google/wiki40b huggingface dataset:
August Maramaa

August Maramaa (kuni 1922 August Marfeldt; 6. aprill 1881 Aakre vald, Tartumaa – 26. detsember 1941 Vjatlagi vangilaager, Kirovi oblast) oli Eesti poliitik, õpetaja ning Viljandi linnapea aastatel 1919–1921 ja 1927–1939.
Ta lõpetas aastal 1902 Tartu Õpetajate Seminari, seejärel töötas Viljandimaal ja Viljandis õpetaja ning koolijuhina. Ta on avaldanud hulgaliselt matemaatikaõpikuid.
August Maramaa oli alates 1. septembrist 1937 Riigi Viljasalve nõukogu liige (Linnade Liidu esindaja).

Isiklikku

Maramaa abiellus 1909. aastal Anna Roossoniga. Peres sündis kokku viis last.
Tema väimees Harri Haamer oli Püha Jakobi koguduse, Tartu Pauluse koguduse, Tarvastu Peetri kogudus ja Kõpu Peetri koguduste õpetaja, tütrepoeg Eenok Haamer on Mustvee ja Lohusuu koguduse õpetaja, tütretütar Maarja Haamer-Renter on eesti laulja. Tema vend oli keemik Jaan Maramaa.

Mälestuse jäädvustamine

2007. aastal avati Viljandi raekoja kõrval August Maramaa skulptuur. Viljandis asub ka August Maramaa puiestee.
Kükk (jõuharjutus)

Tehnika

Kükki tuleks alustada, sättides kang umbes enda õlgade kõrgusele kükipuuril. Kang tuleb sättida trapetslihastele, vältimaks kokkupuudet selgrooga. Rind peaks olema ette surutud, selg sirge ja tuhar natuke taha sirutatud. Jalgade harkseisu laius sõltub sellest, mis lihaste kasvatamine on peamine eesmärk. Kui jalgade harkseis on lai, siis on harjutuse fookus tuharalihastel, kuid kui harkseis on kitsam, liigub fookus reitele. Sirge selja ja tahasirutatud tuharaga tuleb lasta end põlvest kõveraks ja tagasi sirgeks. See on üks kordus. Rind peab olema ettesurutud ja pinges, aga liikumatu. Terve pöid peab olema paigal ja kannad peavad püsima maas. Põlved tuleb küki ajal kergelt ette suruda. Kükkida tuleb, kuni põlved on liikunud varvastest ettepoole ja reied on maapinnaga paralleelsed. Kükkides mitte nii sügavale, väheneb potentsiaalne lihaskasv. Kükkides aga sügavamale, on oht põlvi kahjustada.

Rekordid

8. novembril 2011 sooritas Jonas Rantanen tavaküki raskusega 575 kg jõutõstmise võistlustel Helsingis. Maailmarekordiks seda siiski pidada ei saa, sest rahvusvaheliste jõutõstmise nõudmistele see ei vastanud, sest kükk polnud piisavalt sügav.
23. detsembril 2018 sooritas nõuetele vastava küki raskusega 525 kg Vlad Alhazov kasutades tulemust suurendavaid põlvemähiseid.
Märtsis 2019 sooritas Ray Williams  nõuetele vastava 490 kg raskuse küki, ilma ühegi tulemust suurendava vahendita. Seda loetakse ametlikuks maailmarekordiks.
Naiste maailmarekordi sooritas 5. mail 2011 Olga Gemaletdinova. Raskuseks oli 310 kg.

