google/wiki40b huggingface dataset:
Francesco De Fabiani

Francesco De Fabiani (sündinud 21. aprillil 1993 Aostas) on Itaalia murdmaasuusataja.
Tema esimesed tiitlivõitlused olid 2014. aasta taliolümpiamängud Sotšis, kus tema parimaks kohaks jäi suusavahetusega sõidus saadud 22. koht. Järgmisel aastal osales ta oma esimestel maailmameistrivõistlustel Falunis, kus parimaks kohaks jäi 50 km klassikas saadud 32. koht. 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis saavutas ta parima tulemuse taas suusavahetusega sõidus, kuid parandas neli aastat varem saadud tulemust vaid koha võrra.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel Seefeldis võitis ta sprinditeates koos Federico Pellegrinoga pronksmedali. Samadel maailmameistrivõistlustel saavutas ta oma tiitlivõitluste parima individuaalkoha, kui sai individuaalsprindis kaheksanda koha.
Maailmakarikavõistlustel debüteeris ta 28. detsembril 2013 Oberhofis. Esimese poodiumikoha ja ühtlasi esimese etapivõidu sai ta juba järgmisel hooajal 8. märtsil 2015 Lahtis 15 km klassikas.
Hooaegadel 2014–2015 ja 2015–2016 võitis ta MK-sarja U23 arvestuses.

Maailmakarikavõistlustel

Francesco De Fabiani on (seisuga 25. veebruar 2019) individuaalselt osalenud 108 MK-võistluste etapil ja jõudnud poodiumile kaheksal korral, neist ühel korral on ta võitnud.
Roncegno Terme

Geograafia

Roncegno vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Marter, Monte di Mezzo, S. Brigida ja 44 masi. Roncegno külgneb järgmiste valdadega: Fierozzo, Torcegno, Ronchi Valsugana, Frassilongo, Borgo Valsugana ja Novaledo.
Valla pindala on 38,1 km². 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 2564 inimest.
Tartu teeninduskool

Tartu teeninduskool oli kutsekool Tartus. Kool tegutses 1984–2002.
Kool alustas tegevust 1. septembril 1984 nime all kutsekool nr 44. 1992 nimetati kool ümber Tartu toidutööstus- ja teeninduskooliks. 1998 nimetati kool ümber Tartu teeninduskooliks. Kool lõpetas tegevuse 31. augustil 2002.
Rõngu sovhoos

Rõngu sovhoos oli sovhoos Tartu rajoonis Rõngu külanõukogus. Sovhoosi keskus asus Rõngu asulas. Sovhoosi pindala oli 7700 ha.
Rosetta kivi

Rosetta kivi on aastast 196 eKr (Ptolemaios V ajast) pärinevate raidkirjadega basaltplaat, mille leidsid 1799 Egiptusest Rashīdi (Rosetta) linna lähedalt Prantsuse ohvitserid.
Aastal 1801 anti see sõjasaagina üle Suurbritanniale. Praegu hoitakse seda Briti Muuseumis.
Kivil on üks ja seesama dekreet kirjutatud egiptuse keeles egiptuse hieroglüüfilises kirjas ning egiptuse demootilises kirjas ja vanakreeka keeles.
Inglise arst Thomas Young dešifreeris 1819 ligikaudu õigesti hieroglüüfilises kirjas nime "Ptolemaios". Aastal 1822 dešifreeris prantslane Jean-François Champollion kreeka keelt kasutades kogu hieroglüüfilises kirjas teksti. Sellest sai alguse hieroglüüfilise kirja dešifreerimine.
New Delhi

