google/wiki40b huggingface dataset:
François Mitterrand

François Mitterrand ( Kuula , 26. oktoober 1916 Jarnac – 8. jaanuar 1996 Pariis) oli Prantsusmaa sotsialistlik poliitik, president ja Andorra vürst aastatel 1981–1995.
Kui puhkes Teine maailmasõda, oli Mitterrand parajasti lõpetamas ajateenistust. Ta oli jalaväes seersant. 14. juunil 1940 langes ta sakslaste kätte vangi ja viidi vangilaagrisse Kasseli lähedal Ziegenhainis, mida tänapäeval nimetatakse Trutzhainiks. Seal astus ta sõjavangide organisatsiooni ja see mõjutas tema ilmavaadet: temast sai sotsialist.
Kaks korda, 1941. aasta märtsis ja novembris, proovis ta ebaõnnestunult põgeneda. Kolmas põgenemiskatse 10. detsembril 1941 õnnestus. Ta naasis jalgsi Prantsusmaale ja läks koju, mis asus selles Prantsusmaa osas, mida sakslased ei kontrollinud. Oma mälestustes kirjutas Mitterrand, et oma ema sõbra abil sai ta tööd Vichy valitsuses kesktaseme ametnikuna, kelle tööülesanneteks oli sõjavangide eest hoolitsemine. Ühe ärakaranud sõjavangi kohta oli see üsna eriskummaline. Samuti on Mitterrand väitnud, et töötas spioonina Vaba Prantsusmaa Vägede heaks.
Ta kandideeris vasakparteide ühiskandidaadina presidendiks juba 1965. aastal, kuid kaotas Charles de Gaulle'ile. Ta kandideeris uuesti 1974. aastal, kuid siis kaotas Valéry Giscard d'Estaing'ile. 1981 õnnestus tal napi häälteenamusega d'Estaing'i võita ja temast sai esimene sotsialistist Prantsusmaa president.
Aastal 1992 külastas Mitterrand riigivisiidil Eestit.
Tema valitsusajal kaotati surmanuhtlus ning Prantsusmaa suhted Saksamaaga paranesid tunduvalt, osalt tänu isiklikele headele suhetele liidukantsler Helmut Kohliga. Siiski oli ta alguses sarnaselt Suurbritannia peaministri Margaret Thatcheriga Saksamaa taasühinemise suhtes skeptiline, kuna kartis, et nii võib Saksamaa muutuda liiga mõjuvõimsaks.
Mitterrand kirjutas koos Thatcheriga 12. veebruaril 1986 alla Canterbury lepingule Eurotunneli rajamiseks, ning osales 6. mail 1994 koos kuninganna Elizabeth II-ga tunneli avamistseremoonial.
Eda Laan

Isiklikku

Tema abikaasa oli purilennuinstruktor  Illar Link.
Loomeliitude kultuurinõukogu

Loomeliitude kultuurinõukogu, tolleaegse nimetusega Eesti NSV Loominguliste Liitude Kultuurinõukogu, oli 1987. aasta mais asutatud organisatsioon, kuhu kuulusid Eesti NSV kõigi loominguliste liitude esindajad. Organisatsiooni idee sündis arhitekt Ignar Fjukil 1986. aasta detsembris ja tema oli ka tegelik algataja, "kusjuures Fjuk peab oma akadeemiliseks isaks Lennart Merit, kes andis nõu, soovitas ja õpetas."

Kultuurinõukogu eesmärgid

Kultuurinõukogu eesmärkideks seati liita kõikide loomeliitude vaimupotentsiaal ja saavutada autoriteet suhetes võimuesindajatega. Organisatsioon pidi olema avalik, legaalne ja tegutsema perestroika käigus avarduvates raamides.