Vigastused ja tüüpilised vead

Kasutades vigast tehnikat, on vigastused kükkides tavalised. Kõige tavalisemad vigastused juhtuvad kas põlvede või seljaga.
Kükkides liiga suure raskusega, on oht, et kang murrab kas üleval olles selja või kükki sooritades jalad. Tagajärjed võivad olla surmavad.
Kükkides liiga sügavale, saavad põlveliigesed kannatada.
Kükkides kaarega alaseljas, saab alaselg kannatada.
Hoides jalgu mitte samal joonel või ebasümmeetriliselt, on oht põlvi kahjustada.
Kuldne Mask

Kuldne Mask (vene keeles Золотая маска) on Venemaa iga-aastane rahvuslik teatriauhind ja teatrifestival.
1993. aastal asutatud auhinda annavad ühiselt välja Venemaa Föderatsiooni Teatritegelaste Liit ja Venemaa Föderatsiooni kultuuriministeerium. Auhinna asutamise eestvedajaid oli rahvakunstnik Mihhail Uljanov. Esimest korda anti auhind välja 1995. aastal. 1996. aastast on auhind ülevenemaaline. Auhinna kujunduse autor on teatrikunstnik Oleg Šeintsis. Esimesed "kuldsed maskid" (1995) valmistati papjeemašeest, järgmised portselanist. Auhinna väljaandmisega on seotud assotsiatsioon "Kuldne Mask". Selle president oli aastatel 1995–2017 rahvakunstnik Georgi Taratorkin, 2017. aastast on president Igor Kostolevski. 
2005. aastast korraldatakse samanimelist festivali (Kuldse Maski teatrifestival); festivali kulminatsiooniks ongi Kuldse Maski auhindade kätteandmine.
Maximilien Robespierre

Maximilien François Marie Isidore Robespierre (6. mai 1758 – 28. juuli 1794) oli Prantsuse revolutsiooni tuntumaid juhte.
Robespierre sündis Põhja-Prantsusmaal Arrasi linnas ning õppis advokaadiks. Juba nooruses sai ta tuntuks põhimõttekindla, ausa ja valgustusmeelse inimesena. Oma printsipiaalsuse tõttu sai tema hüüdnimeks Äraostmatu. Kindla moraali ja karskete eluviiside tõttu lisandus sellele hüüdnimi Voorusemees. Samas armastas ta väga peenelt riietuda, kui see vähegi taskukohane oli, ning omandas seetõttu ka dändi maine. Kohati kasutas ta aadlitiitlit de (Maximilien de Robespierre), millele tal tegelikult õigust polnud. 
Revolutsiooni algul valiti ta seisuse esindajana generaalstaatidesse ning temast sai peagi silmapaistev kõnemees, seda eriti oma mõtete korduva raevuka esitamise tõttu. Aja jooksul sai Robespierre'ist äärmusliku jakobiinide rühmituse juht. Ta korraldas žirondiinide kukutamise ning tõusis 1793. aastal Prantsusmaa tegelikuks valitsejaks. Tema mõtteviisis toimus oluline muudatus, kuna peagi otsustas ta revolutsiooni ideele ohverdada kõik, sealhulgas aususe ja "ebavajalikud" põhimõtted. Tema ja ta kaaslaste nõudmisel hukati 1793. ja 1794. aastal palju vaenlasi, et "päästa Prantsuse revolutsioon". Hukatute hulgas oli ka Prantsusmaa kuninganna Marie Antoinette. Paranoia ja kahtlustamise õhkkond muutus üldiseks. Kuid lõpuks langes ohvriks ka Robespierre, kui oma elu pärast hirmul konvendi saadikud otsustasid jakobiinid kukutada ning tema enda sissetöötatud tava järgi seejärel giljotineerida. Revolutsiooni 2. aastal 9. termidoori riigipöörde järel (27. juulil 1794) see nii ka läks.
Robespierre oli ka revolutsiooniaegse kõrgema olendi kultuse looja.
Tuntud revolutsionäär oli ka Maximilieni vend Augustin Robespierre.
Vana eesti rahvausk

