google/wiki40b huggingface dataset:
Njandža keel

Isikulised asesõnad

1.Ine – mina
2.Iwe – sina
3.Iye – tema
4.Ife – meie
5.Inu – teie
6.Iwo – nemad

Määrsõnad

Nditku – päriselt, tõesti
Pang’ono – natukene
Kwambiri – palju
Manga – kiiresti
Kaya – ei tea
Pang’onopang’ono – natukese haaval

Morfosüntaks

Tševa keeles on negatiiv märgitud eesliitega si, mis asub kaashääliku ees, näiteks:
Si-ndi-ona – Ma ei näe
S-u-ona – Sa ei näe

Häälikusüsteem

Njandža kirjasüsteem põhineb ladina tähestikul. Sõnade hääldus aga sõltub vaatamata ühisele kirjasüsteemile peamiselt dialektist. 
Täishäälikud:
A [a]
E [e]
I  [i]
O [ou]
U [u] 
Kaashäälikud ja konsonantühendid:
B [b]
C,Ch [tš]
D [d]
Di [dzi]
F [ph]
G [g, ž]
H [h]
J [ž]
K [[[Aspiratsioon|aspireerimata]] k]
Kh [k]
L [l]
M [m]
N [n]
Ng [nk, ng]
Ny [ni,nj]
P [aspireerimata p]
Ph [p]
R [[[palatalisatsioon|palataliseeritud]] l]
S [ss]
Si [š]
T [aspireerimata t]
Th [t]
Tch [tš]
W [w]
Ŵ [f]
Z [z]

Keelenäited

Moni! – Tere!  
Muli bwanji? – Kuidas sul läheb? 
Dzina lanu ndani?/Dzina lanu ndi yani? – Mis su nimi on? 
Mwauka bwanji? / Mwadzuka bwanji? – Tere hommikust! 
Ndalama zingati room ya munthu m'modzi/anthu awiri? – Kui palju maksab tuba ühele/kahele? 
Chakudya chinali bwino – See oli maitsev.  
Sindingakwanitse – Ma ei saa seda endale lubada. 
Sindiri kufuna – Ma ei taha seda.
Prantsuse Suursaatkond Eestis

Prantsuse Suursaatkond Eestis on Prantsusmaa diplomaatiline esindus Eestis Tallinnas. Saatkond asub aadressil Toom-Kuninga 20.
Alates 2013. aastast on Prantsusmaa suursaadikuks Michel Raineri.
Keskvere mõis (Pöide)

Keskvere mõis (saksa keeles Keskfer) oli riigimõis Pöide kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati ajavahemikul 1715–1731 Uuemõisa mõisast eraldatud alast.
Leo Koobas

Leo (Leonid) Koobas (8. august 1917 Velise vald, Läänemaa – 8. juuli 2007 Toronto, Kanada) oli Eesti elektroonik. Ta osales aktiivselt Kanada eestlaste ühiskondlikus ja seltskondlikus töös.
Õpingute ajal Tartu Ülikoolis ühines Leo Koobas Üliõpilasselts Liivikaga, kus ta oli nii juhatuse liige kui ka esimees. Hiljem tegutses ta ajakirja Liivika Uudised toimetajana ja tema sulest ilmus selles üle kuuekümne artikli mitmesugustel teemadel. Põhja-Ameerika vilistlaskoondise aktiivse liikmena suhtles ta tihedalt ÜS Liivikaga pärast selle tegevuse taastamist. Ta toetas märkimisväärselt Liivika lauliku väljaandmist.
Leo Koobase publitsistikaalane tegevus sai alguse 1975. aastal poliitiliste ja muusisuliste eesti- ja ingliskeelsete väljaannete kirjutamise ja kirjastamisega. Tema tegevus hõlmab rohkem kui kahtekümmend erinevat väljaannet.
Leo Koobas kuulus kirjastuse Varrak direktoraati, oli Kanada Eestlaste Ajalookomisjoni liige ja üks toimetajaist. Ta oli Tartu Instituudi juures tegutseva dr Endel Aruja poolt 1985. aastal arhiivitöödeks asutatud Bibliograafia Klubi üks asutajaliikmeist.
Leo Koobas asutas 1997. aastal Tartu Ülikooli juurde eesti ja soome-ugri filoloogia põhiõppe üliõpilastele oma vanemate nimelise stipendiumifondi. 2002. aastal autasustati teda Kanada eestlaste teenetemärgiga ja 2005. aastal Ontario valitsuse poolt kahekümneaastase vabatahtliku töö märgiga.
Ofelia Tuisk

