google/wiki40b huggingface dataset:
Karl Friedrich (Schleswig-Holstein-Gottorf)

Hertsog Karl Friedrich (saksa keeles Karl Friedrich, Herzog zu Holstein-Gottorp); 30. aprill 1700 Stockholm Rootsi – 18. juuni 1739, Rolfshagen Alam-Saksimaa Saksamaa) oli Saksa päritolu Schleswig-Holsteini hertsogiriigi hertsog, Rootsi kuninga Karl XII õepoeg, Venemaa keisri Peeter I ja keisrinna Katariina I tütre (Anna Petrovna) abikaasa ning Venemaa keisri Peeter III isa.

Elulugu

Karl Friedrichi sündis Schleswig-Holsteini hertsogi Friedrich IV ja Rootsi kuninga Karl XI tütre printsess Hedwig Sophia pojana. Kuid tema isa langes 1702. aastal Põhjasõjas ja ta kasvas üles onu – Rootsi kuninga Karl XII juures, kuna Põhjasõja käigus Taani väed vallutasid Schleswig-Holsteini ning ta oli sunnitud koos perega lahkuma Rootsi.
Kuna kuningas Karl XII ei olnud järglasi, siis peeti teda Karl XII järglaseks, kuid pärast Karl XII surma ei olnud tal otsusekindlust kuulutada end kuningaks ning Rootsi kuninga järglaseks kuulutati Rootsis absolutismivastaste jõudude toel Karl XII noorem õe Ulrika Eleonora ja 1720. aastal Ulrika Eleonora abikaasa Fredrik I.
Karl XII surma järel 1718. aastal sai Rootsi valitsejaks tema õde Ulrika Eleonora, kelle abikaasa Rootsi kuningas Fredrik I sõlmis 1720. aastal rahu Taaniga ning Karl Friedrichil kadus võimalus tagasi saada oma valdusi. Ta suundus Venemaa keisri Peeter I kutsel kaaskonnaga Venemaale Peterburi, kus abiellus Peeter I tütre Anna Petrovnaga. 
Pärast Peeter I surma kuulus Ülemsalanõukogusse.
Karl Friedrich naasis Holsteini 1727. aastal, kus Kieli linnas sündis ta poeg Karl Peter Ulrich, hilisem Venemaa keiser Peeter III, Venemaa Holstein-Gottorp-Romanovite dünastia esimene liige.
A Lamusi

A Lamusi ehk Alamusi (阿拉木斯, Ālāmùsī; 2. juuni 1989 Sise-Mongoolias) on mongoli päritolu Hiina judoka.
Ta sai 2010. aasta Aasia suvemängudelt kehakaalus kuni 60 kg pronksi ja 2012. aasta Aasia meistrivõistlustelt samas kaalukategoorias pronksi.
2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis kaotas ta kehakaalus kuni 60 kg teises ringis Venezuela judokale Javier Guédezile.
Johannes Virolainen

Johannes Virolainen (31. jaanuar 1914 Viiburi vald – 11. detsember 2000 Lohja linn) oli Soome poliitik. Ta on siiani nii pikima staažiga Eduskunna liige (42 aastat) kui ka Soome pikima staažiga minister (6169 päeva).

Haridus

Hariduselt oli Virolainen agronoom, põllumajandusteaduste doktor (1951).

Isiklikku

Tema esimene abikaasa oli Kaarina Virolainen ja teine Kyllikki Virolainen.
Virolainen oli karsklane, kuid teatas, et ainuke põhjus napsu võtmiseks oleks Karjala tagasisaamine. Väidetavalt olevat ta seda öelnud ka Anastass Mikojanile ja Nikita Hruštšovile. Poliitilise karjääri kõrval tegutses ta kogu elu ka aktiivse põllumehena oma Vironperä talus.
Johannes Virolainen oli äärmiselt värvikas ja populaarne poliitik. See inspireeris muuhulgas ka paljusid imitaatoreid. Ta osales ühiskonnaelus aktiivselt ka pärast pensionile jäämist (sageli koos abikaasa Kyllikkiga), kirjutas memuaare ning võttis oma talus vastu kõiki soovijaid.
1994. aastal andis ta välja plaadi, millel laulab soome rahvalaule.
Tema perekonnanimi Virolainen tähendab tõlgituna Eestlane.
Umeå Ülikool

Ajalugu

1965. aastal asutatud Umeå Ülikool on Põhja-Rootsi vanim ja suurim ülikool.