Seisukohti

Paulsoni järgi arenesid varase animismi ajal välja loomakujulised (teriomorfsed) loodushaldjad, kellest hiljem kujunesid jumalad. Maaviljeluse mõjul said koduümbrus, haritav ja karjatatav maa "kodustatud" piirkonnaks, mets ja veekogud jäid aga võõraks ning seetõttu sealsed vaimolendid (metshaldjad ja vetevaimud) demoniseerusid. Usundifenomenoloogiliselt on kalastajatele olulised kalade kaitsevaimud, mereema ja kujutlus elusast animatistlikust veekogust, põlluharijad ja karjakasvatajad seevastu usuvad deemonlikesse vetevaimudesse.
Eesti rahvausundi hingestruktuuri kirjeldades kinnitab Paulson, et kehahing ei ole ühtne, vaid neid on palju. Tema järgi võib minahing võtta hingushingena endale vabahinge funktsioone ja käia kehast väljas hingeloomana või unenäona. Samuti on tal kehahinge ja vabahinge siduvaks lüliks eluvaim – meel.
Üks sagedamini tsiteeritud lauseid "Eesti rahvausust" on poeetiline fraas "Sõnulseletamatu sureb sageli sõnadesse panduna".
Psammophylax

Levila

Neid võib kohata Aafrika lõunaosas.
Amélie Mauresmo

Isiklikku

Amélie Mauresmo on 175 cm pikk ja kaalub 69 kg.
Seminar

Õppetöö vorm

Seminar on ka õppetöö vorm, kus (üli)õpilased lahendavad (eelnevalt) iseseisvalt teaduslikke ülesandeid ning esinevad õppejõu juhatusel töörühmades ettekannetega.
Two Thousand Maniacs!

"Two Thousand Maniacs!" on 1964. aasta väikese-eelarveline splatter film, mille režissöör ja stsenarist oli Herschell Gordon Lewis. Ta moodustab teise osa sama autori "veretriloogiast" (The Blood Trilogy), kuhu kuuluvad veel "Blood Feast" (1963) ja "Color Me Blood Red" (1965).
Film on tuntud värviliste detailsete vägivalla- ja piinamisstseenide poolest. Lavastus ja näitlemine on B-filmi tasemel. Film on saanud kultusfilmiks.
Nimilaulu kirjutas ja laulis režissöör Lewis.
Selle filmi mõjul võttis endale nime ansambel 10,000 Maniacs.
Aastal 2005 tehti filmist uusversioon "2001 Maniacs", kus mängis Robert Englund.

Sisu

Film põhineb Lerneri ja Loewe' muusikalil "Brigadoon" (1947).
Kuus põhjaosariikide turisti meelitatakse redneck'ide poolt lõunaosariikide linna Pleasant Valleysse aukülalistena pidustustel, millel tähistatakse saja aasta möödumist linna hävitamisest põhjaosariikide vägede poolt. Turistid lahutatakse ning sunnitakse osalema haigetes mängudes, mis lõpevad nende verise surmaga.
Kraav

Kraav on kitsas inimtekkeline süvend (sageli vooluveekogu) maapinnas.
Kraave kaevatakse mitmel põhjusel, näiteks kuivenduskraave liigvee pinnasest ärajuhtimiseks, niisutuskraave maa-ala niisutamiseks, kaitsekraave sõjanduses jne. Kuivenduskraavidega kuivendatakse madalaid alasid eriti selleks, et teha need põllupidamiseks sobivamaks. Samuti on kraavid tavalised maanteede ääristajad. Nende eesmärk on hoida teetamm kuivana, et vältida külmuva vee põhjustatud teekahjustusi.
Paljud kraavid sisaldavad vett vaid suurvee ajal.
Paljud Eesti kraavid on rajatud maaparanduse käigus.
Kraavi alla kuuluvad ka karjäärid.
Paukkala