Ofelia Tuisk (11. november 1919 Tallinn – 29. märts 1981 Tallinn) oli Eesti muusikakriitik.
Ta õppis Moskva muusikakeskkoolis. Lõpetas 1952. aastal Moskva konservatooriumi muusikaajaloo ja -teooria erialal ja 1955. aastal samas aspirantuuri.  Tegutses muusikaajakirjanikuna, tegi muusikasaateid Eesti Raadiole. Töötas aastatel 1952–1956 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis teoreetiliste ainete õppejõuna, 1973–1981 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis muusikateadurina. 
Ta oli 1953. aastast Eesti NSV Heliloojate Liidu liige, 1954–1956 Heliloojate Liidu muusikateaduse ja -kriitika sektsiooni esimees.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
William S. Gilbert

Õpingud

Pärit algselt mereväe kirurgi ja hilisema romaanide ja lühijuttude kirjaniku,  samuti nimega William Gilberti ja apteekri tütre Anne Mary Bye Morrise perekonnast. Tal polnud oma vanematega lähedast kontakti. Vanemad tülitsesid sageli ning lahutasid 1876. aastal. Tal oli kolm nooremat õde. Lisanimi Schwenck viitab isa kasuvanematele. Lapsena reisis vanematega Prantsusmaal ja käis Boulognes koolis.
Naasnud Londonisse õppis King’s College’is. 1857–66. aastal töötas riigiametniku ja advokaadina ja siirdus siis ajakirjanduslikule tööle. Oli juba 1861 avaldanud huumoriajakirjas Fun oma joonistusi, värsse ja proosapalu. 1863 esitati Londoni Royal Lyceum Theatre’s tema näidend Uncel Baby (Onu Baby), mis äratas tähelepanu. Esimene väga edukas näidend oli aga paroodia Donizetti L’elisir d’amore (Armujook) ainetel pealkirjaga Dulcamara, or The Little Duck and the Great Quack (Dulcamara või Väike part ja suur kummitus, 1866).

Koostöö Arthur Sullivaniga

Lavalise meelelahutuse ajalukku on ta aga läinud 25 aastat kestnud ja märkimisväärseid tulemusi andnud koostöö tõttu helilooja Sir Arthur Sullivaniga. Selle partnerluse tulemuseks oli tema teksti alusel valminud 14 koomilise alatooniga inglise operetti või Savoy ooperit (Thespis, Trial By Jury, The Sorcerer, H.M.S. Pinafore, The Pirates of Penzance, Patience, Princess Ida, Iolanthe, The Mikado, Ruddigore, The Gondoliers, The Yeomen of Guard, Utopia, The Grand Duke). Nendes teostes oli teravat satiiri erinevate Inglise institutsioonide nagu Lordidekoda, laevastik, politsei, poliitikud, riigiametnikud jt aadressil. Nende teoste populaarsus kokku on kestnud üle saja aasta väljendatuna ettekandmistega aastaringselt mitte üksi Inglismaal vaid ka mujal. Nendest teostest 11 on jätkuvalt esitamisel ka kaasajal.

