google/wiki40b huggingface dataset:
Tekstiilitööstus

Tekstiilitööstus on kergetööstuse haru, mis hõlmab nii taimsete, loomsete kui ka tehiskiudainete lõngaks ja riideks töötlemist ja nendest mitmesuguste esemete valmistamist.
Peale traditsioonilise kudumisviisi rakendatakse tekstiilitööstuses ka süstikuta ja silmuskudumist ning õmblemis-, liimimis- ja nõeltöötlusmenetlust.
Kentaur (tähtkuju)

Kentaur (ladina Centaurus, lühend Cen) on suur lõunataeva tähtkuju, mis on nimetatud kentaur Cheironi järgi, kes oli Achilleuse ja Asklepiose õpetaja.
Kentaur on Ptolemaiose poolt loetletud 48 tähtkuju seas. 4. sajandil eKr oli tähtkuju Vahemere ääres veel tervikuna nähtav, kuid Maa pretsessiooni tõttu on see käesoleval ajal tervikuna nähtav 25° põhjalaiusest lõuna pool. 
Kentauri suurus on 1060 ruutkraadi ja on pindalalt 88 tähtkuju seas 9. kohal. 
Kentauris on mitu heledat ja Maale lähedast tähte. Proxima Centauri asub 4,2 valgusaasta kaugusel ja on Päikesele kõige lähem täht. Alfa Centauri on 4,36 valgusaasta kaugusel asuv kaksiktäht, mille heledus on −0,03 ᵐ ja on seega heleduselt tähistaeva 4. täht. Beta Centauri on heledusega +0,61 ᵐ tähistaeva 11. täht.
Kentauris asub ka heledaim kerasparv Omega Centauri.
Pike'i maakond (Missouri)

Ajalugu

Maakond moodustati 1818. aastal.
Franz Viehböck

Karjäär

Viehböck valiti koos arst Clemens Lothalleriga osalema Nõukogude Liidu ja Austria Vabariigi ühisprojektis Austromir 91. Pärast kaks aastat kestnud treeningut valiti Sojuz TM-13 meeskonnaliikmeks Viehböck. Missioon startis 2. oktoobril 1991. Peale austerlase viibisid Sojuzi pardal NSV Liidu kosmonaudid Aleksandr Volkov ja Toktar Aubakirov.
Miri pardal sooritas ta 15 meditsiini-, füüsika- ja kosmosetehnikakatset. Viehböck naasis Maale 10. oktoobril Sojuz TM-12 pardal koos Sergei Kirkaljovi ja Anatoli Artsebarskiga. Kokku viibis Viehböck kosmoses 7 päeva ja 22 tundi.
Järgmise kahe aasta jooksul pidas ta loenguid missiooni kohta. Seejärel kolis ta Ameerika Ühendriikidesse ja töötas Rockwelli lennukitehases. Pärast Rockwelli liitmist Boeinguga töötas ta mõnda aega Viinis ja hiljem suunati ta tööle Alam-Austriasse.
Hendrik Relve

Hendrik Relve (sündinud 18. juulil 1948 Tallinnas) on eesti looduse- ja kirjamees.

Elukäik

Aastal 1971 lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsainseneri erialal, hiljem 1989 Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduses.
Aastatel 1972–1978 tegutses ta Eesti Metsakorralduskeskuses taksaatori ametikohal, seejärel Eesti koolimetskondade juhendajana, alates 2002. aastast on ta ajakirja Eesti Mets peatoimetaja.
On alates 1975. aastast kuni tänaseni publitseerinud arvukalt artikleid, teinud raadio- ja televisioonisaateid ning kirjutanud populaarteaduslikke raamatuid ja õpikuid. On alates 2001. aastast Vikerraadio populaarse saatesarja "Kuula rändajat" autor.
Ta on mõõtnud ja kirjeldanud sadu Eesti põlispuid ning rännanud kümnetes maades maailma kõigil mandritel.

