google/wiki40b huggingface dataset:
Teine parim hotell terves Indias

Sisukokkuvõte

"Teine parim hotell terves Indias" räägib Sonny Kapoori (Dev Patel) kavast oma hotelli laiendada, kuid see visioon neelab aega ja energiat, mida tal eesseisva laulatuse tõttu napib. Tema liigne pühendumine uue hotelli ideele pingestab ka suhteid tema pruudi Sunainaga (Tina Desai). Sonny on leidnud hotelli laiendamiseks sobiva kinnisvara, mis on seda vajalikum, et tema esimeses hotellis eakatele ja kaunitele on alles veel ainult üks vaba tuba, mille peale tekib tõsine konkurents kahel uuel kliendil, Guy Chambersil (Richard Gere) ja Lavinia Beechil (Tamsin Greig). Esimesest filmist tuttavad Evelyn (Judi Dench) ja Douglas (Bill Nighy) on leidnud Jaipuris tööd, kuid ei suuda kuidagi oma isiklikes suhetes järje peale saada. Norman (Ronald Pickup) ja Carol (Diana Hardcastle) püüavad aru saada, kas neile sobib rohkem avatud või monogaamne suhe. Madge (Celia Imrie) peab valima kahe sobiva, väga jõuka kosilase vahel. Ainus, kes ehk teab, kuidas kõik need probleemid võiksid ja saaksid laheneda, on hotelli kaasmänedžeriks saanud Muriel Donnelly (Maggie Smith), kes teab kõigi saladusi. Kui traditsioonilise india pulma ettevalmistused ähvardavad neid kõiki enda alla matta, ilmnevad taas ootamatud pöörded ja üllatavad lahendused.
Leflore'i maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1871. aastal.
Mihkel Fuhrmann

Mihkel Fuhrmann (15. märts 1823, Pööravere mõis, Pärnumaa – surmaaeg teadmata) oli teadaolevalt esimene eestlasest maadeuurija. Ta töötas aednikuna Middendorffidele kuulunud Pööravere mõisas. Alexander Theodor von Middendorffi üliõpilaspäevil sai Fuhrmannist tema teener ning hiljem abiliseks ekspeditsioonidel. Ta saatis Middendorffi retkedel Taimõrile ja Ida-Siberisse ning Ohhoota mere rannikule. Samuti osales ta hilisematel ekspeditsioonidel. Ta kogus zooloogilisi ja botaanilisi materjale, mineraale ja kivistisi, mis asuvad nüüd Peterburis.
Pühajärve valla vapp

Pühajärve valla vapp oli Valga maakonnas asuva eelmise Eesti haldusüksuse Pühajärve valla vapp.
Vapp oli kasutusele 14. aprillist 1996 kuni 1999. aastani, mil vald ühines Otepää linna ja vallaga ühtseks Otepää vallaks.

Vapi kirjeldus

Kuldsel kilbil on roheline lehtpuu (tamm) ja sinine lainelõikeline vapitüvi, millel põigiti kaks lainelõikelist kuldset varrast.
Prenüülrühm

Prenüülrühm on orgaanilises keemias molekuli osa, viit süsiniku aatomit sisaldav allüülset tüüpi rühm СН₃–С(СН₃)=СН–СH₂–. Prenüülrühma isomeer on isopentenüülrühm СН₂=С(СН₃)–СН₂–СH₂–. Taolised rühmad esinevad paljudes looduslikes ühendites (näiteks terpenoidid) ja bioprotsesside intermediaatides.
Prenüülrühma homoloogid СН₃–С(СН₃)=СН–СH₂[–CH₂–С(СН₃)=СН–СH₂]ₙ– nagu geranüülrühm (n=1), farnesüülrühm (n=2), geranüülgeranüülrühm (n=3) jne, esinevad mitmetes bioaktiivsetes ühendites (näiteks pürofosfaadid, difosfaadid), mis on olulised elusorganismide metabolismi protsessides. Näiteks terpeenide biosüntees:
Ülem-Angara

