google/wiki40b huggingface dataset:
Harilik taralõng

Nimi

Esimesena kirjeldas harilikku taralõnga teaduslikult šoti botaanik Philip Miller. Ta andis sellele ladinakeelse nime Lycium Lõuna-Anatoolias asuva Lüükia maakonna järgi. Harilik taralõng oli esimene oma perekonnast kirjeldatud liik.

Kirjeldus

Taim kasvab 1–3 meetri kõrguseks. Harilikul taralõngal on süstjad või ovaalsed lehed, mis paiknevad võrsel vahelduvalt või kahe-kolmekaupa. Lehed on 7 cm pikad ja 3,5 cm laiad ning tömbi või ümmarguse tipuga.
Õied on lillakad ja kasvavad ühe- kuni kolmekaupa. Tupplehed moodustavad kellukakujulise või toruja õietupe. Selle otsast paistavad 5 lühikese kolmnurkse hõlmaga õielehte. Õis on 9–14 mm lai. Tolmukatel on tolmukaniit pikem kui tolmukapea. Kui tolmukas saavad tolmuterad küpseks, siis avaneb tolmukapea pikisuunas ise. Harilik taralõng õitseb juunist septembrini ja vili valmib augustist oktoobrini, aga see oleneb kasvukoha pikkus- ja laiuskraadist ning kliimast.
Vili on 1–2 cm läbimõõduga ere oranžikaspunane ümmargune mari. Seemnete arv marjas oleneb marja suurusest ja sordist, aga üldjuhul on marja sees 10–60 tibatillukest kollakaspunast seemet.

Levila

Harilik taralõng pärineb arvatavasti Kagu-Euroopa ja Kagu-Aasia vaheliselt alalt ning on levinud paljudesse maailma piirkondadesse.

Kasvatamine

Suurbritanniasse tõi esimesena hariliku taralõnga Argylli hertsog Archibald Campbell 1730. aastatel, kes hakkas seda Londonis kasvatama. Harilik taralõng kasvas hästi ja sai ruttu levinud hekitaimeks, kusjuures paljud linnud õppisid kiiresti selle silmatorkavaid marju sööma.

Kasutamine

Hariliku taralõnga lähedast sugulast hiina taralõnga (Lycium chinense) on Hiinas ammusest ajast kasutatud ravimtaimena.
Hariliku taralõnga viljaliha sisaldab 31 massiprotsenti polüsahhariide. Beetakaroteeni sisaldub 100 g kuivatatud viljades 7 mg. Zeaksantiinisisalduse osas lähevad allikad väga lahku, andes 100 g kuivatatud viljade zeaksantiinisisalduseks 2,4–200 mg. Umbes kolmveerand taralõngamarjades olevatest karoteenidest moodustab zeaksantiin.
21. sajandi alguses sai harilik taralõng oma antioksüdantide sisalduse ja suure toiteväärtuse tõttu populaarseks tervisetoitude ja toidulisandite turul. Müüakse nii kuivatatud marju, mahla kui ka taimeekstrakte. Marju turustatakse muuhulgas goji marjade nime all.
Hariliku taralõnga marju müüakse tavaliselt kuivatatuna väikestes pakkides ja lahtistes kastides. Traditsiooniliselt neid keedetakse enne söömist, kuid viimasel ajal on leiutatud palju retsepte, mida kasutades hariliku taralõnga marju toiduks valmistada: nii kana- kui sealihaga, nii juurviljade kui teiste taimedega, jookidest tee, õlle ja isegi veini koosseisus.
Mari Laaniste

Mari Laaniste (sündinud 9. mail 1977 Tallinnas) on eesti kunstiteadlane ja kirjanik. Kirjanikuna on ta kasutanud pseudonüümi Hiram.
Mari Laaniste lõpetas 1995. aastal Jakob Westholmi Keskkooli ning 1999. aastal Eesti Kunstiakadeemia kunstiteaduse erialal. Ta kaitses 2001. aastal sealsamas magistrikraadi kunstiteaduse erialal tööga "Koomiksi väärtusküsimus. Eesti koomiksi arengust kultuuriloolises kontekstis". Aastail 2003–2007 oli ta Kunstiakadeemia kunstiteaduse doktorant.
Ta töötab teadurina Eesti Kirjandusmuuseumi keele- ja kirjandusteooria töörühmas. Tema uurimistöö põhisuunad on visuaalsed narratiivid, sõna ja pildi suhe visuaalkommunikatsioonis, koomiks, joonisanimatsioon ja film.
Lisaks teadustööle on Laaniste tegev kunsti-, filmi- ja popkultuurikriitikuna. Ta on kirjutanud ka ilukirjandust, kasutades autorinime Hiram. Eelkõige pälvis ta tuntust 1999. aastal ilmunud romaaniga "Mõru maik" (2. trükk 2000. aastal).
Alfa Romeo 4C

Alfa Romeo 4C on Alfa Romeo kupee. Seda esitleti 2011. aastal Genfi autonäitusel, aga tootmine algas alles 2013. aasta sügisel. Mootoriks on 1,75-liitrine 240-hobujõuline bensiinimootor. 4C kaalub tühjalt vaid 920 kilogrammi. Sportliku Alfa pearivaaliks on Porsche Boxster. Hiljem tuleb müügile ka lahtine versioon.
Läti olümpiamängudel

Läti osales esimest korda olümpiamängudel 1924. aasta taliolümpiamängudel Chamonix's. 1940 okupeeris Nõukogude Liit Läti ja 1952–1988 osalesid lätlased Nõukogude Liidu koondise koosseisus. Läti sportlased on võitnud 19 medalit suveolümpiamängudel ja 7 medalit taliolümpiamängudel (ilma Nõukogude Liidu meeskonnas võidetud medaliteta).
Läti Olümpiakomitee asutati 1922. aastal.
Tarkade Klubi

Tarkade Klubi oli populaarteaduslik ajakiri, mis ilmus Eestis aastatel 2007–2011.
Ajakiri ilmus alates novembrist 2007, selle peatoimetaja oli Arko Olesk ja väljaandja Presshouse. Tarkade Klubil oli umbes 4000 tellijat ning seda levitati ka üksikmüügis paari tuhande eksemplari jagu.
Tarkade Klubi sai nime samanimelise raadiomälumängusaate järgi.

2011. aastal ostis AS Äripäev Tarkade Klubi ning liitis selle enda kirjastatava populaarteadusliku tõlkeajakirjaga Imeline Teadus. Tarkade Klubi viimane number ilmus septembris 2011, oktoobrist jätkas ilmumist ühendnimetusega Imeline Teadus/Tarkade Klubi.
2011. aasta detsembris anti Eesti teaduse populariseerimise auhind kategoorias "Teaduse ja tehnoloogia populariseerimine trükisõna abil" Tarkade Klubile ja selle peatoimetajale Arko Oleskile. Seejuures nimetati ajakirja üheks Eesti populaarteadusliku kirjasõna nurgakiviks, tõsteti esile Eesti lugejate huve ja vajadusi arvestavat teemavalikut ning iseloomustati ajakirjas ilmunud materjale, kui stiililt haaravaid ja moelt üldarusaadvaid.
Toivo Ülo Raun

Toivo Ülo Raun (sündinud 11. aprillil 1943 Tartus) on väliseesti ajaloolane, kes tegutseb Ameerika Ühendriikides.
Raun on uurinud peamiselt Eesti ajalugu 20. sajandi alguses. Tema peateoseks on Eesti ajaloo üldkäsitlus "Estonia and Estonians".
Raun on Indiana Ülikooli ajalooprofessor, kes õpetab Baltimaade ja Soome ajalugu.

Elulugu

Tema isa oli professor Alo Raun. Põgenes 1944 koos perekonnaga Saksamaale, siirdus sealt 1949 USA-sse. Lõpetas 1960 University High School'i Bloomingtonis (Indiana) ja 1964 Swarthmore'i Kolledži (Pennsylvania); M.A. (1966, Princetoni Ülikool), dr. phil. (1969, Princetoni Ülikool), väitekiri "The Revolution of 1905 and the Movement for Estonian National Autonomy, 1896–1907". Oli 1969–1974 California Ülikooli assistent. prof., 1974–1979 assoc. prof., 1979–1989 ajalooprofessor, 1989–1990 Toronto Ülikooli eesti õppetooli professor, 1990– Indiana Ülikooli professor. Olnud 1981–1985 Journal of Baltic Studies peatoimetaja ja 1992–1994 AABS-i president.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: Eesti, Baltimaade ja Soome ajalugu, eriti Eesti ärkamisajast kuni iseseisvumiseni. Üle 75 teadustrükise.
Viļķene