Isiklikku

Tema ema on Olga Relve.
Brackel

Bra(c)kel oli baltisaksa aadlisuguvõsa. 
Suguvõsa esivanem oli Heinricus de Brakele, keda 1225–1248 on mainitud Saare-Lääne piiskopkonna rüütli ja vasallinna. Tema arvatav poeg oli Sifridus de Brakele, keda 1270–1283 on mainitud Taanit teeniva Tallinna kaptenina (saksa Hauptmann von Reval).
1742 immatrikuleeriti suguvõsa Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse (nr 12).
Suguvõsale kuulusid eri aegadel Eesti alal Mõdriku, Roela mõis.
Verssok

Verssok (vene keeles вершо́к) on vana Vene pikkusühik, mille ametlik pikkus kehtestati 18. sajandil Peeter I ajal.
Algselt oli verssok võrdne nimetissõrme pikima lüli pikkusega.
Pärast mõõtühikute ühtlustamist Peeter I valitsusajal võrdsustati üks arssin 28 inglise tolliga. Seega on üks verssok võrdne ²⁸/₁₆ ehk 1³/₄ inglise tolliga.
1 verssok = ¹/₁₆ arssinat = ¹/₄ setverti = 1³/₄ tolli = 4,445 cm.

Verssoki võrdlus tänapäeva mõõtudega

Verssok on täpselt võrdne püstikuühikuga, mida kasutatakse seadmepüstikutesse paigaldatavate elektroonikaseadmete kõrguse arvestamiseks, sest ka püstikuühiku aluseks on olnud inglise toll.
Samuti langevad verssokiga täpselt kokku levinud diskettide mõõdud. 3,5- ja 5,25-tolliseid diskette võib nimetada vastavalt 2- ja 3-verssokilisteks.
Mojāhedīn-e Khalq

Ajalugu

MEK-ile pani aluse 1960ndatel grupp kõrgharidusega tudengeid, võitlemaks riigi läänemeelse juhi Shah Mohammad Reza Pahlavi’ režiimi vastu. Rühmitus osales 1979. aasta islamirevolutsioonis, mis kukutas Shah’i ning asendas selle Ayatollah Khomeini šiiitliku režiimiga. Ometi läks MEK-i ideoloogia – segu marksismist, feminismist ja islamismist – kiiresti Khomeini režiimiga vastuollu, mistõttu aastal 1981 aeti organisatsioon Iraani-Iraagi piirile ning nad asusid ümber Pariisi, kust alustasid Iraagi toetamist kaheksa-aastase Khomeini-vastase sõja vältel.
1986. aastal viidi Prantsusmaa sunnil oma peakorterid Iraaki, kus tegutseti USA sissetungini aastal 2003.  Sama aasta juunikuus arreteerisid Prantsusmaa võimud Pariisi lähedal 160 MEK-iga seotud inimest, sealhulgas Maryam Rajavi. 
USA välisministeerium lisas MEK-i terroristlike rühmituste nimekirja 1997. aastal  ning Euroopa Liit aastal 2002, sest nende korraldatud rünnakutes hukkusid tihtipeale tsiviilisikud .

Juhtimine

MEK-i peamine juht on Maryam Rajavi, tema abikaasa Massoud Rajavi korraldab rühmituse sõjaliste jõudude tegevust. Maryam Rajavi, sündinud 1953. aastal Iraani kõrgema keskklassi perekonda, liitus organisatsiooniga 1970ndate algul Teheranis. Pärast rühmitusega Pariisi asumist 1981. aastal valiti Maryam Rajavi MEK-i ühiseks juhiks, hiljem sai temast ka relvajõudude ülema asetäitja.

