google/wiki40b huggingface dataset:
Võimas rühm

"Võimas rühm" (vene keeles "Могучая кучка") oli Vene heliloojate rühmitus, mis kujunes 1860. aastatel Peterburi noorte muusikute ringina, kuhu kuulusid järgmised heliloojad: Modest Mussorgski, Aleksandr Borodin, Nikolai Rimski-Korsakov, César Cui ja Mili Balakirev.
"Võimas rühm" otsis võimalusi vene rahvusliku muusika arendamiseks ning vastandas ennast tol ajal konservatooriumites valdavalt levinud akadeemilisele suunale. Nii näiteks pidas rühm samal ajal Moskva Konservatooriumiga seotud Pjotr Tšaikovski loomingut liiga "läänepäraseks". "Võimsa rühma" liikmete arvates pidi tõeliselt venepärase muusika loomiseks hoiduma üldse akadeemilisest muusikaharidusest. Mitmed rühma liikmed olidki muusikaliselt iseõppijad ehk diletandid. Aleksandr Borodin näiteks oli elukutselt keemik, kirjutades oma ainsat ooperit "Vürst Igor" aastakümneid teadustöö kõrvalt. Modest Mussorgski klaveripartiid on näiteks sageli kirjutatud äärmiselt ebapianistlikult ning esitatavad ainult väga kõrge tasemega interpreetide poolt. Rühma põhimõtete kohaselt oli tähtsam muusika sisu, mitte selle esitamise võimalused. Seesugused nooruslikult radikaalsed põhimõtted siiski ei takistanud hiljem näiteks N. Rimski-Korsakovil saada Peterburi Konservatooriumi professoriks.
Rühm põlastas nn "puhast muusikat" ning pööras erilist tähelepanu rahvamuusikale, vokaalmuusikale (ooper, soololaul) ning programmilisele muusikale. Suureks eeskujuks neile oli Mihhail Glinka looming, eriti tema ooper "Ruslan ja Ludmilla".
Võimas rühm andis lühikese ajaga hindamatu ja teedrajava panuse vene rahvusliku muusika arengusse.
Joomasööst

Joomasööst on alkoholismihaigetel esinev mitmepäevane või -nädalane regulaarne alkoholi tarvitamine. Alkoholi tarvitatakse kuni saabub keskmise või raske astmega joove. Pidev niinimetatud tipsutamine, kui inimese töövõime säilib enam-vähem tavalises ulatuses, ei ole joomasööst.
Joomasööst algab tavaliselt sellepärast, et peale ühekordset rohket alkoholi tarvitamist tekib inimesel peaparanduse vajadus. Tekib alkohoolne circulus vitiosus, millest väljumine lõpeb tavaliselt alkoholpsühhoosiga.
Fosforüülumine

Fosforüülumine (terminina harvem ka fosforüleerumine) on keemiline reaktsioon, kus fosfaatrühm (PO₄) seostub valgu või mingi muu orgaanilise ühendiga.
Valkude fosforüülumine on üks posttranslatsioonilistest modifikatsioonidest ning see võib muuta valkude funktsiooni ja aktiivsust. Nõnda mängib see väga olulist rolli rakusiseste protsesside kontrollimises ning on seetõttu oluliseks uurimisteemaks biokeemias.
Valkude fosforüülumist viivad läbi proteiinkinaasid, mis kasutavad fosfaatrühma doonorina tavaliselt ATP-d. Selle tulemusena saab ATP-st ADP. ADP-st moodustatakse taas ATP, näiteks oksüdatiivse fosforüülimise abil.
Räimerahu

Räimerahu on Lääne maakonnas Haapsalu linna halduspiirkonnas asuv 0,2 hektari suurune saar (rahu) Matsalu rahvuspargis. Saare rannajoone pikkus on 191 meetrit.
Rahu koordinaadid on 58° 47′ N, 23° 28′ E. Saar asub Oorahust idas. Saar on liivase pinnamoega.
Eesti Vabariigi spordipreemia

