google/wiki40b huggingface dataset:
Karmiinleevike

Levila

Karmiinleevike on levinud Euraasias alates Saksamaast ja Norrast kuni Ida-Siberini ning mägipiirkondades Kaukaasiast Kesk-Hiinani.
Eestisse saabub mai teisel poolel, lahkub augustis. Rändab sügisel noorlinnu sulestikus.

Välimus

Üldpikkus 13,5–15 cm. Umbes varblase suurune. Vana isaslinnu pea, rind ja päranipuala on karmiinpunased. Emaslinnu ja enamiku teise kalendriaasta (2cy) isaslindude ülapool on tuhm oliivpruun. Vaid mõned teise kalendriaasta isaslinnud on välimuselt vana isaslinnu sarnased.
Noorlind sarnaneb vana emaslinnuga, kuid ülapool on sügavamalt oliivpruun ning tiivavöödid ja küünra-hoosulgede äärised tugevamalt roostekollased.

Laul

Kutsehüüd on pehmekõlaline hääi. Laul on kõlav, kahe-kolmeosaline puhas vilistus, näiteks vidjö-didjö, ti-viitju-tiitju, idjüdi-vidju, millele mõnikord võib järgneda kanepilinnu laadne vilejas sädin. Laulab tavaliselt madalama puu ladvas või põõsa ülemistel okstel, harva lennul.

Elupaik

Karmiinleevike eelistab põõsastega pool-avamaastikku. Asustab peamiselt lehtmetsi, lehtpuuvõsa, puis- ja põõsasniite, jõeorgude põõsastikke, pangaaluseid puistuid, kadastikke, suuremaid parke ja aedu.

Pesitsemine

Isaslind valib kevadel pesaterritooriumi ja laulab selle piirides peaaegu lakkamatult, kergitades seejuures oksal istudes oma peasulgi ja turritades vahel kogu sulestikku. Pesa asub tavaliselt madalal põõsas. Emaslind ehitab selle 3–4 päevaga. Pesa on rohukõrtest punutud kohev ja korratu ehitis paksu põhja ja seintega. Seestpoolt on pesa karvade või jõhvidega vooderdatud. Täiskurnas on 4–6 muna, mida leidub Eestis juuni esimesest dekaadist kuni juuli algupooleni. Munad on sinakad või sinirohelised, võrdlemisi hõredalt kirjatud mustpruunide täppide ja tähnidega. Haudevältus 11–15 päeva, haub ainult emaslind.
Poegi toidavad mõlemad vanalinnud peamiselt seemnetega, harva ka väikeste röövikutega, mardikatega jm. Seemned pehmendatakse enne poegadele üleandmist vanalindude pugus. Pojad lahkuvad pesast umbes kahe nädala vanuselt.

Toitumine

Karmiinleevikese toiduks on peamiselt seemned, võsud ja pungad, vähem putukad.

Arvukus Eestis

19. sajandi esimesel poolel oli karmiinleevike Baltikumis hõredalt levinud. Sellest ajast alates on ta oma levilat laiendanud, olles Eestis ebaühtlaselt levinud veel 20. sajandi keskpaigas. Alates 1950. aastatest on karmiinleevikese arvukus kümneid kordi suurenenud. Tänapäeval on karmiinleevike levinud ühtlaselt üle Eesti ning tema arvukust on hinnatud 150 000 – 250 000 paarile.
Madukaellased (linnud)

Klassifikatsioon

Varem on madukaellaste sugukond olnud liigitatud pelikaniliste seltsi.
2010. klassifitseeriti madukaellased seltsi Suliformes (International Ornithological Congress, 2010).
Sugukonda liigitatakse üksainus linnuperekond madukael (Anhinga).
Milli Rebane

Milli Rebane (kodanikunimega Ludmilla Grosholm; 8. juuli 1907 Järavere, Viljandimaa – 23. märts 1989 Haabneeme) oli Estonia teatri laulja (sopran) ja tantsija (? alates 1929 ?).

