google/wiki40b huggingface dataset:
Ahhaia (Rooma provints)

Ajalugu

Aastatel 150-148 eKr võitlesid roomlased Neljandas Makedoonia sõjas, pärast mida annekteerisid nad Makedoonia, varemalt suurima ja võimsaima riigi mandri-Kreekas. Aastal 146 eKr mässas roomlaste vastu Ahhaia liit. See oli lootusetu sõda, kuna Rooma oli palju parem sõjaline jõud. Antiik-Kreeka õpetlane Polybius süüdistas Ahhaia liidu linnade demagooge erutavas rahvusluses, mõttes, et liit võiks seista Rooma võimu vastu, hellitades rutakat lahendust ja õhutades ennasthävitavat sõda. Liit sai kiiresti lüüa ja selle peamine linn Kórinthos purustati. Roomlased otsustasid annekteerida kogu mandri-Kreeka ja Ahhaiast sai Rooma Makedoonia provintsi osa. Mõned linnad, nagu Ateena ja Sparta, säilitasid oma territooriumil omavalitsusliku staatuse.
Esimeses Mithridatese sõjas (89–85 eKr) võideldi Atikas ja Boiootias, kaks piirkonda, mis muutusid Ahhaia provintsi osaks. Aastal 89 eKr hõivas Pontuse kuningas Mithridates VI Rooma Aasia provintsi (Lääne-Anatolias). Mithridates saatis Archelaose (tema juhtiv väejuht) Kreekasse, kus too tegi Aristionist Ateena türanni. Rooma konsul Lucius Cornelius Sulla randus Epeiroses (Lääne-Kreekas) ja marssis Ateena peale. Ta marssis oma teel Atikasse läbi Boiootia. Sulla piiras Ateenat ja Pireust aastal 87-86 eKr ning rüüstas siis Ateena ja purustas Pireuse. Seejärel võitis ta Archelaost Chaironeia lahingus ja Orchomenose lahingus, mõlemad Boiootias aastal 86 eKr. Rooma võim säilis.
Ahhaia kaubandus ei olnud enam Rooma konkurent. Pärast Antoniuse ja Kleopatra kaotust umbes aastal 31 eKr eraldas keiser Augustus Makedoonia Ahhaiast, nii et see jäi senatiprovintsiks, nagu vabariigi ajal. Aastal 15 pKr tegi keiser Tiberius, vastates senaatorliku prokonsuli tehtud vale juhtimise kaebustele, Ahhaiast ja Makedooniast keisriprovintsid. Need anti senatile tagasi osana keiser Claudiuse reformidest aastal 44 pKr.
Aja jooksul ehitati Kreekat aeglaselt üles, see kulmineerus hellenofiilse keiser Hadrianuse valitsemise ajal (117-138). Koos Kreeka õpetlase Herodes Atticusega võttis Hadrianus ette ulatusliku ümberehitamisprogrammi. Ta kaunistas Ateenat ja paljusid Kreeka linnu.

Majandus

Ahhaias ekspluateeriti vase-, plii- ja hõbedakaevandusi, kuigi tootmine ei olnud nii suur kui teiste Rooma kontrollitud alade kaevandustes, nagu Noricum, Britannia ja Hispaania provintsid. Kreeka karjääridest pärit marmor oli väärtuslik kaup.
Haritud Kreeka orjad olid Roomas väga nõutud arstide ja õpetajate rollis ning haritud mehed olid oluline eksport. Ahhaia tootis ka majapidamise luksuskaupu, nagu mööbel, keraamika, kosmeetika ja linad. Kreeka oliive ja oliiviõli veeti ülejäänud keisririiki.
Külakost

Külakost (ka: kost) on külalise kaasatoodud toit või jook.
Külakosti toomine on väga vana komme. Nt Eestis toodi 19. sajandil külakostiks nt leiba, viina. 20. sajandil on Eestis kombeks saanud külakostiks tuua nt maiustusi, alkohoolseid jooke.
Starboy Nathan

