google/wiki40b huggingface dataset:
Schottky barjäär

Schottky barjäär ehk Schottky siire on potentsiaalibarjäär, mis kujuneb metalli ja pooljuhi kontaktpinnas. Harilikult kasutatakse sellist n-pooljuhti, mille elektronide väljumistöö on väiksem kui metallil (väljumistöö on vähim energia elektronvoltides, mis on vajalik elektroni väljutamiseks ainest). Sel juhul difundeeruvad elektronid põhiliselt pooljuhist metalli ja pooljuhi piirikihis moodustub enamuslaengukandjaist (elektronidest) vaene kiht, mida nimetataksegi Schottky   barjääriks. Selle kihi paksus ja seega takistus sõltub siirdele rakendatava pinge polaarsusest, nii et siirdel on alaldustoime (ühesuunaline juhtivus).
Seda nähtust, mida matemaatiliselt kirjeldas Walter Schottky 1938. a, kasutati juba 1920. aastatel detektorraadio detektoris (alaldav kontakt tekkis püriiditükikese pinna mingi tundliku punkti ja terava traadiotsa vahel).
Schottky barjääriga väljatransistor on struktuuri ja talitluspõhimõtte poolest samalaadne pn-väljatransistoriga, ületades viimast tunduvalt toimekiiruse ja pinge-voolu karakteristiku tõusu poolest. Legeerimata dielektrilisel GaAs-kristallil on tekitatud rohke doonorlisandiga n⁺-tüüpi lätte- ja neelupiirkonnad; nendevahelise n-tüüpi kanali paksus on suurusjärgus 0,1 µm ja pikkus 1 µm. Kanalile on kantud paisuelektroodina toimiv metallikiht. Negatiivse paisupingega saab muuta kanali juhtivat ristlõiget ja seega tüürida neeluvoolu. Suur sisendtakistus säilib ka kuni 0,5-voldisel positiivsel paisupingel; kõrgemal päripingel siire avaneb.
Eesti Rahva Muuseumi sanitaar-topograafiline arhiiv

Eesti Rahva Muuseumi sanitaar-topograafiline arhiiv on osa Eesti Rahva Muuseumi käsikirjade arhiivist.
Arhiivi ainese moodustavad aastail 1922–1927 professor Aleksander Rammuli juhtimisel kogutud andmed, 340 käsikirjalist vihku 10 304 leheküljega. Uuringu eesmärk oli välja selgitada, millistes tervishoidlikes oludes elas eesti rahvas, millised nakkushaigused olid levinud ja mida tehti nende vältimiseks. Kogutud andmete põhjal anti aastail 1928–1938 välja maakondade tervishoiulised kirjeldused.
Andmestik sisaldab üksikasju, mida peetakse etnoloogilise materjali kogumisel (mitte ainult Eestis) liiga madalaks ja tähelepanu mitte väärivaks või mida tavaliselt varjatakse. Arhiivi andmestik lükkab ümber levinud müüdi eesti talupoegade erilisest puhtusearmastusest. Tihti puudusid saunad ja väljakäigukohad (viimased olid ehitatud Saksa okupatsioonivõimude käsul 1918. aastal ja seda korraldust kui pealesunnitut üritati igati saboteerida), nägu pesti pühapäeva hommikuti, hambaid ei pestud enamasti üldse, eluruume ei koristatud, need haisesid loomade virtsast, majades leidus rohkelt parasiite, õhk oli lämmatavalt kuum ja niiske.
Eluruumid olid väga madalad ja pimedad, kõikvõimalikku koli täis kuhjatud. Isegi uutes eluruumides olid üles riputatud värskelt nülitud nahad, kuna nii oli lihtsalt kogu aeg olnud. Isegi pärast korstende ehitamist lasti esimene suits ikka sisse, kuna muidu poleks toad soojaks läinud. Põrandaid ei pestud, sest siis oleksid raske vaevaga käsitsi lõigatud põrandalauad mädanema läinud. Mõtted kodukaunistamisest, puhtusest ja ilust olid võõrad nii talumeestele kui ka paljudele haritlastele.
Tihti oligi rehielamu algelistes oludes võimatu puhtust pidada, kuid suure osa ebahügieenilistest tingimustest põhjustas ainult talupoeglik kavalus ja harjumus.
Steriilset puhtust on kogu maailmas olnud võimalik pidada ja enesestmõistetavaks lugeda ainult väga hiljutisest ajast ja peamiselt tsiviliseeritud maades. Näiteks Rootsis olid talumajad 19. sajandi algupoolel väga mustad, neid koristati jõulude ja jaanipäeva ajal; talupoja käsi pidi olema nii must, et kui sinna panna seeme, läheks see kasvama.
Sekularism