Savoy ajastu lõpp

Kuna suhted Richard d’Oyly Carte’ga aina teravnesid, siis rajas 1889. aastal Garric Theteri. Kuid koostöö Sullivani ja Ricahrd d’Oyly Carte’i ei laabunud enam mitte kuidagi. 1890.aastal puhkes  Savoy teatri finantseerimise pärast, mille produtsendiks ta ka oli, nendevaheline karm tüli, mida inglise press nimetas "vaibatüliks" (carpet quarrel). Tõmbus seejärel teatrielust tagasi ja asus elama oma farmi.
Kirjutas seal veel mitu näidendid nagu The Fortune Hunter (Varanduse jahtija, 1897), The Fairy’s Dilemma (Haldja dilemma, 1904), Fallen Fairies (Langenud haldjad, 1909) ja luigelauluna The Hooligan (Huligaan, 1911).
Tema sulest on ka Alfred Cellieri The Mountebanksi ja Sir Edward Germani Fallen Fairiesi ooperite libretod.

Isiklikku

Abiellus 1867.aastal endast 11 aastat noorema Lucy Agnes Turneriga, keda ta Kittyks kutsus. Neil polnud lapsi.
Sai 15.juulil 1907 rüütlitiitli (Sir) inglise draama arendamise eest. Oli üldse esimene briti kirjanik kes sai selle tiitli üksnes näidendite kirjutamise eest.
29. mail 1911 õpetas kahte noort leedit, Winfried Iisabel Emeryt ja 17-aastast Ruby Preece'i oma kodujärvel Grim’s Dyke’is ujuma. Preece sattus raskustesse ja hüüdis appi. Gilbert tõttas talle appi, kuid sai südamerabanduse keset järve ja suri.
Borikenophis

Leviala

Selle perekonna liigid on endeemsed Puerto Ricos.
Nord Pool

Maagaasibörs

Nord Pool Spot AS omas Põhjamaade maagaasibörsi Nord Pool Gas AS koos Taani süsteemioperaatoriga Energinet.dk kuni 17. detsembrini 2012 mil 50% osalus müüdi Taani süsteemioperaatorile Energinet.dk.
Suve Jaan

Suve Jaan (õieti Johann Friedrich Sommer; 23. detsember 1777 Tallinn – 18. jaanuar 1851 Pärnu) oli eesti kirjanik.
Töötas 1808–1837 vene keele õpetajana Rakvere, Viljandi ja Pärnu kreiskoolis.

Looming

Tõi eesti kirjandusse vene ajaloo ainest ning käsitles seda sentimentaalses laadis, rõhutades keisritruudust ja Vene patriotismi.
Soolsus

Soolsus ehk saliinsus (ka soolasisaldus; magevee kontekstis mineraalsus) on vees lahustunud soolade hulk.
Soolsust väljendatakse klassikaliselt promillides ehk tuhandikosades. Alates 1978. aastast soovitavad okeanograafid kasutada praktilise soolsuse skaalat (PSS) (inglise practical salinity scale), mille ühikuks on PSU. See on saadud standardse KCl-vesilahuse ja vaadeldava mereveeproovi elektrijuhtivuse erinevuse suhteseosest. PSU-ühikute järgi on mereveeproovi, kus sooli on näiteks 20 kg kuupmeetri vee kohta, soolsus 20 PSU-d.
Maailmamere keskmine soolsus 35‰ tähendab seda, et ühest liitrist soolasest veest moodustavad soolad 3,5%. Merevees olevatest sooladest on suurima osakaaluga naatriumkloriid, vähem on magneesiumkloriidi, -bromiidi, kaltsiumkloriidi jt.
Enamasti hinnatakse vee soolsust tema elektrijuhtivuse järgi: mida soolasem vesi, seda parem elektrijuht. Absoluutselt puhas vesi elektrit ei juhi.