Organisatsioon

Ülikoolis õpib umbes 34 000 üliõpilast.
Alalõualuu

Alalõualuu ehk alalõug (ladina mandibula) on paljudel selgroogsetel peas paiknev näokolju luu.Alalõualuu liigestub oimuluu alalõuaauguga alalõualiigese abil. Luule kinnituvad alahambad. 
Alalõualuu areng, anatoomia, asend, kuju, sellele kinnituvad lihased ning morfoloogia ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 
Alalõualuu on abiks enamiku loomade normaalsel toitumisel.

Madudel

Erinevatel madude sugukondadel on looduses ka erinevad toitumismehhanismid, nii näiteks liiguvad üsna väikeste ja kergete (olenevalt liigist - 1 gr) ahassuumadulaste alalõua hammastega osad toidu (peamiselt sipelgad ja nende vastsed) neelamisel suhu ja suust välja justkui tõmmates saaklooma oma söögitorusse. 
Paljudel madudel kinnitub alalõualuu näokolju eesosa külge venivate sidemetega, mistõttu on nad suutelised alla neelama endast tunduvalt jämedamat saaki. 
Madude ohutuks käsitlemiseks on oluline teada alalõualuu asukohta. Et madudele mitte olulist valu põhjustada, tuleks nende kättevõtmisel asetada sõrmed sobivalt nii altpoolt alalõualuu auku kui ka pealt ilmselt peakolju vastu, et madu ei pääseks enesekaitseks hammustama. Ettevaatust aga osade mürkmadudega, nende ülalõualuul paiknevad hambad võivad osutuda piisavalt pikaks ja liikuvaks (väljudes hammustamise ajal suu külgedelt).

Inimesel

Inimesel on alalõualuu hobuserauakujuline. Luu koosneb alalõuakehast, mille ülemisel serval paiknevad hambasombud, ja kahest alalõuaharust.
Eestlased Uus-Meremaal

Eestlased Uus-Meremaal on Uus-Meremaal elanud või elavad eestlased.  
Enne 1949. aastat pole Uus-Meremaal eestlaste kogukonda olnud. Juunis 1949 saabus riiki Uus-Meremaa valitsuse abiga 108 eestlasest põgenikku Saksamaalt. Saabunud eestlastel oli kohustus 2 aastat seal töötada. 
Peamised eestlaste keskused on olnud Auckland, Wellington, Christchurch, Dunedin Nelson ja Queenstown.
Seisuga 2016 elas riigis umbes 200 inimest, kes on sündinud Eestis. Eesti juurtega inimesi elab riigis üle 3000.
Oleg Mutt

Oleg Lembit Mutt (6. mai 1920 Tartu – 17. oktoober 1986 Tartu) oli eesti keeleteadlane ja tõlkija.
Mutt lõpetas 1948 Tartu Ülikooli ja oli alates samast aastast seal inglise filoloogia õppejõud.
Ta oli eesti sõjaväelase ja diplomaadi Victor Muti poeg ja eesti kirjaniku Mihkel Muti isa. Tema vend oli Rootsi biokeemik Viktor Mutt.
Marion Cotillard

Marion Cotillard (sündinud 30. septembril 1975 Pariisis) on prantsuse näitlejanna.
Ohete sild

Ohete sild (itaalia keeles Ponte dei Sospiri) on sild Põhja-Itaalias Veneetsias. Kaetud sild on ehitatud valgest paekivist ja sel on kivist trellidega aknad. Sild ületab Rio di Palazzo kanalit ning ühendas Veneetsia uut vanglat (Prigioni Nuove) Doodžide palees asunud ülekuulamisruumidega.