Isiklikku

Tema abikaasa oli Martin Grossholm.
Lähistroopiline vahemereline kliima

Lähistroopiline vahemereline kliima on kliimatüüp, millele on iseloomulikud niiske ja soe talv ning palav ja kuiv suvi.
Lähistroopilise vahemerelise kliima levikuala on Euroopa lõunaosa (Pürenee, Apenniini ja Balkani poolsaar, Korsika, Sardiinia ja Sitsiilia), Edela-Aasia (Väike-Aasia poolsaar, Küprose saar, Mesopotaamia madalik; Vahemere idarannik), Aafrika põhjarannik ja edelaosa, Põhja-Ameerika idaosa (USA idarannik ja mägised alad), Lõuna-Ameerika idaranniku osa 30° ja 40°S vahel, Austraalia edelaosa.
Seda kliimatüüpi iseloomustavad vahemerelised igihaljad metsad ja põõsastikud.
Lõo mõis

Lõo mõis (saksa keeles Leo) oli rüütlimõis Anseküla kihelkonnas Saaremaal.
Mõisast on teateid aastast 1473.
Ahti Pekkala

Ahti Antti Johannes Pekkala (20. detsember 1924 Haapavesi – 23. august 2014 Haapavesi) oli Soome poliitik.
Enne poliitikasse siirdumist töötas Ahti Pekkala kindlustuse ja panganduse vallas.
Ta kuulus Soome Keskparteisse ja oli aastatel 1971–1986 partei aseesimees. Aastatel 1970–1985 oli ta Eduskunna liige, sealhulgas aastatel 1976–1978 Eduskunna esimene aseesimees ja 1978–1979 Eduskunna esimees.
Ahti Pekkala oli aastatel 1979–1986 rahandusminister kolmes valitsuses – Mauno Koivisto teises valitsuses ning Kalevi Sorsa kolmandas ja neljandas valitsuses.
Aastatel 1986–1991 oli ta Oulu lääni maavanem.
Soomuld

Areaal

Soomullad tekivad peamiselt külmas kliimas ja vettinud aladel. Põhiliselt kohtab soomuldasid Eestis, Soome põhjaosas, Šotimaa lääneosas, Kanada keskosas ja Uurali idaosas Venemaal. Soomullad hõlmavad 2,5% kogu maakerast, 80% neist asuvad boreaalses kliimatsoonis. Paljud soomullapiirkonnad on kaitse alla võetud, sest need on olulised mageveevarude säilituskohad.

Kasutusalad

Soomulda on väga raske kultiveerida tema halva viljakuse ja puuduliku vee läbilaske võime tõttu. Majanduslikuks kasutamiseks vajavad soomullad kuivendamist. Kui soomulda töödelda ja kuivatada, on see niisketel aladel väga toitainerikas. Põlluharimiseks on kõige parem soomuld, kus turba lagunemise aste on suurem kui 35%, tihedus on suurem kui 0,15 Mg/m3,  lämmastikusisaldus on üle 3%, kaltsiumisisaldus on üle 1,5% ja pH on üle 4,5.
Olustvere

Ajalugu

Olustveres asub Olustvere mõis, mis on oletatavasti asutatud 16. sajandi keskel. Praegune kahekorruseline inglise stiilis mõisa peahoone valmis 1903. aasta paiku. Praegu tegutseb seal Olustvere muuseum.
Olustvere mõisa pargi idaservas asub muistne asulakoht, mille vanimad leiud pärinevad 1. aastatuhande keskpaigast.
1977 liideti Olustverega Papioru küla.
Olustvere oli aastatel 1990–2005 eksisteerinud Olustvere valla keskus. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus alevik Suure-Jaani valda.
Siegfried von Vegesack

