google/wiki40b huggingface dataset:
Eduardo da Silva

Eduardo Alves da Silva (ka Eduardo; sündinud 25. veebruaril 1983) on Brasiilia päritolu Horvaatia jalgpallur, kes mängis viimati Poolas Varssavi Legias.
Aastatel 2001–2007 mängis ta Zagrebi Dinamos, 2007–2010 Arsenalis ning 2010–2014 ja 2015–2016 Donetski Šahtaris. Zagrebi Dinamoga tuli ta kolmel korral Horvaatia meistriks ja Donetski Šahtariga neljal korral Ukraina meistriks. Aastatel 2005 ja 2006 valiti ta Horvaatia kõrgliiga aasta jalgpalluriks.
Aastal 2006 valiti ta Horvaatia aasta jalgpalluriks.

Koondisekarjäär

Da Silva võttis endale Horvaatia kodakondsuse 2002. Esimest korda kutsuti ta Horvaatia koondisse 2004. aasta Euroopa U-21 meistrivõistluste finaalturniiriks, kus Horvaatia jäi alagrupis viigi ja kahe kaotusega viimaseks. Ta kuulus koondisse ka 2006. aasta U-21 valikturniiril, kus da Silva lõi 9 mängus 7 väravat. Horvaatia võitis alagrupi suure eduga (+8 =1 -1), aga otsustavates kohtumistes kaotas Serbiale ja Montenegrole 1:3 võõrsil ja 1:2 kodus ning jäi finaalturniirilt eemale. Da Silva lõi sealjuures mõlemad Horvaatia väravad. Kokku lõi ta Horvaatia 16 väravast valikturniiril pooled.
Vahepeal kutsuti da Silva ka täiskasvanute koondisse. Ta debüteeris 16. novembril 2004 sõprusmängus Iirimaa jalgpallikoondise vastu. Oma esimese värava koondises lõi ta 1. veebruaril 2006 Hongkongi jalgpallikoondise vastu. See oli 4:0 lõppenud mängu kolmas värav.
Da Silva oli Horvaatia koondise kandidaat 2006. aasta MM-iks, aga peatreener Zlatko Kranjčar ei valinud teda koondisse, kuna ta oli liiga noor. MM-il ei pääsenud Horvaatia alagrupist edasi.
Pärast MM-i sai ta koondise põhikoosseisu liikmeks. Juba 16. augustil 2006 lõi ta sõprusmängus maailmameistri Itaalia jalgpallikoondise vastu avavärava – mäng lõppes 2:0. 11. oktoobril skooris ta ka 2008. aasta EM-valikturniiril kodus Inglismaa jalgpallikoondise vastu, lüües jällegi 2:0 lõppenud mängus avavärava. Ning 15. novembril 2006 lõi ta EM-valikmängus Iisraeli jalgpallikoondise vastu 3 väravat, lüües võõrsil 4:3 võidetud mängus Horvaatia 2 viimast väravat. Samasse alagruppi kuulus ka Eesti jalgpallikoondis, keda Horvaatia võitis võõrsil 1:0 ja kodus 2:0. Da Silva lõi neis mängudes kõik väravad. Peale Iisraeli ja Eesti ei ole da Silva ühegi teise riigi vastu 3 väravat suutnud lüüa. Horvaatia võitis alagrupi (+9 =2 -1) ja da Silva oli kõigi alagruppide peale kokku resultatiivsuselt teine pallur. Finaalturniiril võitis Horvaatia oma alagrupis kõik mängud, aga langes välja veerandfinaalis Türgi jalgpallikoondise vastu, kui Horvaatia pärast 1:1 lisaaega suutis 4 penaltist vaid 1 realiseerida. Da Silva finaalturniiril väravaid ei löönud.
2010. aasta MM-valikturniiril lõi da Silva ainult 3 väravat Horvaatia 19-st. Horvaatia jäi alagrupis Inglismaa ja Ukraina jalgpallikoondise järel kolmandaks ega pääsenud MM-ile.
Aastatel 2004–2014 mängis da Silva Horvaatia rahvuskoondises 64 mängu ja lõi neis 29 väravat.
Valentin Serov