Transport

Kuna New Delhi ei ole ise kujunenud, vaid planeeritud linn, siis on selles palju magistraaltänavaid. Neist kõige tuntumad on Rajpath, Janpath ja Akbar Road. Delhis on 1 km² kohta keskmiselt 19,22 km teid – see arv on üks kõige suuremaid Indias.
Iga 1000 elaniku kohta on New Delhis keskmiselt 85 autot. See arv on Euroopa keskmisest märgatavalt väiksem, aga suureneb kiiresti, mistõttu New Delhis pööratakse transpordile suurt tähelepanu.
New Delhi ühistranspordisüsteemi moodustavad bussid, autorikšad ja Delhi metroo. 60% reisijatest veetakse bussidega. New Delhis on 2700 bussipeatust.
1998 võttis India Ülemkohus vastu otsuse, mille kohaselt peavad kõik ühistranspordisõidukid kasutama vesinikkütust. Niisugune samm oli eesrindlik kogu maailmas ja see on aidanud vähendada New Delhi õhureostust.
Autorikšad on Delhis populaarsed, sest nad on odavamad kui taksod. Enamik neist töötab vesinikkütusega. Autorikšad on tavaliselt kollast või rohelist värvi.
Linnas on metroo 6 liini ja 140 peatusega ning kogupikkusega 183,7 km. Osa metroost on rööpmelaiusega 1676 mm, osa rööpmelaiusega 1435 mm. Metrood teenindab 188 rongi, mis on kõik 4 või 6 vaguniga. Keskmiselt sõidab metroos 1,6 miljonit reisijat päevas. Metroo töötab kell 6–23 ja tipptundidel on kahe rongi järjestikune vahe 2,5 minutit. Metrood hakati plaanima 1984 ja ehitama 1998 ning see alustas tööd 24. detsembril 2002.
Taksod ei kuulu New Delhi ühistranspordi hulka, aga nad on linnas kergesti kättesaadavad. Enamik taksosid on eraomanduses ja enamikus asumites on taksopeatus. Leidub konditsioneeriga varustatud taksosid.
New Delhis asub Indira Gandhi rahvusvaheline lennuväli. See asutati Teise maailmasõja ajal India lennuväe jaoks, aga teenindas ka tsiviillende. 2. mail 1986 anti lennujaamale Indira Gandhi nimi. Hooajal 2006/07 külastati seda lennujaama rekordiliselt palju – registreeriti 23 miljonit reisijat.
Berliini Olümpiastaadion

Olümpiastaadion on oma nimetuse saanud seal toimunud 1936. aasta suveolümpiamängude järgi. Staadion ehitati juba 1916. aasta olümpiamängudeks valminud Deutsches Stadioni asemele.
Kuigi staadioni arhitekt Werner March valiti juba enne rahvussotsialistide võimule tulekut, mõjutas väga tugevalt ikkagi staadioni ehitamist Adolf Hitler. Staadion valmis antiikarhitektuurist mõjutusi saades suurstaadioniks, kuhu mahtus ligi 100 000 pealtvaatajat ja mis oli üks osa suurest olümpiakompleksist. Olümpiamängud olid natsivalitsusele suur õnnestumine: mänge jälgis neli miljonit pealtvaatajat.
Teises maailmasõjas pääses staadion suurelt osalt purustatud linnast peaaegu terviklikult, kuigi seal käis tuhandeid inimelusid nõudnud võitlus Nõukogude Liidu punaarmee ja rahvussotsialistide Hitler-Jugend vägede vahel. Jalgpalli Bundesliga moodustamise järel 1963. aastal sai sellest kodustaadion Hertha BSC klubile. 1974. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel toimusid Olümpiastaadionil A-alagrupi kolm mängu. 1985. aastast toimuvad staadionil Saksamaa karikavõistluste finaalmatšid, nii nagu see oli aastatel 1937 ja 1939–1943.
Berliini müüri kadumise ja riikide taasühinemise järel sai Olümpiastaadion aastakümnete vaikelu järel poliitiliste vaidluste objektiks. Mõnede arvates oli staadion ajalooliseks pinnuks ja oleks tulnud lammutada, teised jälle arvasid, et staadion tuleb Colosseumi eeskujul jätta alles. Lõpuks otsustati siiski staadion 242 miljoni euro eest rahvusvahelistele nõuetele vastavaks renoveerida. Staadioni uuendustööd algasid 2000. aasta suvel ja moderniseeritud rajatis avati 2004. aasta 31. juulil. Staadionile kuulus keskne roll 2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel, seal toimus neli alagrupimängu ja finaalmäng. Uuenduste järel mahutab staadion 74 220 pealtvaatajat, kuid MM-i ajal oli kohti veidi vähem: 66 021 istekohta.
Katrin Saukas

