google/wiki40b huggingface dataset:
Muravanka Jumalaema Sündimise kirik

Kirikuhoone

Kuigi kirikut mainitakse esimest korda aastal 1407, on hilisemate uuringute põhjal selgunud, et selle dokumendi näol on tegemist XVII sajandist pärineva võltsinguga. Reaalselt valmis hoone XVI sajandi alguses. Hoone on hea näide gooti stiilist ja üleminekust renessanssarhitektuurile.  Muravanka Jumalaema Sünni kirik on üks vähestest säilinud Valgevene kindluskirikutest. Kuna asula nimi tuleneb kivihoonest ja on varasem kui kirikuhoone ise, arvatakse, et algselt asus seal vaid üks kindlusetorn, mille juurde hiljem siis kirik ehitati.

Ajalugu

Kirik valmis vahemikus 1516–1542. See rajati õigeusu kirikuna, ehitust toetasid Mažejkava mõisa omanik ja sealne rentnik. Aastal 1656 sai kirik sõjas Moskvaga kannatada, peale seda ehitati tornid kõrgemaks. Taas sai see kannatada Põhjasõja ajal, mil seda kahjustas Rootsi vägede suurtükituli. Peale seda lagunenud hoone hüljati.
Kirik seisis tühjana kuni XIX sajandi keskpaigani. Aastal 1822 alustati selle taastamist. Suuremad tööd viidi läbi veel vahemikus 1871–1872. XX sajandi alguses oli see mõnda aega kasutusel katoliku kirikuna. Pärast Teist maailmasõda seisis kirik mõnda aega tühjana. Õigeusu kogudus alustas seal taas tööd aastal 1988, kuigi ametlikult kuulus see katoliku kirikule kuni aastani 1992.

Arhitektuur

Kirik on põhiplaanilt peaaegu ruudukujuline (15×13,5 m). Kiriku idaküljel asub apsiid, mis on hoonega ühelaiune. Kiriku nurkades asuvad neli torni. Läänepoolsed neist on suuremad, nende diameeter on 4,5 meetrit, seinte paksus 1,8 meetrit, kõrgus aga 14 meetrit. Idapoolsed tornid on sama kõrged, aga nende diameeter on kolm meetrit ja seinte paksus meeter. Torni seintes asuvad laskeavad.
Fassaadi kaunistavad nišid, need ehivad ka torne ja apsiidi. Frontoonil asuvad kahekordse kaarega orvad. Hoonet kaunistavad veel nurga all laotud tellistest moodustuvad mustrid; ka vaheldub valge värv telliste punase tooniga.
Sees jagavad neli sammast hoone kolmeks lööviks, mis on peaaegu ühekõrgused. Keskmise löövi kõrgus on 12 meetrit. Kuni XIX sajandi ülesehitustöödeni asusid kiriku põranda all kaks võlvkambrit.
Kiriku sissepääsu kaitses langevärav. XIX sajandi alguseni viisid kirikust välja veel neli salakäiku, mis viisid igasse ilmakaarde. Toona need likvideeriti, fassaadile lisati uued karniisid, sissepääsu juurde ehitati aga narteks.
Tihemetsa Põllumajandustehnikum

Ajalugu

Voltveti mõisa härrastemajas alustas aastal 1925 Voltveti metsakool, mis aastal 1939 nimetati ümber Tihemetsa metsatehnikumiks. Aastatel 1945–1959 kandis kool nime Tihemetsa metsatehniline tehnikum. Aastatel 1959–1961 kandis kool nime Tihemetsa Põllu- ja Metsamajandustehnikum, aastatel 1961–1968 Tihemetsa Põllumajanduse Mehhaniseerimise Tehnikum, aastatel 1969–1993 Tihemetsa Sovhoostehnikum. Aastatel 1993–2003 oli kooli nimeks Tihemetsa Põllumajandustehnikum.
Aastal 2003 liideti tehnikum Pärnumaa Kutsehariduskeskusega. Filiaali nimeks oli aastatel 2003–2009 Pärnumaa Kutsehariduskeskuse Tihemetsa õppekoht ja aastast 2009 Pärnumaa Kutsehariduskeskuse Voltveti Koolituskeskus.
Tehnikum andis aastatel 1998–2002 välja õpilaslehte Tihnu Teataja.
Ahtalehine arnika

Levik

Ta on levinud Euraasia ja Ameerika Arktika-osas.