Valentin Aleksandrovitš Serov (vene Валентин Александрович Серов; 19. jaanuar 1865 Peterburi – 5. detsember 1911 Moskva) oli vene maalikunstnik, graafik ja portreekunstnik.
Valentin Serov sündis Peterburis helilooja Aleksandr Serovi peres. Aastatel 1878–1979 õppis maalikunsti Ilja Repini juhendamisel. Aastatel 1880–1885 õppis Peterburi Kunstide Akadeemias. Aastatel 1897–1909 töötas pedagoogina Moskva Maali-, Raid- ja Ehituskunstikoolis, kus üheks tema õpilaseks oli Kuzma Petrov-Vodkin.
Aastast 1894 oli ta üks peredvižnikutest.
Aastast 1898 oli Valentin Serov Mir Iskusstva liige.
Valentin Serov on maetud Moskvasse, Novodevitšje kalmistule.
Vestfaali rahu auhind

Rahvusvaheline Vestfaali rahu auhind (saksa keeles Der Internationale Preis des Westfälischen Friedens) on Vestfaali rahu mälestuseks välja antav rahvusvaheline auhind.
Auhind asutati Vestfaali rahu 350. aastapäeva puhul. Seda antakse välja alates 1998. aastast iga kahe aasta tagant.
Paldiski-Kapellskäri laevaliin

Paldiski-Kapellskäri laevaliin on 1997. aastal avatud laevaliin.
Tallink alustas veeremilaevaga liini Paldiski Lõunasadamast Kapellskäri sadamasse, mis võimaldas esmakordselt edasi-tagasi sõitu Rootsi ühe ööpäeva jooksul. Hiljem seadis laevakompanii liinile ka parvlaeva Vana Tallinn ning Tallinna Sadam ehitas Paldiski Lõunasadamasse reisiterminali. Praegu sõidab Tallinki liinil ro-pax-laev Regal Star.
2005. aastal alustas sel liinil liiklemist Baltic Scandinavian Lines ro-pax-laevaga Via Mare. Pärast seda, kui Paldiski Põhjasadama omanikud selle laevakompanii ära ostsid, algas Baltic Scandinavian Linesi laevaliin Paldiski Põhjasadamast. Tänapäeval sõidab Paldiski Põhjasadamast Kapellskäri DFDS Seawaysi ro-pax-laev Liverpool Seaways.
L'Oceanogràfic

L'Oceanogràfic (katalaani keeles 'okeanograafiline') on Hispaanias Valencias asuv okeanograafiapark ehk okeanaarium, mis hõlmab 110 000-ruutmeetrise ala. Kõigi akvaariumite (kokku on neid 9) koguveemaht moodustab 42 miljonit liitrit. 
L'Oceanogràfic kuulub Kunsti- ja teaduslinnaku koosseisu.
L'Oceanogràfic on Euroopa suurim okeanaarium. Seal on umbes 45 000 isendit 500 liigist. Lisaks kaladele on esindatud ka imetajad, linnud, roomajad ja selgrootud.
See paikneb geograafilistel koordinaatidel 39° 27′ 10″ N, 0° 20′ 53″ W.

Ehitised

Kompleksi, mis avati külastajaile aastal 2002, projekteerisid arhitekt Félix Candela ja insenerid Alberto Domingo ja Carlos Lázaro.
Dzintar