Katrin Saukas (sündinud 6. aprillil 1958 Kadrinas) on eesti näitleja.
Aastal 1976 asus ta õppima näitlemist Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris Merle Karusoo juhendataval kursusel. Saukas lõpetas 1980. aastal lavakunstikateedri IX lennu. 
Koosseisulise näitlejana on Katrin Saukas mänginud Eesti Riiklikus Noorsooteatris. Hiljem on ta osalenud näitlejana Pirgu Arenduskeskuse mälusektori töös ning loomingulise ühenduse R.A.A.A.M lavastustes. 
Katrin Saukast võib pidada Merle Karusoo näitlejaks. Ta on mänginud paljudes Karusoo lavastustes Eesti Draamateatris ("Kured läinud..."), Vanemuises ("Pisuhänd" – Matilda) ja Endlas ("Täieline Eesti Vabariik" – Karin Paas). Saukase üks tipprolle on olnud peaosa samuti Merle Karusoo lavastuses "Elektra saatus on lein", mida Eesti Riikliku Noorsooteatri trupp mängis Tallinnas vanalinnas dominiiklaste kloostri õuel.
The Rev

Isiklikku

Enne kui Avenged Sevenfold muusikaga raha teenima hakkas, töötas The Rev lisaks autoselamisele pesumajas.
"The Rev on muusikaline geenius. Laulukirjutamine, laulmine, trummid. Mehel on rohkem talenti kui ükskõik kellel bändist." - Matt Shadows

Surma põhjused

Surma põhjuseks oli erinevate ravimite koosmõju. Fännid usuvad, et see ei olnud enesetapp. Jimmy sündis suurenenud südamega ja selle haiguse põdejad surevad varakult.
Alabama keel

Piirkond

Alabama keelt kõneldakse Alabamas, kuid pärast 19. sajandi alguses toimunud sunduslikku ümberpaigutamist elab suurem osa Alabama indiaanlastest Texases Livingstoni lähedal, jagades elupaika koasati keele kõnelejatega. Seetõttu on mõned sealsetest elanikest omandanud mõlemad keeled.

Kõnelejate arv

2007. aasta andmetel oli alabama keelt emakeelena kõnelejaid 250. Ehkki kõnelejaid veel leidub ja keelt püütakse säilitada, on see ohus, kuna lastele seda enam ei õpetata ja keelt räägib pigem vanem põlvkond.

Täishäälikud

a, aa, i, ii, o, oo

Diftongid

ay

Kirjaviis

Alabama keel kasutab ladina kirja.
Banachi-Tarski paradoks

Banachi–Tarski paradoks on teoreem hulgateoreetilises geomeetrias, mille kohaselt saab kolmemõõtmelises ruumis kera jagada lõplikuks arvuks lõikumatuteks punktihulkadeks ja neid osasid üksnes nihete ja pöörete abil liigutades kokku panna kaks esialgsega ühesugust kera.
Selle teoreemi sõnastasid ja tõestasid poola matemaatikud Stefan Banach ja Alfred Tarski 1924. aastal. Õieti näitasid nad, et kehtib Banachi-Tarski paradoksi üldisem kuju: kui , siis iga kahe tõkestatud mittetühja sisemusega punktihulga korral eukleidilises ruumis  saab esimese hulga jagada lõplikuks arvuks lõikumatuteks punktihulkadeks, millest nihutamiste ja pöörete abil saab kokku panna teise hulga.
Raphael M. Robinson näitas 1947. aastal, et vähim arv tükke, milleks esialgse kera Banachi-Tarski paradoksis jagada saab, on viis: kolmest tükist pannakse kokku üks esialgsega samasugune kera ja ülejäänust kahest teine.
Arvteljel  ega tasandil  Banachi-Tarski paradoks ei kehti, kuid Banachi-Tarski paradoksi ja tema üldisema kujuga analoogilised väited jäävad kehtima, kui lubada lõpliku arvu  asemel loenduvat hulka juppe.
Sõna paradoks kasutatakse siin vastuolu tõttu geomeetrilise vaistuga: kera kahekordistamine juppide pööramise ja nihutamise teel tundub võimatu, sest pööramine ja nihutamine peaksid säilitama ruumala – ometi ruumala kahekordistub. Matemaatikas lahendatakse see vastuolu öeldes, et mõned punktihulgad ruumis võivad olla mõõtumatud, s. t. nii keerulise ehitusega, et nende ruumalast ei saa üldse kõnelda. Seega näitab Banachi-Tarski paradoks vaid, et ruumala mõistet ei saa mõistlikult laiendada kolmemõõtmelise ruumi kõigile punktihulkadele: osadest, milleks kera selles paradoksis jaotatakse, peavad vähemalt mõned olema mõõtumatud.
Banachi-Tarski paradoksi tõestamisel kasutatakse hulgateooria palju vaidlusi tekitanud valikuaksioomi. 1964. aastal näitas Robert Solovay, et Zermelo-Fraenkeli hulgateoorial leidub mudel, kus ruumala mõiste saab laiendada ruumi  kõigile punktihulkadele iga naturaalarvu  korral (vt jaotist Seos valikuaksioomiga), ning järelikult valikuaksioomi kasutamata Banachi-Tarski paradoksi tõestada ei saa.
Kuna valikuaksioomist järeldub, et on olemas mõõtumatud hulgad (näiteks kera osad Banachi–Tarski paradoksis), on mõned matemaatikud otsustanud kasutada ilma valikuaksioomita hulgateooriat. Valdav enamik tänapäeva matemaatikuid aga tunnustab siiski valikuaksioomiga Zermelo-Fraenkeli hulgateooriat ning seega ka Banachi-Tarski paradoksi kehtimist.

