Euroopa Liidu transpordipoliitika

Ajalugu

Euroopa Liidu juhtorganite (komisjon, ministrite nõukogu, parlament jt) tegevus on reguleeritud Rooma kokkuleppega, mida pidevalt täiendatakse uute lepetega. Alates Rooma lepingu jõustumisest 1958. aastal on transpordipoliitika keskendunud ühtse turu loomisele, mille eesmärkideks on edendada kaupade, teenuste, kapitali ja tööjõu vaba liikumist. Selle poliitika peamised eesmärgid on siseturu loomise lõpuleviimine, jätkusuutliku arengu tagamine, transpordivõrgustike laiendamine üle kogu Euroopa, õhuruumi parem kasutamine, ohutuse suurendamine ja rahvusvahelise koostöö edendamine. Vaatamata selgelt sõnastatud kohustusele kõrvaldada takistused konkurentsi ning toetada vaba juurdepääs turule, aastatel 1957–1985 ei teinud Euroopa transpordipoliitika midagi suurt ära.
Ühise transpordipoliitika arengu pöördepunktiks võib pidada 1985. aastal valge raamatu koostamist, mis tõi välja, et transporditeenuste lepingutingimuste piirangud osutavad tõsiseks takistuseks avatud kaubandusele. Selle viimasest muutmisest 2011. aastal on see poliitikavaldkond olnud suunatud eri transpordiliikide harmoonilisele ja üheaegsele arengule, seda eelkõige kombineeritud transpordi osas, s.t kõikide transpordiliikide (maismaa-, vee- ja lennutranspordi) võimalikult parem ärakasutamine. Valge raamat on aluseks kõikidele Liidu transpordialastele otsustele.

Eesti EL-i transpordipoliitika 2011–2015

Alates Eesti ühinemisest EL-iga 2004. aastal on koostatud mitu raamdokumenti selleks, et tagada ühtne valitsuste tegevus Euroopa Liidus (EL). Need dokumendid kirjeldavad Eesti Euroopa Liidu poliitikat ning määravad peamised põhimõtted nende eesmärkide saavutamisel EL-is. Raamdokument seletab ka valitsuse peamised eesmärgid erinevates poliitikavaldkondades, k.a ka transpordipoliitikas.
Peamised eesmärgid transpordipoliitikas:
Kuna Eesti asub Euroopa Liidu äärealal, aga ühendus EL-i keskosaga on puudulik, siis on oluline viia lõpuni Rail Balticu ja Via Baltica projektid, et luua moodsad ühendused Balti riikide ja ülejäänud EL-i osade vahel. Eesti EL-i poliitika eesmärk on hiljemalt 2012. aastaks Rail Balticu arendamise tegevusplaani väljatöötamine koostöös riikidega, mida Rail Baltic läbib – Läti, Leedu ja Poolaga –, ning Euroopa Komisjoniga.
Kuna EL-i jaoks on oluline ka ühtse turu välisdimensioon, siis peab tähelepanu pöörama ka naaberregioonidele ning Eesti kui EL-i ääreriigi puhul on see väga oluline, et vähendada nii kaupade kui ka reisijate veoks kuluvat aega ja ressursse. Sellele aitab tublisti kaasa e-tolli ja e-deklareerimise rakendamise suurendamine.
Lisaks füüsilisele taristule tuleb arendada ka transpordipoliitikat ennast. Eesti toetab maanteeveo-, lennundus-, raudtee- ja merendussektori jätkuvat avamist ja liberaliseerimist, et tagada EL-i transpordituru suurem integreeritus.
Järgmistel aastatel peab jätkuvalt arvesse võtma EL-i transpordipoliitika integratsiooni teiste poliitikatega, eriti neid, mis on seotud konkurentsivõime ja jätkusuutlikkusega. Kuna transpordisektor on üks suuremaid gaasiemissioonide allikaid, on eriti oluline, et transpordipoliitika kohanduks ka EL-i kliima- ja energiapoliitika eesmärkidega. Ei saa eeldada ega loota, et inimeste liikuvus peaks vähenema, siis eesmärkide täitmiseks peab tehnoloogia tegema suure sammu edasi, suurema keskkonnasäästlikkuse poole.