Paukkala ehk Pavkuli (ka Vanha-Paukkala, vene Павкули, Павкуля, Старое Палколово) on endine ingerisoome küla ajaloolises Hietamäki kihelkonnas Kesk-Ingerimaal Peterburi linnast lõunas Strelna jõe ääres. Kaasaegse haldusjaotuse järgi jääb ala Leningradi oblasti Lomonossovi rajooni Gorbunki valla territooriumile.
1817. aastal oli külas (nimetatud kui Бол. Палколово) 12 talu.
1831. aasta Schuberti Peterburi lähiümbruse kaardil on kohta kujutatud kahe eraldi kõrvuti asetseva külana, Палколово ja Стар. Палколово, kummaski 6 talu.
1838. aastal elas külas (nimetatud kui Павкули) 71 inimest, kellest 38 olid mehed ja 33 naised.
1848. aastal elas külas (nimetatud kui Paukkala, mainitud koos naaberküla Palkolovoga) 110 ingerisoomlast (50 meest ja 60 naist), kellest 96 olid äyrämöised ja 14 savakod.
1856. aastal oli külas (nimetatud kui Павкуля) 11 talu 33 meeshingega.
1860. aastal oli külas (nimetatud kui Павкуля) 24 talu. 
1880–1890. aastail oli külas (nimetatud kui Павкуля) 24 talu ja vesiveski.
1913. aastal oli külas (nimetatud kui Павкуля) 17 talu.
Aastatel 1917–1939 kuulus küla Razbegajevo külanõukokku ning 1939–1941 Zavodõ külanõukokku.
1924. aastal soomekeelsel Peterburi lähiümbruse kaardil on küla nimetatud kui Paukkala.
1941. aastal oli külas (nimetatud kui Павкуля) 34 majapidamist.
Teise maailmasõja ajal perioodil 01.08.1941–31.12.1943 oli küla okupeeritud Saksa vägede poolt. Küla hävis Teises maailmasõjas.
Põllküla raudteepeatus

Põllküla raudteepeatus on raudteepeatus Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Põllkülas. 
Peatuskoht asub laiarööpmelise Keila–Paldiski raudtee ääres 41 km kaugusel Balti jaamast. Peatus jääb Klooga-Aedlinna ja Laoküla raudteepeatuse vahele. 
Alates 2010. aasta märtsist on kasutusel 55 cm kõrgune perroon pikkusega 30 meetrit. Siseneda ja väljuda saab ainult esimese vaguni kaudu. Peatuses peatuvad Elektriraudtee Tallinnast Paldiskisse sõitvad elektrirongid. Piletihinnalt kuulub peatus IV tsooni.
Enne uue perrooni ehitust oli kasutusel umbes 200 meetri pikkune ja 110 cm kõrgune perroon, mis nüüdseks on lammutatud.
Adam Georg von Agthe

Adam Georg von Agthe (12. august 1777 Kuressaare – 26. august 1826 Krementšuk, Venemaa keisririik) oli Venemaa sõjaväelane. Ta oli Venemaa keiserliku armee kindralmajor.
Ta pälvis mitmeid sõjalisi tunnustusi, näiteks Püha Georgi orden (1812).
Budberg

Budberg oli Vestfaalist pärit aadlisuguvõsa.
Suguvõsa esiisa oli Teodorik Budberg, keda on mainitud 1136. aastal Vestfaali elanikuna. Vestfaalist läksid Budbergid 13. sajandil Liivimaale, Kuramaale ja Rootsi. 
Suguvõsale kuulusid eri aegadel Eesti alal Huuksi, Joosu mõis.
Anne Freimuth

Haridus

Lõpetas 1977. aastal Tartu 10. keskkooli ja 1981 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 
173 cm, 76 kg.

Töö

Töötanud 1994–2004 Kalmetu ja 2004–2009 Valuoja põhikoolis kehalise kasvatuse õpetajana ning aastast 2009 Viiratsi vallavalitsuses (al 2013 Viljandi vald) haridus-, kultuuri- ja spordispetsialistina. 
Alates 2013 Viljandimaa Spordiliidu juhatuse liige.

Isiklikku

Tema vend Ants Freimuth on laskesuusataja. Vennapoeg Magnar Freimuth on suusahüppaja, kahevõistleja ja lumelaudur.
Pistik (elekter)

Pistik (ingl plug, connector) on pistikühenduse liikuv pool, harilikult painduva juhtme või kaabli otsas. Pistiku ühendamisel pistikupessa on võimalik olenevalt pistmiku liigist ühendada elektritarviti toitevõrku või juhtida edasi signaale (andmeid).
Pistik võib olla nii isaskontaktidega (väljaulatuvate harudega, tihvtidega) või emaskontaktidega (süvistatult). Isaspistik on näiteks elektritarviti toitejuhtme otsas ja emaspistik toiteadapterist tuleva juhtme otsas.
Ronneby vald