Dzintar on mehenimi.
Berkin Elvan

Berkin Elvan (5. jaanuar 1999 – 11. märts 2014 İstanbul) oli Türgi kooliõpilane, kes sai tuntuks politseivägivalla ohvrina suvel 2013 toimunud Gezi pargi meeleavaldustel.
14-aastane Berkin läks 16. juunil 2013 İstanbuli Okmeydanı linnaosas toimunud meeleavalduse ajal poodi leiba ostma. Samal ajal otsustas politsei meeleavaldajad jõudu kasutades laiali ajada. Meeleavalduse laialiajamise käigus tabas Berkin Elvani politsei tulistatud pisargaasigranaat, mis tekitas talle tõsise ajutrauma. Ta langes koomasse, milles viibis 269 päeva kuni surmani märtsis 2014.
Berkin Elvan oli kaheksas inimene, kes sai 2013. aasta meeleavalduste mahasurumise käigus surmavalt vigastada. Tema noorus ja asjaolu, et ta polnud isegi meeleavaldajate hulgas, tegi temast juba enne tema surma üleriigilise sümboli, kelle juhtumit kasutati politseivägivalla hukkamõistmisel.
Berkini surm 11. märtsil 2014 vallandas Türgi linnades uue valitsusvastaste protestide laine. 32 Türgi provintsis toimusid meeleavaldused, millest mitmed Türgi politsei taas vägivalda kasutades laiali ajas. Üks suuremaid meeleavaldusi toimus İstanbulis İstiklali peatänaval. Meeleavalduste käigus pidas politsei kinni sadu inimesi, ainuüksi İstanbulis vahistati 97 inimest.
Türgi president Abdullah Gül avaldas Berkin Elvani surma puhul avalikult kaastunnet. Peaminister Recep Tayyip Erdoğani valitsus Berkini surmale ei reageerinud. Berkini ema Gülsüm Elvan süüdistas avalikult peaminister Erdoğani oma poja surmas.
12. märtsil 2014 maeti tema surnukeha İstanbuli Feriköy surnuaiale. Berkini mälestuseks korraldatud leinarongkäigul läbi İstanbuli kesklinna osalesid kümned tuhanded inimesed. Tuhanded inimesed võtsid osa ka tema matustest Okmeydanı linnaosas. Üle Türgi osales Elvani surma ja matuste tõttu alguse saanud meeleavaldustel sadu tuhandeid inimesi, kelle laialiajamiseks kasutas politsei taas jõudu. Peaminister Erdoğan kritiseeris samal päeval tehtud sõnavõtus tänavatele tulnud inimesi, pidades meeleavalduste korraldamist 18 päeva enne kohalikke valimisi kohatuks ja ebademokraatlikuks.
14. märtsil 2014 süüdistas peaminister Erdoğan ühes oma valimiskampaania kõnes Berkin Elvani seotuses terroristlike organisatsioonidega. Samuti väitis peaminister, et poiss ei läinud üldse poodi leiba osta, vaid oli väljas, et tulistada politseinikke marmorkuulikestega.
Kanabeci maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1858. aastal.
Philothamnus heterolepidotus

Levik

Neid võib kohata roomamas Sierra Leones, Ghanas, Togos, Nigeerias, Kamerunis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Sudaanis, Kongo Vabariigis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Angolas, Sambias, Rwandas, Burundis, Ugandas, Keenias, Tansaanias ja Mosambiigis.
Animas Forks

Animas Forks on Ameerika Ühendriikides Colorados San Juani maakonnas asuv kummituslinn. See asub Silvertonist 19 kilomeetrit kirdes.

Asukoht

Animas Forks asub Alpine Loop National Back Country Byway teede võrgustikus. Sellesse võrgustikku kuulub 105 km katteta teid, mis ühendavad mägikülasid Lake Cityt, Ourayd ja Silvertoni. Enamikku sellest piirkonnast haldab kas USA Metsateenistus või Maahaldusbüroo. Aastas külastab Animas Forksi üle 100 tuhande inimese. Animas Forks asub 3400 m kõrgusel üle merepinna.
Tee Silvertonist Animas Forksi on läbitav suvel läbitav kaherattaveoliste sõidukitega, aga sealt edasi üle Engineeri kuru Lake Citysse sõitmiseks on vaja neljarattavedu.

