google/wiki40b huggingface dataset:
Jaagup Linnakivi

Jaagup Linnakivi (kuni 1936. aastani Jakob Eduard Teinburk; 1900–1965) oli eesti arhitekt, Pärnu linna peaarhitekt 1960–1965.

Elukäik

Jaagup Linnakivi sündis Pärnu Raeküla kalurikülas. Poeg Ilmar Linnakivi (sündinud 1948) on metroloogia ja mõõtetehnika spetsialist.

Töö ja looming

Lõpetas Tallinna Tehnikumi ehitusosakonna arhitektuuriharu 1932. aastal.
Aastatel 1937–1939 töötas koos Pärnu linnaarhitekti Olev Siinmaaga.
Linnakivi oli Pärnu linna peaarhitekt 1960–1965.
Obinitsa Seltsimaja

Obinitsa seltsimaja (ka Obinitsa seto seltsimaja) on SA Setu Kultuuri Fond kuuluv hoone Võru maakonnas Setomaa vallas Obinitsa külas.
Maja renoveerimistöid alustas sihtasutus 2009. aastal. Hoonete interjöörid olid kujundatud juhuslikult ja vastava aja võimalusi arvestades. Renoveerimise eesmärk oli jätta alles nii palju vana kui võimalik ja ühendada see sobivas vormis uuega – jätta alles ja taastada. Vana tare uhkuseks on algsel vundamendil taastatud setu ahi, mis täidab kõiki vanu funktsioone – on toa- ja ihusoojendaja ning söögitegija. Ahju ehitamisel olid aluseks Mokornulgas säilinud kolm vanaaegset setu ahju.
Setu seltsimaja kompleksi renoveerimise ehitusprojekti koostas Rain Veidenberg, sisekujunduse projekti tegid Iir Hermeliin ja Maria Tarvas. Kuna Petserisse ei pääse iga päev nõu pidama ega kokku saama, tullakse seltsimajja, sest sinna on kõigist Setumaa nurkadest võrdne maa tulla. Seltsimaja on olnud paljude algatuste – Seto Kuningriik, Setomaa Valdade Liit, Seto Kongress, Taarka etendus, MTÜ Taarka Pärimusteater – loomise või sündimise koht. Siin tegutseb kolm leelokoori ja Setomaa Valdade Liit. Seltsimaja on olnud koolituste, kursuste, projektinõustamise, ürituste ja algatuste kohaks, näiteks lihavõttemaa ja Setomaa külateatrite päev.
Johann Heinrich Mühlau

Johann Heinrich Mühlau (20. juuni 1839 Dresden – 18. september 1914 Wernigerode) oli saksa usuteadlane.
Ametniku poeg. Õppis Leipzigi Ülikoolis, kus ka töötas, tudeeris veel Erlangeni Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis eksegeetika professorina 1871–1895, seejärel oli professor Kieli Ülikoolis kuni 1911. aastani.
1962. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

1962. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 17. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 10.–18. veebruarini Prantsusmaal Chamonix's. Võistlustel jagati välja 8 komplekti medaleid (neli ala nii meestele kui ka naistele).
Truuta mõis

Truuta mõis (saksa keeles Gertrudenhof) oli rüütlimõis Urvaste kihelkonnas Võrumaal.
Mõis rajati 1799 Koigu mõisast eraldatud alast.
Avo Viiol

