google/wiki40b huggingface dataset:
Graafide süsteem

Graafide süsteemi atribuutika

Graafide süsteemi moodustamine toimub graafide identifitseerimise baasil.
Igal graafil  on oma suurimad alamgraafid , mis saadakse serva  eemaldamisel  ja oma väikseimad ülemgraafid , mis saadakse serva lisamisel. Graafi alamgraafide arv võrdub servade arvuga ja ülemgraafide arv "mitteservade" arvuga. Saadud graafe nimetagem koos naabergraafideks . Nii on |V|-tipuliste graafide süsteemis iga nivoo seotud oma alumise ja ülemise naabernivooga.
Graafi tippude hulk jaguneb orbiitideks (st teatud tüüpi ekvivalentsusklassideks, transitiivsuspiirkondadeks). Nende raames jaguneb tipupaaride hulk omaette orbiitideks . Iga tipupaari orbiidi raames saadud naabergraafid on isomorfsed ja moodustavad isomorfismiklassi. Graafide süsteemi iga nivoo koosneb aga mitteisomorfsetest graafidest, st erinevaid isomorfismiklasse esindavatest graafidest, ehk struktuuridest.
Seega graafi igale tipupaari orbiidile (binaarorbiidile) vastab üks naaberstruktuur. Need vastavused kujutavad endast seoseid  ehk morfisme  naabernivoodel asuvate struktuuride (st isomorfismiklasse esindavate graafide) vahel. Seoste (morfismide)  fikseerimine graafide vahel muudab |V|-tipuliste graafide kogumi graafide süsteemiks .

Rakendusi

Esineb reaalseid süsteeme mille toimimist on võimalik kujutada selle struktuuri järkjärgulise muutumise näol ajas. Kui süsteemi  struktuure käsitleda reaalse süsteemi seisunditena  ajahetkel , siis kujutab suktsessioon , endast morfismide , kui sisendmõjutuste, poolt genereeritud dünaamilist või evolutsioonilist nähtust. Sellisel viisil on ülesehitatud elegantne kuid abstraktne ontogeneesimudel.
Niisugust lähenemist on rakendatud loodusliku koosluse evolutsiooni ehk tsönogeneesi uurimisel, kus selle seisundid olid esitatud graafidena .

Kokkuvõte

Selliseid graafide süsteeme on praegu võimalik moodustada vaid algoritmilisel teel, täpsemini, semiootilise modelleerimise teel . Ei ole usutav, et keegi oleks üritanud seda teha kombinatoorika või algebra baasil, sest seal puudub vastav atribuutika. Ametlikult tuntakse vaid |V|-tipuliste graafide kogumeid, mitte süsteeme. Esimese, kuni 6-tipuliste graafide kogumi esitas Frank Harary 1969. aastal. Aastal 2004 väljaantud mahukas "Graafiatlases" on jõutud kuni 7-tipuliste graafide diagrammide ja parameetrite kogumi esitamiseni. Küll aga on see teos tähelepanuväärne oma mahu (üle 10000 graafi), graafide klassifitseerimise ja parameetrite aspektist .
Uus Kunstnikkude Koondis

Uus Kunstnikkude Koondis oli aastatel 1930–1940 Tallinnas tegutsenud kunstnike ühendus, kuhu kuulusid peamiselt saksa ja vene päritolu kunstnikud. Need kunstnikud olid 1930. aastal lahku löönud Eesti Kunstnikkude Liidust.
Aastatel 1930–1936 korraldas ühendus 4 näitust.