Magevee(kogude) mineraalsus

Mageveekogude kontekstis soovitavad hüdrokeemikud kasutada "soolsuse" asemel terminit "mineraalsus".
Eestis on vihmavee mineraalsus tavaliselt alla 20 mg/l, pinnavee mineraalsus sulamis- ja vihmaperioodil 20–200 mg/l, maapinnalähedasel põhjaveel 200–400 mg/l ja sügaval põhjaveel 1-22 g/l.
Hiire tänav

Hiire tänav on tänav Viljandi kesklinnas.
Tänav ühendab Johan Laidoneri platsi ja Oru tänavat. Hiire tänaval asub üks hoone, Park Hotell Viljandi.
Tänava pikkus on 86 m.

Ajalugu

Tänav on kantud linnaplaanidele alates 1784. aastast. Tänava saksakeelsed nimekujud on olnud Mäusegasse ja Mausegasse. Pärast Teist maailmasõda on tänav suurpõlengu tagajärjel ühepoolse hoonestusega.
1997. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused

1997. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused olid suusatamise maailmameistrivõistlused, mis toimusid 21. veebruarist 2. märtsini 1997 Norras Trondheimis. Eesti sportlasi oli võistlustules 14.

Dopinguskandaal

26. veebruaril 1997 teatas Rahvusvahelise Suusaliidu meditsiinikomisjon, et Ljubov Jegorova dopinguproov osutus positiivseks. Positiivne dopinguproov võeti Ljubov Jegorovalt kohe pärast 5 km sõitu klassikalises stiilis ja see sisaldas anaboolse stimulaatori bromantaani jälgi. Ljubov Jegorova diskvalifitseeriti nii 5 km sõidus klassikalises stiilis kui ka 10 km jälitussõidus.
Himmaste allikad

Himmaste allikad on kaitsealused allikad Põlvamaal Põlva valla ja kihelkonna Himmaste külas.
Himmaste allikad asuvad Orajõe veerul Himmaste vana koolimaja lähedal. Allikavesi voolab umbes 150 meetri kaugusel asuvasse Orajõkke.
Allikaid on nimetatud ka Silmaallikateks. Allikaveest tekkinud väikest veekogu on nimetatud Silmajärveks. Allikaveel on usutud olevat raviomadusi.
Himmaste allikad on kaitstava looduse üksikobjektina võetud looduskaitse alla 2003. aastast. Himmaste allikate piiranguvööndi pindala on 1,49 ha.
Joan Didion

Joan Didion (sündinud 5. detsembril 1934 Sacramentos, Californias, USAs) on Ameerika Ühendriikide kirjanik, keda tuntakse eelkõige romaanide ja kirjanduskriitika järgi. Tema romaanid käsitlevad Ameerika moraali lagunemist ja kultuurilist kaost, kus valdab isiklik ja sotsiaalne killustumine. Didioni loomingus paistavad silma ärevus- ja õudustunne. Ta on kirjutanud ka memuaare ja esseistikat.
Didioni tuntumate teoste seas on "Slouching Towards Bethlehem" (1968), "Play It As It Lays" (1970) ja "The Year of Magical Thinking" (2005, näidendina 2006).
1982. aastal ilmus sarjas "Loomingu raamatukogu" Joan Didioni raamat "Meie ühised palved" ("A Book of Common Prayer", 1977) Enn Soosaare tõlkes (nr 30–32).
Julius (Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg)

Julius (14. oktoober 1824 Gottorfi loss, Schleswigi hertsogkond – 1. juuni 1903 Itzehoe, Schleswig-Holstein) oli Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburgi prints ning lühikest aega Hellenite kuninga Geórgios I nõunik.
Oldenburgi dünastiast põlvnev Julius sündis Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburgi hertsogi Friedrich Wilhelmi (1785–1831) ning Hessen-Kasseli printsessi Luise Karoline (1789–1867) kaheksanda lapsena.
1863. aastal sai Juliuse vennapoeg Vilhelm (1845–1913) Geórgios I nime all Hellenite kuningaks ning Julius saadeti koos kuningaga Kreekasse, kus ta täitis kuninga nõuniku ülesandeid. 18 kuud hiljem, naastes ühelt oma jalutuskäigult, avastas kuningas, et Julius on kutsunud enda juurde seitse eelmise kuninga Ottoga (1815–1867) seotud ministrit, et arutada kuninga nõuniku krahv Wilhelm Sponnecki (1815–1888) ametist kõrvaldamist. Kuningas, kes oli veendunud, et Julius plaanis paleepööret, andis viimasele käsu nädala jooksul riigist lahkuda.