Avo Viiol (sündinud 5. augustil 1958) on eesti jurist ja endine Eesti Kultuurkapitali tegevjuht. 
Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. 1980. aastate keskpaiku oli ta TRÜ poliitilise ökonoomia kateedri õpetaja ja ühtlasi aspirant ning ühiskonnateaduste kateedrite parteibüroo liige. 1990ndate algul kirjutas koos kaasautoritega mitu majandusõpikut. 
1995. aastal asus tööle Eesti Kultuurkapitali tegevjuhina. Aastatel 1999–2002 riisus ta ametiseisundit kuritarvitades Eesti Kultuurkapitalist 8 521 910 krooni. Väidetavalt olevat ta enamuse riisutud rahast kasiinodes maha mänginud. Riisumine tuli aga lõpuks ilmsiks ning 13. augustil 2002 võeti Viiol vahi alla. Avo Viioli süüasja tõttu astus kultuuriminister Signe Kivi ametist tagasi.
Tallinna linnakohus karistas Avo Viiolit 2003. aasta 7. jaanuaril lihtmenetluse korras suurriisumise ja ametialase võltsimise eest ametiseisundit kuritarvitades kahe aasta ja kaheksa kuulise vangistusega ning mõistis talt välja üle 8,5 miljoni krooni. Viiol vabanes vanglast ennetähtaegselt Tartu maakohtu otsuse järgi 2004. aasta veebruaris.
Pärast vanglast vabanemist asus Viiol elama Jõhvisse ning kirjutas raamatu "Liiga pikk elu" (2004). Vastavalt kohtu otsusele pidi Viiol kogu riisutud raha Kultuurkapitalile tagasi maksma. 2004.–2005. aastal maksis ta võlast 16 274 krooni, 2006. aastal 992 krooni, 2007. aastal 1655 krooni ja 2008. aastal 3470 krooni. 2009. ja 2010. aastal ei maksnud ta võlast tagasi mitte midagi. Kokku on ta nende andmete järgi tasunud 22 391 krooni, mis teeb aastas keskmiselt ligikaudu 3198,71 krooni. Selle järgi kulub tal võla tagasimaksmiseks kokku 2664 aastat. Justiitsminister Kristen Michal leidis, et Viioli juhtum riivab ühiskonna õiglustunnet, ning ta lubas selle arengul hoolikalt silma peal hoida.
Viiol tegutseb ettevõtjana. Talle kuulub osaühing Viru Äriteenindus.
8. märtsil 2019 esitas Eesti Kultuurkapital Viru Maakohtule avalduse Avo Viioli eraisiku pankroti väljakuulutamiseks ning 27. mail kuulutas kohus pankroti välja.
Pinterest

Pinterest on sotsiaalmeedia veebi- ja mobiilirakendus, mis on tasuta veebisait, kuid nõuab registreerimist. Kasutajad saavad üles laadida, salvestada, sorteerida ja hallata pilte ja muud meediasisu (nt videoid), lisades neid oma kollektsiooni ehk pinboard-ile. Sisu võib leida ka väljaspool Pinteresti ja selle sinna üles laadida. Pinteresti areng põhineb selle kasutajate ühistel huvidel ja selle liikmete võimalusel sisu luua. Kõige populaarsemad kategooriad on alates 2012. aasta märtsist kodu, kunst ja käsitöö, stiil/mood ja toit.
Pinteresti arendamine algas 2009. aasta detsembris ja veebisait käivitati 2010. aasta märtsis. Selle saidi asutajad on Ben Silbermann, Paul Sciarra ja Evan Sharp. 2018. aasta oktoobris oli Pinterestil üle 250 miljoni aktiivse kasutaja.
Ehte Orlova

Ehte Orlova (aastani 1983 Sirel, 1983–85 Väljataga, sündinud 18. detsembril 1953 Tartus) on eesti arstiteadlane ja patofüsioloog.

Elulugu

Ehte Orlova on inseneri ja koorijuhi tütar.
Lõpetas 1972 Elva Keskkooli, 1978 TÜ arstiteaduskonna spordimeditsiini osakonna, 1987 TÜ aspirantuuri, meditsiinikandidaat (1992, Vene TA Patoloogia Instituut), väitekiri "Активация системы опиоидных пептидов при адаптации к физической нагрузке и периодической гипоксии ". Oli 1978–79 spordimeditsiini intern Tartus, 1979–82 Üleliidulise õppe-treeningkeskuse "Otepää" arst, 1988–90 TÜ arstiteaduskonna patoloogia füsioloogia kateedri assistent, 1990–92 vanemõpetaja, 1993– ÜMPI patofüsioloogia õppetooli vanemassistent.

