google/wiki40b huggingface dataset:
Vano Allsalu

Vano Allsalu (sündinud 21. märtsil 1967 Tartus) on eesti kunstnik.

Elulugu

Kunstihariduse omandas Vano Allsalu aastatel 1985–1991 Tallinna Kunstiülikoolis, mille lõpetas maalikunsti erialal. Veel enne õpingute lõppu alustas ta tööd õppejõuna, olles aastatel 1990–1992 Tallinna Kunstiülikooli maalikunsti lektor ja hiljem, aastatel 1992–1996 Tartu Ülikooli maalikunsti professori kohusetäitja. Alates aastast 2011 maali dotsent Eesti Kunstiakadeemias.
Vano Allsalu on mittetulundusühingu Sally Stuudio asutajaliige ja õppejõud aastast 1991. Aastatel 1996–1997 juhtis ta Sally Stuudio kaasaegse kunsti programmi "Lapsed ja moodne kunst", oli seejärel reklaamibüroo ZOOM loovdirektor ja aastatel 1999–2000 kirjastuse Uniprint peatoimetaja. Ühtlasi oli ta perioodil 1998–2003 Sally Stuudio juhatuse esimees. Alates 2001. aastast on ta eesti kunstiportaali kunstikeskus.ee toimetaja.
Eesti Kunstnike Liidu liikmeks astus Vano Allsalu 1992. aastal. Ta on osalenud aktiivselt ka muude ühiskondlike organisatsioonide töös, olles sealhulgas aastatel 1993–1995 ja taas alates aastast 2012 Eesti Maalikunstnike Liidu juhatuse liige, 1996–1998 Tartu Kunstnike Liidu eestseisuse liige ja 1998. aastal Eesti Kunstnike Liidu asepresident. Alates aastast 2012 Tartu Kunstikooli nõukogu liige. Alates 2013. aasta augustist on ta Eesti Kunstnike Liidu president.

Looming

Vano Allsalu on eelkõige tuntud abstraktsionistliku maalikunstnikuna. Eestis on tema isikunäitusi korraldatud alates 1984. aastast, ülevaatenäitustel on tema töid eksponeeritud alates 1985. aastast. 
Tartus on tal olnud kolm isikunäitust – 1993. aastal “Must ja valge” Tartu Kunstnike Majas, 1994. aastal “Vaikelu” Rüütli galeriis ja 2004. aastal “Maal on maastik” Tartu Kunstimuuseumis. Tallinnas on tal olnud üle kümme isikunäituse, sh “Kena ilm” 1995. ja “Leitud ilu” 1997. aastal Vaal Galeriis, "Värvine valgus" 2001. aastal Deco Galeriis, 2004. aastal ülevaatenäitus Eesti Panga kuppelsaalis, 2005. aastal  "Armas aeg" Haus galeriis ja väljapanek Riigikogu hoone kunstisaalis, 2008. aastal "Öine Ikaros" Vaal Galeriis, 2010. aastal "Süütuse aeg" Hobusepea galeriis ning 2012 "Igati" Haus galeriis ja "Unepaanika" Draakoni galeriis.
Allsalu on ise jaganud oma teoseid kolme tüüpi: (1) maalid, mida läbib silmapiiri meenutav horisontaal; (2) motiivid, mis meenutavad muust pildipinnast eraldatud, esile tõstetud objekte; (3) tööd, mida vaadates tundub nagu jälgiks vaataja turisti mobiiltelefoni videoülekannet, kui too lennukilt alla uperpallitab. Viimasesse, kolmandasse tüüpi kuuluvad tööd on talle kõige iseloomulikumad.
Tema teoseid leidub Eesti Kunstimuuseumi, Tartu Kunstimuuseumi, Eesti Panga, Eesti Rahvusraamatukogu, ES Sadolini ja Swedbanki kunstikogus ning mitmetes erakogudes Eestis, Rootsis, Saksamaal, Soomes, Belgias, Luksemburgis, Suurbritannias ja Austraalias.

Isiklikku

Maalikunstnik Efraim Allsalu (1929–2006) oli tema onu.
Masha Klinova

Masha Klinova (ukraina keeles Маша Володимирівна Клинова Maša Volodõmõrivna Klõnova; sündinud 18. novembril 1968 Odessas) on maletaja, naiste suurmeister (1996).
Klinova on lõpetanud Odessa Ülikooli. 1991. aastal emigreerus ta Iisraelisse. Ta on kahekordne Iisraeli naiste malemeister (1992, 2010). Iisraeli naiskonna koosseisus mängis ta 12 naiste maleolümpial. 
Ta on tegutsenud maletreeneri ja malekohtunikuna. Elanud palju aastaid Iisraelis naasis ta sünnilinna Odessasse.
Ta sai FIDE-lt 1996. aastal naiste suurmeistri ja 2002. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse.
Kadaka tänav (Tartu)

Kadaka tänav on tänav Tartus Annelinnas. See algab Jaama tänavalt (teisel pool Jaama ristmikku jätkub Lehe tänav), ristub Lepa, Remmelga, Kuuse ja Sarapuu tänavaga ning lõpeb Anne tänaval, olles seejuures 340 meetrit pikk.
Vello Tarmisto

Vello Tarmisto (7. jaanuar 1918 Võru – 6. november 1991 Tallinn) oli eesti majandusteadlane ja geograaf.
Must Peeter (film 1963)

Süžee

Filmis kujutatakse 16-aastase Petri suhteid vanematega ning eakaaslastega ja tema praktikat koolivaheajal. Tegemist on vaimuka sotsiaalpsühholoogilise ja ühiskonnakriitilise filmiga, milles on ka absurdikoomika elemente.
Pärnu rand

Pärnu rand on Pärnu linnas Pärnu lahe äärne supelrand.
Ranna ääres asub Pärnu rannahotell.
1206. aasta esimene Holmi lahing

Eellugu

1205. aastal suure ristisõdijate väega Liivimaale saabunud piiskop Albert tõhustas nende sõjajõu toel oma seni suhteliselt ebakindlat kontrolli ristitud Väina liivlaste alade üle. Olukorraga mitte leppinud Holmi liivlased ülik Ako juhtimisel hakkasid 1206. aastal organiseerima sõjakäiku piiskopi baasiks olnud Riia linna hävitamiseks. Polotski vürsti juurde läkitatud saadikud veensid teda liituma Riia-vastase aktsiooniga kurtes talle, et piiskop Alberti võim on liiga vägivaldne ja uus usk väljakannatamatu. Pärast ristisõdijate Saksamaale lahkumist ootamatult rünnata lootnud vürst aga loobus oma plaanist, kui sai teada, et Polotskis viibinud Alberti saadikud olid vandenõu avastanud ja käskjala juba hoiatusega Riiga saatnud. Nüüd otsustas ta tüliküsimuse lahendamiseks korraldada mitmepoolsed läbirääkimised. 30. mail Ogre jõe ääres toimunud nõupidamisele piiskop aga kedagi ei saatnud ja kohale tulnud liivlased otsustasid Riia ründamise kasuks.
Ühisvägi, millega liitus lisaks Väina liivlastele ka turaidalasi ja leedulasi, kogunes Holmi linnuse juurde, tappes seal viibinud piiskopi preestri koos tema kaaskonnaga ja tehes sealt rüüsteretki Riia suunas. Peagi otsustas osa neist, tõenäoliselt leedulased, kuna kroonikas neid hilisemates sündmustes enam ei mainita, lahkuda. Sellest kuulda saanud Albert kogus kiiresti ristisõdijatest, Mõõgavendade ordu liikmetest ja Riia liivlastest väe, mis liikus 4. juunil laevadega Holmi alla.

Lahing

Pärast mõningast kõhklust neid kaldal ootavate liivlaste suurt hulka nähes hüpati siiski paatidest välja ja asuti eesotsas orduvenna Arnoldiga pealetungile. Liivlased vastasid nende pihta odade ja kivide heitmisega, kuid ründajatel õnnestus kõigepealt vallutada kaldapealne ja siis jätkunud lahingus lüüa vastased põgenema. Osad liivlastest põgenesid üle jõe ujudes, teised taandusid linnusesse. Kokkupõrkes sai surma Riia-vastase sõja algataja Ako, kelle pea võidu märgina kohe koos Riiga tagasi pöördunud haavatutega piiskopile saadeti.

Piiramine

Järgnevalt asus kristlaste vägi linnust piirama. Seesolijatest jagu saamiseks kasutati ambe, millega lasti linnusekantsi kaitsjaid, ja kiviheitemasinaid, millega loobiti linnusesse kive ja tuld. Piirajatel õnnestus süüdata ka linnusemüüri puitosad. Suurte kaotuste tõttu andsid liivlased lõpuks alla. Turaidalastega sõlmiti rahu ja neil lasti vabalt lahkuda, kuid Holmi liivlaste juhid viidi Riiga ja pandi seal ahelatesse.