Sekularism (ilmalik-) on poliitiline ideoloogia, religiooni ja poliitilise võimu, kiriku ja riigi üksteisest eristumisest. Ühiskonnas need valdkonnad võivad olla ja peaksid olema üksteisest ka eraldatud.
Mõiste "sekularism" võeti inglise keeles esimest korda kasutusele 19. sajandil eeskätt ideoloogilises tähenduses. Kõigepealt tähistati selle mõistega õpetust, mille kohaselt peavad moraali aluseks olema ratsionaalsed arutlused inimese heaolust selles maailmas, kusjuures kõrvale tuleb jätta kõik arutlused jumalast või surmajärgsest elust. Hiljem kasutati mõistet "sekularism" üldisemalt veendumuse kohta, et avalikud institutsioonid, eriti aga üldine haridus, peaksid olema sekulaarsed, mitte usulised. 20. sajandil muutus selle mõiste tähendusväli mõiste "sekulaarne" vanemate ja laiemate kaastähenduste tõttu natuke avaramaks. Tihti kasutatakse mõistet "sekularism" koos mõistega "eraldatus", mis on ligikaudne vaste prantsuse mõistele laicisme mida kasutatakse ka teistes keeltes, kuid seni mitte inglise keeles.
Sekularism on täiesti kristlik mõiste. Algkiriku kogetud tagakiusamised andsid kristlastele mõista, et kirikut ja riiki on võimalik üksteisest eraldada. Hilisemad tagakiusamised kirikute endi poolt veensid paljusid kristlasi, et selline eraldatus on vajalik.
Ülo Rudi

Elulugu

Lõpetas 1959 Märjamaa Keskkooli, 1964 Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetikateaduskonna ja 1970 Eesti Teaduste Akadeemia sihtaspirantuuri; tehnikakandidaat (1970, Moskva Teraste ja Sulamite Instituut), väitekiri "Турбулентное струйное течение в ограниченном пространстве". Oli 1964–67 Moskva G. M. Kržižanovski nimelise Energeetikainstituudi insener, 1970–2003 Eesti NSV TA Energeetika Instituudis (aastani 1993 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituut, aastani 2002 EEI, aastani 2004 TTÜ EEI): 1970–72 nooremteadur, 1972–86 aeromehaanika sektori vanemteadur, 1986–91 juhtivteadur, 1991–93 sama sektori juhataja, 1993–97 instituudi teadusdirektor ja energoprotsesside diagnostika labori juhataja, 1999–2003 direktor, 2004– TTÜ mitmefaasiliste keskkondade füüsika teaduslabori vanemteadur, juhataja.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: disperssete vooluste mehaanika, energeetiliste seadmete aerodünaamika ja põlemisprotsessid, energeetika arengusuunad ja energiapoliitika analüüs. Aastast 2006 Maailma Energeetikanõukogu (WEC) Eesti Rahvuskomitee peasekretär, Eesti Teaduste Akadeemia energeetikanõukogu liige, [[Eesti Mehaanika Rahvusliku Komitee]] liige, ajakirja Oil Shale nõustajate kolleegiumi liige, Rahvusvahelise Keskkonna-ja Energiapoliitika Keskuse (International Center for Energy and Enviromental Policy) liige. Avaldanud 100 teadusartiklit.
Küti tänav (Rakvere)