Teadustöö

Uurinud stressreaktsiooni kahjustavate efektide ja stressi limiteerivate faktorite seoseid, selleks töötas 1982–92 ka Moskvas Üldise Patoloogia ja Patofüsioloogia Instituudis ning Üleliidulises Vaimse Tervise Keskuses. Kuulub professorite F. Z. Meersoni ja Atko Viru koolkonda. Üle 30 teadustrükise.
Anna Raudkats

Anna Raudkats (sünninimi Johanna Natalie Elisabet Raudkats; 23. veebruar 1886 Külitse, Ropka vald, Tartumaa – 12. aprill 1965 Tapa) oli eesti võimlemisõpetaja ja rahvatantsupedagoog, eesti esimene rahvatantsukoguja ja rahvatantsuterminoloogia rajajaid. "Tuljaku" autor.

Elulugu

Anna Raudkats, sünninimega Johanna Natalie Elisabet Raudkats, on pärit Tartu lähedalt Piiskopi mõisast. Tema isa oli ametilt raudtee vanemkonduktor ja ema töötas mõisa piimamajanduse juhatajana.
Haridusteed alustas ta Ropka ministeeriumikoolis. 1901. aastal lõpetas ta Tartu A. Grassi saksa eragümnaasiumi ja sooritas kaks aastat hiljem saksa keele koduõpetaja eksami. Järgnevad paar aastat töötas Raudkats koduõpetajana Viiburis ja Peterburis. Tagasi Tartusse jõudis ta 1905, kus jätkas koduõpetajana ning sooritas peagi lisakatsed prantsuse keeles.
Edasi suundus Raudkats Pärnusse, kus Pärnu Eesti kooliseltsi progümnaasium otsis saksa ja prantsuse keele õpetajat. Ajutiselt täitis ta seal ka gümnastika ettevalmistusklassi õpetaja rolli. Samuti õpetas Raudkats mitmesuguseid mänge ja tantse ning pani kokku esinemiskavu koolipidudele. Lisaks liitus ta Pärnu kooliseltsiga, kus laulis segakooris, kuulus kõnekomisjoni, oli peotoimkonna kirjatoimetaja, seltsi lasteaia juhatuse liige ja eelgümnaasiumi vaesematele õpilastele abiandmise toimkonna liige.
Alates 1908. aastast osales ta karskusseltsi Valgus tegevuses ning asutas seltsi juurde naissektsiooni. Seal õpetas Raudkats koos instruktoriga Soomest ujumist ning korraldas naistele turnimist ja mänge.
1911. aastal osales Raudkats Soomes Tampere lähedal naiste võimlemise, mängu ja ujumise kursustel. Sügisel 1912 astus ta sisse Helsingi Ülikooli. Õpingud sealses Alexandri-nimelise ülikooli võimlemisinstituudis lõppesid 29. mail 1915. Nõnda sai Raudkatsist üks Eesti esimesi kõrgharidusega võimlemisõpetajaid.
Raudkatsi Helsingi ülikooli lõpusõrmusest tegi kunstnik Albert Hansen 1970. aastal sõle, millest sai rahvatantsijate talisman. Sõle südamikuks on sõrmus, selle ümber on kiri Oma tantsu hoidageme. Seda on hoidnud Helju Mikkel, Kristjan Torop ja Mait Agu. Praegu on talisman hoiul Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumis.
Edasi suundus Raudkats Tartusse ning hiljem Tallinnasse. Ta jätkas töötamist kooliõpetajana kuni 1952. aastani. Seejuures jõudis ta olla ametis ka Tallinna koolides, Tallinna Õpetajate Seminaris ja Tallinna Pedagoogiumis. 1944–1957 oli ta Kuressaare keskkoolis algul kehalise kasvatuse ja rahvatantsuõpetajana ning hiljem raamatukoguhoidja.
1916–1918 oli Raudkats Tallinna linnavolikogu liige.
Anna Raudkats kogus ja avaldas tantsu- ja mängukirjeldusi – ühtekokku 8 raamatut. Seejuures sooritas ta materjali kogumiseks mitmeid kogumisretki. Näiteks sõidud Setumaale (1913), Kuusalu kihelkonda (1913) ja Saaremaale (1924).
Ta on seadnud tantsudeks mitmeid rahvaviise: "Tuljaku", "Kaera-Jaani", "Pulgatantsu" ja teisi.
Anna Raudkats oli Eesti II, V, VI ja VII üldtantsupeo aujuht.
Raudkats osales ka suusatamise populariseerimises ning korraldas mitmekümne osalejaga suusaretke Tartu külje alt Haaslavast Sinimägededesse.
Anna Raudkats suri 12. aprillil 1965 Tapal. Tema haud on Aegviidus.
Failivorming

