google/wiki40b huggingface dataset:
Irlava vald

Ajalugu

Vald on kujunenud Ķūķi mõisa (Abaushof), Akmeņmuiža mõisa (Steinhof), Pētertāle mõisa (Petertal), Snapji mõisa (Friedrichsberg) ja Irlava mõisa (Irmlau) maadele.
Vald moodustati 19. sajandi kuuekümnendatel aastatel. Aastal 1861 liideti sellega Degole ja Ķūķi mõisavallad, aastal 1924 aga  Pētertāle vald. Aastal 1935 oli valla pindala 106,5 km² ja seal oli 2132 elanikku.
Aastal 1945 moodustati Irlava vallas Irlava ja Degole külanõukogud, vald ise likvideeriti aga aastal 1949. Aastal 1961 liideti osa Irlava külanõukogust Tume külanõukoguga. Aastal 1965 liideti Irlava külanõukoguga Abava külanõukogu kolhoosi Druva maad. Aastail 1975 ja 1977 liideti osa külanõukogust Degole külanõukoguga, aastal 1979 liideti osa Degole külanõukogust aga Irlava külanõukoguga. Aastal 1990 moodustati külanõukogust vald.  2009. aastast kuulub vald Tukumsi piirkonda.

Loodus

Suurimaks jõeks on Abava jõgi, teine tähtsam jõgi on selle lisajõgi Viesata. Looduskaitse all on arvukalt nimetuid põlispuid.

Kaitstavad objektid

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Sāti luteri kirik, selle piirdemüür, väravad, orel, kantsel, oreli noodivihik, pihitool ja altar, Tāmi muinaskalmed, Riepji muinaskalmed, Irlava muinaskalmed ja Daibji muinaskalmed ehk Kuradilaev. Kohaliku kaitse all on hiiepaik Vallieši Puuslikumägi ja hiiepaik Peņķi terviseallikas.

Asustus

Aastal 2011 elas vallas 1302 lätlast, 72 venelast, 28 valgevenelast, 2 ukrainlast, 9 poolakat ja 11 leedulast.
Vallas on seitse küla. Valla keskus Irlava on staatusega lielciems ja seal oli 2018. aastal 533 elanikku. Kaks küla on staatusega vidējciems - Sāti 287 elanikuga aastal 2018 ja Vaski 157 elanikuga aastal 2006. Neli küla on staatusega mazciems - Dārtsmuiža 25 elanikuga aastal 2006, Kalnmuiža 15 elanikuga aastal 1999, Pētertāle 73 elanikuga aastal 2006 ja Snapji 75 elanikuga aastal 2006. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Mart Kalvet

Mart Kalvet (sündinud 6. novembril 1975) on eesti muusik, laulusõnade autor,  tõlkija ja kolumnist.
Ta lõpetas 1993. aastal Tallinna Õismäe Humanitaarkeskkooli. Ta on õppinud nii Tallinna Pedagoogikaülikoolis kui ka Eesti Humanitaarinstituudis, mille ta lõpetas inglise filoloogina. 
Kalvet on üks teenekamaid heavy metal'i viljelejaid Eestis, lauljana teeb ta kaasa bändides Taak, Dawn of Gehenna ja Plekksaapad; varem oli ta ka bändide Mortified, Ecthalion, Whispering Forest, Nitrous ja Herald vokalist. Laulutekste on Kalvet kirjutanud väga erinevatele esitajatele (näiteks Tanel Padarile, ansamblile Tharaphita jt.). 
Kalvet tegeleb ka ingliskeelse ulmekirjanduse tõlkimisega eesti keelde ning on ka ise avaldanud Laur Krafti pseudonüümi all ulmejutte, millest üks, "Ultima Cthule", võitis 2009. aastal Eesti ulmeauhinna Stalker lühijutupreemia.
Friesoythe

Ajalugu

Friesoythe jagab mitmekesist kultuuri Alam-Saksi ajaloos. Paljud saksa, anglosaksi, hollandi, idafriisi, taani ja rootsi kultuuri mõjud on märkimisväärsed linnas ja linlastel. Linnas on suur hulk katoliiklasi ning väike hulk kalviniste ja luterlasi. See oli 18. sajandil Oldenburgi hertsogkonna osa ja ka Prantsuse keisririigi võimu all.