Asula teke

Esimene palkmaja ehitati Animas Forksi 1873 ja 1876 sai Animas Forksist kaevandusasula. Tol ajal oli seal 30 maja, hotell, kauplus, kõrts ja postkontor. Aastal 1883 elas asulas 450 inimest ja 1882 hakkas ilmuma ajaleht "Animas Forks Pioneer", mis lõpetas tegevuse 1886. aasta oktoobris. Igal sügisel rändas massiliselt inimesi soojemasse linna Silvertoni. Aastal 1884 oli Animas Forksis 23-päevane lumetorm, lumekihi paksus oli 7,6 meetrit, elanikud pidid kaevama tunneleid, et saada majast majja. Animas Forksi majandus põhines kaevandamisel ning maagi töötlemisel ja saadustega kauplemisel.

Langus

Kaevandamisest tulev kasum hakkas vähenema ja kuigi 1904 avati Animas Forksis saeveski nimega Gold Prince Mill, oli elu asulas peaaegu lõppenud. Isegi asulat läbiv raudteeliin ei täitnud talle pandud ootusi. Gold Prince Mill suleti 1910 ja 1917 koliti selle seadmed Eurekasse, mis ise samuti hiljem kummituslinnaks muutus. Selle ettevõtte sulgemine andis märku Animas Forksi lõpust ja 1920. aastatel muutus Animas Forks kummituslinnaks.

Linn tänapäeval

Asulast on saanud turismiatraktsioon. Colorado Osariigi Ajaloofond andis 1997 ja 1998 San Juani maakonnale koostöös Maahaldusbürooga raha järelejäänud hoonete stabiliseerimiseks. Maakond ja Maahaldusbüroo haldavad asulat ühiselt. Selle parklas jagatakse asulat tutvustavaid brošüüre ja kaarte. Kuigi sissepääs hoonetesse ei ole piiratud, on mõne hoone põrand väga hapraks muutunud ja ähvardab kokku variseda.
Tiigi efekt

Tiigi efekt ehk Marshi efekt põhineb James A. Davise 1966. aastal läbi viidud uurimusel, kus selgus, et õpilased hindavad oma akadeemilist võimekust võrdluses sama kooli õpilastega ning kõrgema akadeemilise kvaliteediga koolides on õpilaste akadeemiline minapilt madalam. Davise töös käsitletakse seda paradoksi kui konnatiigi efekti (Frog Pond effect), mida hakati sotsioloogia valdkonnas uurima seoses õpilaste minapildiga koolikeskkonnas ning kollektiivse enesehinnangu kujunemisega gruppides.
60ndatel aastatel hakati lisaks Festingeri sotsiaalse võrdluse teooriale üha enam tähelepanu pöörama ka relatiivse deprivatsiooni ilmnemisele kooli keskkonnas. Werts ja Watley seletuse kohaselt seisneb relatiivse deprivatsiooni teooria selles, et kõrge tasemega eliitkoolides õppivad õpilased saavad halvemaid hindeid, kui nad saaksid kesktasemega koolides ning see viib madalamate enesekohaste hinnangute tekkimiseni.
Davise ideed arendas psühholoogia vallas edasi Herbert W. Marsh nimetades seda nähtust tiigi efektiks (Big-Fish-Little-Pond Effect). Marshi põhjal on tiigi efekti alustaladeks nii sotsiaalse võrdluse teooria kui relatiivse deprivatsiooni teooria. Marshi kohaselt seisneb tiigi efekt selles, et võrdse võimekusega õpilastel on kõrge akadeemilise tasemega koolides madalam akadeemiline minapildiga kui madala akadeemilise tasemega koolides.
Tänapäeval uuritakse tiigi efekti valdavalt psühholoogia vallas ning selle üldistatavuse kontrollimiseks on läbi viidud erinevates riikides mahukaid uurimusi.
Behind the Sun

"Behind the Sun" on Eric Claptoni üheksas stuudioalbum, mis ilmus 1985. aasta märtsis. Plaat sai nime ühest reast Muddy Watersi laulust "Louisiana Blues". Ühtlasi oli see ka esimene koostööprojekt Phil Collinsiga(ex Genesis).