Nathan Abraham Fagan-Gayle (ka Nathan; sündinud 2. novembril 1986 Lõuna-Londonis) on Suurbritannia R&B-laulja.
Tema tuntumad singlid on "Come into My Room" (2005) ja "Diamonds" (2011).
Silekalju

Silekalju ehk oinapea on piklik, jää lihvitud kaljurünk või kaljuküngas.
Silekaljud on oma voolujoonelise kuju saanud liustikujää liikumise tulemusena: liustikupoolne nõlv on neil lauge ja sile, vastasnõlv järsk ja ebatasane.
Silekaljud ja -kaljustikud on levinud skäärrannikul.
Varbola tänav

Varbola tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Kivimäe ja Pääsküla asumis. Varbola tänav algab Pärnu maanteelt, ristub Leegi ja Lauliku tänavaga ning lõpeb Mesila tänaval. Varbola tänav on peaaegu kagu-loodesuunaline ja ligikaudu 370 meetri pikkune.
Tänava esialgne nimi oli Kungla tänav (saksa keeles Kungla Strasse, vene keeles Кунглаская улица). Aastatel 1940–1941 oli tänava nimi ajutiselt Koha tänav. Praeguse nime sai Varbola tänav 25. septembril 1959. Tänav on saanud nime Varbola Jaanilinna järgi. Selle nime sai tänav varasema nime (Kungla tänav) mõjul.
Kleck

Ajalugu

Kleck sai arheoloogiliste andmete põhjal alguse XI sajandi keskel dregoovitšite linnusena, mille juures oli ka väike asula. Esimest korda mainitakse asulat aastal 1127, mil sellest sai Turaŭ vürstiriigi osastisvürstiriigi keskus.
XIV sajandil hakkas Kleck kuuluma Leedu suurvürstiriiki. Aastal 1401 andis Vytautas Klecki oma vennale Žygimantas Kęstutaitisele. Aastal 1433 võitsid Žygimantase väed linna all Švitrigaila vägesid.
Aastal 1503 rüüstasid linna krimmitatarlased. Aastal 1506 kaotasid nad Klecki all lahingu Leedu suurvürstiriigi vägedele, mida juhtis Michał Gliński. Kuningas Aleksander andis linnale õiguse korra aastas laata pidada. Aastail 1522–1556 oli linn Bona Sforza valduses.
Aastal 1550 ehitati linna esimene katoliku kirik. Aastast 1552 on teada, et linnas oli klooster, lisaks katoliku kirikule asus seal veel neli õigeusu kirikut, maju oli seal 137. Aastal 1553 hakkas seal tegutsema ka kalvinistide kogudus. Selle juures tegutses jutlustajana Szymon Budny. Aastal 1559 sai linn õiguse pidada laata kaks korda aastas.
Aastal 1586 sai Kleckist Radziwillide valdus. Kuigi esimest korda on Klecki juute mainitud juba aastal 1522, olid just Radziwillid need, kelle ajal linna juudi kogukond jõudsalt kasvama hakkas. Aastal 1641 asutasid Radziwillid linna raamatukogu. Aastal 1652 sai Kleck Magdeburgi õigused, ühtlasi kinnitas kuningas Jan II Kazimierz Waza ka linna vapi.
Aastal 1655 rüüstasid linna Moskva väed. Linna elanikkond kahanes poole võrra. Aastal 1683 asutas Stanisław Kazimierz Radziwiłł linna dominiiklaste kloostri. Põhjasõja ajal võitsid Rootsi väed aastal 1706 linna all Kleczki lahingus Vene vägesid.
Poola jagamisel läks Kleck aastal 1793 Venemaa koosseisu. Ühtlasi sai linnast alev.
Pärast Esimest maailmasõda kuulus Kleck Poola koosseisu, kus sellest sai aastal 1921 taas linn. 1939. aastast kuulus asula Nõukogude Liitu, kus sellest sai aastal 1940 rajoonikeskus. Teises maailmasõja ajal lasid Saksa okupatsioonivõimud 6. oktoobril 1941 maha umbes 4000 Klecki juuti.
Aastal 1953 hävitasid nõukogude võimud vana katoliku kiriku, sellest jäi püsima vaid läänepoolne müür. Aastal 2008 lasi Moskva patriarhaadile alluva õigeusu koguduse vaimulik nende käsutuses olevale kultuurimälestisena kaitstavale endisele katoliku kirikule püstitada sibulakujulised kuplid.
Genji monogatari