Liikmeskond

Erinevate allikate põhjal varieerub liikmete arv vahemikus 3000 – 10 000. USA ajutrusti, Välissuhete Nõukogu hinnangul oli aastal 2005 MEK-il ~10 000 liiget, kellest kolmandik või koguni pool olid võitlejad. Ajutrust arvab, et nüüdseks on liikmete arv pisut kahanenud.
Valvur

Valvur oli Tartus 1930. ja 1932. aastal ilmunud ajakiri.
Enda määratluse järgi oli Valvur "Eraomandust ja kodukoldeid kaitsev ajakiri", "Juutide marxismi ja fašismi vastane ajakiri", "Kodukoldeid ja rahvuslikku kultuuri kaitsev ajakiri" ning "Juutide, sotsialismi-kommunismi vastane ajakiri".
Ajakirja väljaandja ja toimetaja oli Peeter Rootslane.
Toimetaja väitel oli ajakirja väljaandmise ajendiks kindral Johan Undi tapmine 1930. aastal. "Meie peame olema valvel, sest liikvel on pimeduse jõud! Need sõnad, mis ütles truu Eesti poeg, salavaenlase kuulist tabatuna, oma surma eel — olid nii mõjuvad, et sünnitasid ajakirja "Valvuri". Kõlagu need sõnad niikaua, kui Eesti rahva ja riigi viimne salavaenlane meie maalt on kadunud! Tõusku mälestusmärk kindralmajor Johan Unt'i hauale! Aga veel tähtsam mälestus olgu ajakirja "Valvuri" aastakäigud raamatukogudes. Veel kauges tulevikus hoovaku "Valvuri" seest noorte hingesse vaimustusetuld ja armastust oma isamaa ja sugurahva vastu! Kodukollete, oma vanemate varanduse, kodanliste vabaduste ja kultuuri kaitsemine olgu igale noorele ülimaks eesmärgiks ja pühaduseks!"
1930. aastal ilmus neli numbrit ja 1932. aastal üks number, kõik kokku 80 lehekülge. 1930. aasta viimases numbris ennustati juutide leiutatud epideemia puhkemist Euroopas 1931. aastal.
Ajakirja väljaandmine lõppes majanduslikel põhjustel.
Elfriede Jelinek

Elfriede Jelinek (sündinud 20. oktoobril 1946 Mürzzuschlagis) on Austria romaani- ja näitekirjanik.
Ta on 2004. aasta Nobeli kirjandusauhinna laureaat.
Jelineki isa oli juudi-tšehhi päritolu, kuid tal õnnestus pääseda holokaustist. Paljud pereliikmed hukkusid koonduslaagrites.
Elfriede Jelinek hakkas noorelt luuletusi kirjutama, esimene luulekogu ilmus 1967 (Lisas Schatten). Enne Nobeli auhinna saamist oli tema looming väljaspool saksa keeleruumi vähetuntud. Tema näidendeid kõrvutati tuntud näitekirjaniku Thomas Bernhardi loominguga. Tema looming on väga mitmekülgne ja vastuoluline. Seda on nii tugevalt kritiseeritud kui ka ülistatud. Tema teostes on läbivaks teemaks naise seksuaalsus, selle ärakasutamine ning sugupoolte konflikt.
Ta on olnud poliitiliselt tegev, olles 1974 kuni 1991 Austria Kommunistliku Partei liige, ja sai tuntuks feministina.
Pierre de Coubertini medal

Pierre de Coubertini medal on Rahvusvahelise Olümpiakomitee välja antav medal sportlasele, kes on olümpiamängudel üles näitanud erilist ausust ja spordimehelikkust. Harva on medalit antud ka sporditegelasele, kellel on olümpiamängudega seoses tähelepanuväärseid teeneid.
Auhinda antakse välja aastast 1964.
Tantsumuusika

Tantsumuusika on muusika tantsu saateks.
Tantsumuusika iseloom kujundab tantsulist liikumist. Tähtsal kohal on pulss, tempo ja mõnikord ka kindlad rütmifiguurid.
Tantsumuusika järgi ei pea alati tantsima. Paljud heliloojad on kirjutanud tantsulisi palasid kontsertteostena esitamiseks.
Punktmass