Ehitamisest

Silla projekteeris Antonio Contino, kelle onu Antonio da Ponte oli projekteerinud samuti Veneetsias asuva Rialto silla. Silla ehitamist alustati aastal 1600.

Nimest

Ohete sillalt avanev vaade Veneetsiale oli viimane vaade, mida süüdimõistetud enne oma vangistamist nägid. Sillale andis nime 19. sajandil lord Byron ning see tuleneb arvamusest, et vangid ohkasid, kui nad nägid kaunist Veneetsiat viimast korda läbi akna teel allpool asuvatesse kongidesse.
Tegelikult olid silla ehitamise ajaks inkvisitsiooni ja suurte hukkamiste ajad möödas ning palee katuse all olevad kongid olid enamasti täis väiksemaid kurjategijaid. Lisaks ei olnud aknaid katnud kivist võrede tõttu sealt ka võimalik kuigi paljut näha.

Legend

Kohalik legend räägib, et armastajatele tagatakse igavene armastus ja õndsus, kui nad suudlevad päikeseloojangul gondlil Ohete silla all, samal ajal kui helisevad San Marco basiilika kellatorni (Campanile di San Marco) kellad. Sellel legendil põhineb ka 1979. aastal valminud film "A Little Romance", kus mängisid peaosi Laurence Olivier ja Diane Lane.

Sarnased sillad

Hiljem on nime "Ohete sild" kasutatud seoses teiste sarnaste kaetud sildadega üle maailma: sillad Peruu pealinnas Limas, Cambridge'i ja Oxfordi linnades Inglismaal, Stockholmis, Maini-äärses Frankfurdisis Saksamaal ning mitmel pool Ameerika Ühendriikides.
Tamme kooli tiik

Tamme kooli tiik on tiik Tartus, Tamme Kooli õuel.
Tiik asub Suur Kaare tänava ja Tamme puiestee nurgal. See on Tammelinna ainus veekogu.
Maarjamäe mälestusväli

Maarjamäe mälestusväli on mälestuskompleks Tallinnas Kadrioru asumis Pirita tee ääres. Sinna kuuluvad eri ajastute mälestusmärgid.
Ladinakeelne Vikipeedia

Ladinakeelne Vikipeedia (ladina keeles Vicipaedia Latina) on Vikipeedia ladinakeelne versioon.
Ladinakeelne Vikipeedia sai alguse 2002. aasta mais.
Seal on 131034 artiklit, millega see on artiklite arvult 58. keeleversioon.
18. detsembril 2013 ületas ladinakeelse Vikipeedia artiklite arv 100 000 piiri.
Friedrich Schiele

Friedrich Wilhelm Schiele (1. jaanuar 1876 Põltsamaa – 17. juuli 1944 Dolzig) oli Eesti vaimulik.
Lõpetas Pärnus gümnaasiumi. Õppis 1897–1902 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Laiuse Püha Jüri koguduses. Ordineeriti õpetajaks 29. augustil 1904.
Oli 1904–1905 adjunktiks Põlva Püha Neitsi Maarja koguduses ja aastal 1905 Võru praostkonna vikaariks. Töötas 1906–1918 Otepää Maarja koguduse õpetajana. Oli aastatel 1919–1924 Viljandi Jaani koguduse õpetaja. Pidas 1930–1939 Reigi Jeesuse koguduse õpetaja ametit, olles aastatel 1933–1939 Saarte-Lääne praostkonna praost.
Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Oli 1939–1944 Dolzigi (poola keeles Dolsk) koguduse (asub praegu Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas) õpetaja.

