google/wiki40b huggingface dataset:
Kaitseluureagentuur

Kaitseluureagentuur (Defense Intelligence Agency; DIA) on Ameerika Ühendriikide Kaitseministeeriumi koosseisu kuuluv sõjaväeluure agentuur, mille ülesandeks on kaitsealase teabe kogumine.
DIA allub kaitseministrile staabiülemate ühiskomitee kaudu. Kaitseluureagentuuri ülesanne on sõjaliste luureandmete pidev kogumine, töötlemine, hindamine, analüüsimine, seostamine ja levitamine. Tema muude eesmärkide hulka kuuluvad raskesti ligipääsevate teabeallikate tõhusam kindlaksmääramine, kaitseministeeriumi luuretegevuse tõhusam haldamine ning liiasuse kõrvaldamine organisatsioonis ja selle tegevuses.
DIA juht on kindralleitnant Vincent R. Stewart.

Ajalugu

Pärast Teist maailmasõda oli USA-s luuretegevus killustatud. Luureandmeid kogus, töötles ning edastas riigisekretärile ja teistele valitsusasutustele kolm sõjaväeametkonda. See tähendas mitmes valdkonnas topelttööd ning oli kulukas ja ebatõhus.
1958. aasta kaitse ümberkorraldamise akt soovis neid puudusi parandada, määrates vastutuse USA relvajõudude ülemjuhatuse luureosakonnale. Ent vastutusliinid jäid ebaselgeks, kooskõlastus oli vilets ning esialgsed tulemused andmete usaldusväärsuse ja täpsuse osas olid puudulikud. President Dwight Eisenhower moodustas 1960 ühistöörühma, et leida paremaid mooduseid riigi sõjaväeluure paremaks organiseerimiseks.
Vastavalt ühistöörühma soovitustele teatas USA kaitseminister Robert McNamara 1961. aasta veebruaris staabiülemate ühiskomiteele oma otsusest moodustada kaitseluureagentuur ning käskis neil töötada välja plaan koondada kogu sõjaväeluure kaitseministeeriumi alla. Vastavat töörühma juhtis USA õhujõudude kindralleitnant Joseph Carroll, kellest sai ka kaitseluureagentuuri esimene juht. Staabiülemate ühiskomitee avaldas kaitseministeeriumi direktiivi DIA moodustamise kohta 1. augustil 1961 ja DIA alustas tööd 1. oktoobril 1961.
SCART

SCART ehk eurokonnektor on 21 kontaktiga liides audiovisuaalseadmete omavahel ühendamiseks. SCART-standard on loodud tele- ja raadiovastuvõtjate tootjate ühenduse e. Syndicat des Constructeurs d'Appareils Radiorécepteurs et Téléviseurs poolt. SCART-kaablitel on mõlemas otsas 21-kontaktiga isased pistikud ja seadmed on varustatud emaste pesadega.
SCART-standardit tuntakse ka kui Péritel (eriti Prantsusmaal, kus mõistet SCART kasutatakse vähe), 21-pin EuroSCART (Sharpi turundustermin toote reklaamimiseks Aasias), Euroconector või EuroAV. Ameerikas nimetatakse SCART-liidest ka EIA Multiport-iks (EIA liides).
Euroopas on SCART kõige populaarsem audiovisuaalseadmete ühendamise liides ning on muutunud standardiks. Mujal maailmas ei ole SCART nii populaarne. Kuna SCART-liidest kasutatakse analoogsignaaliga sisu (stereoheli, komposiitvideo ja juhtsignaalid mõlemas suunas) edastamiseks, siis on see peatselt kasutuselt kadumas, kuna on tekkinud vajadus edastada digitaalseid signaale ning selle tarbeks on tekkinud uued standardid, nagu näiteks HDMI, mis suudab edastada ka HD-sisu (kõrgeraldusega video) ning mitmekanalilist heli. Samas on HDMI loodud algselt SCARTi jaoks loodud tööpõhimõtete najal, näiteks HDMI-CEC on tuletatud SCARTist.
Ametlik SCART-standard on CENELEC dokumendis nr. EN 50049-1. SCARTile viidatakse mõnikord ka kui IEC 933-1 standardile.
SCART-liides ilmus televiisorite külge 1977. aastal. Sellest sai alates 1980. aasta jaanuarist kõigi Prantsusmaal müüdavate uute telerite kohustuslik osa .
Gillender Building