"Genji monogatari" (jaapani keeles 源氏物語 'Lugu Genjist', 'Prints Genji lugu') on jaapani kirjanduse klassikaline teos, Heiani perioodil (täpsemini arvatavasti 11. sajandi alguses) Murasaki Shikibu kirjutatud õukonnaromaan.
"Genji lugu" on nimetatud maailma esimeseks romaaniks, esimeseks kaasaegseks romaaniks, esimeseks psühholoogiliseks romaaniks ja esimeseks klassikaliseks romaaniks. Ühtlasi pakub romaan ainulaadset kirjeldust elust õukonnas Heiani perioodil.
"Genji lool" on tänapäeva romaanidega palju ühisjooni. On peategelane ning suur hulk (umbes nelisada) eri tähtsusega kõrvaltegelast. Kogu sündmustik toimub peategelase elu jooksul ja osalt pärast seda. Teoses puudub selge narratiiv: sündmused lihtsalt juhtuvad nagu elus ikka ja tegelaskujud küll arenevad, aga peamiselt vanemaks saades.
Niihästi lugejatele kui tõlkijatele valmistab raskusi asjaolu, et enamikku tegelastest ei nimetata nimepidi. Selle asemel pöördutakse nende poole nende ametinimetuse (näiteks Vasakpoolne Minister), aunimetuse (näiteks Tema Ekstsellents) või sugulussuhete kaudu (näiteks Troonipärija). See nimetus võib aja jooksul muutuda. Sellist stiili kasutati Heiani perioodi õukonnas, kus peeti vastuvõetamatult familiaarseks ja jämedaks mainida kellegi nime. Tänapäevased tõlkijad on rohkemal või vähemal määral kasutanud mitmesuguseid hüüdnimesid, et tegelasi parem ära tunda oleks.
Raamatu peatükid 1-41 jälgivad Genji Hikaru, keisri poja, elu Heiani perioodi keiserlikus õukonnas ja 42-54 kirjeldavad sündmusi pärast Genji surma, sh tema ametlike ja mitteametlike järeltulijate saatust.
"Lugu Genjist" on üks olulisimaid vanema jaapani kirjanduse teoseid, mis väljendab mono no aware esteetilist printsiipi.
Üldkeel