Seos valikuaksioomiga

1964. aastal näitas Robert Solovay, et kui Zermelo-Fraenkeli hulgateooria on kooskõlaline, siis tal leidub ka mudel, kus iga naturaalarvu  korral on olemas niisugune ruumi  kõigil alamhulkadel määratud -invariantne loenduvalt aditiivne mõõt, et ühikkuubi  mõõt on 1. Niisuguses mudelis Banachi-Tarski paradoks ilmselt ei kehti.
Tasuta tarkvara

Nimi

Tasuta tarkvara algselt levinud terminikuju "vabavara" peetakse eksitavaks, kuna see on liiga sarnane sama valdkonna teise tähendusega terminile "vaba tarkvara". Kui priivara on enamasti vaba ainult tasust, siis vaba tarkvara on vaba fundamentaalsemas mõttes: selle levitamisele ja (taas-)kasutamisele seatavate piirangute hulka püütakse mitmesuguste litsentside kasutamisega minimeerida ja selle lähtekood on vabalt saadaval, st avatud.
Eesti arvutisõnastikud pakuvad freeware esmavastena "priivara", sj Heikki Vallaste jätab "vabavara" freeware vastete seast üldse välja. Ka Pingviin.org Linuxi-kasutajate kogukond soovitab "vabavara" kasutamist freeware tähenduses vältida.
Tammisaare Talumuuseum

Tammisaare talumuuseum (ka: Tammisaare talu vabaõhumuuseum) on Muhu vallas Mõega külas Tammisaare talus asuv muuseum, mis tutvustab kohalikku kultuuripärandit.
Paul Paulsohn

Elulugu

Paul Paulsohn oli möldri poeg.
Ta oli sõjaväearsti õpilane, õppis Tartu linnakoolis, lõpetas Halle Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinidoktor (1747, Halle Ülikool), väitekiri "De methodo generalioli morbos chronicos tractandi". Paulsohn oli praktiseeriv arst Tartus ja Tartu ümbruses, kasutas esimesena Liivimaal raviks elektrit. 1755 määrati ta sõjaväearstiks Soome diviisi, oli arstina sõjas Preisimaa vastu, hiljem tegutses arstina Peterburis ja Ukrainas.
Giorgetto Giugiaro

Giorgetto Giugiaro (sündinud 7. august 1938) on Itaalia autodisainer.
Giugiarot peetakse nö "volditud paberi" ajajärgu rajajaks autodisainis. Nimelt alustas tema 1970. aastatel sirgete joonte ja tervate nurkadega autode disainimist.
1999. aastal valiti Giorgetto Giugiaro 20. sajandi väljapaistvamaks autodisaineriks.
Peale autode on Giugiaro disaininud ka mitmeid tarbeesemeid (näiteks Nikoni fotoaparaate).
1960–1965 töötas Giugiaro Bertone disainistuudios, 1966–1968 Ghia disainistuudios ja 1969–1997 ItalDesign Giugiaro stuudios.
Randvere raamatukogu (Viimsi vald)