Liikmed

Ühendusse koondusid peamiselt Eestis elavad teistesse rahvustesse kuuluvad kunstnikud. 1932. aastal kuulus koondisesse 15 kunstnikku: M. Ananitš, Aleksander Eller, Osvald Eslon, Erwin Foerster, A. Heftler, M. Kalašnikov (Root), Sergei Nedler, Boris Ottenberg, August Roosileht, E. Rotberg, N. Roth, B. Smirnov, Jenny Uttar, Arnold Vihvelin.
Sideshow Bob

Robert Underdunk Terwilliger ehk Sideshow Bob on joonissarja "Simpsonid" tegelane.
Ta on Bart Simpsoni vaenlane. Ta on üritanud Barti ja Selma Bouvier'd tappa. Pärast ühte ebaõnnestunud katset tappa Bart kolis ta Toscanasse, leidis naise ning temast sai lapsevanem ja linnapea
Pühapuu

Pühapuu on puu, mida mingis piirkonnas või usundis austatakse.
Selleks võib olla eri põhjuseid: pühaks võidakse pidada teatud puuliiki, puu kasvupaika või konkreetset puud ennast, näiteks sellega seostuvate legendide või ajalooliste sündmuste tõttu.
Pühaks peetud puude seas on üldise arvamuse järgi levinumad näiteks tamm ja pihlakas.
Johan Skytte monument

Johan Skytte monument on Tartu Ülikooli rajajale Johan Skyttele pühendatud monument, mis asub Tartus Riigikohtu hoone ees. Pitsatikujulise monumendi autor on skulptor Tiiu Kirsipuu.
Monumendi avas 2007 Rootsi kuninganna Silvia.
Lamerihmülekanne

Lamerihmülekanded on kiilrihmülekannetest eelistatavamad suuremate pöörlemiskiiruste, telgede suure vahe ning ülekande maksumuse võimaliku vähendamise korral. Ülekantav võimsus on tavaliselt 0,5...50 kW, kuid esineb ka lamerihmülekandeid võimsusega 1000 kW ja rohkem.
BMW M57

Kirjeldus

M57 on vesijahutusega ja turbo-ülelaetud kuuesilindriline mootor. Paljud omadused ja tunnused on tehtud eelmise M51 mudeli järgi. Seda on modifitseeritud kaks korda kümne aasta jooksul, enne, kui see tehasest välja lasti. Selle eelkäijaks oli M51 mootor. Esimese M57 ja TÜ (Technische Überarbeitung = tehniline uuendus) plokk ja plokikaas on tehtud sepistatud rauast, TÜ2 uuendusega mootoriplokk on tehtud alumiiniumist. Veel muudeti TÜ2 uuendusega ära põlemiskamber. Pihustusrõhk 2,5-liitrisel mootoril on 1350bar, kuid teised mudelid kasutavad 1600bar-ist rõhku. Kütuse pihustamiseks on kasutusel magneetilise tööpõhimõttega pihustid. TÜ2 mootorid kasutavad teist tüüpi pihustit. Pihustussüsteem on toodetud Bosch poolt ja on juhitud Bosch DDE 5 mootoriaju poolt. M57 mootor kasutab üht Garrett GT2556V turbot koos vahejahutiga. M57 TÜ kasutab Garrett GT2260V turbot ja vahejahutit. M57D30TÜTOP kasutab BorgWarner KP39 turbiini kõrge rõhuga ja K26 turbiini madala rõhuga turboülelaadimiseks. Surveaste mootoris on vahemikus 16,5:1 ja 18:1, võimsamad M57 mootorid, millel on rohkem kui üks turbo on väiksema surveastmega. Iga silindri kohta on kaks sisse- ja väljalaskeklappi ja samuti kaks ketiga juhitud nukkvõlli. Mootori pöörete piiraja on 4750 pööret minutis.
Arvo Nuut

Arvo Nuut (sündinud 13. aprillil 1941) on eesti filmioperaator ja -produtsent.
1961. aastast oli ta filmistuudio Tallinnfilm nukufilmide osakonna operaatori assistent, aastatel 1964–1989 operaator, 1989–1992 produtsent. 1992. aastast Nukufilm OÜ direktor ja produtsent.
Zvjezdan Misimović

Zvjezdan Misimović (sündinud 5. juunil 1982) on endine Bosnia jalgpallur.
Oma karjääri jooksul mängis ta Müncheni Bayernis, VfL Wolfsburgis, Galatasarays ja Moskva Dinamos.
2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel oli ta Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallikoondise poolkaitsja.
Mikk Dede

Mikk Dede (sündinud 16. veebruaril 1987 Paides) on eesti laulja (tenor).
2004. aastal võitis ta Laulukarussellil 16–18-aastaste vanuserühmas esikoha.
2006. aastal lõpetas ta Türi Gümnaasiumi.
Lõpetas Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia dirigeerimise eriala Hirvo Surva õpilasena.
Ta on laulnud Järvamaa Poistekooris, Eesti Meestelaulu Seltsi üle-eestilises poistekooris Kalev, Revalia Kammermeeskooris, Rahvusooper Estonia poistekooris ja ooperikooris, ansamblites Vox Clamantis ja Revali Trubaduurid, Eesti Filharmoonia Kammerkooris ja Collegium Musicale's.
Ta laulab Eesti Rahvusmeeskooris ja vokaalansamblis Estonian Voices.

Isiklikku

Tema õde on laulja Mirjam Dede.
Imikala

Levik ja elupaik

Seda liiki peetakse kogu troopikavööndi kalaks, sest ta esineb kõigis troopilistes ja soojades parasvöötme vetes üle kogu Maa, välja arvatud Vaikse ookeani idaosa. Teda võib leida ranniku lähedalt, aga ka kaugelt avamerelt, kuni 50 m sügavusel.
Imikala on tuntud selle poolest, et ta kinnitub aegajalt oma imikettaks moondunud seljauime abil erinevate peremeesloomade või muude vees liikuvate objektide külge, nagu näiteks haid, raid, suured luukalad, merikilpkonnad, vaalad, delfiinid, laevad, ja vahel isegi akvalangistid.

Kirjeldus

E. naucrates on keskmise suurusega kala, kes võib kasvada kuni 110 cm pikkuseks. Tema keha on piklik ja voolujooneline ning tema alalõug on selgelt esiletungiv (see ulatub ülalõuast tublisti ettepoole). Lõuad, suulagi ja keel on kaetud peente hammastega.
Peamine eristustunnus teistest kaladest on ovaalse kujuga imiketas, milleks on tugevasti moondunud seljauim, mis ulatub pealaest kuni selja esiosani.
Imikala keha põhitoon on tumehall kuni tumepruun, tumedama kõhualaga. Pikitriip, mis jookseb mööda kala külgtelge, on põhitoonist palju tumedam, kuid sellel pikitriibul on põhitoonist heledamad piirjooned.
Sabauim on must, äärest kitsalt valgete servadega.

Toitumine

Imikala toidulaud sõltub kala vanusest ja sellest, kas ta on kinnitunud peremeeslooma külge või mitte.
Noores eas tegutseb ta vahel riffidel teisi vee-elukaid parasiitidest puhastava kalana ja tema toidulaud koosneb siis väkestest parasiitsetest vähkidest, kes elavad kalade küljes, nagu näiteks aerjalalised, kakandid ja karpvähid.
Peremeeslooma küljes olles toitub imikala peremeeslooma parasiitsetest vähkidest, peremeslooma toidulaualt pudenevatest toidupalakestest või peenest toidust, mis püütakse peremeesloomaga kaasa liikudes vett läbi peente hammaste filtreerides.
Ilma peremeesloomata hoidub imikala ranniku lähedusse ja võib liituda teiste imikaladega. Tema toidulaud koosneb siis meres vabalt ujuvatest vähikestest, kalmaaridest ja väikestest kaladest.