Gillinder Building oli 20-korruseline büroopindadega varane kõrghoone New Yorgis. See asus Lower Manhattani ärikeskuse südames Wall Streeti ja Nassau Streeti tänavate nurgal. See lammutati 1910. aastal ajavahemikul aprill–juuni, et teha hiljem ruumi praegusele Bankers Trust Company Buildingile. The New York Times mainis, et see oli esimene kord kui kõrghoone lammutati, et asendada see kõrgema ja suurema vastu.
83 meetri kõrgune ehitis projekteeriti arhitektide Charles I. Berg ja Edward H. Clark poolt ning valmis aastatel 1896–1897 uusbarokses beaux-arts'i stiilis. Hoone põhiplaan oli ainult 7,9 m × 22,3 m.
Sokratese vanne

Sokratese vanne (saksa keeles Sokratischer Eid) ehk sokraatiline vanne õpetajatele on vanne, mille koostas arstide Hippokratese vande eeskujul pedagoog Hartmut von Hentig.
Lilli Paama

Lilli Paama (1965. aastani Lipp; sündinud 7. jaanuaril 1941 Tartus) on Eesti keemik-analüütik.

Elulugu

Lilli Paama on sidetöötaja tütar ja Mart Paama abikaasa.
Lõpetas 1959 Tartu 1. Keskkooli, 1964 TÜ keemiaosakonna, keemiakandidaat (1968, Läti TA Anorgaanilise Keemia Instituut), väitekiri "Исследование условий и определение микроколичеств хлор- и броморганических соединений в воздухе и сточных водах". Oli 1965–1966 TPI ehitusmaterjalide labori ja EPA maaviljeluse labori nooremteadur, 1966–1979 TÜ analüütilise keemia kateedri nooremteadur, 1979–1989 vanemteadur, 1989–1991 assistent, 1992– keemilise füüsika instituudi lektor. 1990-st töötanud teaduri ja õppejõuna korduvalt Soomes Oulu Ülikoolis, Helsingi Tehnikaülikoolis, Jyväskylä Ülikoolis ja Helsingi Ülikoolis, 1999–2005 täiendas end nimetatud ülikoolides.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: ülipuhaste ainete süntees ja analüüs, kloor- ja broomorgaaniliste ühendite keskkonnakeemia ja analüütika, induktiivse plasma aatomispektromeetria, termoanalüüs ja FTIR spektromeetria. Osalenud rahvusvahelises projektis "The Lapland Forest Damage Project". 95 teadustrükist, 2 patenti.
EMK Viitka kogudus

EMK Viitka kogudus on Võru maakonnas Võru vallas Viitka tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus.
Kogudus tekkis EMK Võru koguduse misjonitöö tulemusena.
Koguduse pastor on aastast 2003 Tea Land.
Sipelgmardikas

Sipelgmardikas (Thanasimus) on perekond mardikalisi sugukonnast sipelgmardiklased (Cleridae).
Kõlleste vald (1939)