Üldkeel on mingi kirjakeele see osa, mille valdamiseks ei ole tarvis eriharidust ega ametialast ettevalmistust. Sellisena vastandatakse seda oskuskeelele, mida kasutatakse ühese mõistetava tagamiseks teatud eriala või ametiala raames.
Üldkeelele on iseloomulik sõnade ja teiste lekseemide tähenduse ebamäärasus ja muutlikkus ning mitmetähenduslikkus. Sageli selgub sõna konkreetne tähendus alles kontekstist. Keelekorralduses normeeritakse ja fikseeritakse nende tähendust küll mingil määral (muu hulgas kuulutatakse mõned tähendusnihked ebasoovitavateks), kuid nende tähendust ei piiritleta täpsemalt, kui see on vajalik nende kasutamiseks väljaspool erialast ja ametialast konteksti. Samuti on üldkeelele omane sünonüümide rohkus, mis võimaldab kasutada erinevaid stiile ja edasi anda raskesti kirjeldatavaid tähendusvarjundeid. Võrreldes oskuskeelega on üldkeeles ka lausete moodustamine vabam. Üldkeele kasutamine võimaldab võrreldes oskuskeelega suuremat isikupära.
Üldkeel on oskuskeele üks allikaid. Termini moodustamisel kasutatakse sageli eksplitseerimist: üldkeele sõnale antakse rangelt defineeritud, sageli ka kitsam tähendus. Termin võidakse moodustada ka uudissõnana, moodustades üldkeele sõnadest sõnamoodustuse abil või sõnaühendeid kasutades uusi sõnu samal moel, nagu moodustatakse uusi sõnu üldkeeles endas. Niiviisi moodustatud terminite tähendus on üldkeele valdajale enamasti aimamisi mõistetav.
Oskuskeel omakorda mõjutab üldkeelt, sest üldhariduses, ajakirjanduses ning teabe- ja aimekirjanduses kasutatakse palju oskuskeele elemente. Kokkupuude nähtustega, millest oskuskeeles räägitakse, viib oskuskeele sõnade ülevõtmisele üldkeelde. Seejuures muutub nende tähendus ebamäärasemaks ja nende kasutamisviis lahkneb kasutamisviisist oskuskeelest. Sageli oskuskeele sõnade kasutamist matkitakse, ilma et nende täpset tähendust teataks. Erialainimestel on mõnikord raske oskuskeelt üldkeelest eristada ning nad kasutavad ka väljaspool erialast suhtlust üldkeele sõnu erialases tähenduses, nõudes seda ka teistelt.
Avalikus suhtluses on tarvis rääkida ka teemadel, mille hea valdamine nõuab erialast ettevalmistust, ja neid teemasid arutatakse ka eraelus. Teiselt poolt, ka erialases suhtluses kasutatakse arusaadavuse huvides üldkeele elemente. Üldkeele ja oskuskeele vastastikuse mõju tõttu on nad suurelt osalt omavahel läbi põimunud. Siiski on oskuskeel mõnikord üldkeelest nii erinev, et oskuskeelne tekst on oskuskeele mittetundjale ja teise erialakeele valdajale mõistetamatu ka juhul, kui sisu mõistmine erialast ettevalmistust ei nõuaks. See puudutab eriti õiguskeelt, mille lähedust üldkeelele nõuab õigusselguse põhimõte. Oskuskeele mõistetamatus on osalt tingitud ka hariduslikust lõhest.
Rauna

Ajalugu

Arvatavasti lasi Riia peapiiskop Raunasse juba 1262. aastal ehitada linnuse, kuid allikais on seda esmakordselt mainitud alles 1381. aastal. Sellest sai peapiiskopi üks residentse ja see kuulus peapiiskopkonna tugevamate kindluste hulka. Seal resideeris ka piiskopi kõrge ametnik Rauna stiftifoogt. Linnuse jalamile tekkis alev, mida on esmakordselt mainitud 1471. aastal (villa seu palta). Hiljem arenes see väikelinnaks, milles kehtis Riia õigus. XVI sajandi keskel Koadjuutorivaenuse ajal põles see maha. Linn suutis sellest toibuda, sest 1590. aastal kinnitas Poola kuningas Zygmunt III kõik õigused. XVII sajandi alguse sõdades laastati taas, kuid ehitati 1665. aastal Rootsi valitsuse toel uuesti üles. Lõplikult hävis väikelinn Põhjasõjas. Edaspidi oli see alev.

Vaatamisväärsused

Rauna üks vanimaid vaatamisväärsusi on Tanīsa linnamägi, kus XIII sajandil asus kindlustatud linnus. Riia peapiiskopile kuulunud linnust on mainitud 1381. aastal, ehkki see ilmselt ehitati juba XIII sajandil. Rauna kirikut nimetatakse allikais 1442. aastal, kuid arvatavasti oli see olemas juba XIII sajandil. Praegune hoone pärineb 1906. aastast. Linnuse lähedal on Rauna mõisapark, mõisahäärber ei ole säilinud. Asula vahetus läheduses asub ka Rauna tuff (Raunas Staburags).
Ärakanne (suurus)

Ärakanne (inglise washout rate) on mingilt alalt erosiooni ja leostumise (ärakandega) tõttu vee või tuulega ära kanduv ainehulk mingis ajaühikus.
Jaan Talts juunior

Jaan Talts (sündinud 18. juunil 1975 Tallinnas) on eesti kergejõustiklane ja tõstja.
Aastatel 1995–2001 võitis ta Eesti meistrivõistlustel kergejõustikus 1 kulla, 6 hõbedat ja 4 pronksi.
8. aprillil 2016 valiti ta (Norras) Euroopa Tõstespordiliidu üheks asepresidendiks.

