google/wiki40b huggingface dataset:
Ursula Põks

Ursula Põks (20. august 1919 – 4. juuli 2006) oli eesti tõlkija ja toimetaja.
Ursula Põks sündis Keila vallas Suur-Tutermaa talu peremehe August Põksi ja tema abikaasa, kõrtsmiku tütre Karin Põksi (sündinud Pipenberg) perekonnas.
Ta õppis Tallinnas Elfriede Lenderi Eragümnaasiumis. Hiljem, aastatel 1958–1964 omandas ta kaugõppe teel kõrghariduse inglise keele ja kirjanduse alal Tartu Riiklikus Ülikoolis.
Põks elas enamiku elust Keilas. Palju aastaid töötas ta toimetajana kultuurilehes Sirp.
Ursula Põks suri 4. juulil 2006 ja ta maeti 20. augustil 2006 Karjaküla kalmistule.
2008. aastal korraldas Harjumaa Muuseum tema mälestuseks isikunäituse, kus demonstreeriti tema isiklikke esemeid ja dokumente, mille ta oli muuseumile pärandanud.
Moskva Eesti Selts

Moskva Eesti Selts on Venemaa eestlaste selts, mis tegutseb Venemaal Moskvas. Seltsi veab Mihkel Maran.
Selts asutati 1990.
Selts on Eesti Kultuuriseltside Ühenduse liige.
Budapesti X ringkond

Rajoonipea

Rajoonipea on 2010. aastast Kovács Róbert.
Nakkevõrk

Nakkevõrk  on nakkepüünis, mis koosneb ühest võrgutükist, mille ülemise selise pikkus on kuni 70 m või üksteise külge ühendatud lühemate võrkude jadast, mille kogupikkus on kuni 70 m ning mida hoitakse ujukite ja raskustega vees vertikaalasendis.
Nakkevõrku iseloomustavad võrgulina silmasuurus ja silmasamm; silmade arv kõrguses; ülemise selise rakendatud osa pikkus; võrgulina niidi jämedus ja selisteks kasutatud nööride diameetrid; ujuvuse/uputavuse näitajad jne.
Denis Grabe

Denis Grabe (sündinud 22. veebruaril Tallinnas) on eesti piljardimängija. 
2005–2012 on ta tulnud nii juunioride kui ka täiskasvanute arvestuses üksik- ja paarismängus eri piljardiliikides 21 korda Eesti meistriks.
Miiniveeskja

Miiniveeskja (ka miiniveeskaja) on meremiinide transpordiks ja veeskamiseks ehitatud sõjalaev.

Kirjeldus

Miiniveeskjatel on spetsiaalne miinitekk koos miinirelssidega ja pardas või ahtris luugid miinide veeskamiseks. Miiniveeskjaid võidakse sageli kasutada ka veeremilaevadena ja seoses sellega on neile ehitatud vööriluuk koos rambiga.
Miiniveeskja kattenimetust võidakse ära kasutada ka korvettide tegeliku laevatüübi varjamiseks: näiteks Soome Hämenmaa klassi miiniveeskja.

Ajalugu

Maailma esimene miinide veeskamiseks ehitatud laev oli Venemaa laev "Amuur", mis valmis 1898. Vene-Jaapani sõja ajal laskis ta vette meremiinid, mille otsa 14. mail 1904 sõitsid ja uppusid Jaapani laevastiku lipulaev "Hatsuse" ja soomuslaev "Yashima".
Tänapäeva merevägedes kasutatakse miiniveeskjaid harva, sest miinide veeskamise võime on paljudel sõjalaevatüüpidel. Miine on vette lastud mitut tüüpi laevadelt, niihästi veeremilaevadelt kui allveelaevadelt. Kuid näiteks USA mereväes ei lasta tänapäeval miine enam üldse laevadelt vette, vaid ainult lennukitelt.
Mitme riigi mereväes on veel tänapäevani miiniveeskjaid. Sellised riigid on näiteks Soome, Rootsi, Norra, Türgi ja Lõuna-Korea. Mõne riigi merevägi on koostanud plaani teiste laevade kiireks ümberkohandamiseks miinide veeskamiseks, kui peaks tekkima sõjaseisukord.
Toomas Raus

Toomas Raus (sündinud 14. juunil 1957 Tallinnas) on Eesti matemaatik.