Eesti Vabariigi spordipreemia on auhind, mis määratakse väljapaistvate saavutuste eest spordi alal.
Spordipreemia laureaadid kinnitab Vabariigi Valitsus. Eesti Spordi Nõukogu valib esitatud kandidaatide seast välja spordipreemia laureaadid ja saadab valiku kinnitamiseks Vabariigi Valitsusele. 
Elutööpreemia määratakse isikule, kelle aastatepikkune panus Eesti sporti on pälvinud avalikkuse kõrge hinnangu ja kelle kogu elutöö on olnud eeskujuks noorele põlvkonnale. Aastapreemia määramisel arvestatakse sportlikke tulemusi, edukat treeneritööd, tulemuslikkust sporditöö korraldamisel, panust spordi propageerimisse, spordipedagoogikasse või sporditeadusse, mis on saavutatud või avalikustatud eelmise kalendriaasta jooksul.
Priit Põldroosi nimeline auhind

Priit Põldroosi nimeline auhind on aastast 1984 välja antav teatriauhind, mis antakse välja teatrimõtte arendamise, pikaaegse teatriuurimusliku või teatripedagoogilise töö eest.
Auhind asutati Jüri Järveti ettepanekul ja realiseerus pärast Teatriühingu juhatuse otsust 1984. aastal.
Janne Rydberg

Janne Rydberg [rü:dbär] (inglispäraselt Johannes Robert Rydberg; 8. november 1854 Halmstad – 28. detsember 1919 Lund) oli rootsi füüsik (aatomifüüsik).
Ta oli 1901. aastast Lundi Ülikooli professor. Tema peamine uurimisvaldkond oli aatomispekrite süstemaatika. Tema järgi on nimetatud aatomifüüsikas konstant aatomite energiatasemete ja spektrijoonte seeriate valemites (Rydbergi konstant), energiaühik rüdberg ning Rydbergi valem.
Teda on kahel korral (1917, 1920) esitatud Nobeli füüsikaauhinna saamiseks, kuid 1917. aastal auhinda välja ei antud ja 1920. poleks ta auhinda saanud, sest postuumselt seda auhinda ei anta.

Haridustee ja töökäik

Ta lõpetas 1875. aastal Lundi Ülikooli bakalaureusekraadiga. 1879. aastal sai ta Lundi ülikoolist litsentsiaadikraadi matemaatika-alase väitekirjaga "Konstruktioner af kägelsnitt i 3- och 4-punktskontakt". Ta sai Lundi ülikoolis 1880. aastal matemaatikadotsendiks ning 1882. aastal füüsikadotsendiks. 1897. aastal esitas ta taotluse täisprofessori ametikoha saamiseks, kuid taotlust ei rahuldatud. Sellegipoolest, professoriks ta sai – 1901. aastal erakorraliseks ja 1909. aastal täisprofessoriks.
Arvo Junti

Arvo Junti (sündinud 17. aprillil 1953 Türil) on eesti jurist ja poliitik.
Ta lõpetas aastal 1971 Vändra Keskkooli ja aastal 1976 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.
Ta töötas aastatel 1989–1990 Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riiklikus Plaanikomitees / Majandusministeeriumis.
Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige. 20. augustil 1991 hääletas ta Eesti iseseisvuse taastamise poolt. Ta oli ka Eesti Kongressi saadik ja Eesti Komitee I koosseisu liige.
Aastatel 1992–1995 oli ta VII Riigikogu liige (valimisliidu Rahvarinne nimekirjas); aastatel 1995–1999 VIII Riigikogus (Keskerakonna nimekirjas), seal oli ta 20. aprillist 1995 14. märtsini 1996 Riigikogu I aseesimees.
Ta on advokatuuri liige aastast 1981. Ta on Advokaadibüroo Arvo Junti juhataja, vandeadvokaat aastast 1994. Ta on töötanud õppejõuna Mainori Majandusinstituudis, Audentese Ülikoolis ja Akadeemias Nord.
Leah Isadora Behn