Siegfried von Vegesack (20. märts 1888 Lobērģi, Läti – 26. jaanuar 1974 Weißensteini linnus, Regen) oli baltisaksa päritolu saksa kirjanik ja tõlkija.
Vegesack sündis Lobērģi (Blumbergshofi) mõisas Valgamaal. Enne Esimest maailmasõda käis ta mitmes ülikoolis, sealhulgas ka Tartus. Ta lõpetas selle 1912. aastal ajalookandidaadina. Tema juhendajaks oli tuntud ajaloolane Theodor Schiemann ning tema uurimus käsitles Wolter von Plettenbergi aegsete Liivimaa saatkondade Venemaa-missioone aastatel 1494–1497. Ajaloolast temast siiski ei saanud, Esimese maailmasõja alguses ta abiellus ning asus 1915. aastal elama Rootsi. 1916. aastal töötas ta lühikest aega Berliinis Balti Asjade Komisjonis, ent 1917 ostis ta endale eluasemeks Baieris Weißensteini linnusest säilinud torni  ning hakkas tegutsema kirjaniku ning tõlgina. Peamiselt tõlkis ta vene kirjanikke, sealhulgas oli ta Vladimir Nabokovi esmatutvustaja sakslastele. 
Mõned Vegesacki teosed on tõlgitud ka eesti keelde.
Prad am Stilfserjoch

Geograafia

2015. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 3474 inimest ja valla pindala on 51,4 km².
Pradi vallas on frazione (alljaotus) Lichtenberg (Montechiaro).
Prad külgneb järgmiste valdadega: Glurns, Laas, Schluderns, Stilfs, Taufers im Münstertal ja Val Müstair (Šveitsis).

Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 97,21% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 2,73% itaalia keelt ja 0,06% ladiini keelt.
Buratino tegutseb jälle

"Buratino tegutseb jälle" on 83-osaline telelavastus lastele, mis oli esmakordselt eetris aastatel 2002–2005 Eesti Televisioonis. Stsenarist Wimberg ehk Jaak Urmet, sarja režissöörid on Karin Nurm, Stina Kordemets ja Salme-Riine Uibo, näitejuht Priit Võigemast, helilooja Tauno Aints, kunstnik Kaie Kal ning toimetaja-produtsent Margus Saar.
Jaak Mae

Maailma karikasarjas

Jaak Mae osales karjääri jooksul 180 MK-etapil ja jõudis esikolmikusse seitsmel korral, neist kolmel korral oli ta teine ja neljal korral kolmas.

Muud sportlikud saavutused

Jaak Mae tuli aastatel 1990–2012 Eesti meistriks 16 korda. Kokku on ta Eesti meistrivõistlustelt võitnud 67 medalit.
Ken Wilber

