google/wiki40b huggingface dataset:
Villem Maaker

Villem Maaker (1. mai 1891 Palivere vald (Lääne-Nigula kihelkond), Läänemaa – 29. oktoober 1966 Norrköping, Rootsi) oli Eesti poliitik ja põllumees.
Pärast Vabadussõda töötas Villem Maaker Põllutööministeeriumis, kus ta täitis riigimaade ringkonnavahendaja ülesandeid ning oli maareformi teostaja Läänemaal. Tema kodukoht oli Asukülas Läänemaal, kust ta valiti Eesti Tööerakonna kandidaadina Riigikogu esimesse koosseisu. Maareformi teostamise keerises liitus ta Asunikkude, Väikepõllupidajate ja Riigirentnikkude Koondisega ning oli üheks selle ülesehitajaks. Villem Maaker oli  I–V Riigikogu liige. Ta ei kuulunud Riigikogusse ainult 9. juulist 1931 kuni 15. juunini 1932 (kui ametisse astus V Riigikogu). Sellel ajal asendas teda Johannes Lehtmann.
Maaker pidas ägedat võitlust vabadussõjalaste liikumisega, sattus vastuollu Isamaaliiduga, pidas võitlust Nõukogude Liidu okupatsioonivõimu taotlustega organiseerides kommunistliku parlamendi valimisteks rahvuslikke vastaskandidaate ja oli ise üks vastaskandidaat. Saksa okupatsioonivõimu saabudes astus Maaker  välja kohaliku rahva õiguste ja huvide eest, mis viis teda konflikti saksa ja Villem Maaker sattus viieks kuuks vanglasse.
1944.aastal põgenes Rootsi, Norrköpingi, kus töötas tekstiiltöölisena. Paguluses koondas ta kokku Rootsi põgenenud endised poliitilised erakonnakaaslased ning oli kauaaegne oma erakonna keskjuhatuse abiesimees ja Rootsi koondise esimees. Villem Maaker oli tegev Stockholmis Eesti Komitees. Eesti Rahvusfondis ja Eesti Rahvusnõukogus parlamendiliikmete rühmas.
Sinisukk

Ajalugu

Ingliskeelses kirjanduses on ekslikult omistatud varaseim sinisukkade mainimine pedagoogikateoreetik Jan Amos Komenskýle, kes 1638. aastal ilmunud raamatus "Didactica Magna" tsiteerib Euripidese tragöödia "Hippolytos" misogüünset peategelast. Viide tuleneb siiski Komenský esimesest ingliskeelsest tõlkest, mille avaldas 1896. aastal M. W. Keatinge, ning algses ladinakeelses tekstis seda väljendit pole.
Nime päritolu on seostatud ka 15. sajandi Veneetsia teatrikompanii Compagnie della Calza (Sukaselts) liikmete tavaga kanda siniseid sukki, mis võeti neilt üle Pariisis ja Londonis, ning 17. sajandi Šotimaa presbüterlastega, kes kandsid siniseid, pleegitamata villaseid sukki vastandina jõukamate koguduste pleegitatud valgetele ja värvitud mustadele sukkadele.
Nimetuse muutis populaarseks 1750. aastatel Inglismaal tegutsenud Sinisukkade Selts, mida algselt juhtis "sinisukkade kuningannaks" hüütud kirjanduskriitik ja salongiperenaine Elizabeth Montagu (1720–1800), kes oma ajastul harukordse erandina võttis pärast abikaasa surma tema vara haldamise enda kätte, omandades majandusliku iseseisvuse. Seltsi rajasid naised ning selle liikmeskonda kuulus arvukalt silmapaistvaid ühiskonnaliikmeid mõlemast soost, näiteks Elizabeth Vesey (1715–91), Hester Chapone (1727–1801), klassitsist Elizabeth Carter (1717–1806), Harriet Bowdler, Edmund Burke, Sarah Fielding, Samuel Johnson, Frances Pulteney, Hester Lynch Piozzi (1741–1821), Hannah More (1745–1833) ja Frances Burney (1752–1840).
1811. aastal esilinastus Thomas Moore'i ja Charles Edward Horni koomiline ooper M.P. alapeakirjaga "Sinisukk" ("The Blue Stocking"), mille tegelase leedi Bab Blue kaudu parodeerisid autorid sinisukki.
Jaapanis ilmus 1911–1916 kirjandusajakiri Seitō (Sinisukk), mida juhtis Raichō Hiratsuka. Ajakirjast kujunes Jaapani feministide kirjanduslik ja poliitiline väljund, mida tabas ulatuslik kriitika ja riiklik tsensuur.

Eestis

Eesti kirjanduses peetakse klassikaliseks sinisuka kirjelduseks Johannes Aaviku (pseudonüümiga J. Randvere) Noor-Eesti 3. albumis (1909) avaldatud jutustust "Ruth". Betti Alveri sulest pärineb "Sinisuka ballaad". Esimeseks sinisukkade mainijaks Eestis on Tõnis Erilaid pidanud Lydia Koidulat, kes kasutas küll saksakeelset vastet blaustrumpf.
Hüdra (tähtkuju)

Hüdra (ladina Hydra (omastav Hydrae), lühend Hya) on pindalalt suurim tänapäeva 88 tähtkujust. See on üle 100 kraadi pikk ning piirneb paljude tähtkujudega, nt Kaalude, Kentauri ja Vähiga. Pindala on 1303 ruutkraadi.
Tähtkuju heledaim täht on oranž hiid Alphard (α Hydrae; näiv suurus 2,0), mis asub 177 valgusaasta kaugusel.
Eestis on Hüdra nähtav vaid osaliselt, kevadpoolaastal ja madalal lõunakaares.
Hüdras asub 3 Messier' objekti: spiraalgalaktika Messier 83, kerasparv Messier 68 ja hajusparv Messier 48.
Hüdras asub ka planetaarne udukogu NGC 3242.
Hüdra on 48 Ptolemaiose tähtkuju seas ja on mugandus Babülooniast. MUL.APIN sisaldab mao tähtkuju (MUL.DINGIR.MUŠ), mille piirid vastavad ligikaudu tänapäeva Hüdrale.
William Barr

Isiklikku

Barr on abiellus Christine'iga 1973. aastal ja neil on tütar Mary Daly, kes töötab justiitsministeeriumis.
Barr on kirglik torupillimängija: ta hakkas pillimänguga tegelema 8-aastaselt ning on osalenud võistumängimistel. Samuti tegeleb ta hobi korras linnujahiga.
Ta on usutunnistuselt katoliiklane.
Kauss

Kauss (murdes ka vaagen, vaanas, liud) on ümmarguse või ovaalse põhiplaaniga nõgus kõrgete äärtega sööginõu.
Kaussi kasutatakse tavaliselt toidu hoidmiseks või mitmele inimesele serveerimisel. Mõnikord kausist ka juuakse või süüakse.
Männiriisikas

Nimetus

Seene esmakirjeldaja oli Giovanni Antonio Scopoli ja hiljem Elias Magnus Fries, moodsa seeneteaduse isa. Seene perekonnanimi Lactarius viitab piimmahlale, mida seen eritab, ja liiginimi rufus seenekübara värvile.

Kirjeldus

Männiriisikas on punakaspruun, noorelt valkja kirmega. Kübar on noorena kumer, hiljem nõgus või veidi lehterjas, tavaliselt selgelt nähtava näsaga kübara keskel. Kübara läbimõõt on kuni mõni sentimeeter, kuid erandlikel juhtudel isegi 10 cm. Kübara servad on õhukesed ja allapoole pööratud. Kübar on sile, vihmaga läikiv ja libe.
Seen on suhteliselt lihakas, maitselt kibe. Lõikekohas eraldub valge piimmahl, mis ei muuda õhuga kokkupuutes värvust. Kibeda maitse tõttu ussitavad männiriisikad mõnevõrra vähem kui teised seened. Sageli on täpselt seenejala keskel õõnsus, mis ei ole ussiauk. Jalg on 4–7 cm kõrge, peenike, silindriline, punakas, vahel kaetud valkjate udemetega, alusel pisut jämedam.
Eosed on valged, ovaalsed, mõõtmetega 9,5×6 μm.

Levila ja kasvukoht

Männiriisikas kasvab põhjapoolkera parasvöötmes kuni Lapimaani. Eestis on väga levinud, kasvab männikutes, rabades ja männi-segametsades, eelistades happelist pinnast. Ta elab sümbioosis mändide, harvem kaskedega. Esinemisaeg kestab juulist novembrini. Seened kasvavad sageli hulgakesi.

Kasutamine

Kibeda maitse eemaldamiseks tuleb männiriisikat kaua (pool tundi) kupatada, seejärel võib seent ka leotada. Männiriisikas sobib hästi hapendamiseks, soolamiseks ja marineerimiseks.
Lääne allikad nimetavad sageli männiriisikat mittesöödavaks. Võimalik, et nad ei arvesta pool tundi kestvat kupatamist normaalseks seenevalmistusviisiks, kuid on ka oletatud, et Põhja-Ameerika ja Euroopa seened ongi erineva söödavusega.
Radioaktiivselt saastunud piirkondades ei tohi männiriisikaid (nagu teisigi seeni) korjata, sest neisse koguneb radioaktiivne tseesium ¹³⁷Cs, mille poolestusaeg on 30 aastat. Ohtlikud on ka maanteede ääres kasvavad seened, sest neisse koguneb ka raskmetalle.
Erik Reinert

Erik Steenfeldt Reinert (sündinud 15. veebruaril 1949 Oslos) on norra majandusteadlane.
Alates aastast 2004 on ta töötanud professorina Tallinna Tehnikaülikoolis.
Marita

Marita on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 614. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Marita 152 naisel.
Mihkel (purjelaev)

Mihkel oli Ameerikas ehitatud neljamastiline abimootoriga purjelaev, mis oli ühtlasi 1934 - 1940 Eesti suurim purjelaev.
Teoreetiliselt oli suurimaks kunagi Eesti lippu kandnud purjelaevaks 1926 brutoregistertonnine kuunar Viktor, mis aga pärast ostu USA-st juba enne Eestisse jõudmist ja tegelikku kasutuselevõttu uppus. Seega võib Mihklit pidada tegelikult suurimaks kasutuses olnud Eesti purjelaevaks.

Ajalugu

Purjelaev algse nimega Josiah B. Chase lasti vette USA-s Kanada piiri lähedal Boothbays 08.01.1921. a. Laev oli ehitatud Atlantic Coast Co tellimusena. See oli üks viimaseid USA-s veesatud suuri 4-mastilisi ookeani-purjelaevu. Aluse kodusadam oli Boston ja viimane kohalik omanik Crowell & Thurlow. Toonased viimased ookeani-kaubapurjelaevad kippusid Boothbays kasutult seisma jääma.
1934. a suvel osteti laev ise kohale sõitnud pärnakast kapteni ja laevaomaniku Kristjan Jurnase poolt Eestisse, kus see sai seni suurimaks purjelaevaks nimega Mihkel. 21. juulil väljuti USA-st pikale sõidule Kopenhaagenisse ja 14. oktoobril väljus laev Pärnust esimesele teenistusreisile Soome.
1940. aastal laev natsionaliseeriti okupatsioonivõimude poolt. 25.-26. augustil 1941. a paigutati Tallinnas purjedeta ja liikumisvõimetu laeva pardale umbes 400 (teistel andmetel isegi 1500) Punaarmeesse mobiliseeritud eestlast. Laev viidi puksiiridega reidile ja seoti ankrupoi külge, et sõita hiljem üldise konvoiga edasi Venemaale. Paisunud tormis tuli ankrupoi põhjast lahti ja meeskond ajas laeva ööl vastu 28. augustit Paljassaare randa, 100 m kaugusele kaldast, kinni. Nõukogude 3 miilitsat lahkusid aga laevalt. Nüüd pääsesid pardal olijad peagi maale, kus käis küll veel lahing viimaste punaste ja linna hõivavate sakslaste ning eestlaste vahel. Teadaolevalt laeval olijaist keegi ei hukkunud.
Saksa okupatsiooni algul tõmmati Mihkel madalikult lahti, remonditi ning arvati 1943 Saksa mereväe koosseisu vahilaevana. 1944. a. jaanuari keskel alustas laev teekonda Tallinnast Saksamaale, kuid uppus tormis 23. jaanuaril Saaremaast läänes.
Omavalitsus (haldusüksus)

Gröönimaa

Omavalitsus (grööni keeles kommunia) on Gröönimaa 1. järku haldusüksus.

Katar

Omavalitsus (araabia keeles baladīyah) on Katari 1. järku haldusüksus.

Leedu

Omavalitsus (leedu keeles savivaldybė) on Leedu 2. järku haldusüksus.

Liibüa

Omavalitsus (araabia keeles sha‘bīyah) on Liibüa 1. järku haldusüksus.

Makedoonia

Omavalitsus (makedoonia keeles opština) on Leedu 1. järku haldusüksus.

Marshalli Saared

Omavalitsus (inglise keeles municipality) on Marshalli Saarte 1. järku haldusüksus.

Neitsisaared

Omavalitsus on Neitsisaarte 1. järku haldusüksus.

Roheneemesaared

Omavalitsus (portugali keeles conselho) on Roheneemesaarte 1. järku haldusüksus.

San Marino

Omavalitsus (itaalia keeles castello) on San Marino 1. järku haldusüksus.

Šotimaa

Omavalitsus (inglise keeles council area) on Šotimaa 1. järku haldusüksus.

Trinidad ja Tobago

Omavalitsus (inglise keeles municipality) on Trinidadi ja Tobago haldusüksus.

Uus-Kaledoonia

Omavalitsus on Uus-Kaledoonia 2. järku haldusüksus.
Gabriella Windsor

Leedi Gabriella Windsor (Gabriella Marina Alexandra Ophelia Windsor, sündis 23. aprillil 1981 Londonis St. Mary haiglas) on Kenti prints Michaeli ja Kenti printsess Michaeli teine laps; tal on ka vanem vend Freddie.
Leedi Gabriella on 2011. aasta seisuga Briti troonipärilusjärjestuses 38. kohal.
Rakvere Teater

Rakvere Teater on kutseline teater Rakveres. 
1921. aasta sügisel asutati teatrihuvilisi koondav Rakvere Näitlejate Ring (RNR), mis tõi 18 tegevusaasta jooksul lavale 120 näidendit. Lavastajateks kutsuti Ants Lauter, Ruut Tarmo jt. Mängiti peamiselt käsitööliste seltsimajas Laial tänaval. 
Rakvere mõisa endise härastemaja kõrvale hakati teatrimaja (arhitekt Johann Ostrat) ehitama 1929. aastal, ehitus kestis vaheaegadega 1940. aastani. Valminud teatrihoone avati piduliku aktusega 24. veebruaril 1940. 25. veebruaril 1940 mängiti August Kitzbergi näitemängu "Tuulte pöörises". See oli esimene etendus Rakvere teatris. Mõisa 18. sajandi keskelt pärit aidahoones asub teatri väike saal.
Alates 2013. aastast on teatri direktor Velvo Väli, loominguline juht on alates 2017. aastast Peeter Raudsepp. Dramaturg-lavastaja on Urmas Lennuk, dramaturg Triinu Sikk, peakunstnik Eveli Varik.
Virginia Woolf

Virginia Woolf [vö´džinjö vulf] (sünninimi Adeline Virginia Stephen; 25. jaanuar 1882 London – 28. märts 1941 Lewes, Ida-Sussex) oli Briti kirjanik ja feminist, üks tähtsamaid modernistliku romaani esindajaid. Ta kuulus Bloomsbury gruppi.
Tema tuntuimate teoste sekka kuuluvad "Proua Dalloway", "Tuletorni juurde" ja "Orlando: elulugu".

Elukäik

Virginia Woolf sündis Londonis söör Leslie Stepheni ja tema naise Julia Duckworthi tütrena. Tal oli kuus (pool)õde-venda.
Virginia Woolfi ema suri 1895 ja 18-aastane poolõde Stella 1897 ning sellest ajast peale kannatas Virginia kogu elu tasakaalutuse ja depressioonihoogude all. Aastal 1891 pandi tema 21-aastane poolõde Laura hullumajja, kus ta oli surmani 1945. Tema isa suri 1904. aastal. Virginia vaimset tasakaalutust süvendas ka tema ja ta 3 aastat vanema õe Vanessa seksuaalne väärkohtlemine 12 ja 14 aastat vanemate poolvendade poolt.
Aastal 1912 abiellus kirjanduskriitiku Leonard Woolfiga. Koos abikaasaga soetati trükipress, millega pandi 1917. aastal alus kirjastusele Hogarth Press. Kirjastus avaldas kaasaegse Inglise ja Ameerika kirjanduse kõrval ka Sigmund Freudi teoseid inglise keeles ning tõlkeid vene keelest.
Virginia Woolf lõpetas elu enesetapuga 1941. aastal, uputades end Ouse'i jõkke kodu lähedal Sussexis.

Romaan ja film "Proua Dalloway" ainetel

Virginia Woolfi 1925. aastal ilmunud romaanist "Proua Dalloway" on saanud ainest Ameerika kirjaniku Michael Cunninghami 1999. aastal Faulkneri ja Pulitzeri auhinna võitnud romaan "Tunnid" ("The Hours").
Romaani ainetel valmis film "Tunnid". Film tunnistati 2003. aastal Kuldgloobuse vääriliseks. Filmi lavastaja oli Stephen Daldry, osades Nicole Kidman, kes võitis selle rolli eest nii Oscari kui ka Kuldgloobuse, Meryl Streep ja Julianne Moore.
Mäetaguse vald (1939)

Mäetaguse vald oli vald Virumaal aastail 1939–1949 ja Jõhvi maakonnas aastail 1949–1950.
Vald kuulus Riigivolikogu 72. valimisringkonda, kust valiti Hugo Kukke.
Korea

Ühise Korea lõhenemine

Ühise Korea lõhenemine Põhja- ja Lõuna-Koreaks sai alguse Teise maailmasõja lõpus, kui 1910. aastast Jaapani poolt okupeeritud olnud Korea vabastasid 1945. aastal põhjaosas Nõukogude Liidu ja lõunaosas Ameerika Ühendriikide väed. Endine terviklik riik jagati mööda 38. paralleeli. 
15. augustil 1948 loodi Korea Vabariik ja Põhja-Koreas 9. septembril 1948 Korea Rahvademokraatlik Vabariik, Korea jagunes kaheks vastandliku ilmavaatega riigiks, mis päädis Korea sõjaga. 
Konflikt algas 25. juunil 1950, 1951. aasta juuliks stabiliseerus rinne umbes 38. paralleeli juures, ehk sealsamas, kus sõjategevus algas ning valitsevaks sai positsioonide hoidmise taktika. 27. juulil 1953 sõlmiti osapoolte vahel vaherahu, mis aga tähendab, et Korea poolsaarel valitseb formaalselt siiani sõjaolukord, sest Korea sõda lõppes vaherahu allkirjastamisega, aga mitte rahulepinguga. 
Sõlmitud kokkuleppe kohaselt eraldab riike sõjaline demarkatsioonijoon, millest mõlemale poole jääb nelja kilomeetri laiune demilitariseeritud ala.

Koreade lähenemisprotsess

1972. aasta juulis allkirjastati Põhja-Korea ja Lõuna-Korea ühisavaldus, milles fikseeriti ühinemise üldpõhimõtted: iseseisvalt, rahumeelselt, suure rahvusliku konsolideerumise põhimõttel.
1991. aastal sõlmisid Korea Rahvademokraatlik Vabariik ja Korea Vabariik kokkuleppe leppimise, teineteisele mitte kallale tungimise ja koostöö kohta. 
1992. aastal võeti vastu ühisdeklaratsioon Korea poolsaare tuumarelvavabaks muutmisest.
2000. aastal toimus esimene Koreade tippkohtumine, kus mõlema riigi juhid (Kim Jong Il ja Kim Dae-Jung) allkirjastasid ühisdeklaratsiooni, milles rõhutakse püüdlusele ühineda korea enda rahvuse jõududega.
2007. aastal toimus P'yŏngyangis teine tippkohtumine, kus allkirjastati mõlema riigi juhtide, Kim Jong Il ja Lee Myung-baki poolt deklaratsioon kahepoolsete suhete edendamise kohta.
Mustlaik-apollo

Mustlaik-apollo (Parnassius mnemosyne) on liik liblikaliste seltsist ratsulibliklaste sugukonnast apollo perekonnast.
Mustlaik-apollo tiibade siruulatus on 51–63 mm, tiiva ülakülg on valge, eestiiva tipuosa poolläbipaistev, eestiiva ülaosa keskel kaks musta laiku. Mustlaik-apollo röövikud toituvad vaid hariliku lõokannuse lehtedest. Mustlaik-apollo on levinud peamiselt jõeäärsetel niitudel. Valmikud on päikeselembesed ja lendavad avamaastikul, kuid röövikute toidutaimed lõokannused kasvavad leppade läheduses. Lennuaeg on mai lõpust juuni lõpuni.
Mustlaik-apollo on Eestis looduskaitse alla võetud II kaitsekategooria liik.
2017. aasta sügisel esitati mustlaik-apollo üheks Eesti rahvusliblika kandidaadiks.
Sonoma maakond

Ajalugu

Sonoma maakond moodustati 18. veebruaril 1850. aastal.
Laidu

Asukoht

Laidu saar paikneb Saare maakonna loodeosas asuva Küdema lahe keskosas Mariku maasäärest lõunas 400 meetri kaugusel rannikust.

Pinnamood

Saar on liivase pinnamoega. Saare mullastiku moodustavad põuakartlikud klibumullad.

Taimestik

Saarel leidub loopealseid. Saarel kasvab võsa.

Linnustik

Laidu saarel on tuvastatud pesitsemas 47 linnuliiki. Saare peamised pesitsejad on hahk ja hõbekajakas.

Loomastik

Laiul pesitsevad aegajalt rebased.
Kupreliškis

Ajalugu

Asulat on esimest korda mainitud XVII sajandi lõpus. Aastal 1787 laskis sealsete maade omanik asulasse kabeli püstitada. Aastal 1858 sai asulast alev; sinna rajati ka turuplats. Praegune kirik valmis aastal 1861. Aastal 1898 avati alevis venekeelne kool.
Aastal 1905 toimusid alevis tsaarivõimu vastased meeleavaldused. Peale Teist maailmasõda tegutsesid Kupreliškise ümbruses Leedu metsavennad. Aastal 1948 küüditati 18 alevi elanikku. Nõukogude võimu ajal oli asula kohaliku kolhoosi keskuseks.
Putnami maakond (Indiana)

Ajalugu

Maakond moodustati 31. detsembril 1822.
Paul Scholes

Lapsepõlv

Scholes sündis Manchesteris Salfordis. Ta kasvas üles Oldham Athleticu pooldajana, kuid alates ajast, mil oli 14 aastat vana, treenis koos Manchester Unitediga.
1992 võitis Manchester Unitedi noortemeeskond Inglismaa meistrivõistlused. Sinna kuulusid näiteks David Beckham, Nicky Butt, Gary Neville ja Ryan Giggs, kuid Scholes sellesse koondisse veel ei mahtunud. Koos Phil Neville'iga jõudis ta järgmisel aastal finaali.

Manchester United

Scholes sai elukutselise jalgpalluri lepingu 23. juulil 1993, kuid ei suutnud täiskasvanute koondisse murda enne 21. septembrit 1994 Inglismaa liiga karika mängus Port Vale'i vastu, mis võideti 2:1, kusjuures Scholes lõi mõlemad väravad. Sellel hooajal lõi ta Unitedis 17 mängus 5 väravat.

Inglismaa koondis

Scholes debüteeris Inglismaa jalgpallikoondises 1997 Old Traffordil sõprusmängus LAV-i vastu, mis võideti 2:1. Esimese värava Inglismaa koondise kasuks lõi ta 4. juunil 1997 Nantes'is sõprusmängus Itaalia vastu, mille Inglismaa võitis 2:0. Scholes lõi avavärava.
Samal aastal järgnesid väravad MM-valikmängus Makedoonia ja sõprusmängus Kameruni vastu ning Scholes lülitati Inglismaa koondisse 1998. aasta MM-iks. Inglismaa esimeses alagrupimängus Tuneesia vastu lõi Scholes inglaste teise värava, tagades 2:0 võidu. Inglismaa pääses alagrupist edasi, kuid kaotas kohe järgmises mängus penaltitega Argentinale ja langes välja.
2000. aasta EM-valikturniiril skooris Scholes kodus Poola ja võõrsil Šotimaa vastu ning aitas Inglismaa finaalturniirile. Finaalturniiril lõi ta juba avakohtumise 3. minutil värava Portugali vastu, ent Inglismaa kaotas 2:3, kaotas 2:3 ka Rumeeniale ning 1:0 võidust Saksamaa üle ei piisanud, Inglismaa langes välja.
2002. aasta MM-valikturniiril skooris Scholes võõrsil Albaania ja Kreeka vastu ning aitas Inglismaa finaalturniirile. Seal jõudis Inglismaa veerandfinaali, kus kaotas 0:2 hilisemale maailmameistrile Brasiiliale.
2004. aasta EM-il lõi Scholes oma viimase värava Inglismaa kasuks. See juhtus alagrupimängus Horvaatia vastu 4:2 võidetud mängus. Inglismaa kaotas veerandfinaalis Portugalile penaltitega 5:6.
Pärast EM-i loobus Scholes kohast koondises. Oma osa oli selles asjaolul, et peatreener Sven-Göran Eriksson ei mängitanud teda koondises keskpoolkaitsja, vaid vasakpoolkaitsja kohal, jättes keskpoolkaitsjateks Steven Gerrardi ja Frank Lampardi. Kuid ka pärast koondise peatreeneri vahetust ei tahtnud Scholes koondisse tagasi. Ta mängis koondises kokku 66 mängu ja lõi neis 14 väravat.
Lazar (Gurkin)

Lazar (eestipäraselt ka Laatsarus; vene keeles Лазарь; kodanikunimega Aleksandr Nikolajevitš Gurkin; vene keeles Александр Николаевич Гуркин; sündinud 13. märtsil 1969 Staroje Drakino külas, Kovõlkino rajoonis, Mordvas) on Vene Õigeusu Kiriku munk ja vaimulik (piiskop).
27. mail 2009 nimetati ta Vene Õigeusu Kiriku Püha Sinodi otsusega Narva piiskopiks ja Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku (MPEÕK) Tallinna piiskopkonna abipiiskopiks. Enne seda oli ta olnud Saranski mungakloostri ülem Venemaal. Tema hirotoonia toimus Moskva Kristus Lunastaja katedraalis 21. juulil 2009. Piiskopiametisse pühitsemise viis läbi Moskva ja kogu Venemaa patriarh Kirill.
30. mail 2011 nimetati ta seoses MPEÕK Narva ja Peipsiveere piiskopkonna moodustamisega Narva ja Peipsiveere piiskopiks.
19. aprillist kuni 3. juunini 2018 oli ta seoses metropoliit Korneliuse surmaga Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku eestseisja kohusetäitja.
EMK Jõhvi Petlemma kogudus

EMK Jõhvi Petlemma kogudus on Jõhvis tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus.
Koguduse asutasid 2000. aastal EMK Jõhvi kogudusest eraldunud eesti keelt kõnelevad liikmed (EMK Jõhvi kogudus jätkas venekeelsena).
Koguduse pastor on Artur Põld.
Dmitri Žuravski

Dmitri Ivanovitš Žuravski (vene Дмитрий Иванович Журавский; 17. detsember (vkj)/29. detsember 1821 Štšigrõ maakond, Kurski kubermang – 18. november (vkj)/30. november 1891 Peterburi) oli vene mehaanikateadlane ja insener.

Hariduskäik

Ta lõpetas 1838. aastal Nižõni füüsika-matemaatikalütseumi ja astus Peterburi teedeinseneride korpuse instituuti, kus tema õppejõud oli Mõhhailo Ostrogradskõi. 1842. aastal lõpetas Žuravski instituudi kiitusega.

Töökäik

Pärast instituudi lõpetamist suunati ta Nikolai raudtee ehitusele. Siin tegeles ta sildade ehitamise ja projekteerimisega. Tema projekti järgi ehitatud sildadest on tuntuim Verebja sild.  
Aastatel 1871–1876 võttis ta aktiivselt osa Maria veesüsteemi rekonstrueerimisest, juhtis Uus-Laadoga kanali, Peterburi merekanali ja Liepāja sadama projekteerimist.

Looming

Tema teadustegevus on seotud ehitusmehaanika, tugevusõpetuse ja sillaehituse valdkondadega. Ta andis põikpainde täieliku lahendi (Žuravski valem) ja lõi mitmevõrguliste puitsõrestike arvutamise meetodi. 
1840. aastate teisel poolel täiustas ta William Howe' leiutatud sõrestikku, seetõttu nimetati Venemaal sellist sõrestikutüüpi ka Howe'–Žuravski fermiks. Tema suurim töö oligi kogemusliku Howe’ süsteemi tarinduse läbiarvutamine, sellele teoreetilise põhja loomine ja selle ratsionaliseerimine. Ta tegeles sellega kümmekond aastat, millist tööd kroonis Demidovi auhind 1855. aastal.  
Aastatel 1857–1858 asendati Peterburi Peeter-Pauli katedraali tornikiivri tarindis puit metalliga. Insenerina oli siin kaastegev ka Žuravski, kelle pakutud lahenduse järgi ehitati tornikiiver 10,5 m võrra pikemaks. 
On arvatud, et 1860. aastatel, kui Rudolf von Bernhard kavandas Tallinna Kaarli kiriku laetarindit, võis ta selle küsimustes konsulteerida temaga koos Peterburi teedeinseneride instituudis töötava Žuravskiga.

Žuravski hüpotees

Tugevusõpetuses leiab tihti rakendust Žuravski hüpotees, mille kohaselt lõikepinged laotuvad pikilõike laiuses ühtlaselt. See hüpotees võimaldab oluliselt hõlpsamalt kirjeldada lõikepingeid varda ristlõikes. Žuravskit peetakse esimeseks, kes määras lõikepingeid mõnes ristlõikes.