21. sajand

Friesoythe on kasvanud külast väikeseks linnaks ning seal leidub traditsioonilises ja moodsas stiilis Saksa arhitektuuri, Bauhausi, viktoriaanliku stiili, renessansi ja barokkstiili ehitisi. Linna on asunud suured rahvusvahelised ettevõtted, mis annavad linnale tänapäevase välimuse ja elava tunde. Haigla, kool, bussi ja rongiteenus, terviseteenus on kõik kesklinnas kättesaadavad. Linnal on hea kommunikatsioon ja taristu ning paljud ameerikasakslased, poolakad ja venelased on lõimunud linna rahva hulka.
Džarõlgatš

Loodus

56 km² suurune ja 42 km pikkune Džarõlgatš on Musta mere suurim saar. Karkiniti lahes asuval saarel leidub puhtaid liivarandu ja mineraalveeallikaid. Saare keskosas asub mageda veega allikas ja üle saare leidub kokku enam kui nelisada väikest soolast järve. Džarõlgatši saar ja laht moodustavad osa Džarõlgatši Rahvuslikust Looduspargist.
Džarõlgatši ainulaadne loomastik ja taimestik on hästi säilinud. Loomadest elavad saarel näiteks metssead, hirved ja muflonid. Saare arvukad kajakad ja kormoranid jahivad krabisid, meritigusid ning krevette.

Saar Vana-Kreeka mütoloogias

Džarõlgatš moodustas koos lääne poole jääva Tendra säärega varem maasääre, mida kreeklased kutsusid nimega "Achilleuse jooksurada". Legendi järgi tekkis Tendra säär siis, kui Vana-Kreeka jumalanna Artemise preestrinna Iphigeneia Trooja sõja kangelase Achilleuse eest põgenes. Seal, kus tema jalad merepinda puutusid, moodustusid liivased maasääred. Achilleuse, kes Iphigeneiat kätte ei saanud, legendiga on rohkem seotud Tendra säär.
Eesti filmi andmebaas

Eesti filmi andmebaas (lühendina EFIS) on 2012. aastal veebis avatud elektrooniline filmiandmebaas.
Selle eesmärk on põhjalikult kirjeldada Eesti filmipärandit, koguda filmiinfot Eesti filmide, nende tootjate, sisu, teemade, liikide ja žanrite, režissööride, osatäitjate jne kohta ning teha kättesaadavaks võimalikult palju nende filmiteostega ja Eesti filmivaldkonnaga kaasnevat teavet. Filmiteosed on detailselt märksõnastatud, mis võimaldab teabeotsingut paljude sisutunnuste põhjal.
Andmebaas avati 2012. aasta 12. detsembril. 2017. aasta alguse seisuga oli andmebaasis rohkem kui 16 200 täis- ja osakirjet alates 1912. aastast Eestis tehtud filmide kohta. Filmiandmebaas valmib etapiviisi aastatel 2011–2022.
Eesti filmi andmebaasi (elektroonilist rahvusfilmograafiat) koostab MTÜ Eesti Filmi Andmebaas, mille asutasid 2007. aasta lõpus ettevõtte F-Seitse filmiprodutsent Reet Sokmann ning Tallinna Ülikooli Balti Filmi- ja Meediakooli meediaosakonna juhataja Hagi Šein, kes on ka MTÜ juhatuse liikmed.
Oktofoonia