Leah Isadora Behn (sündinud 8. aprillil 2005) on Norra kuninga Harald V lapselaps.
2006. aasta 2. septembri seisuga on Leah Norra troonipärilusjärjestuses 6. ja Briti troonipärilusjärjestuses 67. kohal.
Tema vanemad on Norra printsess Märtha Louise ja kirjanik Ari Behn. Tal on vanem õde Maud Angelica.
Leah sündis printsess Märtha Louise suvekodus Bloksbjergis Hankø saarel Fredrikstadis.
Nädal enne tüdruku ristimist levis üle maailma uudis, et ta on saanud nime "Tähtede sõja" tegelase printsess Leia järgi. Tema ema Märtha ütles intervjuus Norra ajalehele Aftenposten: "Ma pean tunnistama, et olen suur "Tähtede sõja" fänn ning minu arvates on printsess Leia alati olnud maailma kõige ilusam naine." Teise nime pani tema isa ameerika tantsijanna Isadora Duncani järgi.
Leah Isadora ristiti 16. juunil 2005 kuningalossi kabelis. Tema ristivanemad on Oranje-Nassau printsess Laurentien, tema ema sõbrad Gry Brusletto ja Katharina Salbu, tema isa vend Espen Bjørshol, tema isa sõber Jon Andreas Håtun ning printsess Märtha Louise pruutneitsi ja sugulase Marianne Ulrichseni abikaasa Didrik Vigsnæes. Tüdruku viis ristimisvaagna juurde vanaema kuninganna Sonja.
Cheyenne'i maakond (Nebraska)

Ajalugu

Maakond moodustati 1867. aastal.
Varssavi Tehnikaülikool

Varssavi Tehnikaülikool (poola keeles Politechnika Warszawska) on tehnikaülikool Poolas Varssavis.
Ülikool asutati 1826. aastal.
Tänapäeval õpib ülikoolis umbes 31 000 õpilast (seisuga 2004). Ülikoolis õpetab 2388 õppejõudu.
Some Great Reward

Some Great Reward on Depeche Mode'i neljas stuudioalbum. Albumi andis välja Mute Records 1984. aastal. Suurt edu saatis singlit People are People, millest sai bändi esimene hitt USAs, kus jõudis edetabelis 13. kohale.
Beduiinid

Arv

Kui 1974. aasta rahvaloenduse ajal moodustasid beduiinid Saudi Araabia elanikkonnast 27%, siis 1991. aastaks oli nende osakaal langenud 10 protsendini. Beduiinide koguarvu on 2006. aastal hinnatud 4,2 miljonile. Teistel andmetel on neid alla miljoni ja nende arv väheneb.

Ühiskond

Beduiinid jagunevad hõimudeks, valitavaid hõimujuhte nimetatakse šeikideks ('vanem'). Viimased teevad otsused pärast hõimuga nõu pidamist. Hõim jaguneb isajärgseteks suurperedeks.
Kõige rikkamad ja prestiižikamad on kaamelinomaadid, kellel eriti Araabias ja Süürias on suured hõimud ja maa-alad. Lamba- ja kitsenomaadid on vähem prestiižikad. Kõige madalama staatusega on sepad ja orjad (viimaseid leidub meie ajani välja).
Prestiiž oleneb ka päritolust. Kõige prestiižikamad on need beduiinid, kes pärinevad Araabia poolsaarelt.

Religioon

Beduiinid on islamiusulised ja peavad oma esivanemaks Aabrahami ja Haagari poega Ismaeli. Islami ettekirjutustest tähtsamal kohal on aga endiselt islamieelsed paganlikud kombed.