Failivorming (inglise k file format) on andmete struktureerimis- ja paigutusviis failis. Failivorming annab andmetele (tekst, graafika, foto, video, audio) sellise kuju, et arvuti oleks võimeline neid töötlema. Selleks et arvutiprogrammid failivormingu ära tunneksid, lisatakse vormingu nimele punktiga eraldatult faililaiend, nt .txt (tekst).
Enno Ootsing

Enno Ootsing (sündinud 18. aprillil 1940 Räpinas) on eesti kunstnik (graafik, raamatukunstnik ja akvarellist).
1958. aastal lõpetas ta Räpina Keskkooli. 1961. aastal lõpetas Tartu Kunstikooli maali ja kunstipedagoogika eriala, 1966. aastal lõpetas Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi graafika eriala.
Aastatel 1965–1972 oli ta ajakirja Kultuur ja Elu kunstnik-kujundaja, 1972–1976 Eesti Kunstnike Liidu vastutav sekretär, 1976–1980 vabakutseline kunstnik. 1980. aastast oli ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi (1989. aastast Tallinna Kunstiülikooli, 1995. aastast Eesti Kunstiakadeemia) õppejõud, seejuures 1982. aastast graafikaosakonna juhataja, aastatel 1984–2005 professor, 2005. aastast emeriitprofessor.
Tallinna piiramine (1710)

Olukord Põhjasõja lahinguväljadel 1710. aastal

Pärast edukat sõjategevust Poolas ning koos väliarmeega Ukrainasse tungimist kaotasid Rootsi väed otsustava lahingu Vene vägedega Poltavas. Selle tulemusena kaotas Rootsi armee oma sõjaväe tuumiku ning kuningas Karl XII oli sunnitud põgenema Osmanite riiki, kus viibis turvalise tagasipöördumisvõimaluse puudumisel ja lootuses sõlmida Osmanite riigiga Venemaa-vastane liiduleping kaks aastat. Enne sõjakäigu algust lahkusid Eesti- ja Liivimaa territooriumilt Rootsi väliväed ning Eesti ja Liivimaa kaitseks jäid vaid kindluste garnisonid, aadlilippkonnad ja maakaitsevägi.
Juba 1704. aastal olid Vene väed vallutanud Narva ja Tartu ning 1710. aasta juulis-augustis alanud uue pealetungi käigus vallutati Liivimaa provintsi Riia ja Pärnu linn.
1710. aastal saabus Liivimaale ja sealt ka Lõuna- ja Põhja-Eestisse katk, must surm, mille käes kannatasid nii elanikud kui ka linnade garnisonid. See oli ka üks Riia ja Pärnu alistumise põhjus.