Haldusajalugu

Kui 1863 jõustusid Rootsi vallaeeskirjad (1862. aasta omavalitsusreform), koosnes piirkond Ronneby alevist ja mitmest kihelkonnast.  Aastal 1870 eraldati Tvingi kihelkonnast Eringsboda kihelkond. Aastal 1882 sai Ronneby alevist linn. 1952. aasta omavalitsusreformiga moodustati "suurvallad". Need olid Bräkne-Hoby vald (Bräkne-Hoby kihelkonna baasil), Hallabro maavald  (Backarydi ja Öljehulti kihelkonnast), Tvingi maavald (Eringsboda ja  Tvingi kihelkonnast),  Ronneby maavald (Ronneby kihelkonnast) ja Listerby vald (Edestadi, Förkärla, Hjortsberga ja Listerby kihelkonnast). Enne 1971. aasta omavalitsusreformi kavandati nende haldusüksuste ühendamist. Juba  1963 moodustati Kallinge maavald (Hallabro, Tvingi ja Ronneby maavalla baasil). Aastal 1967 liideti Ronneby linnaga  Bräkne-Hoby vald, Kallinge maavald ja Listerby vald. 1971. aasta vallareformiga vallatüübid ühtsustati ning vallast sai Ronneby vald.

Sõjavägi

Rootsi Õhujõudude Blekinge  hävitajate eskadrill (F17) baseerub Kallinges.
Rabamets

Rabamets on kooslus, mis kasvab väga paksul vesisel turbasamblakihil.
Puudest kasvavad rabametsas vaid kidurad männid ja kased. Põõsastest leidub vaevakaske. Iseloomulikud on sookail, sinikas, villpea, rabamurakas ja jõhvikas, lagedemates kohtades putuktoiduline huulhein.
Hans Küüts

Hans Küüts (sündinud 20. detsembril 1932) Põlvamaal Mooste vallas Suuremetsa külas talupidaja peres. Ta on eesti põllumajandusteadlane, Eesti Teaduste Akadeemia liige.
1951 lõpetas ta Tartu 1. Keskkooli ja 1956 cum laude Eesti Põllumajandusülikooli agronoomiateaduskonna. Seejärel töötas ta kuni 1958. aastani kolhoosiagronoomina Elva lähistel Erumäel.
1958. aastal kutsuti ta Jõgeva Sordiaretusjaama odraaretuse nooremteaduriks. 1964 sai temast aretusosakonna juhataja ja 1973 direktor (alates 1992 Jõgeva Sordiaretuse Instituut), kellena töötas kuni 1998. aastani.
1968. aastal kaitses Hans Küüts põllumajanduskandidaadi väitekirja teemal "Parimatest Eesti odrasortidest ja lämmastikväetiste mõjust nende saagikusele ning kvaliteedile". 1968–1970 stažeeris ta Rootsis Svalöfi Sordiaretuse Instituudis, kust sai odra sordiaretuse alal tõsise teoreetilise ja praktilise väljaõppe ja palju väärtuslikke kontakte. Hans Küütsi tööks on olnud odra sordiaretus ja algseemne kasvatamine ning sordiagrotehnika arendamine. Ta on seitsme odrasordi peamine autor ning viie kaera- ja kahe nisusordi kaasautor. 1987. aastal sai ta riikliku preemia sordiaretuse alal.
Aastatel 1992–1995 oli Hans Küüts Eesti Põllumajandusülikoolis sordiaretuse õppetooli juhataja, seejärel samas emeriitprofessor. Eesti Teaduste Akadeemia akadeemikuks põllumajanduse alal valiti ta 1994. aastal ning 1997 autasustati teda Riigivapi V klassi teenetemärgiga. Aastal 2006 tunnustati teda Jõgevamaa vapimärgiga. Eesti NSV teeneline teadlane (1974).
Valgemetsa

Nime päritolu

Valgemetsa asub Ahja jõe ääres, mida sealkandis kutsutakse selge jõevee tõttu Valgejõeks.
Koorküla piirilt algavat ja põhja poole ulatuvat metsa nimetatakse Valgemetsaks. Mõne arvates olevat mets saanud nime Valgejõelt, mõne arvates valge liiva järgi, millest koosneb metsaalune pinnas. Selle metsa laskis külvata ja istutada Vastse-Kuuste mõisnik, varem oli seal tühi liivanõmm. Küla on nimetatud metsa järgi.