Ajalugu

XVII sajandi keskpaigas ehitati teede ristmikule Viļķene Katariina kirik. Aastast 1669 oli see Limbaži kiriku abikirikuks, ent aastal 1709 sai sellest kihelkonnakirik. Aastal 1867 valmis praegune kirikuhoone ja selle juurde kujunes väike alevik. Kiriku juurde kujunes ka väike 1,8 hektari suurune kalmistu. 
XVII sajandil tekkis Viļķene mõis (Wilkenhof). Selle hoonetekompleks tekkis kirikust kaks kilomeetrit ida pool ja sellest on säilinud tänapäeval viljakuivati, veski ja laohoone. Aastal 1818 sündis mõisas baltisaksa loodusteadlane ja arst Heinrich Sylvester Theodor Tiling.
Tänapäeval asub küla piirides ka endine Indriķi karjamõis, kus aastal 1835 sündis Läti hümni autor Kārlis Baumanis.
Aastal 1849 tekkis sealne õigeusu kogudus. Aastal 1869 valmis Robert Pflugi projekti järgi sealne õigeusu kirik, mille juures asub ka 1,1 hektari suurune kalmistu.
Aastal 1923 oli luteri kiriku juures, mis kujunes hiljem küla keskuseks, viis maja, seal asus ka apteek. Seal veetis oma lapsepõlve Läti helilooja Maija Einfelde. Küla hakkas kasvama nõukogude ajal, mil sellest aastal 1957 sai sovhoosi Viļķene keskasula.
Star Trek: Film

Sisukokkuvõte

Maale ja Päikesesüsteemile läheneb kosmosest mõistatuslik pilv, mida saadetakse uurima tähelaeva USS Enterprise kangelaslik meeskond. Peale pikka uurimist ja asetleidmata seiklusi avastatakse, et inimesed on endale ise õnnetuse kaela sikutanud. Loomulikult lõppeb kõik õnnelikult ja ka Maa saab päästetud.
Nurgatromp

Nurgatromp, ka tromp on võlvitud veerandkerakujuline nišš täisnurkse müürinurga kohal, mis loob ülemineku ruudukujuliselt põhiplaanilt oktogonaalse või ümmarguse põhiplaaniga tornile, tambuurile või kuplile.
Nurgatrompide ruumilahenduslik alternatiiv on viklid. Nurgatromp võib olla nii aheneva koonilise kujuga kui ka ümara kuppelniši taoline, kuid võrreldes elegantse vikliga on selle ruumimõju jässakam ja nurgelisem.

Ajalugu

Kaarsillusega nurgatrompi kasutati samaaegselt Rooma hilise keisririigi ja Bütsantsi keisririigi varases arhitektuuris, Armeenia sakraalehitistes, Sassaniidide Pärsias ning hiljem islami arhitektuuris.

Lähis-Ida

Pärsia kuningas Ardašir I lossi kuppelsaal Firuzabadis on vanim säilinud näide nurgatrombi kasutusest, mis on andnud aluse oletada, et detail on idamaist algupära.
Islami arhitektuuris jätkab nurgatromp Sassaniidide arhitektuurist alguse saanud võidukäiku. Nurgatrompe kujundati kaarega nagu romaani arhitektuuriski, ent ka islami arhitektuurile omane stalaktiitdekoor (muqarnas) leidis sageli kasutust nurgatrompide kujunduses (tegemist on pseudovõlvlahendusega) kombineerituna kividest laotud kaartega.
Islami arhitektuuri traditsioone järgides ehitati ümarate või stalaktiitdekooriga nurgatrompidega kuppelehitisi ka 19. sajandi India islamiusulises piirkonnas.