Majandus

Beduiinide põhilised elatusalad on karjakasvatus (kasvatatakse kaameleid, lambaid ja kodukitsi, samuti hobuseid ja eesleid), käsitöö ja uuemal ajal kohati turism. Loomakasvatussaadusi on traditsiooniliselt kasutatud nii omaks tarbeks kui ka müügiks. Nad juhtisid ja kaitsesid karavane ning tegutsesid kaupmeestena. Araabia poolsaare beduiinid tegelesid peale karjakasvatuse ka põlluharimise, kalapüügi ja pärlipüügiga. Üha enam beduiine asub tööle naftatöötlejatena või põlluharijatena või leiab tööd linnas.

Eluviis

Traditsioonilistel beduiinidel on kodukootud kitsevillast mustad telgid ja nad kannavad voldirikkaid riideid, mis jätavad katmata vaid osa näost.
Beduiinide vajaduse teha iga aasta vihmaperioodil rändeid läbi kõrbe tingivad kariloomade sööda- ja veevajadus ning traditsioonilised karjatamisõigused. Kuival aastaajal peatutakse kaevude ja allikate juures. Rännu ajal jaguneb hõim isajärgseteks rühmadeks.

Ajalugu

Beduiinid on elanud kõrbes vähemalt 4–5 tuhat aastat. Alguses rääkisid nad kõik ligilähedaselt sama keelt. 4. sajandil hakkasid nad järgima ristiusku. 7. sajandil võtsid nad vastu islami ja araabia keele. Samal sajandil rändasid nad Araabia poolsaarelt Negevi kõrbesse. 11. sajandil tungisid nad Põhja-Aafrika kõrbetesse, alistades sealsed berberid. Ühtlasi on beduiinidel suur osa berberite ja Lähis-Ida rahvastiku islamiseerimises.
Pärast Esimest maailmasõda allutasid riigid beduiinid oma võimule. See piiras nende rändeid ja hõimude vastastikuseid reide. Paljud beduiinid hakkasid põldu harima, tegeldes peale selle ka karjakasvatuse või palgatööga.
Tänapäeval on beduiinide nomaadne eluviis ohus rangete riigipiiride paikapanemise, naftajuhtmete, veenappuse ja riiklike programmide tõttu beduiinide paikseks muutmiseks. Beduiine on paikseks muuta püüdnud näiteks Iisrael, mis lubab beduiini päritolu araablastel erinevalt araablastest üldiselt teenida Iisraeli armees.
20. sajandi lõpust saadik on paikne eluviis saanud normiks ja rändamine telkidega kõrbes on jäänud peamiselt vabaajaharrastuseks. Kõrbeelu ja sellega seotud esemeid näidatakse muuseumides.
Vesiroosilised

Iseloomustus

Vesiroosilistel on mitmeid kohastumusi eluks vesikeskkonnas. Vesiroosilised on tugevasti kinnitunud veepõhja ja nende pikarootsulised suured nahkjad ujulehed laiuvad veepinnal. 
Vartes, lehtedes ja seemnetes on rikkalikult õhukambrikesi, mis aitavad pinnal püsida.
Õied on suured, üksikult varre otsas. Õiekate koosneb 4–6 tupplehest ja paljudest spiraalselt asetsevatest kroonlehtedest. Tolmukad, mida on arvukalt, asetsevad spiraalselt.
Marati tänav

Marati tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kopli asumis.
Marati tänav sai nime 16. oktoobril 1951. Tänav on nimetatud prantsuse revolutsionääri Jean Paul Marat' nime kandva trikotaažitootmikoondise "Marat" järgi.
Pariisi rahuleping (1783)