Ajalugu

Valgemetsa küla kujunes pärast 1927–31 rajatud Tartu–Petseri raudtee valmimist. Naabruses Kongsi talu pidanud loomaarst Robert Friedrich Schab(b)ak (al. 1936 Arani) oli ostnud Vastse-Kuuste mõisalt umbes 200 hektarit maad ja lasi selle jagada suvilakruntideks.
Esimese krundi ostis kunstnik Vanda Juhansoo, kelle omanäoline maja, mida rahvasuus kutsutakse Nõiamajaks, on säilinud tänaseni. Nõiamaja valmis 1932. Küla sünnipäevaks peetakse 12. juulit 1933, mil Vanda Juhansoo krunt ja maja kanti kinnistusraamatusse.
Valgemetsa kujunes 1930. aastatel Tartu haritlaskonna seas populaarseks suvituskohaks. 1934. aastal asutati Valgemetsa Korraldamise ja Kaunistamise Selts, mille eestvõttel rajati tänavaid ja teid. 1940. aastaks oli suvilaid kokku ligi 60. Külas oli võõrastemaja koos kaupluse ja postkontoriga. 1930. aastatest pärinev krundiplaan on suuremas osas säilinud tänaseni.
Küla kuulus Tartumaa Võnnu kihelkonda ja Kiidjärve valda. Algselt nimetati teda asunduseks ja isegi alevikuks, aastast 1977 on ta küla.
1950. aastal ostis Valgemetsas varem kirjanik Enn Kippelile kuulunud suvila Enn Kippeli leselt endale suvekoduks kunstnik Elmar Kits, kes puhkas Valgemetsal kuni oma surmani 1972. aastal. Elmar Kitse suvemaja on ajaloomälestisena kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse.
1960. aastatel rajati külla Valgemetsa pioneerilaager, mille maadel tegutsevad nüüd Valgemetsa puhkeküla ja noortelaager.
Aastatel 1945–90 kuulus Valgemetsa Vastse-Kuuste külanõukogu koosseisu. Aastatel 1990–2017 kuulus Valgemetsa küla Vastse-Kuuste valda.
2009. aastal asutati MTÜ Valgemetsa, mille eesmärgiks on edendada külaelu.
Kindral en chef

Venemaa keisririigis

Venemaal kehtestati auaste (vene keeles генерал-аншеф) pärast Narva lahingut 1700. aastal. Mereväes vastas sellele admirali ja tsiviilteenistuses tõelise salanõuniku auaste. XVIII sajandi 2. poolel oli see Venemaa keisririigi teenistusastmete tabelis II klassi auaste. Aastatel 1796−1797 asendati kindral en chef’i nimetus väeliigi auastmetega (jalaväekindral, ratsaväekindral, suurtükiväekindral ja insener-kindral).
Eesti Disainerite Liit

Eesti Disainerite Liit (lühend EDL) on Eesti disainereid ühendav organisatsioon. 
EDLi kuulub 2014. aasta seisuga 145 toote-, tekstiili-, moe- ja graafikadisaineri.
EDL annab välja Eesti Disainiauhindade raames tootedisainiauhinda BRUNO.
EDL korraldab disainifestivali Disainiöö.
Leine

Ilukirjanduses

Oma 1986. aasta bestselleris "Red Storm Rising" kasutab kirjanik Tom Clancy Leinet peamise takistusena Nõukogude Liidu Punaarmee liikumisel läbi Lääne-Saksamaa Reinini ning Hollandi ja Belgia Põhjamere sadamateni.
Julius Mark