Ajalugu ja koosseis

Märtsis 1987 algas põhikirja koostamine. Organisatsioon asutati 25. mail 1987. Loomeliitude kultuurinõukogus oli 24 liiget, igast loomeliidust neli esindajat. Nõukogu liikmetest olid 21 NLKP liikmed (teistel andmetel 9), neist 9 olid olnud partorgid (partei allorganisatsioonide juhid). Neli kultuurinõukogu liiget (Jaak Allik, Kaljo Kiisk, Jaan Rääts, Enn Põldroos) olid EKP Keskkomitee liikmed.
Asutamisaastal hakkas loomeliitude kultuurinõukogu lähetama märgukirju, mis käsitlesid vajadust peatada massiline elamuehitus migrantidele ja muuta elamispinna jaotamise põhimõtteid, fosforiidiprobleeme ning eesti keele muutmist riigikeeleks.
"Selgus, et märgukirjade mõju jäi tagasihoidlikuks. 1987. aasta sügisel küpses mõte korraldada loomeliitude ühispleenum perestroika ja glasnosti teel risti ees olevate tõkete õhkimiseks. Mõte kergitati Eesti Teatriliidu asutamiskongressil 1987. aasta oktoobris, eestvedajaiks said Jaak Allik, Kalju Komissarov ja Jaak Viller. Moodustati pleenumi orgkomitee eesotsas Jaak Allikuga, kes hakkas jaanuaris 1988 koos kultuurinõukoguga üritust ette valmistama. Loomeliitude ühispleenum peeti 1. ja 2. aprillil 1988.
The High End of Low

"The High End of Low" on Ameerika rokkbändi Marilyn Mansoni seitsmes täispikk stuudioalbum. See avaldati Inglismaal 25. mail 2009 ning USA-s 26. mail 2009.
"The High End of Low" on Marilyn Mansoni viimane album pikaajalise muusikastuudio Intercscope alt. Albumiga tuli kaks singlit: "Arma-Goddamn-Motherfuckin-Geddon" ja "Running to the Edge of the World". Mansoni album debüteeris Billboard 200-s 4. kohal. "The High End of Low" on Twiggy Ramireze, Mansoni basskitarrimängija esimene album koos bändiga pärast 2000. aasta "Holy Woodi". Kriitikud hindasid albumit nii positiivselt kui ka negatiivselt, mõned väitsid selle olevat "väga emotsionaalse ja isikliku albumi", teised aga arvasid, et album on "teatud kohtades liiga korduv" ja "samu muusikalisi kontseptsioone korratakse läbi albumi". Ärilises mõttes on "The High End of Low" Mansoni vähim müügiks läinud album kogu tema karjääri jooksul. Seda osteti esimesel nädalal vaid 49 000 eksemplari ning see kukkudes esimese müüginädala 4. kohalt teisel nädalal 24. kohale. Albumiga tuli ka ringreis "The High End of Low tour", mis kestis 3. juunist 21. detsembrini. See oli bändi 12. turnee.
Veririisikas

Välimus

Veririisikal on kahvatuoranž ringvöödiline kübar. Kübara maksimaalne läbimõõt on 15 cm. Riisikas eritab veinpunast piimmahla, mis värvust ei muuda. Eoslehekesed on veinpunakad. Seenejalal on punakad koobaslaigud.

Levik ja kasvukoht

Veririisikas kasvab ainult Euroopas mändide all. Veririisikat leidub palju Kataloonias, kus ta on leidnud kasutamist kataloonlaste rahvusköögis. Eestis esineb ta harva, Põhja- ja Lääne-Eestis ning saartel. Veririisikas eelistab lubjarikast mulda ning levib loomännikutes, puis- ja kadakaniitudel. Oma vähese esinemise tõttu teda Eestis laiemalt ei tunta.