Elulugu

Ken Wilber sündis 31. jaanuaril 1949 Oklahoma Citys Oklahoma osariigis. 
Aastal 1967 astus ta Duke'i ülikooli arstiõppeks valmistuma (pre-med). Peaaegu kohe purunesid seal tema illusioonid selle kohta, mida teadusel on pakkuda. Nagu tuhandeid põlvkonnakaaslasi, inspireeris teda Idamaade kirjandus, eriti Daodejing, mis omakorda sütitas tema huvi budismi vastu. Ta lahkus Duke'i ülikoolist ja astus Nebraska ülikooli, kust sai bakalaureusekraadi keemias ja bioloogias. 
Aastal 1973 valmis Wilberi esimene raamat "Teadvuse spekter" ("The Spectrum of Consciousness"), milles ta püüdis integreerida eri valdkondade teadmisi. Üle kahekümne kirjastuse lükkas käsikirja tagasi; aastal 1977 võttis selle lõpuks avaldamiseks Quest Books. Enne uuesti kirjutama asumist pidas Wilber ühe aasta loenguid ja õpikodasid. Aastal 1978 aitas ta käivitada ajakirja ReVision.
1983. aastal abiellus Wilber teist korda, sedapuhku Terry (Treya) Killamiga, kel varsti pärast seda diagnoositi rinnavähk. 1984. aasta sügisest kuni 1987. aastani loobus Wilber kirjutamisest, et naise eest hoolitseda. Treya suri jaanuaris 1989 ja nende ühised kogemused on jäädvustatud raamatus "Arm ja kindlameelsus" ("Grace and Grit", 1991).
Seejärel kirjutas Wilber teose "Seks, ökoloogia, vaimsus" ("Sex, Ecology, Spirituality", 1995) esimese osa väljakuulutatud "Kosmose triloogiast". "Kõiksuse lühilugu" ("A Brief History of Everything", 1996) oli viideteta rahvapärastatud kokkuvõte "Seks, ökoloogia, vaimsusest" kujuteldava pika intervjuu vormis. "Vaimusilm" ("The Eye of the Spirit", 1997) koosnes ajakirja ReVision jaoks kirjutatud artiklitest teaduse ja religiooni vahekorra kohta. 1997. aastal pidas ta enda kogetu kohta päevikuid, mis 1991. aastal avaldati teoses "Üks maitse" ("One Taste"). Kahe järgmise aasta jooksul avaldas Shambhala Publications elava autori kohta tavatult kaheksa köidet tema kogutud teoseid. 1999. aastal lõpetas ta "Integraalse psühholoogia" ("Integral Psychology") ja kirjutas "Kõiksuse teooria" ("A Theory of Everything", 2000). "Kõiksuse teoorias" üritas Wilber ehitada silda äri, poliitika, teaduse ja vaimsuse vahele ning näidata, kuidas need integreeruvad selliste arengupsühholoogia teooriatega nagu Spiral Dynamics. "Bumeriit" ("Boomeritis", 2002) on aastatel 1945-1964 sündinud nn buumeri-põlvkonna egoismi eksponeeriv romaan. 
Alates aastast 1987 on Wilber elanud Denveris, Colorados, kus töötab "Kosmose triloogia" kallal ja osaleb Integral Institute'i töös.
Baumgarten an der March

Baumgarten an der March on katastripiirkond (Katastralgemeinde) Weiden an der Marchi vallas, Alam-Austria liidumaal, Austrias. 2001. aastal elas seal 192 inimest.
Alates 1970. aastatest on Baumgarten Venemaalt Lääne-Euroopasse imporditava maagaasi oluline transiitpunkt, Trans-Austria gaasijuhtme lõpp-punkt. OMV-le kuuluvat gaasisõlme läbib umbes kolmandik Venemaa gaasitarnetest Lääne-Euroopasse. Piirkonnas paiknevaid ammendatud gaasiväljasid kasutatakse tänapäeval suvise ja talvise nõudluse kõikumist kompenseerivate maa-aluste gaasihoidlatena.
Gaasisõlme tähtsust peaks veelgi kasvatama Nabucco ja South Streami gaasijuhtmete ehitus.
Ilona Aasvere

Ilona Aasvere (sündinud 4. veebruaril 1961) on eesti laulja.
Ta on tegutsenud ansamblites Beergrass, Folkmill, Vahemaandumine.
Ta on lõpetanud Tallinna Pedagoogikaülikooli muusikapedagoogina ning tegutseb muusikaõpetaja ja koorijuhina.
2014. aastal nimetati ta Haapsalu aasta õpetajaks.
Abingdon Square Park

Abingdon Square Park on avalik park New Yorgis Manhattani linnaosas Greenwich Village'is. 
Abingdon Square Park on üks New Yorgi kõige vanemaid parke. Pargi pindala on 1000 m² ja park on sellega linna üks väiksemaid. Parki haldab kogukonnaühing Abingdon Square Conservancy.
Pargi lähedal asuvad busside M11 ja M14A lõpp-peatused.
Siim Pohlak