Punktmass ehk masspunkt ehk materiaalne punkt on füüsikalise keha  mudel, mille puhul keha mass loetakse koondatuks ühte ruumipunkti. Tegu on idealiseeritud objektiga.
Keha võib vaadelda punktmassina, kui selle mõõtmed on antud ülesande kontekstis tühiselt väikesed  (näiteks kui keha mõõtmed on hulga väiksemad võrreldes kaugusega teistest kehadest ning keha lõpliku suuruse arvestamine ei tooks tulemustes kaasa märgatavaid muutusi). Sellise olukorra tüüpnäide on planeetide liikumine ümber Päikese.
Kui keha kõik osad liiguvad ühtemoodi (igal hetkel on kõigil keha osadel ühesugune kiirusvektor), siis sellist liikumist nimetatakse kulgliikumiseks. Kulgliikumise puhul võib keha liikumist vaadelda materiaalse punkti liikumisena, sest liikumise iseloom ei olene sellest, keha millise osa liikumist vaadeldakse.
Punktmassi kasutatakse arvutuste lihtsustamise eesmärgil, kui tulemustes olulist erinevust ei ole, ning mõnikord ka füüsikaülesannete lahendamisel, kui tulemusel ei ole praktilist tähtsust.
Setra

Setra on Daimler AGle kuuluv bussitootja. Eestis kasutab Setra busse Sareta.
Jonathan Balcombe

Jonathan Balcombe (sündinud 28. veebruaril 1959 Londonis Inglismaal) on Ameerika Ühendriikide etoloog ja teaduskirjanik.
Ta sündis Ida-Londonis Hornchurchis (praeguse haldusjaotuse järgi asub Hornchurch Londoni Haveringi linnaosas), kasvas üles Uus-Meremaal ja Kanadas. 1983. aastal lõpetas ta Torontos Yorki Ülikooli bakalaureusekraadiga bioloogias. Magistrikraadi bioloogias sai ta Ottawas asuvast Carletoni Ülikoolist.
 
Balcombe elab 1987. aastast Ameerika Ühendriikides. Kaitses 1991. aastal Knoxville'is Tennessees asuvas Tennessee Ülikoolis doktorikraadi etoloogias. Doktoritöö teemaks oli troopilistel ja subtroopiliste aladel levinud käsitiivaliste seltsi mopsininalaste sugukonda kuuluva Brasiilia kurdmoka (Tadarida brasiliensis) ema ja poja vahelise vokaalse kommunikatsiooni uurimine.
Balcombe on töötanud mitmes loomakaitseorganisatsioonis, sealhulgas The Humane Society of the United Statesis ja People for the Ethical Treatment of Animalsis, tegutsenud õppejõuna ja lektorina. On käinud loenguid andmas kuuel mandril. Ta on ajakirja Animal Sentience kaastoimetaja.
Temppeliaukio kirik

Temppeliaukio kirik (soome Temppeliaukion kirkko) on Taivallahti koguduse kirik Helsingis Etu-Töölö linnaosas.
Kirik valmis 1969. aastal, arhitektideks olid Timo ja Tuomo Suomalainen.
Kirik on raiutud looduslikku kaljusse. Ringikujulist kirikusaali katab vasest ja klaasist kuppel, mille kaudu pääseb looduslik valgus kiriku sisemusse.
Suurepärase akustika tõttu kasutatakse kirikut sageli kontserdisaalina. 
Temppeliaukio kirik on üks populaarsemaid turismiobjekte Helsingis oma huvitava arhitektuuriga.
Kirikut on kujutatud 1983. aasta Soome postmargil.
Mikulin AM-34