Kasutamine kalapüügil

Mõnedes piirkondades, nagu näiteks Austraalia, Kariibi mere piirkond ja India ookean, kasutavad kalurid imikala ja teisi imikalalisi kalapüügivahendina. Imikala saba külge kinnitatakse peen nöör, lastakse ta siis eemale ja oodatakse, kuni ta kinnitub mõne peremeeslooma külge, et see siis paati sikutada.
Akademik Šokalski

Juhtumid

2013. aasta detsembris Bluffist Antarktikasse teel olnud Akademik Šokalski jäi paar miili enne sihtpunkti ning umbes 100 meremiili Prantsuse baasist Dumont D'Urville'ist idas jäävangi. Laeva pardal oli 52 reisijat ja 22 venelasest meeskonnaliiget. Abiks kiirustas kolm laeva: Xuelong, Aurora Australis ja L'Astrolabe. Raskete jääolude tõttu jäi Xuelong ise jäävangi ristluslaevast Akademik Šokalski umbes 6 meremiili kaugusel. L'Astrolabe pööras tagasi. Aurora Australis jõudis uurimislaevast Akademik Šokalski kümne meremiili kaugusele, kuid pööras tagasi ja viibis lahtises vees Vene laevast 18 meremiili kaugusel. 2. jaanuaril 2014 Xuelong kasutas oma kopterit reisijate evakueerimiseks Akademik Šokalskilt Aurora Australisele. 8. jaanuaril 2014 jõudis Akademik Šokalski iseseisvalt jäävabasse piirkonda.
Joseph Sauveur

Joseph Sauveur (24. märts 1653 – 9. juuli 1716) oli prantsuse matemaatik ja füüsik. Teda võib pidada esimeseks akustikuks, kuna tema pakkus esmakordelt välja nime "akustika" tähistamaks teadust, mis käsitleb helisid.
Ivarsfjorden

Ivarsfjorden (põhjasaami keeles Vuoiddasvuotna) on Barentsi mere Tanafjordeni haru Hopsfjordeni haru Norra põhjaosas Finnmargi maakonnas Gamviki vallas.
Fjord lõikub Skjånesi külast veidi lääne pool 3,5 km kirdesse ning lõpeb Ivarsfjordbotneniga.
Fjordi suue on Ytre Værnes (läänes) ja Indre Hopsneseti (idas) vahel.
Läänekaldal on Ivarsfjordi küla. Idakaldal on väike talu ja Sukkertoppeni küngas.
Fjordis on saared Torvholmen ja Sandholmen.
Piki mõlemat kallast kulgeb kohalik maantee fylkesvei 264.
Holsteini hobune

Holsteini hobune on hobusetõug, mis kuulub soojavereliste hobuste sekka.
Tõug pärineb Schleswig-Holsteinist ja selle juured ulatuvad 13. sajandisse.
Pīlādžbirzsi mõis

Pīlādžbirzi mõis (Pīlādžbirzs muižiņa, vanasti ka Ashgrowe) oli suvemõis Lätis Riia linnas Zasulauksi asumis peahoone aadressiga Kandavas ielā 4/6.
Pīlādžbirzi mõis tekkis endisest Karleja karjamõisast. Karleja peahoone ehitati ümber kahekorruseliseks kivimajaks. Aastast 1920 asus majas lastekodu, mis tegutses aastani 1975. Hoone on ümber ehitatud ja praegu asub seal erakliinik.
Suvemõisa klassitsistlik peahoone valmis aastal 1877, hoone rekonstrueeriti aastal 1902. Aastast 1920 asus majas juudi lasteaed. Hiljem kuulus lasteaed linnale. Aastal 2009 koostati projekt hoone restaureerimiseks.
VTB

VTB (vene keeles Внешторгбанк, lühendatult ВТБ) on Venemaa pank. See on suuruselt Venemaa teine pank. Panga president on Andrei Kostin.
Pank asutati 1990.
Liisi Laineste

Liisi Laineste (sündinud 27. jaanuaril 1978) on eesti folklorist.