Poliitiline tegevus ja seisukohad

2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Kose vallavolikogu liikmeks, kogus 54 häält ja osutus valituks.
Ta on alates 2014. aastast Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige, 2015. aastast EKRE Harju- ja Raplamaa ringkonna esimees ning alates 2016 erakonna juhatuse liige.
2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Siim Pohlak Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna nimekirjas valimisringkonnas nr 4 (Harju- ja Raplamaa). Ta kogus 1128 häält, kuid ei osutunud valituks.
2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris taas Kose vallavolikogu liikmeks ja osutus vallas suurima toetuse saanud kandidaadina valituks 214 häälega.
2019. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Siim Pohlak Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna nimekirjas valimisringkonnas nr 4 (Harju- ja Raplamaa). Ta kogus 4152 häält, ja osutus valituks.
On nimetanud tänast Eesti juhtimist "mugavuspoliitikaks". Kutsub üles ette võtma jõulisi samme ääremaastumise lõpetamiseks ja maaelu arendamiseks Eestis. 
Soovitab langetada tööjõumakse ning toetab (välismaiste) suurettevõtete kasumi maksustamist.
Tahab piirata Euroopa liidus võimu koondumist Euroopa komisjoni kätte ning näeb liidu tulevikku iseseisvate rahvusriikide koostöövormina. 
24. veebruaril 2018 Vabaduse väljakul toimunud rahvuskonservatiivide tõrvikurongkäigu üks korraldajatest.

Ettevõtlus ja muu tegevus

Aastatel 1999–2010 tegutses peokorraldaja ja diskorina. Eesti 100 populaarseima DJ valimisel sai 2010. aastal 4. koha Ta on Harjumaa Kose Lauluväljakul toimuva Põhja-Eesti suurima jaanipeo Kose Jaanituli korraldaja.
Aastal 2007 oli Raplamaa kohaliku raadiojaama käivitamise eestvedaja ning raadiojaamade Tre Raadio, Kesk-Eesti Tre raadio, Ring FM ja Ruut FM omanik. Pohlaku sõnul pole tema raadiojaamad ja erakondlik tegevus omavahel seotud ega mõjuta üksteist.

Isiklikku

Siim Pohlaku ja laulja Renate Saluste peres kasvab 2 last. 
Siim Pohlak õpib Tallinna Ülikooli Ühiskonnateaduste instituudis.
Valentin Mokijevski

Valentin Mokijevski (ebakorrektselt Valentin Mokievski, vene Валентин Мокиевский; 30. detsember 1950 – 28. juuni 1994 Narva) oli Eesti maalikunstnik ja karikaturist.
Mokijevski elas ja töötas Narvas. Tema esimesed avaldatud karikatuurid ilmusid 1988. aastal ajakirjas Pikker ja Moskva ajalehes Komsomolskaja Pravda. Ta osales rahvusvahelistel karikatuurinäitustel ja konkurssidel. Hiljem on tema karikatuure ilmunud veel mitmes eesti ja vene väljaandes ning Belgia, Bulgaaria, Itaalia, Lõuna-Korea, Leedu, Hollandi, Portugali, USA, Jugoslaavia, Prantsuse ja Jaapani ajakirjanduses.
Ta suri 43-aastaselt 1994. aastal, olles Narva Kunstigaleriis tööl.
Vabaduse puiestee (Tallinn)