Küti tänav on tänav Rakveres Kukeküla linnaosas. Tänava pikkus on 275 m.
Põhja-lõunasuunaline tänav paikneb Jaama puiestee ja Tallinna tänava vahel ning ristub Sepa tänavaga.
Küti on tänava algne nimi. Pärast Tallinna–Peterburi raudteeliini valmimist 1870. aastal hakkas ilmet omandama uus linnajagu linna põhjapiiri ehk Peterburi tänava (praegune Tallinna tänav) ja raudteejaama vahel. Põhitänav oli Vaksali tänav (praegune Võidu) ning sellega paralleelselt viisid raudtee suunas Malmi, Küti ja Kauba tänav. Seda kanti hakati kutsuma Kukekülaks.
Linnaosa on saanud nime 1870. aastal ehitatud Kuke kõrtsi (ukse kohal oli kukk), mis paiknes endise Vaksali tänava ja Kuke tänava nurgal.
Angry Birds

"Angry Birds" (inglise keeles, 'vihased linnud') on Soome arvutimängufirma Rovio Mobile arvutimäng.
Mängu loomise põhiline inspiratsioon oli joonistus tiibadeta lindudest. Mäng lasti müüki esmalt Apple'i operatsioonisüsteemi iOS tarbeks detsembris 2009. Sestsaati on mängu Apple'i veebipoest App Store ostetud üle 12 miljoni eksemplari, mis ajendas firma tegema mängust uusi versioone teistele puutetundliku ekraaniga nutitelefonidele, muuhulgas ka neile, mis kasutavad operatsioonisüsteemi Android.
Mängijad kasutavad lingu, et heita linde mitmesugustele ehitistele või nende sisse paigutatud sigade pihta eesmärgiga hävitada kõik mänguväljal olevad sead. Uutele tasemetele jõudes ilmuvad uued linnud, mõned neist mängija aktiveeritavate erivõimetega. Rovio Mobile on varustanud "Angry Birdsi" arvukate tasuta uuendustega, mis lisavad mängusisu, samuti on firma lasknud mängust välja eraldiseisvaid pühade- ja promoversioone.
"Angry Birdsi" on kiidetud selles saavutatud hea tasakaalu eest haarava mängu, koomilise stiili ja madala hinna vahel. Selle populaarsuse tõttu on mängust loodud uusi versioone arvutitele ja mängukonsoolidele, tekkinud on turg mängutegelastega seotud kaupadele ja pikas perspektiivis kavandatakse isegi filmi või teleseriaali. Kõigil platvormidel ja versioonides kokku oli mängu 2011. aasta novembri alguseks alla laaditud 500 miljonit korda. "Angry Birdsi" on nimetatud "üheks praeguse aja levinumaks mänguks", "üheks 2010. aasta suurimatest hittidest" ja "edukaimaks mobiilirakenduseks, mida maailm on tänini näinud". Mäng on saadaval ka veebibrauseri Google Chrome rakendusena.
Meedias on kasutatud koguni väljendit ""Angry Birdsi" põlvkond", märkimaks selliste noorte vanuserühma, kelle mõtteviis ja meediatarbimise harjumused on kujunenud selle mängu mõjul ja ajal.
Tai suursaadik Eestis

Tai suursaadik Eestis on Tai volitatud suursaadik Eestis. Suursaadik resideerib Helsingis.
Olev kääne

Olev kääne ehk olev ehk essiiv on kääne, millega väljendatakse olukorda või seisundit, milles ollakse.