Tallinna piiramine

Vene väed alustasid Tallinna piiramist Lasnamäe-poolsest küljest 15. augustil 1710. Mereäärne ja Telliskopli-poolne külg oli aga blokeerimata. Linna ümber piiranud Vene väed tõkestasid linna varustamise Ülemiste järve joogiveega ning maapiirkondade toidumoonaga. Toiduga varustatust halvendas ka aastatel 1694–1697 toimunud viljaikaldus. Aktiivset sõjategevust (tormijooksud ja linna pommitamine) ei arendatud, Vene väed kasutasid piiramis- ja venitamistaktikat, kuna linna kaitsejõud (Rootsi garnison ja linnaelanikest kaitseüksused) kandsid suuri kaotusi linna jõudnud katkuepideemia tõttu. Garnisoni 4000 sõdurist jäi piiramise lõpuks ellu umbes 400, seega ainult 10%.
Vaatamata linna kaitsevõime pidevale langemisele katku tagajärjel ning asekuberner Patkuli poolt Rootsi kuninglikule nõukogule, sõjakolleegiumile, admiraliteedikolleegiumile ja kammerkolleegiumile esitatud abipalvetele saata Tallinnasse lisavägesid või varustust, ei osutatud linnale ja Rootsi garnisonile olulist abi.
Linna piiramise ajal esitasid Vene väed linnale, rüütelkonnale ja Rootsi garnisonile korduvalt alistumisettepanekuid. Esimene neist esitati 16. augustil 1710 Vene tsaari Peeter I allkirja ja pitseriga, järgmised esitasid piiramist juhtinud Rudolph Felix Bauer ning Eesti- ja Liivimaal dislotseeruvate Vene vägede ülemjuhataja Aleksandr Menšikov.

Kapituleerumine

Tallinna rae, Eestimaa rüütelkonna ja Rootsi garnisoni esindajad pidasid viimase kolm päeva kestnud nõupidamise 24.–27. septembril. Linna ning rüütelkonna esindajad pooldasid kapituleerumist, Rootsi garnisoni esindajad olid alistumisele vastu, kuid nõupidamised lõppesid alistumise pooldajate võiduga.
29. septembril 1710 sõlmisid Tallinna rae, Eestimaa rüütelkonna ja Rootsi garnisoni esindajad ning Vene vägede esindaja Rudolph Felix Bauer Harku mõisas neljapoolse kapitulatsioonileppe.
30. septembril 1710 lahkus Rootsi garnison muusika ja lehvivate lippude all sõjaväelist au säilitades Toompealt Pikka tänavat mööda Rannaväravasse, kus suundus sadamas laevadele ning lahkus Tallinnast. Samal ajal sisenesid Vene väed läbi Toomvärava linna.
Uno Aava karikaralli

Uno Aava karikaralli on Eesti harrastusrallisõitjate võistlus.
Ralli võitja saab endale Uno Aava karika, mis on rändauhind.
Esimene võistlus toimus 1974. 
2007 toimus järjekorras 25. karikaralli.
Tiia Selli

Tiia Selli (sündinud 26. detsembril 1959 Rakveres) on eesti kirjanik.
Vägeva tee

Vägeva tee on tänav Rae vallas Peetri alevikus.
Tänav saab alguse Tartu maanteelt, ristub Lepiku teega, Peetri teega, Uusmaa teega ja lõpeb Küti teel, olles ca 1,58 km pikk.
Tänav on Peetri alevikus üks pikimaid ja läbib eriilmelisi piirkondi - tänava alguses on ärihooned, seejärel järgnevad paarismajad ja korterelamud, tänava lõpuosas on eramajad. Tänav möödub Peetri pargist.
Tänava nimi tuleneb Vägeva talu nimest.
Ramsau im Zillertal

Geograafia

Ramsau asub Ülem-Zillertalis Zillerist idas.
Juri Motšanov

Juri Aleksejevitš Motšanov (vene keeles Юрий Алексеевич Мочанов; sündinud 8. novembril 1934 Leningradis) on Sahha arheoloog, Jakuutia ja Kirde-Aasia esiaja uurija, Sahha teaduste akadeemia liige.
Ta on 2004. aastast Sahha TA arktilise arheoloogia ja inimese paleoökoloogia teaduskeskuse teadusdirektor. Teadlasena on tema peamised uurimisteemad: biokultuurse inimese kohanemise põhietapid Arktika äärmuslikes tingimustes; liigiteke areaalide ääremaal; Paleoliitikumi asulakohad ning Ameerika asustamine inimese poolt algetappide probleemid.
Ta on osa võtnud paljudest arheoloogilistest väljakaevamistest. Ta avastas koos Svetlana Fedossejevaga 1963. aastal Ihine asulakoha Aldani jõe ääres ja 1964. aastal Aldani jõe ääres seeria mitmekihilisi asulakohti.