Lindistussessioon

Erinevalt varasematest albumitest on siin palju süntesaatoreid ja trummimasinaid, mida mängivad Phil Collins, Ted Templemann, Peter Robinson, Michael Omartian, James Newton Howard, Chris Stainton ja Greg Phillinganes. Ka Clapton ise mängib üheksandas loos "Never Make You Cry" Rolandi kitarrisüntesaatorit. Ning samas on sellel plaadil Claptoni kitarrimängu jälle sama palju nagu Creami aegadel, sest peaaegu kümme aastat oli ta hoidunud natuke tagaplaanile, oli lihtsalt üks liige bändis.
Oma autobiograafias on ta kirjeldanud selle plaadi salvestusperioodi järgmiselt:"...Tegelikult läheb kõik nii hästi, et see võiks kesta igavesti!... . Kuid eraelus ei olnud kõik nii pilvitu. Abielu Pattie Boydiga oli karile jooksmas ja see andis ainest enamikule tema loodud lauludele: "She’s Waiting", "Same Old Blues" ja "Just Like a Prisoner". Eriti on mehe hingevalu tunda plaadi viimase loos “Behind the Sun”, kus ta mängib kitarri ja laulab ning lisaks temale on ainult Phil Collins süntesaatoril.
Lindistuse lõpetades tegi Clapton väikese "kõrvalehüppe", lindistades ja tuuritades koos Roger Watersiga (ex Pink Floyd) albumi "The Pros and Cons of Hitch Hiking" raames. Saabunud tagasi Inglismaale tabas Claptonit paras vapustus, sest Warner Bros. oli tema plaadimaterjali tagasi saatnud põhjendusega, et see ei sisaldavat küllaldaselt hittsingleid. Stuudio oli mures eelmise albumi "Money and Cigarettes" kehvade müüginumbrite pärast ja esitas omad nõudmised. Claptoni enda sõnul oli see "…esimene kord üldse, mil mulle kui muusikule ära öeldi". Üheks nõudmiseks oli, et Clapton peab plaadile lisama Texase laulukirjutaja, Jerry Lynn Williamsi, kolm laulu: "See What Love Can Do", "Something’s Happening" ja "Forever Man". Sellega oli mees nõus ja sõitis Los Angelesse. Seal ootasid teda ees stuudio veteranprodutsendid Lenny Waronker ja Ted Templeman ning suurepärased muusikud Steve Lukather – kitarr (ex Toto), Jeff Porcaro – trummid (ex Toto), Jamie Oldaker – trummid, Nathan East – basskitarr ja Greg Philliganes – klahvpillid. Nii lindistati nimetatud laulud, kuid need ei väljendanud siiski neid tundeid ja püüdlusi, mis Clapton tahtis oma originaalmaterjaliga edasi anda.

Reklaamikampaania

Albumi ilmumisele järgnes turnee, mille käigus esineti ka esimesel "Live Aidi" 1985. aasta kontserdil Philadelphias. Esitamisele tulid lood "She’s Waiting", "White Room" ja "Layla". Video laulule "Forever Man" oli MTV-s populaarne, sisaldades stseeni, kus üks kaamera kukkus juhuslikult operaatorivankrilt maha. "Same Old Blues" kasutati turneel "After Midnight" ja mitmel hilisemalgi tuuril.
Kristi Piiper

Kristi Piiper (sündinud 1983) on eesti kirjanik.
Lembit Pärna nimeline kolhoos

Lembit Pärna nimeline kolhoos oli kolhoos Rakvere rajoonis Kadrina külanõukogus. Kolhoosi keskasula oli Vohnja. Kolhoosi pindala oli 9200 ha. Kolhoos oli nimetatud Lembit Pärna järgi.
Puna-veetallaja

Puna-veetallaja (Phalaropus fulicarius) on kurvitslaste sugukonda kuuluv lind.
Eestis on ta eksikülaline.
Russalu linnamägi

