google/wiki40b huggingface dataset:
Lavaline rahvatants

Lavaliseks rahvatantsuks nimetatakse kompositsiooni ja tantsutehnika poolest keerulist, kindlat sõnumit kandvat ja head kehakooli nõudvat soveldatud rahvapärimuslikku või uusloomelist tantsu. Lavalise rahvatantsu vorm ja sammud on rahvalikud, kuid sisu tänapäevane ja uudne, mis arvestab lava nõudeid .
Lavalise rahvatantsu alla kuuluvad stiliseeritud rahvatants, kus folkloorne tants on seatud või töödeldud ümber tänapäevasemaks, korrektsemaks, huvitavamaks ning lavalisemaks ja pärimusliku tantsu elementidega autoritants, mis on loodud ühe kindla isiku poolt ning kus kasutatakse näiteks eesti rahvatantsus traditsioonilisi polkakombinatsioone, valsisamme, plaksukombinatsioone. Autoriloomingulise lavarahvatantsu näol on tegemist koreograafi ideed väljendava originaalse tantsukunsti teosega, milles võidakse kasutada erinevaid rahvuslikkusele viitavaid elemente. Lavalise rahvatantsu puhul on oluline tantsija suhtlus publikuga. Mõningate põhinõuetena on näiteks tantsulooja poolt fikseeritud tantsija vaade (kuhu on pööratud pea, suunatud pilk mingi konkreetse tegevuse ajal) ja tantsuvõttest vaba käe asend, hüpete või jalatõstete puhul fikseeritud pöia asend. Tantsija kehakooli arendamisel kasutatakse muuhulgas klassikalise balleti harjutusi.

Ajalugu

Lavalise rahvatantsu arengu alguseks võib pidada 1940.–1950. aastaid ja 1947. aastal toimunud üldlaulupeoga kaasnenud rahvakunstiõhtut. Rahvakunstiõhtu 7. tantsukirjelduste vihikus kirjutas Herbert Tampere eesti tantsu kujunemisest ja mainis riivamisi ka lavatantsu, mille eesmärgiks olevat kunstilise elamuse pakkumine. Kirjutise lõpus tõdeb autor, et ehtsad rahvatantsud ja nende ainetel loodud tantsud tuleb rangelt lahus hoida, kuid neljal järgnenud aastakümnel seda nõuannet ei järgitud. Üldiseks poliitiliseks seisukohaks sai, et eesti rahvatantsuliikumine peaks järgima Nõukogude Liidus valitsenud, eelkõige Igor Moissejevi juhitud Riikliku Laulu- ja Tantsuansambli etnograafilisest rahvatantsust kaugenenud artistlikku, akrobaatilist tantsusuunda. Alates 1948. aastast hakati korraldama uusloominguliste tantsude konkursse, et stimuleerida tantsujuhte uusi tantse looma ning sellega rikastada tantsurepertuaari. Pööre, kus pearõhk rahvatantsuvaldkonnas nihkus traditsioonilisest ainesest inspiratsiooni saanud uusloomingulistele tantsudele toimuski 1950. aastal. Algas vana rahvatantsu vääristamise ehk rikastamise periood. Toona tegutsenud vanema põlvkonna tantsujuhid (Ullo Toomi, Anna Raudkats), kes olid kokku puutunud eheda rahvaliku pärimustantsuga, manitsesid ettevaatlikkusele, nooremad, kellel niisugune side puudus, hakkasid julgemini välja arendama oma versiooni eesti (lava)tantsust. 1970. aastatel hakati pöörduma tagasi autentse rahvapärimuse juurde, tekkisid folkloorigrupid, mis pöördusid tagasi arhailise rahvalaulu ja autentse rahvatantsu juurde ning rahvatantsuliikumises kujunes stiliseeritud ja ehtsa rahvatantsu vastandumine.
Pluuto atmosfäär

Pluuto atmosfäär on õhuke gaasikiht, mis ümbritseb Pluutot ning koosneb peamiselt lämmastikust, metaanist ja süsinikmonoksiidist, mis tekivad Pluuto pinnal olevate jäätunud ainete aurustumisel. Atmosfääris toimub aastaaegade vaheldumine, mis sõltub otseselt Pluuto pöörlemisest ja paiknemisest orbiidil.
Pluuto atmosfääri õhurõhk on umbes 1 Pa, mis on 100 000 korda nõrgem kui Maa atmosfääri õhurõhk. Pealispinna temperatuur on 40 kuni 60 kelvinit (−230 kuni −210 °C), kuid kõrguse suurenedes muutub see soojemaks, sest atmosfääris leiduv metaan tekitab kasvuhooneefekti. 30 km kõrgusel on temperatuur 110 kelvinit (−163 °C) ja hakkab seejärel taas jahenema.
Pluuto on ainus teadaolev Neptuuni-tagune objekt, millel on atmosfäär. Selle lähim analoog on Tritoni atmosfäär, kuid mõnest küljest meenutab see isegi Marsi atmosfääri.
Pluuto atmosfääri on uuritud alates 1980ndatest aastatest, mil selle vaatlemiseks kasutati aegu, mil Pluuto varjutas mõne tähe valguse. Lähidistantsilt on atmosfääri uurinud ainult üks kosmosesond, New Horizons, mis möödus Pluutost 2015. aastal.
Reihenau mõis

Reihenau mõis (saksa keeles Reichenau) oli Järvakandi klaasivabrik poolmõisa staatuses Rapla kihelkonnas Harju kreisis. Ala eraldati 1911. aastal Järvakandi mõisast.
Nüüdisajal jääb kunagine mõis Kehtna valda Rapla maakonnas.
Akita prefektuur

Geograafia

Keskosas asub Oga poolsaar. Lääneosa hõlmab Ōu ahelik, kus asub prefektuuri kõrgeim tipp, Akita-Komagatake mägi (1637 m). Suuremad jõed on Yoneshiro ja Omono. Põhjapiiril asub Towada järv, keskosas Tazawa järv.

Haldusjaotus

Akita prefektuur on jaotatud 25 omavalitsuseks, millest 13 on suurlinnad (市 shi).

Sümbolid

Akita prefektuuri tunnuslind on vaskfaasan (Phasianus soemmerringii), tunnuslill on jaapani katkujuur (Petasites japonicus) ja tunnuspuu jaapani krüptomeeria (Cryptomeria japonica).

Majandus

Akita on valdavalt põllumajanduslik prefektuur. Olulise osa majandusest moodustab sake tootmine ja turism.
Jörn Donner

Jörn Johan Donner (sündinud 5. veebruaril 1933 Helsingis) on Soome kirjanik, filmilavastaja, poliitik ja diplomaat.
Jõrn Donner on soomerootslane ja kirjutab rootsi keeles. Tema isa Kai Donner oli soome-ugri keelte uurija ja antropoloog.
Ta sai 1959. aastal Helsingi ülikoolist filosoofiamagistri kraadi.
Tema esimene raamat (novellikogu "Välsignade liv") ilmus 1951. aastal, kolm aastat hiljem lavastas ta oma esimese lühifilmi. Aastal 1957 oli ta üks Soome filmiarhiivi loojaid. Aastatel 1961–1963 oli ta Dagens Nyheteri filmikriitik ja 1972–1977 Rootsi filmiinstituudi direktor.
Ta on kirjutanud mitukümmend romaani ja avaldanud mitu novellikogu ning osalenud lavastaja või produtsendina paarikümne filmi loomisel. Ta oli muu hulgas Ingmar Bergmani filmi "Fanny ja Alexander" produtsent ja tema sõber.
Donner oli aastatel 1987–1995 ja 2013–2015 Soome Rootsi Rahvapartei esindajana Eduskunna liige ja 1996–1999 Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei esindajana Euroopa Parlamendi liige. Ta oli lühiajaliselt Eduskunna liige ka 2007. aasta alguses.
Aastatel 1995–1996 oli ta Soome peakonsul Los Angeleses.