Perekond

Julius sõlmis 2. juulil 1883 morganaatilise abielu Elisabeth von Ziegesariga (1856–1887), kes oli Wolf von Ziegesari tütar. Abielludes sai Elisabeth Roesti krahvinna tiitli.
Pajūris

Ajalugu

Pajūrist mainiti esimest korda aastal 1498. Aastal 1526 läks see Vapovskite valdusesse, XVI sajandi lõpus aga Wojnadele. Asula on kuulunud veel Szemiotidele, Wolmeritele, Wołłowiczidele, aastast 1854 aga Czapskitele.
Asulasse ehitati esimene kirik aastail 1777–1780. Aastaks 1852 oli Pajūrisest saanud oma turuplatsiga alev, kus peeti kolm korda aastas laata. Aastail 1853–1863 tegutses alevis kihelkonnakool, aastast 1867 aga venekeelne kool. Alevi tsaariaegsed nimetused olid Поюры ja Поюрже.
Aastal 1912 sai alevist kohaliku kihelkonna keskus. Nõukogude ajal oli alev algul kohaliku kolhoosi, aastast 1975 aga kohaliku sovhoosi keskuseks.
Riguldi mõis

Riguldi mõis oli mõis Noarootsi kihelkonnas, nüüdse haldusjaotuse järgi Lääne-Nigula vallas Lääne maakonnas Riguldis. 
Mõisa rajas 1620. aastal Jacob de la Gardie. 18. sajandist kuni 1939. aastani oli mõis von Taubede aadlisuguvõsa omanduses. Mõisa viimane omanik enne von Taubede lahkumist Eestist 1939. aastal oli Gustav Woldemar von Taube.
Mõisa peahoone on 19. sajandil ehitatud kõrge poolkelpkatusega ühekorruseline palkhoone. Mõisa peahoone, park, ait, tõllakuuri varemed, kelder, sepikoda, piirdemüürid ja kuivati on ehitismälestistena kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse.
Mõisa kinnistu on Tallinna Tondi Põhikooli omanduses. 2012. aastast on Riguldi mõisa haldajaks Sihtasutus Riguldi Kodu, kes kujundab mõisast erivajadustega noorte keskust.
Kommunikatsioon

Kommunikatsioon ehk suhtlemine ehk suhtlus on organismidevaheline teabevahetus. Teabe vahetamine võib olla kas ühe- või mitmesuunaline. Ühesuunalist kommunikatsiooni nimetatakse informeerimiseks. Sel juhul ei oota teabe edastaja, et talle vastatakse või antakse tagasisidet. Kui informatsiooni andja ootab tagasisidet, on tegemist mitmesuunalise kommunikatsiooniga. Sel juhul peavad informatsiooni saajad mõistma, mida neile edastati, suutma informatsioonile vastata ja infot edastada. 
Kommunikatsiooni käigus toimub tähenduse loomine ja vahetus, milles osaleb kolm põhilüli: kommunikaator ehk teate saatja, teade ehk tähendust omav märk, retsipient ehk teate saaja. Kommunikatsioon on võimalik erinevate märgisüsteemide abil. Üks neist on kõnekeel.
Marek Vahula

Isiklikku

Marek Vahula oli viis aastat (2008–2013) vabaabielus Piret Eesaluga.
Ta suvitab ja ka kirjutab ema Juta Vahula suvekodus Karepal.
Helmet Tamkõrv

Helmet Tamkõrv (sündinud 14. mail 1978) on eesti jalgrattasportlane.