Sarnased liigid

Veririisikaga sarnanevad porgandriisikas, mis kasvab liivastes männikutes, ja kuuseriisikas, mis kasvab kuusikutes ja kuuse-segametsades. Veririisika ja porgandriisika sarnasus on põhjustanud segadusi Lääne-Euroopas, kus veririisikat korjatakse porgandriisika pähe. See segadus kajastab seente nimetustes ja nende viitamisel teistes maades. Selle segaduse põhjustas enesele teadmata rootsi loodusteadlane Carl von Linné, kes andis 1753. aastal ekslikult nimetuse Agaricus deliciosus (deliciosus tähendab ladina keeles "maitsev") porgandriisikale, mis osutus tegelikult veririisikaks. See avastati alles 20. sajandi lõpus ning tänapäeval peavad Lääne-Euroopa mükoloogid veririisikat paremaks söögiseeneks kui porgandriisikas selle krõbeduse tõttu.
Ühtivad sirged

Ühtivad sirged on sirged, mis langevad omavahel kokku.
Nodaway maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1843. aastal.
Helga Kõrge

Helga Kõrge (1955. aastani Helga Teltma; 28. juuni 1926 Rakvere – 26. aprill 2012) oli eesti klaasikunstnik.
Ta lõpetas 1953. aastal ERKI ja töötas seejärel kunstnikuna klaasitehases Tarbeklaas kuni pensionile jäämiseni 1981. aastal. Aastatel 1960–1981 oli ta Tarbeklaasi peakunstnik.
Ettevaatust ingliga

"Ettevaatust ingliga" ("Cuidado con el ángel") on Mehhiko seebiooper, mis valmis 2008. aastal. 
Peaosades mängivad Maite Perroni ja William Levy. Maite on tuntud ka lauljana. 
Seriaali esilinastus oli 9. juunil 2008 ja seriaal lõppes 6. märtsil 2009. Seriaal on olnud eetris ka Kanal 2-s.

Sisukirjeldus

Maria de Jesus ehk Marichuy (Maite Perroni) elu on olnud väga kurb. Kui Marichuy sündis, arvas ta ema (Helena Rojo) et laps on suremas ja andis tütre preestrile. Preester viis lapse lastekodusse. Kui Marichuy oli 14-aastane, jooksis ta minema lastekodust ja alustas elu tänaval. Ühel päeval tabab teda kurb saatus. Marichuyd ründab purjus mees. Kurjategijat ei saa Marichuy aga üles anda, sest ta ei näinud pimedas mehe nägu. Peale seda kogemust, hakkab Marichuy nägema kohutavaid unenägusid juhtunust ja Marichuy tunneb sügavat pahameelt vastassoo vastu. Candelaria (Evita Muñoz "Chachita"), kes töötab pesunaisena, leiab Marichuy tänavalt ja võtab ta enda juurde elama. Marichuy on Candelariale kui oma enda tütar. Mööduvad aastad ja Marichuyst kasvab ilus naine. Ühel kaunil päeval saadab Candelaria Marichuy pesu ära viima San Romanide majja, kus Marichuy kohtab arsti Juan Miguel San Romani (William Levy). Marichuy armub doktorisse ja doktor Marichuysse. Nii Juan Migueli ja Marichuy romaan algabki.

Osad

Seebiooperis on kokku 195 osa. Ühe osa pikkus on umbes 38–42 minutit.
Colberti maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1867. aastal.

Rahvastik

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 54 428.
STS-31

Missioon

STS-31 startis 24. aprillil 1990 kell 8:33 kohaliku aja järgi. Missioon pidi algselt startima 10. aprillil, aga see tuli 4 minutit enne startimist tehnilise rikke tõttu edasi lükata. Vigane seade vahetati välja ja kosmoseteleskoobi akud laeti uuesti täis. 24. aprillil katkestati stardiloendus uuesti, kui Discovery arvutid ei sulgenud starditorni kütusetoru klappi. Insenerid sulgesid klapi manuaalselt ja loendus sai jätkuda.
Discovery peamine laadung oli Hubble'i kosmoseteleskoop, mis tuli viia väga kõrgele orbiidile. Seetõttu liikus Discovery üle 500 km kaugusele Maast ja missiooni ajal saavutatud orbiit oli tollal Space Shuttle'i programmi kõrgeim.
Hubble paigutati orbiidile 25. aprillil. Hubble'i orbiidile paigutamise ajal ei avanenud üks selle päikesepaneelidest ja missiooni spetsialistid McCandless ja Sullivan valmistusid avakosmosesse väljuma, juhul kui seda Maalt parandada ei suudeta. Päikesepaneel suudeti siiski raadio teel avada ning Sullivan ja McCandless avakosmosesse ei läinud. Pärast Hubble'i orbiidile paigutamist tegi meeskond kosmosesüstiku pardal mitme valdkonna teaduskatseid.
Kosmosesüstik naasis Maale 29. aprillil ja maandus kohaliku aja järgi kell 6:49 Edwardsi õhujõudude baasis.
Kodori jõgi