Isiklikku

Julius Margi vend oli majandusteadlane Reinhold Mark.
Julius Mark oli aastatel 1921–41 abielus skulptori ja graafiku Kristine Meiga (1895–1969). Nende tütred on antropoloog Karin Mark (1922–99), maalikunstnik ja raamatugraafik Lüüdia Vallimäe-Mark (1925–2004) ning geolooog ja paleontoloog Elga Mark-Kurik (1928).
2015. aasta Vormel 1 hooaeg

Rekordid

2015. aasta hooajal suutsid üksnes kolm sportlast etapi võita: Lewis Hamilton (10), Nico Rosberg (6) ja Sebastian Vettel (3). Seda on minevikus juhtunud 5 aastal, viimati aasta varem. Samuti suutsid üksnes kolm sportlast kvalifikatsiooni võita: Hamilton (11), Rosberg (7) ja Vettel (1). Sedagi on juhtunud varemgi, viimati aasta tagasi.
Sebastian Vettel on kogunud 1896 punkti. Üsna napilt jäävad temast maha Lewis Hamilton (1867) ja Fernando Alonso (1778). Ühtlasi on nad kolm keskmiselt etapilt kõige rohkem punkte kogunud pilooti (vastavalt 12, 11,18 ja 7,03 punkti etapilt).
Nico Rosberg on kogunud 1209½ punkti ilma maailmameistriks tulemata. Teisel kohal on Felipe Massa 1071 punktiga. Ühtlasi on Rosberg võitnud 22 kvalifikatsiooni ilma maailmameistriks tulemata. Ta pole karjääri algusest peale vahele jätnud ainsatki etappi ja neid on tal juba 185.
Valtteri Bottas on kogunud 326 punkti ilma etappi võitmata.
Lewis Hamilton on võitnud kvalifikatsiooni 21 erineval GP-l ja 22 erineval rajal. Ta on alates oma debüüthooajast saanud 9 järjestikusel hooajal vähemalt ühe võidu. Ta on juhtinud vähemalt ühe ringi 18 järjestikusel etapil (2014. aasta Ungari GP-st 2015. aasta Suurbritannia GP-ni).
Kimi Räikkönen on karjääri jooksul saanud 30 kolmandat kohta. 2015. aastal lisandus neid kaks: Singapuri ja Abu Dhabi GP-l.
Max Verstappen sai noorimaks, kes alustanud Vormel 1 GP-etappi. Austraalia GP-l startis ta 17 aasta ja 166 päeva vanusena. Kahjuks ta katkestas selle sõidu. Malaisia GP-l sai ta 17 aasta ja 188 päeva vanusena kõigi aegade noorimaks Vormel 1 GP-punkti saanud piloodiks. Enne seda sai ta 17 aasta ja 3 päeva vanusena noorimaks, kes juhtinud vormelit Vormel 1 üritusel.
Pastor Maldonado sai ühe sõidu (2015. aasta Ungari GP) jooksul 3 karistust. Seegi on rekord.
2015. aasta Mehhiko GP kvalifikatsioonis sai Jenson Button 70-kohalise karistuse (3 kümnekohalist ja 8 viiekohalist karistust) mootoriosade paigutuse reeglite rikkumise ning mootori ja käigukasti etteteatamata muudatuste eest. Sisuliselt polnud sel karistusel tähtsust, sest Button pääses starti üksnes korraldajate eriloaga ja pidi nagunii viimaselt kohalt startima.
Ferrari on osalenud 907 etapil ja saanud 224 võitu. Ta on tulnud poodiumile (esikolmikusse) 521 etapil 696 korda. Ferrari on võitnud 208 kvalifikatsiooni ja sõitnud 233 kiireimat ringi. Ta on saanud 6262½ punkti.
Mercedes võitis 19 etapist 16, sealhulgas 12 kaksikvõitu. Mercedes tuli igal etapil poodiumile kokku 32 korral. Mercedes võitis hooajal 18 kvalifikatsiooni ja sai 703 punkti. Rekord on seegi, et Mercedes sai 86% maksimaalsest võimalikust punktisummast.
Viluste

Loodus

Viluste külast voolab läbi Pahtpää jõgi. Küla lääneossa jääb Haidrasuu.