Pariisi rahuleping, mis sõlmiti 1783. aastal Suurbritannia kuningriigi ning tema 1775. aastal iseseisvuse välja kuulutanud kolmeteistkümne Põhja-Ameerika koloonia (hilisemate Ameerika Ühendriikide) vahel, lõpetas Ameerika iseseisvussõja (1775–1783). Lepingus tunnistas Suurbritannia Ameerika kolooniate iseseisvumist ja sõltumatust Suurbritanniast.
Leping kirjutati all Hotel d'Yorkis (tänapäeval 56 Rue Jacob) Pariisis 3. septembril 1783. Ameerika esindajatena andsid allkirjad John Adams, Benjamin Franklin, John Jay ja David Hartley. Franklinil oleks peaaegu õnnestunud veenda britte andma Quebeci provints (tänapäevase Kanada idaosa) USA-le, et saavutada kontroll kogu Põhja-Ameerika üle. Suurbritannia esindajad nõustusid algul, kuid lükkasid ettepaneku hiljem tagasi.
Samal päeval Pariisi rahulepinguga sõlmiti eraldiseisvad rahulepingud ka Suurbritannia ning sõjas Ameerikat toetanud riikide Prantsusmaa, Hispaania ja Hollandi Vabariigi vahel. Hispaaniale loovutas Suurbritannia Ida- ja Lääne-Florida (kuna neil polnud kindlat põhjapiiri, lahenes territoriaalvaidlus alles Madridi rahulepinguga 1795. aastal) ja Minorca saare, saades vastu Bahama saared, Grenada ja Montserrat', mille sõjas olid vallutanud prantslased ja hispaanlased. Prantsusmaaga sõlmitud rahuleping käsitles peamiselt vallutatud territooriumite vahetust (Prantsusmaa võitis vaid Tobago saare Kariibides ja Senegali Aafrikas), kuid kinnitas ka varasemaid lepinguid, tagades kalapüügiõigused Newfoundlandi rannikul. Hollandile tagastas Suurbritannia 1781. aastal vallutatud valdused Ida-Indias, saades seal vastutasuks kaubandusprivileegid; leping ratifitseeriti 1784. aastal.
Ameerika Ühendriikide Konföderatsiooni Kongress ratifitseeris rahulepingu 14. jaanuaril 1784. Koopiad saadeti tagasi Euroopasse teistele osapootlele ratifitseerimiseks, neist esimene jüudis Prantsusmaale 1784. aasta märtsis. Britid ratifitseerisid lepingu 9. aprillil 1784 ning ratifitseeritud versioone vahetati Pariisis 12. mail 1784.
Ajaloolaste hinnangul tegi Suurbritannia rahulepingus ameeriklastele suuri territoriaalseid järeleandmisi, nähes ette tihedaid kaubandussidemeid Briti saarte ja iseseisvunud kolooniate vahel, millest kujuneks Suurbritannia kaupmeestele väärtuslik eksporditurg. Prantsuse välisminister krahv Vergennes ütles selle kohta hiljem: "Inglased mitte ei sõlmi rahu, vaid ostavad selle."
Avinurme külanõukogu

Avinurme külanõukogu oli külanõukogu Kohtla-Järve rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Avinurme vallas. Külanõukogu halduskeskus asus Avinurme asulas.
Külanõukogus asus üks majand: Avinurme kolhoos.
Roman Polański

Roman Raymond Polański (sünninimi Raymond Thierry Liebling; sündinud 18. augustil 1933 Pariisis) on Poola-Prantsuse filmilavastaja, stsenarist ja näitleja.
Fernando II (Aragón)

Aragóni  ja Kastiilia liit

Aastal 1469 abiellus Fernando Kastiilia Isabeliga, kuningas (1454–1474) Enrique IV de Castilla poolõega, kellest sai  Kastiilia ja Leóni kuninganna pärast Enrique IV surma aastal 1474. Nende abielu oli dünastiline unioon, millest sai ühendatud Hispaania kuningriigile teedrajav sündmus. Sel hetkel jäid nii Kastiilia kui ka Aragóni kroon eraldi territooriumile, kumbki hoidis oma traditsioonilisi institutsioone, parlamente ja seadusi.
Pärast oma naise, Kastiilia kuninganna (1474–1504) Isabel I surma püüdis ta saada Kastiilia kuningaks, kuid sealsed aadlikud ei soovinud Kastiilia muutumist Aragóni krooni Vahemere-impeeriumi osaks ja nii said sealseteks valitsejaiks Fernando ja Isabeli tütar Juana ning tema abikaasa Habsburgide dünastiast Philipp Ilusa ehk Felipe I. Fernando sellega aga ei leppinud ja pärast Philippi ootamatut surma (1506) suutis ta oma võimu Kastiilia üle enamjaolt taastada.