Ülem-Angara (vene Верхняя Ангара) on jõgi Aasias Burjaatias.
Algab Stanovoi mägismaalt. Ülemjooksul on mäestikujõgi. Alamjooksul voolab rahulikult laias soostunud orus. Suubub Baikali järve kirdetippu moodustades delta.
Pikkus 438 km, valgla 21 400 km². Keskmine vooluhulk 265 km³/s. Toitub valdavalt sademetest, kuid suur on ka põhjavee osa. Külmub oktoobri lõpus, jääkattest vabaneb mai alguses. Laevatatav 270 km pikkuselt suudmest ülesvoolu.
Aleksandr Hloponin

Aleksandr Hloponin (sündinud 6. märtsil 1965 Colombos) on Venemaa poliitik, 2010–2018 Venemaa Föderatsiooni valitsusjuhi asetäitja. Ta oli 2003–2016 Ühtse Venemaa kõrgema nõukogu liige.
Ta oli presidendi täievoliline esindaja Põhja-Kaukaasia föderaalringkonnas (19. jaanuarist 2010 12. maini 2014).
Lipoehape

Allikad

Lipoehapet leidub enamikus toiduainetes, kuid külluslikud allikad on pärm, liha, neerud, süda, maks, piim, taimsed saadused.

Saamine

Toiduainetega seedekulglasse sattuv lipoehape imendub peensoolest. Imendunud lipoaat transporditakse koerakkudesse, kus ta NADPH- või NAH-dihüdrolipoamiidi dehüdrogenaasi toimel redutseeritakse DHLA-ks.

Vaegus

Selle vaeguse korral on häiritud organismi kõik kataboolsed protsessid.

Manustamine

Adekvaatsed andmed tema ööpäevase vajaduse kohta puuduvad.
α-lipoehappe oskuslik/adekvaatne manustamine võib ravi ühe komponendina olla efektiivne diabeedi, lihaskrampide, isheemia ja muude haiguste korral.
Seda peaks manustama koos C-vitamiini ja E-vitamiini, riboflaviini, pantoteenhappe ja niatsiiniga.
Kuigi ohutu koguannuse ülempiir pole adekvaatselt hinnatav, on teada, et ta ei tekita probleeme ka üsna suurtes annustes.
Teleportatsioon

Teleportatsioon on esemete väga kiire transport või liikumine ühest kohast teise. Enamasti peetakse teleportatsiooni all silmas transporti, mille puhul edastatakse ainult informatsiooni, mille põhjal teises kohas valmistatakse eseme koopia.

Teadus ja teaduslik fantastika

Teaduslikus fantastikas, mõtteeksperimentides ja füüsikaliste katsete puhul on teleportatsiooni all tavaliselt mõeldud esemete (reaalselt seni elementaarosakeste) ülekandmist ühest kohast teise protseduuri abil, mis hõlmab eseme kohta käiva informatsiooni kodeerimist, informatsiooni ülekandmist teise asukohta (näiteks raadiosignaalina) ja algse eseme koopia valmistamist sihtkohas. Füüsikas on tegeldud kvantteleportatsiooniga.
Teleportatsiooni kasutamisel inimeste transpordiks on palju lahendamata tehnilisi ja filosoofilisi probleeme. Pole selge, kuidas inimese keha nii täpselt kirjeldada, et seda oleks võimalik rekonstrueerida. Samuti pole selge, kas inimese lammutamine ühes kohas ja taaskokkupanemine teises kohas tekitab tunde, et elu sujuvalt jätkub. Probleemid on paljuski samalaadsed nagu vaimuülekande puhul.
Pole selge, kas inimese kopeerimine nõuab täpse kvantoleku reprodutseerimist. Samuti pole selge, kas see nõuab kvantteleportatsiooni, mis eeskuju paratamatult lammutab, või piisab makroskoopilistest mõõtmistest.   Mittelammutava variandi puhul valmistatakse eeldatavasti iga teleportatsiooni puhul uus koopia, kusjuures teleportatsiooni kogeb ainult koopia. Seesugusel tehnoloogial oleks ka muid rakendusi, näiteks virtuaalmeditsiin (salvestatud andmete muutmine, et valmistada koopia, mis on originaalist parem), ränd tulevikku (koopia valmistamine aastaid pärast informatsiooni salvestamist) ja varukoopiad (hiljuti salvestatud informatsiooni põhjal koopia valmistamine, kui originaaliga on juhtunud õnnetus).