Kirjeldus

Lehed on kitsad. Korvõisik on oranžikaskollane. Õisiku läbimõõt on 5–7 cm.
Evald Raidma

Evald Raidma (sündinud 18. märtsil 1953) on eesti muusik.
Ta töötab Viljandi Kultuurikolledži muusikaosakonnas kontsertmeistrina.
Ta on mänginud ansamblites Fix ja Kuldne Trio.
Eesti-Poola maavõistlused poksis

Eesti–Poola maavõistlusi poksis peeti 1938. aastal.

1938

Esimene maavõistlus toimus Tallinnas 28. märtsil 1938. Poola võitis 6:2.
Teine maavõistlus toimus Łódźis 11. detsembril 1938. Poola võitis 5:3.

1939

Harilikult toimus maavõistlus korra aastas. Pole teada, kas 1939. aastal kavatseti Eesti ja Poola vahel pidada ka kaks maavõistlust ning miks jäi ära võimalik maavõistlus 1939. aasta kevadel. Võimalik 1939. aasta sügismaavõistlus jäi ära Poola riigi okupeerimise ja annekteerimise tõttu Nõukogude Liidu ja Saksamaa poolt Teises maailmasõjas. Edaspidi polnud enam ka Eesti riiki.
Pärast Eesti Vabariigi iseseisvuse taastamist pole Eesti ja Poola vahel enam peetud maavõistlusi.
Mein Weg

"Mein Weg" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1989. aastal orelile loodud muusikateos. Muusikateose pikkus on 8 minutit. Teose kandis esimest korda ette 9. juulil 1989 Soomes organist Kari Jussila.
1989. aasta Pärdi teos kannab täispealkirja "Mein Weg hat Gipfel und Wellentäler". Aastal 1999 tegi Pärt teosest uue versioon, mis kannab pealkirja "Mein Weg".
Anneli Parts

Anneli Parts (enne 1991. aastat Lambing; sündinud 12. novembril 1968 Tartus) on endine eesti sulgpallur ja sulgpallitreener.
1985–1995 sai ta Eesti meistrivõistlustel 11 kulda: 3 üksik-, 5 naispaaris- ja 3 segapaarismängus.
Õhutemperatuuri maksimum

Õhutemperatuuri maksimum on ilma- või kliimanäitaja, mis näitab mingi koha kõrgeimat õhutemperatuuri teatud ajavahemiku (kahe vaatluse vahelise aja, ööpäeva, kuu, aasta, vaatluste perioodi) jooksul.
Õhutemperatuuri maksimumi mõõtmiseks kasutatakse maksimumtermomeetrit.
Jaunkalsnava mõis

Jaunkalsnava mõis (saksa keeles Neu-Kalzenau, läti keeles Jaunkalsnavas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Kalsnava kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Madona piirkonnas Kalsnava vallas.
7 Magnificat-Antiphonen

"7 Magnificat-Antiphonen" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1988. aastal (teine versioon 1991. aastal) loodud teos segakoorile. Muusikateose pikkus on 15 minutit. Teose kandis esimest korda ette RIAS Kammerkoor (dirigent Marcus Creed) 11. oktoobril 1988 Saksamaal Berliinis.
2008 lõi Pärt teosest versiooni "O-Antiphonen", mis oli 8 tšellole. O-Antiphonen kanti esimest korda ette 21. oktoobril 2008 Amsterdamis.
Lasnamäe Muusikakool

