google/wiki40b huggingface dataset:
David Beerling

David John Beerling (sündinud 21. juunil 1965 Royal Tunbridge Wellsis Kentis Suurbritannias) on inglise paleoklimatoloog ja paleobioloog.
Ta on Sheffieldi Ülikooli looma- ja taimeteaduse osakonna Sorby loodusteaduste professor (Sorby Professor of Natural Sciences). Ühtlasi on ta 2016. aastast kliimamuutuse leevendamise võimalusi uuriva teaduskeskuse Leverhulme Centre for Climate Change Mitigation direktor.

Haridustee ja töökäik

Ta lõpetas 1987. aastal Walesi Ülikooli Cardiffi Kolledži bakalaureusekraadiga (kiitusega) botaanika erialal. 1990. aastal sai sealtsamast ka doktorikraadi (PhD) tulnuktaimede biogeograafias. Aastatel 1994–2002 oli ta Londoni Kuningliku Seltsi uurimisstipendiaat Sheffieldi Ülikoolis (Royal Society University Research Fellow). 2002. aastal sai ta paleoklimatoloogia professoriks.
Hundikuristiku joastik

Hundikuristiku joastik asub Tallinna linnas Kadrioru pargi territooriumil, paiknedes Hundikuristiku sälkorus.
See koosneb kahest joast, millest esimese kõrgus on 1,5 ja teise 4 meetrit.
Joastiku taandumise tulemusena on tekkinud 15 meetri sügavune, ligi 10 meetri laiune ja kuni 100 meetri pikkune kanjon. Joastiku toitjaks on Lasnamäe paeplatoo. Joastik on sageli ilma veeta.
Bailey akaatsia

Nimi

Taim on saanud nime botaanik Frederick Manson Bailey järgi. Nime autor on Ferdinand Mueller.

Levik

Bailey akaatsia on pärismaine väikesel alal Austraalia Uus-Lõuna-Walesi osariigi lõunaosas, kuid teda kultiveeritakse laialdaselt mujal Austraalias. Victoria osariigis on ta paljudes kohtades naturaliseerunud ning tõrjub välja kohalikke liike. Bailey akaatsiat on laialdaselt introdutseeritud ka Uus-Meremaale.

Välimus ja eluvorm

Bailey akaatsia on igihaljas põõsas või puu. See lühiealine liik on kiirekasvuline. Taime kõrgus on enamasti 4–8 m, võib ulatuda 10 meetrini. Võra laius kuni 6 m. Lehed on enamasti hõbedased (hallikasrohelised), kahelisulgjad. Õied on peaaegu alati beežid kuni kuldsed. Väikesed õied moodustavad kera- või silindrikujulisi õisikuid, milles torkavad silma tolmukad, seepärast näevad õisikud näevad välja kuldkollased. Neil on tugev lõhn.
Bailey akaatsial on ekstrafloraalsed nektaariumid. Noored kaunad on sinakad.

Kasutamine

Bailey akaatsiat kasvatatakse kodumaal ilutaimena, Euroopas on ta levinud lõikelillena. Baily akaatsia annab teiste liikidega ristandeid, sealhulgas haruldase liigiga Acacia pubescens. Kasvatatakse ka roomavat leinavormi ning populaarset sinakas-purpursete lehtedega teisendit purpurea (sort 'Purpurea', tuntuim sort).  
Taim on soojalembene ning vajab poorset, mitte liigniisket mulda. Pikaealised seemned tuleb enne külvi valada üle keeva veega ning leotada 24 tundi. 
Akaatsia on ka meetaim. Alkaloidide sisaldus taimes on alla 0,02%.
Rägavere mõisa kalmistu

Rägavere mõisa kalmistu on kalmistu Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Rägavere külas Rakvere vallas Lääne-Viru maakonnas.

Ajalugu

Kalmistu rajasid tõenäoliselt millalgi 18. sajandi lõpul Rägavere mõisa tollased omanikud Kaulbarsid. Mõis müüdi 1850. aastal Pilar von Pilchaude perekonnale, kuid kalmistu jäi endiselt Kaulbarside suguvõsa kätte.
Esimene matus toimus 1800. aastal. Kalmistule on teadaolevalt maetud kokku umbes 25 lahkunut, sh ka Vinni mõisas asunud tütarlaste kodunduskooli kaks juhatajat.