Üldist

Lõpetas 1996. aastal Tallinna Inglise Kolledži, 2000 Tartu Ülikooli psühholoogia eriala, M.A. rahvaluule alal (2004, TÜ, "Tegelased eesti etnilises huumoris"), Ph.D samal alal (2008,TÜ), väitekiri "Post-socialist jokes in Estonia: continuity and change".
Töötab aastast 2004 teaduri ja aastast 2009 vanemteadurina, juhtides teadus- ja koostööprojekte ning tegeledes teadustööga. Alates 2016. aasta aprillist on ta Eesti-uuringute Tippkeskuse nüüdiskultuuri töörühma juht. Peamised uurimisvaldkonnad on etniline huumor, eesti kaasaegne rahvahuumor, poliitiline huumor, internetikultuur, ksenofoobia ja rahvusluse ilmingud uues meedias, verbaalne agressiivsus.
TA noorteadlase teaduspreemia (2005), ISHS noorteadlaste auhind (2008), Lennart Meri nimeline auhind (2009), Liisi Laineste, Eesti Rahvuskultuuri fondi Teaduste Akadeemia allfondi noorteadlase stipendium (2011)

Koostatud andmebaasid

Laineste, Liisi 2004. Eesti kaasaegsed anekdoodid. www.folklore.ee/~liisi/o2/

Teaduskorralduslik tegevus

2016−...    ISHS (International Society for Humour Studies) nõukogu liige
2016−...    Eesti ja Poola Teaduste Akadeemia koostööprojekti "Communication styles: Developing a cross-cultural theoretical and methodological framework" juht
2012−...    ISS (International Summer School for Humour Studies) nõukogu liige, sekretär
2012−...    HUMOR: International Journal of Humor Research toimetuskolleegiumi liige
2012−...    ajakirja European Journal of Humour Research toimetuskolleegiumi liige
2003−...    International Society for Humor Studies liige
2010−2012    Eesti ja Poola Teaduste Akadeemia koostööprojekti "Creativity and tradition in Estonian and Polish cultural communication" juht
Märtsiaasta

Märtsiaasta ehk Maarja-aasta on minevikus kasutusel olnud kalendriaasta, mis algab 25. märtsil, Maarja kuulutamise päeval ehk paastumaarjapäeval.
Märts oli Vana-Roomas aastani 154 eKr aasta esimene kuu. 525. aastal lõi Dionysius Exiguus süsteemi Anno Domini, mis järk-järgult levis kogu kristlikus maailmas. Ka selles süsteemis arvestati aasta algust Maarja kuulutuse (eostumise) ehk Jeesuse Kristuse lihaks saamise arvatavast päevast alates.
Kõige kauem kasutasid märtsiaastat paavstid. Katoliku kiriku mõjul kasutasid maarja-aastat ka Liivimaa ristiusustajad. Henriku Liivimaa kroonika kronoloogia tekitas seetõttu varasemate uurijate seas palju arusaamatusi, mis lahenesid siis, kui ajaloolane August Heinrich Hansen 1853. aastal näitas, et kroonikas pole kasutusel mitte jaanuari-, vaid märtsiaasta.
Lüganuse Vallaleht

Lüganuse Vallaleht on paralleelselt eesti ja vene keeles ilmuv ajaleht, mis vahendab Lüganuse valla uudiseid. Lehte annab välja Lüganuse vallavalitsus. Leht ilmub üks kord kuus.
Lehe eelkäija oli 2014-2017 ilmunud Valla Sõnumid. Alates 2018 kannab ajaleht nime Lüganuse Vallaleht.
Seattle (pealik)

