Mart Saar

Päritolu

Mart Saare sünnipaika Hüpassaarde oli 19. sajandi alguses rajanud majad helilooja metsavahist vanavanaisa. Soovist elada vabamalt ja omaette, ehitas ta need võimalikult kaugele mõisast, keset metsi ja soid, eemale teistest inimestest. Mart Saare samuti metsavahist vanaisa ehitas muuhulgas oreleid. Orelitel on Saare suguvõsas üldse oluline roll. Saare vanaisa meenutuste kohaselt oli suguvõsas oreliehitajaid juba enne teda. Tuntuim sellel alal oli aga Saare onupoeg Jaan Saar, keda rohkem tunti Toru-Jakobi nime all. Tema ehitas väntoreli ka Mardile, kui viimane oli viieaastane.
Ka Mart Saare isa oli sarnaselt oma eelkäijatega metsavaht.

Klaverimuusika

Mart Saar on kõige rohkem klaverile kirjutanud helilooja eesti muusikaajaloos. Tema klaveriloomingu moodustavad enamjaolt lühivormid: prelüüdid, improvisata'd, tantsud. Tema algusaastate teosed on tõsised, sageli isegi raskemeelsed, kontsentreeritud ja napisõnalise väljendusviisiga. Esimesed prelüüdid kirjutas ta sajandivahetuse paiku Skrjabini eeskujul. Rahvamuusikat kasutas Saar klaverimuusikas esmakordselt kogumikus "19 rahvaviisi klaverile" (1913), mis on ka esimene rahvaviisiaineline klaveritsükkel eesti muusikaajaloos. Sel ajal oli Saare klaverilooming mõjutatud peamiselt veel Lääne-Euroopa moodsatest heliloojatest, nagu Skrjabin ja Grieg; atonaalsuse piiril olevat "Skizzet" (1911) on peetud isegi kogu Euroopa mõistes radikaalseks. Stiililiselt oli tema teostes omast hilisromantismile, impressionismile ja ekspressionismile. 1913. aastast hakkas Saare klaverimuusika arenema eri suundadesse. Ühelt poolt jäi talle omaseks traagiline alatoon ("Eleegia" a-moll), teiselt poolt oli märgatav sisemine lihtsustumine (bagatellid, mõned prelüüdid). Alates 1920. aastate teisest poolest on Mart Saare klaveriteostele omane peamiselt rahvuslikkus. Alates 1940. aastatest loobus Mart Saar pea täielikult klaverimuusika kirjutamisest.

Soololaulud

Mart Saar on umbes 180 soololauluga kõige rohkem selles žanris kirjutanud eesti helilooja. Tema lauludes on märkimisväärsed eelkõige keerulised ja väljendusrikkad klaveripartiid, mis on vähemalt võrdsel kohal laulupartiiga. Näiteks on lauludes "Sügisene lill" ja "Ilmud kui unistus" klaveripartii lauluosast väljendusrikkam, viimases ületavad aga klaveri eel- ja järelmäng koos sooloosad koguni taktide arvult.
Soololauludes, nagu ka koorilauludes, on Mart Saar kasutanud kõige rohkem Juhan Liivi, Karl Eduard Söödi ja Anna Haava tekste, kuid ta on kirjutanud laulutekste ka ise. Samuti on Saar tihti kasutanud luuletekste vabalt, muutes neid vastavalt oma vajadustele. Et sõna osatähtsust suurendada, on tema lauludes tavalised retsitatiivsed lõigud, mis vahelduvad meloodiliselt kujundlike fraasidega. Saare laulude tekstid räägivad ennekõike surmast, armastusest või kodumaa loodusest.

Mart Saar õpetajana

Mart Saar töötas esmakordselt õpetajana kohe pärast Peterburi konservatooriumi lõpetamist 1908. aastal, kui andis Tartus eratunde. Lühikest aega töötas ta ka muusikaõpetajana Tartu Õpetajate Seminaris. Aastatel 1919–1921 oli Saar õppejõud Tartu konservatooriumis ja 1943 asus ta tööle Tallinna konservatooriumi.
Õpetajana puudus Mart Saarel ajataju, tema tunnid kestsid tavaliselt kolm kuni neli tundi, mõnikord südaööni. Kui Saare esimene tütar Heli oli väike, istus ta tundide ajal isa süles. Kevadel ja suvel viis Saar tunde läbi looduse õppematkadel, mis ennekõike laiendasid õpilaste silmaringi. Tihti toimusid tema tunnid kontsertidel, kus ta andis õpilastele eri ülesandeid. Näiteks tuli neil ära tunda kuuldud teostes kõlanud harmoonilised järgnevused.
Ester Mägi on meenutanud, et Mart Saare märkused olid lakoonilised ja väga delikaatsed. Tihti oli tal raske kritiseerida sõnadega, mistõttu mängis ta lugematul hulgal parandusi ette klaveril. Tema ettepanekud olid lühikesed ja katkendlikud, kuid väga täpsed. Oma seisukohti kaitses ta kirglikult ja faktidele toetudes. Ta oli nõus ühte asja seletama ka neli korda, ilma et oleks muutunud kärsituks. Tundides meeldis Saarele arutleda viimaste päevade uudiste üle, seda nii kultuuri- kui ka poliitika- ja põllumajanduse teemadel. Igas asjas oli tal oma seisukoht.

Hilisemad austusavaldused

1964. aastal avati Hüpassaares Mart Saare majamuuseum.
Tema auks on püstitatud kaks monumenti. 1982. aastal valminud monumendi autor on Aime Kuulbusch-Mölder ja see asub Tartus Kooli 13 krundil. Aime Kuulbuschi ja Ike Volkovi koostööna valmis samal aastal ka monument Tallinnas Weizenbergi tänava ja Narva maantee nurgal.
1973. aastal paigaldati Tallinnas majale aadressil Narva maantee 55 mälestustahvel kirjaga "Helilooja Mart Saar elas selles majas 1944–1964".
2007. aastast korraldatakse Suure-Jaanis Mart Saare nimelist lauljate konkurssi, 2013. aastal toimunud konkurss oli järjekorras neljas.
2002. aastal toimus Tallinnas, Tartus, Hüpassaares ja Suure-Jaanis festival "Mart Saar 120", mida korraldasid ühiselt kaheksa muusikaorganisatsiooni koos Viljandi maavalitsusega.