Kodori (vene Кодори (Kodori), abhaasi Кәыдры (Kvõdrõ)) on jõgi Abhaasias. Saab alguse Suur-Kaukasuse Peaaheliku nõlvadelt lähtuvate Sakeni ja Gvandra jõe ühinemisel. Voolab sügavas orus, suubumisel Musta merre moodustab delta. Jõe pikkus on 105 km (Abhaasias pikkuselt teine).
Aasta ema

Konkursi eesmärk

2017. aastal algatasid Eesti naisõiguslased avaliku protesti aasta ema statuudi vastu, mille kohaselt võib aasta emaks saada üksnes abielunaine, kuna niisugune nõue diskrimineerib nende hinnangul üksikemasid. Vastuseks sellele teatas naisliidu esinaine, endine Keskerakonna poliitik Siiri Oviir: "Te ei kujuta ju ette, et me valiksime aasta emaks naise, kel on küll, tõesti, jah, palju lapsi, kuid igal jõululaupäeval tutvustatakse uut isa." Kuna selle avalduse peale sai protest ajakirjanduses veelgi hoogu juurde, selgitas Oviir hiljem, et tegu oli sõnavääratusega: "No eks üks minu kahetsusväärne sõnavääratus, mida ma oma eelmist elu arvestades, ma olin ikka pea 25 aastat poliitikas, poleks tohtinud juhtuda." Tema tütar Liisa Oviir ütles, et aasta ema nimetusei eesmärk on algusest peale olnud propageerida abielu.
Siiri Oviiri sõnavõtt aasta ema konkursiga seoses sai üheks ajendiks, millest sündis ansambli Naised Köögis laul "Aasta ema" (sõnad Kristiina Ehin).
Harry Illak

Harry Illak (sündinud 7. juunil 1961 Tallinnas) on eesti puhkpilliorkestrite dirigent.
Aastatel 1973–1978 õppis ta Tallinna Laste Muusikakoolis õpetaja Aleksander Aleksejevi juures metsasarve erialal. 1988–1993 õppis Illak Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuuriteaduskonnas kultuuritöötaja-puhkpilliorkestri dirigendi erialal. Tema dirigeerimisjuhendaja oli Ahti Rääst ja metsasarveõpetaja Kalmer Kiik. 2001–2004 õppis ta Tallinna Pedagoogikaülikooli matemaatika- ja loodusteaduskonna informaatikaosakonnas multimeediumis õpisüsteemide erialal ning omandas magistrikraadi (juhendaja TTÜ dots. Jaak Henno).
Svisłač