Religioon ja esoteerika

Religioosses, okultistlikus ja esoteerilises kirjanduses tähendab teleportatsioon inimese või eseme hetkelist liikumist ühest kohast teise üleloomulikul või paranormaalsel viisil.
Näiteks Apostlite tegude raamatus (8:39,40) räägitakse, kuidas pärast Etioopia eunuhhi, kuninganna varanduse valitseja ristimist haaras Issanda Vaim Filippuse, ja eunuhh ei näinud teda enam. Kuid ta läks oma teed edasi rõõmuga. Aga Filippus leiti Asdodist.
Buddha olevat teleportatsiooni teel kandunud Indiast Sri Lankale.
Viljandi kirikumõis

Viljandi kirikumõis (saksa keeles Pastorat Fellin-Land) oli kirikumõis Viljandi kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis maakonda Viljandi linna territooriumile. Mõisat valdas kuni 1860 Viljandi Jaani kirik ja edaspidi Viljandi Pauluse kirik.
Cantique des degrés

"Cantique des degrés" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1999. aastal loodud teos segakoorile ja orkestrile. Muusikateose pikkus on 7 minutit. Teose kandsid esimest korda ette Monte Carlo Ooperi koor ja Monte Carlo Filharmoonia orkester (dirigent Tõnu Kaljuste) 19. novembril 1999 Itaalias Monte Carlo katedraalis.
Taebla külanõukogu

Taebla külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s. 
Külanõukogu moodustati 1945 septembris Läänemaal Taebla vallas. Külanõukogu keskus asus Taebla asunduses.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Taebla külanõukogu 1950 septembris Haapsalu rajooni koosseisus. 
1954. aastal liideti Taebla külanõukogu Palivere külanõukoguga, mille keskus asus Paliveres. 1977. aastal nimetati Palivere külanõukogu ümber Taebla külanõukoguks ning külanõukogu keskuseks sai Taebla.
Peeter Kopvillem

Peeter Hans Kopvillem (19. august 1954 Montréal, Kanada – 10. mai 2016 Toronto, Kanada) oli eesti muusik ja ajakirjanik.
Ta õppis Hamiltonis McMasteri Ülikoolis ajalugu ja samal ajal musitseeris.

Isiklikku

Tema isa oli kupletist ja keemik Olaf Kopvillem.
Kohila valla vapp

Kohila valla vapp on Rapla maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Kohila valla vapp.
Vapp on kinnitatud 27. aprillil 1995.
Vabariigi Valitsuse 11. juuli 2002 a. määrus nr 227 "Haldusterritoriaalse korralduse ja muutmine Kohila valla (alevi) ja Kohila valla osas" alusel moodustati senise Kohila valla (alevi)ja senise Kohila valla baasil uus omavalitsusüksus Kohila vald. Uue Kohila valla sümboliteks on endise Kohila valla vapp ja endise Kohila alevi ja Kohila valla ühine lipp.

Vapi kirjeldus

Kuldsel kilbil lehtpuu kujutis ja selle all keskelt nõgus langetatud varras- mõlemad rohelised ning must vapitüvi, mille keskel viie õielehe ja viieharulise musta südamikuga kuldne õis.
Jevgeni Novikov (rallisõitja)

Jevgeni Novikov (vene Евгений Максимович Новиков, sündinud 19. septembril 1990 Moskvas) on Venemaa rallisõitja.
2009 sõitis ta autoralli MM-l Citroën Junior Teamis.
2011–2013 sõitis ta võistkonnas M-Sport autoga Ford Fiesta RS WRC.
Korp! Sakala Meeskoor