Elulugu

Lõpetas 1975 Tallinna 1. Keskkooli ja 1980 TÜ rakendusmatemaatikuna; füüsika-matemaatikakandidaat (1990, Sverdlovski Matemaatika ja Mehaanika Instituut), väitekiri "Квазиоптимальность выбора параметра регуляризации по принципу невызки". Oli 1980–1982 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudi insener, 1982–1986 TÜ rakendusmatemaatika labori insener, 1987–1990 nooremteadur ja 1991–1992 vanemteadur, aastast 1992 TÜ rahvamajajanduse instituudi ökonomeetria õppetooli dotsent ja rakendusmatemaatika instituudi arvutusmeetodite õppetooli vanemteadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: mittekorrektsed ülesanded, regionaalmajanduse ökonomeetriline modelleerimine, aegridade mudelid. 20 teadustrükist.
Ingrid Puusta

Ingrid Puusta (sündinud 8. novembril 1990 Tartus) on Eesti purjesportlane ja molekulaarse biokeemia magistrant.
Puusta on teinud Pirita surfiklubis trenni. Teda treenis seal Jaak Lukk. Puusta koduklubi on Noblessneri Jahtklubi Purjetamiskool (NYCS).

Haridus

Ta lõpetas Tallinna Ühisgümnaasiumi 2010. aastal ja Aarhusi äriakadeemia (inglise Business Academy Aarhus) biotehnoloogia erialal 2015. aastal Taanis.

Saavutused

Ta esindas Eestit 2012. aasta suveolümpiamängude purjeregatil Portlandis RS:X klassis. Ingrid Puusta sai 15. koha.
2016. aastal võitis Puusta Eesti Jahtklubide Liidu Purjetamise Eesti meistrivõistluste sarja Tallinna Nädala regati RS:X klassi.
Puusta lõpetas Rio olümpiaregati 11. kohaga.
25. septembril 2016. aastal ületas Ingrid Puusta purjelaual Läänemere, olles esimene naine, kes seda teinud. Ta alustas teekonda Gotlandi külje all asuvalt Farö saarelt ja lõpetas Türju lähedal Saaremaal. Puusta startis Rootsist hommikul kell 7.37 ja finišeeris kell 21.25. Tema 164,5 km pikkuse sõidu ajaks kujunes vaiksete tuuleolude tõttu 13 tundi ja 48 minutit. Purjetamise eesmärk oli juhtida tähelepanu puuetega inimeste purjetamisvõimalustele.
2019. a. Jaapanis Enoshimas peetud eelolümpia Ready Steady Tokyo purjeregatil sai Ingrid Puusta medalisõidus kolmanda ja regati üldarvestuses kaheksanda koha. Järgnenud MK-etapilt tuli 12. koht.
Ingrid Puusta Eesti meistri tiitlid:
2007 purjelaud U20 tüdrukud
2008 RS:X naised
2009 Raceboard naised
2017 RS:X naised
2017 talisurf naised
2018 RS:X üldarvestus
2019 RS:X üldarvestus

Isiklikku

Puusta on sündinud Tartus. Tema elukaaslane ja treener on lõuna-aafriklasest purjetamistreener Matthew Rickard. Puusta kohtus temaga esimest korda 2011. aastal Austraalias toimunud purjetamise MM-il. Hiljem käisid nad kordamööda teineteisel külas Suurbritannias ja Taanis, kuna Rickard töötas Londonis ja Puusta õppis Aarhusis.
Tärnaby

Tärnaby on asula Storumani vallas Rootsis.
2010. aastal elas seal 482 inimest.
Tärnaby on tuntud suusakeskus.
Pärnulõuka tänav

Pärnulõuka tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kopli asumis.
Pärnalõuka tänav sai nime 7. märtsil 2007. Tänav on saanud nime Paljassaare lahe Pärnulõuka järgi.
Hitse

Hitse (sitke, site), ka sitmed oli talumaadel käsitsi külvaja 3–5-sammu laiune külviala või külvaja tööjärge märkinud külvikriipsud ehk vaod. 
Hitsega määratud ala nimetati külvirind. Kriipsud või vaod veeti põllule jalakannaga, külvikonksuga või hitsmeadraga.
El Paso maakond (Colorado)