Isiklikku

Tema isa on tõstja Jaan Talts.
Timo Toots

Timo Toots (sündinud 15. septembril 1982 Tartus) on eesti kunstnik.
Toots on loonud Eesti Rahva Muuseumile käelise osalusega multimeediat.
Piret Kalda

Piret Kalda (sündinud 4. veebruaril 1966 Tartus) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 1984. aastal Tartu 5. Keskkooli.
1988. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi Lavakunstikateedri XIII lennu. Samast aastast töötab ta Tallinna Linnateatris.
Ta on mänginud mängufilmides, sealhulgas "Ristumine peateega", "Röövlirahnu Martin", "Kuhu põgenevad hinged", "Detsembrikuumus", "Eestlanna Pariisis" ja "Vehkleja" ning helindanud animafilme. Ta on loonud meeldejäävaid rolle ka paljudes telesarjades, sealhulgas "Wikmani poisid", "Ohtlik lend", "Kättemaksukontor" , "Parim enne", "ENSV" ja "Papad mammad".

Isiklikku

Ta oli abielus Priit Künnapasega ning tal on tütred Laura-Helene, Amanda Hermiine ja Aurora Aleksandra.
Rein Pajur

Rein Pajur (sündinud 6. mail 1939 Tallinnas) on eesti poksija, poksitreener, poksikohtunik ja poksiajaloolane. 
Pajur poksis 1953–1968 Tallinna Tööjõureservides, tema treener oli Martin Linnamägi. Ta võitis 153 kohtumisest 118. 
Pajur oli kärbeskaalu (kuni 51 kg) viiekordne Eesti NSV meister (1958–1961 ja 1965). Ta võistles Eesti NSV koondises 44 korda (1958–1968). Ta sai Tööjõureservide üleliidulistel meistrivõistlustel I koha (1963 ja 1965), II koha (1962 ja 1964) ning III koha (1959). Ta võitis 15 rahvusvahelisest kohtumisest (Soome, Poola ja Rootsi poksijate vastu) 12.
Pajur oli Nõukogude Liidu meistersportlane (1965), üleliidulise kategooria poksikohtunik (1976) ja EABA aupoksikohtunik (1996). Ta osales XXII Moskva olümpiamängudel (1980) kohtunikuna.
Anton Starkopfi ateljeemuuseum

Anton Starkopfi ateljeemuuseum oli aastatel 1972–1997 Tartus tegutsenud muuseum, halduslikult oli see Tartu Kunstimuuseumi allüksus. 
Muuseum asus skulptor Anton Starkopfi maja esimesel korrusel Tähtveres, aadressil Eduard Vilde tänav 2 (praegusel Jakob Hurda tänaval).
Ehkki muuseum suleti juba 1993. aastal, lõpetas see ametlikult tegevuse alles 1997. aastal.
Lutepää liivik

Lutepää liivik (ka: Setumaa Sahara, Pikamäe liiv, Pikk liiv) on Lutepää küla lähedal (umbes kaks kilomeetrit põhja poole) asuv tuiskliivase alaga piirkond (liivik). Enamik liivikust jääb Venemaa territooriumile.
Liiviku liikuva liiva põhjustasid väidetavalt EV kaitseväe Petseri Põhjalaagri ratsaväeõppused. Mõne allika järgi tekkis liivik 16. sajandil pärast suurt metsatulekahju.
Rushi maakond (Indiana)

Ajalugu

Rushi maakond moodustati 1822. aastal Dakota ja Wabasha maakonna osadest. Maakond sai nime ühe Ameerika Ühendriikide asutaja Benjamin Rushi järgi.