Karjääri algus

Jalgrattaspordiga hakkas Tamkõrv tegelema aastal 1990.
Sari õnnetuid lugusid

"Sari õnnetuid lugusid" ("A Series of Unfortunate Events") on Daniel Handleri (pseudonüüm Lemony Snicket) aastatel 1999–2006 kirjutatud romaanide sari.

Romaanide sisu

Raamatud räägivad Violet, Klaus ja Sunny Baudelaire'st, lastest, kelle vanemad surevad kohutavas tulekahjus. Algul on lapsed pere tuttava hr Poe juures, aga hiljem viiakse nad oma geograafiliselt lähima sugulase krahv Olafi juurde. Olaf kohtleb lapsi julmalt ja laseb neil enda juures elada ainult selleks et nende varandus kätte saada. Kui lapsed suudavad lõpuks hr Poele ja Olafi naaber kohtunik Straussile tõestada, et Olaf on halb inimene, põgeneb ta oma teatritrupiga ja ähvardab nende varandus ikkagi kätte saada. Järgnevates raamatutes proovib Olaf erinevate maskeeringute abil lapsi kinni püüda, tihti tappes nende uued vanemad. Seitsmenda raamatu lõpus lavastatakse orvud mõrvas süüdi ja nad ei saa enam hr Poe käest abi paluda. Sellest hetkest alates hakkavad nad otsima salapärase VTK organisatsiooni kohta vihjeid. VTK on salaselts, kuhu kuulusid orbude vanemad, mõned nende kasuvanemad, krahv Olaf ja ka raamatute autor. VTK kohta saavad lapsed teada uute sõprade Isadora ja Duncan Quagmire käest, kelle vanemad kuulusid samuti VTK-sse. "Kurjuse küla" on viimane raamat, kus Baudelaire'd oma sõpru näevad, esimest korda kohtusid nad "Karmis koolis".
Malālah Yūsafzay

Malala Yousafzai (Malālah Yūsafzay, puštu keeles ملاله یوسفزۍ‎; sündinud 12. juulil 1997) on Pakistani aktivist ja noorim Nobeli auhinna saaja. Ta võitleb naiste õiguse eest haridusele.
2009. aastal, kui ta oli 11–12-aastane, kirjutas ta varjunime all BBC-le blogi, mis kirjeldas elu Khyber Pakhtunkhwa provintsis Talibani võimu all ja püüdlusi tagada seal haridusvõimalusi naistele. Järgmisel aastal tehti temast dokumentaalfilm ning Malala hakkas andma intervjuusid trüki- ja teleajakirjandusele.
9. oktoobril 2012 tulistati teda koolibussis pähe. Ta oli mitu päeva väga kriitilises seisus, kuid hiljem paranes aeglaselt.
Ajakirja Time 29. aprilli 2013. aasta numbri kaanel oli tema pilt ja ta oli ajakirja koostatud 100 maailma mõjukaima inimese nimekirjas.
Alates 2017. aastast õpib ta Oxfordi Ülikooli Lady Margaret Halli kolledžis filosoofiat, poliitikat ja majandust.

Tunnustus

2013: Sahharovi auhind
2014: Nobeli rahuahind

Raamat

2103 – Malala Yousafzai ja Christina Lamb, "I am Malala". Malala memuaarid said kiiresti rahvusvaheliseks menukiks.
Tõlge eesti keelde: "Ma olen Malala. Tüdruk, kes tahtis haridust, kuid sai Talibanilt kuuli pähe". Tõlkinud Karin Suursalu. Sinisukk 2015.

Dokumentaalfilm

2015. aastal valmis režissöör Davis Guggenheimi dokumentaalfilm "He Named Me Malala", mille üks stsenariste on Malala Yousafzai, samuti esineb ta filmis peategelase ehk iseendana.
Parma Calcio 1913

Parma FC (varem Parma AC) on Itaalia jalgpalliklubi. 
Klubi loodi 1913. aastal Parmas Verdi Foot Ball Clubi nime all. Klubi mängib Serie A-s.