Oktofoonia on kaheksa kanaliga elektroakustilise heli ruumiline esitusviis, milles kasutatakse korraga kaheksat sümmeetriliselt paigutatud heliallikat.  
Heliallikad (kõlarid) paiknevad kuulajat ümbritsevas heliruumis, asetsedes ühel või kahel tasapinnal. Oktofooniat on oma loomingus kasutanud näiteks heliloojad John Cage, Karlheinz Stockhausen ja teised. Tähelepanuväärseks oktofooniliseks teoseks peetakse saksa helilooja Karlheinz Stockhauseni suurvormi "Oktophonie" (1991). 
Oktofoonilist esitust kasutatakse salvestatud elektroakustiliste heliteoste esitamisel, elektroonilise muusika improviseerimisel ja muusikalise heliruumi loomisel interpreedi poolt ja/või algoritmi abil. Tänaseni pole oktofoonia leidnud laialdast kommertskasutust, jäädes peamiselt eksperimentaalse muusika pärusmaaks. Kuna puuduvad edastust reguleerivad kokkulepped ning kaheksa kanaliga salvestis pole toetatud levinud helikandjate poolt, sõltub oktofoonilise heliteose esitamine palju interpreedi tegevusest heliruumi loomisel.
Oktofooniline esitus annab edasi informatsiooni heliruumi kohta heli suuna, kõrguse ja tugevuse, helivõnkumise faasi ja tämbri abil, sarnaselt stereofoonilise ja kvadrofoonilise esitusega.  Ka kõlarite paarisarvuline sümmeetriline paigutus viitab oktofoonia sarnasusele stereofoonilise edastusega. Kui kõlarid paiknevad ühel tasapinnal, moodustavad need mõttelise kaheksanurkse kujundi.  Kahel tasapinnal asetsevad kõlarid moodustavad ruumilise kujundi – kuubi või risttahuka. Suurendades heliallikate ja -kanalite hulka, on võimalik luua veelgi detailsemaid heliruume ning sarnaselt oktofooniaga võib ette kujutada ka 16 ja 32 heliallikaga ruumi jne. Helilooja Karlheinz Stockhausen on loonud muusikat nii nelja- ja kaheksakanalisele kui ka suuremale heliruumile.
Oktofoonilise esituse puuduseks on selle tehniline keerukus. Oktofoonia puhul on keeruline algset heliteost detailselt edasi anda, kuna kuulaja poolt vastu võetud informatsioon sõltub palju tema asukohast ja paiknemisest kolmemõõtmelises heliruumis. Lihtsustatult võib öelda, et heliruumi on võimalik detailselt häälestada ühe kuulaja jaoks, kes kuulamise käigus oma asukohta ei muuda, kuid praktiliselt võimatu ühtlaselt terve ruumi jaoks.
Daniil

Daniil on mehenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 94. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Daniil 1913 mehel.
Leili Kuldkepp

Leili Kuldkepp (10. veebruar 1931 Penuja vald – 7. mai 2008 Tallinn) oli eesti ehtekunstnik ja kunstipedagoog.
Ta sündis Viljandimaal talunike perekonnas. Lõpetanud keskkooli, jätkas ta õpinguid Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis. Tööd alustas ta joonistusõpetajana Tallinna Pedagoogikaülikoolis, olles seejärel aastatel 1962–1995 ehte- ja sepakunsti õppejõud Kunstiinstituudis. Aastast 1999 oli ta Eesti Kunstiakadeemia auliige.
Leili Kuldkepi tegevus oli võrdselt oluline nii tegevkunstnikuna kui ka tulevaste ehtekunstnike koolitajana. Ta oli produktiivne kunstnik, kelle töödest umbes 50 säilitatakse Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumi kogudes. Teda loetakse Eesti ehtekunsti klassikuks.
Ühena esimestest hakkas ta ehete valmistamisel kasutama kohalikke mineraale, mida lihvis ise. Oma teadmisi ja oskusi täiendas ta Eesti Teaduste Akadeemias geoloogi Dimitri Kaljo juures ja Jekaterinburgi kivilõiketehases Venemaal.
Sügisel 2006 toimus Tallinnas tarbekunsti- ja disainimuuseumis tema isikunäitus, kus oli välja pandud 112 Leili Kuldkepi tööd.
Tema loomingut on tutvustatud Barbara Cartlidge'i koostatud rahvusvahelises väljaandes "Les bijoux au XXe siècle", mis ilmus 1986. aastal Pariisis. Leili Kuldkepp on koostanud ka 650-leheküljelise autobiograafia, mis ei ole siiani veel trükis ilmunud.
Pošehhonje rajoon