Kirjeldus

Kalmistu jääb südamest mõisa linnulennult 500 meetri kaugusele põhjakirdesse ning selle pindala on umbes 0,08 ha. Kalmistu on piiratud praeguseks madalaks lagunenud maakivimüüriga, väravalehed puuduvad. Seal on säilinud kaks hauatähise osa ning üks sissevajunud hauakamber, üks hauakivi on viidud kalmistult ära ning asub praegu mõisa peahoone ees.

Kalmistu kabel

Kalmistu keskosas paikneb tõenäoliselt millalgi 19. sajandi algul rajatud matusekabel. Kabel on eraldi kultuurimälestis, kuid on praegu varemetes.
Aleksejev

Aleksejev (vene Алексеев) on vene perekonnanimi. Nime naissoost vorm on Aleksejeva. 
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Aleksejev 586 inimesel: 546 mehel ja 40 naisel. Perekonnanimede levikult on Aleksejev meeste puhul 52. kohal. Perekonnanimi Aleksejeva oli 580 naisel ja see oli levikult 55. kohal.
Venemaal on Aleksejev (koos Aleksejevaga) levikult 13. perekonnanimi, Eestis 51. perekonnanimi.
Siseministeeriumi usuasjade osakond

Siseministeeriumi usuasjade osakond on Eesti Siseministeeriumi haldusalas olev struktuuriüksus.

Ajalugu

4. oktoobril 1990 andis Vabariigi Valitsus välja määruse nr 204, mille järgi usuküsimusi hakkas arutama Eesti Vabariigi Konfessioonide Nõukogu. Valitsuse ja kiriku suhete vahendamisroll läks Kultuuriministeeriumile. Määrusega nr 204 lõpetati ka Eestis NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuva usuasjade nõukogu voliniku tegevus.
14. november 1990 moodustati Kultuuriministeeriumi juurde usuasjade talitus osakonna õigustes.
22. detsember 1992 anti välja protokolliline otsus nr 83, mille järgi riigi ja kiriku küsimused läksid üle Siseministeeriumile. Veebruaris 1993 sai usuasjade talitus Siseministeeriumi struktuuriüksuseks ja aastast 1997 kannab nime usuasjade osakond.
Kolm dialoogi Hylase ja Philonouse vahel

"Kolm dialoogi Hylase ja Philonouse vahel: skeptikute ja ateistide vastu" on iiri filosoofi ja teoloogi George Berkeley 1713. aastal avaldatud metafüüsiline raamat, milles Berkeley esitas oma idealistliku filosoofia põhialused. "Kolm dialoogi" on üks tema kahest põhiteosest, teine neist on "Traktaat inimteadmise printsiipidest" ("Treatise Concerning the Principles of Human Knowledge").
Traktaat on esitatud antiikfilosoofia stiilis dialoogina kahe tegelase, materialisti Hylase (vanakreeka sõnast hyle 'aine') ja idealisti Philonouse ('mõistusearmastaja' < kreeka philo- 'armastama' + nous 'mõistus') vahel. Philonous esindab Berkeley enda vaateid ning on arvatud, et Hylas esindab inglise filosoofi John Locke'i.
Üks "Kolme dialoogi" põhiteemadest on mateeria olemasolu eitus: Berkeley järgi on materiaalne maailm meile antud vaid fenomenidena meie tajudes ning meil pole alust postuleerida nende tajude taha mingit reaalselt eksisteerivat maailma. Seepärast võime küll näiteks kasutada matemaatilisi mudeleid, et ühtedele tajudele süsteemselt järgnevaid teisi tajusid ennustada, kuid kas nende tajude vahel on mingi põhjuslik seos või puudub see sootuks, ei saa me kuidagi kindlaks teha. Meie tajud pärinevad vahetult jumalast ning seega eksisteerivad reaalselt üksnes ideed.
Eesti keeles on "Kolm dialoogi Hylase ja Philonouse vahel" vahel avaldatud 1997. aastal ajakirjas Akadeemia Roomet Jakapi tõlkes.
Rocaille

Rocaille ([ʁɔ.kaj]; prantsuse keelest rocaille = meri- ja jõekarpidest kaunistus, millega kaunistati grotte ja aedu; roche 'kaljurahn') ehk orvand on C- või S-kujuline, peenelt liigendatud asümmeetriline teokarpi meenutav kaunistusmotiiv.
Sõna rocaille on andnud nime rokokoostiilile.