Kõlleste vald oli vald Võrumaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Kõlleste valla maa-alast, välja arvatud osa Hurmi ja Karaski asunduste piirkondadest ning Heisri asunduse Lutumäe ja Järveotsa talude piirkond; senise Kioma valla Mõksi, Sõra, Varbuse, Lukatsi, Pera ja Kure külade ning Varbuse asunduse piirkondadest; senise Valgjärve valla Vana-Piigaste asunduse piirkonnast ja Tõdu asunduse osa piirkonnast; senise Karilatsi valla maa-alast, välja arvatud Voorepalu, Karilatsi ja Kikka külade ning Kirissaare asunduse piirkond.
Vald kuulus Riigivolikogu 80. valimisringkonda, kust valiti Jaan Murro.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Häätaru külanõukogu ja Karaski külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Põlva rajooni koosseisu.
Karl Miil

Karl Miil (14. juuli (26. juuli uue kalendri järgi) 1897 Keava, Rapla kihelkond, Harjumaa – 29. oktoober 1933) oli Eesti sõjaväelane (kapten). Ta oli Eesti Vabaduse Risti II liigi 3. järgu kavaler.
Karl Miil sündis lasterikkas peres (kokku 8 last).
Aastatel 1914–1916 töötas algkooliõpetajana.
Õppis Gattšina ja Vilno sõjakoolis.
Eesti sõjaväkke astus 1918 ja teenis kuni 1920. aastani Rakveres asunud 5. jalaväepolgus. Osales Vabadussõjas, Paju lahingus sai haavata. Teenis veel ühe aasta 2. piiriküti pataljonis, misjärel ta teenistusest vabastati.
Piirivalve teenistusse astus 1923. aastal. Ta oli üks esimesi neist meestest, kes võtsid merel kinni suured piirituselaevad mitmekümne tuhande liitri piiritusega. Teenis Valga, Loksa ja (kõige kauem) Paldiski piirivalve rajooniülemana. Ta oli üks vanematest piirivalve ohvitseridest.
Oli Paldiski Vabadusristi vendade osakonna asutaja ja esimees.
Karl Miil oli abielus, peres kasvas 2 tütart.
Haigestus gangreeni, mistõttu tuli jalg amputeerida. Vahetult pärast seda ta suri.
Karl Miil maeti Tallinnasse Kaitseväe kalmistule, matustel osalesid lisaks kohtu- ja siseminister Johan Müllerile palju kõrgemaid ohvitsere, samuti teisi kaitseväelasi ja piirivalvureid.
Ilmarinen

Nimi

Eesti pseudomütoloogias on Ilmarineni nimi Ilmarine.  Ilmarise tegi eestlastele tuttavaks Friedrich Robert Faehlmann ja Friedrich Reinhold Kreutzwald, kuna aga nende käsitlused on erinevad, siis tekib kahtlus, kas eestlased on üldse seda nime tundunud. Kui eestlased teda ikka tundsid, siis pigem Ilmari nime järgi. Nime on ta saanud Ilmeni järvest, mida soomlased kutsuvad Ilmjärveks. Selliseid ilmjärvi on ka Eestis, üks Otepääl ja teine Palamusel. Ei ole usutav, et eestlased tema nime sellel kujul kasutasid. Pigem võib arvata, et nimi on laenatud Soomest. Ilmarine (Soomes Ilmarinen), on deminutiiv nimest Ilmar. Soomes on tal veel teisigi nimesid nagu Ilmari, Ilmalainen, Ilmarinta, Ilmanukko ja Ingeris Ismaro.
Ilmarineni nime seostatakse sõnaga ilm(a), mis tähendab tuult, tormi, ilma, õhku, taevast ja taevalaotust.
Udmurdi mütoloogias esineb ilma ja taeva jumal Inmar.