Haldusjaotus

Pošehhonje rajooni asulad kuuluvad ühe linna (Pošehhonje) ja nelja valla (külaasunduse) koosseisu.
Ahjuõun

Ahjuõun on magustoit, mis saadakse õunte küpsetamisel prae- või leivaahjus.

Valmistamine

Tuleb võtta head hapud õunad, laduda pannile ja pista kuuma ahju. Liiga madala temperatuuri juures nad kuivavad ja jäävad tuimaks. Pärast võib peale raputada suhkrut ja kaneeli.
Keerulisem viis on eemaldada õuntel enne küpsetamist südamik ja täita õõnsus suhkru, kaneeli ja rosinatega.
Ashay Dharwadker

Teadustööst

Erilist tähelepanu on pälvinud tema neljavärviprobleemi kaasaegne, algebralistele ja topoloogilistele meetoditele rajatud tõestus , mis nö vahetab välja omaaegse K. Appeli ja W. Hakeni kurioosse tõestuse . Ashay Dharwadkeri jt monograafia graafiteooriast on omataoliste seas üks põhjalikumaid . On avaldanud töid nii fundamentaaluuringute kui ka rakenduste vallas .

Matemaatikainstituut

Koostöös Euroakadeemiaga (Tallinn) moodustas 2009. a. Matemaatikainstituudi (Institute of Mathematics, Gurgaon) mis tegeleb nii uurimis- kui ka õppetööga ning publitseerib uurimistulemusi. Eestipoolne osalus selles hõlmab graafiteooria ja struktuurisemiootikaga seotut . On Baltic Horizons’i toimetuskolleegiumi välisliige. Ashay Dharwadker on Euroakadeemia juures asuva iseseisva uurimisrühma SERR juhatuse liige.
Punker nr 599

Punker nr 599 (ametlikult Jaovarjend nr 599) on varjend Hollandi keskosas Gelderlandi provintsis (vastu Utrechti provintsi piiri) Culemborgi vallas Culemborgi linnast läänes. 
Varjend asub Diefdijkist põhja pool ning maanteest Utrechti ja ’s-Hertogenboschi vahel umbes 150 meetrit lõuna pool.

Ajalugu

Hollandil oli 1930. aastatel kava teha võimaliku Saksamaa sissetungi puhul réduit umbkaudu Lõuna-Hollandi, Põhja-Hollandi keskosa ja Utrechti provintsi alale, mille kindlustamiseks kasutati ka ära 19. sajandi algul rajatud Uut Hollandi Veeliini. Sinna ehitati novembrist 1939 kuni märtsini 1940 muuhulgas ka umbes 700 jaovarjendit (hollandi keeles ametlikult Groepsschuilplaats Type P).
See varjend valmis 1940. aasta algul. See oli mõeldud 10–12 sõjaväelase (ühe jao) majutamiseks.

Osa maastikuarhitektuuri ansamblist

2010. aastal saeti varjendi keskelt teemanttrosssaega välja 1 meetri paksune ristlõige. Töö võttis aega 40 päeva. Tekkinud kurust viidi läbi laudtee, mida pikendati kõrvaloleva tehisjärve kohale. 
Projekti autorid olid kunstnik Erick de Lyon ja maastikuarhitekt Ronald Rietveld.
Tekkis ansambel, mille moodustavad paksud raudbetoonseinad, pikk laudtee ning varjendist avanev vaade tehisjärvele ja järve kohalt laudteelt avanev vaade varjendile ja maanteele. Ansambel on võitnud nimekaid auhindu ning sellest on tekkinud populaarne pildistamiskoht maantee ääres.