Randvere Raamatukogu on Viimsi Raamatukogu haruraamatukogu, mis asub Harju maakonnas Viimsi vallas Randveres asuva Randvere Kooli 2. korrusel, aadressil Gustav Heinrich Schüdlöffeli tee 4.
Randvere raamatukogu lugejate käsutuses on 157,42 m² pinda, millel paiknevad ilu-, noorte-, lastekirjandus, teatmekirjandus ja perioodika. Raamatukogus töötab 0,5 kohaga vanemraamatukoguhoidja. Kogus on ligikaudu 2800 teavikut, millele lisandub aasta jooksul ca 800 teavikut. Perioodikaväljaandeid on tellitud ca 30 nimetust. Kõiki Randvere raamatukogus leiduvaid väljaandeid saab otsida e-kataloogist RIKSWEB ehk https://viimsi.webriks.ee/.
Randvere raamatukogus kehtib Viimsi Raamatukogu lugejapilet, lugejaks saab registreeruda isikut tõendava dokumendi alusel (alla 18-aastased lapsed vajavad ka lapsevanema nõusolekulehte).
Raamatukogu peamised kasutajad on Randvere Kooli õpilased ja õpetajad. Keskmiselt külastab raamatukogu ca 20 inimest päevas. Klientide kasutuses oli kaks arvutikohta.

Ajalugu

Raamatukogu loodi Munitsipaalasutuse Viimsi Raamatukogu põhimääruse alusel. Raamatuid hakati Randvere harukogule komplekteerima 2013. aasta alguses, palju annetusi saadi ka Eesti Hoiuraamatukogult, Viimsi raamatukogust ja Viimsi elanikelt. Esimesed raamatud viidi raamatukokku 24. oktoobril 2013. aastal ja raamatute laenutamisega alustati 4. novembrist.
Vaheliku vapustused

"Vaheliku vapustused" on eesti kirjaniku Hugo Raudsepa näidend, mille lavastas Leo Kalmet Eesti Draamateatris ja mille esietendus toimus 18. aprillil 1943. Näidend avaldati trükis Loomingu Raamatukogu sarjas 2003. aastal (nr 18) Ants Järve järelsõnaga.
Iroonilises võtmes näidend kirjeldab pops Rein Raasukese elu kahe vastandliku maailmavaatega suurtaluniku maade vahel 20. sajandi algul. Tema eluase käib protsessimiste tulemusel käest kätte.  Pops peab vastavalt laulma kord ühe, kord jälle teise peremehe laulu. Sellistes oludes on popsil välja kujunenud omamoodi enesesäilitamisfilosoofia. Näidendi lõpus kuulutab pops välja iseolemise ja sõltumatuse, öeldes: "Seni kuni sinat pole oma sõna öelnud, ärgu tuldagu mulle näole."
Näidend tõlgiti ka läti keelde ja seda oldi valmis lavastama. Saksa okupatsioonivõimud keelustasid aga näidendi esitamise nii Eestis kui ka Lätis. Erinevates mälestustes erineb antud etenduste arv. Woldemar Mettuse andmetel etendus "Vaheliku vapustused" toona 31 korda ja etendustele osteti kokku 14 325 piletit. Viimane etendus toimus 18. juunil 1943. Näidendi lavastas Leo Kalmet, Rein Raasukest mängis Alfred Mering, Eevat Linda Tubin, Madlit Leia Kasumets, suurperemees Immaanueli Aado Hõimre, tema poega Sakariast Oskar Liigand, suurperemees Antsu Arno Suurorg, tema elukaaslast Tildet Lo Tui ja kaevumeister Toomaspärki Voldemar Alev. Mõnel etendusel oli Sakariase rollis Voldemar Panso ja Toomaspärgi rollis Juhan Jürgo.
Autor ise on meenutanud: "Vahelik tõi mulle selliseid vapustusi, milliseid ei oleks aimatagi osanud. Ma ei püüdnud olla selle näidendiga sugugi sihilik, aga nagu ütleb eesti vanasõna, et see karjub, kelle king pigistab, siis küll vist sakslased leidsid näidendi tuumast midagi, mis neid riivas, ja "Vahelik" võeti kavast ära." 
Näidendi käsikiri säilis Eesti Kirjandusmuuseumis. Näidendit taheti avaldada esimest korda aastal 1974, mil ilmus kogumik "Valitud näidendid" kuue Hugo Raudsepa näidendiga. Teos otsustati aga kogumikust välja jätta, kuna see ei olnud varem trükis ilmunud.
Teist korda lavastati näidend  aastal 1988 Lydia Koidula nimelises Pärnu Draamateatris. Kolmas lavastus oli Soomes 1990. aastal Pyynikki Suveteatris; näidendi tõlkis soome keelde Juhani Salokannel, lavastas Jarno Hiiloskorpi. Trükis ilmus näidend alles aastal 2003.
Ku Klux Klan