Välisreisid

2005. aastal käidi Gruusia-tuuril, kus kohtuti kultuuriministriga, osaleti Paata Burdzuladze patronaaži all korraldatud heategevuskontserdil, mis toimus Thbilisi Filharmoonia suures, 1800-kohalises saalis ja millest tegi otseülekande Gruusia Televisioon. Sellel üritusel kõlas ka Gustav Ernesaksa "Kutse" koos Thbilisi Meeskooriga üle terve Gruusia.
2007. aasta mais tehti turnee Ukrainasse, kus esineti Ülle Zachariase ja Susan Lahesalu juhatusel Kiievi Tehnikaülikooli aulas ning Lvivi Filharmoonia kontserdisaalis. Kavasse kuulus peamiselt Eesti meeskooriklassika.
Lisaks on esinetud 2009. aastal Soomes Turus.
Palanga Merevaigumuuseum

Palanga Merevaigumuuseum (leedu keeles Palangos gintaro muziejus) on Leedus Palangas asuv Leedu Kunstimuuseumi haru, kus eksponeeritakse merevaiku. Muuseum asub 19. sajandist pärinevas Palanga mõisa peahoones ja seda ümbritseb Palanga botaanikaaed. Merevaigu kollektsioon koosneb umbes 28 000 objektist, millest umbes 15 000 sisaldab merevaiku tardunud putukaid, ämblikke või taimi. Välja on pandud umbkaudu 4500 museaali, paljud neist ehted või muu kunst.

Ajalugu ja taust

Baltimaade rannikualad on juba eelajaloolistest aegadest olnud Euraasia merevaigukaubanduse tooraine allikad ja neid mööda kulges Merevaigutee. Juodkrantė lähedalt leiti 19. sajandil neoliitikumist pärit merevaigust artefakte, mis kahjuks 20. sajandi jooksul kaduma läksid. Leedu mütoloogial, folklooril ja kunstil on pikaajalised seosed merevaiguga. Jūratė ja Kastytise legend räägib Läänemere all asunud paleest, mille purustas piksejumal Perkūnas. Randa uhutud merevaik olevatki selle palee tükid.
Merevaigu töötlemisega tegelevad töökojad tekkisid Palangasse 17. sajandil. Sellega tegelevad gildid tegutsesid ka Brugges, Lübeckis, Gdańskis ja Königsbergis. Palangast kujunes 18. sajandi lõpuks Venemaa Keisririigi merevaigutööstuse keskus. Enne Esimest maailmasõda toodeti Palangas umbes 2000 kilogrammi toormerevaiku aastas.
Feliks Tiskevicius, Ruteenia ja Leedu aadlik, kelle suguvõsa juured olid Palangas, ehitas 1897. aastal Palangasse uusrenessanss-stiilis lossi, kus tänapäeval asub Palanga Merevaigumuuseum. Lossi arhitekt oli sakslane Franz Heinrich Schwechten. Pärast Esimese ja Teise maailmasõja vapustusi oli loss lagunemas. See restaureeriti 1957. aastal arhitekt Alfredas Brusokase plaanide järgi.  Muuseum liideti 1990. aastatel Leedu Kunstimuuseumiga ja jätkab siiani laienemist.

Eksponaadid

Väljapanek hõlmab 15 ruumi ja katab umbkaudu 750 ruutmeetrit. Lossiga ühendatud kabelis paikneb ajutine näitus. Väljapanek on jagatud teaduse, kultuuri ja kunstiga seotud teemade vahel.
Esimesel korrusel paiknev näitus kirjeldab merevaigu tekkimist ja koostist. Balti alade merevaik pärineb Fennoskandiast Eotseeni ajastul, 40–45 Ma, voolanud jõgede deltade setetest. Kirjeldatakse protsessi, mille käigus puuvaik läbi mikroorganismide tegevuse, oksüdatsiooni ja polümerisatsiooni muutub merevaiguks. Muuseumi kollektsiooni kuulub ka suuruselt kolmas merevaigutükk Euroopas, "Päikesekivi". See kaalub üle 3,5 kilogrammi ja see on kahel korral langenud varaste saagiks.
Kultuuri ja kunstiväärtusega objektide hulgas on muuhulgas 15. sajandist pärit sõrmus, 16. sajandist pärit rist ja ehteid möödunud neljast sajandist. Väljapanekul on ka sigaripitse, ehtekarpe ja roosikrantse. Kadunud neoliitikumi aegsetest artefaktidest on arheoloogide poolt valmistatud koopiad. Näitusel on ka moodsa kunsti näiteid, teiste seas ka Leedu kunstnike Horstas Taleikise, Dionyzas Varkalise, Jonas Urbonasi tööd.
Saadjärve Jalgratta Sõitjate Selts

