google/wiki40b huggingface dataset:
Saulius Skvernelis

Saulius Skvernelis (sündinud 23. juulil 1970 Kaunases) on Leedu poliitik ja endine politseijuht, alates 13. detsembrist 2016 Leedu peaminister.
22. novembril 2016 kiitis Seim heaks Skvernelise kandidatuuri Leedu peaministriks.  Ta oli 11. novembrist 2014 kuni 14. aprillini 2016 Leedu siseminister.
Ta sündis aastal 1970 Kaunases, kuid kasvas üles Marijampolės, kus lõpetas ka keskkooli. Aastal 1994 lõpetas ta Vilniuse Tehnikaülikooli autode ja automajanduse erialal mehaanikainseneri kvalifikatsiooniga. Aastal 2005 kaitses ta Mykolas Romerise Ülikoolis õigusteaduse magistri kraadi.
Aastatel 1994–1998 töötas ta Leedu Politseiakadeemias õppejõuna. Aastatel 1998–1999 töötas ta Trakai rajoonis liikluspolitsei komissarina. Ta on töötanud mitmetel ametikohtadel Leedu Politseis. Aastatel 2008–2011 oli ta Leedu Politsei ülemkomissari asetäitja, aastatel 2011–2014 oli ta Leedu Politsei ülemkomissar.
11. novembrist 2014 kuni 14. aprillini 2016 oli ta Leedu siseminister.
Gorodskoi golova

Gorodskoi golova (vene keeles городской голова, 'linna pea') oli valitav ametikoht Venemaa Keisririigis, linna ühiskondliku juhtimise pea. 
Gorodskoi golova ametikoht asutati 1767. aastal Katariina II valitsemise ajal. 1775. aastal välja antud õigusakti alusel valiti gorodskoi golova kolmeks aastaks. 1862. aastal välja antud määruse alusel valiti gorodskoi golova neljaks aastaks ja valitu kinnitas keiser. 
1892. aastal välja antud õigusakti alusel oli linna ühiskondliku juhtimise tähtsaimaks organiks linnaduuma. Linna täidesaatev organ oli linnavalitsus (городская управа). Linnavalitsust juhtis esimehe rollis gorodskoi golova. 1892. aasta määruse järgi nimetas Peterburis ja Moskvas gorodskoi golova siseministri esildise alusel keiser (varem valiti linnaduuma poolt). Ülejäänud Venemaa linnades jätkus gorodskoi golova valimine, nagu see toimus varem.
Gorodskoi golova oli ametkondlikult alluv kindralkubernerile.
Gorodskoi golova ametikoht kaotati koos linnaduuma institutsiooni kaotamisega mõni kuu pärast bolševike võimuletulekut. Viimane Venemaa pealinna gorodskoi golova oli Mihhail Kalinin, kes sai selle ameti 30. novembril 1917 Petrogradi Linnaduuma otsusel. 1918. augustis andis Petrogradi Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu välja dekreedi, millega kaotati nii gorodskoi golova ametikoht kui ka Petrogradi Linnaduuma.

Ametikoht tänapäeval

1997. aastal ilmus Ukraina seadusaktidesse mõiste gorodskoi golova (ukraina keeles міський голова). See on ametiisik, kes juhib linna volikogu.
Venemaa Föderatsioonis kasutatakse seda ametinimetust harva: on teada, et meeri tähenduses kasutatakse sellist ametinimetust Kaluga linnas (gorodskoi golova juhib seal Kaluga linnavalitsust).
Hans Uustalu

Hans Uustalu (9. oktoober 1887 Koonga vald, Pärnumaa – 23. veebruar 1950 Stockholm) oli eesti arst.
Ta lõpetas 1915 Tartu ülikooli arstiteaduskonna. korp! Sakala auvilistlane ja semestritel 1909-I ning 1909-II korp! Sakala vanamees.
Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, seejärel eraarst ja maa-arst Pärnus, Kaitseliidu Pärnumaa maleva arst alates 1928. aastast. Pärnu Eesti Arstide Seltsi asutajaliige, alates 1924 esimees.
Põgenes 1944. aastal Rootsi.
Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus

Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus (lühendatult ITK) oli valdavalt Eestiga seotud keskkonnateavet koguv, haldav, analüüsiv ja seda üldsusele jagav riigiasutus, mis kuulus Keskkonnaministeeriumi haldusalasse.

Ajalugu

ITK sai alguse 1989. aastal Looduskasutuse Infokeskusest. Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskuse nime kandis aastast 1993.

Struktuur

ITK-s oli hulk eri ülesandega büroosid. Näiteks loodusbüroo tegeles bioloogilise mitmekesisuse ja ökosüsteemide temaatikat puudutavate probleemidega, arendas ja haldas loodusteabe andmevõrku, avaldas biodiversiteedi ülevaateid, osales ja korraldas loodusobjektide kaitset jne. Loodusbüroo andis suure panuse ka Eesti looduse infosüsteemi (EELIS-e) väljaarendamisele.

Tegevuse lõpetamine

Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskuse tegevus lõpetati 1. aprillil 2010, kui Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskuse ning Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskuse liitmise teel loodi Keskkonnateabe Keskus.
15. sajand

15. sajand ehk XV sajand pKr ehk m.a.j. on kristliku ajaarvamise viieteistkümnes sajand, mis algas 1. jaanuaril 1401 ja lõppes 31. detsembril 1500.

Kümnendid ja aastad

1400. aastad: (1400), 1401, 1402, 1403, 1404, 1405, 1406, 1407, 1408, 1409
1410. aastad: 1410, 1411, 1412, 1413, 1414, 1415, 1416, 1417, 1418, 1419
1420. aastad: 1420, 1421, 1422, 1423, 1424, 1425, 1426, 1427, 1428, 1429
1430. aastad: 1430, 1431, 1432, 1433, 1434, 1435, 1436, 1437, 1438, 1439
1440. aastad: 1440, 1441, 1442, 1443, 1444, 1445, 1446, 1447, 1448, 1449
1450. aastad: 1450, 1451, 1452, 1453, 1454, 1455, 1456, 1457, 1458, 1459
1460. aastad: 1460, 1461, 1462, 1463, 1464, 1465, 1466, 1467, 1468, 1469
1470. aastad: 1470, 1471, 1472, 1473, 1474, 1475, 1476, 1477, 1478, 1479
1480. aastad: 1480, 1481, 1482, 1483, 1484, 1485, 1486, 1487, 1488, 1489
1490. aastad: 1490, 1491, 1492, 1493, 1494, 1495, 1496, 1497, 1498, 1499
1500
Greeni maakond (Kentucky)

Ajalugu

Maakond moodustati 1792. aastal.
X'Mas Chihuahua

"X'Mas Chihuahua" on Joey Yungi teine singel. See ilmus 15. detsembril 2004.
Singel sisaldab DJ Bobo esitatud laulu "Chihuahua" kaverit.
Orest Kärm

Orest Kärm (13. mai 1902 Pärsama – august 1944) oli eesti poliitik ja majandustegelane.
Sõjaeelse Eesti Vabariigi iseseisvuse aastatel omandas Kärm kõrghariduse mullateaduste alal.
Töötas AS "Eesti Tööstused" insenerina, kui talle anti ülesandeks leida sobiv toormebaas turbatööstusele ja ühtlasi määrata briketivabriku rajamise koht. AS "Eesti Turbatööstused" põhibaasiks kujunes Ellamaa, kus Orest Kärm organiseeris 1936 esimesed freesturba katsetootmised ja teostas turba briketeerimise katseid. Freesimise juures tehtavaid teaduslikke uurimisi ja mõõtmisi juhatas Orest Kärm ning rappa oli ehitatud väike laboratoorium. Kuna Ellamaa raba oli väike, läks Kärm uurima Tootsi jaama lähistel asuvat Pööravere turbasood ja 1937. aasta 21. juulil otsustati AS "Eesti Turbatööstused" erakorralisel peakoosolekul heaks kiita juhatuse ettepanek Pööravere briketitehase rajamiseks.
1940. aastal Tallinna turbatööstuse juht. Johannes Varese valitsuse teedeministriks sai ta 21. juuni 1940 ilmselt Aleksander Jõeääre kaudu, kes teda Nigol Andresenile soovitas. 1940. aasta lõpul sai temast tänu tema tehnilistele teadmistele Johannes Lauristini valitsuses Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu kommunaalmajanduse rahvakomissar alates 25. augustist 1940 kuni aprillini 1941, mil ta asendati tööga toimetulematuse pärast Algus Raadikuga.
Orest Kärm hukati Saksa okupatsioonivõimude poolt 1944. aastal.
Alfred Molle

Alfred Molle (12. jaanuar 1910 Tartu – 8. mai 1998 Ontario, Kanada) oli eesti arst.
Ta lõpetas 1928. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1935 Tartu Ülikooli.
Aastatel 1935–1942 töötas ta Tartu Ülikooli 2. sisehaiguste kliinikus assistendina. 1942. aastal sai meditsiinidoktori kraadi (Eksperimentaalseid uurimusi respiratoorsest arütmiast inimesel). 1942–1944 oli ta Rakvere haigla sise- ja nakkushaiguste osakonna juhataja.
1944. aastal läks ta Austriasse, 1944–1946 oli ta Innsbrucki ülikooli sisehaiguste kliiniku röntgenoloog. 1949. aastal läks Kanadasse, kus oli 1953 diagnostilise radioloogia ja 1954 terapeutilise radioloogia eriarst. 1954–1961 töötas Molle Thunder Bay "McKellar General Hospitalis", 1961–1981 Kenora "Lake of the Woods District Hospitali" radioloogiaosakonna juhatajana Ontarios.
Boromir

Taust

Boromir on pärit Gondorist. Tema isa on Denethor II ja ema Finduilas. Tema isa Denethor II on Gondori Kojaülem. Boromiril on noorem vend Faramir. 
Boromir sündis aastal 2978. 2984. aastal sai tema isast Denethorist Gondori kojaülem. Kojaülemad olid Gondorit juhtinud juba sajandeid- pärast seda kui kuningate liin katkes. Poisikesena valmistas Boromirile tihti muret et ta isa on kojaülem ega ole ja ei saa olema Gondori kuningas.

Iseloom

Boromir on kõrk ja suursugune mees. Ta on tihti tormakas oma tegevuses ning samas kirglik.Samuti on ta tihti mässumeelne ning põikpäine. Ta armastab palvalt oma riiki Gondorit ja on pidanud palju lahinguid selle maa vabaduse eest. Boromir on väga kaitsev ja hooliv oma noorema venna Faramiri suhtes. Samas on muidu tugev mees väga vastuvõtlik Võimusõrmuse mõjule. Ahvatlus on nii tugev, et ta on valmis isegi sõrmust Frodolt ära võtma. Kui ta aga mõistab oma hetkelist nõrkust siis kahetseb ta seda sügavalt.
2983 aastal sünnib Boromiri noorem vend Faramir. Kuid nende ema on Minas Tirithis väga õnnetu. Teda muserdab väga Varju kasvamine Mordoris üle Anduni jõe. Kui Boromir on umbes kümne aastane ja ta noorem vend vaid viiene, siis nende  ema sureb. Pärast ema surma muutub nende isa süngeks ja eemaletõmbunuks.
Boromir on oma venna suhtes väga kaitsev ning vendade vahel valitseb tugev armastuse ning sõpruse side. Samas on vennad oma loomult väga erinevad- Boromir on uhke ning tugev sõdur, vend, kuigi samuti osav sõdalane, on loomult õpihimuline ja hingelisem. Kuigi vendade vahel pole kunagi olnud rivaalitsemist, ei varja nende isa, et Boromir on tema soosik.
Pammana rannapatarei

Pammana rannakaitsepatarei oli Saare maakonnas Saaremaa vallas Pammana poolsaarel asuv NSV Liidu rannakaitsepatarei.

Pammana poolsaar

Pammana poolsaar on Saaremaa põhjapoolseim osa. Poolsaart ümbritseb Soela väin. Poolsaarega piirneb mitu väikest saart (Pakulaid; Pihlalaid; Väikekuiv; Suurkuiv). Suurem osa Pammana poolsaarest on kaetud metsaga. Pammana poolsaarel asub Pammana hoiuala. Poolsaarel on kolm küla (Pammana, Murika ja Soela).

Pammana rannapatarei

Pammana rannakaitse patarei loomist alustati 1939. aastal ning tööd lõpetati umbes 2 aastat hiljem. Patarei ehitati Teise maailmasõja (1. september 1939 – 2. september 1945) ajal. Patarei ehitati NSV Liidu poolt baaside lepingu alusel kindlustamaks Läänemere rajooni rannakaitset. Pammana rannakaitse patarei kuulus Saaremaa rannakaitse sektori 206. suurtükidivisjoni patareide koosseisu (Pammana rannakaitsepatarei nr 197).

Suuline informatsioon Pammana rannapatarei kohta

Pammana rannapatareis asus 4 Nõukogude Liidu sõdurite ehitatud suurtükipesa. Suurtükipesades asusid 130/50 mm Б-13 Pattern 1936 kahurid. Kahurite liikumisulatus oli 180 kraadi ning laskekaugus küündis veerandsaja kilomeetrini. Kahurimürsk kaalus umbes 50 kilo. Patareis tegutses sadakond sõdurit
ning kasarmuid oli patareis kokku kolm. Kasarmud olid ehitatud palkidest ning kaevatud pooleldi maa sisse. Kahurite vahel oli võimalik varjatult liikuda mööda kaevikuid. Lisaks oli patareis laskemoona ladu, mis pandi Nõukogude Liidu sõdurite taganedes põlema. 2017. aasta seisuga on säilinud Pammana rannapatareist vaid kasarmu endised asukohad ja suurtükipesade varemed.
Harald Lepik

Harald Lepik (19. mai 1926 Saarnakõrve küla, Triigi vald, Harjumaa – 22. mai 1976 Tallinn) oli eesti tõlkija, kes vahendas eesti keelde soome- ja venekeelset kirjandust.
Õppinud aastatel 1934–1940 Mustla algkoolis ja 1940–1945 Paide Keskkoolis, jätkas ta haridusteed Tartu Ülikoolis eesti keele ja kirjanduse erialal 1945–1950. Seejärel töötas Lepik aastatel 1950–1955 toimetajana Eesti Riiklikus Kirjastuses ning hiljem surmani vabakutselise tõlkijana. Harald Lepik võeti vastu Eesti Kirjanike Liitu aastal 1965.

Looming

Harald Lepik on uurinud eesti-vene kirjandussuhteid, avaldanud kirjutisi eesti kirjandusloo ja uudiskirjanduse kohta ning tõlkekriitikat. Lepik oli keskendunud eeskätt soome kirjandusele (postuumselt on ilmunud kogumik "Soome lühiproosat Harald Lepiku eestinduses", 1977), kuid on tõlkinud ka karjala eripäraga kirjandust ning vene tuntud kirjanike loomingut.
Balti Folkloori Instituut

Balti Folkloori Instituut (inglise The Baltic Institute of Folklore) oli institutsioon, mis koordineeris Balti riikide folkloorialast teadustegevust.
Asutuse asutasid 1995 folklooriga tegelevad Balti riikide institutsioonid.
1995-1998 oli asutuse direktor Aldis Putelis ja 1998-2003 Madis Arukask.
Asutus andis välja ajakirja Journal of the Baltic Institute of Folklore.
Wilhelm Windelband

Wilhelm Windelband (11. mai 1848 Potsdam – 22. oktoober 1915 Heidelberg) oli saksa filosoof, üks tähtsamaid saksa  filosoofiaajaloolasi, uuskantiaanluse Badeni koolkonna rajaja.
Ta õppis algul Jena, Berliini ja Göttingeni ülikoolis arstiteadust ja loodusteadusi, seejärel aga ajalugu ja filosoofiat, mille ta avastas tänu Kuno Fischerile ja Hermann Lotzele. Viimase juhendamisel kirjutas ta doktoritöö juhuse teooriatest. Aastal 1873 kaitses ta habilitatsioonitöö tunnetuse kindlusest.
Ta oli 1876. aastast Zürichi ülikooli, 1877. aastast Freiburgi ülikooli, 1882. aastast Straßburgi ülikooli ja 1903. aastast Eduard Zelleri ja Kuno Fischeri ametijärglasena Heidelbergi ülikooli professor.
Oma kõnes Straßburgi ülikooli rektori ametisse astumise puhul 1. mail 1894 "Ajalugu ja loodusteadus" võttis ta kasutusele eristuse idiograafilise ja nomoteetilise meetodi vahel: nomoteetiline teaduslik mõtlemine otsib seadusi, millele nähtused alluvad, idiograafiline teaduslik mõtlemine avab üksiknähtusi.
Ta vastustas positivismi ning väitis, et filosoofia ei tohiks loodusteaduste metoodikat kriitikavabalt üle võtta, vaid peaks astuma loodusteadustega humanistlikku dialoogi.
Windelband pani aluse uuskantiaanluse väärtusfilosoofilisele suunale (aksioloogiale). Tema sõnul tähendab Kanti õigesti mõistmine Kantist edasi minemist. Kantist edasi minemiseks toetus ta Georg Wilhelm Friedrich Hegelile, Johann Friedrich Herbartile ja Hermann Lotzele.
Windelbandi tööd teadusfilosoofia ja aksioloogia alal jätkas tema tähtsaim õpilane ning ametijärglane Heidelbergi ülikoolis Heinrich Rickert. Windelbandi õpilaste seas olid  ka sotsioloog Max Weber ning teoloogid Ernst Troeltsch ja Albert Schweitzer.
Teenistuslik järelevalve

Teenistuslik järelevalve on haldusorganisatsioonis kõrgemal asuvate asutuste teostatav kontroll neile alluvate asutuste tegevuse seaduslikkuse ja otstarbekuse üle.
Teenistusliku järelevalve teostamist Eesti valitsusatuste ja nende hallatavate asutuste tasandil reguleerib Vabariigi Valitsuse seaduse 7. peatükk ja kohaliku omavalitsuse asutuste ja nende hallatavate asutuste tasandil Kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 66 märgiga 1.
Teenistusliku järelevalve teostamisel on kõrgemalseisval asutusel õigus teha ettekirjutus alamalseisva organi akti või toimingu puuduste kõrvaldamiseks, peatada toimingu sooritamine või akti kehtivus või tunnistada akt kehtetuks. Eriline teenistusliku järelevalve teostamise kord on rahuaja riigikaitse seaduse § 9ga kehtestatud Eesti kaitseväe üle. Teenistuslikku järelevalvet tuleb eristada riiklikust järelevalvest.
Messier 55

Messier 55 (ka M55 ja NGC 6809) on kerasparv, mis asub Amburi tähtkujus.
Parve avastas 16. juunil 1752 Prantsuse astronoom Nicolas Louis de Lacaille, kes vaatles seda tänapäeva Lõuna-Aafrika Vabariigis. Alates 1754. aastast proovis seda Pariisist vaadelda Charles Messier, kuid parve madal kääne tähendas, et see ei tõusnud kunagi piisavalt üle horisondi. Messier' pingutused kandsid vilja 24. juulil 1778, mil tal õnnestus seda vaadelda ja lisada see oma kataloogi. 1783. aastal vaatles William Herschel parve tähti ja nägi selles umbes 250 tähte.
Messier 55 asub Maast umbes 17600 valgusaasta kaugusel ja selle diameeter on umbes 100 valgusaastat. Parve mass on umbes 269 000 Päikese massi. Parv sisaldab üle 100 000 tähe. Messier 55 vanus on 12,3 miljardit aastat.
Aleksandr Gortšakov

Vürst (aastast 1871 hiilguslik vürst) Aleksandr Mihhailovitš Gortšakov (vene keeles Александр Михайлович Горчаков) (4. juuni (ukj 15. juuni) 1798 Taebla mõis – 27. veebruar (ukj 11. märts) 1883 Baden-Baden) oli Venemaa Keisririigi diplomaat ja riigitegelane.

Mälestuse jäädvustamine

2010. aastal asutas Venemaa president Dmitri Medvedev Aleksandr Gortšakovi nimelise fondi avaliku diplomaatia toetuseks. Fond hakkas tegutsema välisministeeriumi haldusalas ning selle eesmärgiks on toetada valitsusväliste organisatsioonide osalemist rahvusvahelises koostöös.
Forseliuse Selts

Forseliuse Selts (täisnimega: Bengt Gottfried Forseliuse Selts) on aastal 1989 asutatud selts, mille asutasid õppeasutused, mille ajalugu oli vähemalt 300-aastane. Hiljem ühines seltsiga ka lühema ajalooga õppeasutusi.
Seltsi põhikirja järgi on nende eesmärgid muu hulgas: koolitamine, haridus- ja kultuuriloo uurimine, hariduselu järjepidevuse väärtustamine, õpetaja töö väärtustamine ja õpetajakutse populariseerimine, Eesti hariduspoliitikasse ja -strateegiasse panustamine.
Seltsil on 71 liiget: 39 gümnaasiumi/keskkooli, 28 põhikooli, 1 algkool, 2 ametikooli, 1 haridusselts.
Vjatšeslav Leedo

Vjatšeslav Leedo (sündinud 21. mail 1952) on eesti ärimees.
Ta on Saaremaa Laevakompanii omanik ja tegutseb ka kinnisvaraäris.
Talle kuulub AS Holostovi Kinnisvara kaudu Saare Finants AS. Saare Finants ASile kuulub Compakt Kinnisvara ja Saare Erek AS.
Leedole kuuluvad ka turismifirma Wris, Saaremaa raadiojaam Kadi, OÜ Mändjala Motell ja AS Mõntu Sadam.
2005. aastal hinnati tema varade suuruseks 110 miljonit krooni (7 miljonit eurot), 2006. aastal 180,26 miljonit krooni  ja 2007. aastal 461 miljonit krooni (29,5 miljonit eurot).

Kohtuasi Delfiga

Vjatšeslav Leedo on käinud kohut uudisteportaali Delfi vastu seal avaldatud solvavate ja väärikust riivavate kommentaaride avaldamise tõttu. Uudisteportaal Delfi avaldas 24. jaanuaril 2006 artikli "SLK lõhkus plaanitava jäätrassi", mille juurde kirjutati 185 kommentaari, millest 20 pidas Leedo solvavaks.
27. juunil 2008 rahuldas Harju maakohus Vjatšeslav Leedo hagi AS Delfi vastu ja mõistis Leedole tekitatud mittevaralise kahju hüvitamiseks 5000 krooni. 
16. juunil 2015 jättis Euroopa inimõiguste kohtu suurkogu rahuldamata Delfi kaebuse netikommentaaride vaidluses Eesti riigiga.
Art director

AD reklaaminduses

Enamikus reklaamibüroodes töötab koos reklaamikirjaniku ja strateegi ja projektijuhiga, kelle ühiseks ülesandeks on misiganes meedias avaldatava reklaamiidee, toote, lahenduse ja rakenduse jne loomine ja väljatöötamine. AD vastutab reklaami, toote ja/või rakenduse sisulise ja visuaalse ning esteetilise lahenduse eest.
Aleksander Promet

Elukäik

Aleksander Promet sündis Narvas Kreenholmi Kulgu ühiselamus vabrikutöölise pojana.
Ta õppis aastatel 1894–1901 Peterburis Stieglitzi kunstikoolis tekstiili erialal tarbekunstnikuks. Kooli lõpus sai ta välisstipendiumi, millega tal oli plaanis tutvuda Inglise tekstiilitööstusega, kuid viibinud paar kuud Londonis, sõitis ta Pariisi. Pariisis sai ta tuntuks ettevõtmisega, kus ostis Montmartre'i bulvari kaubalettidelt kokku kõik kodujänesed ning kastanid ning lasi kuulutada, et: "Et iga kunstnik, olgu see millisest rahvusest tahes, võis saada kodujänese prae ja peoga praetud kastaneid." Teade priitoidust levis kulutulena Pariisi kunstnikekvartalites. Kuna ta ei kulutanud raha sihipäraselt, siis lõpetati 1906. aasta veebruaris talle stipendiumi maksmine ning kunstnik naasis Eestisse.
Paar aastat pidas ta Tartus ja Narvas oma kunstistuudioid ning siirdus siis Tallinna Nikolai Gümnaasiumisse kunstiõpetajaks. 1913. läks Venemaale, kus töötas neli aastat kunstiõpetajana ning 1917–1919 Petrogradis vabakunstnikuna. Tuli läbi rinde tagasi Eestisse ja jätkas Petseris, Tõrvas, Paldiskis tööd joonistusõpetajana. Alates 1925. aastast elas Tallinnas Dunkri tänav 13-6, töötas vabakunstnikuna ja erapedagoogina peamiselt kunstkäsitöö alal.  1920. aastate lõpul juhatas ta kunstkäsitöökursusi Nõmmel. 
Oma elu viimased 4 aastat oli veresoonte lubjastumise tagajärjel tekkinud osalise halvatuse tõttu voodihaige. Aleksander Promet on maetud Tallinnas Liiva kalmistule.

Isiklikku

Tema tütar oli kirjanik Lilli Promet.

Looming

Loonud rahvusromantilisi, fantastilisi, osalt painajalikke maale: "Kratt", "Jaaniöö" (1909), stseen "Kalevipojast" (1920), Lembitu (1930) ja 1911. aastal korraldatud Eesti Kirjanduse Seltsi "Kalevipoja" illustreerimise võistlustel saavutas ergutusauhinna.
Eesti Kunstiseltsi liige. Esines 1907 esines 28 tööga Eesti Üliõpilaste Seltsi näitusel Tartus.  Esines II Eesti kunstinäitusel Tartus 1909, kus leidis elavat tähelepanu tema teoste ainestiku uudsus ning rahvuslikkus. 1912. toimusid tema tööde näitused Narvas ja Helsingis. Helsingis olid tema tööd väljas Soome Kirjanduse Seltsi ruumides. Välja olid pandud 27 maali 10 aasta pikkusest loomeperioodist.  Tema väljapanekut kirjeldati kui tehniliselt nõrka kuid aineliselt seda rikkalikumat. Promet võttis Eesti kunstimaailmast elavalt osa, vastandades ennast Noor-Eesti kunstnikerühmale. 
Aleksander Promet oli ka üks esimesi karikaturiste, kes hakkas oma karikatuurides kasutama esimesena uudset karakteriseerivat joont. Tema karikatuure avaldati näiteks Juhan Lilienbachi väljaantud trükistes - Sügiseja Lendleht .
Silvi Liiva