Navarra kuningriigi taasliitmine krooni aladega

Fernando II võttis tagasi Põhja-Kataloonia krahvkonnad Roussilloni ja Cerdagne'i, mis olid kaotatud Prantsusmaale, ja ka Navarra kuningriigi, mis oli kaotatud pärast sisemisi dünastilisi vaidlusi. 1512 hõivas Fernando II  Baskimaa lõunaosa. 1520 hõivas Prantsusmaa põhjaosa. Põhjaosa jäi Prantsusmaaga personaaluniooni kuni 1589. aastani, mil Navarra kuningas 1562–1610 (Henri III nime all) päris Prantsusmaa trooni Henri IV nime all.
Philippi poeg, Saksa-Rooma riigi keiser Karl V ei saanud Kastiilia kuningriigi valitsejaks enne kui alles pärast oma vanaisa Fernando ja ema Juana surma 1555, pärides samaaegselt ka Aragóni krooni valdused ning ühendades valdused Pürenee poolsaarel Hispaania kuningriigiks.
33rd Street

33rd Street on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänavajoonestikus rõhtsirge tee.
Sutteri maakond

Ajalugu

Sutteri maakond moodustati 18. veebruaril 1850. aastal. 1852 loovutati osa maakonna territooriumist Placeri maakonnale.
Laagna (Tallinn)

Ajalugu

"Kalevipoja" ja mütoloogiaga laiemalt seotud tänavanimed võeti kasutusele 1990. aastate keskel, et asendada nõukoguliku ideoloogiaga seotud tänavanimesid. Eesti kultuuritegelastega seotud tänavanimed võeti kasutusele aastatel 1979–1980, seda osalt loomeliitude ärgitusel.
1980. aastal rajati asumisse Tallinna 13. Keskkool, mis tänapäeval kannab Tallinna Laagna Gümnaasiumi nime. Alates 1994. aastast asub Laagnal Lindakivi kultuurikeskus, enne seda tegutses samas majas samanimeline kino. Laagna raamatukogu tegutseb praeguses asukohas alates 1998. aastast, asutuse eelkäija loodi juba 1926. aastal. Laagna asumi territooriumile rajati 2003. aastal spordihoone.

Olulisemad objektid

Laagna asumis asuvad Ida-Harju politseijaoskond, Lasnamäe Kergejõustikuhall ja Lasnamäe Sportmängude maja.

Haridus ja kultuur

Laagna asumis asuvateks haridusasutusteks on Lasnamäe Vene Gümnaasium, Tallinna Laagna Gümnaasium ja Tallinna Laagna Lasteaed-Põhikool. Asumis paiknevad Laagna raamatukogu ja Paepealse raamatukogu, samuti Lindakivi kultuurikeskus.

Laagna asumi tänavad

Mitmed asumi tänavanimed on seotud "Kalevipoja" või mütoloogiaga laiemalt, näiteks Anni tänav, Arbu tänav, Vikerlase tänav ja Virbi tänav. Samuti esineb mitmeid Eesti kultuuritegelastega seotud tänavanimesid, näiteks Miina Härma tänav. Asumis asuvad lisaks veel Kahu tänav, Kalevipoja tänav, Kalevipoja põik, Jaan Koorti tänav, Laagna tee, Liikuri tänav, Loitsu tänav, Lummu tänav, Pikri tänav, Paul Pinna tänav, Punane tänav, Juhan Smuuli tee, Varraku tänav, Vilisuu tänav ja Võru tänav.
BMW M20