Kliima

Madalaim kuu keskmine temperatuur jaanuaris on maakonna halduskeskuses Rushville's −8 °C (17 °F) ja kõrgeim juulis 29 °C (84 °F). Madalaim temperatuur −33 °C (−28 °F) on mõõdetud 1994. aasta jaanuaris ja kõrgeim temperatuur 42 °C (108 °F) 1901. aasta juulis. Keskmine kuu sajuhulk varieerub 65 mm veebruari ja mai 129 mm vahel.
Hüdroajam

Hüdroajam ehk hüdrauliline ajam on ajam, kus töötavaks kehaks on vedelik (pneumoajamis on töötavaks kehaks gaas, tavaliselt õhk).
Hüdroajamit kasutatakse tänapäeva  tehnikas seoses automatiseerimisega üha laiemalt.
Hüdroajam võib töötada nii iseseisva ajamina kui ka automaatjuhtimisega seadme osana. Sama ülesannet täidab hüdroajam mehhatroonilistes süsteemides.
Kipinä (ajakiri)

Kipinä (soome keeles Säde) on Karjalas, Petroskois kord kuus ilmuv lasteajakiri.
Ajakirja antakse välja soome, vepsa ja karjala keeles (nii päriskarjala kui livviko murdes).
Ajakirja väljaandmise ajalugu algab aastast 1932, kuid kuukirjana hakkas ta ilmuma Jaakko Rugojevi initsiatiivil aastast 1986.
2019. aastal tunnistati Kipinä Venemaa parimaks rahvuskeelseks kirjanduslikuks väljaandeks.
Marge Monko

Marge Monko (sündinud 27. oktoobril 1976) on eesti fotokunstnik ja Eesti Kunstiakadeemia professor.
Monko looming on mõjutatud feminismi, psühhoanalüüsi ja visuaalkultuuri teooriatest. Teda huvitab naine, keha, (tarbimis)iha ja armastus kaasaja turumajanduslikus tõejärgses ühiskonnas. Tema teoseid iseloomustab intellektuaalsus ja esteetika, keha ja armastust nähakse pigem teoreetilise mõtteharjutuse kui romantilise tunnetelaviinina. Meediumid, mida Monko kasutab, varieeruvad dokumentalistikast lavastuseni, fotost video ja installatsioonini. 
Monko on lõpetanud bakalaureuse- ja magistriõppe Eesti Kunstiakadeemia fotograafia osakonnas ning täiendanud end Kaunite kunstide kõrgkoolis (HISK) Gentis, Belgias. Ta on osalenud paljudel näitustel, muuhulgas kunstibiennaalil Manifesta 9 Belgias.
Marge Monko esimene suurem isikunäitus "Kuidas kanda punast" oli esmalt üleval Rael Arteli kureerituna Tartu Kunstimuuseumis (25.10.2013 – 02.02.2014) ning seejärel eksponeeriti seda Viini kunstimuuseumis mumok. Sellel näitusel käsitles ta Eesti ajalugu ja siinse tööpoliitika muutumist, sidudes seda kodanikuaktivismi ja feministlike aadetega. Näiteks koosnes teos "Vaba armastus" (2013) 1905. aasta Postimehe arhiiviväljavõtetest, kus toonane ajalehe peatoimetaja Jaan Tõnisson manitses keskkoolitüdrukuid kasinusele. Võrdluseks olid välja toodud fotod kaasaja neidudest-koolilõpetajatest. Millised on ootused, mida ühiskond naistele suunab ja kuidas naised ise neid ootusi vastu võtavad? Kas tänapäeval, kui vaba armastus ei ole enam tabu, saab naine olla ühiskondlikult aktiivne ning milliste teemadega ta seejuures tegelema peaks? 
2012. aastal võitis Monko esimese Eesti kunstnikuna Ida- ja Kesk-Euroopa kunstiauhinna Henkel Art Award. Samal aastal oli ta üks Köler Prize'i nominentidest. Aastatel 2013–2015 osales ta stuudioprogrammis HISK Belgias ning 2015. aastal ISCP residentuuris New Yorgis.
Johan Kruusmann