Eeposes Kalevipoeg

Eesti rahvuseeposes Kalevipoeg on Ilmarine kuulus Soome imesepp, kelle käest läheb Kalevipoeg mõõka ostma. Ta ostab oma isale Kalevile tehtud mõõga. Õnnestunud ostu tähistati rohke alkoholi joomisega. Joomise käigus tekkis Kalevipoja ja Ilmarise vanema poja vahel tüli, mille käigus Kalevipoeg tappis Ilmarise poja. Sellepeale needis Ilmarine ära Kalevipoja mõõga. Tänu sellele needusele tappis mõõk hiljem Kalevipoja enese.
Faehlmanni järgi tegi Ilmarine terasest taevakummi, tähed ja kuu sinna külge kinnitanud ning võtnud päikese Vanaisa eeskojast. Kreutzwald aga lisas Ilmarine lugulaulu "Kalevipoeg". Ta ei ütle selgelt välja, aga annab mõista et Kalevipoja mõõk just tema poolt sepistatud. Kalevipoja XII loos ridadel 557-564 mainib autor Ilmarist nimepidi: "Ilmarine, imeseppa, istus kõrgel kuldsel istmel".
Eestlastele on Ilmarine tuntum läbi rahvalaulude, kus mainitakse kullast naise tagumist. Kui naine valmis, siis sepp mõistab, et naisepoolne külg külmetab. Selleks toob ta Riiast kuke laulma, Saarest sõnni ammuma, Pärnust pätsu hirnuma, et kuldnaist äratada, aga kõik püüdlused on asjatud.
Ilmarine on tuule-, õhu-, ilmajumal, aga Eestis teatakse teda pigem taeva- ja õhujumalana tänu udmurtidele. Samuti Lapi mütoloogias esineb Ilmaris, kes tormi ja paha ilma sünnitab. Taeva tagus ta vasaraga, mis meenutas Thori oma. Ilmarine võis olla üks vanemaid soomeugri taevajumalaid. Uku, Taara ja kõik muud võimalikud nimed võivad olla sarnased temaga, aga kindlasti hilisemad.
Simuna (Laukaa)

Simuna on küla Soomes Kesk-Soome maakonnas Laukaa valla idaserval muust asustusest eemal Tarvaala ja Lankamaa vahel.
Küla on tuntuks saanud Soome presidendi Urho Kekkose ja tema Laukaalt pärit ihuarsti Rikhard Sotamaa kalastusretkedest Simuna kosele. Lievestuorelt läheb Simunale Saarilampi kaudu nõelsirge tee, mis riigistati eraomanikult 1960. aastatel.
Rühen

Ajalugu

Aastatel 1945 kuni 1990 oli Rühen Lääne-Saksamaa Saksamaa sisepiiriületuspunkt siseveetranspordile Kesk-Saksa kanalil. Piiripunkt oli avatud kaubalaevadele, mis sõitsid Nõukogude okupatsioonitsooni (aastani 1949, seejärel Saksa DV) või Lääne-Berliini ja Briti okupatsioonitsooni (aastani 1949) ja seejärel Saksa FV vahel. Liikluse suhtes kohaldati Tsoonidevahelise liikluse korda, mis Lääne-Saksamaa ja Lääne-Berliini vahel järgis Transiidilepingu erikorda.
Must

Mida must sümboliseerib

Must sümboliseerib Euroopa traditsioonis valdavalt negatiivset, nagu hirmu, kurbust, kahetsust, leina, tühjust, viha ja surma. Samas on must ka ametlikkuse, elegantsi, väärikuse ja moodsuse värv, see sümboliseerib ka jõudu, elujõudu, viljakust, tundmatust, salapära, tarkust, rikkust, keerukust, anonüümsust, mitmetähenduslikkust ja sügavust.

Vana-Egiptus

Must oli Anubise ja Min'i värv. Vana-Egiptuse mütoloogias oli Anubis šaakalipeaga jumalus ja surnute hingede allmaailmasse viia ning Min oli viljakusjumal ja karavanide kaitsja.