Ajalugu

Mootorite maht on 1991–2693 cc, M20 on BMW mootori M30 "väike vend".
Mootorit kasutatakse E21 ja E21 3. seeria ning E12, E28 ja E34 5. seeria mudelitel ja oli tootmises peaaegu kaks aastakümmet, kõige hiljem oli kasutusel E30 325i touring. M20 asendati BMW M50 mootoriga.
Varasematele versioonidele on viidatud kui "M60", kuigi aastast 1992 on kood M60 kasutusel BMW V8 mootoritel.
M20 oli baasiks M21 diiselmootorile ja M70 V12 mootorile.
Kansas

Ajalugu

Kansas on osariik alates 1861. aastast.

Nimi

Osariik on nime saanud kansa indiaanihõimu järgi. Kansade omanimetus on kaáⁿze.

Asukoht

Põhjas piirneb Nebraska osariigiga, lõunas Oklahomaga, läänes Coloradoga ning idas Missouriga.

Majandus

2009. aastal oli Kansase SKP 123,3 miljardit USA dollarit.
2011. aasta märtsis oli töötus 6,8%.

Rahvastik

2010. aastal elas Kansases 2 853 118 inimest.

Haridus

Osariigi suurim ülikool on Kansase Ülikool.
Rootsi kukits

Rootsi kukits (Cornus suecica, sünonüüm Chamaepericlymenum suecicum) on kontpuuliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Demokratiseerimine

Demokratiseerimine on demokraatlike väärtuste ja demokraatlikule ühiskonnakorraldusele iseloomulike joonte tahtlik ja sihipärane juurutamine.
Demokratiseerimine toimus nt pärast Teist maailmasõda Lääne-Saksamaal.
Voldemar Karing

Voldemar Nikolai Karing VR II/3 (4. juuli 1895 Kodasoo vald, Harjumaa – 20. juuli 1942 Norilsk) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).
Voldemar Karing  lõpetas 1914. aastal Tallinnas Aleksandri gümnaasiumi ja astus Vladimiri sõjakooli, mille lõpetas 1915. aastal. Esimese maailmasõja ajal teenis Vene Keiserlikus armees. Eesti Vabadussõja tegi kaasa alamkapteni auastmes 5. jalaväepolgu koosseisus. 
1929. aastal lõpetas Kõrgema sõjakooli. Pärast seda oli lektoriks kõrgemas sõjakoolis. Hiljem oli majori auastmes Kaitseliidu Tartu maleva pealikuks, kust määrati 1934. aastal Valga sõjaväeringkonna staabiülemaks. 1934. aastal määrati Sõjavägede Staap 3. osakonna ülemaks.
1939. aastal nimetati ta Eesti majandusministri abiks.
Ta hukati.
Kännas

Kännas (corymbus) on õisik, mille õieraod algavad küll erinevalt kõrguselt, ent õied ulatuvad ikkagi enam-vähem samale kõrgusele.
Kännas esineb roosõielistel, kanarbikulistel, liilialistel jt.
Toivo Toomemets

Toivo Toomemets (sündinud 25. juulil 1949 Tartus) on eesti kultuuritegelane ja kunstiajaloolane.
1977–80 oli Toomemets Tartu Riikliku Kunstimuuseumi direktor. Ta on alates 1993. aastast Eesti Rahvuskultuuri Fondi tegevdirektor.
Ta on Üliõpilasselts Liivika vilistlane.
Kambja vald (Kambja kihelkond)

Kambja vald (ka Suure-Kambja vald; saksa keeles Gross-Kamby) oli vald Tartumaal Kambja kihelkonnas. Valla pindala oli 80 km² ja elanikke oli 1941 (1922. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 293 talundit ja need kasutasid 6667 ha maad.
1892 liideti Suure-Kambja vallaga Raanitsa ja Väike-Kambja vald.
Jõulurahu