Mängijaid

Cristian Zaccardo - Hernán Crespo
Palgasõdur

Palgasõdur on sõdur, kellel on tähtajaline palgaleping. Palgasõduritest moodustatud sõjaväge nimetatakse palgasõjaväeks ehk palgaarmeeks.
Järva-Jaani Tuletõrjemuuseum

Järva-Jaani Tuletõrjemuuseum on aastal 1999 asutatud muuseum, mis asub Järva vallas Järva-Jaani asulas. Muuseumi haldab Järva-Jaani Tuletõrje Selts.
Elmar Vau

Elmar Vau (10. veebruar 1903 Mäo vald – 1. oktoober 1968 Tartu) oli eesti loomaarstiteadlane.
Ta lõpetas 1929. aastal Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna veterinaararstina. 1932. aastal kaitses ta doktorikraadi tööga "Histoloogilisi uurimusi koduimetajate peensoole dimensionaalsetest ja struktuursetest erinevustest".
Töötas aastatel 1931–1933 Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna anatoomia kabineti assistendi ja 1933–1937 prosektorina. 1937–1938 oli samas dotsent ja 1938–1940 professor. 1940–1951 oli professor ja juhataja koduloomade anatoomia kateedris ja 1951–1968 professor Eesti Põllumajanduse Akadeemia (EPA) anatoomia kateedris. Aastatel 1956–1961 oli ta ühtlasi EPA veterinaariateaduskonna dekaan.
Oli Loomaarstide Koja liige.
The Human Condition

"The Human Condition" ("Inimese olukord") on Hannah Arendti filosoofiline raamat. See ilmus 1958 Chicago University Pressi väljaandel.
Hauka laat

Hauka laat on Võru maakonnas Antslas toimuv laat. Nimi Hauka on Antsla asula varasem nimi.
Vana-Antsla mõisa laada kohta on teateid alates Vene keisririigi ajast. Nime "Hauka laat" kasutatakse esimest korda 20. märtsil 1903. Eesti esimesel iseseisvusajal toimus laat Antsla alevis. Nõukogude aja alguses laata ei toimunud. Laata hakati uuesti korraldama 1960. aastate lõpust.
Olaf Utt

Olaf-Knut Utt (3. juuni 1929 Tartu – 15. september 2016) oli eesti publitsist, ajakirjanik ja kirjandus- ning teatrikriitik, endine Eestimaa Kommunistliku Partei funktsionäär.
Ta töötas aastail 1945–1948 ajalehe Valgamaalane kirjandusliku kaastöölisena. Aastail 1948–1952 õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis õigusteadust, lõpetas õigusteaduskonna kaugõppe 1952. aastal. Aastail 1951–1955 oli ta Rahva Hääle Tartu korrespondent, aastail 1955–1961 ajalehe Edasi toimetaja asetäitja (toimetuse asejuht), aastail 1961–1964 nädalalehe Sirp ja Vasar toimetaja (toimetuse juht).
Ajavahemikul 1964–1969 oli Utt EKP Keskkomitee teaduse ja kultuuri osakonna juhataja asetäitja, 1969–1983 aga EKP Keskkomitee kultuuriosakonna juhataja. Aastail 1983–1990 töötas Utt ajakirja Tallinn peatoimetajana.
Olaf Utt oli NLKP liige aastail 1953–1992. Ta võeti Eesti NSV Ajakirjanike Liitu aastal 1957 ja Eesti NSV Kirjanike Liitu aastal 1962. 1975–1985 oli Utt Eesti NSV Ülemnõukogu saadik.
Olaf Utt tegutses 1950. aastast kirjandus- ja teatrikriitikuna, avaldas ajakirjanduses ideoloogilise kallakuga kirjutisi kultuuri ja kultuurielu kohta ning kultuurikommentaare.
Olaf Utt suri 87-aastaselt.
Vardja kärestik