Haridustee ja töökäik

Ta lõpetas 1957. aastal Leningradi Riikliku Ülikooli orientalistika teaduskonna. 1966. aastal kaitses ta Moskvas NSV Liidu TA arheoloogia instituudis kandidaadiväitekirja ""Многослойная стоянка Белькачи 1 и периодизация каменного века Якутии". 1979. aastal kaitses ta samas ajaloodoktori kraadi väitekirjaga "Древнейшие этапы заселения человеком Северо-Востока Азии".
1964. aastast töötas NSV Liidu TA Siberi osakonna keele, kirjanduse ja ajaloo instituudi arheoloogialaboris. Ta on osalenud 1964. aastast Prilenkskoje arheoloogilistel ekspeditsioonidel teaduri, vanemteaduri, peateadurina ja ülemana.
Alates 2004. aastast on ta Sahha TA arktilise arheoloogia ja inimese paleoökoloogia teaduskeskuse teadusdirektor.

Isiklikku

Tema abikaas oli arheoloog Svetlana Fedossejeva.
Margit Salk

Isiklikku

Abikaasa Indrek Salk (sündinud 5. aprillil 1968) võitis 1986 NL-i noortemv-tel roolijata neljapaadil pronksi, olnud hiljem aktiivne sõudeveteran. Aastast 2013 Sõudeliidu juhatuse liige.
Anastassija Krasnosilska

Anastassija Krasnosilska (ukraina keeles Анастасія Олегівна Красносільська; sündinud 23. juunil 1984 Kiievis) on Ukraina ühiskonnategelane ja poliitik.

Ukraina ühiskonnaelus

Kandideeris 2019. aasta Ukraina parlamendivalimistel erakond Rahva Teener nimekirjas Ukraina Ülemraadasse.
7. armee (Vene SFNV)

Ajalugu

7. armee moodustati novembris 1918 Venemaa Keisririigi hiljem Venemaa Ajutise Valitsuse Põhjarinde koosseisu kuulunud 7. armeest, mis dislotseerus Esimese maailmasõja ajal Petrogradi lähistel ning kuulus algselt Põhjarinde koosseisu.
1919. aasta veebruaris reorganiseeriti selle ajani tegutsenud Läänerinde, Nõukogude Läti armee ja likvideeritud Põhjarinde vägede baasil ühendatud väekoondiseks 7. armeeks, mille Narva ja Pihkva väegrupp osalesid Punaarmee Eesti vallutamiskatses.
1920. aastal, pärast Eesti Vabadussõja lahingute lõppu moodustati 7. armee väeosadest Petrogradi Tööarmee, mis tegeles Petrogradi linna jaoks küttematerjali varumise ja raudteetaristu taastamisega. Tööarmee esimees oli Grigori Zinovjev ja armeejuhataja Sergei Ordintsov.
Giuliano Cesarini

Hinnangud

Cesarinit on kirjeldatud väga targa sarmika ja diplomaatilise mehena. Ta oli sügav õpetlane ja pühendunud humanist. Tema eraelu oli vaga ja range. 
Kardinal Branda Castiglione leidis, et kui kogu kirik häviks, oleks Cesarinile jõukohane selle taastamine.
Cesarini etendas tähtsat osa paavsti huvide kaitsmisel Baseli kirikukogul. Jacques-Bénigne Bossuet nimetas teda katoliku kiriku tugevaimaks kantsiks Firenze kirikukogul.
Viktor But