Arendus ja tootmine

Aleksander Mikulin alustas M-34 mootori väljatöötamist 1928. aastal. Sel ajal toodeti Nõukogude Liidus peamiselt välismaiste lennukimootorite litsentseeritud koopiaid, kodumaised arendused seeriatootmiseni ei jõudnud. Mikulin seadis eesmärgiks asendada seeriatootmises olnud M-17 (BMW VI mootori litsentseeritud versioon) võimsama kodumaise tootega. Kuna Mikulin teadis, et mootorivalmistamise uusi tehnoloogilisi seadmeid ta kohe ei saa (Nõukogude masinatööstuse nõrkus), siis otsustas ta uue mootori valmimise kiirendamiseks kasutada võimalust mööda samas mõõdus detaile kui M-17 mootoril. Mootor sai ka mõõtmetelt umbes sama suur ning ka kinnituskohad jäid samadeks, kuid muidu oli tegemist täiesti uue konstruktsiooniga.
Algus läks vaevaliselt. Mootori joonised valmisid alles 1931. aasta aprilliks ning sama aasta suvel valmis tehases nr. 26 (kus toimus ka mootori M-17 tootmine) esimene katseeksemplar, mis jõudis Lennukimootoriehituse Keskinstituuti (vene keeles: Центральный Институт Авиационного Моторостроения – Tsentralnõi Institut Aviatsionnovo Motostrojenija, lühend ЦИАМ – TsIAM) alles 21. septembril 1931. Mootor oli varustatud importkarburaatori ning -magneetoga, kuid sellest hoolimata ei läbinud see stendikatseid. Aasta hiljem toodi katsetustele järgmine versioon mootorist, mis oli saanud juba Nõukogude Liidus toodetud K-34 karburaatori, kuid seegi ei läbinud katsetusi. Parandatud versioon esitati 1933. aasta jaanuaris uuesti katsetustele, kuid taas ei läbinud neid. Sama aasta oktoobris toimusid TB-3 lennukil mootori M-34 esimesed lennukatsed.
Hoolimata uue mootori töökindluse probleemidest, otsustati 1932. aastal alustada selle seeriatootmist Moskva tehases nr. 24. Kuna selles tehases varem M-17 mootorit ei olnud toodetud, siis tuli ikkagi kõik tehnoloogilised seadmed täiesti nullist uuesti teha. 1932. aasta jooksul valmis vaid 64 mootorit, kuid järgmisel aastal juba 790 mootorit. 1934. aastal oli M-34 väljas ka Kopenhaageni 2. rahvusvahelisel lennundusnäitusel, kui esimene Nõukogude Liidus konstrueeritud ja seeriatootmises olev võimas lennukimootor. Kuid paljud lääne eksperdid pidasid seda Itaalias projekteeritud ning Nõukogude Liidule müüdud tooteks. Seda nii mitmete konstruktsiooniliste lahenduste tõttu, mis olid omased Itaalia lennukimootoritele, kui ka uskumatuse tõttu, et Nõukogude Liidus iseseisvalt midagi sellist oleks võidud välja töötada. 
1936. aastal, pärast propellerivõlli reduktoriga M-34R mootoriga varustatud Tupolev ANT-25 edukaid rekordlende, sai M-34 mootor uue tüübitähise AM-34. Nii tunnustati konstruktorit Aleksander Mikulinit, senise umbisikulise M (mootor) eesliite asemel hakati tema konstrueeritud mootorite puhul kasutama konstruktori nime esitähti. Teiste Nõukogude lennukimootorite puhul võeti selline tähistus kasutusele alles 1942. aastast.
Patrick Stevens

Patrick Stevens (sündinud 31. jaanuaril 1968 Maasmechelenis) on Belgia endine sprinter.
Ta võitis 1994. aasta Euroopa meistrivõistlustel pronksmedali 200 meetri jooksus.
Stevens on osalenud neljadel olümpiamängudel ning samuti neljadel maailmameistrivõistlustel.
Aksel Linkhorst

Aksel Linkhorst (1. veebruar 1912 Albu vald, Järvamaa – 4. detsember 1980 New York) oli Eesti diplomaat.
Ta õppis aastail 1931–1936 (lõpetas) Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas, oli Korporatsioon Fraternitas Estica vilistlane.
Aastail 1937–1938 oli Aksel Linkhorst Pariisi ja 1938–1940 Stockholmi saatkonna atašee. Alates 1967. aastast oli ta Eesti konsul New Yorgis.
23. detsembril 1939 abiellus ta Tallinnas Maimu Maistega.
Browni maakond (Lõuna-Dakota)

Browni maakond (Brown County) on maakond USA-s Lõuna-Dakota osariigis. Geograafilised koordinaadid on 45°60' N, 98°35' W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Aberdeen.
Maakonna pindala on 4483 km², millest 47 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 36 531. Aastal 2000 oli elanike arv 35 460.