Ajalugu

Linna on esimest korda mainitud aastal 1256. XIII sajandil oli Svisłač Leedu suurvürstiriiki kuulunud väiksema vürstiriigi pealinn. Hiljem kuulus linn suurvürstidele, olles kohalik keskus Vaŭkavyski maakonnas Algul kuulusid need alad Trakai vojevoodkonda, hiljem agaNavahradaki vojevoodkonda.
Aastal 1523 sai Svisłačist alev, aastal 1563 läks see Chodkiewiczie valdusse.Vahepeal Zaslawskitele kuulunud asula kuulus aastast 1581 taas Chodkiewiczitele, kes müüsid selle aga aastal 1598 Pakoszowitele.
Aastal 1666 läks asula Krishpin-Kirshensteinidele. Aastal 1668 valmis roomakatoliku kiriku hoone, umbes samal ajal alustati ka kreekakatoliku kiriku ehitustöid. Aastal 1754 said alevi omanikeks Römerid.
Aastal 1778 läks asula Tyszkiewiczite valdusse. Uus isand Wincenty Tyszkiewicz alustas alevis põhjalikke rekonstrueerimistöid. Svisłači keskele ehitati turuplats, sinna rajati teater, loomaaed, park. Aastal 1793 arvati alev Hrodna vojevoodkonda. Tol ajal hakati seal ka pidama laatasid.
Alates kolmandast Poola jagamisest aastal 1795 oli Svisłač Venemaa koosseisus, olles algselt Słonimi kubermangus, seejärel Leedu kubermangus ja viimaks Hrodna kubermangus. Aastal 1804 asutas Wincenty Tyszkiewicz linna gümnaasiumi. Aastani 1845 tegutsenud kool oli tol ajal Leedu suurvürstiriigi aladel üks parimatest keskharidust pakkuvatest õppeasutustest. Koolis õppisid sellised isikud nagu Napoleon Orda, Romuald Traugutt, Kastuś Kalinoŭski, Józef Ignacy Kraszewski ja Władysław Małachowski. Aastal 1834 sai sellest koolist Hrodna gümnaasium, suur osa koolist viidi Hrodnasse üle. Aastal 1845 viidi gümnaasium üle Šiauliaisse ja Svisłačisse jäi üksnes hoone. 
Poola ülestõusude ajal võttis alevi rahvas neist aktiivselt osa. Omanikeks olid sajandi teisel poolel Pusłowskid ja Krasińskid. Tol ajal külastas linna sageli poola kirjanik Eliza Orzeszkowa. XIX sajandi lõpus hakkas linnast mööduma raudtee.
Pärast Esimest maailmasõda kuulus Svisłač Poola koosseisu, olles valgevene rahvusliku liikumise keskuseks. 1939. aastast Nõukogude Liitu. Teise maailmasõja ajal (aastal 1942) likvideeriti sealne juudi asurkond ja saadeti Vaŭkavyski laagrisse, ühtlasi hukati 1536 kohalikus getos olnud juuti. Aastal 2000 sai Svisłačist linn.
Armunool

Armunooled on mitmel kopstigude alamklassi kuuluval maismaateol esinevad lubjast või kitiinist teravad noolekujulised jätked. Need tungivad paaritumise ajal partneri kehasse .
Armunooli ei ole kõikidel kopstigudel. Need puuduvad näiteks sugukonna Patulidae esindajatel ja röövtigudel. Röövteod ei kuulu kindlasse loomarühma, vaid paljudesse üksteisest vahel kauges suguluses olevatesse sugukondadesse. 
Armunooled on olemas vaid suguküpsetel isenditel. Neid kasutatakse kopulatsioonieelses käitumises.
Alles hiljaaegu on suudetud armunoole vajalikkust paremini selgitada. Vanasti oletati, et armunoole kasutamine võib kopulatsiooni muuta teo jaoks meeldivamaks, samuti on oletatud, et see võib sümboliseerida pulmakinki. Need mõlemad oletused on osutunud vääraks. Armunool on kaetud erilise limaga, mis sisaldab hormoonisarnaseid aineid. See aine ergutab armunoolega "läbitorgatud" teo emaspoole paljunemissüsteemi ja võimaldab suuremal hulgal spermal ellu jääda. Niimoodi suureneb oluliselt viljastumise tõenäosus.
Paarituvad teod tõusevad teineteise najale püsti, surudes tallad vastamisi ja toetudes karbile. Nad kompavad teineteist kombitsate ja suusagaratega. Lühikese aja pärast need liigutused lakkavad, teod langevad maha ja jäävad veerand- või pooltunniks liikumatuks, surudes endistviisi taldu vastamisi. Pärast puhkeperioodi armumäng jätkub. Kogu protsess kestab umbes 2 tundi. Kui ühe looma erutus läheneb tipule, torkab ta oma armunoole oma partneri kehasse ja see suurendab mõlema partneri erutust veelgi. Pärast lühikest pausi toimub suguühe, kus kumbki pool on nii isase kui ka emase osas. Suguühe kestab viinamäeteol mõne minuti, kuid mõnel liigil võib väldata tunde. Pärast kulub veel hulk aega, kuni juba täiesti jõuetud loomad spermatofoore vahetavad. Pärast seda roomavad nad lahku, kuid veel kaua kulgevad tigudel piki jalga tugevad kokkutõmmete lained. 
Nähtavasti kurnab kopulatsioon tigusid tugevasti. Näiteks nende nälkjate eluiga, kes pole paaritunud, võib olla paar aastat pikem paaritunud nälkjate elueast.
Cappeln (Oldenburg)