Ajalugu

Maakond moodustati 1861. aastal ja on üks esimesi maakondi Colorados. 1899. aastal kaotas lääne-osa vastloodud Telleri maakonnale.
Tondiraba

Ajalugu

Umbes 7800–9100 aastat tagasi asus tänapäevase Tondiraba asumi kohal järv, millest kujunes ajapikku raba. Rabast võetud õietolmuproovid on näidanud, et preboreaalse kliima alguses (10 200 aastat tagasi) kasvas veega piirnenud aladel rohkelt kaski, samuti mände, tammi jm. 20. sajandi esimesel poolel lõigati Tondi rabast turvast ning seal töötanud inimeste sõnul juhtus üsna sageli, et turbakihi alt tuli välja puutüvesid ja -juuri, mis olid jässakad ja vaigurikkad.
1983. aastal Lasnamäe kanali rajamisel leiti Tondi raba viiemeetrise turbakihi all oleval paepinnal meteoriidi jälgi. Praegu on jälg mõnemeetrise mullakihi all Bauhausi ehituspoe ees oleval muruplatsil.

Elanikkond

2017. aasta seisuga ei elanud Tondiraba asumis ühtegi elanikku. Viimati elas asumis inimesi 2014. aastal, mil sinna oli registreeritud 4 elanikku. 2013. aastal elas Tondirabas 7 elanikku.
2017. aastal ehitas Endover Kinnisvara Eesti Mereakadeemia endise õppehoone aadressil Mustakivi tee 25 ümber 300 korteriga 12-korruseliseks elamuks Vega, mis tõi asumisse taas elanikke.

Territoorium

Lasnamäe elamualade üldplaneeringu järgi ei ole Tondiraba asumisse planeeritud elamualasid. Asumisse on kavandatud tööstuspark ettevõtete, kaubandus- ja teenindusasutustega.
Kuni 2009. aastani paiknes Tondiraba asumis Eesti Mereakadeemia (Mustakivi tee 25), mis hiljem kolis Koplisse.
Asumis on mitu kaubanduskeskust – Lasnamäe Centrum, Lasnamäe Prisma, Mustakivi Selver ning ehitusmaterjalide kauplus Bauhaus.
Tondiraba asumis tegutseb Lasnamäe sulgpallihall (Punane 69a). 2014. aasta augustis avati Tondiraba jäähall (Varraku 14), mis on Tondiraba Spordikeskuse kompleksi esimene ehitis. Vastavalt detailplaneeringule on nähtud ette rajada veel siseujula, hostel ja golfiväljak.

Tondiraba asumi tänavad

Tondiraba asumi tänavad: Kivila tänav, Kuuli tänav, Laagna tee, Mustakivi tee, Osmussaare tänav, Punane tänav, Taevakivi tänav, Tähesaju tee, Varraku tänav. Taevakivi tänav ja Tähesaju tee on nimetatud meteoriidileiu järgi.

Loodus

Tondi raba turvas on suures osas välja kaevatud ja täidetud täiteainetega, kuid raba keskosas on turba ja muda kogupaksus veel üle 5 meetri. Raba servaaladel on mõnevõrra säilinud looduslikku lehtpuumetsa (lepad, haavad, kased, toomingad). Säilinud rohealad moodustavad ühe osa lindude nn Ida-Tallinna rändeteest ja on lindudele oluline pesitsuskoht. Tallinna Keskkonnaamet on väljendanud seisukohta, et Tondiraba näol on tegemist viimase säilinud fragmendiga Lasnamäed läbivast rohekoridorist ja sellel alal on oluline roll ümbritseva tehiskeskkonna negatiivsete mõjude tasakaalustajana nii ökoloogilisest kui ka rekreatiivsest aspektist.
Tondi raba infiltreerunud vesi toidab Maarjamäe paekalda jalamilt langevaid Varsaallikaid. Meteoriidijälg Tondi rabas on kaitstava looduse üksikobjektina võetud 1992. aastast kaitse alla kui geoloogiamälestis.
Aara

Levik

Kõik aarad elutsevad Lõuna-Ameerikas või Kesk-Ameerikas.

Kirjeldus

Kui arvesse võtta ka linnu saba, on ta peaaegu 1 m pikk. Tõepoolest, ta teeb uskumatut lärmi, tekitades väga erinevaid helisid. Samuti on aara võimekas imitaator, ta suudab sõnu korrata ja telefonihelinat jäljendada.

