähestikku asuva mõisa korral, mis olid ühe omaniku omanduses.
Rüütlimõis ja kõrvalmõis moodustasid ühtse mõisamajapidamise, kuid reeglina oli mõis, kus elas omanik või valitseja, paremini välja ehitatud ja omanik elas rüütlimõisas. Kuid ka kõrvalmõisal olid rüütlimõisa õigused, mis andsid näiteks selle omanikule Maapäeval täiendava hääle.
Oma olemuselt meenutasid kõrvalmõisad karjamõisaid, kus suurem tähtsus oli majandushoonetel.
Oleg Kotšenovski

Oleg Kotšenovski (27. jaanuar 1929 Tallinn – 31. august 2014) oli eesti arhitekt ja arhitektuuriteoreetik.
Ta sündis arsti perekonnas. Ta õppis Tallinna 19. algkoolis, Kose-Lükati vabaõhukoolis ja lõpetas aastal 1946 Jakob Westholmi Gümnaasiumi (Tallinna 7. Keskkooli nime all). Ta alustas samal aastal õpinguid Tallinna Polütehnilises Instituudis arhitektuuri erialal.
Ta küüditati 1949. aastal Siberisse. Seal töötas ta alguses metsatöölisena, hiljem ehitusmeistri, inseneri ja arhitektina. Ta õppis aastatel 1955–1960 Krasnojarskis Siberi Metsatehnilises Instituudis (alates 1958. aastast Siberi Tehnoloogiainstituut; alates 2017. aastast ru:Сибирский государственный университет науки и технологий имени академика М. Ф. Решетнёва) ja lõpetas selle mööblitehnoloogina. 
Aastatel 1961–1964 oli ta Moskvas Elamute Projekteerimise ja Teadusliku Uurimise Keskinstituudis aspirant, aastal 1967 kaitses ta väitekirjaga Встроенная и передвижная мебель из лиственницы для квартир массового строительства arhitektuurikandidaadi kraadi.
Aastast 1966 kuni pensionile jäämiseni töötas ta Tallinnas Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudis, seejuures aastast 1989 juhtivteadurina ja aastast 1995 arhitektuuri osakonna juhatajana. Alguses pühendas ta ennast Eesti NSV teenindusvõrgu perspektiivse paiknemise uurimisele, hiljem keskendus ta aga arhitektuuri ja linnaehituse ajaloole, huvitudes eriti 19. sajandi lõpust ja 20. sajandi algusest.

Isiklikku

Tema isa oli arst Vladimir Kotšenovski.
Artjom Štšukin

Artjom Sergejevitš Štšukin (vene keeles Артём Сергеевич Щукин; sündinud 30. juunil 1984 Saratovis) on vene mustkunstnik.
Mustkunstiga puutus ta kokku väga varakult, sest tema vanemad rajasid Saratovis mustkunstiteatri Samokat. 10-aastaselt ta juba esines laval, alates 2000. aastast oli ta teatri koosseisuline töötaja. Illusionistina töötab ta lavamaagia žanris.
Kuigi ta on lõpetanud Saratovis asuva Stolõpini-nimelise Volga-äärse Juhtimisinstituudi erialal "avalikkusega suhtlemine", pole ta õpitud erialal kunagi töötanud.
Ta on õppinud ka Ülevenemaalises Riiklikus Kinematograafia Ülikoolis Vsevolod Šilovski näitlejameisterlikkuse töökojas.

Isiklikku

Mustkunstnikud on ka tema ema Margarita Štšukina ja isa Sergei Štšukin.