Lääne-Euroopa

Euroopa romaani ehitistes oli nurgatromp sage motiiv nelitistorni või -kupli toetajana. Kujult võis nurgatromp olla kas kooniline nagu Sant'Ambrogio basiilikas Milanos või astmeline kaarte rida nagu Chiaravalle kloostrikiriku nelitises. Sitsiilia-normanni San Cataldo kirikus Palermos on piklikud kaheastmelise võlvniši kujulised nurgatrombid, mis toetavad kolme kesklöövi katvat kuplit. Keerukamaid ümarniššide ja sambakestega nurgatrompe leiab Auvergne'i 11.-12. sajandi romaani ehitistes, Lõuna-Prantsusmaa romaanikas säilitavad need itaaliapärase koonilise kuju.
Gooti arhitektuuris rakendati nurgatrompe sageli nelinurksetes tornides, millele toetus kaheksanurkne katusekiiver.

Venemaa

Venemaa ehitistes esineb nurgatrompe pigem harva ja erandlikult. Erandlikult on Kirde-Venemaal kasutatud nurgatrompe Vladimiri Jumalaema Uinumise katedraalis. Hilisematest hoonetest leiab sarnast ruumilahendust oktogoon-kuubil-tüüpi vanavene ja baroki segastiilis 17.-18. sajandi kirikutes.
Kaunispe–Viieristi tee

Kaunispe–Viieristi tee (registrinumber 21106) on kõrvalmaantee Saaremaal Saaremaa vallas Lõupõllu külas Sõrve poolsaarel. Tee pikkuseks on 4,0 km.
Tee saab alguse Läätsa–Jämaja–Sääre–Mäebe tee 14. kilomeetril ning lõpeb Kuressaare–Sääre maantee 35. kilomeetril Mässa ja Lõupõllu külade piiril. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 1 truubi. Teele ei jää ühtegi bussipeatust.
Tee on kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Ma Long

Ma Long (hiina 马龙, Mǎ Lóng; sündinud 20. oktoobril 1988 Anshan Shis Liaoningi provintsis) on Hiina lauatennisist. Ta juhib ITTF meeste edetabelit üksikmängus.
2012. aasta suveolümpiamängudel võitis ta kuldmedali võistkonnavõistluses.
2015. aastal tuli ta üksikmängu maailmameistriks.
2016. aastal tuli ta olümpiavõitjaks nii üksikmängus kui ka võistkonnavõistluses.
Ta on 176 cm pikk ja kaalub 70 kg.
Oleg Vinogradov

Oleg Vinogradov (sündinud 28. aprillil 1984 Pärnus) on Eesti sõudja. 
Lõpetas 2002 Pärnu vene gümnaasiumi ja 2009 Sisekaitseakadeemia. 
Töötanud Meritoni Spordiklubi peatreenerina. Aastast 2014 Verona Nordic OÜ ja aastast 2017 Woody Art OÜ juhatuse liige.

Sõudmine

187 cm, 98 kg. Sõudmisega alustas 1997 Tatjana Jaansoni juhendamisel.
Parastenophis

Levila

Neid madusid võib kohata Madagaskaril.
Reola mõis

Reola mõis (saksa keeles Rewold, ka Reol ja Dunkelmois) oli rüütlimõis Kambja kihelkonnas Tartumaal. Praguse haldusjaotuse järgi asub mõis Kambja vallas Tartu maakonnas.

Ajalugu

Mõisast on teateid alates 1522.
Stringiteooria maastik

Stringiteooria maastik (inglise keeles String theory landscape), ka antroopne maastik, ka maastikuprobleem, on stringiteoorias eksponentsiaalselt suure arvu (10¹⁰⁰–10⁵⁰⁰) mitteekvivalentsete valevaakumite olemasolu. Kokku nad moodustavad "maastiku" (mõiste "maastik" on tuletatud geneetika mõistest "adaptiivne maastik"). Selline suur valevaakumite arv on seletatav Calabi-Yau ruumide (vastutavad stringiteoorias lisamõõtmete kompaktifitseerimise eest) vaba valikuga.
Stringiteooria maastiku idee pakkus välja Leonard Susskind, et kirjeldada antroopsusprintsiibi konkreetset rakendamist, mis seisneb selles, et füüsikakonstandid ei oma teatud kindlaid väärtusi mitte mõnel füüsikalisel põhjusel, vaid seetõttu, et need väärtused on vajalikud elu eksisteerimiseks Maal, sealhulgas mõistuslike vaatlejate olemasoluks, kes neid väärtusi saaksid mõõta.
Stringiteooria kriitikute, näiteks Lee Smolini ja David Grossi järgi, viib maastikuprobleem stringiteooria teaduse raamistikust välja, kuna muudab stringiteooria mittefalsifitseeritavaks.
Sopho Nižaradze