Eluviis

Aarad elavad puuvõrades ja on troopikametsa elu olulised elavdajad.

Toitumine

Nende toiduks on puuviljad, putukad ja viljaterad. Linnu nokk on väga tugev, ta kasutab seda muuhulgas nii pähklite purustamiseks kui okste küljes rippumiseks.
Toomas Tuulse

Toomas Tuulse (sündinud 21. märtsil 1946 Stockholmis) on eesti arhitekt, helilooja, koorijuht ja muusikategelane.
Ta on kunstiteadlase Armin Tuulse ja luuletaja Liidia Tuulse poeg.
Ta lõpetas 1973. aastal Stockholmi Kuningliku Tehnikaülikooli arhitektina.
Ta tegutses aastatel 1975–1986 arhitektina, neist aastatel 1977–1986 Hjertberg & Tuulse Arkitektkontoris, seejärel pühendus ta muusikale ja pereettevõttele: koolitustalule ja hooldekodule.
Ta õppis klaverit aastatel 1954–1961 Harri Kiisa juures, aastatel 1964–1966 õppis ta orelit Söderledskyrkanis (Ulf Wessleni juhendamisel), aastatel 1968–1971 õppis ta koorijuhtimist Karl-Erik Anderssoni juhendamisel, aastatel 1980–1981 orkestratsiooni ja vormiõpetust Eduard Tubina juhendamisel ja oma klaverimänguoskusi täiendades käis mitmel aastal Käbi Lareteile ette mängimas. Koorilaululoominguga alustas Toomas Tuulse juba gümnaasiumiõpilasena ning dirigeeris neid ise. Ta on laulnud ka mitmes kooris.
Ta oli aastatel 1975–1980 Stockholmi Eesti Naiskoori koorijuht, seejärel juhatas ta (aastatel 1985–1991) Vikerkoori ning aastatel 1985–1988 koori "Hearts Delight". Aastast 2001 on ta Stockholmi Eesti Segakoori koorijuht. Ta on loonud palju kiriku-, koori- ja teatrimuusikat. Aastal 1990 hakkas ta looma muusikat Heidi Sarapuu luuleteatrile "Varius": "Samas paadis", "Vana torukübar", "Surnud amatsoon", "Sinine puri", "Legend Graalist" ja "Lahkumine" (viimane oli mälestuseks paadipõgenikele 1944). Ta on koos USA kirjaniku Jack Barnardiga loonud muusikalid "Two People", "Once Upon a Time" ja "The Madrigal Mystery Tour". 
Aastal 2005 sai temast Eesti Heliloojate Liidu liige.
Révfülöp

Révfülöp on Ungari väikelinn, mis on Veszprémi komitaadis ja asub Balatoni järve põhjakaldal. 2004. aasta seisuga oli linnakese rahvaarvuks 1161 elanikku.
Kamil Stoch