Teise klanni aegne vanne

Teise Klanni ajal võeti liikmeid vastu järgmiste sõnadega:
"Sinu sõbrad on seletanud, et oled sündinud Ameerika kodanik ja soovid töötada koguduse, linna, riigi ja maa huvide eest, et sa ei näita poolehoidu mingisugusele väljamaa valitsusele, poliitilisele parteile või liikumisele ja ebakristlikule usule, et sul on aus kutse ja usud:
ristiusu sisse;
valge tõu ülekaalu ja ei salli abielu valgete ja neegrite vahel;
kaitset ja süütust;
Ameerika isamaalaste ühendusse;
meie riigiõiguste ja seaduste ainuvalitsusse;
kiriku ja riigi lahutamisse;
vabadust sõnas ja kirjas;
Ameerika töö ja kapitali lähemat ühinemist;
põhjuste ärahoidmisse, mis viib lynchi ja vägivallategudeni;
tarbetute streikide ärahoidmisse, mis tekivad väljamaa agitaatorite mõjul;
kuritegelike elementide poolt korda saadetud eraomanduste põletamise ja hävitamise ärahoidmisse;
sisserändamiste vähendamise vajadusse.
Meie vajame tungivalt mehi, kelle vanne on murdmatu.
Selle usutunnistuse ja su sõprade soovil anname sulle võimaluse saada vägevaima salajase mittepoliitilise organisatsiooni liikmeks. Ja nüüd täida oma kohust kartmata ja kahtlemata." 
Klanni liikmed jagunesid rüütliteks, audaamideks ja ristisõitjateks. Ristisõitjateks võisid astuda ka protestantidest välismaalased, katoliiklasi ja juute klanni ei võetud. Sisseastumismaks oli 10 dollarit.
Magerøya

Magerøya (põhjasaami keeles Máhkarávju) on saar Norra põhjaosas Finnmargi maakonnas Nordkapi vallas.
Saare pindala on 436,6 km², kõrgeim punkt ulatub 417 m üle merepinna.  
Saarele on iseloomulik mägine tundramaastik, kohati kasvab tundrakaske. 
Magerøyal asub Nordkapi neem, mis pakub turistidele suurt huvi. Et suurendada külastajate arvu, rajati aastatel 1993–1999 Nordkapi tunnel, mille pikkus on 6,87 km ja mis küündib 212 m merepinnast allapoole. Rajamise ajal oli see maailma pikim ja sügavaim merealune tunnel. Isegi suvel võib tunnelis tekkida udu või jää.
Hurtigruteni parvlaevad ühendavad Magerøya saart Honningsvågiga; sooja Põhja-Atlandi hoovuse tõttu on meri saare ümber jäävaba.
Teivashüpe

Teivashüpe on kergejõustiku ala.
Jalaka-kauss-samblik

Jalaka-kauss-samblik (Gyalecta ulmi) on samblik. 
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Teda leidub salumetsade tüübirühma kasvukohatüüpides ja paekalju kasvukohatüübis.
Albert-August Tiimani tänav

Albert-August Tiimani tänav on tänav Narvas Soldina linnaosas. See algab Kerese tänavalt, kulgeb põhja poole, ristub Partisani ja Vahtra tänavaga ning lõpeb Tallinna maanteega ristudes. Tänava pikkus on 1,12 km.
Tänav rajati pärast Teist maailmasõda ja sai nimeks Soldina tänav, oletatavasti piirkonnas asunud Väike-Soldina mõisa järgi. Narva linna TSN TK otsusega nr 256 10. juulist 1974 nimetati tänav ümber Albert-August Tiimani tänavaks eesti revolutsionääri Albert-August Tiimani järgi.
Kullerkupp