Seattle (ka Sealth, Seathle, Seathl või See-ahth, umbes 1786 – 7. juuni 1866) oli suquamishi ja duwamishi indiaanihõimude juht praeguse Ameerika Ühendriikide Washingtoni osariigi alal. Tema järgi on nimetatud Seattle'i linn.
Umbes 1854. aastal pidas ta oma kuulsaks saanud kõne. Selle algversioon ei ole säilinud, praegu levinud versioon kirjutati 1960. aastail telesaate jaoks. Dr. Henry A. Smithi poolt kirjapandud versioon tänab valgeid nende heatahtlikkuse eest, nõuab, et indiaanlastele oleks tagatud ligipääs nende matmispaikadesse ning mainib kontraste kristluse ja indiaani filosoofia vahel. Üldiselt on viidatud, et tema kõne sisaldas ka tugevat palvet põlislooduse hoidmiseks, kuigi selle kohta puuduvad tõendid.
Antonov An-2

Kirjeldus

Metallkonstruktsiooniga lennuki mõlemad kahetalalised kandepinnad on kuni esimese talani kaetud duralumiiniumplekiga, esitalast tahapoole aga kaetud impregneeritud lõuendiga. Kõik tüürpinnad on perkalkattega. Mõlema kandepinna allakallutatud tagatiib ja automaatselt ettepoole nihkuvad eeltiivad ning sama-aegselt 20° võrra täiendavalt langetatavad kaldtüürid (eleronid), võimaldavad An-2 kasutada väga lühikestel murukattega tõusu- ja maandumisradadel (150–180 m).
Lennuki võimas 1000 hj õhkjahutusega tähtmootor AŠ-62 on ehitatud Wright R-1820 Cyclone'i litsentsi alusel. An-2 kütuse (aviobensiin oktaanarvuga 92) kulu tunnis on 180 liitrit ja mootoriõli kulu 3 liitrit. Lendurite kabiini mõlemalt istmelt on juhtimine dubleeritud.
An-2 oli laialdaselt kasutusel põllumajanduses, Nõukogude Liidu hõredalt asustatud piirkondades, ALMAVÜ-s langevarjuhüpeteks, korraga mitme purilennuki sleppimiseks jne. An-2 võimaldab pardale võtta 12 reisijat või 10 langevarjurit. Venemaal plaanitakse suure hulga mootoriressursi lõppemise tõttu seisma jäänud An-2 moderniseerimist.
Lennuki An-2 levinud eestikeelsed hüüdnimed on "moosiriiul" ja "metsavaht". AN-2 on kasutusel ka praegu Eesti õhuväes.
Killustik

Killustik on kivimi purustamisel saadud materjal. Killustikku moodustavate osakeste läbimõõt on enamasti 0,5–10 cm.
Killustik võivad olla hästi sorteeritud või siis halvasti sorteeritud. Sortiment näitab osade suurust materjalis. Ebaühtlaselt sorteeritud materjalid koosnevad enamasti sama suuruses osakestest. Hästi sorteeritud materjalid koosnevad optimaalsest segust, mis sisaldavad erinevate suurustega osi. Materjalides, kus on erinevates suurustega osi, lähevad väiksed osised suuremate vahele, mis tagab materjali suurema tiheduse. Seetõttu pakuvad optimaalselt sorteeritud killustikud suuremat stabiilsust ning neile on ehituses suur nõudlus.
Toompea tunnelid

Toompea tunnelid olid kavandatud tunnelid Tallinnas, rahu-aegse ühendusena pearaudteejaama ja peaväljaku vahel ning sõja-aegse varjendina. Tunneleid hakati ehitama kevadel 1940, augustist 1940 pole enam teateid tunnelite ehitusest ning tõenäoliselt loobuti hiljem kogu projektist kui hetkel mittevajalikust.

Varjendite vajadus

Esimese maailmasõja kogemus ja uue sõja ähvardus sundis Eestiski mõtlema massihävitusrelva eest kaitsvatele meetmetele. Teedeministri määrus 1933. aastast kohustas edaspidi kõikidesse uutesse ja põhjalikult ümberehitatavatesse hoonetesse rajama gaasikindlaid varjendeid. Nii ehitati näiteks Kadrioru lossi tagaküljele riigivanema varjend (1934) ja presidendi kantselei uue hoone ehitamisel rajati sinna ka varjend (1938).