Kamil Wiktor Stoch (sündinud 25. mail 1987 Zakopanes) on Poola suusahüppaja, kolmekordne olümpiavõitja ja kahekordne maailmameister.
Stoch kuulus juunioride maailmameistrivõistlustel Poola võistkonda, kes võitis 2004. aastal Strynis ja 2005. aastal Rovaniemis meeskonnavõistluses hõbemedali. Lisaks oli ta 2005. aasta maailmameistrivõistlustel Oberstdorfis kuuenda koha saanud Poola võistkonna koosseisus.
2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos sai Stoch normaalmäel 16. koha ja kuulus Poola võistkonda meeskonnahüpetes, kus saadi viies koht. 2007. aasta MM-il Sapporos oli Stoch normaalmäel 11. ja suurel mäel 13. ning suure mäe meeskonnavõistluses viies. 2009. aasta MM-il Liberecis sai ta normaalmäel neljanda koha.
2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris oli ta suurel mäel neljateistkümnes. 2011. aasta maailmameistrivõistlustel Oslos oli normaalmäel kuues. 2012. aasta suusalennu maailmameistrivõistlustel Vikersundis sai ta kümnenda koha. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Val di Fiemmes võitis ta kuldmedali suurel mäel ja pronksmedali meeskonnavõistluses. Normaalmäel oli ta kaheksas.
2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis võitis ta kuldmedali nii normaalmäel kui ka suurel mäel. Sama aasta suusalennu maailmameistrivõistlustel Harrachovis oli ta viies. 2014 valiti ta Poola aasta sportlaseks.
21. märtsil 2015 püstitas ta suusalennus Poola rekordi, kui hüppas Sloveenias Planicas 238 meetrit.
2016–2017 võitis ta nelja hüppemäe turnee.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis tuli ta suure mäe meeskonnavõistluse maailmameistriks.
Maailma karikavõistlustel oli ta esmakordselt punktikohal 11. veebruaril 2005 Pragelatos, kui saavutas seitsmenda koha. Esimest korda jõudis ta MK-etapil poodiumile 23. jaanuaril 2011, kui saavutas Zakopanes esikoha. Samal hooajal võitis ta veel etapi Klingenthalis ja Planicas. 2011.–2012. aasta hooajal võitis ta etapi Zakopanes ja Willingenis. Hooaja üldarvestuses oli ta viies. 2012.–2013. aasta hooajal võitis ta etapi Kuopios ja Trondheimis. Maailma karikasarja lõppjärjestuses oli ta kolmas. 2013.–2014. aasta hooajal tuli ta maailma karikasarja üldvõitjaks. Suvisel GP-l on ta võitud seitse etappi.
Suvistel ja talvistel Poola meistrivõistlustel on ta võitnud 26 medalit ja tulnud üheksal korral Poola meistriks.
2015. aastal pälvis ta Holmenkolleni medali.

Maailma karikavõistlustel

Kamil Stoch on maailma karikavõistluste etappidel (seisuga 2. märts 2019) osalenud 309 korda ja jõudnud poodiumile 66 korral, millest 33 korda kõige kõrgemale astmele.
Noored Kooli

"Noored Kooli" on programm, mis loodi leevendamaks kriitilist õpetajate puudust Eestis. See on saanud inspiratsiooni Suurbritannia sõsarprojektist "Teach First" ('Esmalt õpeta'). 
Projekt "Noored kooli" algas 6. veebruaril 2006 eesmärgiga saata 10–15 võimekat ülikooli lõpetanut vähemalt kaheks aastaks koolidesse, kes vajavad neid kõige enam. Pärast kaht aastat võivad osalejad kas jääda kooli edasi õpetama või leida karjäärivõimalusi muudel elualadel.
Sihtasutuse Noored Kooli loojad olid Heateo Sihtasutus ja Swedbank.
Värska kuurortravikeskus

Värska kuurortravikeskus asub tunnustatud kuurortpiirkonnas Lämmijärve kaldal, Väike-Rõsna külas, Setomaa vallas, Võru maakonnas. www.spavarska.ee
Kompleksi kuuluvad Värska sanatoorium ja Värska veekeskus, mis asuvad teineteisest 300m kaugusel. 
Värska kuurortravikeskuses on kasutusel looduslik Värska mineraalvesi ja Värska lahe mudamaardlast kaevandatud kohalik magevee ravimuda. 
Värska Kuurortravikeskus pakub majutust kahes hotellis, seminariruume erinevate koolituste ja koosviibimiste korraldamiseks. 
Toitlustust kolm korda päevas pakub Lahe Resto. Ürituste korraldamise võimalus nii Lahe Resto kui ka Lahe kohviku ruumides. 
Lisaks Veekeskus koos saunadega, Näki kohvik ning fuajees on Värska mineraalveekraanid, kus saab tasuta degusteerida Värska maapõuest tulevat erineva soolasusega mineraalvett. 
Värska Veekeskus
Rohkete atraktsioonide, mitme basseini ja saunadega Värska Veekeskus on Setomaal asuv puhkeasutus. Basseinides on osaliselt kasutusel Värska looduslik mineraalvesi.
Veekeskuses asub saunakompleks, Näki kohvik, lisaks veebaar, solaarium, jõusaal.
Värska Sanatoorium
Värska sanatoorium pakub erinevaid ravivõimalusi ja protseduure haiguste ennetamiseks ja haigusnähtude vähendamiseks. 
Värska ravimuda- ja mineraalveevannid on balneoteraapiakeskuse kõige väärtuslikumad looduslikud protseduurid. 
Seminariruum "Setomaa saal"
Värska Sanatooriumis asub seminariruum Setomaa saal, mis mahutab kuni 80 inimest.
Lisainfo: www.spavarska.ee/seminar
Setomaal on palju huvitavat tutvumiseks. 
Rohkem infot Setomaa ning vaba aja sisustamise kohta leiab veebileheküljelt www.visitsetomaa.ee
Piret Õunapuu

Piret Õunapuu (sünninimi Piret Kalm, sündinud 19. augustil 1955) on eesti etnograaf.