Saadjärve Jalgratta Sõitjate Selts oli aastatel 1896–1912 Saadjärvel tegutsenud esimene eesti maaspordiselts. Seltsi asutas karskustegelane ja kaupmees Karl Vestel.
De Wahli reegel

De Wahli reegliks nimetatakse Edgar von Wahli poolt 1911. aastal välja töötatud sõnamoodustusreeglit, mida ta kasutas enda loodud tehiskeele oktsidentaali (pärast 1949. aastat interlingue) grammatikas.
Reegli abil saab luua teatud grammatilisi vorme, näiteks omadus- ja nimisõnu tegusõna infinitiivist.
Arnold Matiisen

Arnold Matiisen (sündis 1906 Eestis – suri Edmontonis Kanadas) oli eesti jalg- ja võrkpallur.
1920ndatel mängis ta Eesti jalgpallikoondises. 
Aastal 1926 sai ta jalgpalliklubiga Tallinna ESS Kalev Eesti meistrivõistlustel 3. koha.

Isiklikku

Tal oli kaksikvend Alfred, kes emigreerus 1929. aastal Kanadasse, Arnold järgnes 1937. aastal ning nende kolmas vend Voldemar 1948. aastal.
Tarmo Ain Raadik

Tarmo Ain Raadik (sündinud 12. oktoobril 1962 Melbourne'is) on Eesti ihtüoloog.

Elulugu

Tarmo Ain Raadik on arhitekti poeg.
Lõpetas 1981 Balwyni gümnaasiumi ja 1984 Melbourne'i Ülikooli zooloogiateaduskonna. 1985–1986 ja 1989–1990 Melbourne'is Victoria muuseumi ihtüoloogiaosakonnas, 1990– Victoria Looduskaitse ja Loodusvarade instituudi teadur ja alates 1989 ajakirja Australian Society for Fish Biology toimetaja.

Teadustöö

Uurinud magevete (sh Lõuna-Ameerika) kalade ja koorikloomade ökoloogiat ja levikut. Mitme Austraalia teadusorganisatsiooni liige. 12 teadustrükist.
Lurenburgi torn

Lurenburgi torn oli aastatel 1538–1554 ehitatud Tallinna linnamüüri kaitsetorn. Lurenburgi torn oli üks viimaseid Tallinna linnamüüritornidest, mis ehitati Tallinna linna kaitseks, enne Liivimaa sõja algust. Algselt kasutati suurtükitorni kohta  alamsaksakeelset nimevarianti Lurerborch.
Lurenburgi suurtükitorn oli ehituselt sarnane, aastatel 1518–1529 ümberehitatud Paksu Margareetaga, kuid mahult väiksem, kujult oli torn poolümar kolme korrusega, rohkete suurtükiavadega. Lameda katusega kaetud torni diameeter oli 20,4 meetrit ja kõrgus 18 meetrit. 
Suurtükitorn asetses tänapäevase Tallinna Ringkonnakohtu hoone kohal (Pärnu maantee 7).
Lurenburgi torn lammutati 1767. aastal.
Walter Johanson

Walter Johanson (ka Hans Walter Johanson; sündinud 28. jaanuaril 1951 Sydneys Austraalias) on roomakatoliku sotsiaaltööorganisatsiooni Caritas Eesti juht, enne katoliiklusse üleminekut oli kauaaegne luterliku kiriku õpetaja Kanadas.

