google/wiki40b huggingface dataset:
Mustkael-kobra

Klassifikatsioon

Esimesena kirjeldas seda maoliiki 1843 teaduslikult Norra zooloog Johan Reinhardt
Tänapäeval liigitatakse see madu soomuseliste seltsi mürknastiklaste sugukonna kobra perekonda ja tema teaduslik ladinakeelne nimetus on Naja nigricollis.

Levila

Neid madusid võib kohata Aafrikas, Angolas, Beninis, Burkina Fasos, Kamerunis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Tšaadis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kongos, Etioopias, Gabonis, Ghanas, Guinea-Bissaus, Guineas, Elevandiluurannikul, Keenias, Libeerias, Malil, Nigeris, Nigeerias, Senegalis, Sierra Leones, Gambias, Mauritaanias, Sudaanis, Tansaanias, Somaalias, Togol, Ugandas, Sambias ja Malawis.
Varasemad kirjeldused nende madude levila kohta Lõuna-Aafrikas, Botswanas, Zimbabwes, Svaasimaal, Mosambiigis ja valdavas osas Namiibias võivad käia Naja mossambica või Naja nigricincta kohta, kuna neid peeti mustkael-kobra alamliikideks.

Paljunemisbioloogia

Paaritumisaeg loodusliku levila piires võib neil madudel olla talve lõpust (septembris) kuni suve alguseni (detsembris).
Nende madude sugulise sigimise vormiks on ovipaaria. Graviidne emane madu muneb (90–100 päeva pärast paaritumist) 10–15, vahel koguni 22 muna. Munadest kooruvad 60–70 päeva pärast munemist 20–25 cm pikkused maopojad, kes on kohe üsna iseseisvad maod.

Elupikkus

Vangistuses on nende elupikkus 23 aasta ringis.

Kokkupuuted loomadega

Tema saakloomadeks on sisalikud, teised maod, kahepaiksed, väiksed kalad, linnud ja nende munad ning närilised.
Nemad on saakloomaks teistele madudele.

Kokkupuuted inimestega

Neid liigitatakse sülitavate kobrade hulka ja kallaletungi korral on mustkael-kobra võimeline selle tõrjuma, suunates mürgihammastest sülje täpselt vaenlasena tajutava objekti, näiteks inimese, silma.
Tal on kalduvus sülge pritsida väikseimagi provokatsiooni korral, kuid uurijate arvates tasakaalustab seda agressiivsust tagasihoidlikum hammustamiskalduvus.
Tugeva ärrituse seisundi korral võib mustkael-kobra pritsida sülge kuni 28 korda järjest – kulutades selliselt 135 mg mürki.
Leipzigi jagamine

Ajalugu

Aastal 1423 sai Ernsti ja Albrechti vanaisa, Meißeni markkrahv Friedrich IV Luksemburgist keiser Sigismundi käest Saksimaa kuurvürstkonna. Kuurvürstkond – varem Saksi-Wittenbergi hertsogkond – üheskoos liidendatud Meißeni markkrahvkonna ja Tüüringi maakrahvkonnaga moodustas ühendatud Wettini maad. Pärast Friedrichi surma 1464. aastal valitsesid tema maid aastani 1485 ühiselt tema kaks poega, siis jagasid need omavahel.
1485. aasta jagamisega sai vanem poeg, pärilik Saksimaa kuurvürst Ernst tingimata kuurvürstlikud maad Wittenbergi ümber. Ülejäänu jaotati põhimõttel "mina tükeldan, sina valid", kusjuures Ernst jaotas maad kahte ossa ja Albrecht valis ühe osa endale. Albrecht valis idapoolse territooriumi, endise Meißeni markkrahvkonna, Ernst aga omandas läänes enamiku Tüüringist. Ernst olla olnud pettunud, kuna lootis valitseda maid Meißeni ümbruses, mida Wettinid olid valitsenud 12. sajandist saadik, erinevalt äsja omandatud maadest Tüüringi lõunaosas.
Kuurvürst Ernst tegi Wittenbergist Saksi kuurvürstkonna pealinna ja kuulutas end Tüüringi maakrahviks. Hertsog Albrecht III tegi Meißenist albertiinide Saksimaa hertsogkonna keskuse ja kutsus ennast Meißeni markkrahviks.
Reformatsiooni käigus leidsid Wettini dünastia ernestiinide ja albertiinide harud end 1546.–47. aasta Schmalkaldeni sõja vastaspooltel. Sõja kaotanud ernestiini nõbu, kuurvürst Johann Friedrich I kirjutas alla Wittenbergi kapitulatsioonile ning albertiinist hertsog Moritz omandas võiduka keisri Karl V liitlasena Wittenbergi territooriumi ja kuurvürstitiitli. Sellest sündmusest alates valitsesid albertiinid endises Meißeni markkrahvkonnas kuurvürstkonda ja hiljem Saksimaa kuningriiki. Johann Friedrich I järglased säilitasid vaid Tüüringi territooriumi, mis edaspidi jagunes arvukateks ernestiinide hertsogkondadeks.
Kui pärast esimest maailmasõda Wettinid kukutati, sai albertiinide Saksimaa kuningriigi järglaseks Saksimaa Vaba Riik, sellal kui neli endist ernestiinide hertsogkonda moodustasid koos nelja muu väikeriigiga Tüüringi Vaba Riigi. See sündis pärast referendumit, milles Saksi-Coburg (ilma Gothata) hääletas siiski ühinemise poolt Baieriga, vältides sellega enda liidendamist SDV koosseisu pärast 1945. aastat.
Henning Otte

Elulugu

Otte sündis 27. oktoobril 1968 Celle linnas Alam-Saksimaal. Pärast Hermannsburgi Kristliku Gümnaasiumi lõpetamist läbis ta sõjaväeteenistuse Bundeswehris ja reservohvitseride koolituse. Pärast seda tegi ta läbi pankurikoolituse Celle Sparkasse juures. Seejärel õppis ta Hamburgi Ülikoolis õigusteadust ning töötas advokaadina ühe terasetootmisega tegeleva firma juures.

Poliitiline tegevus

Henning Otte astus 1994. aastal CDU-sse ning alates 1999. aastast kuulub ta CDU Celle piirkonna eestseisusse. Alates 2006. aastast on ta Euroopa Rahvapartei eestseisuse liige. Alates 2007. aastast on ta CDU Alam-Saksimaa kirde piirkonna aseesimees. 
Otte valiti 1996. aastal Bergeni linnavolikokku. Lisaks on ta kuulunud Everseni vallavolikokku ja Celle kreisi nõukokku. Otte on Celle kreisi maavanema asetäitja. 2005. aastal sai Alam-Saksimaa valimisnimekirja alusel Saksamaa Bundestagi (parlamendi) liige. 2009. aastal sai ta Celle-Uelzeni valimisringkonnast otsemandaadi Bundestagi, kui sai esimeses ringis 44,2% häältest, alistades sotsiaaldemokraadi Kirsten Lühmanni, kelle pääsu Bundestagi tagas siiski Alam-Saksi liidumaa nimekiri. Ta on Saksa Bundestagi Riigikaitse komisjoni liige. Asendusliikmena on ta tegev ka välispoliitika probleemidega tegeleva komitee juures.

Isiklikku

Henning Otte on protestant. Ta on abielus ning tal on neli last. Tema huvideks on sport (jalgpall ja jooksmine), loodus, jahipidamine ja muusika.
Trahheaalkops

Maolised

Paljude, üksnes ühe täismõõtmetes (valdavalt parema) töötava kopsuga,  maoliste hingamiselundkonnas läheb hingetoru üle trahheaalkopsuks. Trahheaalkops on hingetoru laiend mis paikneb südamest eespool. Trahheaalkops on ühendues südame taga paikneva töötava kopsuga (inglise keeles bronchial lung).
Nuumrakk

Nuumrakkudeks ehk mastotsüütideks (mastocytys) nimetatakse lümfoid(-immuun)süsteemiga loomadel luuüdist pärinevaid eraldunud pluripotentsetest tüvirakkudest ja välimises (suures) vereringes ringlevaid eelvormidest diferentseeruvaid ning sidekoes resideerivaid monotsüütidele sarnaseid rakke.
Pärast sidekoesse migreerumist diferentseeruvad nad nuumrakkudeks ja alustavad neile iseloomulike graanulite (basofiilsete graanulite) tootmist.
Nuumrakud eraldavad bioaktiivseid molekule, mis osalevad põletikulisel vastusel, kaasasündinud immuunsüsteemi reaktsioonil ja koe paranemise protsessil. Tähtsamad molekulid on hepariin, histamiin, seriini proteaasid, tsütokiinid ja fosfolipiidid.
Nuumrakke esineb hulgaliselt sidekoes ja epiteeli alumistes kihtides, naha ja mesenteeriumi väikeste veresoonte ümber ning koes, mis ümbritseb seedetrakti, soolte limaskestas, hingamisteedes ja kopsudes.

Nuumrakkude aktivatsiooni ja degranulatsiooni mõjutavad ained

Mitmed retseptiravimite toimeained, nagu kodeiin jpt aktiveerivad inimese nuumrakkude tsütokiinide ja kemokiinide sünteesi. Kodeiini indutseeritud inimese nuumrakkude degranulatsiooni toimel aktiveeritakse ühe läbiviidud katse kohaselt sellised kemo- ja tsütokiinid nagu IL-8, GM-CSF, TNF, MCP-1 ja RANTES. Need tsüto- ja kemokiinid lükkavad käima ja aktiveerivad põletikurakke nagu T-rakud, dendriitrakud ja neutrofiilid kes kõik võivad aidata kaasa kodeiini ülitundlikkuse tekkele.
Nuumrakke seostatakse allergia ja anafülaksiaga.
Kodeiin aktiveerib inimese nuumrakke ka IgE tüüpi antikehade puudel, arvatakse, et aktivatsioon toimub läbi inimese nuumrakude poolt ekspresseeritavate opioidretseptorite (müü- ja delta- kuid kappaopioidretseptoreid arvatavasti mitte).
Liivimaa maanõunik

Liivimaa maanõunik oli Liivimaa maanõunike kolleegiumi liige (maanõunik). Kolleegiumis oli 12 maanõunikku. Maanõunikest tähtsaim oli resideeriv maanõunik, kes vahetus iga 1-3 kuu tagant.
Dromicodryas

Levila

Neid madusid võib kohata Madagaskaril.
Lingayeni laht

Lingayeni laht on laht Lõuna-Hiina meres, Filipiinide saarestiku loodeosas Luzoni saare rannikul.
Lahe pindala on 2100 km², see piirneb Pangasinani ja La Unioni provintsidega. Lahe looduslikeks piirideks on Zambalesi mäed ja Kesk-Kordiljeerid.
Lingayeni lahes asuvad mitmed väikesed saared. Selle lääneosas domineerivad korallrahud, neid leidub paiguti ka lahe idaosas, mida ääristavad liivased rannad. Lingayeni lahe lõunaossa suubub Agno jõgi, seal iseloomustab lahte pehme jõesetetest moodustunud põhjapinnas.
Lingayeni lahe kaldal asuvatest linnadest on olulisimad Pangasinani provintsi keskus Lingayen, samas provintsis asuvad Dagupan City ja Alaminos City ning La Unioni provintsis paiknev San Fernando City. Lahes on rikkalikud kalavarud, mis ülepüügi tõttu on viimastel kümnenditel oluliselt vähenenud. Oluline sissetulekuallikas laheäärsetes provintsides on soola tootmine, mis toimub mereveest soola eraldamise teel.
Lingayeni laht oli oluline strateegiline punkt Teises maailmasõjas. 22. detsembril 1941 randusid Lingayeni lahes Jaapani väed kindralleitnant Masaharu Homma juhtimisel. Sellega algas Jaapani sissetung Filipiinidele. 9. jaanuaril 1945 samas lahes läbi viidud operatsiooniga alustasid Ameerika Ühendriikide ja Austraalia väeüksused Luzoni saare tagasivallutamist jaapanlastelt.
Mango Hans

Mango Hans ehk Hans Thal (u 1713 Urvaste – 11. juuli 1780 Urvaste) oli Urvaste köster ja kirjamees, kes eestindas vennastekoguduse laule ja pietistlikke teoseid.
1730. aastail oli Hans Urvaste köstrikoolis abiõpetaja ja aastast 1741 Urvaste vennastekoguduse ülevaataja. 1750 kinnitati ta kihelkonna koolmeistriks ning 1758 Urvaste köstriks, pidades seda ametit surmani.
Ta tõlkis eesti keelde vennastekoguduse laule, Johann Arndti (1555–1621) pietistliku teose "Neli raamatut tõelisest kristlusest" jm, mis liikusid käsikirjadena Lõuna-Eesti talurahva seas.
Lisasissetulekut hankis Hans raamatuköitjana ning kellassepana.

Isiklikku

Mango Hansu äi oli köster ja kirjamees Koljo Adam.
Mango Hansu poeg oli köster ja orelimeister Carl Johann Thal.
Mango Hansu pojapoeg oli orelimeister Carl Georg Thal.
Mango Hansu vend oli köster Jakob Thal.
Mango Hansu vennapoeg oli köster ja orelimeister Johann Thal.
Ants Ilus (loomakasvatusteadlane)

Isiklikku

Tema isa Elmar Ilus oli eesti õigusteadlane, Tartu Ülikooli tsiviilõiguse ja -protsessi professor. Vend Peeter Ilus on eesti luuletaja, tõlkija ja ettevõtja.
Usk

Kristlik usk

Piiblis tähendab usk ustavust Jumalale. Kristluses on usu sisu fikseeritud usutunnistuses.

Uue Testamendi usukäsitlus

Uues Testamendis sõnale "usk" vastav kreeka sõna  πίστις (pistis) tähendab algselt kindlust, usaldust või kindlat veendumust. 
Uue Testamendi järgi on usk usaldus Jumala ilmutuse vastu, eriti lootus Jumala tõotustele, mis ta Pühakirjas on andnud. Uue Testamendi autorid eeldavad, et nende arusaam usust põhineb Vanal Testamendil.

Johannese usukäsitlus

Peale selle võrdsustab Uus Testament usku Jumalasse usuga Jeesusesse. Seda rõhutab eriti Johannese evangeelium, kus Jeesus ütleb: Isa ei mõista kellegi üle kohut, vaid on andnud kohtumõistmise täiesti Poja kätte, et kõik austaksid Poega, nõnda nagu nad austavad Isa. Kes ei austa Poega, see ei austa ka Isa, kes on tema läkitanud. (5:22, 23).  Küsimuse peale "Mida me peame ette võtma, et teha Jumala tegusid?" vastab Jeesus Johannese evangeeliumis:  "See ongi Jumala tegu, et te usute temasse, kelle ta on läkitanud."  (6:28,29)

Pauluse usukäsitlus

Rääkides usu tähtsusest seoses lepinguga, mis Jumalaga on sõlmitud, ütleb Kiri heebrealastele: Usk on loodetava tõelisus, nähtamatute asjade tõendus. (11:1) Sõna πίστις, mis siin on tõlgitud kui "usk", on tavaline antiikaegsetel papüürusele kirjutatud äridokumentidel. Seal peetakse selle sõnaga silmas, et vahetatakse tagatised, mis tagavad, et lepingus kirjeldatav omand antakse üle. Edasi illustreerib Kiri heebrealastele (11:6) usu tähendust ja praktilist tähtsust: Aga ilma usuta on võimatu olla Jumalale meelepärane, sest kes tuleb Jumala juurde, peab uskuma, et tema on olemas ja et ta annab palga neile, kes teda otsivad.
Ruģeļi

Ruģeļi (vene keeles Ругели) on Läti linna Daugavpilsi idapoolseim osa. Asub Vecstropist lõuna pool, Daugava jõe kaldal.
Ruģeļi tekkis Daugava jõe kaldale kui Daugavpilsi hüdroelektrijaama ehitajate linnak aastal 1979. Aastal 1981 liideti linnaosa Daugavpilsiga. Hüdroelektrijaama ehitus peatati seoses rahva seas levinud protestimeeleoludega (fosforiidisõja Läti analoog).
Christian Friedrich von Deutsch

Christian Friedrich von Deutsch (28. september 1768 Frankfurt Oderi ääres – 17. aprill 1843 Dresden) oli saksa arst, arstiteaduse professor ja aastatel 1809–1810 Tartu Ülikooli rektor.
Kui Deutsch oli 8-aastane, suri tema isa. Koos ema ja kasuisaga kolis ta Hallesse, käis seal kohalikus koolis ja õppis usuteadust. Aastast 1791 õppis ta arstiteadust Göttingeni, Halle ja Erlangeni ülikoolis. 1792 kaitses ta endast kõigest 2 aastat vanema Kurt Sprengeli juhendamisel doktorikraadi. 1796–1804 töötas ta Erlangeni ülikoolis sünnitusabi erakorralise professorina ja praktiseeris seda ka ise. Erlangenis sai ta vabamüürlaste looži Libanon zu den drei Cedern liikmeks.
1804–1833 oli ta Tartu Ülikoolis sünnitusabi ning naiste- ja lastehaiguste korraline professor. Lisaks oli ta aastatel 1806, 1810, 1813 ja 1820 arstiteaduskonna dekaan (tol ajal valiti dekaane üheks aastaks) ning aastatel 1809–10 Tartu Ülikooli rektor.
1829 autasustati teda Püha Anna ordeni 2. järguga ja 1833 sai ta autasu laitmatu teenistuse eest.

Isiklikku

1793 abiellus Deutsch Sophie Friederike Goldhageniga. Neil sündis 7 tütart ja 1 poeg. 1810 naine suri. 1818 abiellus Deutsch Christine von Sieversiga, kellega sai teise poja.
Pärast teise naise surma reisis Deutsch 1835–1839 mööda Saksamaa kuurorte ja külastas paljusid terviseveeallikaid, seejärel elas Dresdenis, kus 1843. aastal ka suri.
Tema tütar Friederike Henriette Therese oli abielus Tartu Jaani koguduse ülemõpetaja Friedrich Gustav Bienemanniga.
Franz Abt

Franz Wilhelm Abt (22. detsember 1819 Eilenburg – 31. märts 1885 Wiesbaden) oli saksa romantiline helilooja ning dirigent.
Ta ilmutas varakult muusikaannet. Muusikalise algõpetuse sai ta oma isalt, kes oli protestantlik jutlustaja. Ta õppis Leipzigis Thomassschule's ning õppis pärast kooli lõpetamist 1838. aastast Leipzigi ülikoolis teoloogiat. Ta puutus kokku Robert Schumanni, Felix Mendelssohn Bartholdy ja Albert Lortzingiga. Leipzigis avaldas ta ka oma esimesed helitööd.
Aastal 1841 sai ta Bernburgis kapellmeistriks (õukonnateatri muusikajuhiks), kuid asus 1841 tööle Zürichisse kooridirektoriks (Charlotte Birch-Pfeifferi juhitud linnateatri (Aktientheater; praegu Zürichi Ooperiteater) muusikaliseks juhiks).
Aastast 1844 pühendus ta täielikult Šveitsi koorilaulule. Ta võttis enda juhatada muu hulgas Zürichi üliõpilaste lauluühingu Harmonie, linna lauljate ühingu, mida varem oli juhatanud Hans Georg Nägeli, ja ühingu Cäcilienverein. Neil aastail valmisid paljud tema soololau lud ja meeskoorilaulud.
1850. aasta paiku oli ta mõnda aega ühingu Allgemeine Musikgesellschaft abonementkontsertide juht. Abt oli Zürichis hinnatud lauluõpetaja ning dirigent ja armastatud helilooja.
Ta oli 1852–1882 Braunschweigis õukonnateatri kapellmeister. Sügisel 1852 kutsuti ta teiseks kapellmeistriks, suvel 1855 nimetas Braunschweigi hertsog ta esimeseks kapellmeistriks.
Ta kirjutas palju koraale ning üle 3000 kunstlaulu. Kuni 1881. aastani avaldas ta 580 vihikut lauludega; mõnes neist on 20...30 laulu. Tema tuntumate laulude seas on "Wenn die Schwalben heimwärts ziehn" ja "Gute Nacht, du mein herziges Kind.". Tema soolo- ja meeskvartetilaulud, mis on orienteeritud rahvalaulu ideaalile, said oma meloodilisuse, kerge esitatavuse ja sentimentaalse väljendusrikkuse tõttu populaarseks muu hulgas Ameerikas.
Ta käis arvukatel kontserdireisidel muu hulgas Prantsusmaal, Inglismaal ja Venemaal. Aastal 1872 andis ta oma kooriga kontserte paljudes USA suurtes linnades.
Vanaduspõlve veetis ta Wiesbadenis. Tema matused olid ühed suuremad matused Wiesbadenis. Tänavatel, millest leinarong läbi läks, süüdati kõik laternad ja kaeti musta riidega.
Meelike Palli

Meelike Palli (sünninimi Meelike Maran; sündinud 20. augustil 1954) on Eesti diplomaat ja tõlkija.
Ta lõpetas 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli romaani-germaani filoloogia erialal.
Ta töötas seejärel Eesti rahvusraamatukogus. Välisministeeriumis töötab Meelike Palli alates 1992. aastast.
Aastatel 1997–1999 oli ta Eesti ajutine asjur Portugalis. Aastatel 2006–2011 oli ta Eesti suursaadik Taanis.
Meelike Palli on tõlkinud ilukirjandust inglise ja portugali keelest.

Isiklikku

Tema isa oli lastekirjanik Iko Maran.
Schiffdorf

Ajalugu

Schiffdorf kuulus vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda (loodud 1180. aastal otse keisrile alluva vürstkonnana). 1380. aastal, vürstliku peapiiskopi Albert II valitsemisajal rüüstasid von Mandelsloh perekonna rüütlid ning teised Verdeni ja Bremeni röövelparunid Bremeni linnakodanikke ja inimesi kogu vürstlikus peapiiskopkonnas. 1381. aastal lõpetasid linna väed edukalt teeröövi ning vallutasid Bederkesa lossi ja sellele kuuluvad foogtkonnad, sealhulgas Schiffdorfi. 1386. aastal tegi Bremeni linn oma vasalliks aadliperekonna, kes omas Altluneburgi (osa tänasest Schiffdorfist).
1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida esialgu valitseti personaalunioonis Rootsi krooniga. Novembris 1654, pärast teist Bremeni sõda pidi Bremen Bederkesa ja Lehe foogtkonnad (tänase Bremerhaveni osa), sealhulgas Schiffdorfi Bremeni hertsogkonnale loovutama. Pärast Taani okupatsiooni (1712–1715) sai hertsogkonnast Hannoveri dünastia vasall. 1807. aastal annekteeris hertsogkonna üürike Vestfaali kuningriik, enne kui Prantsusmaa selle 1810. aastal annekteeris. 1813. aastal taastati hertsogkond Hannoveri kuurvürstkonda, mis pärast Hannoveri kuningriigiks ülendamist 1814. aastal liidendas hertsogkonna reaaluniooni ja hertsogkonna territoorium, sealhulgas Schiffdorf, sai uue, 1823. aastal loodud Stade ringkonna osaks.
Partschins

Geograafia

2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 3523 inimest ja valla pindala on 55,4 km².
Partschins külgneb järgmiste valdadega: Algund, Lana, Marling, Moos in Passeier, Naturns, Plaus, Schnals ja Tirol.

Frazioni

Partschinsi vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asulad) Sonnenberg (Montesole), Quadrathöfe (Quadrato), Rabland (Rablà), Tabland (Tablà), Töll (Tel) ja Vertigen (Vallettina).

Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 95,94% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 3,79% itaalia keelt ja 0,27% ladiini keelt.
Arbimäe mänd

Arbimäe mänd (ka Arbi (mäe) mänd) on Elva linnas kasvav looduskaitsealune mänd. Kõrgus 10 m, ümbermõõt umbes 3,8 m, vanus ligikaudu 340 aastat. Puu on üks Elva linna sümbol. Jämeduse poolest on ta Eestis 7.-8. kohal.
1960. aastal ilmunud "Looduskaitse teatmiku" andmeil oli Arbi männi ümbermõõt 3,66 m ja kõrgus 10 m. 2000. aastal Hendrik Relve "Eesti põlispuud" väitis ümbermõõduks 3,78 m ja kõrguseks 11 m.
Kaitse all alates 1957. aastast.

Legendid

Ühe legendi järgi istutas Arbi männi Rootsi kuningas Karl XII.
Łobez

Ajalugu

Lobez on esmakordselt mainitud dokument 1271, vastavalt rüütli nimega Borko omanik linna. Aastal 1295 sai linnaõigused Lobez. Alates 1946. aastast on linna ametlikuks nimeks Lobez.
Üks kahendik

Üks kahendik ( ¹⁄₂) on taandumatu murdarv, mis saadakse 1 (lugeja) jagamisel 2-ga (nimetaja).

Sisestamine

Eesti paigutusega arvutiklaviatuuril asub Unicode'i märk ½ tavaliselt parempoolses alumises osas ning ½ sisestamiseks tuleb vajutada klahve Ctrl ja Alt (või klahvi Alt Gr) all hoides klahvile märgiga  ½  (sama tulemuse annab ka parempoolselt numbriklahvistikult "0189" tippimine, samal ajal klahvi Alt all hoides).
Pu'er

Majandus

Pu'eri üks peamisi tooteid on Pu-erhi tee.
Boheem

Tegevustik

Pariis, umbes 1830. aastal.

Esimene vaatus

Jõululaupäev ühes katusekambris. Luuletaja Rodolfo ja kunstnik Marcello üritavad külmast ja näljast hoolimata tööd teha. Kuid külm saab võidu ja Rodolfo uus näidend läheb tuleroaks ahju, et tuba vähegi soojemaks saada. Saabuvad sõbrad Colline ja Schaunard, kes on tänu õnnelikule juhusele raha saanud ja toovad õhtusöögiks head-paremat. Läheb peoks, mida kuigivõrd rikub majaperemees Benoit saabumine, kes nõuab üüri maksmist. Kavalusega saadavad noored ta minema. Marcello, Schaunard ja Colline otsustavad minna Momuse kohvikusse edasi pidutsema, Rodolfo jääb aga üksi oma ajalehele lubatud artiklit kirjutama. Uksele kõlab õrn koputus. Saabub Mimi, kes elab naaberkorteris ja tuli oma küünlale tuld otsima. Ootamatult tunneb Mimi end halvasti, kuid see möödub kiiresti. Segaduses kustuvad mõlemad küünlad ja noored jääved pimedasse. Mimil on ka kodu võti maha kukkunud, koos hakkavad nad seda otsima. Pimeduses noorte käed kohtuvad. Rodolfo on võlutud sellest õrnast olendist ja sümpaatia on vastastikune. Kõlavad sõprade hõiked. Noored ühinevad nendega.

Teine vaatus

Ladina kvartalis. Momus' kohviku ees. Rodolfo ja Mimi liituvad sõprade Colline'i, Schaunardi ja Marcelloga. Marcello on mossis, kuna Musetta, tema armsam, on ta pärast järjekordset riidu maha jätnud. Rahvahulgast ilmubki valju naeru saatel Musetta koos vanaldase kavaleri Alcindoroga. Musetta käitumine on äärmiselt väljakutsuv ja seda selleks, et Marcello tähelepanu endale tõmmata. Musetta saab kavalusega vanamehest lahti ja tormab Marcello käte vahele. Ka boheemlaste kohvikuarve saab lõpuks maksta Alcindoro.

Kolmas vaatus

Veebruar. Varahommik. Musetta ja Marcello on linnaäärses kõrtsis tööd leidnud. Ka Rodolfo elab ja magab nüüd siin, sest nad on Mimiga pärast järjekordset armukadedusstseeni lahku läinud. Marcello maalib kõrtsi ees. Saabub Mimi, kes, tüdinud Rodolfo armukadedusest, on otsustanud jäädavalt temast lahku minna ning räägib Marcellole oma murest. Korraga ilmub Rodolfo. Mimi peidab end. Rodolfo kaebab sõbrale Mimi "kerglaslikku" meelt; samuti tunnistab ta, et Mimi on raskesti haige ja pääsemislootust tal ei ole. Raske köhahoog reedab Mimi peidupaiga. Noored otsustavad lahkumineku vaid kevadeni edasi lükata. Ka Musettal ja Marcellol on käsil järjekordne riid.

Neljas vaatus

Katusekambris. Rodolfo ja Marcello meenutavad ilusaid aegu, kui nad olid kumbki koos oma armastatuga. Saabuvad Colline ja Schaunard. Sõbrad otsustavad kurva meele lohutamiseks peo korraldada, kust ei puudu ei tants ega duellid. Keset rõõmsat möllu astub tuppa ehmunud Musetta, kes teatab, et Mimi on all ukse taga ja surmani haige. Rodolfo aitab Mimi tuppa ja paneb ta voodile. Musetta saadab Marcello oma ehteid müüma, et rohtu osta, ja läheb ise ka välja, et Mimile käte soojendamiseks muhv osta. Ka Colline lahkub. Kui noored jäävad kahekesi, meenutavad nad oma esimest kohtumist jõuluööl. Sõbrad tulevad tagasi ja teatavad, et arst on saabumas. Kuid on juba hilja, Mimi sureb vaikselt Rodolfo käte vahel.