google/wiki40b huggingface dataset:
Koronaarvereringe

Koronaarvereringeks ehk pärgvereringeks (inglise coronary circulation) nimetatakse mitmetel selgroogsetel loomadel vere ringlust südames, südamelihases ning vastavates veresoontes. 
Koronaarvereringe ülesandeks on südame kõikide kudede, eriti aga südamelihase, varustamine verega. 
Koronaarvereringesse kuuluvad vasak ja parem pärgarter (aa.coronariae sinistra et dextera), südameveenid.
Jaana Padrik

Jaana Padrik (sündinud 23. juunil 1958 Tallinnas) on Eesti ajakirjanik, poliitik ja suhtekorraldaja. Ta on Estonia ooperisolisti Paula Padriku ning draamanäitleja ja raadiodiktori Endel Padriku tütar.

Biograafia

Aastal 1977 lõpetas Tallinna 20. Keskkooli ning aastal 1982 Tartu Riikliku Ülikooli cum laude ajakirjanduse erialal.
Aastatel 1982–1999 töötas Eesti Raadios. Oli esimesi uuriva ja analüütilise probleemajakirjanduse loojaid Eesti Raadios. Käsitles ühiskonnaelu probleem- ja konfliktteemasid ning viljeles raadioreportaaži žanrit. Aastast 1987 tegi autorina ja toimetas Eesti Raadios saatesarju "Avalikud asjad", "Argipäev", "Kriminaaltango" jm ühiskonnaelu probleemsaateid. 1998. aastal juhtis ETV-s ühiskonnaelu aktuaalsaadet "Otseliin". 
1993–1998 töötas lepingulise kaasautorina Raadios Vaba Euroopa.
Aastal 1998 oli uuriva ajakirjanduse õppejõud Tartu Ülikoolis ja Tallinna Pedagoogikaülikoolis.
1999–2003 kuulus ta Riigikokku (IX koosseisus), olles Isamaaliidu fraktsioonis ning ka Tallinna Linnavolikokku.
Töötas 2004–2012 Õiguskantsleri Kantseleis avalike suhete nõunikuna.
Töötas 2013–2018 Siseministeeriumi haldusala päästeasutuses Häirekeskus avalike suhete juhina.
Baby Take Me in Your Arms

"Baby Take Me in Your Arms" (eestikeelse pealkirjaga "Julge laul") on Tony Macaulay ja John MacLeodi kirjutatud laul, mille salvestas esmalt 1968. aastal inglise ansambel The Paper Dolls albumil "Paper Dolls House". Tuntuks sai laul aga järgmisel aastal, kui selle salvestas esinejanime Jefferson all Geoff Turton. Eesti keeles on laul tuntud Ivo Linna esituses. Eestikeelsete sõnade autor on Heldur Karmo, või nagu Ivo Linna ise meenutab, siis hoopiski Vally Ojavere. Saates "Eesti otsib lemmiklaulu" oli laul žürii arvates välismaiste autorite laulude hulgas kolmanda koha vääriline.
Nõukogude ajal oli üsna tavaline, et lääne autorite lugude autoriks märgiti hoopis mõni Ida-Euroopa helilooja või dirigent, vahel ka üleüldse väljamõeldud nimi. Seda tehti selleks, et laulu saaks esitada ja plaadistada. Antud laulu autoriks on sedaviisi märgitud L. Komenski (Ivo Linna meenutustel) või kogunisti Tšehhi filosoof J. Komenski (kes elas aastatel 1592–1670). See nimi esineb veel 2001. aastal "Eesti kullafondi" sarjas ilmunud Ivo Linna kogumikplaadil.
Fuerteventura