Johan Kruusmann (ka Johannes Kruusmann; 29. september 1900 Märjamaa vald, praegune Raplamaa – 1. detsember 1924 Tallinn) oli Eesti piirivalvur.
Kruusmann teenis Vabadussõja ajal 1. Diviisi staabis telefonistina. Ta astus 1. septembril 1924. aastal üleajateenijana piirivalvesse Tallinna jaoskonda Tallinna rajooni Tallinna kordonisse. Tema auaste oli reamees.
Kruusmann tapeti ametikohustuste täitmisel kommunistide poolt 1. detsembri riigipöördekatse ajal. Ta oli 1. detsembri hommikul postil Tallinnas Kadriorus Russalka mälestusmärgi juures, kui mässulised tungisid talle kallale ja lasid ta maha.

Matused ja haud

Kruusmann maeti 4. detsembril 1924. aastal. Matusetalitus toimus Tallinnas Kaarli kirikus. Kirstud viidi vankritel mööda Kaarli puiesteed Vabaduse väljakule. Sealt viidi osa kirste (ka Kruusmanni oma) Balti jaama. Algselt pidi ta maetama Märjamaale, kuid seni teadmata põhjusel maeti ta Rahumäe kalmistule koos riigipöördekatses hukkunud politseinikega samale hauaplatsile.
Piklikul, põhja-lõunasuunalisel platsil oli seitse hauda. Kruusmanni oma oli kõige lõunapoolsem. Igal haual oli maapinnaga tasa olev Vabadusristi kujutisega lubjakivist plaat (algne hauaplaat on näiteks säilinud Tartu sõjaväekalmistul kadett Aleksander Tedre haual). Haudade ala ümbritses madalatele graniitpostidele kinnitatud teraskett.
Hauaplaadid säilisid ka teisel ja kolmandal Nõukogude ajal. Kruusmanni hauale tehti 1981. aastal pealematus. Lõunapoolsed postid kõrvaldati ning piirdekett tõsteti ümber järgmistele postidele nii, et Kruusmanni hauast järgmine jäi nüüd kõige lõunapoolsemaks. Pragunenud hauaplaadid asendati 1990. aastatel uute mustast graniidist plaatidega, kuid Kruusmanni haud on seni tähistamata.
Reynoldsi maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1845. aastal.
Kolkata ülikool

Kolkata ülikool (varasema nimega Calcutta ülikool; inglise keeles University of Calcutta) on ülikool Indias Kolkatas; ühtlasi riigi vanim ja suurim ülikool.
Ülikool asutati 1892.
Ülikoolis õpib üle 100 000 üliõpilase (2008).
Kolkata ülikooli vilistlaste seas on Rabindranath Tagore, Chandrasekhara Venkata Raman ja Amartya Sen.
Kärsna kadakas

Kärsna kadakas (ka Reinu kadakas) on Võru maakonnas Võru vallas Pille küla alal kasvav kadakas; ühtlasi Eesti kõrgeim kadakas.
Kadaka kõrgus on 13 m ja ümbermõõt (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) 1,45 m.
Intramolekulaarne reaktsioon