Lasnamäe Muusikakool on lastemuusikakool Tallinnas.
Alates 1980. aastast tegutses Tallinna Laagna Gümnaasiumis muusikaklass. Aastate jooksul kujunes muusikaklassist muusikaosakond. Puhkpillieriala õpilaste baasil hakkas tegutsema ainuke üldhariduskooli puhkpilliorkester Tallinnas. Peale õppetöö on muusikaosakond tegelenud kultuuriürituste korraldamisega Lasnamäe linnaosas, eesti muusika tutvustamisega vene õppekeelega koolides, esinenud Vikerraadios ja Raadio 7-s, osalenud laulupidudel ja 3 rahvusvahelises projektis: "Erkki-Sven Tüür tuleb kooli" (koos inglise muusikutega), "Europäevad 1997" Vantaas ja "Nuori Osaaja 2000" Helsingis.
1.septembril 2000 alustas Laagna Gümnaasiumi muusikaosakonna baasil tööd Lasnamäe Muusikakool.
Lasnamäe Muusikakoolis on võimalik õppida järgmistel erialadel: klaver, akordion, plokkflööt, flööt, klarnet, oboe, trompet, alt, bariton, tuuba, tromboon, tenor, saksofon, kromaatiline kannel, viiul, kitarr, basskitarr, süntesaator, jazzklaver, löökpillid.
Koolis töötab 28 õpetajat, direktor on Maile Harik.
Tarkvõrk

Tarkvõrk (inglise smart grid) on elektrivõrk, mis kasutab tarkvara ja sidetehnikat tarkvõrgus osalejate vaheliseks teabevahetuseks. 
Tarkvõrgus osalejad võivad olla elektritootjad, -edastajad, -arveldajad, -tarbijad ja seadmeteenindajad. Osalejad seotakse elektri- ja andmesidevõrgu kaudu ühtsesse süsteemi, tagades nende kõigi vahel kahesuunalise digitaalse andmeside ning kahesuunalise energiavoo. 
Lihtsustatult mõeldakse elektri tarkvõrgu all elektri tootmise ja jaotamise automaatikasüsteemi.
Tarkvõrgus saab rakendada ulatuslikku energia hajatootmist, optimeerida energiakasutust, vähendada kulusid ning suurendada töökindlust ja energia ostu-müügitehingute läbipaistvust.
Vladimir Püha

Võimuvõitlus ja võimuletõus

Pärast isa, Kiievi suurvürst Svjatoslav I-e, surma valitsesid tema pojad igaüks talle eraldatud piirkonnas. Vanim vendadest, Jaropolk, ründas 977. aastal vend Olegi vürstkonda, soovides seda oma võimule allutada ning Oleg sai surma. Sellest kuulnud, põgenes aastatel 970–980 Novgorodi vürstiriiki valitsenud vend Vladimir Skandinaaviasse. Mõne aja pärast naasis ta varjaagidest koosneva sõjaväega ning asus Jaropolki vastu võitlusse. 978. aastal tapeti Jaropolk varjaagide poolt rahuläbirääkimistel ja Vladimir sai 980. aastal ainuvalitsejaks, Kiievi-Vene suurvürstiks.

Riigi laiendamine

Vladimir Suur tegi Kiievi-Vene riigi juhina sõjakäike Vjatkamaale, leedulaste, radimitšide ja bolgarite maadele. Sõjakäiguga 981. aastal Tšerveni ja Przemyśli, vallutas ta alad Poola kuningriigilt ning liitis Kiievi-Vene riigiga. Kaitseks Musta mere ääres asunud petšeneegide eest ehitas kaitserajatised Desna, Osjotra, Trubeži, Suljo ja Stugne jõgede liinil. Kiievi-Vene elanike kaitse eest rüüsteretkeid teinud petšeneegide vastu, nimetati Vladimirit ka Vladimir Ilupäike (Владимир Красное Солнышко).