Musta mõju inimpsühholoogiale

Must mõjub raskemana kui teised värvid.
Centauri

Centauri (sündinud 1972) on Ungari kirjanik ja fotokunstnik. Elab Lääne-Ungaris. Varjunime all esinev autor säilitab oma inkognitot ega avalda endast fotot.
Valdeku raudteepeatus

Valdeku raudteepeatus on raudteepeatus Tallinnas Nõmme linnaosas Männiku asumis, Balti jaamast 8,5 kilomeetri kaugusel. Rong sõidab Balti jaamast Valdekusse umbes 15 minutit. Peatuses asub üks 150 m pikkune perroon. Valdekus peatuvad Elroni reisirongid (v.a Viljandi ja Pärnu kiirrongid), kokku kummaski suunas 12 väljumist päevas. Valdeku jääb Liiva ja Männiku peatuse vahele ning on sõidupiletilt I ja II tsooni piiriks.
Peatus avati 10. detsembril 2017.

Ajalugu

Valdeku raudteepeatus on eksisteerinud ka varem, kuid suleti ilmselt 1960. aastate teisel poolel seoses kitsarööpmelise raudtee ümberehitamisega laiarööpmeliseks.
Deyverson

Deyverson Brum Silva Acosta (sündinud 8. mail 1991 Rio de Janeiros) on Brasiilia jalgpallur. Ta mängib ründajana Brasiilia kõrgliiga klubis Palmeiras.
Ta alustas karjääri koduosariigi klubis Grêmio Mangaratibense. 2012. aasta liitus ta Portugali klubiga SL Benfica. Hooajal 2012–13 mängis ta klubi reservmeeskonnas Portugali teises liigas ja lõi kaheksa väravat. Benfica esindusmeeskonnas ta debüüti teha ei jõudnudki, sest juba enne järgmise hooaja algust liitus ta teise Portugali kõrgliiga klubiga, Belenenses. 2015. aasta veebruaris suundus ta kuue kuuks laenule Saksamaa kõrgliiga klubisse 1. FC Köln. Ainsa värava Saksamaa kõrgliigas lõi ta 8. märtsil 2015 Eintracht Frankfurti vastu.
2015. aasta juulis sõlmis Deyverson nelja aasta pikkuse lepingu Hispaania kõrgliiga klubiga Levante. Esimese värava Hispaania kõrgliigas lõi ta 23. septembril 2015 mängus Eibari vastu. Deyverson lõi sel hooajal Hispaania kõrgliigas kokku üheksa väravat, kuid ei suutnud sellega päästa klubi viimasest kohast kõrgliiga ja esiliigasse langemisest. Järgmise hooaja veetis ta laenul teises Hispaania kõrgliiga klubis, Deportivo Alavés. Esimese värava klubi särgis lõi ta 10. septembril 2016 mängus Barcelona vastu, tuues Alavésile võõrsilväljakul ajaloolise 2:1 võidu. Kokku lõi ta Hispaania kõrgliigas sel hooajal seitse väravat.
2017. aasta juulis naasis Deyverson kodumaale, sõlmides Palmeirasega viie aasta pikkuse lepingu.
2018. aasta hooaja eelviimases mängus 25. novembril lõi ta värava Vasco da Gama vastu, tuues Palmeirasele võõrsil 1:0 võidu. Selle võiduga kindlustas Palmeiras enda 10. Brasiilia meistritiitli.
Laanik

Laanik (Hylocomium) on perekond samblaid laanikuliste (Hylocomiaceae) sugukonnast.
Tabasco osariik

Loodus

Maastik on troopiline soo.
Kliima on soe ja niiske. Piirkond on sademeterohke; 2007. aasta sügisel jäi paduvihmadest tingitud üleujutuses vee alla umbes 70–80% osariigi alast.

Haldus

Pealinn on Villahermosa.
Tabasco osariik on jagatud 17 vallaks.

Majandus

Kasvatatakse kakaopuud, banaani, kookospalmi ja suhkruroogu. 
Tabasco tähtsaim majandusharu on naftatööstus. Toodetakse suures koguses naftat ja maagaasi ning töödeldakse naftat. Pärast nafta- ja gaasivarude avastamist 1960ndatel on Tabasco üks Mehhiko tähtsamaid naftaosariike.
Osariiki külastavad ka turistid.