Ajalugu

1159. aastal sai Cappeln sõltumatuks lähedalasunud Emstekist ja asutas oma valla. Nimi tuleb sõnast "kabel". Vana kirik (ehitatud aastal 1150) lammutati alles 1900. aastal, et teha ruumi praegusele Peeter-Pauli kirikule.
Aastatel 1914 kuni 1965 ühendas kohalik raudtee Cappelni Cloppenburgi ja Vechtaga, alguses oli ainus jaam Schwichtleris.
Korvkaar

Korvkaar on lame horisontaalsuunas väljavenitatud ümarkaar (nimi tuleb sarnasusest korvisangaga, vrd saksa Korbhenkelbogen) mis on konstrueeritud kolmest kuni viiest ringikaarest. Kaare raadius on väikseim ja kõverus suurim lähtejoone kohal, lagipunktile lähenedes kasvab raadius ja väheneb kõverus.
Korvkaart kohtab juba hilisgootikas, kuid eriti iseloomulik on see renessanss- ja barokkarhitektuurile. Kaob antikiseerivas klassitsismis, ent tuleb uuesti tagasi neostiilides, juugendis ja isegi uusklassitsismis.
Peter Friedrich Bornwasser

Peter Friedrich Bornwasser (3. oktoober 1710 Gross-Pomeiske, Pommeri – 29. juuni/10. juuli 1777 Rõuge) oli Eesti vaimulik.
Bornwasser sündis Gross-Pomeiskes Bütowi maakonnas Pommeris (praeguse haldusjaotuse ja nimede järgi Pomysk Wielkis Bytówi maakonnas Pomorze vojevoodkonnas), kohaliku pastori perekonnas. Ta õppis Stolpe (praeguse nimega Słupsk) gümnaasiumis. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 1. mail 1730) Halle Ülikoolis. Ta töötas ka aastatel 1731–1732 Halle ladina kooli õpetajana. Seejärel tuli ta Urvastesse, kus oli pastor Quandti võõraslaste koduõpetaja. Ordineeriti 25. juulil/5. augustil 1739 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1739–1743 (kutsuti 3. veebruaril/14. veebruaril 1739) Paide ja Anna koguduse õpetaja. Aastatel 1743–1777 oli ta Rõuge Maarja koguduse õpetaja. Vaadetelt oli ta pietist.

Isiklikku

Tema poeg Anton Friedrich Bornwasser oli Vigala ja Rõuge Maarja koguduse õpetaja; tema pojapoeg Peter Friedrich Bornwasser oli Rõuge ja Karula koguduse õpetaja, teine pojapoeg Heinrich Wilhelm Bornwasser oli Võru Katariina koguduse õpetaja; tema pojatütar Dorothea Elisabeth oli abielus Hargla ja Lääne-Nigula koguduse õpetaja Johann Theophilus Gottlieb Kettleriga, pojatütar Charlotte Henriette Catharina oli abielus Juuru Mihkli koguduse õpetaja Samuel Christian Kettleriga.
Hobumadar

Kirjeldus

Ülejäänud Eestis esinevatest madara liikidest on hobumadar kergesti eristatav õite kollase värvuse järgi. Vars on 30–60 cm pikk, püstine, ümar, harunemata. Lehed kitsad, lineaalsed, tugevalt sissepoole rullunud servaga, peavarrel enamasti 8–12 kaupa. Õied kollased, tugeva magusa lõhnaga, koondunud suurtesse harunenud ebasarikatesse. 
Õitseb juunist septembrini .