Vabaduse puiestee on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas.
Vabaduse puiestee algab Liivalt, kus ta hargneb Männiku teest. Tee läbib Rahumäe, Nõmme, Hiiu ja Kivimäe ning lõpeb Pääskülas, kus ühineb Pärnu maanteega. Vabaduse puiestee pikkus on umbes 6 km.
Vabaduse puiesteed mööda sõidavad Tallinna liinibussid number 18, 18A, 33 ja 14 (ekspress). Vabaduse puiesteele jäävad bussipeatused: Liiva, Näituse, Haava, Valdeku, Nurme, Kaare, Hiiu, Jannseni, Hõimu, Vikerkaare, Raba ja Naaritsa.
Vabaduse puiesteed läbivad ka Harju maakonna bussiliinid 113, 114, 115, 119, 119a, 133, 190, 240 ja 256.
Vabaduse puiestee ristub järgmiste tänavatega: Kurni põik, Leesika tänav, Väikese Illimari tänav, Võidu tänav, Kirde tänav, Näituse tänav, Palli tänav, Prii tänav, Side tänav, Lootuse puiestee, Haava tänav, Õie tänav, Paul Kerese tänav, Valdeku tänav, Hämariku tänav, Seene tänav, Nurme tänav, Lõuna tänav, Mait Metsanurga tänav, Kaare tänav, Tähe tänav, Hiiu tänav, Pargi tänav, Ugala tänav, Sanatooriumi tänav, Sulevi tänav, Laulu tänav, Kõla tänav, Kandle tänav, Olevi tänav, Kruusa tänav, Hõimu tänav, Sõbra tänav, Lemmiku tänav, Rõõmu tänav, Vikerkaare tänav, Adra tänav, Rännaku puiestee, Raba tänav, Naaritsa tänav.

Vabaduse puiestee rekonstrueerimine

4,6-kilomeetrise Vabaduse puiestee teelõigu rekonstrueerimine Valdeku tänava ja Pärnu maantee vahel vältas 2002. aastal neli kuud ja maksis ligi 159 miljonit krooni, sellest ligi 13 miljonit krooni investeeris Tallinna Vesi ja viis miljonit krooni Eesti Energia.
Tee–ehitusel oli ametis kolm peatöövõtjat: Valdeku tänavast Hiiu tänavani ehitas teed aktsiaselts Talter, Hiiu tänavast Vikerkaare tänavani aktsiaselts Aspi ja Vikerkaare tänavast Pärnu maanteeni aktsiaselts Teede REV-2.

Nimi

Vabaduse puiestee hakkas 1940. aasta Nõukogude okupatsiooni tulemusel kandma 21. juuni puiestee nime. 1944. aastal, kui algas taas Nõukogude okupatsioon, siis Vabaduse puiestee nimi säilis. 
Nõukogude ajal oli käibel ütlus: "Vabaduse puiestee viib laagrisse" (Laagrisse).
Püsipunktikombinaator

Püsipunktikombinaator (inglise keeles fixed point combinator) on funktsioon, mis arvutab teiste funktsioonide püsipunkte.
Funktsiooni püsipunkt on argumendi väärtus, mille see funktsioon samaks jätab ehk mille puhul funktsiooni väärtus võrdub argumendi väärtusega: väärtus x on funktsiooni f püsipunkt siis ja ainult siis, kui f(x) = x. Näiteks 0 ja 1 on ruutfunktsiooni püsipunktid.
Lambdaarvutuses ja kombinatoorses loogikas on igal funktsioonil mõni püsipunkt. Seal on võimalik genereerida funktsioon (tähis sageli Y), mis arvutab iga etteantud funktsiooni mõne püsipunkti: Y on niisugune funktsioon, et kõikide funktsioonide f korral f(Y(f)) = Y(f).
Horneburg

Ajalugu

Horneburg kuulus vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esmalt personaalunioonis Rootsi ja 1715. aastast Hannoveri krooniga. 1823. aastal hertsogkond kaotati ja selle territooriumist sai Stade regiooni osa.

Koonduslaager

Teise maailmasõja ajal rajati Horneburgi koonduslaager. See oli Neuengamme koonduslaagri alamlaager. 1944. aasta oktoobrist 1945. aasta veebruarini sunniti umbes 200 ungari juudi naist ja 50 hollandi naist töötama Philips-Valvo-Röhrenwerke jaoks ventiile tootes. Hollandi naisi sunniti ka töötama Horneburgi sadamas. Ungari naised tulid Auschwitz-Birkenau laagrist, hollandi naised toodi Ravensbrücki koonduslaagrist. 1945. aasta veebruari keskpaigas küüditas SS naised Porta Westfalica alamlaagrisse. 300 ungari naist, kes tulid Groß-Roseni alamlaagrist ja Auschwitzist, toodi Horneburgi 24. veebruaril 1945. Need naised viidi Bergen-Belsenisse 8. aprillil 1945, kuhu nad saabusid 11. aprillil.