Russalu linnamägi on küngas Rapla maakonna Märjamaa vallas, Russalu külast 2,5–3 km lääne-edelas, läbi metsa Vakre talusse viivast metsateest 200 m lõuna pool.
Mägi moodustab põhja–lõunasuunalise ebamääraselt ovaalse kujuga (umbes 80 m pikk ja 60 m lai) ümbrusest 2–3 m kõrgema ala. Künka lagi on ebatasane. 1925. aastal Marta Schmiedehelmi poolt koostatud linnamäe skeemil on idapoolsel jalamil märgitud kaarjalt kulgev kraav, lääneküljel kiviaed. Ajavahemikus 2005–2007 läbi viidud mäe arheoloogiline uurimine (kontrollimaks oletatava linnamäe olemasolu) seal märke inimtegevusest ega kultuurikihti ei tuvastanud ning leiti, et küngast pole põhjust linnamäeks pidada.
Vikhtor Sanikidze

Vikhtor Sanikidze (sündinud 1. aprillil 1986 Thbilisis) on Gruusia korvpallur.
2008–2009 mängis ta klubis Tartu Ülikool/Rock.
Harilik siniliilia

Kirjeldus

Siniliilia on mitmeaastane sibultaim, mis kasvab 10–25 cm kõrguseks. Tal on 2–4 juurmist lineaalset lehte, mis on 5–15 mm laiused. Lehed ilmuvad varakevadel (aprillis-mais) koos siniste kellukjate õitega.
Sibula läbimõõt on 1–3 cm, see on munaja kujuga ja kaetud pruunide kattesoomustega.
Õied, millel on kuus kroonlehte ja tolmukat, paiknevad 1–4 kaupa kobaras. Tugeva päikesevalgusega võivad kroonlehed käänduda horisontaalseks, kuid enamasti paiknevad need kausikujuliselt. Enamasti on õied taevasinised kuni tumesinised, kuid esineb ka valgeõieline teisend Scilla siberica var. alba. Tolmukad on siniliilial üksteisest eraldi, erinevalt talle lähedastele perekondadele, nagu puškiinia (Puschkinia) ja kirgaslill (Chionodoxa), mille tolmukad on toruks kokku kasvanud. Õietolm on sinakas.
Pärast õitsemist, kui moodustuvad kuprad, vajuvad taimel varred longu. Kui kupar on saavutanud küpsuse, muutub see lillaks ja avaneb ning väljuvad väikesed tumepruunid seemned. Kui seemned on valminud, siis lehed närbuvad ja taim jääb kuni järgmise kevadeni puhkeolekusse.

Kultiveerimine

Harilikku siniliiliat kultiveeritakse tema ebahüatsindi õitega sarnanevate õite tõttu, kuid seemnete abil võib ta kiiresti metsistuda. Siniliilia on sobilik muru sisse istutamiseks, kuna levib seemnete kaudu kiiresti, moodustades suuri kolooniad, ning on läinud puhkeolekusse ajaks, kui tekib vajadus muru niita.
Kogu taim on mürgine, seda on kasutatud ka näiteks rotimürgi valmistamiseks.
Rosma ristimets

Rosma ristimets on ristimets Võrumaal Põlva valla Rosma külas.
Eric Voegelin

Eric Voegelin (sünninimi Erich Hermann Wilhelm Vögelin; 3. jaanuar 1901 Köln – 19. jaanuar 1985 Stanford) oli saksa päritolu Ameerika poliitikafilosoof.
Ta sündis Kölnis, tollases Saksa keisririigis ja õppis Viini ülikoolis politoloogiat. Temast sai kõigepealt õpetaja ja siis politoloogia dotsent Viini ülikooli õigusteaduskonnas. Ta põgenes 1938. aastal pärast natside sissemarssi Austriast Ameerika Ühendriikidesse. Temast sai 1944. aastal Ameerika kodanik. Ta töötas suurema osa oma akadeemilisest karjäärist Notre Dame'i, Louisiana osariigi ja Müncheni ülikoolis ning Hooveri Instituudis Stanfordi ülikooli juures.
Barbara Kwiatkowska-Lass

Barbara Kwiatkowska-Lass (kodanikunimi Barbara Kwiatkowska, näitlejanimi Barbara Lass; 1. juuni 1940 Partów, Gostynini lähedal – 6. märts 1995 Baldham, Müncheni lähedal) oli poola filminäitleja.
Barbara Kwiatkowska tantsis laulu- ja tantsuansamblis "Skolimów" ja õppis balletikoolis. Ta mängis peaosa 1958. aastal linastunud komöödias "Eva tahab magada" ja veel mitmes filmis. 1960. aastal asus ta elama Pariisi. Mängis mitmetes prantsuse, itaalia ja saksa režissööride filmides.

