Laste ristisõda

Laste ristisõda oli 1212. aastal toimunud rahvaliikumine, mis kuulub ristisõdade hulka vaid nime poolest. Usaldusväärseid ajalooallikaid on selle kohta vähe. Püha Tooli säilinud dokumentides ei ole seda mainitud kordagi.
Liikumise täpsed asjaolud on küll ebaselged, kuid selle kohta levinud jutud on mõjunud hiljem inspireerivalt paljudele kirjanikele ja teistele loomeinimestele.

Taust

Neljas ristisõda oli lõppenud algseid eesmärke saavutamata. Jeruusalemm oli endiselt muslimite valduses. Paavst Innocentius III lasi korraldada ristisõjajutlusi, mille fookuses olid 1211. aastal ning 1212. aasta alguses albilaste ristisõjad ja Hispaania kristlaste abistamine võitluses Almohaadide vastu. See süvendas ärevaid meeleolusid, muljet teravast kriisist.
Ristisõjas osalemine oli prestiižne, kuid kulukas. Ristisõtta minek oli seotud patukahetsusega. See oli omamoodi palverännak, millest osavõtjaid kannustas kiriku lubadus anda neile indulgents ehk täielik vabastus patukaristusest.
Kiriku kihutustöö jõudis ka nendeni, kes ei olnud majanduslikel põhjustel võimelised liituma ristisõdijate vägedega. See tõi endaga kaasa spontaanseid rahvalikke reaktsioone, rahvaliikumisi, mis ei olnud otseselt seotud kiriku poolt organiseeritud ristisõdadega. Laste ristisõda peetaksegi üheks näiteks sellistest liikumistest.

Mõiste

Mõiste laste ristisõda tuleb ladinakeelsest väljendist peregrinatio puerorum. Peregrinatio asemel kasutati 13. sajandil selle liikumise kohta ka teisi ristisõda tähistanud sõnu (iter, expeditio, crucesignatio), kuid esialgu tehti seda irooniliselt. Pueri tähendab ladina keeles mitte üksnes lapsi, vaid ka noori ja vaeseid. Ajaloolased on jõudnud järeldusele, et antud kontekstis mõeldigi algselt maapiirkondadest pärit vaeseid, nii noorukeid kui ka vanemaid inimesi. Liikumise seostamine üksnes lastega on hilisem eksitus.

Allikad

13. sajandist on pärit 56 allikat (sealhulgas ümberkirjutused), kus seda ajaloosündmust mainitakse. Neist 15 sisaldab selle kohta kõigest üks või kaks rida teksti ja 18 kolm kuni kuus rida. 23 allikat pakub küll veidi pikemaid kajastusi, mis ulatuvad seitsmest reast korraliku lõiguni, kuid ükski neist ei sisalda usaldusväärset käsitlust toimunu põhjuste ja tagajärgede kohta, ega ka teekonna täpset kirjeldust.

Hilisem kajastus

Laste ristisõda on kajastatud hiljem nii ilukirjanduses, heliteostes, kujutavas kunstis kui ka filmikunstis.
Üks tähelepanuväärsemaid selle ainetel kirjutatud ilukirjanduslikke tekste on Poola kirjaniku Jerzy Andrzejewski romaan "Bramy raju" (1960), mille põhjal valmis 1968. aastal ka režissöör Andrzej Wajda samanimeline mängufilm.
Jaapani kirjaniku Yukio Mishima lühiloos "Umi to Yuiyake" (1955) kujutatakse vana prantslast, kes võttis nooruses osa Laste ristisõjast ja jõudis lõpuks välja Jaapanisse.
Paljud autorid on viidanud Laste ristisõjale teostes, mis ei ole pühendatud kõnealusele ajaloosündmusele.
Bertolt Brecht kirjutas kuulsa luuletuse pealkirjaga "Kinderkreuzzug" (1941), kus tegevus leiab aset Teise maailmasõja alguses.
Kurt Vonnegut mainib seda romaani "Tapamaja, korpus viis" (1969, e.k. 1971) alapealkirjas, kuid see teos räägib sisuliselt samuti Teisest maailmasõjast. Laste ristisõjast on Vonneguti romaanis juttu ainult mõnel leheküljel.
Laste ristisõjale viitab ka Agatha Christie oma poliitilises ulmeromaanis "Saladuslik reisija" (1970, e.k. 1991).