Antsla vasallilinnus

Antsla linnus (saksa k. Anzen) oli Võru maakonnas Antsla vallas asunud vasallilinnus, mis pärineb keskajast, mil see kuulus Uexküllidele.

Asukoht ja paiknemine

Asukoht oli soodsalt valitud Antsla jõe ja Vastsekivi oja vahelisele kaldaneemikule. Peale veesoonte ühinemist sai veskitammiga soodsalt paisutada jõeorus vett nii, et moodustus kolme külge lai looduslik vallikraav. 100 m pikk äralõikevallikraav tuli kaevata vaid idaküljele. Moodustuva ristkülikukujulise linnuseala kagunurga juurde rajati Vastsekivi ojale ja seda ületavale linnuse juurdepääsuteele veel täiendav veskitamm, mis tekitas sinna külge veel täiendava veekaitse ja ahendas võimaliku vaenlase ründesektorit linnuse kõige nõrgemal – idaküljel.
Antsla oli ka Tartu piiskopkonna lõunaosa kaitsestruktuuri üks sõlmpunktidest: sealt lähedalt mõõdus Pihkvast tulev kauba- ja sõjatee Otepää poole ja tuli samuti lõuna poolt Liivi ordu aladelt Aluksnest maantee ning ühines Antsla lähedal Pihkva teega. Antslast Pihkva poole jäi maanteele 3 teetõkkelinnust ja Koivaliina ning Aluksne poole vähemalt 2 teetõkkelinnust.

Ajalugu

Antsla oli koos Wehasti ja Lohnertshofi mõisatega Üxküllide rüütlisuguvõsa ürgvana valdus, hiljem lisandusid sinna juurde ka Mõniste (Menzen) ja Saru (Saara) mõisad.
Linnus moodustas koos Vaabina ja Sõmerpalu linnusega Tartu piiskopkonna lõunapiiri kaitseahela. Üxküllidele on kuulunud eri ajaperioodidel palju mõisaid ja enamik teadaolevatest vasallilinnustes Tartu piiskopkonna lõunaosas: Antsla, Sõmerpalu, Tsooru ja Mõniste. XIV sajandi lõpul langes Üxküllide kätte ka kannatada saanud Otepää piiskopilinnuse ala. Liivi sõja ajal oli Jürgen Üxkülli nimeline ordurüütel pealikuks ka Vastseliina piiskopilinnuses, mille linnusemaad Rõuge kihelkonnas piirnesid Üxküllide valdustega Urvaste kihelkonnas (Urbs). Antsla kujunes ja oli välja ehitatud selle rüütliteperekonna Lõuna-Eesti valduste pealinnuseks-mõisaks.
1398. aasta 13. juulil andis Tartu piiskop Dietrich III Damerow läänikirja Liivi ordu poolt purustatud Otepää piiskopilinnuse ja selle maade valdamiseks vendadele Hermann ja Otto von Üxküllile. Neile vasallidele kuulusid ilmselt juba tollal ka Antsla maad ja mõis.
1405. aastal on linnust teadaolevalt esmamainitud.
1413. aastal esmamainitud Urvaste Püha Urbanuse kihelkonnakirik on ehitatud tõenäoliselt juba XIV sajandi algul Antsla Üxküllide (Üxküll zu Anzen) ja Vaabina Tiesenhausenite (Tiesenhausen zu Ueltzen) koostöös. 1630 seisis see pärast sõdasid varemetes.
1419 jaotasid vennad Otto, Bertram ja Claus Üxküll oma isa Hermann von Üxkülli ja ühe nõo (onu) Otto von Üxkülli pärandust. Antsla peamõis jäi kahele esimesele, viimane sai Mõniste. Clausil tekkis hiljem vendadega pärandijaotuse üle tüli.
XV sajandi lõpus kuulus linnus Peter von Üxküllile. Ta oli piiskopkonnas energiline organisaator ja aktiivne ehitusmees ning arvatakse, et just tema ajal ehitati mõisasüda tugevamaks linnuseks välja.
1542 jaotasid vennad Johann ja Otto Üxküllid oma isa Johanni pärandust. Vanem Johann sai Mõniste, Saru ja Wollusti mõisad ja noorem Otto Antsla.
1558. aasta algul oli Antsla Otto Üxküllil talle kuuluva mõisa lähedal väike kokkupõrge Tartu piiskopkonda tunginud Vene tsaari Ivan Groznõi sõjameestega. Mõisa (võimalik, et Antsla) juurde saabusid 11 vene ratsanikku, tahtes seda põlema panna. 13 Üxkülli sõjasulast kaitsesid seda, tapsid venelased maha ja võtsid ära nende hobused.
Tänu Moskoovia vene vägede pikaajalisele võimutsemisele Tartu piiskopkonnas Liivi sõja ajal jäid suur osa linnuseid ja mõisaid piirkonnas ilma omaniketa ja langesid pärast rahu sõlmimist Poola kuninga kätte.
1588 läänistas Poola kuningas Zygmunt III Waza Antsla Võnnu piiskopile ja kastellaanile ning Tartu ökonoomile Otto Schenkingule. Samal aastal kindlustas viimane ka linnust müüride ja vallidega. Schenkingule kuulus ka Mūrmuiža vasallilinnus Lätis. Otto vennale Georg Schenkingule, kes oli samuti Tartu ökonoom, läänistati Otepää
linnusepiirkond koos mõisatega.
1599 loovutas õige pärija Johann Üxküll ametlikult oma nõudeõigused Antslale lõplikult Schenkingule.
Linnus etendas tähtsat rolli XVII sajandi sõdades (Rootsi-Poola sõda, Rootsi-Vene sõda) – 1600 vallutasid linnuse rootslased, 1601 poolakad, 1602 uuesti rootslased. Arvatavasti 1602. aastal linnus ka hävitati.
1625, kui rootslased olid lõplikult oma võimu suuremal osal Vana-Liivimaast kinnistanud, annetas kuningas Gustav II Adolf Antsla koos Jeberkülli karjamõisaga oma kammerjunkrule Ake Tottile.
1649. aasta 31. märtsil, pärast feldmarssal Totti surma, müüdi valdus 14 500 taalri eest Dietrich Rigemannile, kes hiljem võttis endale aadlinimeks von Loewenstern. 1682 kuulus mõis leitnant Joachim von Loewensternile. Loewensternide kätte jäi valdus ka terveks XVIII sajandiks. Sajandi keskpaigas ehitati oma esialgsel kujul arvatavasti ka mõisa peahoone, kasutades ilmselt ära säilinud linnuseosi.
1883 omandasid Vana-Antsla von Ungern-Sternbergid, kelle kätte jäi see kuni võõrandamiseni 1919. aastal. Pärast seda hakkas seal tööle põllutöökool ja ka nõukogude okupatsiooni ajal tegutses seal edasi sohvoostehnikum. XIX sajandil pikendati peahoonet mõlemast otsast muutes veidi ka hoone välimust.