Taristu

Viluste küla läbivad Võru–Räpina maantee (65), Viluste–Lindora tee (18199) ja Viluste–Metsavaara–Adleri tee (18230).
Tartu-Petseri raudtee Veriora raudteejaam on Vilustest umbes 2 kilomeetri kaugusel.
Külas asub Viluste Põhikool.

Ajalugu

Esimesed kirjalikud teated Viluste küla (Willusth) kohta on 1582. aastast.
1769. aastal asutati Viluste külakool.
Nõukogude perioodil asus Vilustes Veriora sovhoosi keskus.

Tuntud isikuid

Vilustes on sündinud ihtüoloog, bioloogiadoktor Linda Rannak, veterinaariateadlane Hanno Kübar ning narodnik ja kirjamees Jaan Sibul (alias Ivan Narodny).
Wellsi maakond

Ajalugu

Wellsi maakond moodustati 1837. aastal Warricki ja Perry maakonna osast. Maakond sai nime kapten William A. Wellsi järgi.

Kliima

Madalaim kuu keskmine temperatuur jaanuaris on maakonna halduskeskuses Blufftonis −9 °C (16 °F) ja kõrgeim juulis 29 °C (84 °F). Madalaim temperatuur on mõõdetud 1985. aasta jaanuaris −31 °C (−24 °F) ja kõrgeim temperatuur 1980. aasta juulis 40 °C (104 °F). Keskmine kuu sajuhulk varieerub 46 mm veebruari ja mai 104 mm vahel.
Lõvilipp

Lõvilipp oli äsja iseseisvunud Soome riigilipp 5. jaanuarist 1918 kuni 29. maini samal aastal, mil võeti kasutusele Soome praegune riigilipp.
Lõvilipu ametlik kasutamine lõpetati täielikult 1920. aastal, kuid Soome Rootsi Rahvapartei kasutas seda oma valmisreklaamides Soome lipu asemel kuni 1966. aastani.
Carl Selmar von Landesen

Carl Selmar von Landesen (22. mai 1826 Haapsalu – 23. märts 1898 Tartu) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1841–1845 Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1845–1849. Oli prooviaastal Luke koguduses Emil Georg Hermann Sokolovsky juures. Ordineeriti 12. augustil 1851 Valgas õpetajaks.
Oli aastatel 1851–1853 Torma Maarja koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1853–1895 sama koguduse õpetaja. Oli aastal 1893 seitsmeks kuuks pastoriametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele (õigeusus pettunutele).

Isiklikku

Tema poeg Robert Carl von Landesen oli Türi Püha Martini koguduse õpetaja.
Hermann Krause (1834–1909)

Hermann Krause (18/30. november 1834 Tallinn – 15/28. juuni 1909) oli Põlula, Inju ja Meriküla mõisnik.
Tema vanemad olid Hermann Krause (1800–1834) ja Anna Sophie von Kügelgen (1815–1875).
Vene teenistusaadli alusel kanti ta 13/25. märtsil 1877 Eestimaa kubermangu aadliraamatusse.
30. oktoobril/11. novembril 1869 abiellus ta Pandiveres Johanna von Rennenkapffiga (1851–1901). Nende poeg oli Põlula mõisnik Wilhelm von Krause (1872–1912), kes 4/16. veebruaril 1908 immatrikuleeriti Eestimaa rüütelkonda.
Märt Niidassoo

Haridus

Niidassoo lõpetas Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi 2008. aastal ning õppis Tartu Ülikoolis inglise keele ja kirjanduse erialal.

Töö meedias

Aastatel 2013–2014 töötas ta Pärnu Päikeseraadios, kus juhtis suvist päevasaadet "Lõunapaus" ning reedest õhtuse vööndi saadet "Küttekontor"
2014–2015 töötas meelelahutusportaalis Elu24, 2015–2018 Kanal 2 uudistesaates "Reporter".
Alates 2018. aastast töötab ajalehes Õhtuleht.

Hobid

2016. aastast on ta tegev püstijalakoomikuna. On üles astunud DJ-na.