Eesti keel

Oleva käände käändelõpp on -na, mis lisatakse omastavas käändes sõnavormile.
Olevas käändes käändsõna kasutatakse seotud laiendina või vaba laiendina.
Tavaliselt väljendab olev kääne seisundit põhitegevuse või olukorra kaudu: Ta on direktorina karm. Mari astus porisena tuppa. Ta on vihasena oma toas.
Jakob Lepik

Jakob Lepik (20. juuli 1891 Viljandimaa – 26. aprill 1936 Tartu) oli eesti ärimees.
Ta oli raamatukaupluse ja trükikoja omanik Valgas ning Valga postkontori ülem.
Elatusmajandus

Elatusmajandus (inglise subsistence economy) on majandussüsteem, kus inimesed toodavad suurema osa vajalikest toodetest ja teenustest ise.
Elatusmajanduse puhul on pered nii tootjad kui ka tarbijad.
Enamasti tugineb selline majandussüsteem põllundusel.
Elatusmajandustingimustes ei põhine jõukus mitte rahal, vaid loodusvaradel, ja seetõttu tegutsetakse looduskeskkonna taastootmisvõime piires.
Suurem osa maailma vaestest elatub praegu sellisest majandamisviisist.
Lamantiin (perekond)

Kehaehitus

Ta võib kaaluda üle 600 kg ja olla 5 m pikk. Lamantiini nahk on paljas nagu vaalalistel.

Toitumine

Lamantiin on taimtoiduline veeimetaja. Enamasti sööb ta taimi ja juuri.
Paderno Ponchielli

Ajalugu

Paderno Ponchielli loodi 1928. aastal Ossolaro ja Paderno Cremonese valdade ühendamisega. Algne nimi, Paderno Ossolaro, vahetati 1950. aastal helilooja Amilcare Ponchielli auks välja praeguse vastu.
Pointe Coupee vald

Ajalugu

Vald moodustati 1807. aastal.
Moe kihistu

Moe kihistu (inglise Moe Formation) on ordoviitsiumi ladestu Pirgu lademe kihistu. Seda hakkas esimesena eristama Arvo Rõõmusoks aastal 1960.
Kihistu stratotüüp on Moe paemurd. Kihistu on nime saanud Moe küla järgi. Kihistu on kõige paksem Äiamaa puuraugus (48,78 meetrit).
Eestis lasub Põhja- ja Loode-Eestis sellel Adila kihistu, Kesk-Eesti aladel aga Halliku kihistu. Koos Adila kihistuga on see üks kahest Eestis avanduvast Pirgu lademe eihistust.
Kihistus esineb vahel bentoniidikiht, mida peetakse Svedasai ja Jonstorpi kihistute bentoniidikihtidega vastavuses olevaks. Kihistu moodustab lubjakivi, milles asuvad tumedamad pruunikashallid lubjarikaka mergli vahekihid. Sealsed kivimid koosnevad kohati kuni 50 % ulatuses vetikate jäänustest.
Gemini 8

Gemini 8 (ametlikult Gemini VIII) oli Gemini programmi kuues mehitatud lend. Kosmoselaev startis 16. märtsil 1966. Gemini 8 meeskonnaks olid Neil Armstrong ja  David Scott. Missioonil sooritati NASA esmakordne põkkumine kuid seda varjutas esmakordne lennuaegne rike NASA kosmoselendude ajaloos, mis ohustas astronautide elusid.
Gemini 8 meeskond sattus ohtu, kui ootamatult tekkis kontrollimatu pöörlemine, mille põhjustas kinnikiilunud RCS-tõukur. Armstrong ja Scott ei saanud alguses aru mis pöörlemist põhjustab. Varsti muutus kosmoselaeva kiirenev pöörlemine ohtlikuks ja kardeti et mõlemad mehed kaotavad teadvuse. Kui meeskonnaliikmed lülitasid vigase tõukuritesüsteemi välja ja kasutasid teist RCS-tõukurite süsteemi, mis oli mõeldud atmosfääri sisenemiseks, suudeti pöörlemine peatada ning sooritada edukas hädamaandumine.
Järgmine lennuaegne rike NASA kosmoselaevaga, mis oli Gemini 8 avariist tunduvalt ohtlikum, juhtus Apollo 13 lennul kui umbes 350 000 kilomeetri kaugusel Maast plahvatas kosmoselaeva hapnikutank.
Hajusparv