Isiklikku

Tema väimees Theodor Hirschhausen oli Kärla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja.
Selts Scouts Rügement

Seltsi asutamine

Seltsi "Scouts Rügement" asutasid 27. märtsil 1934. aastal Tallinnas Kaitseliidu Tallinna Maleva majas Kaarli tänav 10 Vabadussõjas formeeritud Scouts Rügemendi ridades võidelnud 27 ohvitseri, asutajaliikmete kolonel Friedrich-Karl Pinka, tollal kolonelleitnant Herbert Voldemar Freibergi (alates 1936 Raidna), kapten Hans Ingermanni (alates 1935 Hirvelaan) ja Johannes Animägi (Päewaleht) eestvedamisel. Viimatinimetatud neli meest allkirjastasid ka seltsi põhikirja (seltsi põhikiri ERA.796.1.1).

Seltsi eesmärk

Seltsi eesmärgiks oli põhikirja järgi "koondada Scouts Rügemendis teeninud kodanikke, jäädvustada väärikalt rügemendi tegevust, koguda ja avaldada dokumente ja mälestusi rügemendi sõjaaegsest tegevusest" (seltsi põhikiri ERA.796.1.1).

Seltsi tegevus

1936. aastal andis selts "Scouts Rügement" välja rügemendi tegevust käsitleva ajalooraamatu "Scouts Rügement Vabadussõjas", mille ametlikuks koostajaks oli juba aastaid varem määratud leitnant Aarne Võting, kuid mille valmimisele aitasid jõudumööda kaasa paljud ise Vabadussõjas osalenud ja Scoutsrügemendis teeninud ohvitserid ja sõdurid, näiteks seltsi asutajaliikmed ja eestvedajad kolonel Friedrich-Karl Pinka ja tollal kolonelleitnandi auastmes Herbert Voldemar Freiberg (alates 1936 Raidna, alates 1939 kolonel). 
Selts "Scouts Rügement" tähistas Scoutsrügemendi asutamise kuupäevana 21. detsembrit 1918, korraldas ekskursioone rügemendi vanadesse lahingupaikadesse ja hoidis tihedat sidet Scouts Üksiku Jalaväepataljoniga, keda seltsiliikmed pidasid Scoutsrügemendi otseseks järglaseks. 
Seltsil oli oma pitsat ja rinnamärk (seltsi põhikiri ERA.796.1.1).

Seltsi liikmed

Seltsi tegevliikmeteks võisid olla "kõik Scouts Rügemendis ja ta järglases Scouts Üksikus pataljonis teeninud ja teenivad ohvitserid, arstid, kaitseväe ametnikud, üleajateenijad ja sõdurid" (seltsi põhikiri ERA.796.1.1). 1935. aastal oli seltsi nimekirjas 93 liiget, seltsi lõpupäevadel oli liikmemaksu maksjaid üle 150 (liikmete nimekirja raamat ERA.796.1.5)

Mälestustahvel Viljandis

Seltsi algatusel avati jaanuaris 1935 Viljandis rügemendi esimestele Vabadussõtta suundunud scoutidele mälestustahvel, avamistseremooniale oli kutsutud ka vägede ülemjuhataja Laidoner (seltsi protokolliraamat ERA.796.1.2).  
Mälestustahvel taasavati 1990. aastatel.

Seltsi likvideerimine

Selts "Scouts Rügement" likvideeriti Nõukogude võimu nõudmisel 1940 ja seltsi kõik dokumendid anti üle Riigiarhiivile (seltsi põhikiri ERA.796.1.1; protokolliraamat ERA.796.1.2; kirjavahetus ERA.796.1.3 ja ERA.796.1.9, lauajuhend ERA.796.1.6, jpm).
Riia maantee (Viljandi)