Memoriaal

22. oktoobril 1997 paigaldati Horneburgis Vordamm/Auedamm tänavaristile laagri asukohta mälestustahvliga kivi.

Transport

Metroosüsteem S-Bahn Hamburg — rongidega liinil S3 — ja piirkondlik raudtee teenindavad Horneburgi raudteejaamas.
Pedaspää kalmistu

Pedaspää kalmistu on kalmistu Räpina kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Põlva maakonnas Räpina vallas Meerapalu külas. 
Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Mustpeapüüton (perekond)

Levila ja kirjeldus

Need pikad (täiskasvanuna 3 m) kägistajamaod on levinud Austraalias. Nad toituvad peamiselt nn tugevamürgilistest madudest nagu tiigermadu (Notechis scutatus) ja austraalia mustmadu (Pseudechis porhyriacus), kusjuures nende madude hammustused ei avalda neile nähtavat toimet.
54 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 54 sõidab Mustakivi asumi ja Estonia teatri vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub kõigil päevadel.
Marsruut: Mustakivi tee, Linnamäe tee, Ussimäe tee, Kristjan Kärberi tänav, Laagna tee, Varraku tänav, Punane tänav, Juhan Smuuli tee, Peterburi tee, Juhan Smuuli tee, Peterburi tee, Tartu maantee, Juhkentali tänav, Ants Lauteri tänav, Teatri väljak.
Mihkel Tiks

Mihkel Tiks (sündinud 11. juunil 1953) on eesti endine korvpallur, ajakirjanik ja kirjanik.
Rahvarinde asutamiskongressil valiti ta Rahvarinde volikokku.
Ta oli Wellesto asutajaliikmete hulgas.
Põlde lõugas

Põlde lõugas on laht (abajas ehk lõugas) Saaremaa Abruka saare idarannikul.
Lõugas jääb umbes Pärdinina (põhja pool) ja Ristinina (lõuna pool) ühendava mõttelise sirgjoone taha.
Mikkeli vald

Mikkeli vald (soome keelel Mikkelin maalaiskunta) oli vald Soomes Ida-Soome läänis, Lõuna-Savos. Mikkeli vald ja Anttola liideti Mikkeli linnaga 2001. aastal. 2000. aastal elas Mikkeli vallas 12 000 inimest ja rahvastiku tihedus oli 12,3 in/km². Valla suurim asula oli Otava.
Eesti Raamatuühing

Eesti Raamatuühing oli aastatel 1974–1996 tegutsenud organisatsioon, mis ühendas kirjandusest ja raamatutest huvitatuid.
Organisatsiooni tegevus oli aktiivseim aastal 1986, mil sinna kuulus 40 860 liiget.
Georgi Podekrat

Georgi Podekrat  (9. aprill 1875 Karula kihelkond, Võrumaa – 1941 Leningrad) oli Eesti õigeusu köster-kooliõpetaja ja vaimulik (preester).
Podekrat õppis Riia Vaimulikus Seminaris (1886–1897), kus omandas köster-kooliõpetaja kutse. 1902. aasta 9. veebruaril pühitses Riia ja Miitavi ülempiiskop Agafangel ta diakoniks ning 13. veebruaril preestriks.
Podekrat oli Paide karskusseltsi Idu liige.
1919. aastal läks ta koos perega Venemaale. 1941. aastal hukkusid nad koos abikaasaga Leningradi blokaadis, nende hauakoht on teadmata.