Mälestisena

Alates 2014. aastast on Punker nr 599 arvatud Hollandi kultuurimälestise nr 531727 koosseisu.
Punker nr 599 on alates 17. augustist 2011 objekti "Uue Hollandi veeliini" koosseisus UNESCO maailmapärandi nimistu objekti kandidaat.
Eesti holšteini veis

Eesti holšteini veis (varem ka eesti mustakirju veis) on Eestis aretatud piima-lihaveisetõug.
Tõug aretati 20. sajandi I poolel. Enne 1951 nimetati tõugu eesti hollandi-friisi tõuks. 1951 nimetati tõug ümber eesti mustakirju veiseks. 1998 nimetati tõug ümber eesti holšteini veiseks.
Variatsioonivorm

Variatsioonivorm ehk variatsioonid on muusikas variatsioonil põhinev muusikavorm, milles muusikalist teemat, näiteks meloodiat, bassiliini, harmoonilist järgnevust või muud muusikalist objekti korratakse muudetud kujul.
Kompensatsiooniala

Kompensatsiooniala ehk ökotsoon (inglise ecological compensation area) on ökoloogiliselt tasakaalustav ala kultuurmaistus; suhteliselt intensiivse kasutusega alade vahel asuv ekstensiivselt kasutatav ala, mis mahendab keskkonnakahjustusi ja mitmekesistab maastikku.
Kompensatsioonialad taastavad loodusvarade (õhu, vee) kvaliteeti ja hulka, annavad elutingimusi nt taimeliikidele ning tõkestavad negatiivset inimmõju.
Kompensatsioonialad on nt kaitsepuistud kraavikallastel, parkmetsad linnade ümber ning Vahe-Eesti loodusmaastikud Tallinna ja Kirde-Eesti tööstuspiirkondade suhtes. Kompensatsioonialadena saab käsitleda ka läbirändel peatuvatele lindudele loodud nn söödapõldusid.
Taagepera kalmistu

Taagepera kalmistu on kalmistu Valga maakonnas Tõrva vallas Ala külas Taagepera Jaani kiriku kõrval. Kalmistu on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Juhan Mitt

Isiklikku

Tema isa oli koolmeister ja rahvusliku liikumise tegelane Märt Mitt ning vend oli põllumajandus- ja poliitikategelane Karl Mitt.
Itaalia Demokraatlikud Sotsialistid

Itaalia Demokraatlikud Sotsialistid (itaalia Socialisti Democratici Italiani, lühend SDI) oli Itaalia sotsialdemokraatliku profiiliga väikepartei. Kuulus Euroopa Sotsiaaldemokraatlikusse Parteisse. SDI liider oli Enrico Boselli.
2004. aasta Euroopa Parlamendi valimistel sai SDI kaks kohta, osaledes Oliivipuu ühisnimekirjas.
2006. aasta Itaalia parlamendivalimistel lahkus SDI Oliivipuu ühisnimekirjast ja otsustas moodustada ühise sotsialistliku ja libertaristliku nimekirja nimega Roos Rinnas koos Itaalia Radikaalidega. Ühisnimekiri kuulus valimistel Romano Prodi valimisliitu ja tuli võimule pärast Prodi valimisliidu võitu valimistel.
2007. aastal ühines partei koos teistega Itaalia Sotsialistlikuks Parteiks.
Arnold Kalmus

Elukäik

Sündis Paides ja alghariduse omandas Paide kirikukoolis ning 2. linnakoolis ja Peterburi Nikolski keskkooli kursustel.
Kunstilise hariduse omandas Peterburis: 1906–1908 J. Goldblatti ateljees, 1908–1914 Keiserlikus Kunstide Edendamise Seltsi kunstikoolis ja 1917–1920 Peterburi kunstiakadeemias ning Pariisis: 1925 F. Colarossi ja 1925–1927 V. Šuhhajevi eraakadeemias.
Osales I maailmasõjas 3. ratsaväekorpuse telegraafi ülemana. Töötas 1899–1920 Venemaal telegraafiametnikuna ja alates 1920. aastast joonistusõpetajana Tallinna gümnaasiumides.

Isiklikku

Tema abikaasa oli skulptor Marie Kalmus.

Looming

Portreteerinud riigitegelasi ja kultuuriinimesi. Paremiku moodustavad uusajalikud suured lähivaates portreed.
Kuulus Petrogradi kunstiseltsi Lennok. Aastast 1922 Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingusse, 1923–1929 Eesti Kunstnikkude Liitu ja oli 1935. aastast Eesti Akadeemilise Kutseõiguslikkude Kunstnikkude Koondise (EAKKK) liige.
Kurt Vonnegut

Seos Eestiga

Kurt Vonneguti teostes mainitakse Eestit või eestlastest tegelasi raamatutes "Mother Night" ja "Sinihabe".

Muud

Kurt Vonnegut müüs oma serigraafilisi joonistusi peamiselt Internetis.
Greta Kaupmees

Greta Kaupmees (sündinud 27. detsembril 1974) on eesti ajakirjanik. 
Ta on olnud ajakirja Müstilised Lood peatoimetaja, ajakirja Naised toimetaja.
Briti impeeriumi ordu

Briti impeeriumi ordu (inglise keeles The Order of the British Empire, ametlikult The Most Excellent Order of the British Empire) on 4. juunil 1917 Suurbritannia kuninga George V asutatud rüütliordu. Ordu koosneb viiest klassist, mis on jagatud kaheks kategooriaks: tsiviil- ja sõjaliseks kategooriaks.
Äge Brass

Äge Brass on Eesti ansambel.
Järve raudteejaam

Järve raudteejaam on raudteejaam Tallinnas Kristiine linnaosas Järve asumis. Asub laiarööpmelise Tallinna–Keila raudtee ääres, 5 km kaugusel Balti jaamast. Jaam on Tondi ja Rahumäe raudteepeatuse vahel. Piletihinnalt kuulub peatus I tsooni, mille piires liiklemine on tallinlasele tasuta.
Peatuses kesklinna sõidusuunal väljuvad inimesed satuvad Virve tänava kaudu Laine tänavale. Keila sõidusuunal väljuvad inimesed satuvad Alajaama tänavale.
Ümberistumisvõimalus on Pärnu maanteel Järve bussipeatuses bussiliinidele 5 (Männiku–Metsakooli), 18 (Viru keskus – Laagri), 32 (Männiku–Kopli), 36 (Väike-Õismäe – Viru) ja 57 (Raudalu–Kalev).
Kaheteelise raudtee ääres on kaks 150 meetri pikkust perrooni. Peatuses peatuvad Elektriraudtee Tallinnast Keilasse, Paldiskisse, Riisiperre ja Kloogaranda sõitvad elektrirongid.
Järve raudteepeatus avati liikluseks 1923. aastal. 1926. valmis arhitekt Karl Burmani kavandite järgi juugendstiilis (rahvusromantilises laadis) jaamahoone: ümarkaarsed uksed, tiheda ruudustikuga aknad ja kõrge, sindlitega kaetud kelpkatus. 1995. aastal tehtud remont muutis mõneti hoone ilmet. Järve jaamahoone asub aadressil Alajaama tänav 1. Piletimüük jaamahoones lõpetati 1998. aasta kevadel. 1999. aastal võeti hoone arhitektuurimälestisena kaitse alla ja alates 2008. aastast on seal noortekeskus. Jaamahoone kõrval asub üks kolmest Tallinna ja Harjumaa elektriraudteed toitvast veoalajaamast.
Järve raudteepeatuse juures 200 m kaugusel Järve tänaval asus raudteeülesõidu koht, mis suleti 1997. aastal. Samale suunale 300 m kaugusele peatusest jääb ka A. H. Tammsaare tee raudteeviadukt.
Eesti Rahvuslik Astronoomia Komitee