Riia maantee on tänav Viljandis.
Tänav saab alguse Vaksali tänavalt, ristub Terase, Vase, Kalmu, Malmi, Reinu tee, Lennuki, Anton Irve, Puidu tänavaga ja lõpeb Imavere – Viljandi – Karksi-Nuia maanteel.
Tänava pikkus on 4090 m.
Tänav sai nime 1924. aastal.
Riia maanteel asuvad Viljandi vana kalmistu, Viljandi tuletõrjedepoo ja Viljandi Jakobsoni kool. Riia maantee ja Kalmu tänava nurgal asub Viljandi Garnisoni kalmistu.
Stephanie Topalian

Stephanie Nonoshita Topalian (artistinimega Stephanie; sündinud 5. augustil 1987 Los Angeleses) on armeenia-jaapani päritolu laulja, kes tegutseb Jaapanis.
2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Armeeniat ansambli Genealogy liikmena.
Suure Rannavärava eesvärav

Suure Rannavärava eelvärava nime selgitus

Tänaseni Tallinna vanalinna põhjaserval Pika tänava ja Rannamäe tee ristmikul säilinud nn Suur Rannavärav ehitati aastatel 1518–1529, Vestfaalist pärit ehitusmeistri Gert Koningki poolt ja oli Suure Rannavärava eelvärav. 
15. ja 16. sajandil oli Suure Rannavärava bastioni kohal üks Tallinna vanemaid aedu – Roosiaed.

Eesvärava ehitus

Järjekordsed ehitustööd 16. sajandil olid nähtavasti tingitud sõjalise konflikti teravnemisest Liivi ordu ja Vene suurvürstiriigi vahel. 1510. aastal alustatud tööde käigus rajati uus eesvärav ja läänetorn, mis loodi eelkõige sadama kaitseks ning pidi juba oma välispidise ilmega mõjuma imposantselt. Rekonstrueerimistööd lõpetati täielikult 1531. aastal. Uus Suure Rannavärava eelvärav ehitati saleda lääne- ja tüseda idatorniga, milleks lammutati algne idapoolne torn, mis oli analoogne läänetorniga.
2018. aastal ehitustööde käigus leiti Paksu Margareeta suurtükitornist seni mitte teadaolevaid müürikatkeid,  ilmselt Suure Rannavärava varasemasse ehitusetappi kuuluvate müüridega, mis ehitati 15. sajandi keskpaigas. Paksu Margareeta vundamendi all säilinud müür 16. sajandi algusest kulges teisest, praeguseks hävinud tornist Tallinna sadama suunas. Tõenäoliselt pöördus see ilmselt üsna pea piki looduslikku nõlva Väikese Rannavärava suunas.
Algul nimetati uut ehitist "väravaks", siis lihtsalt "uueks torniks". 
1570. aastal toimunud Tallinna piiramisest on jäänud Vene tsaari Ivan Groznõi vägede poolt torni pommitamise vigastused "uue torni" välimusse.  
17. sajandil lammutati torni mašikulii ja ehitati suurtükitornile katus. Suurtükitorn omas tähtsust veel Tallinna piiramise ajal 1710. aastal ning ka 1790. aastal Rootsi laevastiku poolt Tallinna ründamise ajal, millest on jäänud mälestuseks Tallinna reidil uputatud Rootsi laevastiku laevadelt pärit lahtiselt paigutatud laevakahurid. 
1842. aastast kannab torn nime Paks Margareeta. 1870. aastal lammutati Suur Rannavärav, Pikal tänaval.
19. sajandi keskpaigast hakati Rannavärava idapoolset torni kasutama vanglana, milleks rajati ka tornist ida poole juurdeehitis, mida kasutati vanglahoone kantseleina. 
1917. märtsirevolutsiooni ajal vallutasid ülestõusnud vanglahoone ja põletasid selle maha. 
Suure Rannavärava kompleks koos Paksu Margareetaga ja Laboratooriumi tänava äärne linnamüür koos Köismäe, Plate, Eppingi ja Grusbeke-taguse torniga kuulusid kuni Vene keisririigi lõpuni sõjaväe Inseneride Departemangu valdusse ja pärast 1918. aastat võttis objektid oma valdusse Eesti Vabariigi Sõjaministeerium.
Eesti meistrivõistlused kiiruisutamises