Isiklikku

Ta oli abielus Nadežda Podekratiga, neiuna Lindenberg, neil oli kaks poega ja tütar. Tema äi Mihkel Lindenberg oli ajakirjanik ja kooliõpetaja, naise onu Jakob Lindenberg oli õigeusu preester, kälimees Konstantin Ramul oli psühholoog, Tartu Ülikooli professor.
Stalingradi rinne

Stalingradi rinne (vene keeles Сталинградский фронт) oli Teises maailmasõjas Idarindel võidelnud Nõukogude Liidu Punaarmee väekoondis.

Ajalugu

Stalingradi rinne formeeriti 12. juulil 1942 STAVKA reservis olnud 62., 63. ja 64. armeest, Kagurinde 21. armeest ning 8. õhuarmeest. Erinevatel aegadel allusid rindele 28., 38., 57., 66., 24. armee, 1., 2. kaardiväearmee, 5. löögiarmee, 1. ja 2. tankiarmee ning 16. õhuarmee. 
17. juulist alates oli rinne lahingkontaktis Stalingradi poole tungivate sakslastega. Alanud Stalingradi lahingus kandsid selle rinde väed põhiraskust. 7. augustil jaotati vahepeal 800 kilomeetri pikkuseks veninud kaitseliin Stalingradi ja uuesti formeeritud Kagurinde vahel ära. 
28. septembril otsustas STAVKA Stalingradi rinde ümber nimetada Doni rindeks ja senise Edelarinde Stalingradi rindeks. Rinde koosseisu jäid 28., 51., 57., 62., ja 64. armee ning 8. õhuarmee. Detsembri jooksul lisandusid veel 5. löögiarmee ja 2. kaardiväearmee. 
Alates 20. novembrist osales Stalingradi rinne operatsioonis Uranus, mille käigus piirati koostöös Doni ja Edelarinde üksustega ümber Stalingradis asuvad Saksa väed. 12.–30. detsembrini lõid Stalingradi rinde väed tagasi Saksa vägede rünnakud ümberpiiratud üksuste vabastamiseks. 
1. jaanuaril 1943 nimetati Stalingradi rinne ümber Lõunarindeks.
I Riigiduuma

I Riigiduuma (vene keeles Государственная дума Российской империи I созыва) oli Vene keisririigi esimene kokkukutsutud riigiduuma. Riigiduuma oli seadusandlik organ. Riigiduuma I koosseis tegutses 10. maist (vkj 27. aprillist) 1906 kuni 21. juulini (vkj 8. juulini) 1906. Seejärel saatis Venemaa keiser I Riigiduuma laiali. Riigiduumas oli 499 kohta.

Eestis

Eestis võttis I Riigiduuma valimistest osa 20 000 inimest ehk 2/3 valimisõiguslikest. Eestist osutusid valituks eduerakondlased Jaan Tõnisson, Oskar Rütli ja August Lubi ning kadette toetavad Karl Hellat ja Pavel Paptšinski.
Jääkreostus

Endistest Nõukogude Liidu sõjaväebaasidest pärinev reostus Eestis

Eestis teeb muret ka endistest Nõukogude Liidu sõjaväebaasidest pärinev reostus: lõhkekehad õppepolügoonidel ja veekogudes, põhjaveereostus lennukipetrooleumi jt naftasaadustega, mitmesuguste rajatiste jäänused. Jääkreostuse kõrvaldamise maksumus Eestis ulatub hinnanguliselt miljarditesse kroonidesse*.
Vana-Laitsna mõis

Vana-Laitsna mõis ehk Veclaicene mõis (saksa keeles Alt-Laitzen) oli rüütlimõis Liivimaa Valga kreisis Apekalnsi kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Alūksne piirkonnas Veclaicene vallas.
Aastal 1732 oli see riigimõis, millele pandi kohustuseks Apekalnsi kiriku majanduskulude katmine.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal viisteist adramaad, sellele allus 665 mees- ja 559 naishinge.