Viktor But (Виктор Бут; sündinud 13. jaanuaril 1967 Tadžiki NSV-s) on Venemaa ärimees, keda süüdistatakse ulatuslikus illegaalses relvamüügis terroriorganisatsioonidele. Butile kuulus mitu lennundusettevõtet, mis tegelesid kaubaveoga Aafrikas ja Lähis-Idas.
But vahistati 2008. aastal Tais ja anti 2010. aasta novembris välja Ameerika Ühendriikidele. 5. aprillil 2012 tunnistas kohus Viktor Buti süüdi relvade müümises terroristidele ameeriklaste tapmiseks ja mõistis ta 25 aastaks vangi. Venemaa võimud reageerisid Buti vangimõistmisele ägeda kriitikaga.  Augustis 2012 alustas Venemaa justiitsministeerium Buti väljanõudmise protseduuri. 10. novembril 2012 teatas USA justiitsministeerium, et keeldub Buti Venemaale välja andmast.

Kultuurilised kujutused

2005. aasta poliitilises põnevusfilmis "Sõjajumal" kehastab Nicolas Cage illegaalset relvakaubitsejat, kelle tegelases võib muuhulgas näha sarnasusi vene relvaärimehe Butiga.
Siimu sild

Siimu sild on sild Pärnus, mis läheb üle Sauga jõe ja ühendab J. V. Jannseni tänavat ja Haapsalu maanteed.
Sild avati ametlikult 6. augustil 1937. Sild õhiti 1944. Uus Siimu sild valmis 1958.
Mädarõigas

Ajalugu

Slaavlased kasvatavad mädarõigast 9. sajandist. Kesk-Euroopas hakati seda kasvatama alates 12. sajandist. 14. sajandil alustasid kasvatamist sakslased, umbes kaks sajandit hiljem inglased ja prantslased.

Toiteväärtus ja biokeemiline koostis

Juur sisaldab 75% vett ja 15–30% süsivesikuid. Teravapõletava maitse annavad juurele glükonasturtsiin ja allüülsinepiõli. Mineraalainete sisalduselt ületab mädarõikajuur teised juurviljad, C-vitamiini hulgalt läheneb sidrunile (lehtedes on C-vitamiini kaks korda rohkem kui sidrunis). Võrdlemisi rohkelt on naatriumi ja kaltsiumi.

Kulinaarias

Värsket juurt kasutatakse toorelt, sest keetes iseloomulik maitse kaob. Riivitud juur sobib liha ja kala juurde teravaks lisandiks. Eriti hästi loomaliha ja suitsulõhega. Veel kasutatakse seda kapsasalatis, dipikastmetes, toorjuustudes, majoneesis, täidetud avokaadode maitsestamiseks ja punapeedi marineerimisel. Terava maitse leevendamiseks segatakse mädarõigast hapukoore, õunapüree ja riivitud õunaga.
Lehti ja juurt kasutatakse kurkide, kõrvitsa ja teiste köögiviljade sissetegemisel.

Ravimina

Meditsiinilisel otstarbel kasutatakse mädarõika kuivatatud juurt, sellest pressitud mahla või droogist valmistatud preparaate. Kasutatakse isutuse ja seedehäirete raviks. Aitab ka kuseteede infektsioonide, köha ja bronhiidi puhul. Välispidiselt sobib mädarõika vesilahus kurgu kuristamiseks ja lihasevalude puhul pealemäärimiseks. Kasutatakse salvide ja geelide koostises ning homöopaatias.
Juurest ja lehtedest saab kollast värvainet.
Vene tänav (Rakvere)

Vene tänav on tänav Rakvere linna põhjaosas Kukeküla linnaosas.
Loode-kagusuunaline Vene tänav on 365 m pikkune. See saab alguse Tallinna tänavalt, ristub Terase, Rohuaia ja Posti tänavaga ning lõpeb Saue tänava ristmikul. Kaugus Rakvere keskväljakust – Turu platsist on linnulennult 0,5–0,6 km.  
Tänav on hoonestatud peamiselt katusekorrusega ühepereelamutega, mis on ehitatud 20. sajandi esimeses ja teises pooles. Tallinna ja Vene tänava nurgal asus 1873. aastast esimene linnahaigla, mille tarvis ehitati uus kivihoone 1932. aastal, arhitekt Ferdinand Gustav Adoff. Vahepeal lagunenud hoone (Vene 2a) on nüüdseks korterelamuks ümber ehitatud.
Rahvusvaheline Lennutranspordi Ühendus

IATA lennufirmakood

IATA lennufirmakood on kahetäheline kood, millega IATA tähistab lennufirmasid. Need moodustavad lennu numbri kaks esimest märki (näiteks OV 177: Estonian Airi lend 177 Tallinn-Brüssel). IATA koode kasutatakse näiteks reiside lennuplaanides, piletite reserveerimisel.