Eesti meistrivõistlused kiiruisutamises on Eesti meistrivõistlused kiiruisutamises, mida korraldatakse 1910. aastast ja pärast Eesti taasiseseisvumist 2005. aastast.
Esimestel meistrivõistlustel olid meeste distantsid 500 ja 5000 m ning naistel 500 m.
Tyresö loss

Tyresö loss asub Rootsis Stockholmi läänis Tyresö vallas, 25 km kaugusel Stockholmist.
Lossi hakati ehitama 1620. aastatel Gabriel Oxenstierna käsul ning tood lõpetati 1636. Gabriel Oxenstierna lasi ehitada ka Tyresö kiriku, mis õnnistati tema matuste ajal 1641.
1648. aastal pärandus loss Maria Sofia de la Gardie'le, kes asutas lossi ümbrusesse palju väikeseid tööstusettevõtteid.
1770. aastail loss moderniseeriti ning rajati Inglise aed, mis oli tollal esimene Rootsis. Aed on korras tänaseni.
1892. aastal ostis lossi markiis Claes Lagergren ja lasi suures osas ehitada ümber rahvusromantilises stiilis. Pärast markii surma 1930 läks loss Skandinaavia Muuseumile.
Jahupuder

Jahupuder oli eesti talurahva harilikult odrajahust tehtud puder. Pudru tegemiseks lasti vesi keema, siis lasti vette jahu, segades samal ajal jahu männaga.
Eesti vanemal ajal asendas jahupuder leiba.
Spacecom

AS Spacecom on Eesti transpordiettevõte, mis pakub raudtee tsisternvagunite renditeenust. Ettevõttel on üle 8000 tsisternvaguni. Suurim osa ettevõtte aktsiatest (62,25%) kuulub ettevõttele Globaltrans Investment Plc.
Pinsk

Ajalugu

Pinsk on Valgevene üks vanimaid linnu, esmamaining aastal 1097. Aastal 1318 vallutas linna Leedu vägi, 1521 allutati Poolale. Poola teine Poola jagamine teisel jagamisel 1793. aastal liideti Venemaaga ja Riia rahu põhjal 1921. aastal taas Poolaga, mille piiresse jäi Lääne-Valgevene alade NSV Liiduga liitmiseni aastal 1939. Aastast 1991 on Pinsk iseseisva Valgevene Vabariigi koosseisus.

Haridus

Pinski linnas on 14 keskkooli ja 3 gümnaasiumit. Lisaks on seal kaks muusikakooli, kunstikool ja koreograafiakool. Pinskis on ka 7 keskeriharidust andvat kooli. Kõrgemat haridust annab Polesje Riiklik Ülikool.

Kultuur

Pinski linnas on kaks kultuurimaja ja kultuuripalee «Trykatažnik» («Трыкатажнік»). Linnas asub ka Valgevene Polesje muuseum. Pinski raamatukogul on linnas lisaks peahoonele veel seitse filiaali. Linnas on ka kino ja kolm teatrit (Polesje draamateater, stuudioteater «Дыяген» ja noorsooteater «Візаві».
Iga kolme aastat tagant peetakse Pinskis rahvusvahelist folkloorifestivali «Палескі карагод». Teine rahvusvaheline festivald on iga kahe aasta tagant peetav motofestival «Пінск».
Pinski linnas tegutseb kaks telekanalit, seal antakse välja seitset ajalehte.
Henrik Saluste

Henrik Saluste (kuni 1935. aastani Heinrich Vinkel; 19. juuli 1894 Lauli talu, Lullikatku küla, Torma vald – 17. september 1942 Zajarski vangilaager, Irkutski oblast) oli eesti põllumees ja omavalitsustegelane.
Saluste osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, oli alates 1927. aastast Mihklirahva talu peremees, 1927–1940 Torma ja uue Torma valla vallavanem.
Ta oli Torma Valla Vabatahtliku Tuletõrjeühingu juhatuse liige ja esimees ning Kaitseliidu Torma malevkonna juhatuse liige.
Ta arreteeriti 13. juulil 1941 Tormas ning mõisteti 16. detsembril 1941 kümneks aastaks vangilaagrisse.