Isiklikku

1959–1962 oli ta abielus filmilavastaja Roman Polanskiga, 1963–1980 näitleja Karlheinz Böhmiga ja 1980. aastast kuni surmani muusik Leszek Żądłoga.
Buhhaara emiraat

Ajalugu

Buhhaara emiraat loodi ametlikult aastal 1785, esimeseks juhiks sai Šahh Murad. Buhhaara oli üks vähestest Kesk-Aasia riikidest, mida ei juhtinud Tšingis-khaani järeltulijad, Buhhaara kasutas riigi vundamendina mongolite valatud vere asemel islami põhimõtteid. Riigijuht ei olnud mitte khaan vaid  emiir. Mõlema Buhhaara naabri, Hiiva ja Kokandi khaaniriigi valitsejad olid Mongoolia khaanide järeltulijad; Buhhaara emiraadile eelnenud Buhhaara khaaniriiki valitsesid samuti Tšingise järeltulijad. 18. sajandi jooksul olid tulevased emiirid endale Buhhaara khaaniriigis teatava mõjuvõimu kogunud, täites ataliq'i (khaani laste õpetaja) kohustusi. Aastaks 1740, kui khaaniriigi vallutas Iraani väepealik Nadir-šahh, oli selge, et emiiridel oli riigis tegelik võim. Pärast Nadiri surma aastal 1747, tappis ataliq Muhammad Rahim Bi Abulfayz khaani ja tema poja; sellega lõppes janiidide dünastia. Pärast seda jätkasid khaanid riigi valitsemist, kuid de facto oli võim juba emiiride käes. Selline kord lõppes, kui Abu l-Ghazi Khan suri ning Šahh Murad esimese emiirina troonile tõusis.

Venemaa impeeriumis

Alates 1860. aastate teisest poolest kuulus Buhhaara emiraat vasallriigina Venemaa keisririigi koosseisu, selle viimane emiir oli Alim Khan.

Nõukogude periood

Septembris 1920 emiir kukutati ning 14. septembril 1920 kuulutati välja Buhhaara Nõukogude Rahvavabariik. See nõukogude riik oli Vene SFNV-ga "lepingulistes suhetes".
19. septembril 1924 nimetati Buhhaara NRV ümber Buhhaara NSV-ks.
Buhhaara riik likvideeriti lõplikult 27. oktoobril 1924, mil tema territoorium jagati Kesk-Aasias rahvusriikide moodustamise käigus Usbeki NSV ja Turkmeeni NSV vahel.
Ingeri lipp

Ingeri lipp (soome keeles Inkerin lippu) on ingerlaste rahvuslipp.
Lipu mõtles välja E. J. Haapakoski. Lipp võeti kasutusele septembris 1919. Lipul on aja jooksul olnud kolm staatust: 1919 kui polgulipp, 1919-1920 kui riigilipp ja alates 1921 kui rahvuslipp.
Muumimaa

Muumimaa (soome Muumimaailma) on lastele mõeldud lõbustuspark, mis on Tove Janssoni muumitrollide raamatusarja teemaline.  
Muumimaa asub Kailo saarel Naantali vanalinna vastas, mitte kaugel Turu linnast. 
Põhiatraktsiooniks on mustikavärvi Muumimaja. Turistidel on lubatud külastada kõiki viit korrust. Selle kõrval asub Koduvana kollane maja. Võimalik on näha ka Muumimamma kööki, Nuuskmõmmiku telki, Tuletõrjejaama, Muumipapa paati ja palju muud. Turistid võivad kohtuda ka tegelastega.
Laulu tänav (Tallinn)