Fuerteventura on Hispaaniale kuuluv saar Atlandi ookeanis, üks Kanaari saartest.
Fuerteventura asub Aafrika mandrist 105 km kaugusel. Lähim punkt Aafrikas on Maroko edelaotsas olev Juby neem, millel asub Tarlaya linn . Ka Lääne-Sahara ei jää sealt kaugele . Fuerteventura on omakorda Aafrikale lähim koht Kanaaridel ja seetõttu paadipõgenike sagedane sihtkoht.
Fuerteventurast läände jääb Gran Canaria ja kirdesse Lanzarote. Fuerteventura ja Lanzarote vahelises väinas on tilluke Lobose saar. 
Saare pindala on 1730 km². Saar on mägine. Selle edelaosas on 807 meetri kõrgune Jandía mägi ja keskel 724 meetri kõrgune Betancuria mägi. Saare edelatipuks on Jandía neem. 
Saare ida- ja kaguserva mööda kulgeb maantee, mis ühendab saare suuremaid asulaid: saare kirdetipus Corralejo, idaservas Puerto del Rosario, kaguservas Gran Tarajali ja lõunatipus Morro Jable.  Suurimas asulas Puerto del Rosarios on üle 28 000 elaniku. 2003. aastal elas saarel 75 000 inimest. 2018. aastal oli elanike arv 113 275.
Fuerteventura kliima on kuiv ja troopiline.
Saare esimesed asukad tulid Aafrikast. Nad elasid koobastes ja pooleldi maa-alustes elamutes, millest mõned on avastatud ja välja kaevatud. Neist on leitud algelisi tööriistu ja keraamikat.
11. sajandil eKr saabusid Fuerteventurale ja Lanzarotele ümberasujad Foiniikiast. Homeros mainis "Odüsseias" Kanaari saari Õnnelike Saarte nime all. Antiikajal oli saar tuntud Planaria nime all, sest oli teistest suurtest Kanaari saartest pisut madalam.
Rüütelkonnamõis

Rüütelkonnamõis, harvemini rüütlikogu mõis (saksa keeles Ritterschaftsgut), ka landraadimõis (Landratsgut) oli rüütelkonnale kuulunud mõis.

Mõiste

Rüütelkonnamõisad olid kohalikele rüütelkondadele ja mitmesugustele aadli sihtasutustele kuulunud mõisad. Õiguslikult seisundilt olid need väga lähedased rüütlimõisatele. Tavaliselt olid need endised riigimõisad, mis olid doneeritud vastavate asutuste ülalpidamiseks. Päriseks annetatud valduste kõrval olid rüütelkondade käes rendil mitmed kroonumõisad. Lisaks sellele olid rüütelkondade hoole all kolm aadlipreilide kasvatusasutust, mille ülalpidamiseks oli annetatud nn stiftimõis.
Rüütelkonnamõisad olid võrreldes rüütlimõisatega enamasti tagasihoidlikumalt hoonestatud.
Johann von Knippenburg

Johann von Knippenburg (ka Knipenborch; surnud 1524) oli Bremeni komtuur aastail 1517–1524.
Johann pärines Vest Recklinghausenist Kurkölnist, Knippenburgist Bottropi lähedalt. Tema suguvõsa oli Esseni päritolu ja suri juba 16. sajandi keskel välja, olles küllaltki tähtsusetu.
Knippenburg ilmselt kunagi Liivimaale ei jõudnudki, ta oli Liivi ordu käsknikuks vaid Bremenis, kus ta ametis olles ka suri.
Nursi vallamaja

Nursi vallamaja on Võru maakonnas Rõuge vallas Nursi külas asuv ehitis (vallamaja). Vallamaja on arvele võetud kultuurimälestisena.
Vallamaja on ehitatud 19. sajandi teisel poolel.
Teede Tehnokeskus