Tunnustused

1938. aastal anti Henrik Salustele Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk.

Isiklikku

1921. aastal abiellus Henrik Saluste Marta Sanderiga (7. august 1891 Are vald, Pärnumaa – 10. juuni 1977 Torma; Torma Perenaiste Seltsi esinaine), kellega tal oli tütar Virve (abielus Vilberk, sündinud 28. detsembril 1935).
Aleksander III

Noorpõlv

Tsesareevitš Aleksander Aleksandrovitši juhendajad nooruses olid ajalooprofessor Sergei Solovjov (1820–1879), kindral Mihhail Dragomirov (1830–1905), õigusteaduse professor Konstantin Pobedonostsev (1827–1907), ohvitser Nikolai Zinovjev (1801–1882) jt.
Aleksandrist sai troonipärija (tsesareevitš) 12. aprillil 1865, kui suri tema vanem vend Nikolai.
Ta osales Vene-Türgi sõjas aastail 1877–1878. Tsaar Aleksander II ülesandel tuli tal komandörina oma salgaga hoida positsioone Ruštšuki kindluse juures. Üles näidatud tarkuse ja vapruse eest määras keiser talle Georgi risti.

Sisepoliitika

Aleksander sai troonile pärast oma isa Aleksander II mõrvamist narodnikute poolt 1881. aastal. Seetõttu otsustas ta mitte jätkata isa liberaalsete joontega poliitikat, vaid koondada kogu võimu keisri ümber ja luua teisitimõtlejate rangemaks kontrolliks politseiriigi. Karmistati tsensuuri ja suurendati riiklikku propagandat.
Samas püüdis ta talurahva olukorda parandada aeglaste abinõude teel – vähendas maa päriseksostu hindu, lõi Talupidajate panga (Крестьянский банк) soodsa laenu saamiseks maade väljaostmiseks mõisnikelt.  
Venemaa kultuuri ja ideoloogia määratlemisel eemaldus ta Euroopast ning arendas teooriat Venemaa ainulaadsest rollist maailma kultuuriruumis.
13. (vkj 1.) märtsil 1887 kavatsesid vandenõulased Aleksander III tappa, kuid nende ettevõtmine ebaõnnestus ja selle organiseerijad arreteeriti. Vandenõulastest üliõpilassalga juht oli Aleksandr Uljanov, kes oli Vladimir Uljanovi vanem vend.

Välispoliitika

Välispoliitiliselt lähenes Venemaa tema valitsemisajal Prantsusmaale, kellega sõlmiti 1891. aastal ka liiduleping. Tema 13-aastase valitsemisaja jooksul ei osalenud Venemaa ainsaski sõjas. Seetõttu pälvis ta juba eluajal rahutooja hüüdnime. Saksamaaga jäid suhted segaseks, kuid selletõttu, et keiser Wilhelm II toetas Austria-Ungarit, hakkasid Venemaa ja Saksamaa suhted peagi halvenema.
1885. aastal viis ta lõpule Kesk-Aasia ühendamise Venemaaga.
Ülemaailmne Eesti Kesknõukogu

Ülemaailmne Eesti Kesknõukogu (lühendatult: ÜEKN) on aastal 1954 USAs asutatud väliseestlaste organisatsioon. ÜEKNi loodi selleks, et ühendada eesti kogukondi välismaal ja aidata ülemaailmset koordineerimist Eesti taasiseseisvumiseks.
ÜEKNi asutamisel mängisid pearolli kolm katusorganisatsiooni: Eesti Rahvuskomitee Ühendriikides, Eestlaste Kesknõukogu Kanadas ja Rootsi Eestlaste Liit.
Erik Midtgarden