Hariduskäik

Walter Johanson sündis Austraalias, aastal 1958 kolis ta koos vanematega Kanadasse. 1970. aastal lõpetas ta Ontario provintsis Torontos Georges Vanier Keskkooli. Aastal 1973 lõpetas ta kirikumuusika ajaloo alase bakalaureusetööga Waterloo Luterliku Ülikooli. Aastal 1977 lõpetas ta magistrikraadiga teoloogias (Master of Divinity) Waterloo Luterliku Seminari. 27. novembril 1977 ordineeriti ta Toronto Vana-Andrese kirikus õpetajaks. Ordinatsiooni toimetasid Ida-Kanada sinodi eesistuja Otto F. Reble, piiskop Karl Raudsepp, Willowdale'i advent luteri kiriku pastor W. D. Huras, Toronto Vana-Andrese koguduse õpetaja Andres Taul ja kohaliku läti koguduse õpetaja J. Calitis. Kuna ordinatsiooni läbiviijaks oli kanada kirik, oli ordinatsioon ingliskeelne.
Aastal 1979 täiendas ta end Lutheran Church in America misjonikoolitusel koguduste elu ülesehitamise erialal. Aastatel 1984–1990 õppis ta Notre Dame'i Ülikoolis (Indiana, USA) magistrantuuris liturgiat. 1992. aastal lõpetas ta ärijuhtimise osakonna Capilano Kolledži Vancouveris infotehnoloogia haldamise erialal. Ta oli ka mitu aastat kiriku võrgulehekülgede hooldaja.

Teenistuskäik

Walter Johanson on teeninud mitmes Kanada luterlikus koguduses. 1977–1980 teenis ta Püha Peetruse Luterliku Kiriku õpetajana Milletis ja Ülestõusmise Luterliku Kiriku õpetaja Calmaris (mõlemad Alberta provintsis). 1981–1991 teenis ta õpetajana Faith koguduses Burnabys Briti Columbias. Aastatel 1980–1984 oli ta Ameerika Luterliku Kiriku, Lääne-Kanada Piiskopkonna, Briti Columbia praostkonna abipraost, aastatel 1984–1985 aga praost. Aastatel 1992–2011 oli ta E.E.L.K. Vancouveri Peetri koguduse õpetaja, aastatel 2006–2011 oli ta Kanada praostkonna abipraost. Alates 2011 on ta Caritas Eesti ühingu juht.
2007. aasta jõuluõhtu jumalateenistuse raames pakkus Johanson oma kogudusele eesti keele kursust, mida võiks vahendada Skype. Ta korraldas esimese Skype’i kaudu peetava kursuse eesti keelt õpetada soovijatele 2. märtsil 2008. Kursust õpetas semnioloog Piret Vaher. Nad tutvustasid keelte õpetamist Skype'i vahendusel Finno-Ugritic Studies Association of Canada (FUSAC) konverentsi osalajatele Vancouveris 8. juunil 2008. Seal osalejad viisid uue idee laiali maailma, ka Austraaliasse.

Isiklikku

Tema isa Hans Johanson oli Ryersoni Ülikooli haldusjuhtimise professor. Tema ema Vally nee Meschin oli vaba ajakirjanik. Abikaasa Teresa, kellel on magistrikraad muusikas Colorado Ülikoolist, on kiriku organist ja laulukooride juhataja. Neil on kaks lapsendatud poega. Aastal 2011 võeti ta vastu Rooma Katoliku Kirikusse.

Tunnustused

Kuldametirist aastast 2002. Eesti Kesknõukogu Kanadas, Kanada Eestlaste Teenetemärgi kavaler aastast 2009.
Vesilennuk

Vesilennuk on selline lennukitüüp, mis on kohandatud õhkutõusmiseks ja maandumiseks veekogule. Sellise lennuki teliku rattad on asendatud (ka lisatud) suusalaadsete ujukitega (pontoonidega) või ujukiga, mis tagavad lennuki ujuvuse ja liikuvuse veepinnal.

