Glüfosaat

Kasutus

Umbrohud võivad põllukultuure mõjutada inimestele ja loomadele soovimatus suunas, näiteks väiksem saagikus, taimehaigused jms. Seetõttu soovitatakse agrotehnilistel (ja ka majanduslikel) eesmärkidel kasutada umbrohutõrjeks põllumaadel mitmeid glüfosaati sisaldavaid herbitsiide ubade, kurkide, kõrvitsate, arbuuside, spinati, sibulate, küüslaukude, kartulite, paprikate, rediste, peetide, porgandite, selleri, tilli ja nendega bioloogiliselt suguluses olevate taimede kultiveerimisel.
Lisaks sellistele põllukultuuridele nagu mais, soja ja suhkruroog kasutatakse glüfosaati laialdaselt ka kakao- ja banaaniistandustes (Musa spp.) ning muudes viljapuu- ja viinapuuistandustes, nendega töödeldakse ka kohvipuid (Coffea arabica L.) jpt. Glüfosaati kasutatakse umbrohu tõrjeks ka raudteetammidel. Lisaks kasutatakse seda metsanduses, linnades heakorratöödel, maanteeäärte hoolduses ja koduaedades umbrohtude tõrjes.

Toime

Glüfosaat pärsib aminohapete türosiini, trüptofaani ja fenüülalaniini sünteesimiseks vajaliku ensüümi tootmist. Taimed omastavad selle lehtede kaudu, sealt transporditakse see taime kasvupiirkondadesse, aga ka juurte kaudu (nt glüfosaadiga väestatud taime kõrval kasvava väestamata taime juured). Glüfosaat akumuleerub taimede algkudedes (meristeem), lehtedes, juurtes, seemnetes jm.  
Seetõttu toimib glüfosaat ainult kasvavate taimede puhul, aga selle kasutamine ennetava herbitsiidina ei ole kuigi tõhus.

Mõju keskkonnale

Mullaga kokkupuutel ühineb glüfosaat suhteliselt lühikese aja jooksul mullaosakestega ning deaktiveerub. Glüfosaadi lagundamisele aitavad kaasa mullas elavad bakterid. Glüfosaadi poolestusaeg sõltub suuresti mullast – Texase osariigi muldades on täheldatud 3-päevast, Iowas 141-päevast ja Rootsi metsamuldades isegi 1–3-aastast poolestusaega. Glüfosaati sisaldavad madalas kontsentratsioonis mitmed jõed ja ojad nii Ameerika Ühendriikides kui ka Euroopas. USEPA järgi on glüfosaat "suhteliselt püsiv" ühend. Euroopa Liidus on Roundup liigitatud keskkonnaohtlike ainete klassi N.
Glüfosaati sisaldavate herbitsiidide kasutamisest tingitud toidupuuduse ja pesitsemispaikade vähesuse tõttu on kahanenud kasulike lindude, putukate ja väikeimetajate arvukus. Laboriuuringute käigus langetas glüfosaat taimede vastupanuvõimet haigustele ning pärssis lämmastikku siduvate bakterite kasvu.

Mõju inimtervisele

Uuringud glüfosaadi mõju kohta inimtervisele on andnud vastakaid tulemusi: on uuringuid, mis välistavad glüfosaadi toksilisuse, ja uuringuid, mille käigus on tõestatud glüfosaadi ja/või selle komplekteerimisel kasutatavate abiainete toksilisus katseloomade organismile, aga ka inimestele.
Glüfosaati sisaldavad tooted on väga mürgised kõikidele loomadele, sealhulgas inimestele. Sümptomite hulka kuuluvad nahaärritus, peavalu, iiveldus, tuimus, kõrgenenud vererõhk ja südamepekslemine. Kemikaal, mida lisatakse Roundupi pindpinevuse vähendamiseks, on tugevam mürk kui glüfosaat ise, kuid nende kahe koosmõju on veelgi mürgisem.
Inimestel, kes glüfosaati sisaldavate herbitsiididega kokku puutuvad või tarbivad toiduaineid mille kasvatus tehnoloogias glüfosaati on kasutatud, on suurem risk nurisünnitusele, enneaegse sünnitusele ja keskkonnateguritest põhjustatud mitte-Hodgkini lümfoomi tekkimisele.

Glüfosaadimürgistus

Täiskasvanutel, kes on eksikombel neelanud > 85 ml glüfosaadikontsentraati, tekib tõenäoliselt mürgistuseisund, ning prognoos on üsna halb.