Tagajärjed

Võiduga sai piiskop Albert tugeva Holmi linnuse taas oma kontrolli alla, võimaldades nii mitte ainult oma vägedel seal varjuda, vaid takistades ühtlasi ka vastastel seal enda kindlustamist. Ako tapmine ja teiste Holmi ülikute vangistamine murdis Holmi liivlaste aktiivse vastupanu. Kui hiljem samal aastal Holmil uus kokkupõrge toimus, siis sealsed liivlased enam piiskopi vägede vastu välja ei astunud.
Härmatis

Härmatis ehk härm on valge kohev lumetaoline sademekiht, mis tekib puuokstele, traatidele jm külma uduse ilmaga või eriti tugeva külmaga.
Eristatakse kristallilist (inglise keeles white frost) ja teralist härmatist (inglise keeles soft rime).
Oleri mõis

Oleri mõis (saksa keeles Ohlershof, läti keeles Oleru muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Lõuna-Ruhja kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub see Lätis Ruhja piirkonnas Jeri vallas.
Oleri mõisa seinamaalingud on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal neli adramaad, sellele allus 156 mees- ning 132 naishinge.

Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale kaks karjamõisa:  Brenz ja Ehrmek.
Südamest skaut

Südamest skaut on 2012. aastal valminud Eesti dokumentaalfilm.

Sisu

Film haarab vaataja kaasa skautlikele radadele, näidates ehedalt ja lähedalt skautide tegemisi läbi aastaringi. Kaamera on käinud noortega kaasas nii kodumaistel skaudiüritustel kui suures maailmalaagris Rootsis. Oma skaudiaega meenutab samuti president Toomas Hendrik Ilves. Film on valminud Eesti skautluse 100. juubeliks.

Tegijad

Režissöör: Anu Aun
Produtsent: Anu Aun
Operaatorid: Erik Põllumaa, Margus Sikk, CJ Kask, Mart Ratassepp, Mihkel Soe. Ermo Säks
Helioperaatorid: Priit Pääsuke, Jevgeni Berezovski, Ants Andreas
Helilooja: Maris Aljaste
Monteerija: Margo Siimon
Eesti Skautide Ühingu meeskond:
Filmi projektijuht: Nele Hendrikson
Idee autor ja konsultant: Kristjan Pomm
Projekti finantsjuht: Jüri Ehandi
Tootja: Luxfilm
Rahastajad: Eesti Skautide Ühing, Haridus- ja Teadusministeerium, WOSM Partnership for Development and Growth Fund, Hasartmängumaksu Nõukogu
Mardikas toosis

Mardikas toosis (ingliskeelse nimetusega The Beetle in a Box) on Austria-Inglise filosoofi Ludwig Wittgensteini poolt loodud mõtteeksperiment, mis mõtestab lahti inimeste suutmatust tajuda maailma kellegi teise pilgu läbi.

Termini tähendus

Näitlikult tuleb selleks ette kujutada, et igal inimesel ruumis on käes karp või toos, kus nad hoiavad midagi, mida nimetatakse "mardikaks". See, mida või kuidas igaüks oma "mardikat" ette kujutab, erineb olenevalt inimese kujutlusvõimest. Keegi ei tohi näha, mis on teiste karpide sees, kuid peab kirjeldama, mis on nende karbis. Sõna "mardikas" omandab sel viisil erinevaid tähendusi, kuigi karp võib olla ka täiesti tühi.
Ludwig Wittgensteini analoogias tähistab kast meie meelt. Me oletame, et teiste inimeste mõtted ja tajud, nagu valutunne, armastus, eneseteadvus on meie enda omadega sarnased, kuid see on kõigest oletus. Me teame ainult seda, mis toimub meie endi peas ja suudame kirjeldada kogetavat oma sõnadega teistele inimestele, kellel on meie kogemusest aga oma arvamused. Seda fenomeni nimetatakse ka privaatkeele argumendiks.
Rokina tsässon

Üldandmed

Rokina tsässon on pühitsetud pühale Anastasiale ning püha on nahtsipäev 11. november (juliuse ehk vana kalendri järgi 29. oktoober). Tsässon ei ole pidevas kasutuses. Hoone ei ole riikliku kaitse all, kuid on heas ehituslikus seisukorras. Viimane remont tehti riikliku programmi „Pühakodade säilitamine ja areng“ rahastusel 2009. aastal. Rekonstrueerimise käigus asendati alumised palgid, korrastati eeskoda ning pandi eterniitkatuse asemele laudkatus.