Ehitus

Arvatavasti hõlmas linnuseala ja selle kultuurikiht terve ligikaudu 130x200 meetriste mõõtmetega poolsaare Antsla jõe ja Vastsekivi oja vahel praeguse Vana-Antsla mõisasüdame asupaigas. Linnuse suuremad ehitised paiknesid arvatavasti hilisema mõisa peahoone kohal poolsaare põhjaküljel vastu Antsla jõge. Juhul, kui ristkülikukujulist vallidega kõrgendatud nn. pealinnuseala piiras kivist kaitsemüür, oli tegemist laagerkastelli tüüpi vesilinnusega. Antsla jõele veskitammi poolt paisutatud Kõverjärv täitis väikesed ja madalad jõeorud ja kindlustas veekaitse põhja-, lääne- ja lõunasuunast. Ida poolt kaevati läbi u 20 m laiune vallikraav. Sissepääs linnusesse üle vallikraavi võis toimuda kas idapoolse vallikraavi keskelt või lõunanurgast. Lõunanurga juures asetses Vastsekivi ojal veel teinegi tamm või veski, mis lõi kagunurka tiigi näol veel täiendava veekaitse. Kui juurdepääsutee jooksis linnusesse mööda lõunapoolset pealinnuse vallinõlva, võis pealinnusealast läände jääda madalam nn eeslinnuseala. Kuna tegemist oli Üxküllide Tartu piiskopkonna ühe pealinnusega, võis see olla tugevamini välja ehitatud võrreldes teiste vasallilinnustega.

Praegune seisukord

Tänapäeval asub linnuse kohal Vana-Antsla mõis. Võimalik, et üks keldriruum pärineb linnuse ajast. Nii pealinnuseala põhjaküljel asuv endine mõisa peahoone kui ka lõunaküljel asuv endine mõisa majandushoone seisavad tänapäeval tühjalt ja ootavad renoveerimist.