Haridus

Piret Õunapuu lõpetas 1973. aastal Tallinna 2. Keskkooli. Õppis aastal 1973–1979 Tartu Riiklikus Ülikoolis, mille lõpetas etnograafina, kaitstes diplomitöö "Rannarootslaste elamusisustus XIX sajandi lõpul ja XX sajandi algul" (juhendaja Arved Luts). 2003. aastal kaitses teadusmagistri kraadi Tallinna Pedagoogikaülikooli filoloogiateaduskonnas magistritööga "Eesti Rahva Muuseumi vanem ajalugu" (juhendaja Mare Kõiva). 2011. aastal kaitses Tartu Ülikoolis doktorikraadi tööga "Eesti Rahva Muuseumi loomine ja väljakujunemine" (juhendaja Tiit Rosenberg).

Töö

1979. aastal asus tööle Eesti Vabaõhumuuseumi, kus uuris taluarhitektuuri ja -mööblit. 1980. aastal siirdus tööle Eesti NSV Riiklikusse Etnograafiamuuseumi ning töötab tänaseni Eesti Rahva Muuseumi teadur-kuraatorina.
Tema peamised uurimisvaldkonnad on olnud Eesti pärimuslik kombestik, Eesti Rahva Muuseumi ajalugu, rannarootslaste rahvakultuur ja etnograafilise mööbli ajalugu.
Ta on Eesti Muuseumiühingu juhatuse aseesimees ja ajakirja Muuseum peatoimetaja.

Isiklikku

Tema vend on arhitektuuriteadlane Mart Kalm.
Suunatud tekstuur

Suunatud tekstuur on mitmetele moonde- ja tardkivimeile omane tekstuur, mis väljendub kivimi koostiselises kihistumises, plaatjate või tulpjate mineraalide eelistatud orientatsioonis, vesiikulite väljavenitatuses jne.
Eriti omane on suunatud tekstuur paljudele moondekivimitele. Näiteks gneiss ja kilt on tüüpilised suunatud tekstuuriga moondekivimid. Gneisi puhul moodustab suunatud ilme koostiseline kihistumine, kus plaatjatest mineraalidest kihid, enamasti vilgud, vahelduvad võrdteralisematest mineraalidest koosnevate kihtidega, näiteks kvarts. Kilda puhul on tegemist plaatjate mineraalide eelistatud orientatsiooniga (mineraalid paiknevad risti valitseva rõhu suunaga). Suunatud tekstuuri võivad omandada ka laavavoolud, näiteks juhul, kui nende koostisse kuuluvad fenokristallid orienteeruvad voolu suunas või kui vesiikulid voolu suunas välja venituvad.
Eesti Looduskaitse Selts

Eesti Looduskaitse Selts (lühend ELKS) on Eesti suurim looduskaitseorganisatsioon.
Selts asutati 1966. aastal Jaan Eilarti ettevõttel. 
Seltsi eesmärk on kooskõlastada looduse ja ühiskonna suhet, väärtustada rahvuslikku kultuuripärandit, edendada ja propageerida jätkusuutlikku arengut, looduskasutust ja maastikuhooldust ning suurendada inimeste keskkonnateadlikkust. Seltsi ülesandeks on kujunenud ka loodus- ja kultuuriobjektide kaitse ja hooldus.
Eesti Looduskaitse Seltsi osakonnad asuvad 43 Eesti asulas.
Alates 2013. aastast valib Eesti Looduskaitse Selts aasta loodusesõbra.