Kasvukoht

Kasvab kuivadel liivastel ja lubjarikastel rohumaadel, sageli koos mägiristiku ja angerpistiga. 
Levinud Eestis paiguti, kuid Lääne- ja Põhja-Eestis on tavaline.

Kasutamine

Hobumadara juurtest saadakse tumepunast (Läti lipu värvi) värvainet lõnga või kangaste värvimiseks. Kuna hobumadara õied on hästi intensiivselt kollased, siis on nad võetud kasutusele ka riide värvimisel: nad annavad puhta kollase värvuse.
Hobumadar on ka ravimtaim. Tema head omadused tulenevad eelkõige tugevast põletikuvastasest toimest. Hobumadara tee aitab reuma, maksa- ja neerupõletike ning verehaiguste korral. Madaramahlast valmistatavat salvi kasutatakse haavandite ja ekseemi raviks.
Hobumadar on ka hinnatud meetaim.
Therese Raide

Therese Masing Raide (19. veebruar 1921 – 8. juuni 2013) oli eesti pianist ja laulja.
Kuusnurk

Kuusnurgaks ehk heksagooniks nimetatakse hulknurka, millel on kuus tippu ja kuus külge.
Tennessee Williams

Thomas Lanier Williams III (pseudonüümiga Tennessee Williams; 26. märts 1911 – 25. veebruar 1983) oli 20. sajandi üks prominentsemaid USA näitekirjanikke.
Nime "Tennessee" sai ta kolledžikaaslastelt oma lõunapärase aktsendi tõttu, samuti oli ta isa seotud Tennessee osariigiga. Aastatel 1948 ja 1955 võitis ta Pulitzeri preemia teoste "Tramm nimega "Iha"" ja "Kass tulisel plekk-katusel" eest. 
Tema näidendid "Klaasist loomaaed" ja "Iguaani öö" on auhinnatud New Yorgi näitekirjanduskriitikute Circle Awardsiga.
Williamsi näidend "The Rose Tattoo" (mis oli pühendatud tema poiss-sõbrale Frank Merlole) pälvis Tony auhinna kui parim näidend.

Biograafia

Ta sündis Columbuses Mississippi osariigis. Kirjutamist alustas ta pärast ülikooli lõpetamist. Esimene tähelepanuväärseim teos ilmus 1940. aastal – näidend "Inglite taplus", mis pälvis ka Rockefelleri fondi preemia.
Porsche 928

Ajalugu

1970. aastate alguses plaanis Porsche juhtkond välja vahetada mudeli 911, mille müügiarvud olid hakanud kahanema. Alustati uue sportauto väljatöötamist, kuid kujunes nii, et otsustati luua hoopiski sportlik kupee, mis sobiks ka pikkadeks reisideks, samas kui 911 jääks puhtavereliseks sportautoks. Algselt plaaniti luua keskmootoriga auto, kuid esilekerkinud probleemide tõttu keskenduti siiski eesmootoriga autole.
Porsche 928-t esitleti esmakordselt 1977. aasta Genfi autonäitusel. Algselt oli autol 4,5-liitrine vesijahutusega V8-mootor võimsusega 240 hj (176 kW). Auto disainiti Wolfgang Möbiuse ja Anatole Lapine'i poolt. Kere oli galvaniseeritud terasest, kuid uksed, esitiivad ja mootorikate olid alumiiniumist. Porsche 928 oli oma aja üks luksuslikumaid sportautosid, enamikul valmistatud masinatel oli nahksisu ja väga rikkalik lisavarustus. Aastal 1978 valiti Porsche 928 Euroopa aasta autoks.
1980 esitleti mudelit 928 S, millel oli muudetud mõnevõrra välimust ja lisatud 4,7-liitrine V8-mootor võimsusega 300 hj (221 kW). Hiljem suurendati jõuallika võimsust 310 hobujõuni.
1986 esitleti mudelit 928 S4, millel oli samuti mõningad muudatused välimuses ja uus viieliitrine V8-mootor võimsusega 320 hj (235 kW).
1991 toodi välja Porsche 928 GTS, mis jäi selle mudeli viimaseks suuremaks uuenduseks. Autol uuendati välimust ja tehnikat. Samuti paigaldati sõidukile uus 5,4-liitrine V8-mootor võimsusega 350 hj (257 kW).
Porsche 928 tootmine lõpetati 1995, ning kokku toodeti umbes 61 000 autot.
Androgüün