Ehituslikud andmed

Rokina tsässon on väike, ühekorruseline, nelinurkse põhiplaaniga viilkatusega männipuidust ristpalkehitis, mille välismõõdud koos eeskojaga on 390 x 230 cm. Palkosa on ruudukujuline (242 x 240 cm), siseruumi pindala on umbes 3 m². Tsässonal on lahtine eeskoda (umbes 4 m²), millel on katust toetavad ümarpalkidest, veidi profileeritud nurkadega postid ja umbes meetri kõrgune püstlaudisest piire. Värav on püstistest lippidest ja selle ülemine osa on kaarjas. Keskmise, kõrgeima lipi otsa on meisterdatud rist. 
Hoone kõrgus maapinnast sarika ja seina ühenduskohani on 160 cm ja katuseharjani 310 cm. Katuseharjal on lihtne puidust rist. Hoone palgid toetuvad maakividele ja on nurkades seotud kirvega tahutud koerakaelanurga tüüpi seotisega. 
Ukse mõõdud on 64 x 141 cm. Ukseleht koosneb kolmest käsitsi kirvega tahutud põõnadele kinnitatud laiast plangust ning on üle värvitud punase keeduvärviga. Uks avaneb sissepoole. Tenderpostid on käsitsi kirvega tahutud, ukse kohal olev palk on tahutud kaardu. Uks on tenderpostidele kinnitatud sepistatud 30 cm pikkhingedega, mis ei ole algupärased. Ukse kohal on otsaviilu palkidesse tehtud süvend sissekäiguikooni jaoks. Aknaid tsässonal ei ole.
Algselt oli hoonel laudkatus, millest annab tunnistust pärlinkonstruktsioon. Viimase remondi käigus pandi hoonele eterniitkatuse asemele taas laudkatus. Eterniitkatus oli pandud pärast 1975. aastat, kuna 1974. aasta Kreutzwaldi memoriaalmuuseumi ekspeditsiooni märkmetes on kirjas, et hoonel on katkine laudkatus. Märgitakse ka, et tsässonat on varematel aastatel värvitud punaseks, kuid värv on kulunud.
1920. aastate paiku tehtud fotol on hoone ilma välisvoodrita, pikipärlinitele toetuva laudkatusega ja ilma eeskojata. Esikülje ülaosas, katuseviilu all, endise arvatava ikoonisüvendi kohal, on lihtne puulippidest ladina rist. 1974. aasta fotol on hoonel juba eeskoda, mis on praeguseni säilinud.

Sisustus

Tsässona tagaseinas on ikooniriiul paari ikooniga. Varemalt on tsässonas olnud ka ikoon, millel oli kujutatud püha Paraskeva, püha Nikolai Imetegija ja püha Anastasia ning üks ikoonialus (1974. aasta Kreutzwaldi memoriaalmuuseumi ekspeditsioon).
Võnnu uus loss

