google/wiki40b huggingface dataset:
Seto Käsitüü Kogo

Seto Käsitüü Kogo on käsitööpärandit kandev mittetulundusühing, mis loodi 18. juulil 2006. aastal Obinitsas Setomaal.       
Organisatsiooni põhieesmärk on seto traditsioonilisel käsitööl põhineva ettevõtluse arendamine seto käsitöötraditsiooni järjepidevuse ja säilitamise kaudu. Seto Käsitüü Kogu on oma tegevuse üles ehitanud kolmele kandvale eesmärgile: 1) säilitada traditsioonilist käsitööd; 2) anda see edasi järeltulevatele põlvedele ja 3) toetada seto traditsioonilisel käsitööl põhinevat ettevõtlust.      
Eesmärkide täitmiseks korraldab ühendus koolitusi ja õppereise, näitusi ja ühiselt laatadel osalemisi, annab välja trükiseid ja teeb koostööd erinevate organisatsioonidega, et esindada ja kaitsta Setomaa käsitööliste huve. Kutsub ellu ja viib läbi erinevaid projekte.
See kuulub koos organisatsioonidega, nagu Setomaa Valde Liit (asutatud 1994), Setomaa Turism (2006), Piiriäärne energiaarendus (2007), Seto Küük (2017) ülesetomaaliste organisatsioonide hulka, kelle tegevuse eesmärk on Setomaa kultuuripärandi ja maaelu säilimine.
Seto Käsitüü Kogo tegevjuht on Ingrit Kala, juhatuse liikmed on  Sigre Andreson, Ingrit Kala ja Evar Riitsaar.
Tudre karstiorg

Tudre karstiorg on karstiorg Järva maakonnas Järva vallas Tudre külas.
Karstiorg avaldub pinnamoes selgepiirilise suletud nõona, mis on u 800 m pikk.
Karstiorg võeti 1991. aastal kaitse alla (Tudre kaitseala). Praegu jääb karstiorg Tudre hoiuala koosseisu.
Kivikakk

Kivikakk (Athene noctua) on kaklaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Eestis on teda teadaolevalt nähtud vaid üks kord.
Mani

Mani elu

Mani iraanlastest vanemad olid suursugust päritolu. Kahejõemaale saabusid Meediast. Mani ema nimi oli Marjam. Mani isa Pattak (kr Pattikos, ld Patecius) kuulus elkesaide ristijate sekti (vaieldakse, kas olid elkesaid, mandalased või mingi juudakristlik ristijatesekt). Mani sai sekti liikmeks juba nelja aastaselt.
Pärimuse järgi olevat Mani 12-aastaselt (u a 228/229 m.a.j) saanud esimese ilmutuse. Ilmutuse mõjul hakkas Mani kritiseerima ristijate sekti kultust ja õpetust, ning nõudis muutusi. “Ristijad” ei võtnud teda kuulda aga temasse hakkasid uskuma isa ja sekti hulgast ka kaksteist õpilast.
19. aprillil 240 sai Mani uue ilmutuse. Ta üritas “ristijate” usulahku reformida, aga heideti sealt välja. Mani lahkus koos oma isa ja poolehoidjatega ning asus Seleukia-Ktesifoni. Seal moodustas ta oma koguduse ja hakkas kuulutama Iraani riigis ja väljaspool.
241. aastal reisis ta Indiasse ja Turaani. 
Umbes 242/243. a pöördus ta iraanlaste Sassaniidide riiki tagasi ja külastas äsja kuningaks saanud Šapur I-st. Šapur ei lasknud ennast uude usku pöörata, küll aga oma kaks venda ja noorima poja. Šapur I andis Manile loa kuulutada oma õpetust terves Sassaniidide riigis. Kuningakojas elades kirjutas Mani seitse või kaheksa raamatut, enamik aramea keeles. 
Sõdalaste seisus ei toetanud rahukuulutajat Mani, vaid zoroastrismi preestreid (maagid). Peale Kuningas Šapuri esitas võitu Rooma keisri Valerianiuse 70 000 leegionäri üle, 260. aastal, süüdistas usuliselt sallimatu ülempreester Kartir Hangirpe manihheiste, budiste ja kristlasi reeturluses. Kuningas Šapur suri ootamatult 272. aastal. Troonipärijaks saanud kuningas Hormizd I suri ka aasta pärast (273/274). Uue kuninga Bahram I ajal algasid Sassaniidide riigis mittezoroastristide tagakiusamisi. Mani vangistati 276. või 277. aastal Belapatis (Gundi-Šapuris) Bahram I külastades. Pärast 26 vanglas veedetud päeva suri Mani ilmselt nälga (manilaste ristilöömise pärimus pole usutav).