Ajalugu

Browni maakond moodustati 6. juulil 1881. aastal. Maakond sai nime Dakota territooriumi seadusandja Alfred Browni järgi.
Põhjuslikkus

David Hume

David Hume'i järgi on põhjuslikkus sarnaste sündmuste sarnase ajalise järgnevuse ja ruumilise naabruse muster. Korrapära või alalise ühenduse kogemus tingib meie ootusi. Me projitseerime oma tingitud vältimatustunded välistele esemetele kui paratamatuse esemetes enestes.

Pidevad põhjuslikud rajad

Põhjuseid seovad tagajärgedega pidevad põhjuslikud rajad. Põhjus ja tagajärg ei pruugi paikneda ruumiliselt ega ajaliselt kõrvuti, kuid on ühendatud aegruumiliselt pidevate, lünkadeta radadega. Raja iga kahe punkti vahel on punkt, mis on ühe suhtes põhjus ja teise suhtes tagajärg.

Kas põhjused ja tagajärjed on sündmused?

Enamik filosoofe vaatleb põhjuste ja tagajärgedena sündmusi (muutusi, mittemuutusi, esinemisi) ning parafraseerib ütlused, kus põhjuste või tagajärgedena esitatakse midagi muud, ütlustele sündmuste kui põhjuste ja tagajärgede kohta.  See võimaldab vältida komplikatsioone põhjuslike radade kirjeldamisel.
Mõned filosoofid leiavad, et põhjuseks või tagajärjeks on mõnikord fakt, omadus või sündmuse aspekt, ilma et seda saaks taandada sündmustevahelisele põhjuslikkusele (Sanford 1985).
Mõned filosoofid leiavad, et teo puhul ei saa tegijat kui põhjust taandada sündmustele.

Kas põhjuselt kandub tagajärjele midagi üle

Osa filosoofe väidab, et põhjuselt kandub tagajärjele midagi üle.
Ühes variandis kandub üle mõni jäävusseadusele alluv füüsikaline suurus.
Hans Reichenbachi ja Wesley Salmoni järgi kandub üle mingi struktuuriline tunnus.

Kas kausaalne järeldamine on aprioorne?

Enamik filosoofe leiab koos David Humeiga, et kausaalses järeldamises ei ole midagi tõeliselt aprioorset.

Täielik põhjus ja spetsiifiline põhjus

Eristatakse täielikku põhjust ja spetsiifilist põhjust. Täielik põhjus on kõigi nende asjaolude koguhulk, mille olemasolu puhul paratamatult saabub tagajärg. Spetsiifiline põhjus on rea niisuguste asjaolude koguhulk, mille ilmumine toob kaasa tagajärje ilmumise, ent seejuures on ka palju teisi asjaolusid, mis konkreetses situatsioonis olid olemas juba enne tagajärje saabumist ja mis on põhjuse toime tingimuseks.
Üldlaiend

Üldlaienditeks nimetatakse selliseid sõnu või fraase, mis kuuluvad kas ühe lauseliikme või kogu lause juurde ning annavad lausele mingi lisatähenduse. Üldlaiend on mittelauseliikmeline lauseelement.
Jorge Rodríguez

Isiklikku

Tema isa Jorge Antonio Rodríguez (1942–1976) oli Sotsialistliku liiga juht, politsei piinas ta surnuks; õde Delcy Rodríguez on aastast 2018 Venezuela asepresident.
Eva Lille