Ajalugu

28. märtsil 1910 sooritas Henri Fabre Marseilles esimesed lennud vesilennukiga. Tema lennuk on säilinud tänapäevani ja seda hoitakse Marseilles' lennuväljal.
Tehumardi mälestussammas

Tehumardi mälestussammas on 21 meetri kõrgune mõõgakujuline betoonist ja dolomiidist mälestussammas Tehumardi külas Saaremaal Tehumardi öölahingu mälestuseks.
Tehumardi kompleks valmis 1966. aastal arhitektide/skulptorite Riho Kulla, Matti Variku ja Allan Murdmaa kavandi järgi.
Mälestussamba kõrval on ka II maailmasõjas hukkunute vennaskalmistu.
Ester Pajusoo

Ester Pajusoo (aastani 1956 Ester Lage; sündinud 1. juulil 1934 Tuhala vallas) on eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1953 Tallinna 1. Töölisnoorte Keskkooli ja aastal 1957 Draamateatri õppestuudio.
Ta töötas aastatel 1950–1958 kompvekipakkijana; aastast 1959 on ta olnud Draamateatri näitleja. Ta on mänginud kuuldemängudes ja lavastustes ("Südamevalu", 1964, lastesarjas "Nõiakivi", 1979) ning dubleerinud multifilme.
Panagiótis Lafazánis

Isiklikku

Panagiotis Lafazanis on abielus ja ta on kolme tütre isa.
Buratino seiklused

"Buratino seiklused" on 1975. aasta laste muusikalfilm. Film on valminud Aleksei Tolstoi raamatu "Kuldvõtmeke ehk Buratino seiklused" ainetel.
Filmi lavastas Leonid Netšajev. Filmi pikkus on 132 minutit.
Lilly Walther

Lilly (Caroline Augusta Bertha) Walther (Valter) (11. juuli 1866 Kaiu – 8. september 1946 Molotovi oblast Tšernuškas, Venemaa) oli maalikunstnik ja restauraator.

Elukäik

Lilly Walther sündis agronoomi perekonnas Harjumaal. Ta oli maalikunstnik Carl Sigismund Waltheri lapselaps. Õppis 1879–83 Pärnu kõrgemas tütarlastekoolis (lõpetas eksternina 1888) ja 1888–94 Peterburis A. Stieglitzi kunsttööstuskoolis. Täiendas end 1896–97 Prantsusmaal Sèvres'i portselanivabrikus ja aastast 1903 Tallinnas Ants Laikmaa joonistuskursustel. Juhatas 1899–1907 oma ateljeestuudiot, osales 1904 tarbekunstiateljee asutamises. Tegutses 1908–12 vaheldumisi Berliinis, Worpswede kunstnike koloonias, Weimari kunstikoolis ja Pariisis. Naasis 1912 Tallinna, elas I maailmasõja ajal Krimmis, aastast 1922 taas Tallinnas, töötas aastast 1925 restauraatorina, 1940. aastail RKMis ja TKMis. Küüditati 1945 Saigatkasse. 1932–36 EKKKÜ ja aastast 1936 EAKKK liige.

Looming

Loonud lille- ja maastikupilte, natüürmorte ja portreid (nii õlimaale kui ka akvarelle). Kunstniku karakteritabamisoskus avaldub eelkõige lapsi kujutavaid joonistustes ning eesti taluinimeste portreedes. Tegutses ka keraamika ning naha- ja tekstiilikunsti alal, osales 1905 Tallinnas Kluge & Ströhmi raamatukaupluse kunstisalongi kujundamises. Walther oli esimesi Eesti maalirestauraatoreid, kasutas M. Doeneri maaliennistustehnoloogiat (vaha-vaigu meetod). Korrastas 1934 Mustpeade Vennaskonna maalikogu, ennistas 1940–41 Niguliste kiriku Antoniuse altari ning pärast Tartu pommitamist 1943 TKMi maale.