Mani õpetus

Mani õpetust ja usundit nimetatakse manilus ehk manihheism. Multikultuurses Sassaniidide suurriigis oli lisaks iraani usundile zoroastrismile, levinud ka juutlus, kristlus, budism ja brahmanism. Mani pidas muinasiraani zoroastrismi, juutluse ja kristluse usundit üheks usuks. Mani õpetus sisaldas nimetatud usundite osi, aga manilus ei olnud erinevate usundite segu, vaid iraani dualismi ja platonismi filosoofia ühendus. Manilus oli ajaloos esimene teadlik katse luua universaalne usund. Manilust nimetatakse esimeseks gnostiliseks usundiks (religiooniks, varasemad olid väikesed rühmitused ja sektid). Gnoosis kujunes maailmausundiks pärast Mani õpetuse levitamist.
Mani õpetus sisu oli prohvetite ilmutuses, mida varem olid väljendanud Sett (Aadama järeltulija), Noa, Enoš, Eenok, Seem, Aabraham, Buddha, Zarathustra, Jeesus, Paulus ja nüüd Mani.
Jaak Kangilaski

Haridus

Jaak Kangilaski lõpetas 1958. aastal Tallinna 10. Keskkooli ning 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloolase ja kunstiajaloolasena. Aastal 1969 kaitses ta samas kunstiteaduste kandidaadi kraadi.

Töökohad

Aastatel 1967–1971 oli Kangilaski Tartu Riikliku Ülikooli õppejõud.
Aastal 1971 alustas Kangilaski tööd Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi õppejõuna; aastatel 1978–1987 oli kunstiajaloo kateedri juhataja, 1987–1989 teadus- ja õppeprorektor, 1989–1995 rektor.
Aastal 1995 valiti Jaak Kangilaski Tartu Ülikooli kunstiajaloo professoriks. Selles ametis töötas ta 2005. aastani. Aastatel 2003–2006 oli ta Tartu Ülikooli prorektor. Aastal 2006 nimetati ta Tartu Ülikooli emeriitprofessoriks.
Aastal 2014 valiti Jaak Kangilaski Eesti Kunstiakadeemia emeriitprofessoriks.
Jaak Kangilaski on esinenud loengutega muu hulgas New Yorgi, Oslo, Bergeni, Helsingi, Turu ja Jyväskylä ülikoolis ning avaldanud uurimusi kunstiteooriast, näituste ülevaateid ja arvustusi. Tema peamine uurimisvaldkond on olnud Lääne 19. ja 20. sajandi kunst.
Ta on olnud UNESCO Eesti rahvusliku komisjoni esimees.

Poliitiline tegevus

Jaak Kangilaski kandideeris 2007. aasta Riigikogu valimistel Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas, kuid ei osutunud valituks. Ta on kuulunud ka Tartu linnavolikogusse. Alates 2009. aastast kuulub Nõmme Linnaosa Halduskogu 7. koosseisu.