Intramolekulaarne reaktsioon (ehk sisemolekulaarne reaktsioon) on keemiline protsess, mis toimub ühe kindla molekuli siseselt, seejuures saab see võimalikuks tänu selle molekuli spetsiifilisele struktuurile.
Orgaanilises keemias toimuvad esmase aktiivse intermediaadi sisemolekulaarsed reaktsioonid, kui tekib uus stabiilsem intermediaat naaberrühma või sideme osalusel või kaugemal asetseva sobiva rühma osalusel üle tsüklilise (eelistatult 5- või 6-lülilise) intermediaadi.
Kõige tuntumad on sisemolekulaarsed ümbergrupeeringud (hüdriidi või alküülrühma 1,2-nihe, allüülne isomerisatsioon jm) ja tsüklisatsioonireaktsioonid (kas sisemolekulaarse liitumisena või kondensatsioonina) ning tsükli avanemise reaktsioonid. Teada on ka intramolekulaarsed asendusreaktsioonid, kus funktsionaalrühmad molekulis vahetavad koha.
Näiteks laktoonid on tsüklilised estrid ehk hüdroksüülrühma ja karboksüülrühma vahelise sisemolekulaarse kondensatsioonireaktsiooni produktid.
Sisemolekulaarse reaktsiooni produktid võivad moodustuda ka mitme järjestikulise etapi tulemusena.
Intramolekulaarsete orgaaniliste reaktsioonide korral asuvad kaks reaktsioonitsentrit ühes ja samas molekulis. See annab kõrge efektiivse kontsentratsiooni ja protsess saab kulgeda suure kiirusega. Sisemolekulaarsete reaktsioonide osatähtsus (konkurents intermolekulaarsete reaktsioonidega) on suurem lahjades lahustes, kuna nende kiirus ei sõltu kontsentratsioonist.
Ärgake, Baltimaad

"Ärgake, Baltimaad" on kolmes keeles esitatav Baltimaade laul, mille muusika autor oli Boriss Rezņiks ning sõnade autor Valdis Pavlovskis. Leedu keelde tõlkis sõnad Stasys Povilaitis ja eesti keelde Heldur Karmo.
Laul loodi Balti keti jaoks, mis väljendas suurt protesti Nõukogude okupatsiooni vastu ning Baltimaade iseseisvuspüüdlust Molotovi-Ribbentropi pakti 50. aastapäeval. Laulu nimetatakse ka Baltimaade ühishümniks.
Eesti keeles laulis seda Tarmo Pihlap, läti keeles Viktors Zemgals, leedu keeles Žilvinas Bubelis.
Rezņiks palus algul eestikeelset osa laulma Erich Kriegeri. Krieger keeldus ja soovitas enda asemele Pihlapit.
Priidu Pärna

Priidu Pärna (sündinud 25. mail 1971 Märjamaal) on eesti jurist.
1998 sai ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnast magistrikraadi. 2011 kaitses Pärna Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas doktorikraadi ja töötab õppejõuna.
1993–2005 töötas ta Justiitsministeeriumis. Notarina on ta andnud tasuta õigusnõu Vikerraadio saates "Päevatee". Aastatel 2005–2014 oli ta Eesti Juristide Liidu president.
Alates augustist 2009 on Pärna IRLi liige. 2014. aastast on Pärna Tallinna linnavolikogu liige ja Eesti Omanike Keskliidu juhatuse esimees.
Ta sai 2015. aasta Riigikogu valimistel 381 häält ja valituks ei osutunud.

Isiklikku

Pärna on elanud Tallinnas 20 aastat (6 aastat Lasnamäel ja 14 aastat Kesklinnas). On abielus ja peres on kaks poega.
Rebase kivi

Rebase kivi on rändrahn Rapla maakonnas Rapla vallas Kuusiku-Nõmme külas. Rebase kivi on kaitstav loodusmälestis. Kivi ümbermõõt on 17,5 m, kõrgus 3,0 m.
Berndt von Staden

Berndt von Staden (24. juuni 1919 Rostock – 17. oktoober 2014 Ludwigsburg) oli baltisaksa päritolu Saksamaa diplomaat.
Autooksüdatsioon

Autooksüdatsioon on aine iseeneslik, enamasti tavalisel temperatuuril õhuhapniku toimel ahelreaktsioonina kulgev oksüdeerumine.
Autooksüdatsiooni mõjul nt roostetab raud, moodustuvad bensiinis ja õlis vaigud, rääsuvad rasvad.
Autooksüdatsiooni takistatakse antioksüdeerijatega.
Properzia de' Rossi

Properzia de’ Rossi (umbes 1490 Bologna – 24. veebruar 1530 Bologna) oli Itaalia renessansiaja naisskulptor.
Properzia oli notari tütar ja õppis kunsti Bologna graveerija Marcantonio Raimondi ateljees.