Võnnu uus loss (läti keeles Cēsu pilsmuiža, saksa keeles Schloß-Wenden) on loss Lätis Cēsise piirkonnas Cēsises.
Võnnu uus loss kerkis Võnnu komtuuride isiklikest maavaldustest välja kasvanud mõisa juurde. Pärast komtuuriameti kaotamist kuulusid need valdused algul ordumeistritele, seejärel oli tegemist aga riigimõisaga. Aastal 1747 anti see mõis krahv Aleksei Bestužev-Rjuminile, aastast 1755 oli selle omanikuks Gottlieb Johann von Wolff. 1777 omandas linnuse koos seda ümbritseva alaga krahv Karl Eberhard von Sievers ning Sieversite omandusse jäi see kuni 1920. aasta maareformini.
Sieversid alustasid lossi rajamist aastal 1783. Alguses korrastasid nad Võnnu ordulinnuse Lademacheri torni kaks korrust ja ehitasid selle juurde tellistest kahekorruselise hoone. Esimesel korrusel olid majandusruumid ja teenijate toad, teisel korrusel aga härraste eluruumid.
Carl Gustav von Sievers lasi hoone aastail 1820–1830 ümber ehitada, rajades klassitsistliku lossi. Fassaadi hakkasid ehtima rõdud ja sambad, aia poole avanev hoone külg oli aga biidermeierlike elementidega. Torni keldrikorrus ja esimene korrus ehitati laoruumideks, teisele korrusele rajati aga salong.
Aastail 1840–1850 ümberehitustööd jätkusid. Torn ehitati kõrgemaks ja lisati uusgooti stiilile omaseid elemente – kitsaid võlvitud kaari ja orvasid. Algselt oli torni kolmandal korrusel elutuba, hiljem aga rajati sinna raamatukogu, torni neljandale korrusele rajati aga galerii. Krahv Emmanuel von Sievers lisas lossile kaks verandat.
Pärast võõrandamist kuulus loss algul sõjaväele (nii Läti Vabariigi kui Natsi-Saksamaa vägedele). Nõukogude võim rajas sinna algul 40 korteriga elamu, seejärel anti see aga Cēsise muuseumile, mille valduses hoone on ka tänapäeval. Muuseum haldab ka lossi ümber asuvaid ordulinnuse varemeid.
Lossikompleksist on peale peahoone tänase päevani säilinud veel mitu kõrvalhoonet. Aidas on bowling'usaal, tallis-tõllakuuris on Võnnu näitusehall. Kutsarimajas asub Vidzeme turismiassotsiatsioon.
1812 rajati romantilises stiilis lossipark jalgteede, eksootiliste taimede ja veekogudega, milles peegelduvad lossivaremed. Tiikide pindala on 1,2 hektarit. Aastal 1845 rajati pargi juurde õigeusu kirik, osa pargist muudeti surnuaiaks.
Lossiga on seotud ka linna õllevabrik. Cēsises asub Läti vanim õlletehas "Cēsu alus darītava", mis ehitati aastal 1878 krahv Sieversi residentsi juurde.
Maria Eagle

Isiklikku

Tema kaksikõde Angela Eagle on aastast 1992 Suurbritannia parlamendi alamkoja liige. Tema huvialadeks on male ja kriket.
Hermann von Plettenberg

Hermann von Plettenberg oli Liivi ordu rüütelvend 15. sajandil.
Hermann oli tõenäoliselt pärit Hovestadtist Soesti lähedalt Vestfaalist. Võimalik, et temaga samaaegselt Liivi ordus tegutsenud Godebert ja Konrad von Plettenberg olid tema vennad. Hermannist on teada, et ta oli 1442. aastal Riias drost.
Post Malone

Lapsepõlv

Post Malone on sündinud 4. juulil 1995 Syracuse'is. Tema vanaisa John Carlo Pavetto oli sündinud Pennsylvanias Itaalia peres. Post on öelnud, et osaliselt on ta põlisameeriklane. Ta kasvas üles koos isa Richard Posti ja kasuema Judy Postiga. Richard Post töötas nooruspõlves diskorina ning tutvustas pojale selliseid muusikastiile nagu hiphop, kantri ja rokk.

Muusika juurde jõudmine

Kui Post oli 9-aastane, kolis ta perekond Grapevine'i linna Texases, sest tema isa sai tööd jalgpallimeeskonna Dallas Cowboys hankejuhina. Post Malone hakkas mängima kitarri ning 2010. aastal kandideeris ta bändi Crown the Empire liikmeks, kuid talle öeldi ära, sest casting’ul ("katsetel") purunesid tema kitarril keeled. Ta on öelnud, et tema huvi kitarrimängu vastu sai alguse videomängust "Guitar Hero". Postile on alati meeldinud ka emomuusika. Enda sõnul tegi ta esimese sammu elukutselise muusikaellu heavy metal'i bändi astudes. Natuke hiljem läks ta üle rokkmuusika ja hiphopi peale. Hiljem hakkas ta eksperimenteerima FL Studio programmiga ning 16-aastasena lõi ta esimese mixtape’i “Young and After Them Riches". Ta esitles oma teost mõnele klassikaaslasele, kes arvasid, et Post on most likely to become famous ("kõige tõenäolisemalt tulevikus kuulsus"). Hiljem tõdes ta, et tema esimene mixtape oli kohutav. Ta kandideeris Tarranti maakonna kolledžisse, kuid kukkus sealt hiljem välja. Pärast ülikoolist lahkumist kolis Post koos pikaaegse sõbra Jason Probstiga Los Angelesse.
Austin Richard Post valis lavanime Post Malone teismelisena. Ta ise on väitnud, et nime teine osa “Malone” on genereeritud rap name generator’i poolt, kuid kuulujuttude kohaselt viitab nimi hoopis elukutselisele korvpallimängijale Karl Malone’ile.