Laulu tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Kivimäe asumis.
Laulu tänav algab Vabaduse puiesteelt Jannseni kaubamaja juures, suundub kagusse Pääsküla raba suunas ja lõpeb Ilmarise tänaval. Laulu tänav ristub Taara ja Vanemuise tänavaga.
Tänava alguse koordinaadid on 59° 22′ 24″ N, 24° 39′ 58″ E.
Tänava pikkus on umbes 560 meetrit. Vabaduse puiesteelt Taara tänavani suunduv lõik on ühesuunaline.
Laulu tänaval asuvad muu hulgas loomakliinik Loomaarstid Kask ja Michelson (Laulu 6) ning võõrastemaja Silva kodumajutus (Laulu 14).
Laulu tänav sai nime 8. novembril 1927. Tänava nimi tulenes sealse esimese majaomaniku Pauline Laulu perekonnanimest.
Poliitiline spekter

Vasak-parem süsteem

Moodsas läänamaailmas on üheks levinumaks poliitilise spektri väljendamise süsteemiks vasak-parem süsteem. Vasakule poole jäävad sotsialism ja kommunism ning paremale poole konservatism ja fašism. Vabale turumajandusele orienteeritud jäävad tavaliselt paremtsentrisse ning uusliberalism ehk sotsiaalne liberaalsus keskele ja mõnikord konservatiivide vaatepunktist vaadatuna ka vasaktsentrisse. Kristlik demokraatia võib olla keskel, kas vasakul või paremal, oleneb riigist. Vasak-parem süsteem tuli kasutusele alates Prantsuse revolutsioonist, kui veel eriti radikaalseid kommuniste vasakul ja -fašiste paremal ei olnud olemaski ning siis defineeriti vasak- ning parempoolsus hoopis läbi suhtumise traditsionaalsesse monarhistlikku valitsusse ja vabaturumajanduse pooldajad olid vasakul, nüüdseks on nad pigem paremal pool. Samuti on selles süsteemis erinevused riigiti ja kultuuriti.
Sõjategevus

Sõjategevus on sõjapõhjuse juhtumil vallandunud sõjaline akt rühmitiste, rahvaste või riikide vahel.
Sisemisi sõjalisi vastuolusid, milles osalevad pooled on ühest ja samast riigist, nimetatakse kodusõjaks.

Casus belli

Casus belli tähendab ladinakeelse väljendina tegu või sündmust, mis provotseerib või mida kasutatakse sõja õigustamiseks; sõna-sõnalt sõjajuhtumit ehk sõjapidamist põhjustavat sündmust. Casus belli hõlmab otseseid süütegusid või ähvardusi sõdakuulutava rahva suhtes.

Casus fœderis

Casus fœderis hõlmab ladinakeelse väljendina süütegusid või ähvardusi enda liitlase või liitlaste vastu – tavaliselt on see seotud vastastikuse kaitse paktiga.

Õigus sõjale

Kaasaegses maailmas konsulteeritakse hea tahte kohaselt enne sõtta sisenemist sõjaõiguse kriteeriumite kogum läbi, et olla veendunud, et õigus sõjaks on mööndav.
Lamari maakond (Georgia)

Ajalugu

Maakond moodustati 1920. aastal.
Dauguļi raudteejaam

Dauguļi raudteejaam oli raudteejaam Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Kocēni piirkonnas Dikļi vallas. Jaam asus Heinaste raudteejaamast 62 kilomeetri kaugusel ja jäi raudtee valmimisajal Volmari kreisi Straupe kihelkonda Dauguļi mõisa maadele.
Peatus avati aastal 1912. Algselt kandis see nime Daugeln. Teise maailmasõja järel hakkas sealses jaamahoones tegutsema kohalik pood. Aastal 1958 avati jaamast Zilaiskalnsi turbavabrikusse viiv harutee. Peatus suleti reisirongiliikluse lõpetamisel aastal 1979, ent sealne jaam tegutses edasi kuni aastani 2000, teenindades turvast vedavaid kaubaronge.