16. ja 17. sajand

Meretigude ja -karpide kodadest hakati kaunistusi tegema renessansi- ja manerismiperioodil 16.–17. sajandil, kui moes olid rustikaga ja kivi- ning krohvisegust kaunistustega grotid aedades. Kuid juba siis ei kasutatud materjalina mitte üksnes erinevaid kiviliike, vaid lisati mitmesuguseid fantastilisi looduslikke materjale, sealhulgas bisarseteks kimpudeks ja vormideks seatud mereloomade kodasid. Tunduvalt hilisem näide, mis meenutab seda moodi, on Grotisaal Potsdami palees (1765).

Muu tähendus

Rocaille-pärliteks nimetatakse vahel keraja kujuga pisikesi helmeid, mida läbiv auk võib olla hõbetatud või värviga kaetud ja mida kasutatakse helmestikandis. Nimi on kasutusse tulnud arvatavasti toorlaenuna.
Glengoyne'i destilleerimiskoda

Glengoyne'i destilleerimiskoda on Šotimaal Highlandi regioonis aastal 1833 asutatud viskidestilleerimiskoda.
Ristluslaev

Ristluslaev (ka kruiisilaev, kruisilaev või matkelaev) on reisilaev pikemateks reisideks. 
Tavaliselt nädalased, aga ka pikemad reisid sisaldavad enamjaolt meresõitu öösiti ning päevaks-kaheks peatusi linnades. Sellistel laevadel on pearõhk majutuse ja toitlustuse mugavusel, sageli ka luksuslikkusel ja meelelahutustel. Ristluslaevadega ei veeta liinireisijaid ega kaupa. 
Kõige suuremad ristluslaevad maailmas on praegu Allure of the Seas ja Oasis of the Seas. Pikema nimekirja matkelaevadest leiab Ristluslaevade loendist.
Tallinna Vanasadamat on viimastel aastatel külastanud keskeltläbi ligi 300 kruiisilaeva aastas, pardal kokku 300 000 – 400 000 kruiisireisijat.
Esimene ristluslaev maailmas Prinzessin Victoria Luise ehitati 1900. aastal.
Uraniborg

Uraniborg ehk Uranieborg ehk Uranienborg oli üks Tycho Brahe observatooriumidest. See ehitati aastatel 1576–1581 Veni saarele (taanipäraselt Hven või Hveen) Sundis Sjællandi ja Skåne vahel. Uraniborgi on peetud Euroopa esimeseks teadusasutuseks; seal tegeldi uurimistööga, trükiti raamatuid ja õpetati ülikooliväliselt astronoomiat.
Taani kuningas Frederik II andis saare 1576 Tycho Brahele eluaegseks kasutamiseks, et ta saaks seal astronoomiaga tegeleda (Ven, nagu Skånegi, oli sel ajal Taani kuningriigi osa, praegu kuulub saar Rootsile). Tycho lasi Uraniborgi ehitada omaenese kavandite järgi, inspiratsiooni sai ta Hollandi arhitektuurist. Nime sai observatoorium astronoomia ja astroloogia muusa Urania järgi.
Taani riik toetas Tycho Brahet äärmiselt heldelt. Ainuüksi selle ühe projekti jaoks kulus observatooriumi ehitamise ajal umbes 1% Taani riigi eelarvest. Seda on rohkem kui ükskõik millisele teadusprojektile kunagi enne või pärast seda. Isegi USA kosmoseprogrammile kulus selle tipphetkel ainult 0,4% riigieelarvest.
Uraniborgi arvukad tornid ja rõdud olid vajalikud astronoomiliste vaatluste jaoks. Alumisel korrusel asusid raamatukogu, köök, ruumid külalisuurijatele ja Tycho enda perekonna eluruumid. Teisel korrusel olid ruumid kuninglikele külalistele. Keldris oli Tycho laboratoorium, kus oli sisseseade ka alkeemia-alaseks uurimistööks. Katusekorrusel olid väikesed ruumid üliõpilaste jaoks.  
Uraniborgi lähedusse rajas Tycho hiljem osaliselt maa-aluse observatooriumi Stjerneborgi. Selle ehitas ta põhjusel, et Uraniborg osutus täppisinstrumentide jaoks liiga ebastabiilseks. Uraniborg ja Stjerneborg kuulusid viimaste observatooriumide hulka, mis ehitati enne teleskoobi leiutamist (teleskoobi võttis astronoomias kasutusele Galileo Galilei 1608).
Uraniborgist sai teaduskeskus, mis tõmbas ligi üliõpilasi ja teadlasi paljudest piirkondadest. 
Tycho Brahe elas saarel kuninga soosikuna nagu teadusevürst ja võttis kuulsa astronoomina vastu kuningaid ja kuningannasid. Uraniborg oli ehitatud saare kõrgeimasse paika, seda ümbritses ilus renessanssaed. Aias kasvatati lilli, ravimtaimi ja viljapuid, eri liiki taimed olid paigutatud geomeetriliste kujunditena. 
Tycho Brahe rajas Venile ka klaasikoja, apteegi, trükikoja ja paberiveski. Saarel asus ka vangla, mis olevat pidevalt olnud vange täis, sest Tycho ei olnud saare talupoegade jaoks kuigi leebe isand. 
Kui uus kuningas Christian IV Tycho toetust kärpis, lahkus Tycho 1597 Venilt. Uraniborg ja Stjerneborg lammutati varsti pärast Tycho surma.
Kui Tycho 1601. aastal suri, sai talle neljakümne aasta jooksul (sealhulgas Uraniborgis tehtud vaatlustest) päranduseks tema assistent Johannes Kepler, kes neile tuginedes sõnastas kolm planeetide liikumise seadust (Kepleri seadused).  
Osa Uraniborgi renessanssaedadest on praeguseks taastatud, kasutades tolleaegseid taimeliike- ja varieteete (aia esimene neljandik avati 1992, teine 2003). Osaliselt on taastatud ka Stjerneborg. Venil on avatud Tycho Brahe'i muuseum.
Belvedere Apollo

Belvedere Apollo on Tallinnas Kadrioru pargis asuv malmist skulptuur, mis on Leocharese marmorskulptuuri Apollo Belvedere koopia. 
Algselt olnud Eesti koopia keha värvitud elevandiluukarva ja kangas kuldne. Belvedere Apollo on liikumises, parem käsi ette sirutatud. Selles käes võis olla vibu, seda arvamust toetab ettesirutatud käe suunas pööratud pilk. Teises käes hoiab ta allavajuvat draperiid. Kuju postament on valatud betoonist, koos figuuriga on skulptuur ligikaudu 4,5 meetri kõrgune.
Kuni 1937. aastani seisis kuju Alatskivi lossiparkmetsas suurel rändrahnul. President Konstantin Päts laskis pärast külaskäiku Alatskivile selle hooletusse jäetud kuju Tallinna Kadrioru parki üle viia.
Elar Jaakson

Sõudmine

186 cm, 82 kg. 
Sõudma hakkas 1995 Märt Lelle juhendamisel, 1996–1998 mängis Mati Ree treeningurühmas korvpalli ning 1998–1999 tegeles Leo Kreinini juhendamisel Kreeka-Rooma maadlusega. 
Hakkas 1999 Raini Lelle kutsel taas harrastama sõudmist. 
2004 läks Mihkel Leppiku treeningurühma ning tema üldkehalise ettevalmistuse treener on aastast 2006 olnud Jarek Mäestu.
Tudengite teatripäevad

Tudengite Teatripäevad on iga-aastane Viljandis toimuv harrastusteatrite festival.
Tervisekaitseinspektsioon

Tervisekaitseinspektsioon oli Eesti Sotsiaalministeeriumi haldusalas tegutsenud valitsusasutus, mis tegutses 2009. aastani tervisekaitse alal. Aastal 2010 moodustati Tervisekaitseinspektsiooni, Tervishoiuameti ja Kemikaalide teabekeskuse ühendamisel uus asutus – Terviseamet.

Ajalugu

Asutuse eelkäija oli 1940. aastal moodustatud Vabariiklik Sanitaar-Epidemioloogiajaam, mis tegutses 1991. aastani. Seejärel moodustati 1994. aastani tegutsenud Riigi Tervisekaitsekeskus. Tervisekaitsekeskuse nimi muudeti ja aastani 1997 kandis see nime Riigi Tervisekaitseamet, seejärel Tervisekaitseinspektsioon.
Aastatel 1996–2003 töötas asutuse juures (eraldi osakonnana) AIDSi Ennetuskeskus.
Otto August Hermann Zilchert

Otto August Hermann Zilchert (8. detsember 1813 Sangaste – 2. mai 1848 Kiiev) oli arstiteadlane.
Maamõõtja poeg, õppis Tartu Ülikoolis 1833–1846, eriala kirurgiline ja patoloogiline anatoomia. Töötas sealsamas eradotsendina, venia legendi Methodorum cystotomiae in mari vulgatissimarum, praesertim sectionis bilateralis a dupuytren propositae, et proctocystotomiae, dijudicandarum experimentum 1844–1846 ja professorina Kiievi Ülikoolis 1846–1848.
TEU

TEU (inglise Twenty-foot Equivalent Unit) on merevedudel üleilmselt kasutatav konteinerikäibe mõõtühik (kaubamõõt).
1 TEU tähistab üht standardset merekonteinerit, mille pikkus on 20 jalga, laius 8 jalga ja kõrgus 4,25–9,5 jalga (tavaliselt on kõrgus 8,5 jalga ehk 2,6 m). Tänapäeval on tavalisimad 40 jala pikkused konteinerid, mida on sõltuvalt kaubaliigist ja täitmisviisist mitut tüüpi.
Kasutusel on ka 45-jalaseid konteinereid. Ka neid nimetatakse 2-TEU-konteinereiks.
Pärnu jõgi

Loodus

Jõgi saab alguse Pandivere kõrgustikult Roosna-Alliku allikaist (Roosna-Alliku Allikajärvest), voolab edelasse. Jõe ülemjooks asub Kesk-Eesti tasandikul, keskjooks Kõrvemaa lõunaosas ja Pärnu madalikul ning alamjooks Pärnu madalikul. Suubub üle 2 km pikkuste muulide vahelt Pärnu lahte. 
Parempoolsed lisajõed on (lähtest alates) Reopalu, Lintsi, Mädara, Käru, Vändra ja Sauga, vasakpoolsed lisajõed Vodja, Esna, Prandi, Aruküla, Navesti, Kurina ja Reiu. 
Toris paljandub jõe kaldal Devoni liivakivi (Tori põrgu). 
Pärnu jõe möödumisel Türi linnast asub Pärnu jõe saare kaitseala.
Pärnu jõgi saavutab oma suurima laiuse Pärnu linnas, olles kuni 320 meetri laiune.(mõõtmiskoht?)
Jõel asus Sindi pais, mis valmis 1834. aastal. Mitmel korral ümber ehitatud paisu lammutamisega tehti algust 2018. aastal ning selle asemel rajatakse tehiskärestik.

Ajalugu

Pärnu jõe kaldailt on leitud rohkesti kiviaegseid esemeid, peamiselt kivikirveid ja -talbu, alamjooksult jõepõhjast luuesemeid.
Sindi lähedal Pulli külas on 2–3 m paksuse settekihi alt avastatud Eesti vanima teadaoleva asula jäänused. Umbes 8900 eKr, Kunda kultuuri ajal, elas seal küttijaid ja kalastajaid. Kaevamistel on leitud tulekivist ja luust nooleotsi, kõõvitsaid, nuge jm. esemeid ning põdra-, kopra-, karu-, linnu- ja kalaluid. Samuti on jõe äärest leitud Reiu asulakoht, mis on umbes 1500 aastat noorem kui Pulli.
Jõge on esmakordselt mainitud kuulsa Araabia geograafi Muḩammad al-Idrīsī poolt 1154. aastal välja antud maailmakaardil Tabula Rogeriana kui nahr bernu (araabia keeles 'Bernu jõgi').
Keskajal nimetati Pärnu jõe alamjooksu Emajõeks (1227 Mater Aquarum, Embeke), 1627 Pernaw. Asjaolu, et Suur Emajõgi ja Pärnu jõgi on muinas- ja keskajal kandnud ühte ja sedasama nime, on peetud üheks tõendiks sellest, et keskajal võis eksisteerida Pärnu–Viljandi–Tartu veetee.

Piirangud

Pärnu jõestikus on lõhe ja meriforelli püük keelatud 2019 aastal 31.detsembrini.

Uurimisest

2019. aastal avaldas rühm teadlasi kirjutise, mille peateemaks on jõe vana säng suubumisel Pärnu lahte.
Äraütlemine

Äraütlemine on eitava vastuse andmine teise inimese soovile, palvele või ettepanekule. Ei ütlemine tähendab oskust tunnetada ja seada isiklikke piire, seda peetakse oluliseks võtmeoskuseks selges eneseväljendamises ja kehtestavas käitumises.

Äraütlemise keerukus

Äraütlemist peetakse üheks keerulisemaks suhtlemistehnikaks, sest ta on seotud ebameeldivate emotsioonidega nagu süütunne, hirm haiget teha, solvata, kaotada hea inimese maine jms.
Inimesed, kellel on raske ära öelda, põhjendavad seda tavaliselt järgmiselt :
• ma ei teagi, mida tuleks teha või mida mitte teha
• tunnen hirmu, et juhul, kui milleski ära ütlen, mõtlevad teised minust halvasti (selle taga on teadvustatud või teadvustamata püüd meeldida teistele inimestele)
• mul ei ole selgust või on segadus selle suhtes, kui palju kohustusi või ülesandeid ma suudan/jõuan edukalt täita või lahendada
• tunnen, et olen teiste inimestega võrreldes madalam, vähem väärtuslik, teistel on rohkem võimu minu üle
• tunnen, et olengi tänu võlgu jpm põhjendusi
Tegelikult on igal inimesel õigus igas olukorras nii nõustuda (anda jah-sõnum) kui ära öelda (anda ei-sõnum) . Samas reageerivad inimesed oma elu erinevatel perioodidel rohkem kas jah- või ei-vastustega. 
Enam emotsioone tekitab äraütlemise vajadus siis, kui mingiks kindlaks ajavahemikuks on kaks valikut, nt naabri abistamine ja oma planeeritud tööde ärategemine, kuivõrd valiku tegemine on seotud  inimese väärtustega.
Bagaslaviškis

Ajalugu

XVII sajandil rajati Gelvonai mõis, mille hoonetekompleks asus algselt Bagaslaviškises. Aastal 1775 on esmakordselt mainitud sealset küla. Aastal 1790 nimetati see ümber ja Bagaslaviškis sai Pakryžiai nime all turuõigused. Ühtlasi sai alevist kohaliku kihelkonna keskus, kuigi kirik oli sinna rajatud juba aastal 1787. Asula oli väike, aastal 1833 oli Bagaslaviškises lisaks kirikule veel kaks kõrtsi ja kaheksa elumaja. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju  Богуславишки.
Stalini ajal küüditati 7 alevi elanikku. Nõukogude perioodil oli Bagaslaviškis kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Sotsiaalfoobia

Sotsiaalfoobia on seisund, mille korral isik kardab  sattuda ka väikeses grupis tähelepanu keskpunkti. Iseloomulik on mulje pärast, mis teistele jäetakse, muretsemine ning vähene usk oma suutlikkusse käituda sotsiaalses situatsioonis adekvaatselt. Kaebusteks võivad olla antud ärevussümptomid: punastamine, kätevärin, iiveldus või kogelemine. Inimene võib karta, et käitub olukorras sobimatult ning satub seeläbi teiste mõnitamise, tõrjumise või alanduse osaliseks. Tagajärjeks on tavaliselt sotsiaalsete situatsioonide vältimine, mis võib äärmuslikul kujul viia täieliku sotsiaalse isoleerumiseni.
Sotsiaalfoobia esineb sageli koos vältivate isiksusejoontega. Ärevus on  olemuselt normaalne kogemus, kuid ärevuse haiguslikud ilmingud põhjustavad palju kannatusi ning häirivad suuresti töövõimet ja igapäevast elu. Kroonilised ärevushäired seonduvad depressiooni ning somaatiliste häirete, sealhulgas ajuvereringe-, seedetrakti- ja südamehaiguste suurema tekkeriskiga.

Sümptomid ehk avaldumine

Isikul esineb tugev ärevus sotsiaalsetes situatsioonides, ta väldib sotsiaalseid olukordi, tegutsemisvõime langeb. Sotsiaalne olukord tekitab sotsiaalfoobiat kannatavale inimesele alati ärevusreaktsiooni (nt paanika). Inimene tunneb, et tema hirm on ülemäärane ning põhjendamatu, kuid paratamatu. Hirmutavaid sotsiaalseid olukordi hakatakse vältima või talutakse tugeva ärevuse ja piina hinnaga. Vältimine, ärev ootus või piin kardetud olukordades põhjustavad olulisi raskusi inimese igapäevaelus, töös või sotsiaalses tegevuses. Kuna selle häirega inimesed kardavad suhtlemist autoriteediga (arst) ja häbenevad väga oma sümptomeid, siis pöörduvad nad ka suhteliselt harva oma murega arsti poole. Sotsiaalse ärevuse ja hirmu ilmingud peavad olema kestnud vähemalt 6 kuud, et kahtlustada sotsiaalfoobia esinemist.

Tekkepõhjused

Sotsiaalfoobial ei ole ühte kindlat põhjust, kokku võivad langeda mitmed faktorid nagu ajukeemia häired, pärilikkus ja keskkonnamõjud.  Uuringud näitavad, et ärevushäiretesse haigestumist on võimalik seletada 30-40%-l juhtudest geneetiliste teguritega. Olulised välised mõjud on ohtlike sündmuste läbielamine, kaotused ja halb kohtlemine lapsepõlves.  Ka mõnede inimeste isiksuseomadused suurendavad ärevushäirete riski: jäigad suhtumisviisid ja enesele harjumuspärased tõlgendused, võivad teistes suurendada ohutunnet ja soodustada hirmu kinnistumist. Neil, kes juba lapsest saati on olnud ujedad ja kartlikud uute olukordade suhtes, on suurem sotsiaalärevushäire kujunemise risk.
Seega saabki jaotada tekkepõhjused psühholoogiliste ja geneetiliste tegurite alusel. Geneetiliste tegurite poolt räägib sotsiaalfoobia esinemine perekonniti.Psühholoogilised tegurid ilmnevad sel puhul, kui sotsiaalfoobiale kalduvad isikud on loonud endale mingid käitumismustrid või mõttemallid, mis neis avalduvad kindlates olukordades. Automaatselt sotsiaalsesse situatsiooni sattudes, mõtlevad nad, et ei saa hakkama ning kardavad, mida teised arvavad.<ref>Haigused ja seisundid. Sotsiaalfoobia.ref>
Sten De Geer

Vabahärra Sten De Geer (26. aprill 1886 – 2. juuni 1933) oli Rootsi geograafia ja etnograafia professor. 
Sten De Geer tutvustas Baltoskandia teooriat 1928. aastal . See käsitlus oli välja kasvanud Sten de Geeri teisest regiooniteooriast Fennoscandiast. Fennoscandia kujutas endast Soome rahvusriigi ehitamise protsessi ja eemaldumist Vene mõjusfäärist 19. sajandi lõpus.

Isiklikku

Tema isa Gerard De Geer oli rootsi geoloog.
Xingu

Xingu jõgi on jõgi Lõuna-Ameerikas.
Algab Brasiilia mägismaalt, voolab põhja, läbib suurel hulgal kärestikke. Alamjooksul voolab rahulikult ja laieneb 12 kilomeetrini, veetaset mõjutavad looded. Suubub paremalt Amazonasesse.
Jõele plaanitakse 2015. aastaks rajada pais (Belo Monte pais) ja 11 233 MW võimsusega hüdroelektrijaam.