Ristiusu vastuvõtt

Vladimir Püha valitsemisajal 988. aastal võeti Kiievi-Vene riigis riikliku usundina vastu kristlus. Ristimise järel võttis Vladimir endale ristinime Vassili. Kiievisse loodi Kiievi metropoolia ning Kiievisse asutati kreeka õigeusu kiriku Kiievi ja kogu Venemaa metropoliidi Mihhaili residents. Bütsantsi keisririigi preestreid, arhitekte ja kunstnikke kutsuti Kiievi Venemaa kirikute ja katedraalide ehitamisele, kus nad suurendasid veelgi Bütsantsi kultuurilist mõju. Lasi ehitada Kiievisse Jumalaema Uinumise Kirik. 
Pärast Vladimir Püha surma jagunes Kiievi-Vene riik Vladimiri poegade Mstislav Vladimirovitši, kes sai maa-alad Dneprist vasakul ja Jaroslav Vladimirovitši, kes sai maa-alad Dneprist paremal, vahel. Ainuvõimu soovinud Svjatopolk, tappis vennad: Rostovi vürsti Boriss Vladimirovitši ja Muromi vürsti Gleb Vladimirovitši (Vennad kanoniseeriti pühakuiks 1072. aastal). Ellujäänud vendade vahel puhkes kodusõda, mille võitis Jaroslav, kes suutis 1016. aastal oma venna Svjatopolki väed purustada ning sai seega Kiievi-Vene suurvürstiks.
Sinatra doktriin

"Sinatra doktriin" on naljatlev nimetus Nõukogude Liidu 1980. aastate lõpus rakendatud välispoliitilise doktriini kohta.
Doktriini sõnastas Nõukogude Liidu välisministeeriumi pressiesindaja Gennadi Gerassimov 25. oktoobril 1989. Kui temalt USA populaarses hommikuprogrammis "Good Morning America" küsiti, kas Ida-Euroopa satelliitriikide suhtes järgitakse ka edaspidi Brežnevi doktriini, vastas ta, et edaspidi järgitakse Sinatra doktriini. Ta viitas Frank Sinatra laulule "My Way", öeldes sellega, et need riigid võivad edaspidi ise oma tee valida.
Läänes peeti seda tõsiseltvõetavaks külma sõja lõpu kuulutajaks ja Nõukogude bloki lagunemise märgiks. See innustas ka Saksamaad tõsiselt taasühinemisele mõtlema hakkama.
Kohus

Rahu tagamine

Rahu tagamine on kohtu kõige laiemaks ülesandeks. See väljendab riigi tähtsaimat funktsiooni – tagada sisemine julgeolek. Kui puuduks erapooletu institutsioon tülide lahendamiseks, võtaksid inimesed õiguse iseenda kätesse (veritasu). Tõenäoliselt ei peaks sellisele korra ning turvalisuse puudumisele vastu isegi primitiivne ühiskond, kuid leidub ka vastupidiseid arvamusi.

Avaliku võimu kontroll

Üks kohtute funktsioone on kontrollida täidesaatva võimu tegevuse kooskõla põhiseaduse ja seadustega. Nii on Eesti Vabariigi põhiseaduse (PS) § 15 kohaselt igaühel õigus pöörduda oma õiguste rikkumise puhul kohtusse.
Kui üldise õiguse riikides teostavad järelevalvet tavalised kohtud, siis Mandri-Euroopa riikides on selleks tavaliselt spetsialiseeritud halduskohtud. Sellise lahenduse mudeliks on prantsuse Conseil d'État.

Vaidluste lahendamine eraisikute vahel

Kui inimese õigusi on rikutud teise inimese poolt (näiteks tekitatud hooletu tegevusega kahju või jäetud kokkulepitud rahasumma maksmata), on kohtute kohustus see õiguserikkumine tuvastada ning kohustus fikseerida.