Kirjeldus

Kullerkupp on mitmeaastane suvehaljaste maapealsete osadega ühekojaline taim. Ta on 20–50 cm kõrge, teistel andmetel 20–70 cm. Kullerkupul on üheaastane vars, mis on püstine, suhteliselt vähe harunenud ja alusel kuivanud lehtede kiududega. Üks kullerkuppude puhmik annab mitu õievart, mis kasvades moodustavad sageli kogumeid. Risoom on lühike ja jäme.
Kullerkupul on sõrmjagused lehed. Pealt on need tumerohelised, alt heledamad. Rohked juurmised lehed on pika rootsuga ja nende laba on sõrmjalt 3–5-jagune, rombjate osade ja hambulise servaga. Varrelehed on lühikese rootsuga või päris rootsuta, juurmistest vähem jagunenud ja väiksemad ning neid on vähem.
Õied paiknevad taimel ühekaupa. Need on kerajad ja läbimõõduga 3–5 cm. Õied on värvunud erekollaseks. Kuid õie ehitus on ebatavaline: need, mis meenutavad kroonlehti, on hoopis eredalt värvunud tupplehed. Nad on nõgusad ja neid on 10–15. Nende vahel on peidus kõik õie ülejäänud osad. Kroonlehed on kullerkupul siiski olemas, aga need on muundunud kitsasteks veidi laienenud tipuga 5–7 mm pikkusteks meemahutiteks nektaariumideks. Kroonlehti on palju ja nad on oranži värvi. Tolmukaid ja emakaid on samuti palju. Kullerkupp õitseb mais-juunis.
Õitsemise ajal ei avane õied kunagi, kaitstes nii õietolmu niiskuse eest. Ometi on ta putuktolmleja. See tekitab küsimuse, kuidas siis putukad nektarile ligi pääsevad. Enamik tõepoolest ei pääse. Kullerkuppu tolmeldavad väga väikesed putukad, kes mahuvad tupplehtede vahelt läbi pugema.
Leidub selgrootuid, kes kohe elavadki suhteliselt kinnise õietupe sees või siis munevad sinna. Õie sees on tuulevaikne ja soe ning toitugi nektari näol piisavalt. Need mardikad, kes õie sees munemas käivad, ühtlasi tolmeldavad seda.
Kullerkupul on must kukkurvili, mis näeb välja nagu ümar läikiv nutt. See kerajas moodustis koosneb hernekauna meenutavatest sentimeetripikkustest läikivrohelistest viljadest. Vilja tipul on väike kõver konksuke, millega ta saab haakuda mööduva looma või inimese külge. Nii ei levi kullerkupp mitte seemnete, vaid viljadega. Kui aga ühtki looma kullerkupu lähedusse ei satu, siis pudenevad kullerkupu seemned taime lähedusse.

Kasutamine

Kogu kullerkupp on mürgine, sest sisaldab tulikalistele omast südamemürki protoanemoniini. Sellepärast loomad teda tavaliselt ei söö. Kullerkuppude korjamise järel ei tasu sõrmi suhu panna: võib saada mürgituse.
Kullerkupp kannatab ümberistutamist ja on olnud mitme kultuursordi aretuse aluseks. Dekoratiivsuse tõttu ohustab teda massiline noppimine: teda korjatakse nii müügiks kui koduaedadesse ümberistutamiseks. Sellepärast on parem teda mitte noppida või kui siiski, siis ei tohi kõiki õisi ära korjata, vaid mõni peab kasvama jääma. Aias võivad taimed olla isegi lopsakamad kui vabas looduses, kui kasvukoha tingimused, eriti valgus ja mulla niiskus vastavad looduslikule.
Tänapäeval on kullerkupp soodsas seisundis, aga lisaks noppimisele ohustab teda kasvukohaks olevate niitude võsastumine või ülesharimine.

Sümbol

Harilik kullerkupp on Norra Tromsi maakonna tunnuslill.
Andke tagasi maa

"Andke tagasi maa" on Bonzo ja Tõuni (Bonzo ja Tõuni) 2005. aasta album.
9 loo autor on Bonzo ja 6 loo autor on Tõun. Tõuni kirjutatud nimiloo tekst on Ave Alavainu luuletus 1968. aastal ilmunud kogust. Ka teiste laulude sõnad on luuletused. Suur osa plaadi materjalist sündis septembris 2005 Tartus.
Plaati esitleti kitsas ringis 8. detsembril 2005.
Johann David Malsch

Johann David Malsch (2. aprill 1751 Tallinn – 5. september 1806 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Malsch lõpetas Tallinnas gümnaasiumi, õppis seejärel Jena ülikoolis umbes 1770. Töötas seejärel aastast 1773 koduõpetajana Türi kihelkonnas ja seejärel Putkastes. Aastast 1782 sai temast Tallinna linnakooli (asus Vene tänavas) kolleeg (alamastme õpetaja) ja aastast 1784 (introdutseeriti 5. aprillil 1784) tütarlastegümnaasiumi õpetaja. Ordineeriti 21. märtsil 1796 õpetajaks.
Oli aastatel 1796–1806 (kutsuti 23. jaanuaril 1796) Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja.