google/wiki40b huggingface dataset:
Hugo Kuusner

Hugo Jakob Kuusner (19. märts 1887 Pärnu – 23. märts 1942 Sevurallagi vangilaager, Sosva, Sverdlovski oblast) oli Eesti advokaat ja poliitik.
Ta oli Pärnu linnapea, Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu, Eesti Asutava Kogu ja Seadusandliku Delegatsiooni liige.
Ta luges  23. veebruaril 1918 Pärnus ette  "Eesti iseseisvuse manifesti".
5. märtsil 1919 ütles Pärnu linnapea Hugo Kuusner: "Maal tuleb sunnivõtmine kõige karmimate abinõudega läbi viia. Teatud määr vilja tuleb põllumeestelt karistussalkadega kokku võtta. Vähemalt põllumeestelt on halvem vilja kätte saada, aga järelandmist nende vastu ei tohi olla. Põllumeestelt tuleb linnalaste heaks kas või viimane leivapäts ära võtta.
Läbiotsimised maal vilja revideerimisel ei tohiks ühtegi põllumeest haavata, kui sõjavägi selleks välja on komandeeritud."
16. juunil 1933 mõistis Viljandi-Pärnu rahukogu ta ametialase kuriteo (omastamise ja raiskamise) eest 1½ aastaks vangiroodu ühes kõigi õiguste kaotamisega.
Pärast vanglast vabanemist taotles Hugo Kuusner 23. veebruaril 1937 Eesti Vabariigi aastapäeva tähistamist 21. või 23., aga mitte 24. veebruaril. Riigiarhiivi direktor Gottlieb Ney leidis, et "...peab jõudma otsusele, et Eesti vabariigi algpäevaks tuleb pidada 24 veebruari 1918, s. o. päeva mil pealinnas kuulutati välja iseseisvus ja mil ka tegelikult läks kõrgeim võim selleks valitud organite (esialgu Päästekomitee, siis ajutise valitsuse) kätte."
Oli Kaitseliidu ja Isamaaliidu liige. Arreteeriti NKVD poolt, suri eeluurimise ajal Siberi vangilaagris.

Isiklikku

Oli abielus Marta Kuusneriga (1889–1942, suri asumisel), Naiskodukaitse ja skauditegelasega.
Rootsi Põllumajandusteaduste Ülikool

Rootsi Põllumajandusteaduste Ülikool (rootsi keeles Sveriges lantbruksuniversitet, lühend SLU) asub Rootsis. Kuigi selle peakontor ja peamine ülikoolilinnak on Uppsala läänis Ultunas (6 km Uppsala linnast lõunas), on ülikoolil mitu linnakut Rootsi eri osades. Erinevalt teistest Rootsi riiklikest ülikoolidest rahastatakse seda Rootsi Maaeluministeeriumi eelarvest.
Ülikoolil on neli teaduskonda: maastikuplaneerimise, aianduse ja põllumajanduse teaduskond, loodusvarade ja põllumajanduse teaduskond, veterinaaria ja loomakasvatuse teaduskond ning metsandusteaduskond. 
2012 oli SLU-l 3080 täiskohaga töötajat, 3935 täisajaga üliõpilast, 714 aspiranti/teadustudengit (inglise research students) ja 241 professorit.
2007. aasta maailma ülikoolide akadeemilises pingereas (inglise keeles Academic Ranking of World Universities) oli SLU 5.–9. kohal Rootsis, 81.–123. kohal Euroopas ja 203.–304. kohal maailmas.
Balti Ajakirjandusuurijate Assotsiatsioon

Balti Ajakirjandusuurijate Assotsiatsioon (inglise Baltic Association for Media Research, lühend: BAMR) on aastal 1993 Tartus asutatud ühendus, kuhu kuuluvad kolme Balti riigi ajakirjandusuurijad. Ühendus loomise ajendiks sai 1993. aastal ilmunud raamat "Towards a civic society: The Baltic media's long road to freedom".
Aastast 1993 on BAMRi esimees Peeter Vihalemm.
BAMR on avaldanud mitmeid teaduslikke ajakirjandusuurimisega seotud ülevaateid (inglise reviews) ja raamatuid.
Mihhail Suigusaar

Mihhail Suigusaar (sünninimi Mihkel Suigusaar; 3. veebruar 1842 Võisiku vald – 2. märts 1916 Pärnu) oli eesti õigeusu vaimulik.
Sündis luteriusulises perekonnas. Kui perekond astus 1846. aastal õigeusku, sai tema kiriklikuks nimeks Mihhail.
Aastatel 1855–1864 õppis Riia vaimulikus koolis ja Riia Vaimulikus Seminaris, seejärel jätkas aastatel 1864–1868 õpinguid Moskva Vaimulikus Akadeemias. Lõpetas vaimuliku akadeemia usuteaduse kandidaadi kraadiga.
Akadeemia lõpetamise järel asus ta 15. augustil 1868 tööle Riia Vaimulikku Seminari, kus töötas eesti keele õpetajana 1879. aastani. Paralleelselt töötas ta aastast 1869 ka eestikeelsete trükiste tsensorina ja aastatel 1878–1879 Riia junkrukooli õpetajana.
1879. aastal viidi üle Pärnu Püha Suurmärter Jekateriina koguduse preestriks. Sellel ametikohal töötas isa Mihhail surmani. Paralleelselt töötas ta 1894. aastani usuõpetuse õpetajana Pärnu koolides. 1881 anti talle ülempreestri aunimetus.
Ta koostas ja toimetas õigeusuliste eestlaste kalendri 1913. aastaks. Samuti tõlkis ta eesti keelde vähemalt kolm vaimulikku teksti: Augustin Eggeri "Noortemeeste Iseloomuharidusest" (1909), Serafim Lade "Lutheri õpetus Kristuse tõevalguses" (1911) ja arhimandriit Illarioni kõne "Edu ja ümbermuutmine" (1915).
Aastatel 1900–1916 oli Mihhail Suigusaar ka Pärnu I praostkonna praost.
Lisaks tööle vaimuliku ja kooliõpetajana osales isa Mihhail ka aktiivselt ühiskondlikus tegevuses, olles Eesti Aleksandrikooli Pärnu komitee esimees, Pärnu Eesti Põllumeeste Seltsi esimees ja Pärnu linnavolikogu liige.
Tõnu Ojala

Tõnu Ojala (sündinud 7. veebruaril 1969) on eesti ajakirjanik.
Ta on ajakirja Tehnikamaailm peatoimetaja, varem on ta töötanud ka Äripäevas (algul reporterina, hiljem rubriigi- ja erilehtede toimetajana). Lõpetanud Keila 1. Keskkooli ja Tallinna Tehnikaülikooli mehaanikateaduskonna aparaadiehituse erialal. Esinenud autoalaste ettekannetega seminaridel ja konverentsidel. Tehnikamaailma peatoimetajana juhib Eesti aasta auto žüriid ja on Eesti aasta auto peakorraldaja. 2012. aastal pälvis Eesti automüüjaid ühendava Autode müügi- ja teenindusettevõtete Eesti liidu (AMTEL) aumärgi. http://www.amtel.ee/aumargi-laureaadid
2013. aastal ilmus Tõnu Ojalalt raamat "Unistuste (unustuste) autod" - 336 lk Nõukogude autotööstuse ajalugu. Selle täiendatud kordustrükk ilmus 2017. aastal. https://www.rahvaraamat.ee/p/unistuste-autod/1019617/et?isbn=9789949631025
Ojala on korduvalt osalenud legendaarsel ajakirjanike kümnevõistlusel (parim tulemus 4383 punkti, Tartu 1999) ning selle ühel korral ka võitnud (Kuressaare, 2000).
Ojala on aastaid olnud tegev Tehnikaülikooli Akadeemilises Meeskooris, kus ta laulab baritoni häälerühmas.
Pühajärve mõis

Pühajärve mõis (saksa keeles Heiligensee, kuni 1836. aastani Wollust) oli rüütlimõis Otepää kihelkonnas Tartumaal. Tänapäeval jäävad mõisahooned Valga maakonda Otepää valda Pühajärve külla.

Ajalugu

Mõisast on teateid 1417. aastast.
Praegu on endine mõisa peahoone ehk härrastemaja muudetud puhkekeskuseks.

Varia

Aastal 1841 toimus mõisas Pühajärve sõda.
Grzegorz Turnau

Grzegorz Jerzy Turnau (sündinud 31. juulil 1967 Krakówis Poolas) on poola helilooja, pianist, luuletaja, muusikaprodutsent ja laulja.
17-aastaselt võitis Turnau 1984. aasta tudengilaulufestivalil Krakówis esikoha (Grand Prix). Seejärel töötas ta kabarees Piwnica pod Baranami, kus kirjutas rea populaarseid laule nagu "Znów wędrujemy" ning avaldas 1991. aastal oma esimese heliplaadi "Naprawdę nie dzieje się nic" ("Tõesti, midagi ei juhtu"). Kokku on tal ilmunud 11 plaati, millest ühel ("Cafe Sułtan") on tema versioonid Jeremi Przybora ja Jerzy Wasowski lauludest, ning enamik plaatidest on saavutanud edetabeleis kõrged kohad. Turnau loomingule on omased tugev selgesõnaline lüürika ja omapärased helistikke ja harmooniaid kasutav muusika. Heliloomingus kasutab ta peamiselt klaverit (mida mängib ise), saksofoni, viiulit ja mitmesuguseid puhkpille. Tema loomingule on avaldanud mõju Marek Grechuta ja Jan Kanty Pawluśkiewicz, tema stiili on nimetatud "pehmeks džässiks". Turnau osales ka Aleksander Glondyse kontserdil "Ellington po krakowsku" ("Ellington Krakówi moodi"), kus Piwnica pod Baranami tuntud heliloojad esitasid omaenda tõlgendusi Duke Ellingtoni muusikast.
Ere Kokkonen

Erkki Olavi Kokkonen (7. juuli 1938 Savonlinna – 16. oktoober 2008 Helsingi) oli soome filmi-, tele- ja teatrilavastaja, stsenarist ja näitleja.
Ere Kokkonen alustas lavastajana 1961. aastal telekanalis Mainos-TV (praegune MTV3). Aastatel 1965–1968 tegutses ta Yleisradio teleteatris; alates 1974. aastast juhtis ligi 10 aastat MTV3 meelelahutustoimetust; aastatel 1991–1995 juhtis Yleisradio kultuuritoimetust.
Aastatel 1966–2004 lavastas Ere Kokkonen kokku 33 filmi. Tuntud on eelkõige tema koostöö Spede Pasasega ning tema Arto Paasilinna teoste ekraniseeringud. Ta osales väga paljudes filmides ka ise näitlejana.
Ere Kokkonen lavastas ka televisiooni jaoks nii komöödiaid kui ka draamasid. Ta lavastas ka teatris, muu hulgas tema enda 1995. aastal asutatud Komediateatteri Arenas.
Aastal 1987 asutas ta filmistuudio Ere Kokkonen Oy, mis tootis nii filme kui ka telesarju.

Tunnustused

Ere Kokkonen sai 2001. aasta teletöö eest Telvise auhinna.
Urmas

Urmas on soome ja eesti mehenimi.
1. jaanuari 2017 seisuga oli Eestis eesnimi Urmas 4433 mehel. Urmas on Eestis populaarsuselt 18. mehenimi. Urmas oli keskmiselt 51 aasta vanune (mediaanvanus oli 52).
Kõige populaarsem oli eesnimi Urmas vanuserühmas 50–54, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 105,62 ning Hiiu maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 55,51.
Organiseeritud kuritegevus

Korruptsioon ja organiseeritud kuritegevus

Korruptsioon on sillaks majanduskuritegevuse ja organiseeritud kuritegevuse vahel ning võib sageli olla muude toimepandud kuritegude katteks.
Johan Bäckman eristab oma Venemaa organiseeritud kuritegevust käsitlevas uuringus kahte organiseeritud kuritegevusele iseloomulikku korruptsiooni liiki: instrumentaalne ja endogeeniline. Instrumentaalne korruptsioon seisneb ametniku mõjutamises ühe või teise konkreetse teo sooritamiseks (altkäemaks tolliametnikule piiri ületamisel). Reeglina on sellisel ametniku poolt oma ametiseisundi kuritarvitamisel omakasu eesmärgil ja teatud õigusvastase teo sooritamisel ühekordne iseloom. Eeltoodud koosseis kattub ka korruptiivse teo mõistega Eesti seaduses. Endogeeniline korruptsioon seisneb organiseeritud kuritegevuse varjatus, tulevikku suunatud lähenemises avaliku võimu otsustusprotsessidele. 
Eesti liitumine NATO ja Euroopa Liiduga muutis meie riigi muu hulgas märksa atraktiivsemaks ka organiseeritud kuritegevuse "valgekraelisele" osale. Nimetatud organisatsioonide kaudu avanesid suuremad võimalused mõjutada poliitikute ja ametnike kaudu globaalseid otsustusprotsesse ning pääseda ligi näiteks rahvusvahelistele investeeringutele ja laenurahadele. Organiseeritud kuritegevuse riskid on seotud ka poliitilise korruptsiooniga, mis võimaldab ligipääsu riigi juhtimisele.

Õiguslik alus

ÜRO konventsioon "Organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemisest" sätestab, et organiseeritud kuritegevuses saab ametlikult süüdistada vähemalt kuni neljaaastase vangistusega karistatavate kuritegude toimepanemiseks ühenduse loomist ja selles tegutsemist.
Rudolf Krupp

Rudolf Krupp (19. jaanuar 1890 Narva – 12. september 1941 Norillagi laager, Krasnojarski krai, Venemaa) oli Eesti ja Nõukogude Liidu sõjaväelane (kolonelleitnant).
Lõpetas Narva gümnaasiumi. Sõjalise hariduse sai Petrogradis Vladimiri sõjakoolis, mille lõpetas 1. juulil 1917. Õppis Tartu Ülikoolis 1920 matemaatikat ja 1921–1928 (lõpetas) majandust, EÜS Põhjala vilistlane.
Osales Vabadussõjas 2. suurtükiväepolgu koosseisus. Rahu ajal teenis mitmesugustel kohtadel rivis, administratiiv- ja staabiteenistuse alal. 1923-24 õppis alalisväe ohvitseride kursusel. 1928 4. Suurtükiväegrupi 6. patarei ülem, 1933 2. Diviisi suurtükiväe adjutant, 1939 1. Suurtükiväegrupi ülem Narvas. 
1940. aasta augustist oli Punaarmee 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse 629. haubitsa suurtükiväepolgu komandör (polkovniku auastmes).
Arreteeriti NKVD poolt 1941. Suri eeluurimise ajal vangilaagris.
Säästev kalandus