Silvi Liiva (sündinud Luikoja 22. jaanuaril 1941 Värskas) on eesti graafik.
Aastatel 1958–1963 õppis ta Tartu Kunstikoolis ja 1963–1969 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis.
Ta on töötanud kirjastuses Eesti Raamat kunstilise toimetajana. Aastatel 1978–1987 oli ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi õppejõud, pärast seda on olnud vabakutseline kunstnik.
1972. aastast on ta Eesti NSV Kunstnike Liidu liige, samuti on Eesti Vabagraafikute Ühenduse liige.
TN-süsteem

Maandatud süsteemi puudus võrreldes täielikult isoleeritud süsteemidega

Kui inimene puutub ainult ühte faasijuhet, siis ta moodustab kondensaatori maaga ja ta saab elektrilöögi reaktiivtakistuse tõttu (Ohmi seaduse järgi). Samal põhimõttel töötab ka pingeindikaator. Selle ohu tõttu kasutatakse haiglates maast isoleeritud IT-süsteemi (Insulated Terre).

TN-C

Terre Neutral - Combined kaitsejuht on ühitatud neutraaljuhiga. See süsteem oli sageli kasutusel NSV Liidu kortermajades ja ettevőtetes. Sellel süsteemil on tõsine puudus: kui neutraaljuht katkeb, siis kõik elektripaigaldise elektriseadmete metallkestad satuvad eluohtliku pinge alla. Tänapäeval ei ole lubatud kasutada seda süsteemi uusehitistes ja selle asemel kasutatakse TN-C-S-süsteemi. TN-C juhistikus on neutraalijuht ka kaitsejuhi eest, sellist juhti nimetatakse PEN-juhiks. Sellises juhistikus on iga kereühendus ühefaasiline lühis ning seetõttu rakendub ka kohe liigvoolukaitse. Et suurendada elektriohutust, peab kaitse rakenduma võimalikult kiiresti, kui võtta nimipingeks 230 V, peab automaatne väljalülitamine toimuma vähemalt 0,4 sekundi jooksul ning pea- ja rühmatoiteliinide väljalülitamine 5 sekundi jooksul. Kuna selles juhistikus on kaitsejuht koos neutraalijuhiga, ei saa selles süsteemis kasutada rikkevoolukaitset, kuna rikkevoolukaitse rakendumiseks on vajalik eraldi kaitsejuhti.

TN-S

Terre Neutral - Separated maandusjuht ühendatakse neutraaljuhiga alajaama lähedal. See süsteem on üsna kallis, sest tuleb panna ka PE-juht eraldi alajaamani (vähemalt 25 mm² vaskkaabel ja pikkus võib ulatuda 1000 või isegi rohkem meetrini), aga kui neutraaljuht kuskil katkeb, siis kõikide elektripaigaldiste metallkestadele jääb ohutu potentsiaal 0 volti. TN-S juhistikus on neutraali- ja kaitsejuht omavahel eraldatud ning normaaltalitlusel on kaitsejuhi pinge maa suhtes kogu juhistiku ulatuses null. Kuna neutraalijuht on eraldatud maast, ei mõjuta neutraalijuhi vool ega pingelang tundlike elektroonika seadmete talitlust. TN-S juhistikus on väga tõhus ning otstarbekas kasutada rikkevoolukaitset, liigpingekaitset ning lisa potentsiaaliühtlustust.

TN-C-S

Seda süsteemi kasutatakse tänapäeval Eestis uutes ja ümberehitavates elamutes ning kontorihoonetes. Alajaamast majani tuleb 4-pooluseline kaabel PEN-juhiga (neutraal ja kaitsejuht ühitatuna), aga maja peakilbis on suur maanduslatt, kus neutraal eraldatakse sinisele (neutraal, N) ja kolla-rohelisele (kaitsemaandus, PE) juhtmele.
Hellenurme vald

Hellenurme vald (saksa keeles Hellenorm) oli vald Tartumaal Rõngu kihelkonnas.
Vald eksisteeris 1866–1939.
Valla alal asus Hellenurme mõis.