Hajusparv on kuni mõnest tuhandest tähest koosnev kooslus, mis on moodustunud samas molekulipilves ja on enam-vähem sama vanad. Linnuteel on teadaolevalt üle 1100 hajusparve.
Hajusparvede tähed on seotud vastastikuse gravitatsioonilise külgetõmbejõuga, mida võib galaktikakeskme ümber tiirlemisel häirida kokkupuude teiste parvede ja gaasipilvedega. Hajusparvede eluiga on mõnisada miljonit aastat, kuid suuremad parved võivad vastu pidada ka kuni paar miljonit aastat. Hajusparvi on leitud ainult spriaal- ja ebaregulaarsetest galaktikatest, kus toimub aktiivne täheteke.
Hajusparved on olulised tähtede arengu uurimisel, sest parve liikmed on sarnase vanuse ja keemilise koostisega ning nende omadused (näiteks kaugus, vanus ja kiirus) on üksikute tähtedega võrreldes paremini tuvastatavad. Mitmed hajusparved, näiteks Plejaadid ja Hüaadid, on Maalt palja silmaga vaadeldavad.
Kere

Madudel

Madude keha põhiosaks on kere, millele kinnituvad pea ja saba.

Koduloomadel

Koduloomade kere koosneb neljast osast: seljast, rinnakorvist, kõhust ja vaagnast.

Inimestel

Kere on inimkeha keskne osa, kuhu kinnituvad kael ja jäsemed.

Inimkere jaotus

Kere jaotatakse rindkereks (thorax) ja kõhuks (abdomen).

Kere lihased

Kere lihased on keha lihaskonna osad, mille hulka kuuluvad seljalihased koos kaela tagumise rühma lihastega ning kõhu, rinna, kaela eesmise ja külgmise rühma lihased.
Saksimaa Teaduste Akadeemia Leipzigis

Saksimaa Teaduste Akadeemia Leipzigis (saksa keeles Sächsische Akademie der Wissenschaften zu Leipzig; akronüüm SAW) on Saksamaa teadusorganisatsioon, üks kaheksast Saksamaa regionaalsest teadusakadeemiast, mis kuuluvad Saksamaa Teaduste Akadeemiate Liitu.
Teadusühing asutati 1846. aastal Leipzigis Leipzigi Ülikooli professorite initsiatiivil esialgse nimega Saksimaa Kuninglik Teadusselts (Königlich Sächsische Gesellschaft der Wissenschaften). Alates 1919. aastast kannab teadusühendus praegust nime.
Teise maailmasõja ajal oli teadusakadeemia tegevus peatatud. Saksa Demokraatliku Vabariigi ajal säilitas teadusühendus oma autonoomia Saksa DV Teaduste Akadeemia koosseisus. 1989. aastal alanud Saksa DV Teaduste Akadeemia reorganiseerimise käigus jätkas Saksimaa Teaduste Akadeemia iseseisva teadusakadeemiana.

Akadeemia liikmeskond

Akadeemial on kolm liikmestaatust: tegevliige, korrespondentliige ja auliige. Tegevliikmeid valitakse Saksimaa, Saksi-Anhalti ja Tüüringi teadlaste hulgast. Teadlasi Saksamaa ülejäänud liidumaadest ja väljastpoolt Saksamaad saab valida korrespondentliikmeteks. Seisuga juuli 2017 on tegevliikmeid 155, korrespondentliikmeid 71 ja auliikmeid 2.
Reola (tantsurühm)

Reola on Kambja vallas Reola külas tegutsev rahvatantsurühm. Rühma juhib Kalli Ird.
Rühm alustas tegevust 1968.
Rühm esines 2001, 2003, 2004, 2005 festivalil Europeade.
Luhassuu järv