Uued varjendid

Uusi varjendeid kavandati üle linna. Hulk lisakohti pidi tulema maapealsetesse varjenditesse (kokku 8 hoonet; nt üks neist parki praeguse Kalamaja rahvamaja kohale; hiljem nõuti realistlikult ainult ühe uue varjendi rajamist), maa-alustesse varjenditesse Lasnamäe nõlva sees (praeguse vana loomaaia alal) ja Toompea alla rajatavatesse (liiklus-)tunnelitesse.

Tunnelite eellugu

Neist suurim oli Toompea tunnelite ehitamise kava. Liiklus kahe olulise sõlme, Viru väljaku ja pearaudteejaama vahel läbi vanalinna oli juba ammu probleem ning esimesed kavad ehitada tunnel läbi Toompea tehti juba 19. sajandi lõpul. Autoliikluse areng ainult võimendas probleemi ning 1930. aastate lõpul jõuti kavani tuua uus magistraal üle Vana turu piki Kuninga ja Niguliste tänavat kuni Lühikese jala alguseni. Siit kavatseti paar maja maha võtta, et jõuda Toompea jalamini ja sealtkaudu läbi ehitatava tunneli teisele poole Toompea mäge raudteejaamani.

Tunnelite kavandamine

Projekti tegi mäeinsener Karl Feldveber. 
Mäe sisse pidi tulema üks jalakäijate ja jalgratturite ning kaks autotunnelit (kõigi läbimõõt oli 4 m), mis kavatseti rajada järk-järgult – esmalt üks auto-, siis teine auto- ja lõpuks nende vahele kergliiklustunnel. Idapoolne suue kavandati mäkke praeguse Rataskaevu 22 kohal ning läänepoolne suue kavandati mäkke Patkuli reduudist lõuna pool.
Toompea mäest üle vallitaguse ala kavatseti tulla viaduktiga, üle vallikraavi (praegu Schnelli tiik) sillaga ja üle kraavi-äärsete teede taas viaduktiga otse tollase lähirongide platvormi juurde pearaudteejaamast lõunas.
Väljakule Toomkirikust kagus kavandati šaht (läbimõõt 5 m), mis oleks olnud ühendatud tunneliga. Šahti oli kavandatud lift ja selle ümber evakuatsiooni jaoks spiraaltrepp. Tunnelisse pidid viima ka treppidega pääsud mitmest Toompeal olevast ametiasutusest (nt Majandus-, Välis-, Teedeministeeriumist jm).

Tunnelite ehitamise alustamine ja järellugu

Kevadel 1940 tehti proovipuurimised. Riigikorra vahetus suvel 1940 ei muutnud esialgu midagi – samad inimesed, kes veebruaris selle projektiga tegelema hakkasid, tegelesid augustis sellega edasi. Tõenäoliselt võtsid siis projekti üle otse Moskvale alluvad institutsioonid. Nõukogude võimu jaoks ei olnud 1940. aastal suure tsiviilkaitsevarjendi rajamine sügavas Nõukogude tagalas olevale Tallinnale vajalik ning vähemalt see projekt jäigi realiseerimata.
Eesti Haridustöötajate Liit