Isiklikku

Ta on Juhan Kangilaski poeg ja Ott Kangilaski vennapoeg.
Abikaasa on Miralda Kangilaski (sündinud Laagus). Jaak Kangilaski on filosoof Jaan Kangilaski ja kunstnik Kadri Kangilaski isa.
Jan Polomski

Elulugu

Jan Polomski oli aadliku poeg.
Lõpetas 1888 Harkivi Veterinaariainstituudi. Oli sõjaväe veterinaararst, aastast 1903 Terski Tõutalli vanemveterinaararst. 1903–04 uuris Tartu Veterinaariainstituudis (TVI) professor Jakov Negotini juhendamisel esimesena Eestis seljaaju kokainiseerimist veterinaariapraktikas. Kaitses 1904 TVI-s magistriväitekiri "К вопросу о кокаинизации спинного мозга у домашних животных".
Ace of Spades (laul)

Kaverid

"Ace of Spadesi" on kaverdanud või kontsertidel mänginud väga suur hulk metal- ja rokkbände, tuntumatest näiteks Sodom, Ugly Kid Joe, Soulfly ja Bullet for My Valentine. Eestikeelset versiooni loost pealkirjaga "Potiäss" on esitanud rockabilly-ansambel Boogie Company ja punkansambel Seevald. Boogie Companyl on ka loo ingliskeelne ja originaalnimega kaver.
Vara vald

Külad

Alajõe –
Kargaja –
Kauda –
Keressaare –
Koosa –
Koosalaane –
Kusma –
Kuusiku –
Matjama –
Meoma –
Metsakivi –
Mustametsa –
Papiaru –
Pilpaküla –
Praaga –
Põdra –
Põldmaa –
Põrgu –
Rehemetsa –
Selgise –
Sookalduse –
Särgla –
Tähemaa –
Undi –
Vanaussaia –
Vara –
Välgi –
Ätte

Kaitsealad

Vara vallas asus Välgi looduskaitseala ning osaliselt ka Alatskivi parkmets, Emajõe-Suursoo maastikukaitseala, Emajõe suudmeala hoiuala, Kääpa maastikukaitseala ja Padakõrve looduskaitseala. Kaitse all on veel Vara pargi tammed, Sookalduse külas olev kollase nartsissi kasvukoht ning üksikobjektidena Pollikivi, Triitsu tamm ja Vara kiriku tamm.

Veekogud

Järvedest asusid vallas Koosa järv, Koosa paisjärv, Metsakivi järv ja Vara paisjärv. Samuti piirneb valla kaguosa Peipsi järvega.
Suuremad vooluveekogud olid Emajõgi, Kalli jõgi, Koosa jõgi, Kääpa jõgi, Koosa oja, Kargaja jõgi, Põdraoja ja Vara oja.

Inimesed

Vara vallas on sündinud usuteadlased ja vaimulikud Elmar Salumaa ja Arthur Võõbus.
Maris Laan

Maris Laan (sündinud 21. veebruaril 1968) on eesti geneetik, Tartu Ülikooli inimese molekulaargeneetika professor.
Ta lõpetas Tartu Ülikooli bioloogia erialal 1992. aastal cum laude. Doktorikraadi inimese geneetika erialal sai ta Helsingi Ülikoolis 1997. aastal.
Doreiit

Doreiit on endine vulkaanilise kivimi tüüp. Doreiidiks nimetati võrdselt naatriumi ja kaaliumit sisaldavat laavast tekkinud andesiiti, mis on oma olemuselt mangeriidi purskekivimist analoog; tänapäeval ei soovitata seda nimetust enam kasutada.
Kivim on oma nime saanud Monts Dore'i mäestiku järgi, millest suure osa moodustab doreiit. Nimetuse pakkus aastal 1923 välja Antoine Lacroix, kirjeldamaks sealset oliviini sisaldavat trahhüandesiiti. Doreiiti on eristatud ka näiteks Aafrikas.
Tartu Kirjanduse Maja

Tartu Kirjanduse Maja, ka Tartu Kirjanike Maja, on Tartus Vanemuise tänaval asuv hoone, kus tegutsevad Eesti Kirjanduse Selts ja Eesti Kirjanike Liidu Tartu osakond, samuti kirjastus Ilmamaa.
Kirjanduse Majas toimuvad kirjandusõhtud, Eesti Kirjanduse Seltsi koosolekud, raamatuesitlused jm kirjandussündmused.
Majas on paiknenud ka Tartu Noorte Autorite Koondis (Tartu NAK). Nõukogude ajal tegutses hoones Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee Tartu osakond.
2011. aastal kujundasid tänavakunstnikud kirjandusfestivali Prima Vista raames Kirjanduse Maja müüri, teose keskmes Reti Saksa kujutatud ajavargad raamatust "Momo" ning John Tennieli loodud valge küülik Lewis Carrolli raamatust "Alice Imedemaal".
Tartu Kirjanduse Maja aadress on Vanemuise 19.

Ajalugu

Kuna Eesti Kirjanduse Seltsi büroo pidevalt kolis, alustati 1932. aastal läbirääkimisi toonase aadressi järgi Aia 19 maja omandamiseks hoone endise omaniku Friedrich-Voldemar Sieversi pärijate Julia Sieversi, Volfgang-Arthur Sieversi ja Sabine-Charlotte Volfiga. Sama aasta detsembris sõlmisid Eesti Kirjanduse Selts ja Eesti Kirjanikkude Liit maja asjas lepingu. 1932. aasta lõpul sõlmiti pärijate esindaja, vandeadvokaat Hermann Valteriga ostu-müügileping. Tulevase Kirjanduse Maja hind oli 41 000 krooni, ostuks laenati Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitalilt 39 500 krooni. 1933. aastal kolisid mõlemad organisatsioonid uude Kirjanduse Majja. Maja haldamiseks moodustati võrdse osalusega majakomitee, halduskulusid kaeti maja tuludest. 
1940. aastal natsionaliseeris Nõukogude okupatsioonivõim Eesti Kirjanduse Seltsi varad, sealhulgas Tartu Kirjanduse Maja.
Eesti taasiseseisvumise järel 1992. aastal Eesti Kirjanduse Selts taastati ning tegutses ajutiselt Eesti Kirjandusmuuseumis. 18. mail 1992 tunnistas Tartu Linnakohus Eesti Kirjanike Liidu (EKL) omandireformi õigustatud subjektiks, 6. jaanuaril 1994 tagastati 1/2 mõttelist osa Kirjanduse Majast Eesti Kirjanike Liidule. 13. juunil 1995 otsustas Tartu Linnakohus, et Eesti Kirjanduse Seltsi (EKS) põhikirjaline tegevus ei ole katkenud pärast 16. juunit 1940 ning taastas ka Eesti Kirjanduse Seltsi õigused Kirjanduse Majale.
Sellest alates on Kirjanduse Maja taas ühisomand, kummalegi omanikule kuulub pool majast. Vastavalt 19. aprillil 1996 sõlmitud lepingule haldas maja tegelikult EKL. 1998. aasta kevadel sai EKS tagasi oma osa Kirjanduse Majaga seotud tagastatud maast. Kui vabanes EKS-i ruumi kõrval asuv tuba, loodi sinna mõlema organisatsiooni liikmete tarbeks ühine raamatukogu.
10. märtsil 2000 sõlmitud koostöölepingu järgi haldavad EKL ja EKS oma vara ühiselt. 23. aprillil 2003 avati Kirjanduse Maja keldris galeriisaal ehk Krüpt. Alates 2014. aastast tegutseb Krüptis kultuurilokaal Arhiiv. 2015. aasta lõpust on majas avatud ka raamatupood Utoopia.
Jekaterina Bušujeva

Jekaterina Bušujeva (vene Екатерина Николаевна Бушуева; neiupõlvenimega Sorokina; 8. detsember 1962 Moskva – 17. detsember 2011 Moskva) oli Venemaa kabetaja, rahvusvaheline suurmeister. Ta oli vene kabes kahekordne FMJD (1993, 1997) ja neljakordne MARŠ-i maailmameister (1994, 1995, 2002, 2007). Samuti oli ta ka Euroopa meister aastal 2006. NSV Liidu meistrivõistlustel aastail 1984–1991 pälvis ta 3 hõbe- ja kolm pronksmedalit, Venemaa meistriks tuli ta põhiprogrammis (normaalajakontrolliga) 15 korda.
Lindsey Vonn

Eraelu

Lindsey oli abiellus Thomas Vonniga, kes sel ajal kuulus USA mäesuusakoondisse, aga kelle parim tulemus MK-etapil on 9. koht. Nad elasid Colorados Vailis, aga neil oli elamispind ka Atlantas ja Saksamaal. 2011. aasta novembris teatati, et Vonnid alustasid lahutusmenetlust pärast 4-aastast abielu. Lahutus jõustus 2013. aasta jaanuaris. Lindsay ei muutnud oma endise abikaasa nime. Aastatel 2013-2015 kohtus ta kuulsa golfimängija Tiger Woodsiga. Alates 2018. aastast on ta kohtunud hokimängija P. Kee Subbaniga.
USA mäesuusakoondis peatub ajal, mil MK-sari Euroopas toimub, Austrias Kirchbergis. Kirchbergis elab ka Lindsey lehm Olympe, mille ta võitis 17. detsembril 2005 Val d'Isere'is. See oli esimene MK-etapp, mille ta väljaspool Põhja-Ameerikat võitis. Tal oli valida raha ja lehma vahel ning ta valis lehma. Auhinna panid välja Prantsusmaa juustutootjad.
Traditsiooniliselt veetsid Vonnid iga aasta jõuluõhtu Lindsey sõbranna Maria Rieschi perekonna kodus Saksamaal Garmisch-Partenkirchenis. Lindsey oskab vabalt saksa keelt.
2019 kihlus ta NHL-i mängija P. K. Subbaniga.
Kullamaa Püha Nikolause kirik

Kullamaa Püha Nikolause kirik on õigeusu kirik Läänemaal Kullamaa kihelkonnas Silla külas.
Kullamaa Püha Nikolause historitsistlikus stiilis kirikule pandi nurgakivi 3. juunil 1907. Valminud kiriku pühitses 14. juunil 1908 püha imetegija Nikolause auks ülempreester Aleksander Leets (1870–1961). Kullamaa-Silla õigeusu koguduse jumalateenistused toimusid kirikus aastatel 1908–1957.
Kirikusse paigaldati värvitud puidust ikonostaas mõõtmetega 5,6 m, kõrgus ristini 3,47 m. Püha aujärg oli tammepuust. 1925. aastal remonditi pühakoda põhjalikult. 
Kullamaa Püha Nikolause kirik suleti 1957. aastal liikmete mujale siirdumise tõttu. 
Tänapäeval on kirik varemeis. Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik on teinud kiriku ümbruses hooldusraiet ja kavatseb sinna paigaldada infotahvli.
Metsnugis

Levila

Metsnugise looduslik levila hõlmab peaaegu kogu Euroopa koos Briti saartega ning teda ei leidu ainult Skandinaavia põhjaservas ja Hispaanias. Ta elab veel Kaukaasias ja ida suunas kuni Obini. Seega kattub tema levila suurel määral kivinugise omaga.
Eestis leidub metsnugiseid nii mandril kui ka saartel ja kokku hinnatakse nende arvukuseks umbes 4000 isendit.
Nugiste arvukus kõigub aastati suurel määral. See on seotud nende saakloomade (näriliste ja jäneseliste) arvukusega.
Metsnugis kuulub soodsas seisundis liikide hulka.

Välimus

Suuruselt on ta võrreldav kodukassiga. Looma tüvepikkus on 36–56 cm, saba pikkus 17–28 cm, tagakäpa pikkus 8,5–9,5 cm, kondülobasaalpikkus 77–88 mm. Isendid kaaluvad 0,5–2,2 kg, isased umbes 12% emastest rohkem.
Metsnugise karvastik on tihe, kohev ja väga ilus, tavaliselt tumepruun. Talvel kasvavad karvad pikemaks ja karvastik on kohevam. Kõrvad on terava tipuga ja võrdlemisi suured.
Metsnugised on väga sarnased kivinugistele, kellega nad on ühesuurused, vahel veidi kogukamad ja lühema sabaga. Metsnugise kurgualune on kollakas või oranž, tagapool ahenev, ja see ulatub eeskäppadeni välja, kuid mitte esikäppadele nagu kivinugisel. Metsnugise tallad on talvel tihedate karvadega kaetud, aga kivinugisel enam-vähem paljad. Täpsemalt saab neid liike teineteisest eristada kolju ja hammastiku põhjal.
Metsnugis on väärtuslik karusloom. Kuid katsed neid karusloomafarmis kasvatada pole kasumlikuks osutunud.

Eluviis

Metsnugis, nagu nimestki näha, on tüüpiline metsaloom. Ta eelistab vanu risustunud, suurte õõnsate puudega okas- ja segametsi, lagedale tuleb ta üksnes saaki jahtides. Tema redupaikadeks on puuõõnsused, tuulemurd, oravapesad jms.
Metsnugis on enamasti aktiivne hämarikus ja öösel. Ta on hea ronija ja oskab koguni puult puule hüpata. Sellegipoolest ronib ta puude otsas harva, eelistades liikuda maapinnal ja lumel. Saaki jahtides on nad tugevad, osavad ja vastupidavad. 
Metsnugise peatoidus on närilised, eriti niidu-uruhiired, kui sööb ka linde, kahepaiksed ja eriti levila lõunaosas marju. Ta ei piirdu väikeste loomade püüdmisega, vaid püüab edukalt jäneseid, laanepüüsid, oravaid ja isegi metsiseid. On teada siili murdmise juhte. Meeleldi sööb ta mett ja metsmesilaste vastseid. Pärast edukat jahti peidab ta ülejäänud saagi tagavaraks ära.
Looduslikud vaenlased metsnugistel peaaegu puuduvad. Juhuslikult võivad neid murda hundid või ilvesed, vahel harva langevad nad saagiks ka rebastele ja suurtele röövlindudele.
Metsnugis on vangistuses elanud 18 aastat vanaks. Looduses on eluiga tavaliselt 8–10 aastat.
Nugiste sigimiskäitumine on omapärane. Nad paarituvad suvel, juunis-augustis. Tiinus vältab 236–276 päeva, aga rõhuva enamuse sellest moodustab latentne staadium, loote arengule kulub kõigest 27–28 päeva.
Pojad sünnivad kevadel. Pesakonda kuulub 2–8 poega, kes kaaluvad sündides 30 g. Pojad sünnivad pimedatena ja saavad 30–36 päeva vanuselt nägijateks . Nad hakkavad juuni keskel pesast väljas käima ja saavad täiesti iseseisvaks 6 kuu vanuselt. Suguküpsus saabub 2-3-aastaselt.
Piiroja

Piiroja on Võru ja Setomaa valla piiril olev paikkond. Paikkonna läheduses asuvad Koidula, Kolodavitsa, Matsuri ja Vaartsi küla.
Paikkonda läbib Tartu-Petseri maantee ja raudtee. Seal voolab ka samanimeline oja (ka: Kolodavitsa oja), mis keskajal oli Vana-Liivimaa ja Pihkvamaa piirijõgesid.
Oja lähte juures asuvad Piiroja järv, Piiroja soo ja Piiroja mägi.
Piiroja kõrval asus varasematel aegadel Lopka kõrts, mis teenindas mööda Petseri maanteed liikuvaid inimesi.
Rosona jõgi

Rosona (vene Россонь ehk Россона) on jõgi Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis. Jõe pikkus on 27 km.
Rosona jõgi ühendab Narva jõge Lauga jõega ja on seetõttu vaadeldav nii Narva jõe lisajõena kui Lauga jõe haruna.
Rosona kulgeb edela-kirde suunas. Jõe ääres on mitu endist ingeri küla – Saarküla, Väiküla, Karstula, Kallivere, Vanaküla, Volkovo (Sutela).
Jõe edelaots suubub Narva jõkke selle suudme lähedal (700 m kaugusel). Saarküla piirkonnas on mitu jõesaart. Jõgi on ühe haru kaudu ühenduses Vaikse järvega. Kirdeotsas Rosona jõgi hargneb, põhjapoolse haru nimi on Mertvitsa jõgi. Mõlemad harud suubuvad Lauga jõkke.
Rosona on tuntud bifurkatsiooninähtuse poolest. Kui Lauga jões on suurvesi, voolab Rosona Laugast Narva poole. Kui Lauga jões on madal veeseis ja Narva lahes kõrge veeseis, voolab Rosona Narvast Lauga poole. Voolu kiirus on väike. Jõgi on laevatatav kogu pikkuses.

Ajalugu

Aastatel 1920–1940 kuulus Rosona jõgi kuni Mertvitsa hargnemiseni Eesti Vabariigi koosseisu, jäädes Narva valla territooriumile osana Viru Ingerist. Tartu rahu järgne piir kulges mööda Mertvitsa jõge.
Rosona jõe kohta on kasutatud ka nimevariante Rossoni, Rosoona (eesti keeles), Rosson (vene keeles), Rosonajoki (soome keeles).
Araali Karakum

Araali Karakum (kasahhi keeles Арал қарақұмы) on liivakõrb Aasias Kasahstanis.
Paikneb Araali merest kirdes. Pindala 35 000 km².
Piirkond on tasane, kõrgus 55–118 meetrit. Liivadüünid võivad olla kuni 25 meetri kõrgused.
Laevamast

Mast ehk laevamast on laeval või muul veesõidukil olev märgavatalt üles välja ulatuv stabiilne funktsionaalne latt, post või torn.

Mastidest üldiselt

Mastide külge kinnitatakse laeva navigatsioonituled ja päevamärgid, losspoomid, antennid, prozektorid, vaatlusplatvormid, radarid ja muud vajalikud seadmed.
Purjelaeva mast või mastid on oluline osa taglasest.
Mast asetseb tavaliselt laeva sümmeetriatasandis ja on tavaliselt kas vertikaalne või veidi laeva ahtri poole (tahapoole) kallutatud. Suuremat masti hoiavad külgedelt vandid ja pikisuunas taagid. Mastid võivad olla ka kõrvuti-kahepostilised ülevalt ühendatuna (nö. vene tähe П -kujulised) ehk portaalmastid.
Mastid valmistatakse kas metallist või vanemate laevade puhul puidust, harvem ka kunstmaterjalidest.

Signaalmast

Laevadel, kaatritel ja paatidel reeglina kas roolikambri katusel, selle ees või taga asuvat üksikut masti, kus asuvad navigatsiooniks vajalikud abivahendid ja lipuvallid, nimetatakse signaalmastiks. Masti all silla juures asuvat tekki nimetatakse vastavalt signaaltekiks.

Mast purjelaeval

Purjelaeva mast on purjelaeva taglase pleestiku kandev osa. Traditsioonilisel purjelaeval koosneb mast alamastist ehk põhimastist ja tengist-pikendusest, raapurjestusega mast ka kahest või enamast tengist. Alamast toetub mastikannaga kilsonile läbides tekki mastiava kaudu. Alamasti ülaosas asuvad marss-saaling ja eisenkopp. Marss-saalingule toetub marssteng ja läbib eisenkoppi.
Suure purjelaeva terastorust masti, millel on alamast ja teng ühest tükist nimetatakse paalmastiks. Eestpoolt toestavad masti taagid, külgedelt vandid ja tengvandid. Pooltagant toestavad masti parduunid. 
Masti nimetus tuleneb purjelaeva tüübist ja masti asukohast laeval, mis on neljamastilisel täislaevalalates alates vöörist fokkmast, grootmast, besaanmast, dziggermast. Vastavalt masti nimetusele nimetatakse ka tengid – fokkmarssteng (formarssteng), fokkpraamteng jne.
Tuure Kilpeläinen