Luhassuu järv (ka Luhasoo järv, Luassoo järv) on järv Võrumaal Urvaste ürgorus.
Järve pindala on 1,2 ha.
Gottfried Ludwig Philipp Postels

Gottfried Ludwig Philipp Postels (13. august 1757 Stettin – 15. august/27. august 1814 Tartu) oli Eesti vaimulik.
Ta lõpetas Lübeckis gümnaasiumi. Aastast 1778 õppis ta (immatrikuleeriti 30. septembril 1778) Kieli ülikoolis. Ordineeriti 12. oktoobril 1785 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1785–1797 Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja. Aastatel 1797–1810 oli ta Helme Maarja koguduse õpetaja. Jäi aastal 1810 tervislikel põhjustel emerituuri, emerituuris olles elas Tartus.

Isiklikku

Tema äi Johann Heinrich Maximilian Mylius oli Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja.
Nikolai Langebraun

Nikolai Heinrich Wilhelm Langebraun (19. mai 1877 Tallinn – 1960 Schliersee, Saksamaa) oli Eesti ärimees, Nikolai Langebrauni portselanitööstuse rajaja.

Elulugu

Nikolai Heinrich Wilhelm Langebraun sündis Tallinnas 19. mail 1877 eestlasest kaupmehe Carl Gustav (Karel Kustav) Langebrauni ja tema naise Marie Sophie Elisabeth (neiuna Lieberg) pere viienda lapsena. Carl Gustav Langebraun kuulus III üldlaulupeo peotoimkonda.   
Aastatel 1888–1892 õppis ta Tallinna Kubermangugümnaasiumis, kuid kool jäi lõpetamata.
Töömeheteed alustas ta Theodor Kaarmannile kuuluvates raua- ja majapidamispoodides müüjana. Nendes poodides müüdi ka kallihinnalist Eestisse sissetoodud portselani ning võib arvata, et sealt sai Nikolai idee alustada kohapeal odavama dekoreeritud portselani tootmist.
1924. aastal ostis ta Tallinnasse Ahju tänavale kinnistu, et rajada portselanimaalimisega tegelev ettevõte. Portselanimaali töökoda alustas kolme töölisega tegevust 1928. aasta oktoobris ja selle sündmusega algas ka Eesti portselanimaali traditsioon.
Äri edenes hästi ja 1932. aastal ostis Nikolai Langebraun Vene tänavale veel teisegi töökoja.
1934 avas Nikolai Langebraun klaasi- ja kristallilihvimistöökoja, kus kaunistati väikestes kogustes nii Johannes Lorupi kristallitööstuses loodud kui ka Eestisse imporditud klaas- ja kristallesemeid. See ettevõte ei osutunud aga eriti edukaks ja suleti 1939. aastal.
1940. aastal müüs Nikolai Langebraun oma ettevõtte heale sõbrale Helmar Gerrentzile ja koos abikaasaga Elleniga (sünd Tiits) lahkus Saksamaale. Väga madal müügihind (12 000 krooni) lubab oletada, et Nikolai Langebraun kavatses olude paranedes naasta ja tootmise taas üle võtta, kuid Eestisse ta enam tagasi ei tulnudki.
Portselanitööstus riigistati peatselt ja ühendati 1940. aastal Rene Veberi väikese portselanimaalimise töökojaga Ultra. Moodustatud ettevõttest nimega Keraama kasvas 1948. aastal välja Tallinna Kunstitoodete Kombinaadi keraamikaateljee. 
Viimastel eluaastatel viibis Nikolai Langebraun Müncheni lähedal hooldekodus, kus ta 1960. aastal suri. Ta on koos abikaasa Elleniga maetud Schliersee kalmistule.
Praegu asub Nikolai Langebrauni ostetud hoonetes Vene tänaval Katariina Gild. Teise tehase hooned on hävinud.
Lestat de Lioncourt