Erik Midtgarden (sündinud 18. novembril 1987) on norra jalgpallur.
Aastal 2011 mängis ta FC Floras.
Frederick Muhlenberg

Frederick Augustus Conrad Muhlenberg (1. jaanuar 1750 – 4. juuni 1801) oli USA poliitik, Esindajatekoja esimene esimees.
Legendi järgi hoidis ta 1794. aastal ära saksa keele saamise Ameerika Ühendriikide riigikeeleks. Tegelikult oli otsuse sisuks, kas tõlkida mõned USA seadused saksa keelde või mitte, hääled jagunesid 42:41 (Muhlenberg hääletamises ei osalenud). USA-s pole tänaseni ametlikku riigikeelt.
Berliini leping (1878)

Berliini leping oli Berliini kongressi (13. juuni – 13. juuli 1878) viimane faas.
Lepinguga uuendasid Suurbritannia, Austria-Ungari, Prantsusmaa, Saksamaa, Itaalia, Venemaa ja  Otomani impeerium Abdülhamit II valitsuse all sama aasta 3. märtsil allkirjastatud San Stefano lepingut. 
Kongressi põhiline ülesanne oli otsustada Bulgaaria vürstiriigi saatuse üle; Venemaa soovil ei saanud bulgaarlased siiski kongressist osa võtta. Bulgaarlased ei saanud selles osas abi ka rahvusvaheliselt seaduselt, kuna de jure polnud nad eraldi riik. Bulgaaria eemalejätt otsustati tegelikult juba Konstantinoopoli konverentsil, mis toimus aasta enne Berliini kongressi (ka seal ei osalenud Bulgaaria).
Konverentsi märkimisväärseim tulemus oli de jure tunnustus juba de facto iseseisvatele riikidele – Rumeeniale, Serbiale ja Montenegrole.
Haigur

Taksonoomia

Mõned perekonna Ardea liigid on väga lähedaselt suguluses, näiteks Hall-, Ameerika-, ja Koko-hallhaigur. Samas on paljud teadlased hõbehaigru paigutanud hoopis omaette perekonda Egretta või Casmerodius .
Helmi Einer

Helmi Einer (aastast 1940 Einre; 1. jaanuar 1888 Alatskivi – 8. oktoober 1968 Tallinn) oli eesti ooperilaulja (sopran).
Laulmist õppis ta Peterburi Maria teatris, hiljem Roomas.
Aastatel 1912–1935 oli ta Estonia solist. Aastatel 1932–1936 Tallinna Konservatooriumi lauluõpetaja.
Maxamed Siyaad Barre

Siad Barre (6. oktoober 1919 – 2. jaanuar 1995 Lagos) oli Somaalia poliitik, Somaalia Demokraatliku Vabariigi kommunistlik valitseja 21.10.1969 - 26.01.1991.
Siad Barre sündis Ogadeni provintsis. Alghariduse sai ta Luuq’is, misjärel kolis ta Mogadishusse - tollal Itaalia kontrolli all olevasse Somaalia osasse- kus sai põhihariduse. Barre ühines 1940. aastal Itaalia politseiga asudes värbaja ametikohale. Hiljem astus ta Koloonia Politseiüksusesse, mida instrueeris briti armee ning saavutas seal kõrgeima võimaliku auastme. 1952. aastal läks ta Itaaliasse Carabinieri politseikooli, kus õppis kaks aastat. Somaaliasse tagasi tulles jäi ta armee teenistusee ja sai 1960. aastal iseseisva Somaalia armee asekomandöriks. Pärast Nõukogude Liidu instruktoritega läbitud õppust astus ta Somaalia sotsialistlikku parteisse. Barre sai Somaalia presidendiks 1969. aastal, pärast kui tema eelkäija mõrvamist. Pärast revolutsiooni põgenes ta Nigeeriasse. Siad Barre suri Lagoses 2. jaanuaril 1995.