Sopho Nižaradze (gruusia keeles სოფო ნიჟარაძე, vene keeles София Нижарадзе; sündinud 6. veebruaril 1986 Thbilisis) on Gruusia laulja.
Sopho vanaisa on pärit Türgist. Vanaisa kohtus puhkusel olles vanaemaga ja jäi Gruusiasse elama. Nõukogude Liit pidas kõiki välismaalasi natuke ohtlikeks, mis tekitas vanaisale raskusi oma sugulastega suhtlemisel.
Sopho hakkas laulma väga varases nooruses ja ema julgustas teda selles. 7-aastaselt kutsus gruusia helilooja ja dirigent Džansug Kahhidze ta laste muusikastuudiosse, millega ta esines lauljana paljudes telesaadetes ja mitmesugustel kontsertidel. Ta õppis Thbilisi Riiklikus Konservatooriumis laulmist ja klaverit ning lõpetas selle kiitusega. Ta jätkas õpinguid Moskvas Venemaa Teatriakadeemias (GITIS) ja lõpetas kiitusega Gnessinite-nimelise Venemaa Muusikaakadeemia.

2010. aasta Eurovisioon

Nižaradze esindas Gruusiat 2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Gruusia rahvusringhääling valis ta Gruusiat esindama ja kuulutas välja avaliku laulukonkursi. Sellele esitati üle saja laulu, millest ringhääling valis välja 6. 27. veebruaril korraldati üleriigiline finaal, kus kõiki neid laule esitas Nižaradze. Gruusia eurolauluks valiti "Shine".
Nižaradze esines teises poolfinaalis eelviimasena. Ta kogus 106 punkti ning sai oma naabrite Türgi ja Aserbaidžaani järel kolmanda koha. Finaali pääses 10 paremat. Need 106 punkti olid žürii ja rahva antud punktide keskmised; ainult žürii punktide järgi oleks ta olnud 102 punktiga 5. kohal (parimad Aserbaidžaan 126 ja Türgi 119 punktiga) ja ainult rahva punktide järgi kindel võitja 117 punktiga (järgmised Türgi 93 ja Aserbaidžaan 89 punktiga).
Finaalis esines Nižaradze 13.. Arvesse läksid ainult rahva antud punktid, mille põhjal ta saavutas 127 punktiga 9. koha. Maksimumpunktid sai ta Armeenialt ja Leedult, teise koha 10 punkti Venemaalt ning kolmanda koha 8 punkti Aserbaidžaanilt ja Eestilt. Žürii punktid arvesse ei läinud, nende põhjal olnuks ta 160 punktiga 4. kohal.
Üleliidulise Vabatahtliku Ametühingute Kehakultuuri- ja Spordiühingu Eesti Vabariiklik Spordiorganisatsioon "Kalev"

Üleliidulise Vabatahtliku Ametühingute Kehakultuuri- ja Spordiühingu Eesti Vabariiklik Spordiorganisatsioon "Kalev" (lühemalt Eesti NSV Ametiühingute Vabatahtlik Spordiühing "Kalev" või VSÜ Kalev) oli 1944–1987 Eesti NSVs tegutsenud spordiorganisatsioon.
VSÜ Kalev asutati 1944 Moskvas.
1982–1987 oli VSÜ Kalev Üleliidulise Vabatahtliku Spordiühingu "Trud" Eesti Vabariiklik Spordiorganisatsioon. 1987 ühines VSÜ Kalev spordiorganisatsiooniga Jõud.
1985 oli VSÜ Kalevil liikmeid umbes 233 000.
Enno-Olavi Saks

Enno-Olavi Saks (12. oktoober 1943 Järva-Jaani, Järvamaa – 11. märts 2015) oli eesti mehaanikateadlane.