IATA lennujaamakood

IATA lennujaamakood on kolmetäheline kood, millega Rahvusvaheline Lennutranspordi Ühendus (IATA, International Air Transport Association) tähistab lennujaamasid. Koode kasutatakse näiteks pagasilipikutel. Uuendatud koodide nimekiri avaldatakse kaks korda aastas, 1. juunil ja 1. detsembril.
Jäik tähistaja

Jäik tähistaja (inglise keeles rigid designator) on modaalses loogikas selline tähistaja, mis osutab samale asjale kõigis võimalikes maailmades või kõigis võimalikes maailmades, kus see asi eksisteerib, ega tähista midagi mujal, st nendes võimalikes maailmades, kus seda asja pole. Tähistaja on kõigutamatult jäik, kui see osutab sama asja igas võimalikus maailmas, perioodis, olenemata, kas see asi selles maailmas eksisteerib või mitte. Jäigad tähistajad vastanduvad mittejäikadele või lõtvadele tähistajatele, mis võivad tähistada erinevaid asju erinevates võimalikes maailmates.
Termini tõi kasutusele USA filosoof Saul Kripke rõhutamaks tõsiasja, et kui me määratleme singulaartermini abil mingi võimaliku olukorra, siis me eeldame, et sel singulaarterminil oleks kujutletud või võimalikus olukorras sama osutus, mis tegelikus maailmas. 
Määravate kirjelduste puhul ei ole see tingimata nii. Lauses "Kui Hume oleks olnud inglane, siis linn, kus ta suri, ei oleks olnud Edinburgh" osutavad nii "Hume" kui "Edinburgh" sellele, millele nad alati osutavad: filosoof Hume'ile ning Edinburgh'i linnale. Ent me ei saa eeldada, et fraas "linn, kus ta suri" osutab linnale, kus ta tegelikult suri, nimelt Edinburgh'ile. See lause ei taha öelda, et kui Hume oleks olnud inglane, siis Edinburgh ei oleks olnud Edinburgh. 
Kripke esitas selle mõjuka idee kriitikana teooria aadressil, nagu oleksid nimed tegelikult määravad kirjeldused. Asi läheb keeruliseks nende juhtumite käsitlemisel, kus me soovime hinnata lause kehtivust maailmas, kus osutatut ei oleks eksisteerinud, nt: "Kui Hume'i ema oleks surnud noorelt, siis ei oleks Hume'i olemas olnud." Siin ei saa me eeldada, et terminil on ka kujutletud võimalikus olukorras sama osutus, mis tavaliselt, sest selles olukorras ei leiduks Hume'i, kellele saaksime osutada, ehkki intuitiivselt tundub, et me siiski räägime Hume'ist.
Unioni maakond (Indiana)

Ajalugu

Maakond moodustati 5. jaanuaril 1821.
Kose-Uuemõisa Koduloomuuseum

Kose-Uuemõisa Koduloomuuseum on muuseum Harju maakonnas Kose vallas.
Muuseum moodustati 1958. aastal ja registreeriti isetegevusliku muuseumina 1970. aastal. See asus varem Kosejõe kooli hallatavas kunagise Kose-Uuemõisa mõisa peahoones. 2011. aasta kevadel koliti Kose Gümnaasiumi ruumidesse.
Muuseumi juhataja on Marju Verk. Varem on muuseumiga seotud olnud Herman Lipp, Helve Voll ja Hengo Tulnola.
Arutluse all on nime muutmine Kose kihelkonna muuseumiks.