Eesti Rahvuslik Astronoomia Komitee (lühend: ERAK) on Rahvusvahelise Astronoomiauniooni (inglise International Astronomical Union, lühendatult IAU), Eesti kontaktorgan. 
ERAK asutati 1992. 
ERAKu ülesanded on muu hulgas astronoomia arengu koordineemine Eestis ja osalemine Ernst Julius Öpiku stipendiumi välja andmisel.
Mustajõe vald

Mustajõe vald (saksa keeles Mustajöggi) oli vald Virumaal Vaivara kihelkonnas. Vald eksisteeris 1867–1924.
Ardo Ärmpalu

Ardo Ärmpalu (sündinud 26. detsembril 1980 Raplas) on Eesti korvpallur. Pikkus  208 cm. 
Mängis Eesti korvpalli meistriliigas hooajast 1996/97. 1998/99 õppis USAs Wellstoni keskkoolis; 2000–2004 Marshalli ülikoolis spordijuhtimist, mängides ka korvpalli ülikooliliigas NCAA.
Alates hooajast 2006/2007 oli BC Tartu Fausto keskmängija, 2009/2010 oli BC Rakvere Tarvase  keskmängija, 2010/11 hooajal oli Tagamets Valga CKE/Inkasso mängija.
Liberty-klassi transpordilaev

Liberty-klass oli 2. maailmasõja ajal USA-s massiliselt toodetud transpordilaev. Ühtlasi maailmas enim toodetud sõjalaevaklass ja laevatüüp.

Ajalugu

2. maailmasõja algul selgus, et Saksamaa allveelaevad suudavad põhjustada Ameerika Ühendriikide kaubalaevastikule Atlandil väga suuri kaotusi ja see seadis blokaadis oleva Inglismaa varustamise suurtesse raskustesse. Tuli leida lahendus, kuidas kiirelt asendada hukkunud kaubalaevu ja isegi veel suurendada sõjamaterjali transpordivõimekust. Lahendusena arendati 1941. a välja kiirelt toodetav suur kaubalaev-transpordilaev. 1943. a valmis juba 3 laeva päevas. 
Kokku valmistati 2710 Liberty-t. Sõja elas üle vähemalt 2400 laeva. Suur osa jäi seejärel mereväe reservi, kuid 835 müüdi eraomandusse ja mitmed olid kasutusel veel 1970-ndateni. 
Tänapäeval on säilinud 4 Libertyt muuseumlaevadena.
Sõja lõpul alustati ühtlasi juba ka parendatud lahendustega Victory-klassi laevade masstootmist, kuid nende toodanguarv 534 jäi seoses sõja läbi saamisega väiksemaks.

Kirjeldus

Liberty konstruktsioon ja ehitusmeetodid arendati, arvestades kiireima ja odavaima tootmise võimalusi. Laeva pikkus oli 135 m, veeväljasurve 14 450 t ja kiirus u 11 sõlme. Laevale paigaldati ka enesekaitserelvastus.
Ühe laeva valmistamine alates kiilu mahapanekust kuni veeskamiseni võttis tavaliselt aega vaid umbes 1,5 kuud. Laeva kere konstruktsioon oli nõrga võitu ja mõnikord esines kiirtootmisest tulenevat praaki, kuid kokkuvõttes oli projekt edukas, sest positiivsed küljed ja mõjud ületasid puudusi tugevalt.
Reinhold Sabolotny

Elulugu

Reinhold Sabolotnõi sündis 1895. aastal Iisakul, põhihariduse sai ta Peterburi Oldenburgi reaalgümnaasiumis ja seejärel astus Peterburi Polütehnikumi.