Tegevus

EHL osaleb haridusasutuste a/ü organisatsioonide ja kohalike omavalitsuste vaheliste kokkulepete sõlmimises töö, töötasu, töötingimuste jt küsimuste lahendamiseks. EHL osaleb haridusvaldkonna seadus- ja määruseelnõude koostamisel, korraldab üleriigilisi küsitlusi õpetajate töötasustamise, töötingimuste jms kohta vajadusel ettepanekute esitamiseks võimu- ja valitsusorganitele olukorra parandamiseks, korraldab oma liikmetele seaduslike huvide toetuseks vajadusel protestiaktsioone, korraldab koos Haridus- ja Teadusministeeriumiga Aasta Õpetaja konkurssi, toetab Eesti Koolispordi Liidu pedagoogidele korraldatavate spordivõistluste läbiviimist ning toetab Eesti Õpetajate Meeskoori tegevust jpm.
Eesti Haridustöötajate Liit korraldab igal aastal oma liikmetele konverentsi, uutele usaldusisikutele koolitusi ning alustanud õpetajate motivatsiooniüritusi suveseminaridena. EHL liikmesliitude üheks põhiülesandeks on kollektiivlepingute sõlmimise kaudu parendada oma liikmete töö-, töötasu- ja puhkusetingimusi, juhendada ning suunata haridusasutuste ametiühingu organisatsioone.
Pingekordisti

Pingekordisti on elektriahel, mis muundab madalama pingega vahelduvvoolu kõrgema pingega alalisvooluks. Tavaliselt kasutatakse pingekordistina kondensaatoritest ja dioodidest koosnevat lülitust.
Pingekordisteid kasutatakse mõnesajavoldiste pingete tekitamiseks elektroonikaseadmetele, ent ka miljonite voltideni ulatuvate pingete saamiseks füüsika eksperimentide ja tehisvälgu katsete jaoks. Kõige levinum on ebasümmeetrilise skeemiga pingekordisti, mida nimetatakse ka Cockcrofti-Waltoni kordistiks.

Villardi ahel

Villardi ahel koosneb vaid ühest kondensaatorist ja ühest dioodist. Antud ahela heaks omaduseks on tema lihtsus, kuid sellega kaasneb ka suur väljundpinge pulsatsioon. Kondensaator laetakse negatiivse poolperioodi ajal vahelduvpinge maksimumväärtusele. Väljundpinge kujuneb sisendi vahelduvpinge ja kondensaatorilt saadava alalispinge liitumisel, väljundpinge maksimumväärtuseks on kahekordne sisendpinge väärtus 2U.

Greinacheri ahel

Greinacheri pinge kahekordisti on märkimisväärne edasiminek Villardi ahelaga võrreldes. Skeemi on lisatud üks kondensaator ja üks diood, mille tulemuseks on tunduvalt väiksem väljundpinge pulsatsioon. Kui ahelal koormus puudub, siis ka pulsatsioon puudub, kuid koormuse olemasolu korral sõltub pulsatsioon koormuse takistusest ja kasutatavatest kondensaatoritest.

Deloni ahel

Deloni ahel on sümmeetriline kordistuslülitus, mis kasutab pinge kahekordistamiseks dioodidest ja kondensaatoritest koosnevat sildskeemi. Kuna erinevate poolperioodide tippdetektoriahelad D1-C1 ja D2-C2 on ühendatud koormuse suhtes järjestikku, moodustub väljundpingeks kahekordne sisendpinge.

Kasutuskohad

Pingekordisteid kasutatakse kõrge pinge saamiseks laserprinterites, paljundusmasinates, röntgeniaparaatides, elektronkiiretoru toitelülituses ja mujal.
Piklid

Piklid (inglise pickles) on äädikhappe abil konserveeritud (marineeritud) väikesed köögiviljad.
Konfessioon

Konfessioon (ladina sõnast confessio) on tunnistus.
Konfessioon on teatud kindlat usutunnistus (usureeglit) tunnistavate kristlaste kogum ehk uskkond.
Konfessiooni e uskkonna alus on credo.
Viti Levu

Viti Levu on saar Melaneesias.
Pindala 10 388 km². Saar on mägine, kõrgus kuni 1323 meetrit.
Kuulub Fidžile. Saarel elab umbes 580 000 inimest.
Kaja (Narva ajaleht)

Välisviited

Digar - Kaja (Narva : 1906-1911)