Eraelu

Post Malone elab praegu Los Angeleses. Tema teine kodu on mitu miljonit dollarit maksnud 1200-ruutmeetrine maja Utah' osariigis. Malone on privaatne inimene ning jagab informatsiooni oma eraelu kohta harva. Ta on suhtes Ashlen Diaziga.

Karjäär

Pärast Los Angelesse kolimist moodustas Post koos oma sõbra Probsti ja veel mõne artistiga ansambli BLCKVRD ning nad hakkasid koos muusikat tootma. Mõningad grupi liikmed, kaasaarvatud Post, kolisid koos majja, mis asus San Fernando Valleys. Seal elades tutvus Malone mõnede FKi produktsioonifirma liikmetega, kes hiljem produtseerisid ka tema laule (nt "White Iverson"). Kui "White Iverson" ilmumisjärgselt kiiresti populaarsust kogus, sõlmis Post lepingu Republic Recordsiga. Pärast seda on Post töötanud koos mitme kuulsa räppariga, näiteks 50 Cent, Young Thug ja Kanye West.
Udriku laht

Udriku laht on laht Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Lahes asuvad teiste seas Anekäbr ja Suuregilaid.
Lahe koordinaadid on 58° 26′ N, 23° 17′ E.
Leonard Scott

Leonard Scott (sündinud 19. jaanuaril 1980 Zacharyas, Louisiana osariigis) on USA kergejõustiklane. Jooksja põhidistantsid on 100 m ja 200 m.
Scott oli juba Tennessee Ülikoolis õppides heal tasemel kergejõustiklane, kuid läks mõneks aastaks Pittsburgh Steelersi koosseisu Ameerika jalgpalli mängima, kus võitis ka hiljem Super Bowli auhinna. 2004. aastal keskendus ta uuesti kergejõustikule. 2005. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Helsingis osales ta 100 m jooksus, kus jäi kuuendaks.

Isiklikku

Leonard Scott on 181 cm pikk ja kaalub 76 kg.
Rava vald

Rava vald (saksa keeles Rawaküll) oli vald Järvamaal Järva-Jaani kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Võhmuta vallaga.
Geoff Platt

Geoff Platt (sündinud 10. juulil 1985 Torontos) on Kanada-Valgevene jäähokimängija, kes mängib keskründajana KHL-i klubis Jekaterinburgi Avtomobilist.
Ta alustas karjääri Ontario Hockey League'i klubides. Kuigi NHL-i draft '​is teda ei valitud, on ta karjääri jooksul mänginud kahes NHL-i klubis: Columbus Blue Jacketsis (hooaegadel 2005–06 ja 2006–07) ja Anaheim Ducksis (hooajal 2007–08).
Alates hooajast 2008–09 on ta mänginud põhiliselt KHL-i klubides: Minski Dinamos mängis ta aastatel 2008–2013 viis hooaega, 2014–2015 Jaroslavli Lokomotivis kaks hooaega, 2015–2018 Moskva CSKA-s kolm hooaega ja 2018–19 ühe hooaja Jokerites. 2010. ja 2014. aastal on ta osalenud KHL-i tähtede mängul. Lisaks on ta mänginud veel Soome kõrgliiga klubis Tampere Ilves ja Rootsi kõrgliigas Växjö Lakersis.
2012. aastal sai ta Platt Valgevene kodakondsuse ning alates sellest ajast kuulunud Valgevene jäähokikoondisse.
Endel Perem

Elulugu

Endel Perem oli mõisa metsaülema poeg.
Lõpetas 1930 Rakvere Poeglaste Gümnaasiumi. Õppis 1932. aastast Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas ja 1939–1940 majandusteaduskonnas. 1940. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli metsakasutuse instituudi cum laude, kaitses diplomitöö "Saetööstuse jäätmete kasutamine meie saetööstuses". 1938 täiendas end stipendiaadina Läti metsa- ja puidutööstusettevõtteis. Oli 1938–1943 TÜ metsakasutuse kateedri assistent. Läks 1943 Soome, sealt 1944 Rootsi, töötas seal 1944–1945 Riiklikus Loodusteaduse Muuseumis, oli 1945–1949 Rootsi Puidu-uurimise Instituudi puidutehnika osakonna juhataja. 1949 asus Kanadasse, oli 1949–1976 Ottawas Puidu-uurimisinstituudi teadur.