Tuure Kilpeläinen (sündinud 29. juunil 1970 Uusikaupunkis) on soome laulja ja laululooja.
Ta kirjutab ise oma lauludele nii viisi kui ka sõnad. Ta on teinud laule ka teistele lauljatele, sealhulgas Vesa-Matti Loirile, Kari Tapiole ja Jonna Tervomaale.
Temalt on ilmunud neli albumit.
Ta lõpetas aastal 2003 Aalto ülikooli kunstikõrgkooli.
Cheick Modibo Diarra

Cheick Modibo Diarra (sündinud 1952 Nioros) on Mali astrofüüsik ja ärimees.
17. aprillist 2012 kuni 11. detsembrini 2012 oli ta Mali peaministri kohusetäitja. 11. detsembril 2012 vahistati ta oma kodus Bamakos. Pärast vahistamist teatas ta tagasiastumisest peaministri kohusetäitja kohalt.
Panarea

Panarea on saar Türreeni meres, üks Lipari saartest.
Saare pindala on 330 ha. Saar on mägine, kõrgus kuni 421 meetrit. Kuulub Itaaliale.
Ikaros

Ikaros oli vanakreeka mütoloogias meistrimees Daidalose poeg. 
Kuna Daidalos oli andnud Ariadnele võtme või lõnga, millega too abistas Theseust labürindis tee leidmisel ja Minotaurose tapmisel, pani Minos Daidalose enese labürinti kinni. Daidalos valmistas vaha abil koos püsivatest sulgedest tiivad endale ja Ikarosele ning hoiatas poega päikesele liiga lähedale lendamast. Ikaros unustas isa hoiatuse ja lendas liiga kõrgele, päikese kuumus sulatas vaha üles ja tiivad lagunesid. Ikaros kukkus merre ja uppus. 
Ikaría meri on tema järgi oma nime saanud.
Jacob Lang

Elulugu

Ta õppis Turus ja Uppsalas ning seejärel 1677 Oxfordi ülikoolis. Oli 1678. aastast Rootsi Prantsusmaa saadiku, hilisema Pärnu Academia Gustavo-Carolina kantsleri (1704) Nils Lillierothi (1636–1705) sekretär ja Pariisi saadiku, vabahärra Nils Bielke (1644–1716), sekretär (1680–81). 1683. aastal pühitseti pastoriks ja oli samast aastast kirikuhärra Ingerimaal Nyenis ja 1688. aastast Ingeri piiskopkonna superintendent ja Narva rootsi koguduse kirikuhärra Narvas.
Põhjasõja ajal oli ta 16. juulist 1700 Liivimaa ülemsuperintendent Riias ja Academia Gustavo-Carolina asekantsler Pärnus. 4. juulist 1701 kuni 22. juulini 1710 oli ta Tallinna ja Eestimaa piiskop ning vaimulikest liikmetest koosneva Tallinna kuningliku konsistooriumi eesistuja (president). Pärast Eestimaa ala vene võimu alla minemist 1710. aasta juulis põgenes ta koos perega Rootsi ja piiskopiamet Eestimaal kaotati.
Rootsis valiti ta pärast Haquin Spegeli Uppsala peapiiskopiks määramist 21. aprillil 1711 Linköpingi stifti piiskopiks.
28. jaanuaril 1716 sai ta Rootsi aadlikuks ja tema lapsed immatrikuleeriti 1719 Rootsi rüütelkonda aadlinimega Lagercreutz.
Ta oli 1709. aastal välja antud põhjaeestikeelse lauluraamatu väljaandmise organisaator.