Säästev kalandus (inglise sustainable fishery) on kalavarude ökoloogiliselt, sotsiaalselt ja majanduslikult otstarbekas kasutamine.
Säästva kalanduse käigus kalavarud säilivad ja isegi suurenevad. Säästva kalanduse käigus kaitstakse veeökosüsteemide struktuuri ja toimimist pikaajalises perspektiivis.
Peamine probleem säästva kalanduse juures on see, et kalavarude üleekspluateerimine (ülepüük) viib püütava kalakoguse vähenemiseni. Niimoodi võib kalastik kaotada mitmekesisuse ja vastupanuvõime keskkonnamuutustele. Kui ülepüük jätkub, hakkab ökosüsteem järjest läbima kollapsi ja taastumise tsükleid, kusjuures iga järjestikune tsükkel on eelmisest vähem produktiivne. Samuti tekivad muutused selles, missugune organism millest toitub. Seda kõike püüab säästev kalandus vältida.
Säästev kalandus ühendab teoreetilised teadmised, näiteks asurkonnadünaamika, praktiliste oskuste ja võtetega, näiteks individuaalsete kalapüügikvootide määramisega ja röövpüügi vastu võitlemisega. Säästev kalandus peab lisaks püüdma läbi suruda sobivaid seadusi, kehtestada kaitsealasid, taastada hävinud kalavarusid ning teavitada ja harida üldsust.
Säästev kalandus on oluliseks muutunud alles viimastel aastakümnetel, kui kalastikku on mõjutanud eeskätt inimene, kas siis otseselt või kaudselt. Varem ei olnud inimesi nii palju ja nad ei mõjutanud keskkonda nii suurel määral.
Edmund Dalton

Edmund Karl Dalton (11. september 1887 – 27. veebruar 1972 Saue) oli eesti arst.
Ta lõpetas Tomski ülikooli arstiteaduskonna 1912.
Töötas Venemaal, osales Esimeses maailmasõjas, opteerus 1920 Eestisse, kus asus tööle Nissi jaoskonnaarstina. 1942–1944 oli ta Haapsalu jaoskonnaarst ja 1944 Kukruse ambulatooriumi juhataja. Seejärel pöördus tagasi Nissi jaoskonnaarsti kohale, kus töötas veel 1957.
Tõehetk

"Tõehetk" oli Kanal 2-s aastatel 2008–2010 eetris olnud telemäng, mis põhines USA telemängul "The Moment of Truth". 
Mängu idee seisnes selles, et mängijal tuli vastata saatejuhi esitatud 21 küsimusele õigesti, et võita rahalisi auhindu. Kõigile küsimustele õigesti vastamise eest võitis mängija miljon krooni. Küsimused olid järjestatud nii, et need läheksid mängija jaoks järjest isiklikumaks ja piinlikumaks. Enne saate salvestust oli mängijale tehtud polügraafitest, mille ajal esitati talle terve rida küsimusi, vastused salvestati, aga mängijale testi tulemusi ei avaldatud. Saates küsimusele valesti vastamise korral langes mängija saatest välja.  
Saadet juhtis Hannes Võrno. 2008. aastal oli "Tõehetk" vaadatuim telesaade Eestis.
Mobil-galerii

['mobil] galerii (ka: "Mobil"-galerii) oli kunstirühmitus, mille 1995. aastal asutasid Eesti Kunstiakadeemia tudengid.
Rühmitise eestvedaja oli Marko Laimre, liikmete seas olid Piret Räni, Lennart Mänd jt.
Rühmitise näituste töödes kasutati palju fotomaterjali.
Valdur Poll

Valdur Poll (sündinud 16. juunil 1936 Nõmmel) on Eesti matemaatik.

Elulugu

Valdur Poll on riigiametniku poeg.
Lõpetas 1954 Tallinna 20. Keskkooli, 1960 Moskva Ülikooli arvutusmatemaatika erialal, 1967 aspirantuuri (TA Küberneetika Instituut), füüsika-matemaatikakandidaat (1969, samas), väitekiri "Интерполяционные аналоги метода Ньютона для решения задач на экстремум". Oli 1960–1977 Küberneetika Instituudi insener, noorem- ja vanemteadur, 1977–1992 (korduvalt nimetust muutnud) teadustootmiskoondise Algoritm Tallinna keskuse tarkvara sektori juhataja, 1992–1993 Eesti Merehariduskeskuse (EMK) matemaatika-füüsika-kateedri vanemõpetaja, 1993–1998 juhataja, dotsent, 1998–2004 Eesti Mereakadeemia (EMA)) (nimemuutus 1999. a) õppetooli juhataja, matemaatikaprofessor, 2004–2005 õppetooli hoidja, erakorraline dotsent, 2005– erakorraline dotsent. Loengukursused: diferentsiaal- ja integraalarvutus, matemaatiline analüüs, operatsioonianalüüs, majandusmatemaatika erikursus.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: arvutusmatemaatika (arvutusmeetodid), eriti ekstreemumülesannete ja mittelineaarsete operaatorvõrrandite lahendamise iteratiivsete meetodite uurimine ja väljatöötamine; üldotstarbeline numbrilise matemaatika tarkvara, programmipakettide loomine ja nende kvaliteedi hindamise ning sertifitseerimisega seotud probleemid. Eesti Matemaatika Seltsi liige (1988). 84 teadustrükist.
Dionysios Traakiast

Dionysios Traakiast (ka Dionysius Thrax; kreeka keeles Διονύσιος ὁ Θρᾷξ; umbes 170 eKr – 90 eKr) oli hellenismiajastu grammatik.
Ta ei olnud pärit Traakiast, vaid ilmselt Aleksandriast. Ta oli Aristarchose õpilane. Hiljem töötas ta Rhodosel.
Teda peetakse esimese kreeka keele grammatika "Τέχνη Γραμματική" (Technē grammatikē) autoriks, kuigi on seatud kahtluse alla, kas ta kirjutas kogu teose ise.
Grammatika eesmärgiks oli aidata koinee kõnelejatel mõista Homerose ja teiste kirjanike kasutatavat eepilist keelt. Traktaadis kirjeldatakse põhiliselt morfoloogiat ja sõnaliike, vähem puudutatakse häälikuid ning täiesti jäetakse kõrvale süntaks.
Õnnetriinu

Muu

Soome pop-rock 'i ansambel 22-Pistepirkko on õnnetriinu järgi oma nime võtnud.
Õiglane maailma rahvaste seas

Õiglane maailma rahvaste seas (heebrea keeles חסיד אומות העולם H̱asid Umot ha-'Olam) on kõrgeim Iisraeli väljaantav tsiviilteenete auhind mittejuudile. Auhinda antakse isikutele, kes riskisid oma eluga holokausti ajal, et päästa juute.
2016. aasta seisuga oli auhinna saanud 26 119 inimest. Kõige rohkem on auhinna saajate seas poolakaid (6620). Eestlastest on auhinna saanud kolm inimest: Uku Masing (1966), Eha Masing (1996) ja Polina Lentsman (2003).
Gennadi Skromnov

Gennadi Skromnov (sündinud 1949) on Eesti looduskaitsetegelane.
Ta on portaali www.looduskalender.ee looja ja kauaaegne vedaja.
Ta on pikemalt elanud Ruhnu saarel.
Benjamin Nedzvetski

Benjamin Nedzvetski (sündinud 1. jaanuaril 1928 Grabowas Poolas) on Poola juudi päritolu Eesti pedagoogikateadlane.

Elulugu

Benjamin Nedzvetski on tööliste poeg.
1946. aastal lõpetas Nedzvetski Tartu 4. Keskkooli, 1951 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna ja 1958 TÜ aspirantuuri. 1965. aastal kaitses ta samas pedagoogikakandidaadi kraadi väitekirjaga "Kommunistliku lasteliikumise tekkimine ja areng Eestis" (Tartu, 1965).
Nedzvetski oli 1958–63 TÜ pedagoogikakateedri õpetaja, 1963–69 vanemõpetaja ja 1969. aastast dotsent, 1971–73 ka ajaloo-keeleteaduskonna prodekaan. 1974–77 oli ta Eesti NSV Vabariikliku Õpetajate Täiendusinstituudi pedagoogika ja psühholoogia kateedri juhataja ning 1977–78 pedagoogika kateedri juhataja. 1978-93 töötas ta TPÜ-s dotsendina, ühtlasi 1981–85 pedagoogikakateedri juhataja ja 1985–86 täiendusteaduskonna dekaanina. Emigreerus 1993. aastal Iisraeli.

Teadustöö

Benjamin Nedzvetski uuris Eesti laste- ja noorsooliikumise ajalugu, samuti pedagoogilise praktika korraldamise küsimusi.
Alma Tomingas

Alma Tomingas (15. november 1900 Rakvere – 29. jaanuar 1963 Tartu) oli eesti farmatseut. 
Ta lõpetas aastal 1928 Tartu ülikooli, oli seal seejärel õppejõud ning aastast 1940 farmakognoosiakateedri juhataja. 
Ta oli farmaatsiadoktor (1933) ning esimene eestlasest naisprofessor (1940). 
Ta oli aastail 1952–1955 Tartu ülikooli arstiteaduskonna dekaan. 
Ta uuris ravimtaimi, neist valmistatud drooge ja nende keemilist koostist, arendades farmakognoosia keemilist suunda.
Aaskaerand

Levila

Ta on Eurosiberi levikuga. Eestis väga tavaline.

Kasvukoht

Aaskaerad on apofüüt. Kasvab niitudel.
María Sabina

María Sabina (u 1894? – 23. november 1985) oli masateegi šamaan-ravitseja (curandera), kes elas Mehhikos Sierra Mazateca piirkonnas. Tema šamanistlikud ravitsemismoodused põhinesid psilotsübiinseente (Psilocybe mexicana) ja psühhoaktiivsete taimede kasutamisel.

Elulugu

María Sabina sünnikoht asub Sierra Mazateca piirkonnas Huautla de Jimenezi linna lähedal. Sünniaasta pole täpselt teada. See võis olla 1894, kuigi Sabina ise polnud selles päris kindel. Ta vanemad olid tagasihoidlikud maainimesed (campesinos – talupojad). Ta ema María Concepcion ja isa Crisanto Feliciano surid, kui ta oli kolmeaastane. Tal oli ka noorem õde María Ana. Ta isapoolne vanaisa ja vanavanaisa olid olnud samuti "teadjad" ehk šamaanid, kes kasutasid jumalaga suhtlemisel psühhoaktiivseid seeni. Pärast Sabina isa surma asus ta ema elama oma vanemate juurde ning Sabina kasvas üles oma emapoolsete vanavanemate juures.
Hans Anton Schultz

Hinnangud

Oskar Loorits on teda iseloomustanud järgmiselt: "ta on oskamatult räpakas ja ajuti otse närvlikult tujukas, ülihõlpsasti süttiv ja ärrituv, vaimustuse kõrgelt harjalt kauhti silmapilkselt ahastuse karidelle kukkuv ja pettumuse-pessimismi purunev. Ei mõistuse tasakaalustavat süstemaatsust, ei loogikat, enesekriitikat ega järjekindlust selle mehe iseloomu pole sadestund, seda enam aga siia on kuhjund õhulosside lapselikkust ja härdameelset hellust, fantseeringut ja otse avasilmi unelemist, igatsemist ja tundeid, tunge, kirgi kuni endaunustuse ja eksaltatsioonini kas või kõige tüütavamas argielu proosas."
Robert Heinrich Gottfried Ploschkus

Looming

Ülikooli ajal kirjutas ta eestikeelseid luuletusi.

Isiklikku

Tema isa oli pastor Franz Friedrich Ploschkus.
Priipalu Püha Vassili Suure kirik

Priipalu Püha Vassili Suure kirik on õigeusu kirik Valga maakonnas Valga vallas Priipalu külas.
Kogudus asutati Vanamõisa koguduse nime all aastal 1846. Teenistused toimusid eramajades. Aastal 1849 nimetati kogudus Soontaga koguduseks, millele ehitati aastal 1854 väike puukirik. 
Praeguse kiriku projekti tegi Riia arhitekt Jānis Frīdrihs Baumanis. Kirik valmis aastal 1879, samal aastal ka kirik pühitseti. Ristikujulisel maakivist ja tellistest kirikul on viis kuppeltorni ja kellatorn.
Kirikut kasutab EAÕK Priipalu Püha Vassili Suure kogudus.
Randvere kogudus

EELK Randvere kogudus on luterlik kogudus Randveres.
Kogudus kuulub Ida-Harju praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on Aare Kimmel, organist Anne Pilvisto. Juhatuse esimees on Alo Tamm.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 14.30 Randvere kirikus.
Gaston Leroux

Elulugu

Gaston Leroux sündis Pariisis rikka kaupmehe pojana. Gaston kasvas Normandias. Kõrghariduse omandas noormees Pariisis õigusteaduse alal, lõpetades 1889. Ta sai päranduseks miljoneid franke ja elas metsikut elu, kuni raha otsa sai. See juhtus juba järgmisel aastal.
1890–1893 tegutses ta advokaadina, seejärel ajalehtede L'Écho de Paris ja Le Matin reporteri, teatrikriitiku ja väliskorrespondendina. Sajandivahetuseks sai temast Prantsusmaa üks juhtivaid kohtukroonikuid. 1905 oli ta Venemaal ja kajastas Venemaa 1905. aasta revolutsiooni.
Tema esimene kirjandusteos ilmus 1903 ajalehes Le Matin ja kandis nime "Varanduseotsija". Järgmisel aastal ilmus see raamatuna pealkirjaga "Théophraste Longuet' kaksikelu" ("La Double Vie de Théophraste Longuet").
1907 lõpetas Leroux töö ajakirjanikuna ja hakkas kirjanikuks. Juba järgmisel aastal ilmus "Kollase toa saladus", kus tegutseb Joseph Rouletabille.
1909 asutas Leroux oma filmikompanii Société des Cinéromans (Kinoromaanide Ühing), et avaldada korraga nii romaane kui nende põhjal valminud filme. Ta töötas seal produtsendi ja stsenaristina. 1918 mängis ta ka ise peaosa filmis "Fantoom". Ühes filmis mängis ka tema 13-aastane tütar Madeleine. Filmikompanii lõpetas tegevuse 1922, kui selle neelas alla ettevõte Pathé, mis toodab filme tänapäevani.
Leroux' romaane, eriti "Kollase toa saladust", kiitsid sürrealistid. Kirjanikumeisterlikkuse näiteks tegevustiku ülesehitamise kohta on seda pidanud teiste hulgas Sergei Eisenstein ja Jorge Luis Borges. Seda romaani on korduvalt ekraniseeritud, esimest korda 1919 ja seni viimast korda 2003.
Gaston Leroux suri 58-aastasena tsüstiiti.
Valve Junts

Valve Junts (22. juuni 1942 Rõude küla – 9. veebruar 2007 Tallinn) oli eesti pedagoog ja karikaturist.
Alghariduse sai ta Suure-Rõude algkoolis, hiljem kuni 1956. aastani Väike-Rõude algkoolis. Keskhariduse sai Lihula Keskkoolis, mille lõpetas 1960. aastal. Edasi õppis Tallinna Pedagoogilises instituudis.
1966. aastal oli EÜE Kõljala rühma malevas. Töötas kunstiõpetajana Kohtla-Järvel, Kiviõli I Keskkoolis ja Tallinna 24. Keskkoolis (Tallinna Kunstigümnaasiums). 
Tema karikatuure avaldati 1968-1970. aastatel ajalehes Leninlik Lipp.
Valve Junts suri Tallinnas Järve haiglas ja ta maeti 16. veebruaril Kirbla kalmistule.

Isiklikku

Valve Juntsi ema oli Lääne Liisi, pärisnimega Eliise Emmeliine Junts (sünd Klaassen), kes oli tuntud Läänemaa rahvalaulik ja suguvõsauurija.