Näitused

Tallinn 1900; aastast 1927 EKKKÜ näitused; eesti naiskunstnike näitus 1939 Tallinnas

Isikunäitused

1906, oma ateljee, ja 1912, Kanuti Gildi hoone Tallinnas

Rühmanäitused

1931, Taidehalli, Helsingi
N. K. Jemisin

Elulugu

N. K. Jemisin sündis Iowa osariigis Iowa Citys ning kasvas üles Alabama osariigis Mobile'is, veetes suved New Yorgis. Jemisin õppis aastatel 1990–1994 Tulane'i ülikoolis, kus omandas bakalaureusekraadi psühholoogias. Seejärel astus ta Marylandi ülikooli, kus omandas magistrikraadi haridusteaduses. Ülikooli lõpetamise järel elas ta kümme aastat Massachusettsis ning kolis seejärel New Yorki, kus töötas psühholoogi ja karjäärinõustajana. 2016. aasta mais algatas Jemisin Patreoni kampaania, mis tagas talle piisava sissetuleku, et lõpetada töötamine psühholoogina ja keskenduda ainult kirjutamisele.
Sirje Olesk

Eraelu

Olesk veetis oma lapsepõlveaja Jõhvi äärelinnas Proletariaadi tänaval (praegune Pae tänav). Rajooni elu piiras rohkelt põlevkivikaevandused. Tema isa oli pärit Toilast. 1961. aastal algas tema koolitee ja 1972. aastal see lõppes Adolf Kesleri nimelises Kohtla-Järve keskkoolis.
Sirje Oleski abikaasa on kirjandusteadlane ja endine poliitik Peeter Olesk. Abielupaaril lapsi pole.

Töö

Olesk õppis aastatel 1972–1977 Tartu Riiklik Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust ning lõpetas selle cum laude. Pärast ülikooli töötas Tallinna 24. Keskkooli eesti keele ja kirjanduse õpetajana 1980. aastani, kuna läks Eesti Kirjandusmuuseumi teadussekretäriks Tartusse. Olesk tõus teadusosakonna juhatajaks 1988. aastal ja sai doktorikraadi 1989 uurimusel "Luuleteoreetilise mõtte arengust Eestis 1878–1918" juhendaja Harald Peepu valve all. 1990. aastast töötas Eesti Kirjandusmuuseumi teadusdirektorina. Alates 2002. aastast Olesk on olnud Kirjandusmuuseumi vanemteadur, aga aastatel 2008–2010 ja jälle alates 2015. aasta algusest ta on töötanud Helsingi Ülikooli eesti keele ja kirjanduse lektorina.
Oleski uurimusteemad on olnud Aino Kallas, nõukogude aja eesti kirjandus, luule ning Eesti ja Soome vahelised suhted. Alates 1998. aastast Olesk on olnud Soome Kirjanduse Seltsi välisliige ja 2006. aastal Soomluse Liidu (Suomalaisuuden liitto) Viro-Säätiö ("Eesti-Fond") andis talle Aino Kallase nimelise auhinna.
Sarajevo moslemite resolutsioon

Sarajevo moslemite resolutsioon (serbohorvaadi: Sarajevska rezolucija/Сарајевска резолуција) ehk Sarajevo moslemite 1941. aasta resolutsioon oli Saksa okupatsiooni ajal Bosnia ja Hertsegoviina 108 tuntud moslemist kodaniku pöördumine nn Iseseisva Horvaadi Riigi poolt korraldatud serblaste massilise mõrvamise ja tagakiusamise vastu (massimõrvadele olid järgnenud serbia tšetnikute vastuaktsioonid, mis olid suunatud ka riigi moslemite vastu). Allakirjutanud distantseerusid moslemitest, kes osalesid sellistes kuritegudes, protestisid katsete vastu süüdistada kogu moslemikogukonda neis osalemises, nõudsid Iseseisva Horvaadi Riigi võimukandjatelt selliste kuritegude lõpetamist ja kõigile kodanikele julgeoleku tagamist, sõltumata nende etnilisest taustast, kurjategijate karistamist ja ohvrite abistamist.
Resolutsiooni tekst põhines 14. augustil 1941 toimunud El-Hidaje kogu (Bosnia ja Hertsegoviina ulama) resolutsioonil. Resolutsiooni teksti autorid olid Mehmed Handžić ja Kasim Dobrača.