Eellugu

Enne esimese maailmasõja algust levis kõikjal maailmas üleüldine sõjavaimustus. Sõda ei olnud ammu olnud ning levis suhtumine, et sõda on justnagu midagi romantilist – võimalus oma kangelaslikkuse, mehisuse ja vapruse näitamiseks. Levis ka sageli üsna äärmuslik rahvuslus ning rõhutati, et iga kodaniku kohuseks on oma isamaa hiilguse ja võimsuse nimel võidelda, vajadusel ka relv käes oma isamaa kaitsmiseks lahingus surra. 
I maailmasõda osutus aga sootuks teistsuguseks kui oli eeldatud. Sõda oli palju ebainimlikum, süngem ja julmem kui keegi oli osanud oodata. Lisaks ei toimunud I maailmasõjas ka kiiret edasiliikumist ning pealetingu, algas positsioonisõda, kus mõlemad pooled püsisid kaevikutes paigal. 1914 novembriks oli tekkinud Läänerinne – pidev rindejoon Prantsusmaa ja Saksamaa vahel, mida kummalgi poolel ei olnud lootustki ületada.

Jõulurahu

Et mõlemad pooled olid sarnases situatsioonis – vangistatud kaevikutesse, kust neil ei olnud lootust eluga pääseda ning kust ei olnud ka lootust oma kangelaslikkuse ja vapruse demonstreerimiseks, ning kuna kaevikud asusid teineteise ligiduses, esines mitmetes rindelõikudes 1914 novembris-detsembris sõdurite vennastumist. Vaenutsevad sõdurid kaevikutes määrasid paika näiteks igal õhtul paaritunnised relvarahuperioodid, mil sõdimine lõpetati; vaherahuperioodidel vahel visati vaenlase kaevikusse ajalehti ja alkoholi; sageli ka lauldi teineteisele rahvuslikke laule, vahel lauldi eri kaevikutes ka üheskoos. 
1914 jõululaupäeval algasid aga mitmetes piirkondades Läänerindel mitteametlikud vaherahud. Esialgu olid aktiivsemad sakslased, kes asetasid kaevikute servale kõigepealt küünlaid, siis jõulukuuski põlevate küünaldega. Seejärel alustati jõululaulude laulmisega kaevikutes. Sakslaste jõululauludele vastasid omakorda inglased ja prantslased oma jõululauludega. Õige peatselt lepiti juba vastastikku kaevikutes hõigeldes kokku, et saadakse kokku kaevikutevahelisel „eikellegimaal“, et vahetada kingitusi – toitu, tubakat, alkoholi jm. Kahurid lõpetasid tulistamise. Mõlemale poolele anti ka võimalus oma surnute äratoomiseks eikellegimaalt. Mitmetes piirkondades peeti ka ühiseid jõulujumalateenistusi. Korraldati ka jalgpallivõistlusi. Hiljem on kõik sõdurid, kes jõulurahus osalesid, rõhutanud jõulurahu „kummalisust“ – vennastuda sõduritega, keda paar päeva varem on üritatud tappa, ning jagada nendega jõuluõhtut küünlavalgel. 
Kõrgemad sõjaväejuhid mõistsid jõulurahu hukka. Rõhutati, et see vähendab sõdurite võitlusvaimu. Seetõttu keelati paljudes riikides ka jõulurahu kajastamine ajalehtedes. Jõulurahust kõneldi Briti ajalehtedes, Prantsuse ja Saksamaa ajalehed olid aga tsenseeritud ning vaikisid toimunust. 
Järgmistel aastatel 1915, 1916, 1917 ning 1918, üritati sarnaseid vaherahusid korraldada – eelkõige jõuludel, aga ka näiteks lihavõtete aegu, ent ebaõnnestuti. Hiljem on avaldatud arvamust, et sõdurid olid hiljem kalestunud, harjunud-harjutatud tapma käsu peale, ning seetõttu organiseerimata relvarahu korraldamine muutus lihtsalt võimatuks.