Jimi Hendrix

Tehnilised uuendused

Jimi Hendrix viis kontrollitud tagasiside- ehk feedback-tehnikad, ületüüritud lampvõimendi, samuti kitarri kui müratekitamise vahendi, wah-wah ja phaser-efekti ning tremolokangi kasutamise kitarrimängus uuele tasemele. Oma muusika produtsendina oli ta teerajajaid salvestusstuudio võimaluste kasutamisel muusikaliste ideede väljendamisel – ta oli üks esimesi (sarnaselt Pink Floydi ja mitmete kaasaegsete heliloojatega nagu Karlheinz Stockhausen, John Cage, Steve Reich jt) strereofooniliste faasinihke- (phaser) ja ruumiefektidega eksperimenteerijaid – stuudiotehnikat ja -efekte kasutas Hendrix (koostöös helimeistrite Eddie Krameri ja Gary Kellgreniga) muusikavahenditena. Näiteks 1968. aastal ilmunud albumil "Electric Ladyland" on loovalt kasutatud stuudio-lintmagnetofoni tehnilisi võimalusi (näiteks salvestiste tagurpidimängimist ja kiiruse muutmist), mitmekihiliselt salvestatud kitarre, faasinihet, stereoefekte jne, mis tol ajal polnud rokkmuusikas veel laialdaselt levinud.

Muusikaline karjäär

Euroopas edukaks osutunud power-trioga The Jimi Hendrix Experience, kuhu peale Hendrixi kuulusid inglise muusikud: bassist Noel Redding ning džässtaustaga trummar Mitch Mitchell, saavutas ta 1967. aastal tuntuse ja rokiajakirjanduse tunnustuse ka USA-s, andes Monterey Pop Festivalil legendaarse kontserdi, mis lõppes popikooniks saanud kitarri põletamise ja purustamisega. 
Jimi Hendrixi tähelennu tipuks jäi tõenäoliselt kahetunnine esinemine rokkmuusika ajalukku läinud Woodstocki muusikafestivalil 18. augustil 1969 pea 180 000 inimese ees ansambliga Gypsy Sun and Rainbows, mis kulmineerus USA hümni "The Star-Spangled Banner" sürrealistlik-psühhedeelse töötlusega, – sooloimprovisatsiooniga, mida praegu peetakse üheks 1960. aastate hipiajastu ja kontrakultuuri sümboliks.

Muusikalised mõjutajad

Jimi Hendrixi mõjutajateks olid bluusimängijad B.B. King, Muddy Waters, Albert King ja Elmore James, rhythm and blues'i ja soulikitarristid Curtis Mayfield, Steve Cropper, samuti mõjutasid teda mitmed modernse džässi esindajad. 1960. aastate lõpuks oli Hendrix rokkmuusika lihtsatest vormidest tüdinenud – ta osales jamsession'itel koos Roland Kirki ja hiljem Tony Williamsiga, unistas bigbändist taustalauljatega ning enne ootamatut surma tegi ettevalmistusi tööks Gil Evansiga.

Surm ja matused

Jimi Hendrix suri 18. septembril 1970 27-aastasena Londonis siiani segastel asjaoludel. 
Ametliku versiooni järgi lämbus ta omaenda oksesse pärast eelmisel õhtul toimunud metsikut pidutsemist ning kodus manustatud üheksat Vesperaxi unerohutabletti, mis ületas näidustatud koguse 18 kordselt.
Radikaalsema vandenõu versiooni järgi mõrvati Hendrix LKA poolt, kallates talle jõuga sisse suurtes kogustes veini kuni ohvri lämbumiseni – Jimi Hendrix oli LKA jälgimise all toetuse pärast Mustade Pantrite liikumisele, millele LKA oma operatsiooni "CHAOS" käigus püüdis vahendeid valimata lõppu teha. 
29. septembril sõidutati Jimi Hendrixi surnukeha lennukiga Seattle'isse. Pärast matuseteenistust 1. oktoobril Dunlopi baptistlikus kirikus maeti ta Greenwoodi surnuaeda Rentonis Washingtoni osariigis oma ema hauakohta. Matusest võttis osa üle kahesaja inimese: perekond ja sõbrad, paljud tuntud muusikud, nagu Mitch Mitchell ja Noel Redding The Jimi Hendrix Experience'ist, Miles Davis, John Hammond ja Johnny Winter.
Kuna Jimi Hendrix suri 27-aastasena, siis kuulub ta kurikuulsasse 27 Klubisse.

Diskograafia

Eluajal välja antud albumid: