google/wiki40b huggingface dataset:
Marie Mejzlíková I

Marie Mejzlíková I (hiljem Riedlová ja Černá; 16. detsember 1902 – 30. mai 1981) oli Tšehhoslovakkia kergejõustiklane, kes oli 1920–1924 maailma paremikus.
21. mail 1922 püstitas ta Pariisis 500-meetrisel staadionil naiste 200 m jooksus esimese ametliku maailmarekordi tulemusega 28,6 (28 3/5). Teistel andmetel on see viimane tippmark enne FSFI ametlikke maailmarekordeid.
21. mail 1922 püstitasid Marie Mejzlíková I, Marie Mejzlíková II, Marie Jirásková ja Marie Bakovská Tšehhoslovakkia naiskonna koosseisus naiste 4×100 m jooksus maailmarekordi ajaga 53,2.
30. juulil 1922 püstitas ta Prostojovis esimese naiste odavisks maailmarekordi tulemusega 24.95.
Ta alustas 200 m jooksuga, 1924 võistles 250 m jooksus, 1923 ja 1924 kahe käega kuulitõukes, 1928 ühe ja kahe käega odaviskes, 1927 ja 1928 4×100 m jooks.
Ta püstitas Tšehhoslovakkia rekordi 100 jooksus, 3×100 m jooksus, kuulitõukes ja 4×100 m jooksus.
Ta osales 1922–1924 kolmel rahvusvahelisel võistlusel. Naiste olümpiamängudel 1922 tuli ta kahe käega kuulitõukes neljandaks ning 4×100 jardi jooksus kolmandaks.
Viljaringid

Viljaringid on viljapõldudel mahamurtud kõrtest loodud või tekkinud kujundid. Kuigi nimetuse järgi on tegu ringidega, esineb ka muid kujundeid ja nende kombinatsioone. 
Viljaringidest on teateid alates 1950. aastatest, kuid massiliseks muutus see nähtus 1970. aastatel Inglismaal. Sellest ajast alates on viljaringe leitud ka Venemaal, Kanadas, Prantsusmaal, Brasiilias, Argentinas, Hiinas ja paljudes teistes riikides, kus kasvatatakse kõrrelisi. Mõned uurijad on leidnud keskaegsetest ja vanematestki ajaloolistest ürikutest ning suulisest rahvapärimusest teateid, mida võib tõlgendada kui kirjeldusi viljaringidest.
On levinud uskumus, et vähemalt osa viljaringide puhul on tegu Maa-väliste tsivilisatsioonide esindajate või teadusele seni tundmatute paranormaalsete jõudude tegevusega. Skeptikute arvates on viljaringide näol aga tegu pettuse, nalja või omalaadse maastikukunstiga. Meedias on esinenud ülestunnistustega inimesed, kes kirjeldasid, kuidas nad nööri, laudade ja muu lihtsa varustuse abil kujundeid lõid. Kaks inglast, Doug Bower ja Dave Chorley, teatasid 1980. aastatel, et nad on tegelnud viljaringide loomisega alates 1978. aastast. Põhjalikumal uurimisel ei suutnud nad siiski enamikku juhtumeist seletada. Viljaringide Maa-välise või paranormaalse päritolu hüpoteesi pooldavad uurijad viitavad asjaolule, et kujundite keerukus viitab nende loojate tähelepanuväärselt heale geomeetria- ja matemaatikatundmisele, ja väidavad, et kõrte murdekohtade dünaamika hoolikamal uurimisel on võimalik eristada inimeste poolt loodud viljaringe teistsugustest, seni seletamata põhjustel tekkinud viljaringidest. Samuti on otsitud seoseid viljaringide asukoha ning vanade kultus- või matusepaikade vahel ning oletatud, et viljaringid on seotud teadusele seni tundmatute energiaväljadega.
Lisaks mainitud tekkepõhjustele on oletatud, et tegu on keeristuule toimega, keravälgu tegevusega, plasmakeeriste või satelliitidelt pärineva mikrolainelise kiirguse mõjuga.
Mitmed viljaringide tegemise organisatsioonid on korduvalt demonstreerinud viljaringide tegemist. Ööl vastu 12. juulit 1992 korraldati Inglismaal Berkshire'is viljaringide tegemise võistlus. Võitjad suutsid küllalt lühikese aja ja väga piiratud varustusega luua keerukaid ja korrapäraseid kujundikombinatsioone, mis viisid segadusse ka Maavälise päritolu hüpoteese pooldavaid uurijaid.
Rooma Panteon

Panteon (ladina keeles Pantheon, pärineb kreekakeelsest sõnast Πάνθειον 'kõigi jumalate tempel') on ainus täielikult säilinud Vana-Rooma ehitis.
Panteon ehitati kõigi Antiik-Rooma jumalate templina umbes 115–125 pKr Hadrianuse valitsemisajal. See on antiikaja suurim kuppelehitis kõrgusega 43 meetrit ja Rooma vanim kupliga ehitis.
Silindrikujulisse keskehitisse pääseb viilkatusega sammaskoja kaudu. Keskehitises asusid orvad jumalakujudega. Siseruum saab valgust läbi kuplis oleva ava.
Panteonil on kiri "M·AGRIPPA·L·F·COS·TERTIVM·FECIT", mis tähendab "Marcus Agrippa, Lucii filius, consul tertium fecit", tõlkes 'Marcus Agrippa, Luciuse poeg, konsul kolmandat korda, ehitas selle'. See viitab Marcus Vipsanius Agrippale ja ehitamisajale 27–25 eKr. Agrippa laskis rajada Panteoni eelse hoone, mis 110 pKr välgulöögi tõttu maha põles.
Alates 7. sajandist on panteon olnud kristlik Santa Maria Rotonda kirik. Hoones asub Raffaeli haud.
Rooma Panteoni eeskujul nimetati 1791 Pariisi kaitsepühaku Püha Genevieve'i klassitsistlikus stiilis kirik ümber Pariisi Panteoniks. Sellest sai Prantsusmaa suurkujude austamis- ja matusepaik.
Panteoni on sageli matkitud, ehkki väiksemais mõõtmeis, näiteks Potsdamis.
Dean Kamen

Dean Kamen (sündinud 5. aprill 1951 New York Long Island) on Ameerika ettevõtja ja leiutaja.
Fürth

Ajalugu

Fürthi on esimest korda mainitud 1007. aastal. Keskajal said linnas varjupaiga Nürnbergist välja aetud juudid, seetõttu kutsuti linna ka Frangi Jeruusalemmaks. 1617. aastal rajati linna sünagoog ja 1653. aastal esimene juudi haigla Saksamaal. 1941. aastal deporteeriti suurem osa juudi elanikkonnast.
Fürthis on sündinud Henry Kissinger ja Ludwig Erhard.
Lembitu (perekonnanimi)

Lembitu on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Lembitu uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Koppelmann (1936. aastal Nõva vallas). 1. jaanuaril 2018 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Akira Kurosawa

Akira Kurosawa (jaapani keeles 黒澤 明 Kurosawa Akira; 23. märts 1910 Tokio – 6. september 1998 Tokio) oli jaapani filmirežissöör ja -produtsent. Ta on väljaspool Jaapanit tõenäoliselt tuntuim Jaapani režissöör.

Elu

Kurosawa oli peres kaheksas ja noorim laps. Vanim vend ja vanim õde olid tema sünni ajaks juba suureks kasvanud ja kodunt lahkunud, üks vend oli surnud, nii et Kurosawa kasvas üles kolme õe ja ühe vennaga. Isa Isamu pärines samuraiperekonnast ja töötas Jaapani armee kehalise kasvatuse instituudi põhikooli direktorina. Ema Shima oli pärit kaupmeeste perest.
Isa laskis Kurosawal õppida klassikalist jaapani kultuuri, näiteks kalligraafiat ja mõõgavõitlust, kuid oli avatud ka kaasaegsele, eriti filmikunstile. Ta julgustas lapsi filme vaatama, pidades nii teatrit kui ka kino hariduse jaoks väärtuslikeks.
Akirast 4 aastat vanem vend Heigo Kurosawa hakkas tööle tummfilmidele teksti pealelugejana ja saavutas sellega isegi teatud kuulsust, aga helifilmi tulekuga ei läinud tema oskusi enam vaja, ta jäi tööta ja lõpetas 1933 elu enesetapuga. Kõigest 4 kuud hiljem suri ka tema vanim vend, jättes Akira hoolitsema kolme õe eest.
Ta töötas alguses maalikunstnikuna, kuid 1936. aastast hakkas tegelema filmidega. 1943. aastal valmis tema esimene film. Kuigi tema tuntuimad filmid pärinevad 1950. ja 1960. aastatest, jätkas ta filmitegemist kõrge eani.
Tema tuntuimate filmide tegevus toimub 13.–17. sajandi Jaapanis, kuid ta on teinud filme ka kirjandusteoste järgi (Dostojevski "Idioot", Shakespeare'i "Kuningas Lear" ja "Macbeth").

Tunnustused

1951. aastal võitis ta filmiga "Rashōmon" Kuldlõvi Veneetsia filmifestivalil ja 1976. aastal parima võõrkeelse filmi Oscari filmiga "Dersu Uzala". 1990. aastal pälvis ta elutöö Oscari (Honorary Academy Award).
Aastal 1982 anti talle Elutöö Kuldlõvi.
1999. aastal valis CNN Kurosawa 20. sajandi suurimaks aasialaseks kunsti, kirjanduse ja kultuuri kategoorias.

Isiklikku

Kurosawa abiellus 21. mail 1945 filminäitleja Yōko Yaguchiga. Pärast abiellumist loobus Yōko näitlemisest. Abielust sündis kaks last: 20. detsembril 1945 poeg Hisao ja 29. aprillil 1954 tütar Kazuko.
Jõhvi Teataja

Jõhvi Teataja (vene Вестник Йыхви) on aastast 1992 eesti ja vene keeles ilmuv ajaleht, mis vahendab Jõhvi linna ja Jõhvi valla uudiseid. Lehte annab välja Jõhvi vallavalitsus.
1993–2009 ilmus venekeelne Jõhvi Teataja eraldi väljaandena. 2002–2004 oli Jõhvi Teataja ajalehe Põhjarannik lisa.
Mõrtsuka järv

Nime päritolu

Mõrtsuka järve nimi tekkis 17. sajandil talurühma järgi, mis sama sajandi lõpul külaks kujunes.
Herbert Ligi uuris välja, et lisanimi Martzug või Merzuck tuli Lõuna-Eestis kasutusele 1620. aastatel ja enamik selle kandjaid on sisse rännanud. Mujal tarvitati seda lisanime juba pool sajandit varem.
Enn Tarveli arvates tähendas sõna "mõrtsuk(as)" sõjameest, kelleks oli lihtsalt kohalik talumees. Seegi tähendus tuli keelde 17. sajandi algul. Teisalt võib nime aluseks olla mehenimi Mertsi(k) või Mertsin, mis tuleb Läti nimest Smerts. Näiteks 1756 oli Aiaste külas talupoeg Krisa Merzina Jurri. Soomeski on esinenud mehenime Mertti või Mertsi. Ajapikku muutusid sõjamehe tähendus ja mehenimi rahvale võõraks. Siis mugandati külanimi rahvale arusaadavamale ja ilmekamale kujule Mõrtsuka.

Muistendid

Mõrtsuka küla nimi on saanud paljude rahvajuttude allikaks. Üks neist on selline. Pärast sõdu käinud rüüstajate salk taludes röövimas ja tapmas. Rahvas põgenenud metsa peitu. Väärsi talu rahvas olnud aga kodus. Rüüstajad tulnud sinna ja vaadanud, et naised keedavad toas süüa. Selgunud, et need olid naisteriietes mehed. Nad piiranud röövijad sisse ja ajanud koos kõigi hobustega järve, kus kõik uppunud.
Ühe pärimuse järgi tapnud röövlid selle järve lähistel ühe ohvri ja järv saanud sellest oma nime. Teise pärimuse järgi saanud järv nime tapetud põdra järgi. Järves olevat ka kulda, mille sinna Rootsi väepealik olevat sõjaajal uputanud.
Nicolas Malebranche

Nicolas Malebranche (1638 Pariis – 1715  Pariis) oli prantsuse filosoof, matemaatik ja füüsik, keda tuntakse tänapäeval eelkõige okasionalismi pooldajana – see on filosoofiline õpetus, mille kohaselt pole kehaliste ja vaimsete sündmuste vahel otseseid põhjuslikke seoseid, nendevahelise kooskõla loob Jumal kooskõlastab neid igakordse sekkumisega.
Malebranche'i vaated arvatakse olevat mõjutanud Inglise idealistlikku filosoofi George Berkeleyt.
Füüsikas oli Malebranche algselt kartesiaanlikel positsioonidel, kuid taandus neist järk-järgult Isaac Newtoni uue füüsikatooria mõjul. Tema ja ta õpilased, kellest üks tuntumaid oli markii d'Hospital, rajasid 18. sajandi algul tee njutoniaanluse levikule Prantsusmaal 1730. aastail.
Delaware'i ülikool

Delaware'i ülikool (University of Delaware) on Ameerika Ühendriikide Delaware'i osariigi suurim ülikool.
Ülikooli peamine linnak asub Newarkis ning väiksemad linnakud Doveris, Wilmingtonis, Lewesis ja Georgetownis. Ülikoolis õpib umbes 19 000 tudengit.
Ülikooli eelkäijaks olnud kool asutati 1743. aastal. Ülikoolina hakkas see tööle 1833. aastal.
Ülikooli maskotiks on Delaware'i osariigi tunnuslind sinine kana.
Sülitavad kobrad

Teised sülitajamaod

Sülitamine on enesekaitsega seotud käitumismall ka kaeluskobra perekonda liigitatud maol - kaeluskobral  (Hemachatus haemachatus).
Kruusimäe mõis

Kruusimäe mõis (saksa keeles Klingenberg) oli eramõis Kadrina kihelkonnas Virumaal.
Mõisast on teateid alates 1534.
Sofia Gyllenhielm

Sofia Johansdotter Gyllenhielm (1559–1583 Tallinn) oli Rootsi kuninga Johan III vallastütar, Pontus De la Gardie abikaasa ning Jakob ja Johan De la Gardie ema. 
Sofia Johansdotter sündis Johan III ja Karin Hansdotteri abieluvälisest suhtest. Lapsepõlve veetis ta ema juures Soomes.
1576. aastal sai temast oma tädi Elisabet Vasa õuedaam. Samal aastal kihlas isa ta oma soosiku, prantsuse päritolu Rootsi väejuhi Pontus De la Gardiega. 1577. aastal aadeldati Sofia, tema vend Julius ja õde Lucretia ning nad said perekonnanimeks Gyllenhielm. 14. jaanuaril 1580 toimus nende pulmapidu Vadstena lossis. See oli suur tseremoonia, kus oli nii palju külalisi, et kirikus purunes nende raskuse all palkon ja vähemalt üks inimene hukkus. Juuresolevad katoliiklased tõlgendasid seda Jumala kättemaksuna kuninga õukonnale, kes olid protestandid.
Sofia Gyllenhielm kolis koos oma abikaasaga 1581 Tallinna. Ta suri sünnitusel 1583. aasta juunis ja on maetud sarkofaagi Tallinna Toomkirikus.
Aktiniidia

Aktiniidia (Actinidia) on perekond kahekojalisi puittaimi aktiniidialiste sugukonnas.
Aktiniidia levila hõlmab Ida-Aasias Hiina, Taiwani, Korea ja Jaapani ning ulatub ka põhjas Kagu-Siberisse ja lõunas Indohiinasse.
Aktiniidiad on kuni 6 m kõrgused põõsad. Üldiselt taluvad nad temperatuure kuni −15 °C.
Tuntuim liik on kiivi-aktiniidia (Actinidia deliciosa), mille viljad on kiivid.
Lepalind

Levila

Lepalind pesitseb Euroopas ja Loode-Aafrikas, Aasias ida suunas kuni Obi ja Jenissei veelahkmeni ning Iraanini. Eestis on lepalind tavaline haudelind, tema pesitsusaegne arvukus on viimase hinnangu järgi 15 000 – 20 000 paari .
Lepalind talvitub Ekvatoriaal-Aafrikas ja Lõuna-Araabias. Loode-Aafrikas on lepalind paigalind.
Ränne toimub öösiti. Pesapaikadesse jõuab lepalind aprilli lõpul, Eestisse mai algul, Aafrikasse oktoobris.
Lepalind arvatakse kõige vähem ohustatud liikide hulka.

Välimus

Lepalind on umbes varblase suurune, kuid märksa saledam. Tema kehapikkus umbes 15 cm, tiiva pikkus 8 cm, mass kuni 20 g.
Lepalind on eredat värvi. Hundsulestikus on isaslinnu pea ja selg tumehallid, laup on valge, tiivad pruunid, saba, rind, kõhualune ja küljed roostepunased, kurgualune, pugu, põsed ja silma ümbrus mustad. Emaslind on valdavalt pruun, päranipuala ja saba roostepunased. Silmaümbrus on mõlemal ühtemoodi must. Noorlinnud on pruunid ookrivärvi laikudega kerel.

Toitumine

Lepalinnu toit on mitmekesine. Peamise toidu moodustavad selgrootud: mardikad (kärsaklased, naksurlased ja nende vastsed, jooksiklased, poilased, sitiklased), sääriksääsklased, kärbsed, lehevaablaste vastsed, sipelgate vastsed, käguvaablaste vastsed, liblikad ja nende röövikud, lutikalised ja ämblikud, sügisel lisaks marjad ja seemned.
Kahjurputukate hävitajana toob lepalind suurt kasu.

Elupaik

Elupaigana eelistab lepalind sega- ja lehtmetsi, hõredaid valgusrikkaid kuivi männikuid, parke ja aedu.

Pesitsemine

Pesa tehakse puuõõnsustesse ja -riitadesse, sageli tuulemurru varju, puujuurte alla ja vahele (eriti kui need kasvavad järsakutel), urgudesse kaljuservadel ja kivide all, asulates pesitsedes hoone karniiside ja vooderdise taha ning pööningutele. Meelsasti pesitseb ka tehispesades.
Lepalind muneb mai lõpul 5–9, tavaliselt 6–7 taevasinist muna. Haub peamiselt emaslind: 13–15 päeva. Sama kaua viibivad pojad pesas. Sel ajal toidavad neid mõlemad vanemad, tuues toitu kuni 500 korda päevas. Vanemad toidavad neid veel nädal aega pärast pesast lahkumist, sest pojad ei ole sel ajal veel päris lennuvõimelised.
Lepalinnul on kaks kurna aastas.

Laul

Kui isaslinnud on hõivanud pesitsusala, siis hakkavad nad seal laulma. Nad laulavad peaaegu ööpäev läbi, vaikides ainult kesköö paiku (kella 23–3). Laul on meloodiline ja kõlav, kuid seda on nimetatud ka pisut tüütuks. Eriti intensiivne laulmine toimub koidu ja eha ajal. Laulmise ajal kordab isaslind sageli ja valjult oma kutsehüüdu "Friid-tek, friid-tek ...", tõmbleb sabaga ja väristab kirevat sabasulestikku.
Lepalinnu laulu tõlgendus inimkeelde oleks: "Siht, siht, saht, saht, sea pära võru võkk." (Tõstamaa)
Salme kirik

Salme kirik on 2009. aastal valminud kirik Saaremaa vallas Saare maakonnas. Kirik ehitati ümber endise Salme kalatööstuse katlamajast.
Kirikut kasutab EELK Anseküla Maarja kogudus.
Vorderhornbach

Geograafia

Vorderhornbach asub Lechi orus Hornbachi orusuus.
Rebecca Zadig

Karjäär ja elu

Rebecca Zadig oli külalisesineja Arashi laulus "Temptation", mis oli tegelikult uuem versioon tema enda laulust "Temptation", kus samuti Arash kaasa lõi (sel ajal tuntud kui ''Alex''). Laulusõnad on märgatavalt erinevad. Kui Rebecca versioon oli ingliskeelne koos Arashi pärsiakeelse soologa, siis Arashi versioon oli pärsiakeelne laul ingliskeelse refrääniga. Mõlemal on olemas ka video. Esimese versiooni video kujutab Arashi ja Rebecca autorallit mängurajal ja päriselus, mille võidab Rebbecca. Teise versiooni video kujutab Arashi järgnemist naistele, mis lõppeb tantsimisega.
Järgmine ühine singel oli "Suddenly", millest nii suurt hitti ei saanud. Aastal 2009 anti Prantsusmaal välja selle laulu uus versioon "Près de toi", mille tegi raï-laulja Najim. Ta lisas inglis- ja pärsiakeelsele laulule prantsuskeelseid värsse. Originaal "Suddenly" demo (ehk algne versioon) laul "Mitarsam" on samuti lekkinud internetti. Selles versioonis olid värsid ingliskeelsed ja pikemad ning Arash, nagu "Temptationi" singliski, laulis vaid pärsiakeelset soolot.
Aneela, Arash ja Rebecca tegid kolmekesi koostööd laulus "Bombay Dreams". See laul oli promosingel ja videot sellele ei tehtud. Arashi live-kontsertidel esitas ta ka laule "Pure Love" ja "Arash", mida originaalsalvestistel esitab Helena, kes ei soovi neid avalikult laval esitada.
Rebecca töötab ka moe- ja aluspesudisaini firmas. Ta on suhtes Johan Hanssoniga, kellega ta sai ka oma esimese lapse aastal 2016.
Valter Karl Err

Valter Karl Err VR II/3 (Wehrt)1. mai/13. mai 1899 Kuressaare - teadmata) oli Eesti sõjaväelane (vanemallohvitser).

Vabadussõjas

Ta oli õppursõdur ja võitles 3. laiarööpmelisel soomusrongil. 
Alates 30.03.1919 oli Tallinna Tagavarapataljoni 7. roodus. Aprillist 1919 Soomusrongide Diviisi tagavarapataljoni 2. roodus. Siis läkitati kuulipildujate kursustele. Samal kuul viidi üle laiarööpmelisele soomusrongile nr 3 2. kuulipildujate komadosse.  
Osales lahingutes Landeswehri ja Punaarmee vastu Pihkva ja Narva rindel. 
Detsembris 1920 vabastati teenistusest.

Hilisem elu

Pärast Vabadussõda sai ta riigi poolt priikooli õiguse. 
Lõpetas kommertskooli. 1920 õppis Sõjaväe Tehnikakoolis. Seejärel töötas Kuressaares mehaanikuna. 
Oktoobris 1925 siirdus Saksamaale õppima ja edasine saatus teadmata.
Raagremmelgas

Nimetus

Raagremmelga teaduslik liiginimi caprea tuleb kodukitse ladinakeelsest nimetusest capra, nii et sõnasõnalises mõttes nimetatakse seda ladina keeles kitsepajuks. Lambad ja kitsed armastavad selle puu lehti süüa.
Kuni keskajani ei tehtud paljudel pajuliikidel vahet. Esimene teadaolev joonistus, millel on teadlikult raagremmelgat kujutatud, pärineb Hieronymus Bocki 1546. aasta raamatust "Herbaarium". Selles on joonistus raagremmelgat söövast kitsest ja see võis mõjutada Carl von Linnéd, kui ta esimesena raagremmelgat teaduslikult kirjeldades sellele ladinakeelse nime valis.
Raagremmelga rahvapärane nimetus on laanepaju, sest see on ainus paju, mis metsas teiste puudega võidu kasvada suudab.

Levila

Raagremmelga levila hõlmab Euroopa, Kesk-Aasia ja Loode-Aafrika ning osalevila Kaug-Ida. Eestis on raagremmelgas pärismaine.

Kirjeldus

Raagremmelgas kasvab enamasti 10–20 meetri kõrguseks puuks, mõnikord jääb ka põõsakõrguseks. Tema lehed on laiovaalsed, 3–8 paari külgroodudega.
Raagremmelgas on Eesti paarikümnest pajuliigist kõige varajasem õitseja. Õitsemise ajal pole puu veel lehtinud . Raagremmelgas on putuktolmleja ning põhiliselt tolmeldavad teda mesilased ja kimalased. Ta on Eesti kõige varajasem meetaim ja sellepärast sobib teda kasvatada mesitarude läheduses.
Puu võra on suur, tüvi peenike ja okslik. Teiste puude varjus raagremmelgas hukkub ja soodsateski oludes ei ela ta üle 40–50 aasta. Ta talub varju teistest lehtpuudest paremini ja on nooruses kiire kasvuga. Raiesmikel on ta üks esimesi taimi, kes võsast puuks sirgub, ja kahel esimesel aastakümnel on ta raiesmiku kõige kõrgem taim, aga kolmandal annab esikoha käest. Temast ei saa metsas kunagi valitsevat liiki, rääkimata puhtpuistust.
Erinevalt teistest pajudest ei saa raagremmelgat paljundada pistvaiadega. Äärmisel juhul saab nii paljundada raagremmelga hübriide. Kõik Eestis kasvavad pajuliigid moodustavad üksteisega hübriide.

Kasutamine

Palki remmelgast ei saa ja tema puit pole kvaliteetne. Teiste puude raieküpsuse saabudes on raagremmelgad juba surnud. Nende asemele jäävad metsa tühimikud. Seetõttu harvendatakse remmelgad majandusmetsast juba noorte puudena välja. Seevastu kui tahetakse kujundada häiludega, liigirikast ja erivanuste puudega metsa, tuleb raagremmelgas kasvama jätta.
Nagu enamik pajusid, kinnistab ka raagremmelgas hästi pinnast. Teisi pajusid kasutatakse pigem veekogude kallaste ja lahtiste liivade kinnistajana, aga raagremmelgat pigem järskude kallakute kinnistajana.
Raagremmelga koor sisaldab keskmiselt 16,5%, maksimaalselt 21% tanniine. Seda kasutatakse parkainete tootmiseks, samuti saadakse koorest musta värvi.

Ökoloogia

Raagremmelga kuivanud peentel tüvedel kasvab õhukeste hallikaspunaste kübaratega torikseen pajukakk (Daedaleopsis confragosa).
Astrid

Astrid on naisenimi.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Astrid 783 naisel. Aino oli Eestis populaarsuselt 221. naisenimi.
Kõige populaarsem oli eesnimi Astrid vanuserühmas 85+, kus neid on 10 000 elaniku kohta 18,32 ning Viljandi maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 10,51. Astrid on keskmiselt 52 aasta vanune (mediaanvanus on 56).
Depkini mõis

Depkini mõis (Depkina muiža või Merķeļa muiža, tänapäeval ka Rāmavas muiža, saksa keeles Depkinshof) on mõis Lätis Ķekava piirkonnas Ķekava vallas Rāmavas. Ainus säilinud hoone asub aadressil Rāmavas iela 9 (vahetult hävinud Rāmava mõisa peahoone kõrval). 
Mõisa mainitakse esimest korda XV sajandil. Esimene teadaolev omanik oli aastal 1723 B. Depkin. Hilisemad omanikud olid Wiekenid, Portenid ja Merkelid. Viimased omanikud olid Grotenhielmid.
Puidust klassitsistlik peahoone ehitati XIX sajandi alguses. Peale võõrandamist kuulus hoonesLäti Ülikooli põllumajandusteaduskonnale. Nõukogude ajal asusid seal korterid, elanikud tegid hoonele omaalgatuslikke ümberehitusi. XX sajandi kaheksakümnendatel aastatel asus seal eksperimentaaltehase  "Rāmava" kontor. Aastal 2000 hakati hoonet restaureerima, tööd lõppesid aastaks 2002. Praegu asub seal võõrastemaja, ka on seal konverentsisaalid.
Mõisakompleksi juurde kuulus omal ajal 10 hoonet, ent need pole säilinud. Alles on vaid väike park ja mõisa tellistest väravad.
Bretoonid