Eva Anneli Lille (aastani 1968 Hyvärinen; sündinud 13. mail 1941 Helsingis) on soome estofiil, Soome-Eesti kultuurisidemete arendaja, eesti kirjanduse soome keelde tõlkija.
1967 lõpetas Eva Lille Helsingi Ülikooli kirjanduse ja etnograafia alal. Aastast 1982 on ta vabakutseline tõlkija.
Eva Lille oli 1982. aastal üks Tuglase Seltsi asutajaid ning tegutses hiljem seltsi sekretäri ja tegevjuhina. Eva Lille aitas oma praktilise tegevuse ja isiklike kontaktidega kaasa soodsa kultuuriõhkkonna kujundamisele Eestis.
Ta oli Soome Instituudi kultuurisekretär Tallinnas. Aastast 1997 oli ta Tallinnas asuva Soome Suursaatkonna pressinõunik.
Praegu elab Eva Lille Soomes.
Taasiseseisvunud Eesti esimene viisa anti välja Soomes ja selle saaja oli Eva Lille .

Tõlketegevus

Eva Lille on eesti keelest soome keelde tõlkinud Enn Vetemaa, Lennart Meri, Jaan Krossi, Eduard Vilde teoseid.
Berend Johann von Mohrenschildt

Berend Johann von Mohrenschildt (suri 1726) oli Rootsi sõjaväelane (kapten) ja Eestimaa mõisnik.
Berend Johann von Mohrenschildt sündis Karkuse mõisniku Hans Heinrich von Mohrenschildti ja Margaretha Elisabeth von Mohrenschildti (sünd. von Stackelberg) pojana.
Talle kuulusid Risti, Hatu, Tammiku ja Leebiku mõis.
Berend Johann von Mohrenschildt oli üks 1710. aasta Eestimaa kapitulatsiooniaktile allakirjutanutest.
Post hardcore

Ajalugu

Post-hardcore'i algusaja paikapanemisel on esinenud käsitluslikke vastuolusid. Üks seisukoht on, et muusikastiil sai alguse 1970ndate lõpul ja 1980ndate alguses. Võib arvata, et siis umbes sel ajajärgul võeti kasutusele termin post-hardcore, mis kirjeldas kõiki hardcore-pungi edasiarendusi. Tänapäevaks on aga välja kujunenud eraldiseisev post-hardcore''i muusikastiil.
Teine arvamus on see, et post-hardcore kujunes välja kõrvuti emoga Dischord Recordsi suure kaasabiga 1980ndate lõpul ja 1990ndate alguses. Kuna emo ja post-hardcore alged asuvad samas kohas, vaid arengusuunad on erinevad (ehkki mitte oluliselt), siis tihtipeale ei tehta žanritel vahet. See ei tule alati vaid ebaprofessionaalsusest žanri määramisel, vaid asjaolust, et ajas tagasi minnes saabki post-hardcore ja emo eraldada vaid mingi maani. Selleks punktiks, kus žanrite erinevusest on liiga raske aru saada, et neil vahet teha. võib pidada 1990ndate algusaastaid. Ei tasu aga arvata, nagu oleks žanrid siis sündinud, sest mõlemad terminid eksisteerisid juba siis. Näiteks 1990. aastate alguses palju populaarsust kogunud bänd Fugazi, mis avaldas väga laia mõju mõlemale žanrile, on siiamaani diskusiooni allikaks, kuigi teda peetakse siiski rohkem post-hardcore'i žanrisse kuuluvaks, on siiski väga toekaid argumente, mis räägivad emocore'i kasuks.
Kuigi post-hardcore'i austajad väidavad sageli, et see muusikastiil on tihedalt seotud DIY põhimõtetega, siis pärast sajandivahetust on selle muusikastiili populaarsus hüppeliselt kasvanud ning enamik tänapäeval laiemalt tuntud post-hardcore'i ansambleid on liitunud kommertsplaadifirmadega ja terminit fashioncore kasutatakse žanriliselt kõige rohkem just post-hardcore'i bändide kohta. Neid bände peetakse silmapaistvaks pigem oma soengute kui muusika poolest.
Benedictus VII

Paavstiks saamine

Roomas juunis 974 puhkenud ülestõusu käigus tagandati ametist Benedictus VI ja paavstiks valiti diakon Franco, kes võttis endale nimeks Bonifatius VII.
Bonifatius VII soovis leida Saksa-Rooma keisri esindajalt enda legitiimsuse kinnitamiseks tunnustust, kuid Rooma saabunud krahv Sicco ei soostunud teda tunnustama, vaid saades teada Benedictus VI tapmisest, nõudis uue paavsti valimist. Benedictus VII sai paavstiks oktoobris 974.

Skisma

Vastupaavst Bonifatius VII põgenes vahetult enne Benedictus VII saamist paavstiks Lõuna-Itaaliasse. Benedictus VII pidas paavstiks saades sinodi, kus Bonifatius VII ekskommunitseeriti.
980 suvel puhkes Roomas Bonifatius VII ärgitusel ülestõus, mistõttu Benedictus VII pidi linnast põgenema. Saksa-Rooma keisri Otto II toetusel pöördus Benedictus VII märtsis 981 Rooma tagasi.

Suhted Itaalia piiskoppidega

Benedictus VII rajas 983 Salerno peapiiskopkonna ja Trani piiskopkonna.

Suhted Saksa piiskoppidega

Benedictus VII andis 975 Mainzi peapiiskopile õiguse kroonida Saksa kuningaid. Ta kinnitas peapiiskop Willigise apostellikuks vikaariks Saksamaal ja andis talle palliumi.
Ta andis 975 Trieri katedraali preestritele õiguse kanda dalmaatikat.
Ta määras Trieri piiskopi Dietrichile Rooma Santi Quattro Coronati kirikus kambri.
Ta likvideeris 9.–10. septembril 981 peetud Lateraani sinodil Merseburgi piiskopkonna ja määras Merseburgi piiskopi Giselheri Magdeburgi peapiiskopiks.

Suhted Tšehhi piiskoppidega

Benedictus VII määras 976 Praha piiskopiks Thietmari (Dětmar).

Kloostrireform

Benedictus VII kinnitas Cluny kloostri privileegid ja andis Lérinsi saared Cluny kloostri jurisdiktsiooni alla.
Ta kinnitas Vézelay, Sant Pere de Rodesi, Perugia, Monte Cassino, Besalú (Bisuldunens) ja Kölni kloostrite privileegid.
Ta taastas 977 Roomas Santi Bonifacio e Alessio kloostri, kus peatus Damaskusest põgenenud patriarh Sergios.
Ta pühitses 4. detsembril 980 Subiaco kloostris Santa Scholastica kiriku.
Ta võttis Gembloursi kloostri paavstliku protektsiooni alla ja vabastas selle maksudest.
Ta saatis bulla Trieris asuvatele bendediktiini kloostritele.

Simoonia taunimine

Benedictuis VII mõistis märtsis 981 Rooma Peetri kirikus peetud sinodil hukka simoonia.

Surm

Benedictus VII suri 10. juulil 983 Roomas ja maeti Santa Croce in Gerusalemme kirikusse. Catholic Encyclopedia järgi võis ta surra oktoobris 983.
Aheljoon

Aheljoon on selline kõverjoon, mille võtab kahest otsast kinnitatud rippuv kett või nöör. Aheljoone kuju saab matemaatiliselt kirjeldada koosinuse hüperboolse funktsiooniga. Kui eemale visatava eseme poolt õhku joonistatud kaar on kõrvaliste mõjude puudumisel paraboolikujuline, siis rippuv kett on sellega üsna sarnane, aga siiski pisut erineva kumerusega aheljoon. Aheljoone pöörlemisel ümberjuhtsirge moodustub pöördkehakatenoid.
Rüüt (ansambel)

Rüüt on Eesti ansambel.
Ansambel asutati 2012.