Ajalugu

3000 aastat tagasi oli piirkond olmeekide keskus.
Tabasco osariik loodi 1824. aastal.

Vaatamisväärsused

Osariigi tuntumad turismiobjektid on olmeekide ja maiade asustuse varemed La Ventas ja Comalcalcos.
Harilik mandariinipuu

Välimus

Olenevalt sordist on harilik mandariinipuu 4–6 meetri kõrgune. Vanad puud võivad kasvada ka kuni 7,5 meetri kõrguseks. Puu on ogaline, igihaljad lehed on lai- või kitsassüstjad, munajad või elliptilised. Õied puhkevad üksikult või paarikaupa lehtede kaenlaist. Õied on valged.
Mandariiniõisi tolmeldavad putukad, eriti mesilased. Kuid kõige tavalisemalt viljastatakse õis tema enese tolmukatest pärit tolmuteradega. Mõni sort, näiteks satsuma, on partenokarpne, ei vaja viljastamist ja on seetõttu seemneteta.

Viljad

Mandariinipuu vilju nimetatakse mandariinideks. Nad on värvilt ja pisut ka kujult apelsinide moodi, pöördellipsoidsed, läbimõõduga 4–6 cm. Koor on ereoranž või punakasoranž. Vilja on lihtne koorida. Valminud vili eraldub kergelt viiludeks, mida on tavaliselt 10–12. Viilud on sama värvi mis koor. Seemned on väikesed, ühest otsast teravad, seest rohelised.
Mandariini saab kergesti sõrmede abil koost lahti viiludeks võtta. Mandariinil on küllalt paks koor, aga kui alustada vilja ülemises otsas olevast õnarusest, siis rebeneb see kergesti. Kooritud vilja saab omakorda viiludeks võtta, ilma et viiludest mahl välja pritsiks. See muudab mandariinide söömise mugavaks, sest selleks pole mingeid lõikeriistu ega muid abivahendeid tarvis.
Kauplustes müüakse konservitud mandariiniviilusid. Enne konservimist on mandariinid vaja viilutada, muidu muudab viilusid eraldav valge nahk vilja mõruks. Neid viilutatakse füüsikaliste protsesside abil. Kõigepealt vilju loputatakse kuumas vees, et nahk viilude ümbert lahti tuleks, siis nõrgas leeliselises lahuses, mis naha lahustab. Selle käigus viilud eralduvad üksteisest. Lõpuks loputatakse viilusid mitu korda puhta veega.

Ajalugu

Mandariin on saanud nime ühest päritolupiirkonnast, Mauritiuse saarelt, kus pärismaalased kutsusid selle puu vilju mandaraks. Euroopasse toodi mandariinikultuur 1805 ja Ameerikasse umbes 40 aastat hiljem .

Kasvatamine

Mandariinipuu on Kagu-Aasia viljapuu, pärit Vietnamist ja Lõuna-Hiinast. Kõige rohkem kasvatatakse teda Aasias, eriti Jaapanis, Hiinas, Indias ja Malaisias. Levinud on ta ka Vahemere maades ning Lõuna- ja Põhja-Ameerikas. Kuna ta lepib pisut jahedama kliimaga kui apelsinipuu, siis on tema kasvatamine hakanud hoogsalt levima Musta mere ääres.
Mandariinipuu ise talub kuivust paremini kui tema vili. Mandariinid on õrnad ja külmad kahjustavad neid kergesti. Sellepärast saab neilt vilju üksnes ekvatoriaalses, lähisekvatoriaalses ja troopilises kliimas.
Mandariinist on aretatud palju sorte, mille hulka kuuluvad satsuma, ovari, klementiin ja tangeriin. Mandariini ja apelsini ristandit nimetatakse tangoriks.
Aleksandr Anjukov