Bretoonid on Prantsusmaal Bretagne’i poolsaarel elav rahvas, kes põlvnevad 5.–6. saj-l sinna rännanud brittidest (või ka briti keldid ehk Suurbritanniast pärit keldid).
Bretoonidel on ajalooliselt olnud oma keel, mida nimetatakse bretooni keeleks. Tänapäeval Bretagne’i piirkonna u 3 mln elanikust räägivad seda u 250 000 (1989. a-l 500 000) . Neid, kes end bretooniks nimetavad, on seejuures tunduvalt enam. Bretoonid on ajalooliselt tegelnud põllumajanduse ja kalapüügiga. Neid on sajandeid tuntud heade meremeestena. Tänapäeval töötab suur osa bretoone ka põllumajanduse ja kalastusega seotud tööstusettevõtetes. Palju bretoone on suundunud Prantsusmaa teise ossa või mõnda välisriiki (nt Ameerika Ühendriikidesse, Kanadasse). Bretagne on olnud Prantsusmaa üks usklikumaid piirkondi ning enamik bretoone on katoliiklased.
Tower Bridge

Tower Bridge on tõste- ja rippsild Ühendkuningriigi pealinnas Londonis. Viktoriaanlikul ajastul aastatel 1886–1894 ehitatud uusgooti stiilis sild asub The Tower of Londoni vahetus läheduses ning on muutunud linna sümboliks, Thamesi jõe väravaks.
Venevere vald (Simuna kihelkond)

Venevere vald (saksa keeles Gemeinde Wennefer) oli vald Simuna kihelkonnas Virumaal aastail 1866–1892.
1892. aastal liideti valla maa-ala Paasvere vallaga.
Causus resimus

Levila

Neid võib kohata roomamas Nigeerias, Kamerunis, Tšaadis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Sudaanis, Lõuna-Sudaanis, Etioopias, Somaalias, Keenias, Ugandas, Rwandas, Burundis, Tansaanias, Mosambiigis, Malawis ja Sambias.
Haljala kirik

Ajalugu

Kirik rajati omal ajal tähtsale teeristile, kus üle Tallinn–Narva maantee suundus ühendustee Rakverest põhjarannikule, sealhulgas Toolse sadamasse. Haljala kirikule allusid ka abikirikud (kabelid) Toolsel, Käsmus, Pihlaspääl ja Vainopääl.
Haljala esimene kirik oli puukirik, mis ehitati 13. sajandil. Praegune kivikirik on ehitatud 14. sajandi lõpus.
Kirikutorni kõrgus on 34 meetrit ja tornil on kaheksa korrust. Kirikutornis ja -müüris on säilinud tulirelvade laskeavad, mis kinnitavad kiriku kasutamist ka kaitserajatisena. Torni ülemisel korrusel on kamin ja suitsulõõr, mis kinnitab, et vahtkond kasutas torni ka külmal aastaajal.
Kirik on saanud kannatada nii Liivi sõja algul 1558. aastal kui ka Põhjasõjas 1703. aastal. Samuti on kirikutorni korduvalt põlema süüdanud äike (1761, 1831). Haljala kiriku tornikiiver sai praeguse kuju 1865. aastal.
Kirikus on Johann Valentin Rabe loodud barokk-kantsel aastast 1730.
Nõmme sovhoos

Nõmme sovhoos oli sovhoos Pärnu rajoonis Saarde külanõukogus. 
Sovhoosi keskus oli Saarde asulas. Sovhoosi pindala oli 10 100 ha.
Armin Kõomägi

Armin Kõomägi (sündinud 5. juulil 1969) on eesti ettevõtja ja kirjanik.