Elulugu

Enno-Olavi Saks oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1962 Järva-Jaani Keskkooli, 1970 TÜ matemaatikaosakonna mehaanika erialal, 1970–1973 NSVL Teaduste Akadeemia Siberi Osakonna Hüdrodünaamika Instituudi (Novosibirsk) aspirant, matemaatikamagister (1996, TÜ), väitekiri "Ümmarguste võllide mitteklassikaline vääne", Ph.D. (matemaatika, 1996, TÜ), väitekiri "Analysis and optimization of elastic-plastic shafts in torsion". Stažeeris 1978 ja 1984 Novosibirski Ülikooli juures. Oli 1973–1984 TÜ teoreetilise mehaanika kateedri vanemõpetaja, 1984–1988 arvutuskeskuse vanemteadur, 1988–1990 teadur, 1990–1995 matemaatik-programmeerija, 1995–1996 EPMÜ tehnikateaduskonna mehaanika ja masinaõpetuse instituudi vanemlaborant, 1996–1997 lektor, 1997–2002 dotsent, 2003–2004 füüsika instituudi dotsent, 2005–2015 Eesti Maaülikooli tehnikainstituudi rakendusfüüsika töörühma dotsent. Õpetanud teoreetilist mehaanikat, kõrgemat matemaatikat, programmeerimist, raalprojekteerimist; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: deformeeruva keha mehaanika, raalprojekteerimine. 25 teadustrükist.
Veseļi karjamõis

Veseļi karjamõis (Veseļu pusmuiža, ka Veseļmuiža) on endine karjamõis Lätis Jēkabpilsis, Veseļi linnaosas. Karjamõis kuulus Krustpilsi piiskopilinnusele. Venemaa keisririigi lõpuni kehtinud ajaloolise haldusjaotuse järgi asus karjamõis Viciebski kubermangus.
Veseļi karjamõisa mainitakse esimest korda aastal 1897. Toona kuulus selle juurde seitse majapidamist ja seal elas 32 elanikku. Kompleksi juurde kuulus kaks mõisatööliste maja, seal asusid ka tallid. Aastal 1906 kuulus karjamõisa juurde 423 tiinu maad. Pärast agraarreformi tekkis sinna väike küla; seal oli ka metskonna keskus. Samas jäi karjamõis administratiivse üksusena alles. Piirkond hakkas arenema peale seda, kui Veseļi lähedale rajati aastal 1941 sõjaväe lennuväli. Aastaks 1942 oli karjamõisa valduses 11,53 hektarit maad.
Heiki Valk

Heiki Valk (sündinud 7. mail 1959 Tartus) on eesti arheoloog ja Tartu Ülikooli õppejõud, filosoofiadoktor, uurib Eesti keskaega ja hilisrauaaega, tema erilise tähelepanu all on Kagu-Eesti ja eriti Setomaa. 2008–2013 oli ta Õpetatud Eesti Seltsi esimees.

Isiklikku

Heiki Valgu isa oli metsateadlane Uno Valk ja rahvaluuleteadlane Ülo Valk on Heiki Valgu vend. Heiki Valgu abikaasa oli usuteadlane Pille Valk ning nende lapsed on rahvamuusikud Toomas Valk ja Katrin Soon ja Kristiina Valk.
Vaheaju

Vaheaju (ladina keeles diencephalon ) on kesknärvisüsteemiga loomadel peaaju osa.
Koos otsajuga on ta embrüonaalses arengujärgus eesaju (prosencephalon) osa.
Vaheaju areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Funktsioonid

Vaheaju epitalamuse osas paiknev käbikeha on hormonaalse mõjustuse keskus. 
Vaheaju talamuse osadest juhitakse meeleelunditest saabuvad närviimpulsid suurajukoorde.

Inimestel

Inimestel paikneb vaheaju keskajust eespool, suuraju all ja ümbritseb kolmandat ajuvatsakest (ventriculus tertius). 
Vaheaju ülemise osa moodustab hallainest moodustunud talamus. Alumise osa moodustab hüpotalamus, mille valgeaines paiknevad hallainest tuumad.
Elwood Muusik

Elwood Muusik on Eesti plaadifirma.
Ettevõtte juhataja on Paul Pihlak.
Ettevõte on plaadistanud näiteks ansambli Smilers muusikat.
Kenny Rogers

Kenneth Ray Rogers (sündinud 21. augustil 1938 Houstonis Texases) on USA laulja, laulukirjutaja, näitleja, muusikaprodutsent ja ettevõtja. Ta on Country Music Hall of Fame (Kantrimuusika Kuulsuste Hall) liige.
Vasha

Süžee

Tom (Mart Müürisepp) on 16-aastane eesti poiss, kes küsib elult täpselt nii palju, kui mõnusaks äraolemiseks hädavajalik. Elul on aga varuks ootamatud pöörded. Tallinna kesklinnas toimuva autoplahvatuse tõttu satub Tom haiglasse ühte palatisse tšetšeen Artur Magomajevi (Mehmet Kurtulus), sõjas perekonna kaotanud kinnise ja karmi mehega. Politsei on veendunud, et Artur peab Eestis täitma oma missiooni. Tom aitab tal põgeneda. Ühise kättemaksuteekonna jooksul hakkavad ilmsiks tulema Arturi minevikuvarjud. Tomi lõbusus näib tema kaotusvalu küll leevendavat, kuid ei lõpeta vägivallaahelat, millesse ta poisi paratamatult endaga koos toonud on. Hirmutava tegelikkusega silmitsi olles peavad mõlemad tegema omad valikud.
"Film räägib sõprusest, reetmisest ja andeksandmisest maailmas, kus meie koosolemine võtab vahel väga vägivaldsed vormid," on kommenteerinud filmi režissöör Hannu Salonen. "Saatus viib kokku kaks absurdselt ebavõrdset inimest: üks näeb vaid traagilist minevikku ning teisel pole õrna aimugi, mida oma eluga peale hakata. Ja kumbki ei saaks teiseta kasvada," on ta öelnud. "See on relvavendade lugu, mis ületab geograafilised ja rahvuslikud piirid."

Valmimisest

"Vasha" eelarve oli 20 miljonit krooni.
Tootmist toetasid Eesti Filmi Sihtasutus, Eesti Kultuurkapital, Eesti Kultuuriministeerium, TV3, FilmFörderung Hamburg, Medienboard Berlin-Brandenburg, ARD Degeto, Soome Filmi Sihtasutus, YLE, Irish Film Board ja Euroopa Liidu Media programm. 
Filmi tootis Allfilm koostöös Saksamaa Homberg Filmproduktioniga, kaastootjad on Juonifilmi Soomest ja Wide Eye Films Iirimaalt.  
Filmi võtted toimusid 2008. aasta kevadel Tallinnas.

Film arvudes

2009. aastal käis filmi Eesti kinodes vaatamas 3629 inimest.
Argo Arbeiter

Karjäär

1998–2000 mängis Soome klubis Kotkan TP.
Ta on olnud IV liiga klubi FC Eston Villa treener ja mängija.
2016. aastal sai ta FC Flora peatreeneriks, 2017. aasta algul määrati ta JK Tallinna Kalevi noortetöö arenguspetsialistiks ning sama aasta lõpus klubi esindusmeeskonna peatreeneriks.
2018. aasta novembris sõlmis Arbeiter Soome esiliiga klubiga Kotkan TP 2+1 aastat kehtiva lepingu ning sai meeskonna peatreeneriks, abitreeneriks määrati Indrek Zelinski.

Isiklikku

Ta lõpetas 1993. aastal Viljandi 4. Keskkooli.
Glomerulonefriit

Glomerulonefriidid (ladina ains glomerulonephritis) on loomadel (sh inimestel) esinev neerude glomerulaarhaiguste rühm. Glomerulonefriitide etioloogia ja patogenees on seni teadmata, kuid haigust seostatakse põhiliselt immuungeneesiga.
Glomerulonefriidi erinevate vormide korral kahjustuvad põletiku tagajärjel esmalt nefronite kapillaarpäsmakesed. Põletikku seostatakse neutrofiilide ja/või makrofaagide eksudatsiooniga.
Glomerulonefriiti võivad põhjustada ka mitmed ravimid, nagu osad mittesteroidsed põletikuvastased ravimid.

Klassifikatsioon

Glomerulonefriitide klassifikatsioone on erinevaid.

Sümptomid

Glomerulonefriitide erinevate vormide algstaadiumis võivad patsientidel kaebused puududa. Haiguse süvenedes aga võivad välja kujuneda nefrootiline sündroom ja neerupuudulikkus.

Diagnoos

Glomerulonefriitide diagnostika oluliseks komponendiks on uriini analüüs. Diagnoosi lõplikuks kinnitamiseks viiakse läbi neerubiopsia.