Juhatus

2019. aasta Vana-Vigala kokkutulekul valiti seltsi juhatusse Anne Nurgamaa, Andres Tõnisson, Aive Adler, Kalev Sepp, Nadežda Tšerkašina, Rein Mägi, Tuuli Stewart, Reet Viira, Enn Loigu ja Taavi Pae.
Ain (eesnimi)

Ain on mehenimi.
Eestikeelse kalendri järgi on Aini nimepäev 11. märtsil.
Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 8. mai 2012 seisuga 2311 Aini-nimelist inimest.
Margus Saal

Margus Saal (sündinud 20. augustil 1974 Tartus) on Eesti füüsikateoreetik.

Elulugu

Margus Saal on inseneri ja õpetaja poeg.
Lõpetas 1992 Tartus H. Treffneri Gümnaasiumi, 1996 Tartu Ülikooli füüsikaosakonna, 1998 samas magistrantuuri, füüsikamagister (1999, TÜ), väitekiri "Hamilton-Jacobi formalism for string cosmology". 1999–2004 TÜ füüsikaosakonna doktorant, Ph.D. (teoreetiline füüsika, 2004, TÜ), väitekiri "Studies of pre-big bang and braneworld cosmology". Oli 2000–03 Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste lepinguline lektor, 2003–2006 TÜ Füüsika Instituudi erakorraline teadur, 2007–2008 teadur, 2008– Tartu Observatooriumi järeldoktor.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: teoreetiline kosmoloogia, modifitseeritud gravitatsiooniteooriad. Eesti Füüsika Seltsi liige (1997–). Eesti Füüsika Seltsi üliõpilaspreemia 1999/2000. Üle 10 teadustrükise.
Edgar Heinsoo

Edgar August Heinsoo (kuni 1936. aastani Edgar August Heinson, 8. juuni 1913 Valgejõe, Kõnnu vald, Harjumaa – 13. märts 2006 Toronto) oli eesti vaimulik.

Elulugu

Edgar Heinsoo lõpetas Kõnnu algkooli ja aastal 1932 Tallinna Reaalkooli. Pärast sõjaväeteenistust ja velskrite kursust kaitseväe haiglas õppis ta 1936–1937 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Mobiliseeriti aastal 1941 Nõukogude Armeesse. Punaarmeest pääses ta 21. detsembril 1942 Velikije Luki lahingus sakslaste kätte vangi langemisega. Tartusse jõudis ta haigena 24. veebruaril 1943 ja paigutati Eesti Diviisi laatsaretti paranema.
Siirdus aastal 1944 pagulasena Saksamaale. Töötas Prantsuse armee okupatsioonivalitsuse juures Württembergis, osutades Punase Risti aktiivse liikmena abi eestlastest sõjavangidele.
Aastal 1949 asus ta koos abikaasaga elama Kanadasse Montréali, töötades Dominion Glass Co-s, alguses tehnilise joonestajana, hiljem juhtivatel ametikohtadel. Sel ajal lõpetas ta ka Loyola kolledži matemaatika erialal. Kui ta jäi aastal 1978, asutas ta kindlustuse alase konsultatsioonibüroo. Ta tegutses ka Montréali Jaani koguduse sekretäri, abiesimehe ja esimehena.
Aastatel 1979–1982 õppis ta usuteadust Montréalis McGilli Ülikoolis. Prooviaastal oli ta Toronto Peetri koguduses. Õpetajaametisse ordineeriti ta 18. septembril 1983.
Heinsoo oli aastatel 1983–1988 Toronto Peetri koguduse teine õpetaja. 1992–1997 oli ta E.E.L.K. Kanada praostkonna praost, alates 1997 on ta praost emeeritus.
Tal oli lisaks vaimulikuametile ka muid kohustusi. Ta pidas kümme aastat loenguid Toronto Usuteaduse Instituudis, ta on olnud Tartu Ülikooli usuteaduskonna, Usuteaduse Instituudi ja Tartu Teoloogia Akadeemia külalisõppejõud. Lisaks oli ta Eestlaste Kesknõukogu Kanadas IX–XI koosseisu liige (aastatel 1975–1985).
Eriņi mõis

Eriņi mõis (saksa keeles Heringshof, läti keeles Eriņu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Lõuna-Ruhja kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub see Lätis Naukšēni piirkonnas Ķoņi vallas Eriņis.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal koos Hessenhofi kõrvalmõisaga 4 ja 5/8 adramaad, sellele allus 98 mees- ning 130 naishinge.

Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis:  Tschakkan.