Isiklikku

Tema isa Kai Donner (1888–1935) oli fennougrist, antropoloog ja poliitik, vanaisa Otto Donner oli Helsingi Ülikooli sanskriti ja võrdleva keeleteaduse professor ning Soome Maapäeva liige; vend Joakim Donner on Helsingi Ülikooli geoloogia ja paleontoloogia professor, vend Kai Otto Donner oli (1922–1995) oli Helsingi Ülikooli zooloogia professor. Jörn Donner on kolmandat korda abielus ja tal on kokku kuus last. Tema esimene abikaasa oli kirjanik Inga-Britt Wik.
Ta on põdenud eesnäärme- ja kopsuvähki.
Andres Arend

Andres Arend (sündinud 8. oktoobril 1958) on eesti arstiteadlane.

Haridus

Ta lõpetas 1983. aastal cum laude Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ravi osakonna. 
1986. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis meditsiiniteaduste kandidaadi kraadi tööga eksogeensete prostaglandiinide E1 ja F2alfa, nende sünteetiliste analoogide ja endogeensete prostaglandiinide sünteesi inhibiitorite indometatsiini ja ibuprofeeni manustamise mõjust sidekoe reparatiivsele regeneratsioonile ("О влиянии введения экзогенных простагландинов Е1 и Ф2а, их синтетических аналогов и ингибиторов синтеза эндогенных простагландинов индометацина и ибупрофена на репаративную регенерацию соединительной ткани", juhendaja Ülo Hussar).

Töökäik

Alates 2004. aastast töötab ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas histoloogia ja embrüoloogia professorina. Ta on ka Tartu Ülikooli anatoomia instituudi juhataja.

Isiklikku

Tema isa Ülo Arend (1928–1991) oli Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professor, ema Õie Arend (1927–2017) oli Tartu Ülikooli arstiteaduskonna lõpetanud mikrobioloog, õde Malle Leht on bioloog.
Imaam

Imaam on sunniitlikus islamis palvuse juht, šiiitlikus islamis kogukonna juht. Imaam on  muslimite kogukonna juht, eespalvetaja ja usuõpetaja. Sõna imaam tuleb araabia keelest (tähendus 'eesolija').

Imaam sunniitidel

Sunniitidel määrab imaami kogudus, teda ei valita pärilikkuse alusel.

Imaam šiiitidel

Šiia muslimid ehk šiiidid kasutavad terminit "imaam" tähistamaks prohvet Muḩammadi järglasi tema tütre Fatima ja selle abikaasa ‘Alī ibn Abī Tālibi kaudu, keda šiiidid peavad muslimite õigeteks valitsejateks – nii poliitilisteks kui ka usulisteks juhtideks.
Õhtu tänav (Tartu)

Õhtu tänav on tänav Tartus Veeriku linnaosas.
Ta ühendab Ilmatsalu tänavat Veeriku tänavaga 105 meetri ulatuses.
Föderaalne pealinnaala

Ajalugu

Aastal 1975 oli riigi tollase pealinna Lagosega mitmeid probleeme: selle elanikkond ei esindanud Nigeeria rahvuslikku mitmekesisust, selle asend ei võimaldanud laienemist, linn oli saastunud ja ülerahvastatud ega asunud riigi keskel. 9. augustil 1975 kutsus tollane riigipea kindral Murtala Ramat Mohammed kokku komisjoni pealinna üleviimiseks soodsamasse kohta. Vähem kui kahe kuu pärast otsustas valitsus rajada uue linna Abuja ning eraldas sellele territooriumi, mis on Lagose osariigi omast poole suurem. Hoolimata president Alhaji Shehu Shagari (võimul 1979–1983) valimislubadustest viidi pealinn ametlikult Abujasse üle alles 12. detsembril 1991 president Ibrahim Babangida ajal.
Föderaalne pealinnaala loodi 3. veebruaril 1976 Nasarawa, Nigeri ja Kogi osariigi (kunagise Benue-Plateau, Põhjakesk- ja Põhjalääneosariigi) osadest. Nigeri osariigilt saadud ala arvel on 77% territooriumist ja 71% elanike arvust; Nasarawa osariigi ala arvel 16% territooriumist ja 21% elanike arvust; Kogi osariigi ala arvel 5% territooriumist ja 8% elanike arvust.
Vytautas Suure Ülikool

Vytautas Suure Ülikool (leedu Vytauto Didžiojo Universitetas; lühendatult VDU) on Leedus Kaunases asuv, 1922. aastal asutatud ja 1989. aastal taasasutatud ülikool. Ülikoolis õpib umbes 8800 üliõpilast.

Ajalugu

Leedu Ülikool (Lietuvos universitetas) asutati Leedu ajutises pealinnas Kaunases 1922. aastal. 1924. aastal moodustati ülikooli põllumajandus- ja metsandusteaduskonna ning Dotnuva Põllumajanduskooli baasil Põllumajandusakadeemia (praegune Aleksandras Stulginskise Ülikool). 1930. aastal sai Leedu Ülikooli uueks nimeks Vytautas Suure Ülikool (Leedu suurvürsti Vytautase järgi).
Märtsis 1943 ülikool suleti Saksa okupatsioonivõimude poolt.
1944. aastal avati ülikool Nõukogude võimude poolt nelja teaduskonnaga: ajaloo-keeleteaduskond, ehitusteaduskond, tehnoloogiateaduskond ja arstiteaduskond. 1949. aastal ülikool reorganiseeriti, ajaloo-keeleteaduskond viidi Vilniusesse. 1950. aastal ülikool suleti ja järelejäänud üksuste põhjal avati 31. oktoobril 1950 Kaunase Polütehniline Instituut ja Kaunase Meditsiiniinstituut.
4. juulil 1989 võttis Leedu Ülemnõukogu vastu seaduse Vytautas Suure Ülikooli taasasutamise kohta ning sama aasta sügisel algas õppetöö uuesti.
Vaike Aavola

Vaike Aavola (kuni 1955. aastani Vaike Tõnts) (18. september 1931 Tallinn – 3. märts 2017) oli Eesti  kehalise kasvatuse õpetaja ja suusatreener.
Vaike Aavola töötas 1973–96 TSIK ESG Otepää filiaalis koos abikaasa Uno Aavolaga. Koos moodustasid nad tunnustatud tiimi, kus Uno nõudlikkus ja Vaike psühholoogi roll häid tulemusi andsid.
Polesje

Polesje (valgevene Палессе; ukraina Полісся) on ajalooline piirkond Põhja-Ukrainas ja Lõuna-Valgevenes ning osaliselt ka Poolas ja Venemaal, mis paikneb Ida-Euroopa lauskmaa lõunaosas Polesje madalikul.
Polesje elanikke nimetatakse polištšukkideks. Kohalikud murded on üleminekud ukraina ja valgevene keelte vahel.
Poola osas asutati 1990. aastal Polesje rahvuspark.
Aravaki keeled

Aravaki keelkond on keelkond, mille keeli räägitakse tänapäeval Kesk- ja Lõuna-Ameerikas, ent on ajalooliselt kõneldud ka Antillidel ning Mehhiko lahe saartel. Keelkond on ohustatud, 20. sajandil suri välja umbes 30 keelt. Kõnelejate hulk oli 1999. aastal Alexandra Y. Aikhenvaldi antud hinnangu kohaselt 500 000-530 000.
Aravaki keelkond arvatakse Andi-ekvaatori suurhõimkonda ekvaatori hõimkonda.

Ohustatus

Ainuüksi 20. sajandil suri välja umbes 30 keelt, nende seas kaifana ning mandavaka keel. Suure tõenäosusega on välja surnud ka parauhano keel ning tšamikuro keel, väljasuremisohus on bare, tariana, kabijari, mavajana ning baure keel. UNESCO klassifikatsiooni alusel on kõik teised keelkonna keeled hävimisohus või ohustatud. Enim jätkusuutlikkuse märke ilmutab garifuna keel, ent ka selle tulevik on pikemas perspektiivis ebakindel.