AS Teede Tehnokeskus on Eesti riiklik ettevõte, mis annab insener-tehnilisi konsultatsioone ja teeb asjakohaseid uuringuid.
Tehnokeskuse tegutsemine iseseisva uurimisasutusena algas 1. aprillil 1964, kui Autotranspordi ja Maanteede Ministeeriumi Projekteerimise-Uurimise Kontorist eraldatud üksused moodustasid Teedeehituse Kesklaboratooriumi. Ümberkorralduste käigus ühinesid projekteerijad Eesti Maanteeprojektiks, teedelaborist moodustati Maanteeameti Tehnokeskus. 1994 liideti Eesti Maanteeprojekt uuesti Maanteeameti Tehnokeskusega. Pärast mitut tehnokeskuse rerorganiseerimist moodustati 7. augustil 2000 AS Teede Tehnokeskus.
2003 liideti Tehnokeskusega asutus EhitusTEST.
Aryan Tari

Aryan Tari (sündinud 4. juunil 1999 Stavangeris) on iraani päritolu Norra maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2016). 
Tari sai suurmeistriks 17-aastaselt 2016. aastal. Kolm aastat varem sai ta FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on kahekordne Norra malemeister (2015, 2016). Tari tuli 2017. aastal Tarvisios juunioride maailmameistriks. 
2016. aastal mängis Tari Kosovos Gjakovas Euroopa meistrivõistlustel, kus ta sai 22. koha ja kvalifitseerus 2017. aastal Thbilisis toimunud maailmakarikavõistlustele (128 osavõtjat, nokautsüsteem). Ta kaotas seal teises ringis Aleksandr Lendermanile.
Lennuamet

Lennuameti ajalugu

Amet moodustati 16. jaanuaril 1990 Eesti NSV Valitsuse määrusega "Eesti NSV riiklike ametite moodustamise kohta" nr 10.
28. jaanuar 1992 Lennuametiga liideti riigiettevõtte Estonian Air lennuliiklusteenistus. 
1. aprillil 1996 eraldati Lennuametist lennuliiklusteenistus ning loodi Lennuliiklusteeninduse Keskus (praegune Lennuliiklusteeninduse AS)

Lennuameti peadirektorid

1990–1992 Rein Järv
1992–1995 Mati Sõrmus
1995 – Mati Iila
1995–1996 Jaan Tamm
1996–1998 Eduard Tüür
1998–2003 Toomas Peterson
2003–2013 Koit Kaskel
2013–2018 Kristjan Telve
Nissli substants

Nissli substants ehk Nissli sõmerus ehk kromatofiilne substants (inglise Nissl substance) on närviraku perikarüonis paiknev tsütoplasmavõrgustikku moodustav aine. Nissli substants koosneb granuleeritud tsütoplasma membraanist ja ribosoomidest.
Ribosoomidega seotuse tõttu moodustavad membraani graanulid karedapinnalise endoplasmaatilise retiikulumi. Kromatofiilne substans sisaldab ka vabu ribosoome. 
Nissli substantsi funktsioonideks peetakse valkude sünteesimist ning sekretsiooni.
Kromatofiilse substantsi morfoloogia erineb nii liigiti, indiviiditi kui ka neuroni tüüpide lõikes.

Terminoloogia

Nissli substants on vananenud termin ja see on samastatud karedapinnalise endoplasmaatilise retiikulumiga.
Kromatofiilne substans on kantud kehtivasse inimese tsütoloogia ja histoloogia standardsõnavarasse Terminologia Histologicasse.

Nimetus

Nissli substants on nimetatud selle esmakirjeldaja Saksa neuroloogi ja psühhiaatri Franz Nissli (1860–1919) järgi.
Baltimore'i Markuse kogudus

Baltimore'i Markuse kogudus (inglise keeles St. Mark Estonian Evangelical Lutheran Church of Baltimore) oli E.E.L.K. kogudus, mis tegutses 1951–1982 Marylandi osariigis Baltimore'is.
Kogudus asutati 11. märtsil 1951 ja algul kuulus sinna 120 liiget. Kogudus tegutses kuni 1982, mil Baltimore'i ja Washingtoni koguduse liitmisel moodustati Baltimore'i ja Washingtoni kogudus.
Retrograadne liikumine