Androgüünsus on maskuliinsete ja feminiinsete tunnuste kombinatsioon. Soolist mitmetimõistetavust võib leida moetööstuses, inimeste sooidentiteedis, seksuaalses identiteedis või seksuaalelus. 
Androgüün on androgüünne inimene.

Mõiste

"Androgüünsus" tuleneb kreekakeelsest sõnast androgynos. Liitsõna koosneb sõnadest ἀνήρ (anér, andr-: 'mees') ja γυνή (gunē, gyné: 'naine').
Mõisteid hermafrodiit ja androgüün on mõnikord kasutatud sünonüümidena. Üldiselt mõistetakse androgüünsust inimese sotsiaalse soo ebamäärasusena. Hermafrodism samas kirjeldab inimesi ebamääraste sugutunnustega. Inimeste puhul soovitatakse hermafrodismi asemel kasutada sõna "intersoolisus".

Sooidentiteet

Sooidentiteedi kontekstis on androgüün isik, kes ei sobitu ühiskonnas tavalistesse maskuliinsetesse ja feminiinsetesse soorollidesse. Androgüünid võivad enda kirjeldamiseks kasutada ka mõisteid "ambisooline" või "polüsooline". Mitmed androgüünid määratlevad end vaimselt naiste ja meeste vahepeal olevana. Nad võivad enda määratlemiseks kasutada sõnu "sootu", "sooneutraalne", "asooline", "genderqueer", "mittebinaarne", "multisooline", "intersooline", "pansooline" või "voolava sooga". Androgüünne inimene võib käituda viisil, mida ühiskonnas nähakse kas maskuliinse või feminiinsena. Neil on tasakaalustatud identiteet, mis hõlmab mõlema soo häid omadusi. Androgüünsed inimesed võivad loobuda erinevatest ülesannetest, mis on üldiselt ühiskonna poolt määratud tema bioloogilisele soole. Androgüünsed inimesed loobuvad tunnustest, mis on kultuuriliselt loodud spetsiifiliselt meestele või naistele. Selle asemel keskenduvad nad käitumisele, mis on kõige tulemuslikum konkreetses situatsioonis.

Bemi soorolli loend

Bemi soorolli loendi (BSRL) lõi Sandra Bem, varane androgüünsuse pooldaja, 1977. aastal. BSRL on üheks kõige laiemalt kasutatavaks vahendiks, millega hinnatakse inimese sotsiaalset sugu. BSRL liigitab inimesed ühte neljast soorolli sättumusse, lähtudes isiku vastustele. Nendeks on maskuliinne, feminiinne, androgüünne või eristamatu. Bemi järgi võisid kõik inimesed väljendada maskuliinseid ja feminiinseid tunnuseid. Androgüünne inimene on naine või mees, kellel on suurel määral naiselikke (väljendusrikkad) ja mehelikke (instrumentaalseid) omadusi. Feminiinsel isikul on rohkelt naiselikke ja vähe mehelikke omadusi. Maskuliinsel isikul on vastupidi – rohkelt mehelikke ja vähe naiselikke omadusi. Eristamatul isikul on vähe nii mehelikke kui ka naiselikke omadusi.