Vardja kärestik (ebatäpse nimega: Vardja kosk) on kärestik Halliste jõel; halduslikult Pärnu maakonnas Saarde vallas. Kärestik, mille põhjas paljandub Vardja aluskivimi paljand on arvele võetud ürglooduse objektidena. Kärestiku ja paljandi kaitseks on loodud Vardja aluskivimi paljandi ja kose kaitseala.
Georg Veting

Georg Veting (22. märts 1919 Narva – 16. jaanuar 2003 Tallinn) oli eesti laulja (tenor).
Alustas koorides laulmist enne II maailmasõda. Teise maailmasõja aastatel laulis Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite segakooris. Pärast sõda õppis koorijuhtimist Tallinna Muusikakoolis.
Ta oli RAM-i ja meeskvarteti RAM-1 asutajaliige ja kauaaegne laulja.
Ta on maetud Rahumäe kalmistule.
Võtmeisik

Võtmeisiku olulisus

Kuna võtmeisikute panus ettevõtte arengule on väga oluline, siis sõltub nende palk ka tihti nende panusesest. Tavaliselt võivad nendeks olla direktorid, tehnoloogia spetsialistid, müügiliidrid ja eriliste oskustega töölised. Paljudel juhtudel on võtmeisikutele omane ka hüvitiste ja teiste boonuste saamine. Näiteks võib tuua maailma rikkaima investori Warren Buffetti, kes on oma Berkshire Hathaway võtmeisik ja omanik.

Ettevõtte elukindlustus

Ettevõtte omatud elukindlustus (corporate-owned life insurance), tuntud ka kui "surnud taluniku kindlustus", on elukindlustus firma töötajatele, kellel on väärtus tööandjale koos temale makstavate kompensatsioonidega. Näiteks kui tööandjaks on pank, siis on see tuntud ka kui panga elukindlustus. Võtmeisiku kindlustuse eesmärk on kaitsta firmat suure negatiivse efekti eest võtmeisiku kaotuse puhul. Kindlustuse poolt tehtud väljamakse võimaldab ka firmadel leida aega uued võtmeisikud firma päästmiseks. Võtmeisiku kindlustus võeti algselt kasutusele Ameerika Ühendriikides, kuid on nüüd populaarseks saanud ka Euroopas.

Võtmeisikute kõrvaldamine ettevõttest

Ettevõtte uuendamine on põhimõtteliselt lihtne. Võtmeisikutel pole suurt võimu, kui nad pole just omanikud. Omanik otsustab ja omanikul on alati õigus. Enamasti vahetatakse välja põhikollektiiv ja võtmeisikud. Inimesed, kes reforme ei toeta, vallandatakse või koondatakse. Neile makstakse koondustasu ja soovitatakse leida endale uus töökoht. Avaliku sektori reformimine eeldab hoopis kompromissi saavutamist ratsionaalsuse ja ühiskonna eri rühmade huvide vastu.

Võtmeisik ja leadership

Leadership on protsess, mille käigus võtmeisik mõjutab gruppi indiviide saavutama samu eesmärke. Leadership koosneb neljast tähtsast tegurist: liider, meeskonnakaaslased, suhtlemine ja olukord. Liidri olulisemad omadused peavad panema meeskonnakaaslasi teda järgima. Meeskonnakaaslastega on olulisim, et võtmeisik/liider tunneks oma meeskonda ja inimtüüpe. Suhtlemine toimub kahes aspektis, üks neist on suuline ja teine käitumuslik. Olukorra arvestamise juures peab liider arvestama, et olukorrad on erinevad. Liidri ülesandeks pole mitte ainult oma meeskonnakaaslaste motiveerimine, sinna alla kuuluvad ka näiteks halbade tööharjumustega inimestega tegelemine ja vallandamine.