Kriminaalasjades esitatavad süüdistused

Ainult kohtud saavad mõista kellegi süüdi kuriteos, seda ei saa teha politsei või prokuratuur (Vt PS § 22 lg 1). Kohtud peavad tagama õiglase ja erapooletu menetluse ning ära hoidma alusetu süüdimõistmise.

Õiguse kujundamine ja loomine

Kuigi Mandri-Euroopa õigusruumis puudub stare decisis doktriin ja kohtud ei ole formaalselt võttes kohtud seotud eelnevate kohtuotsustega, järgivad nad tegelikkuses peaaegu alati varasemat kohtupraktikat. Vastupidine olukord, kus sarnaste asjaolude põhjal tehtaks erinevaid otsuseid, tekitaks omavolitsemise kahtlusi.
Kohtupraktika kujundamisest tuleb eristada olukorda, kus kohtud osalevad otseselt seadusandlikus protsessis. Nii on Ameerika Ühendriikide Ülemkohtule delegeeritud menetlusõiguse koodeksite väljatöötamine.
Olli Lehto

Olli Erkki Lehto (sündinud 30. mail 1925) on Soome matemaatik, akadeemik.
Ta kaitses doktoriväitekirja 1949. aastal. 1961–1988 oli ta Helsingi Ülikooli professor, 1983–1988 rektor ja 1988–1993 kantsler.
Ta on kirjutanud mitmeid matemaatikaõpikuid ülikoolidele ja soome matemaatikute biograafiaid.
Hans Kalm

Elulugu

Hans Kalm sündis 1889. aastal Viljandimaal ning lõpetas Paide linnakooli ning Päivölä põllutöökooli ja Mustiala kõrgema põllutöökooli Soomes.

Soome kodusõjas

Soome ajaloolane Aapo Roselius uuris oma teoses Teloittajien jäljillä. Valkoisten väkivalta Suomen sisällissodassa. valgete kätemaksuterrorit. Ta tsiteeris oma teoses pealtnägijaid, kes väitsid Kalmi olevat käskinud, et "kõik lastakse maha, naised ka, nad on ju hoorad". Roseliuse jaoks oli Kalm "haruldaselt verine sõjapealik". Tuntuim lugu oli Harmoisteni haigla massimõrv (fi:Harmoisten sairashuoneen joukkomurha), kus patsiendid tapeti otse voodites ja hukati ka kaks Punase Risti alluvuses töötanud sanitari. Suurem tapatalgu leidis aset Lahti vangilaagris, mida Kalmi rühm valvas ja kus 500 hukatu seas oli umbes 200 naist ja tüdrukut alates 14. eluaastast.

Eesti Vabadussõjas

Eesti Vabadussõja algul formeeris H. Kalm Soomes vabatahtlikest Põhja Poegade rügemendi ja jaanuaris 1919 jõudis see üksus Tallinna ja siirdus Lõuna-Eesti rindele. 1919. aasta juulis likvideeris Hans Kalm Põhja Poegade rügemendi.

Hilisem elukäik

Pärast Vabadussõja lõppu siirdus elama Soome.
1922. aastal emigreerus H. Kalm Ameerika Ühendriikidesse, kus aastail 1923-1933 õppis ja tegutses, sai meditsiinidoktoriks ning filosoofiadoktoriks.
Arstiõpingutes keskendus Kalm muu hulgas naturopaatiale (loodusravi), ortopaatiale (õige toitumine) ja osteopaatiale (luuravi). Soomes rajas ta Pyhärantas omanimelise sanatooriumi, kuid sulges oma asutuse 1940. aastal.

Tegevus Jätkusõja ajal

Jätkusõja ajal liitus Soome kaitsejõududega ja rajas Naarajärvile sõjavangilaagri, mille ülem ta mõnda aega oli, kuid suunati sakslaste poolt paari kuu pärast Saksamaale vangilaagrite toidu- ja tervishoiualasele koolitusele. 1943. aastal saabus Soome tagasi.