Ajalugu

Lestat sündis 7. novembril, aastal 1760. Ta sündis Prantsusmaal, Auvergne'i piirkonnas, kus tema isa oli markii. Lestat oli seitsmes poeg. Kõigest kaks Lestat'd venda elasid täiskasvanuks. Kuigi Lestat'd pere olid tehniliselt aristokraadid, oli de Lioncourtide varandus otsas ning nad elasid oma feodaalses linnuses vaeselt. Lestat'd ema Gabrielle oli perekonnas ainuke kirjaosakaja, Lestat'd isa oli pime ning mängis päevadeviisi malet. Lestat'd nimi pandi kokku kasutades tema vendade nimede esimesi tähti.
Lestat ei saanud oma isaga ega vendadega läbi. Kord ütles ta oma emale: "Olen unes näinud, et ma tapan nad kõik. Ma tapan unenäos oma isa ja vennad. Käin toast-tuppa neid tappes, nagu ma tapsin need hundid." Lestat üritas oma perekonna eest mitmeid kordi põgeneda. Esimest korda küsis ta varjupaika kloostrist, hiljem aga põgenes rändnäitlejatega. Mõlemal korral leiti ta üles. Lestat'd ema müüs maha kõik põlvest põlve käinud juveelid, et osta hobuseid, relvi ja koeri, et Lestat saaks jahtima hakata. Peatselt sai temast leiva lauale tooja.
Külarahvas palus Lestat'd abi hundikarjaga, mis oli küla terroriseerinud. Ta läks mägedesse ning tappis terve kaheksase karja. Selle käigus kaotas ta oma hobuse, koerad ja peaaegu oma elu. Tänu oma vaprusele imetles külarahvas Lestat'd ning talle kingiti lopsakalt punane mantel ja saapad, mis olid huntide nahast tehtud, kuid Lestat langes sügavasse masendusse.
Gabrielle'i innustusel lahkus Lestat Auvergne'ist koos oma sõbra ja armukese Nicolasega ning suundusid Pariisi, kus nad tahtsid näitlejateks hakata. Lestat jäi silma ühele iidsele vampiirile, Magnusele, kes ta hiljem röövis ning vampiiriks muutis.
Kui Magnus oli Lestat'd vampiiriks muutunud, tegi Magnus tulle hüpates enesetapu, nii et Lestat'l ei olnud mitte mingit õpetajat. Lestat päris Magnuselt ülisuure varanduse.

Välimus

Täpselt pole öeldud, mis aastal Lestat vampiiriks tehti, kuid see juhtus aastate 1779 ja 1781 vahemikus, seega ta oli kuskil 19 või 21-aastane. Ta on 1.82 meetrit pikk. Tal on lokkis blondid juuksed, mis õlgadeni päris ei ulatu. Heleda valguse käes paistavad ta juuksed valged. Tema silmad on hallid, kuid need haaravad sinist või violetseid värve kergelt. Tal on lühike ja kitsas nina ning ilusa kujuga suu, mis on tema näo jaoks alati natuke suur olnud. Lestat'd sõrmeküüned ( nagu kõikide "Vampiirikroonikate" vampiiridel ) paistavad nagu oleks need klaasist.
Kaarli mõis (Ambla)

Kaarli mõis (saksa keeles Karlshof) oli Saksi mõisa kõrvalmõis Ambla kihelkonnas Järvamaal.
Mõis rajati 1770. aastatel Kuru ja Räsna mõisast eraldatud aladest.
Vladimir Käo

Vladimir Käo (18. jaanuar 1924 Petrograd – 25. märts 1989 Tallinn) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane ning tootmisjuht.