Aleksandr Gennadjevitš Anyukov (vene keeles Алекса́ндр Генна́дьевич Анюко́в; sündinud 28. septembril 1982 Kuibõševis) on Venemaa jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Venemaa kõrgliiga klubis Samara Krõlja Sovetov.
Suure osa klubikarjäärist on ta mänginud Peterburi Zenitis, kellega on tulnud viis korda Venemaa meistriks.
Venemaa jalgpallikoondisse kuulus ta aastatel 2004–2013.
Aafrika taassünni monument

Aafrika taassünni monument (prantsuse keeles Monument de la Renaissance africaine) on mälestusmärk Senegali pealinnas Dakaris.
Monument asub Ouakami eeslinnas Atlandi ookeani kaldal saja meetri kõrgusel künkal. Selle geograafilised koordinaadid on 14° 43′ 20″ N, 17° 29′ 42″ W.
Mälestusmärk on pühendatud Senegali iseseisvuse saavutamise 50. aastapäevale. Selle rajamise algatas 2006. aastal president Abdoulaye Wade, ehitust alustati 2008. aastal. Ehitaja oli Põhja-Korea ettevõte. Pronksist 49 meetri kõrgune skulptuur kujutab mäe seest kerkivat aafrika perekonda. Monumendi rajamine maksis umbes 27 miljonit dollarit.
Opositsiooni pooldajates on tekitanud rahulolematust nii võõrtööliste kasutamine, monumendi maksumus kui ka selle stiil, mida on nimetatud stalinistlikuks. Pahameelt lisab ka presidendi avaldus, et 35 protsenti mälestusmärgi rajamisest tõusvatest tuludest kuulub õigusega talle kui idee autorile.
Monument avati pidulikult 3. aprillil 2010.
OSY-400

Paat

Paadikere peab olema hüdroplaan-tüüpi. Sponsoonide pikkus võib olla maksimaalselt 60% paadi kogupikkusest. Paadi tagumise osa sponsoonide vahel oleva õhukoridori kõrgus ei tohi üheski kohas olla üle 40 mm, mõõtes ahtripeegli kohalt. Paadi korpuse miinimumkaal koos mootoriga pärast finišit on 100 kg ja koos juhiga 180 kg. Tagatud peab olema paadi ujuvusvõime õnnetuse korral.

Mootor

400 cm³ päramootoriga võistluspaat. Mootorina lubatakse kasutada UIM-is (Rahvusvahelises Veemotoföderatsioonis) homologeeritud Yamato mudeleid 102, 202, 302. Mootoreid lisaks forsseerida pole lubatud. Kütusepaak on mootori peal ja kütust jätkub üsna täpselt 5 miili distantsi läbimiseks. Mootori asendit paadi suhtes sõidu ajal muuta pole lubatud.

Kiirus

Maailmarekord klassis OSY-400 on 113,21 km/h. Eesti rekord on 103,52 km/h. Ringikiirus 80-85 km/h.

Rahvusvahelised võistlused Eestis

Aastal 2002 selgitati klassi OSY-400 maailmameister Tartus Anne kanalil. Euroopa meister selgitati aastal 2005 Tallinnas Harku järvel.
Eesti Kostabi-$elts

Eesti Kostabi-$elts on etnofuturistlik kirjandus- ja kunstirühmitus.
$elts asutati 31. mail 1989. See sai nime väliseesti kunstniku Mark Kalev Kostabi järgi.
Eesti Kostabi-$eltsi on kuulunud Sven Kivisildnik, Kauksi Ülle, Karl Martin Sinijärv, Valeria Ränik ja Jüri Ehlvest.
Kostabi-$elts on kirjastanud ebaregulaarset kultuurilehte Kostabi.
Hans Rebane

Isiklikku

Hans Rebane on Toomas Hendrik Ilvese ema kasuisa vend. Tema abikaasa oli Johanna Sild-Rebane.
Voldemar Ader