Esimeses maailmasõjas

1915. aastal lõpetas R. Sabolotnõi ohvitserikursuse Konstantini suurtükiväekoolis lipnikuna ning osales Esimeses maailmasõjas lahingutes Riia all 10. üksikus raskesuurtükiväe divisjonis, kus sai haavata, põrutada ja kaks korda mürgitada. 
Eestisse tagasi saabus R. Sabolotnõi Saksa okupatsiooni ajal ja asus tegevusse põrandaaluse Kaitseliidu organiseerijana, sünnikohas Iisakul.

Eesti Vabadussõjas

Vabadussõja eel astus ta teenistusse ratsapolgu koosseisu, kuid kuna ta oli erialalt suurtükiväe ohvitser, siis läks ta 29. novembril 1918 üle teenistust jätkama laiarööpmelisele soomusrongile nr 1, kus määrati soomusrongi patareiülemaks ja hiljem soomusrongi ülema abiks. Osales LR soomusrongi nr 1 patareiülemana Viru rinde taganemislahingutes. 
Sai lahingutes Lõunarindel 18. veebruaril 1919 Irboska all raskelt haavata.
Pärast haavadest parenemist jätkas 14. märtsist 1919 teenistust Soomusrongide divisjoni suurtükiväe inspektorina. 
Leitnant Sabolotnõi sai surma Landesveeri sõja lõpus 1. juulil 1919 Riia all Saksa mürsu plahvatusest. 
Teda autasustati postuumselt I järgu 3. liigi ja II järgu 3. liigi Vabadusristidega.
Leitnant Reinhold Sabolotnõi on maetud Iisaku kalmistule.

Mälestuse jäädvustamine

Reinhold Sabolotnõi nimi "Leitnant Sabolotnõi Kartetsch" anti tema langemise järel laiarööpmelise soomusrongi nr 6 120 mm suurtükiplatvormile.  
Leitnant R. Sabolotnõi hauasammas Iisaku kalmistul – poleeritud mustast graniidist rist, millel tekst: "Verd ei näe mina, vaid uue elu koitu!"; alusel Vabadusristi kujutis ja tekst: "Leitnant Reinhold Sabolotnõi sünd. 25. okt. 1895 langenud 1. juulil 1919" – on leitnant Julius Kuperjanovi hauamonumendi kõrval üks vähestest Vabadussõja aegsetest monumentidest, mis jäid nõukogude korra ajal puutumata ja on oma originaalkujul säilinud tänaseni.

Nimest

Olgu öeldud, et sageli selle sõjamehe perekonnanimeks kirjutatavat Sabolotny nime ei ole ta kunagi kandnud, selle nimekuju võttis Sabolotnõide suguselts omale alles 1921. aastal.
Tiiu Trei

Tiiu Trei (aastani 1963 Pullisaar; sündinud 24. oktoobril 1936 Viljandis) on Eesti botaanik ja algoloog.
Ta lõpetas 1959. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloog-botaanikuna. 1973. aastal sai ta samas bioloogiakandidaadi kraadi väitekirjaga "Lääne-Eesti rannikuvete fütobentos".
Aastatel 1959–1975 töötas ta Zooloogia ja Botaania Instituudi (ZBI) Mereihtüoloogia Laboratooriumis laborandi, inseneri ja vanemteadurina; 1975–1976 Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudis vanemteadurina; 1976–1993 ZBIs vanemteadurina ning 1994–2005 ZBIs laborandi ja vanemlaborandina. Alates 1995. aastast on ta Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudis vanemlaborant ja alates 2006. aastast sama instituudi limnoloogiakeskuses teadur.
Ta on uurinud Eesti vetikaid ja veetaimestikku.

Isiklikku

Zooloog Anne Kirk on tema õde.