Elulugu

Ta sündis Petrogradis, tema isa oli pärit Saaremaalt ja ema Pärnumaalt; aastal 1930 kolis pere Moskvasse, kus lõpetas aastal 1941 keskkooli ja aastal 1944 Moskva Tööpingi- ja Instrumendiinstituudi mehaanikainsenerina.
Ta töötas aastatel 1944–1945 Moskva käitistes meistrina ja vanemmeistrina. Aastatel 1946–1949 töötas ta tehases Punane RET tsehhijuhataja ja peamehaanikuna. Aastatel 1949–1951 oli ta Kunstsarvetehaste direktor, aastatel 1951–1956 tehase Ilmarine direktor. Aastal 1956 oli ta Eesti NSV tekstiilitööstuse minister, aastatel 1956–1959 Eesti NSV kergetööstuse minister, aastatel 1959–1965 oli ta Eesti NSV Ministrite Rahvamajandusnõukogu esimehe asetäitja ja Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe esimene asetäitja. Aastatel 1965–1975 oli ta Eesti NSV kohaliku tööstuse minister, aastatel 1975–1978 Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja, aastatel 1978–1983 EKP Keskkomitee sekretär ja aastatel 1983–1985 Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe esimene asetäitja.
Ta oli aastast 1950 NLKP liige, ta oli aastatel 1958–1961 ja 1966–1985 EKP Keskkomitee liige; lisaks oli ta aastatel 1978–1985 EKP Keskkomitee büroo liige. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu VI, VII, VIII, IX ja X koosseisu saadik.
Vladimir Käo suri 25. märtsil 1989 Tallinnas ja ta maeti 30. märtsil 1989 Metsakalmistule.

Isiklikku

Poeg Aleksander on autosportlane ja poeg Jüri on tootmisjuht. Tütar Larissa elab Moskvas ja tütar Olga Tallinnas.
Buss (saade)

"Buss" oli 2005. aasta suvel Kanal 2 eetris olnud Eesti tõsielusari. Saadet juhtis "Baari" saates osalenud Maarit Kõrgekivi.
Tõsielusarja reisiseltskond, neli naist ja neli meest sõitsid oma väikebussiga mööda Eestit ringi. Igas saates lahendati erinevaid ülesandeid. Saate lõpus hääletati keegi välja ning tema asemele tuli siis samast soost uus mängija. "Bussi" viimasest seltskonnast valiti vaatajahääletusega sarja võitja.
"Buss" võitjaks osutus Mari Pennaste. 
Üks osalejatest, 22-aastane Nele Viilup sooritas varsti pärast saate näitamise lõppemist enesetapu. Põhjuseks peeti saate tõttu nurjunud lähisuhet. See kutsus esile kriitikalaine selletaoliste saadete aadressil: osalevatel noortel ei olevat täit teadlikkust niisuguses saates osalemise võimalikest tagajärgedest.
Indrek Leivategija

Indrek Leivategija (sündinud 28. juunil 1986) on eesti tšellist.
Ta lõpetas 2005. aastal Heino Elleri nimelise Muusikakooli Reet Metsa tšelloklassis. Seejärel õppis ta aasta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias Henry-David Varema juures ning hetkel jätkab õpinguid Müncheni Muusika- ja Teatriakadeemia magistrantuuris professor Wen-Sinn Yangi tšelloklassis. Selle kõrval on ta alates 2011. aasta sügisest ka Itaalias Fiesole Muusikakoolis Natalia Gutmani õpilane.
Indrek Leivategija on osalenud meistrikursustel ja konkurssidel nii Eestis kui ka võõrsil ning pälvinud preemiaid, kontserte ja salvestisi (Eesti Rahvusringhäälingule, Baieri Ringhäälingule, Saksa Raadiole). Aastatel 2008–2010 töötas ta Baieri Ringhäälingu orkestris (Symphonieorchester des Bayerischen Rundfunks) ning on praegu vabakutselisena seotud mitme Saksamaa tipporkestriga.
Indrek Leivategija on käinud kontserdireisidel Taanis, Soomes ja Saksamaal, osalenud Vanemuise ja Estonia teatri orkestrite ning ERSO töös.
Tema ema Kadri Leivategija on Heino Elleri nimelise Tartu muusikakooli direktor, tema isa Andres Leivategija on sama kooli viiuli- ja vioolaõpetaja.