Tegevus pärast II maailmasõda

1944. aastal pärast Soome ja NSV Liidu vaherahu sõlmimist sõitis Rootsi, kust liikus taas edasi Ameerikasse. Seal jätkas ta oma sõnul meditsiinialast tegevust ning võttis kursusi ka homöopaatia kohta. Alates 1952. aastast kasutas ta oma praksises ainult homöopaatiat. Ta oli rahvusvahelise Hahnemanni arstide seltsi (inglise International Hahnemannian Association) ja Londoni homöopaatilise teaduskonna liige ning avaldas artikleid Ameerika homöopaatiaajakirjades.
1957. aastal tuli Hans Kalm tagasi Soome. Ta sai Soomes arstina tegutsemise õiguse ja oli alates 1958. aastast Soome Arstide Liidu liige. Ta kasutas oma patsientide ravimisel homöopaatiat ja toitumisravi.
1968. aastal diabeetikutest patsientide ravil kasutatud valede ravimismeetodite tõttu, (üks patsient langes koomasse ning tal kujunes jääv närvikahjustus ja püsiv puue) keelas Soome tervishoiuamet Kalmil patsientide vastuvõtmise ja ravimite väljakirjutamise.
1974. aastal võeti talt arstiõigused lõplikult ära. Protsessi käigus selgus muu hulgas, et Ameerikast kaasa toodud tõendid arstikoolituse kohta polnud pädevad.

Muu

Ühendriikides ja hiljem ka Soomes tegutses homöopaadina.
Narva Issanda Muutmise peakirik

Narva Issanda Muutmise peakirik (vene keeles Спасо-Преображенский собор) oli vanim (esmakordselt mainitud 1442. aastal) paekivist ehitatud kirik Narvas, hilisema aadressiga Viru tänav 14.  
Kirik ehitati katoliikliku pühakojana. 1460. aasta tulekahjus kirik põles. See taastati kiiresti, 1467. aastal olid juba seinad püsti ja alustati katuse tegemist. Linna elanikkond kasvas kiiresti ja esialgne ehitis jäi väikeseks, seetõttu 16. sajandi alguses laiendati kirikut.
Pärast reformatsiooni pühendati kirik Jeruusalemma Johannesele ning seal hakati pidama luteriusu jumalateenistusi.
29. juunil (vkj) 1708 pühitseti kirik õigeusu Issandamuutmise kirikuks ja anti üle vene kogudusele.
18. sajandi teisel poolel tehti kiriku põhjapoolsele küljele juurdeehitis, kus oli Nikolai kõrvalaltar. Sellel oli hiljem omaette kogudus.
Narva Issanda Muutmise peakirik kannatas NSV Liidu õhujõudude märtsipommitamisel 1944. aastal, selle varemed lammutati 1950. aastatel.
Piimhappebakterid

Piimhappebakterid on bakterid, kes anaeroobses keskkonnas süsivesikute käärimisel annavad piimhappe.
Piimhappebakterid põhjustavad piima hapnemist.
Piimatööstuses kasutatakse peamiselt piimhappebaktereid Lactobacillus lactis, Lactobacillus bulgaricus ja Lactobacillus casei.
Piimhappebakterid toimivad leivatainas, hapukurgis ja -kapsas ning silos.
Nad moodustavad seltsi Lactobacillales.
Artšid