Aravaki keeled tänapäeval

Enim kõnelejaid on tänapäeval vajuu keelel Colombias (52 000), trinitario (üle 15 000) ja baure keelel (4500) Boliivias ning ašeninka (41 000) ja matšigenga keelel Peruus. Teiste allikate kohaselt on baure keelel kõnelejaid äärmiselt vähe.
Salas

Salas on asum Lätis, Riia linna Zemgale eeslinna ja Latgale eeslinna osa pindalaga 3,628 km².  
Asub Daugava jõe Zaķusala ja Lucavsala saartel, lisaks kuulub asumisse veel Kazas sēklise nime kandev laid. 298 elanikku (2010). 
Latgale eeslinna kuuluval Zaķusala saarel asub Riia teletorn. Teised saared Salase asumis kuuluvad Zemgale eeslinna hulka. Asumi asustus on Lucavsala saarel, mis tekkis XVII sajandil, mil tänu üleujutuste tõkkeks rajatud tammile mitmed varasemad väikesaared üheks saareks liideti. Üks liidetud saartest oli kunagi Dünamünde kloostri tsistertslastele kuulunud ja saanud sellest nime Jumpravsala (Jungfrau ehk neitsi andis aluse lätikeelsele jumprava-le). Saarel asus XVII sajandil Lucavsala mõis (Lutzaushof). Lucavsala saarel asub ka mälestusmärk Põhjasõjas Spilve lahingus hukkunud vene sõduritele. Piirkond liideti Riiaga aastal 1904. Enne Pļaviņase HEJ ehitamist kannatas piirkond üleujutuste all.
Mehhiko jalgpallikoondis

Kuulsamad mängijad

Rafael Márquez - Javier Hernández - Omar Bravo - Carlos Vela - Guillermo Ochoa - Oswaldo Sánchez
Richard Jouve

Richard Jouve (sündinud 25. oktoobril 1994 Briançonis) on Prantsusmaa murdmaasuusataja, kes võistleb põhiliselt sprindis.
Tema esimesed tiitlivõistlused olid 2015. aasta maailmameistrivõistlused Falunis.
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyongchangis võitis ta koos Maurice Manificat'ga sprinditeates pronksmedali. Individuaalsprindis oli Jouve 16.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel Seefeldis võitis teatesõidus, kus ta sõitis viimast vahetust, pronksmedali. Lisaks sai ta vabatehnikasprindis neljanda koha ja sprinditeates koos Lucas Chanavat'ga viienda koha.
Maailmakarikavõistlustel debüteeris ta 17. jaanuaril 2015 Otepääl. Juba sama aasta 3. märtsil saavutas ta oma esimese poodiumikoha MK-sarjas, kui oli Lahtis toimunud vabatehnikasprindis kolmas. 17. jaanuaril 2016 sai ta Planicas sprinditeates koos Valentin Chauviniga kolmanda koha.
El Paso maakond

Ajalugu

El Paso maakond moodustati 1848. aastal Santa Fe maakonna osadest.
Hüdrooniumioon

Hüdrooniumioon ehk hüdroksooniumioon on katioon H₃O⁺, mis tekib prootoni ehk vesinikiooni (H⁺) seostumisel vee molekuliga.
Hüdrooniumioon on väga reaktiivne. Selle pKₐ on 25 °C juures –1,7.
Märt Tiru

Märt Tiru (10. oktoober 1947 Tallinn – 18. oktoober 2005) oli Eesti sõjaväelane.
Ta õppis Tallinna Polütehnikumis ja Kiievi kõrgemas sideinseneride sõjakoolis. Seejärel teenis ta Nõukogude armees Kaliningradi oblastis ja Odessa sõjaväeringkonnas.
Aastal 1989 naasis ta Eestisse. Ta töötas Rapla sõjakomissariaadi jaoskonnaülemana ning seejärel Raplamaa Riigikaitse Osakonna ülemana.
Aastal 2000 oli ta lühikest aega Kaitseväe juhataja kohusetäitja.  
30. juunil 2000 ülendati ta "seoses kaitseväe juhataja kohusetäitja ülesannete eduka täitmise ja Eesti rahvusvahelise kaitsealase koostöö arendamisega" brigaadikindraliks.
Aastatel 2001–2005 oli ta Eesti Vabariigi kaitseatašee Ameerika Ühendriikides ja Kanadas.
Tanel Võhma

Tanel Võhma (kuni 1935 Daniel Võhman; 2. veebruar 1898 Voka vald, Virumaa – surma aeg ja koht teadmata) oli Eesti politseinik.

Hariduskäik

Ta lõpetas Jõhvi kaheksaklassilises ministeeriumikooli 1913. aastal. Lühemat aega õppis 1917. aastal Helsingis Maria gümnaasiumis ja seejärel Narvas. Ta lõpetas 1928. aastal eksternina Narva Ühisgümnaasiumi ja 1933. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Akadeemiliselt kuulus ta Korporatsioon Ugalasse.

Töö- ja sõjaväekäik

1917. aastast asus ta teenistusse Venemaa Põhjaraudteel ametnikuna, kuid samal aastal mobiliseeriti ta Esimesse maailmasõtta, Vene keisririigi sõjaväkke, kus teenis Viapori kindluses suurtükiväelasena.
Märtsis 1919 astus vabatahtlikuna Eesti rahvaväkke ning osales Eesti Vabadussõjas, teenides esialgu Rakveres 5. Jalaväepolgus, hiljem viidi üle suurtükiväkke. Septembrist 1919 kuni reservi arvamiseni oli staabikirjutaja.
Pärast Vabadussõja lõppemist 1920. aastal ja demobiliseerimist 1921. aasta lõpus töötas mõne kuu Kuie riigimõisas kirjutajana. 1923. aasta alguses teenis ta lühemat aega 1. Diviisi staabis inspektori jaoskonna kantseleis 2. järgu kantseleiametnikuna.

Politseinikuna

Märtsis 1922 astus ta kaitsepolitsei teenistusse ning töötas kuni aasta lõpuni Narva jaoskonna vanemkantseleiametnikuna, kust tal aga koosseisu vähendamise tõttu tuli ametist lahkuda.
10. veebruaril 1923 astus Narva linna politseiteenistusse ja sai 2. jaoskonna rajooniülema kohusetäitjaks, 15. märtsil 1924 viidi ta üle Narva politseivalitsusse arveametnikuks.
Mais 1925 asus ta kaitsepolitsei teenistusse ja määrati Narva jaoskonna nooremametnikuks. Järgnevalt töötas Narvas kaitsepolitsei assistendi ja vanemassistendina. 15. maist 1935 nimetati ta poliitilise politsei komissariks Pärnus ja alates 16. novembrist samal aastal Tartusse.
1938. aasta 25. juunil nimetati ta poliitilise politsei inspektoriks.
Tanel Võhma vahistati NKVD poolt 16. juulil 1940 ja viidi Moskvasse, tema edasine saatus on teadmata.
Neuston

Neuston (kreeka sõnast neusteon 'ujuv') on veekogu (tavaliselt mere või järve) pindkilet asustavad loom- ja taimorganismid.
Neuston jaotatakse epi- ja hüponeustoniks. Epineustoni organismid elavad vee pindkile peal, näiteks liuskurlased. Hüponeustoni organismid elavad vee pindkile sees ja mitte sügavamal kui ligikaudu 5 cm, siia kuuluvad näiteks üherakulised vetikad.
Kuigi ka planktoniorganismid võivad teatud ajaperioodil elutseda vee pindkiles, siis sellest hoolimata ei loeta neid neustoni hulka, sest nad on vee pindkilesse sattunud juhuslikult, näiteks lainetusega.
Libauudis

Libauudis on desinformeeriv, väära sisuga ajakirjanduslik tekst.
Pistohlkors

Pistohlkors (ka Pistolekors) on rootsi päritolu Rootsi, Liivimaa, Eestimaa ja Soome suguvõsa.

Ajalugu

Perekonna esiisa oli Rootsi sõjaväe leitnant Jöran Olofsson (soome Yrjö Olavinpoika  Pistolekors; 1596–1663), kes sai 1645 aadeldatuna kuninganna Kristiina poolt nimeks Pistohlkors, sest oli päästnud kuninga elu tulistades ristatud püstolitega vaenlasi. Aastal 1647 võeti ta Rootsi aadlimatriklisse. Tal oli seitse last, kolm poega rajasid kolm suguvõsa liini.
Johan von Pistohlkors (suri 1656) rajas vanema Soome liini. See suguvõsa haru suri välja 1820. aastatel. Neile kuulusid Soomes mitmed mõisad, sh Partala mõis.
Vanuselt järgmine poeg Erik von Pistohlkors (1628–1700) asus elama Eestimaale ja omandas siin Rutikvere, Jädivere, Paatsalu, Illuste, Massu ja Päri mõisad. Tema pojapojad Otto Friedrich von Pistohlkors, Hans Reinhold von Pistohlkors ja Moritz Wilhelm von Pistohlkors rajasid vastavalt Rutikvere, Massu ja Kuremaa liinid.
Otto Friedrich von Pistohlkorsi (1726–1755) järeltulijate valduses oli Rutikvere pärusmõis kuni võõrandamiseni 1919. aastal. Selle liini valduses oli terve hulk mõisaid: Imavere, Kaave, Kassinurme, Kivijärve, Koppelmaa, Kurista, Kärde, Mõisaküla, Nõmme, Pühatu, Tapiku, Vaiste, Voose, Vorbuse ja Võrevere. 
Läti alal oli nende valduses Bīriņi, Eikaži, Īgate ja Garšmuiža. Veel kuulus neile Smolenski kubermangus Kokuškino mõis.
Otto Friedrichi vend Hans Reinhold von Pistohlkors (1729–1769) järglaste kätte jäi Massu mõis kuni 1830. aastani. Massu liin kustus meesliinis 19. sajandi II poolel, naisliinis 20. sajandi algul.
Moritz Wilhelm von Pistohlkorsi (1730–1783) omandas Kuremaa mõisa. Kuremaa liinile kuulusid veel Käru, Habaja, Illuste, Jädivere ja Paatsalu. Novgorodi kubermangus omandasid nad Poprudki mõisa, mis jäi neile kolme põlvkonna vältel. Liin asus elama Venemaale ja kandis vene nimesid.
Göran von Pistohlkorsi noorem poeg Göran von Pistohlkors (suri pärast 1693) oli noorema Soome liini rajajaks. 1818. aastal võeti nad vastu Soome rüütelkonda. Görani järeltulijaid on teada veel 20. sajandi algusest.

Vapp

Suguvõsa vapil on punasel taustal kujutatud ristatud püstoleid (rootsi keeles Pistohlkors -  püstolirist). Neli hõbedast kuuli meenutavad Göran Olofssoni pikka teenistust Rootsi ratsaväes.
Põltsamaa staarostkond

Põltsamaa staarostkond (poola keeles Starostwo Oberpahlen) oli Tartu vojevoodkonda kuuluv haldusüksus Poola-Leedu võimu aegsel Liivimaal, keskusega Põltsamaal.
Meditsiinisemiootika

Meditsiinisemiootika on valdkond, mis tegeleb haigustega seotud märkide ja sümptomitega.
See on üks vanemaid semiootika harusid.
Näiteks üks meditsiinisemiootiline märkide jaotus: prognostilised, anamnestilised, diagnostilised ja patognomoonilised märgid (King 1982: 80–81).
Termini 'semiootika' (kujul semeiotics) esmakordne kasutus inglise keeles pärinebki arstilt, Henry Stubbe'ilt (aastast 1670), kes vastandas semiootika füüsikale ehk semiootilise arstiteaduse füüsikalisele (jaotus, mille John Locke oma 1690. aasta töös An Essay Concerning Human Understanding üldistas).
18. sajandil ja 19. sajandi esimesel poolel oli meditsiinisemiootika semiootika kõige arendatum osa. Ühtaegu oli patoloogiline semiootika (märgiõpetus) arstihariduse tähtis osa. Kirjutati: "Ilma semiootikata on haigusteõpetus arstile praktiliselt kasutu".

Meditsiinisemiootika Tartu ülikoolis

Tartu Ülikoolis oli 19. sajandil semiootika kateeder arstiteaduskonnas. Tartu Ülikooli patoloogia, semiootika, teraapia ja kliiniku õppetooli juhatas 1802–1817 Daniel Georg Balk. 1820. aastal asutatud füsioloogia, patoloogia ja semiootika kateedrit juhatasid Jean Jacques Friedrich Wilhelm Parrot (1821–1826), Johann Friedrich Erdmann (1827–1828), Martin Heinrich Rathke (1829–1835) ja Alfred Wilhelm Volkmann (1837–1842). 1826. aastal valiti sellele kohale ka Karl Ernst Baer, kes aga loobus.
Thure von Uexküll valiti 1994. aastal Tartu Ülikooli audoktoriks semiootika ja meditsiini alal.