Voldemar Ader (1907–1991) oli eesti näitleja.
Töötas aastatel 1937–1947 Vanemuises ja 1947–1968 Ugalas.
Percy Weasley

Percy Ignatius Weasley on J. K. Rowlingu romaanisarja "Harry Potter" Weasleyde pere kolmas laps seitsmest. Ta on pereliikmetest kõige auahnem.
Harry Potteri esimeses osas on ta Gryffindori prefekt, kaks aastat hiljem saab temast Gryffindori majavanem, mille üle ta on äärmiselt uhke. Samuti on Percy väga eeskujulik õpilane, TVT eksamitel saab ta koguni 12 TVT-d. Pärast lõpetamist siirdub ta tööle Võlukunsti Ministeeriumisse ja töötab seal Bartemius Crouch vanema alluvuses. Kui ülemus haigestub, saab Percyst tema asetäitja.
Viiendas osas edutatakse Percy Võlukunsti Ministri nooremassistendiks. Selleks ajaks on Voldemort juba taassündinud, aga ministeerium eitab seda. Kuna Percy on nooruse ja auahnuse pärast pimestatud, keeldub temagi Voldemorti taassündi uskumast, mistõttu ta hakkab töötama Albus Dumbledore'i vastu. Kuuldes, et ta noorimast vennast Ronist on saanud prefekt, soovitab Percy tal Harry Potterist eemale hoida, sest too võib kahjustada Roni mainet, levitades valesid, nagu oleks Voldemort tagasi. Olles kindel, et temal ja ministeeriumil on õigus ning Harry Potter ja Dumbledore valetavad, pöördub ta ka oma perekonna vastu. Weasleyd aga usuvad Harryt ja Dumbledore'i ning neist saavad Fööniksi Ordu liikmed, kes Voldemorti vastu võitlevad.
Seitsmendas osas saavutab Voldemort kontrolli Võlukunsti Ministeeriumi üle ning Percy hakkab kavandama põgenemisplaani. Raamatu lõpus tuleb ta oma endisele koolile appi, et aidata neid võitluses surmasööjatega.
Süsteemibioloogia

Süsteemibioloogia ehk süsteembioloogia on suhteliselt uus lähenemisviis bioloogias, mis püüab molekulaar-, raku-, organismi- ja teiste tasandite struktuure tervikuna uurides mõista, kuidas bioloogilised süsteemid töötavad. Uurides suhteid ja interaktsioone bioloogilise süsteemi eri osade (näiteks geeni- ja valguvõrgustikud, signaliseeriv süsteem, metaboolsed rajad, organellide süsteem jne) vahel, loodetakse lõpuks aru saada,  kuidas kogu tervik töötab. 
Molekulaarbioloogiaga võrreldes ei ürita süsteemibioloogia süsteemi tükkideks lammutada, uurida tükke eraldi ja siis üritada nendest tükkidest tervikut kokku panna. 
Kasutades molekulaarbioloogia teadmisi, on süsteemibioloogid võimelised esitama hüpoteese, mis seletavad terviksüsteemi käitumist. Mis veel tähtsam, nad on ka võimelised nende hüpoteeside järgi looma süsteemi matemaatilise mudeli. Neid mudeleid aga saab kasutada, et ennustada, kuidas erinevad muutused süsteemis mõjutavad süsteemi ja nende usaldusväärsust saab päris elus testida. Uued meetodid üritavadki selleni jõuda, et teha võimalikult täpseid mudeleid, millega saaks ennustada, millised muutused leiavad aset organismis, kui me teda teatud viisil mõjutame.
Süsteemibioloogia põhiprintsiibid on sõnastanud Denis Noble.
Eestis on süsteemibioloogiat õpetanud Toomas Neuman. Süsteemibioloogiale oli pühendatud 39. teoreetilise bioloogia kevadkool aastal 2013.