Johannes Ockeghem

Johannes Ockeghem (ka Jean de, Jan; perekonnanimi Okeghem, Ogkegum, Okchem, Hocquegam, Ockegham) (1410 ja 1425 vahel Saint-Ghislain, Belgia – 6. veebruar 1497, Tours, Prantsusmaa) oli 15. sajandi teise poole franko-flaami koolkonna helilooja. Teda peetakse kõige mõjukamaks heliloojaks Guillaume Dufay ja Josquin des Prezi vahel. Lisaks oli ta laulja, koormeister ja õpetaja.

Elu

Nimekirjutus "Ockeghem" põhineb väidetaval autograafil, millele viitab ajaloolane Eugène Giraudet aastal 1885. Autograaf ise on kadunud. 15. sajandi allikates domineerib kuju "Okeghem".
Tema sünniaeg on teadmata, pakutud on aastavahemikku 1410–1430. 1993. aastal leiti dokumendid aastast 1607, mille järgi "Jan Hocquegam" oli pärit Saint-Ghislainist Hainautis, mida tõendasid viited 16. sajandi dokumentides. Seda arvesse võttes, kuigi esimesed andmed temast pärinevad Flandriast, oli tema emakeel pikardi keel. Varasemates biograafiates oli enamasti oletatud, et ta sündis Ida-Flandrias, kas linnas, mille järgi ta oli nime saanud (tänapäeva Okegem, kust ta esivanemad olid ilmselt pärit), või selle naaberlinnas Dendermondes, kus 14. ja 15. sajandil leidus perekonnanime Ockeghem. Samuti pakuti tema sünnikohaks Bavayd Prantsusmaa Nordi departemangus.
Tema lapsepõlve üksikasju pole teada. Nagu paljud tema aja heliloojad, alustas ta oma muusikalist karjääri kooripoisina, kuigi täpne asukoht on teadmata. Pakutud on Monsi linna Saint-Ghislaini lähedal, kus oli vähemalt kaks asjatundliku muusikakooliga kirikut. Esimene dokumenteeritud viide Ockeghemile on leitud Onze-Lieve-Vrouwe katedraalist Antwerpenis, kus ta töötas 1443. aasta juunis koorilauljana. Arvatavasti laulis ta Johannes Pullois' juhatuse all, kes samal aastal seal töötas. Seal olles võis Ockeghem tutvuda inglise kompositsioonistiiliga, mis mõjutas 15. sajandi muusikat mandril.
1446–1448 teenis ta Bourboni hertsogi Charles I õukonnas Moulinsis. Teenistuse jooksul sai temast esimene laulvate kaplanite seas, keda nimetati õukonna dokumentides. Umbes 1452. aastal läks ta Pariisi, kus ta oli õukonna kapellmeister. Lisaks kuninga (nii Charles VII kui Louis XI) õukonnale töötas ta ka Notre-Dame'is. Teadaolevalt reisis ta kuninga ülesandel 1470. aastal Hispaaniasse, et takistada Hispaaniat sõlmimast allianssi Inglismaa ja Burgundiaga Prantsusmaa vastu ja et korraldada abielu Kastiilia Isabeli ja kuninga venna, Guyenne hertsogi Charlesi vahel. Pärast Louis XI surma (1483) ei ole Ockeghemi asukohast palju teada. On teada, et ta läks Bruggesse ja Toursi ning arvatavasti suri viimases, kuna tema testament on seal tehtud. 1497. aastal kirjutati tema surma mälestuseks mitmeid leinateoseid, nendest kõige tuntumate seas on Josquin des Prezi "Nymphes des bois".
Ockeghem õppis arvatavasti koos Gilles Binchois'ga ja oli temaga Burgundia õukonnas lähedastes suhetes, sest Ockeghem on viidanud Binchois'le kahes oma teoses ning varsti pärast Binchois' surma kirjutas Ockeghem motett-šansooni "Mort tu as navré/Miserere", mille tekst viitab nende tutvusele. Kuna Antoine Busnois kirjutas Ockeghemi auks millalgi enne 1467. aastat moteti "In hydraulis", siis on võimalik, et nad olid samuti tuttavad.

Looming ja mõju

Arvestades Ockeghemi karjääri pikkust ja tuntuse ulatust ei ole tema loodud teoste arv suur, osa tema tööst on ka kaotsi läinud. Paljud teosed, mida varem omistati Ockeghemile, arvatakse nüüd olevat teiste heliloojate kirjutatud. Järelejäänud looming sisaldab 14 missat, eraldiseisva "Credo", 5 motetti, ühe motett-šansooni ja 21 šansooni. Kolmteist missat on talletatud Chigi codexisse (flaami käsikiri umbes 1500. aastast). Tema "Missa pro Defunctis" on varaseim säilinud polüfooniline reekviem (arvatavasti varasem Dufay sarnane teos ei ole säilinud). Mõned tema teostest sisalduvad Ottaviano Petrucci nooditrükises "Harmonice Musices Odhecaton" (1501).
Ockeghemi teoste dateerimine on vastuoluline, sest täpseid viiteid peaaegu ei eksisteeri, välja arvatud Binchois' surm 1460. aastal, mil Ockeghem kirjutas motett-šansooni. "Missa Caput" on üsna kindlasti pärit tema karjääri algusest, "Missa Ma maistresse" ja "Missa Fors seulement" hilisemast perioodist. Ockeghem kasutas umbes pooltes oma missades cantus firmus'e tehnikat, varasemad neist kasutavad osade alguses põhimotiive, mis oli 1440. aasta paiku tavaline, kuid pärast sajandi keskpaika arhailine. "Missa Ma maistresse" ja "Missa Fors seulement" põhinevad tema enda šansoonidel, kasutades rohkem kui üht šansooni häält, mis kuulutab ette 16. sajandi parodeeriva missa tehnikat. Ülejäänud missades pole laenatud materjali leitud ja need paistavad olevat vabalt komponeeritud.
Ockeghemil oli suur mõju Josquin des Prez' ja Madalmaade järgmise põlvkonna heliloojate muusikale, ta oli tuntud kogu Euroopas oma väljendusrikka ja tehniliselt oskusliku muusika tõttu. Kaks 15. sajandi kõige kuulsamat kontrapunkti kasutavat teost on tema "Missa prolationum" ja "Missa cuiusvis toni", kuid isegi need tehnikale keskendunud teosed väljendavad tema taiplikku hääleulatuse kasutust ja väljendusrikast tonaalsust. Tema enda hääle liik oli bass ning suure ulatusega ja rütmiliselt aktiivse bassimeloodia kasutamine eristab teda teistest Madalmaade koolkonna heliloojatest.
Tema surma mälestuseks kirjutas Josquin des Prez moteti "La déploration de la mort de Johannes Ockeghem" Jean Molinet' luuletuse "Nymphes des bois" tekstile.