MOOC

MOOC (inglise massive open online course) on interneti vahendusel piiramatule arvule osavõtjatele kättesaadav e-kursus. Kursus sisaldab harjumuspäraseid õppematerjale, nagu videod, lugemismaterjalid ja probleemülesanded, kuid kursusel osalejad saavad osa võtta ka foorumite aruteludest, mis loob aluse õppijate ja õpetajate kogukonna (kooskonna) tekkeks.

Eestikeelne termin

Inglise termini massive open online course vastena on eesti keeles kasutatud terminit vaba juurdepääsuga e-kursus ja veebipõhine massikursus. Lühendina on kasutusel MOOC.

MOOC ja kursus (course)

MOOC hõlmab mitmesuguseid vaheülesandeid ja (lõpp)hindamist. Enamasti on vaheülesanded testide kujul, mida tuleb enne lõpphindamist (eksamit) teha. Võimalikud on ka loomingulisemad vaheülesanded, nt essee kirjutamine. Esitatud töid võib hinnata kas kursuse õppejõud, tarkvara või kaasõpilased.
MOOC on kindla kestusega, enamasti 4–12 nädalat.

MOOC ja veebipõhisus (online)

MOOC on täielikult veebipõhine kursus. MOOCiks ei nimetata kursust, kus õppetöö toimub osaliselt auditooriumis. Küll aga võidakse auditoorses kontaktõppes kasutada MOOCi platvormi ja õppematerjale.

MOOC ja avatus (open)

Esimeste MOOCide korral märkis sõna avatus avatud juurdepääsu: MOOCi materjalidel ei olnud autoriõiguse piirangut ning neid võis tasuta kasutada ja muuta. Tänapäeval saavad kõik huvilised küll MOOCile juurdepääsu, kuid materjalid on autoriõigusega kaitstud, st neid ei saa teisaldada ega muuta. Samuti võib osa veebikeskkondades ligipääs MOOCi materjalidele olla piiratud ajal, mil kursust ei pakuta. Lisaks oli esimeste MOOCide avatus seotud konnektivismiteooriaga, mille raames nähti suhtlust õpetaja ja õppija ning kaasõppijate vahel avatumana kui tavapärases klassiruumis.
Tänapäeval seostub MOOCide avatus võimalusega osaleda kursusel tasuta ja ilma eeltingimusteta (nt kindel haridustase).

MOOC ja massiivsus (massive)

MOOCi massiivsust tuleneb selle avatusest kõigile huvilistele, kuid osalejate arv on kursustel väga erinev (leidub nii alla 100 kui ka üle 100 000 õppijaga MOOCe). Üks võimalus liigitada kursus massikursuseks on see, kui osalejate arv ületab piiri, mida suudab kursuse õppejõud hallata, tekitades vajaduse automaatse hindamise või üliõpilastevahelise tagasiside järele.

Ajalugu

MOOCi kasutuselevõtt on osutunud võimalikuks tänu kaugõppevormide mitmekesistumisele. Kaugõppe juured ulatuvad tööstusrevolutsioonijärgsesse aega, mil Euroopa ja Ameerika tehased vajasid kvalifitseeritud tööjõudu. Kaugõpe põhines postiteenustel, mis olid muutunud varasemast kiiremaks, odavamaks ja usaldusväärsemaks. Postiteenustepõhise kaugõppe vahetas 20. sajandil välja elektroonilise meedia (raadio ja televisiooni) kasutuselevõtt õppevahendina. See aga ei võimaldanud suhtlust õppijate ja õpetajate vahel.
1969. aastal rajati Ühendkuningriigis uus õppeastutus The Open University, mille õppetöö hõlmas kirjalikus vormis juhiseid, raadioülekandeid, kohapealseid lühikursusi ja tugiteenusi jms. Võimalust õppida The Open Universitys pakuti kõigile huvilistele, kuid tehnoloogilised võimalused võisid osavõttu piirata. Olukord muutus, kui internetiühendusega arvutid muutusid laialdaselt kättesaadavaks. 1990. aastatel loodi uus e-õppe taristu, mida arendati pidevalt edasi, nt diskettide asemel võeti kasutusele suurema mahutavusega CD-ROMid, paberõpikute kõrval hakati kasutama veebiõpikuid.
MOOCide algusajaks võib pidada 2008. aastat, mil Manitoba ülikooli kursuse "Connectivism and Connective Knowledge" tarbeks võeti kasutusele lühend MOOC. Sellest vaba juurdepääsuga tasuta kursusest võttis veebi vahendusel osa 2200 huvilist. Peale traditsioonilise e-õppe hõlmas kursus ka muid platvorme, nagu foorumid, blogid, sotsiaalmeediavõrgustikud. Kasutatavad tehnoloogilised vahendid olid kooskõlas kursuse aluseks oleva George Siemensi konnektivismiteooriaga, mis keskendub tehnoloogia laialdasest kasutusvõtust tulenevatele muutustele haridusvaldkonnas, soodustades suure hulga õppijate koostööd.
2012. aastal õpetasid Stanfordi ülikooli õppejõud Sebastian Thrun ja Peter Norvig kursust "Introduction to Artificial Intelligence", mis pani aluse MOOCide edule. Edust innustatuna asutasid Thrun ja Norvig Udacity, millele järgnesid Coursera ja mittetulunduslik edX. The New York Times nimetas 2012. aasta MOOCi aastaks, kuna MOOC oli toona üks kõige populaarsemaid teemasid haridusvaldkonnas. 2013. aastal võttis The Open University kasutusele oma MOOCi-põhise platvormi Futurelearn, mis pakub Ühendkuningriigi ülikoolide kursusi. Kiiresti kasvas ka teiste organisatsioonide (nt Rahvusvahelise Valuutafondi, Maailmapanga) pakutavate kursuste arv.