Teadustöö

Uuris peamiselt mitmesuguste puuliikide puidu ehitust ja omadusi, ka metsakasutust. Valiti 1951 Rahvusvahelise Puiduanatoomikute Ühingu (International Association of Wood Anatomists) liikmeks. Üle 15 teadustrükise, sh monograafiaid. (1991 saatis oma välismaal ilmunud tööd Eesti Metsamuuseumile).
Malaya Föderatsioon

Malaya Föderatsioon (malai Persekutuan Tanah Melayu) oli riik Malaka poolsaarel 1. veebruarist 1948 kuni Malaisia loomiseni 1963. aastal.
Marina and the Diamonds

Isiklik elu

Diamandise ema on pärit Wales'ist, isa on aga kreeklane. 2016. aastast on Diamandis suhtes inglise elektroonilise muusika bändi Clean Bandit'i bassisti Jack Pattersoniga.
Ilme Pilv

Elulugu

Ilme Pilv on arsti tütar.
Lõpetas 1947 Väike-Maarja Keskkooli, 1953 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, 1960–1964 Moskva Pediaatria Instituudi aspirant, meditsiinikandidaat (1965, samas), väitekiri "К вопросу o бельково-аминокислотном обмене при ревматизме у детей" Oli 1953–1956 Tallinna Vabariikliku Haigla lasteosakonna ordinaator, 1956–1960 Haapsalu ja Tallinna lastehaiglates pediaater, 1964–1968 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi (EKMI) laste reumatoloogia sektori nooremteadur, 1968–1971 Eesti NSV Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudi (PTUI) koolijõudluse sektori vanemteadur, 1971–1977 Eesti NSV Tervishoiuministeeriumi peapediaater, 1977–1991 EKMI töökorralduse ja metoodika osakonna vanemteadur, uurimisgrupi juhataja, 1991–1994 TPÜ tervisekasvatuse osakonna teadur, aastast 1995 Tallinna Pedagoogika Seminari vanemõpetaja.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: laste reuma, laste meditsiinisotsioloogilised uuringud, terviseõpetus ja tervisekasvatuse süsteem. Aastast 1977 juhendas Eesti terviseõpetuse programmide väljatöötamist ja teadusuuringuid, aastast 1993 programmi "The European Network of Health Promoting Schools" koordinaator Eestis. 65 teadustrükist.
Elo Kalda

Elo Kalda (sündinud 28. märtsil 1977 Sindis) on eesti kandlemängija.

Tegevus

Elo Kalda on Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia pärimusmuusika eriala õppejõud. Õpetanud nii lastele kui täiskasvanutele kandlemängu ja folklooritundmist erinevates Eesti paikades. Osalenud mitmete Eesti pärimusmuusikaansamblite ja -projektide, näiteks Wirbel, Väike Seltsike, Armastuse ja Rõõmu Laulud, tegevuses.
Tegutseb nii solisti kui ka ansamblistina Eestis, Soomes ja mujal.
Juuru palvemaja

Juuru palvemaja oli EEVK palvemaja Rapla maakonnas Rapla vallas Juuru alevikus.
Juuru kihelkonda rajati esimene palvemaja Herrnhuti arhiivi andmetel juba 1792. aastal, ent siiani säilinud palvemaja ehitati 1814. a Juuru mõisniku kingitud maale ja kohalike inimeste annetustega. Kihelkonnas on olnud veel palvemajad Helda, Lõiuse ja Kädva külas. 1948. a Juuru palvemaja riigistati ja anti Rapla rajooni tööstuskombinaadile ning kasutati järgnevalt tööstushoonena (villavabrik, ladu jne). Eesti taasiseseisvumise järel hoone tagastati EEVK-le ja müüdi 2014. a erakätesse.
Juta Tomingas (arst)

Juta Tomingas (15. juuli 1917 Lelle – 16. jaanuar 2005) oli eesti arst.
1936. aastal lõpetas ta Pärnu Linna Tütarlaste Gümnaasiumi. 1944. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonna.
Erialalt oli ta pediaater-kardioloog.
Ta töötas Tallinna 1. Lastehaigla osakonnajuhatajana.
Ta oli Eesti Lastearstide Seltsi auliige.