Artšid on Põhja-Kaukaasia kaguosa asustav rahvas. Nad räägivad Kagu-Dagestani keelte hulka kuuluvat artši keelt.
Artšid elavad Artšibi külanõukogus. Nende elupaik asub kõrgel mäenõlvadel (u 2 km ü.m.p), Kara Koisu valglas Suur-Kaukasuse Kõrvalahelikus. Lisaks Artšibile, mis on vanem küla, asustavad artšid veel seitset küla. Tütarkülade elanikud on seotud emakülaga hooajaliste talgutööde kaudu. Varem elati püsivalt ainult Artšibis, kuid alates 1930. aastatest on hakatud aastaringselt elama ka endistes karjatamisega seotud ajutistes asulates. 
Elutingimused mägises piirkonnas on rasked. Vegetatsiooniperiood lõpeb varakult, ilmad on ka suveajal tuulised ja niisked. Loodusolud sobivad karjakasvatuseks, leidub nii vett kui ka rohumaid. Metsi ümbruskonnas ei ole. Artšide naabriteks samas orus on avaarid, kes elavad allavoolu külades. Rutulid elavad lõunas, teisel pool mägesid. Lakid elavad artšidest kirdes ja idas.
Artšide külad moodustavad ühtse omavalitsuse. Artšibi (Artši) külanõukogu asub Dagestanis Tšaroda rajoonis. Artšide asuala läheduses asub mitu avaari küla. Alates 1960. aastast, kui artšid ühendati autotee kaudu Tsuribiga, on varasem peamine ühendustee, mägirada laki asulasse Kumuhhi, kaotanud oma tähtsuse.
Maikop

Ajalugu

Linn on asutatud 1857. aastal venelaste kindlusena. 1870 sai linnaõigused. 1936–1991 oli Adõgee autonoomse oblasti ja alates 1991 Adõgee Vabariigi pealinn.

Rahvastik

2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Maikopi elanikest venelasi 72,29%, adõgeesid 16,65%, armeenlasi 2,99% ja ukrainlasi 2,52%.

Haridus

Linnas on Adõgee Riiklik Ülikool ja teisi kõrgkoole.
Viking Akun

Ajalugu

Kiil pandi laevale tehasenumbriga 393 VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases ning laev anti Hersonis asuvale Dnepri Laevakompaniile (DRPile) üle 1988. aastal Maršal Koševoi nime all. Dnepri Laevakompanii RE UkrRetšFlot ((ПО Главречфлот, Межотраслевое государственное объединение Укрречфлот)ja hiljem eraettevõte ASK UkrRetšFlot on kasutanud Maršal Koševoid 2011. aastani Dnepril ja Mustal merel Kiievist Sevastopoli ja Odessani ning Kiievisse tagasi, kus kasutati ka sõsarlaevu Zirka Dnipra, General Lavrinenkov ja General Vatutin.
Ukraina raske majandusliku seisukorra tõttu müüdi laev Venemaa Laevakompaniile Doninturflot Rostovis Doni ääres ja alates 2011. aasta oktoobrist sõidab jõereisilaev Venemaa lipu all. 2012. aastal kasutas Orthodox Cruise Company seda laeva Peterburi–Moskva liinil välismaa turistide jaoks. 2013. aasta aprillis nimetati laev ümber Viking Akuniks.
1934. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimised

1934. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimised toimusid 7. ja 8. jaanuaril 1934 (vallavolikogudesse) ning 15. ja 16. jaanuaril 1934 (linna- ja alevivolikogudesse).
Need olid ainsad vapside (vabadussõjalaste rahvaliikumise nime all) osavõtul toimunud valimised Eesti ajaloos ja võimaldavad seetõttu hinnata nende tegelikku toetust hääleõiguslike kodanike hulgas.
Valmimised olid korraldatud partei- ja isikuvalimiste sümbioosina: kandidaatide nimekirjad esitati kolmikutena, mille vahel sai valida, samuti võis kandidaate omaenda eelistusjärjekorras järjestada, samuti võisid valijad oma eelistuse järgi kolmikuid moodustada. Nii ei olnud valijad nende valimiste puhul enam seotud parteide poolt määratud nimekirjadega.
Vapsid võitsid 507 linnavoliniku kohast 174 (34,32%), 268 alevivoliniku kohast 44 (16,42%) ja 6847 vallavoliniku kohast 698 (10,19%), kokku 7622 kohast 916 (12,02%).
Valdades elas kokku 812 092 elanikku, kellest valimisõigusega oli 495 902. Valimas käis 319 004 (64,3%). Vallavolikogudes oli kokku 6847 kohta. Kõige rohkem, 1933 volinikukohta (28,2%) said Põllumeestekogud, Ühinenud Põllumeeste ja Väikemaapidajate Kogud said 1691 (24,7%) volinikukohta, Eesti Vabadussõjalaste Liit sai 698 (10,2%) kohtadest, Rahvuslik Keskerakond 64 (0,9%) kohta, Eesti Sotsialistlik Tööliste Partei 283 (4,1%) kohta.
Vapsid ei saavutanud mitte üheski maakonnas enamust.
17 alevis elas 27 976 elanikku, neist olid hääleõiguslikud 18 955, valimistel osales 15 792 (78%).
Alevivolikogudes oli kokku 268 kohta. Vapsid saavutasid neist 44 (16,4%), enamus kohtadest läks erinevate nimetustega valimisliitudele.
Linnavolikogudes said vapsid suhteliselt rohkem hääli, kui valdades ja linnades (Tallinnas 51,7%, Tartus 49,2%, Narvas 45%, Viljandis 40%, Nõmmel 36,7%, Võrus ja Valgas 30%, Tapal 26,7%, Rakveres 23,3%). Türi linnavolikokku ei saanud vapsid ühtegi kohta. Linnavolikogude (eriti Tallinna) valimistulemuste põhjal väidetakse kirjanduses tavaliselt, et 1934. aasta kohalike omavalitsuste valimised võideti ülekaalukalt vapside poolt ja nad oleksid võitnud ka samal aastal toimuma pidanud Riigivanema ja VI Riigikogu valimised.
26. jaanuaril 1934 tühistas Võru 3. jaoskonna rahukohtunik valimisseaduse rikkumise pärast Laitsna-Rogosi ja Misso vallavolikogu valimised.
Vabadussõjalaste rahvaliikumise ja teiste vapside nimekirjade alusel valitud kohalike omavalitsuste volikogude liikmete volitused lõpetati Riigikorra kaitse seaduse § 3 (RT 1934, 25, 185) alusel pärast 19. märtsi 1934.
1934. aastal valitud volikogud jäid ametisse kuni 1939. aastal valitud volikogude volituste alguseni 1. detsembril 1939.
Lia Paalme

Lia Paalme (aastani 1950 Lia Paas; sündinud 29. augustil 1927 Tartus) on Eesti keemik.

Elulugu

Lia Paalme on sõjaväelase tütar.
Lõpetas 1946 Tallinna 4. Keskkooli, 1952 TPI kütuste tehnoloogia alal, keemiakandidaat (1958, KI), väitekiri "Исследование процессов движения и распределения потоков газа и насыпного материала при термической перерботке сланца." Oli 1952–61 KI teadur, 1961–96 vanemteadur.

Teadustöö

Uurinud 3,4-bensopüreeni lagunemise mehhanismi ja kineetikat valgusega initsieeritud protsessis olenevalt lahustitest ja temperatuurist ning polütsükliliste ühendite mõju kantserogeensete ühendite lagunemisele. Nõukogude Eesti preemia 1967 (kollektiivis).

Isiklikku

Tema abikaasa oli Guido Paalme ning lapsed on Tiina ja Toomas Paalme.
Erich Friedi auhind

Erich Friedi auhind (saksa keeles Erich-Fried-Preis) on Austria kirjandusauhind. Auhind on nime saanud Austria luuletaja Erich Friedi järgi, seda annab välja Rahvusvaheline Erich Friedi nimeline Kirjanduse ja Keele Selts (Internationale Erich Fried Gesellschaft für Sprache und Literatur) Viinis, auhinnasumma annab Austria föderaalvalitsus.
Igal aastal määrab Erich Friedi Seltsi kuratoorium kohtuniku, kes ainuisikuliselt valib auhinnasaaja.