Retrograadne liikumine on keha orbitaalne liikumine vastassuunas sellele, mis on antud süsteemi kehade puhul normaalne.
Kui me taevast jälgime, eeldame, et enamik objekte liigub aja kulgedes kindlas suunas. Enamik taevakehasid paistab liikuvat idast läände. Kuid võimalik on jälgida ka kehasid, näiteks tehiskaaslane või kosmoselennuk, mis liikuvad itta. Sellist orbiiti nimetatakse retrograadseks ehk vastupidiseks.
Retrograadse liikumise mõistet kasutatakse kõige sagedamini seoses välisplaneetide (Marss, Jupiter, Saturn ja nii edasi) liikumisega. Kuigi need planeedid paistavad vastavalt Maa pöörlemisele öises taevas liikuvat idast läände, kulgevad nad püsitähtede suhtes tegelikult aeglaselt itta, mida võib jälgida, kui märkida mainitud planeetide asukohad mitmel ööl järjest. See on nende planeetide puhul siiski loomulik ning seda ei peeta retrograadseks liikumiseks. Kuid et Maa teeb tiiru ümber Päikese lühema ajaga kui välisplaneedid, võime aeg-ajalt mõne neist nii-öelda kinni püüda (analoogiks näiteks kiire auto mitmerealisel maanteel). Kui see juhtub, paistab planeet, millest me möödume, esmalt peatavat oma ittaliikumise ning seejärel hakkavat liikuma taas läände. See on retrograadne liikumine, sest see on vastupidine suunale, mis on neile planeetidele tüüpiline. Lõpuks, kui Maa on planeedist mööda jõudnud, paistavad nad aga taastavat oma normaalse läänest itta kulgemise.
Planeetide retrograadne liikumine ajas tublisti segadusse Vana-Kreeka astronoome ning see oli üks põhjus, miks nad andsid neile taevakehadele nimeks "planeedid", mis otsetõlkes tähendab "hulkujad".
Erna Aabne

Erna Aabne (1923–2003) oli eesti õpetaja.
Ta töötas 1961–1977 Tallinna 1. Töölisnoorte Keskkoolis (hilisem nimi Tallinna 1. Õhtukeskkool, praegu Tallinna Vanalinna Täiskasvanute Gümnaasium).
Monta Kroma

Monta Kroma (sünninimi Monta Apse; 27. veebruar 1919 Jelgava – 25. juuli 1994 Riia) oli läti luuletaja.
Monta Kroma sündis Jelgavas rätsepa perekonnas. Mõni aeg hiljem kolis perekond Riiga. Monta Kroma alustas luuletuste kirjutamist juba lapsepõlves. Tema esimene luuletus avaldati ajalehes Jaunākās Ziņas 1934. aastal. 1938. aastal lõpetas ta Riia 2. Gümnaasiumi. Seejärel töötas keemialaboratooriumis ja autobussi piletimüüjana. Ta oli lühiajaliselt abielus Kārlis Kromsiga. Teise maailmasõja ajal oli Monta Krome Punaarmees sanitar ja sidepidaja ning õppis Moskvas ajakirjanduskursustel.
1945. aastal pöördus ta Riiga tagasi ja asus tööle ajalehe Cīņa toimetuses, kus töötas kuni 1950. aastani. 1950–1952 õppis Riias parteikoolis. Kirjanike Liidu liige oli alates 1947. aastast. 1959–1963 õppis Läti Riiklikus Ülikoolis läti keelt ja kirjandust. 1963. aastal lõpetas kõrgemad kirjanduskursused Moskvas. Töötas ajakirjade Padomju Latvijas Sieviete ja Draugs toimetustes, oli kirjastuse "Liesma" toimetaja 1968–1974.
1950. aastatel esindas Monta Kroma looming sotsialistliku realismi stiili. 1960.–1980. aastatel oli ta aga üks eredamaid moderniste läti luules.
Mark Levin

Mark Levin (29. mai 1945 – 5. november 2014) oli juudi rahvusest venekeelne Eesti ajakirjanik.
Levin lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli. Palju aastaid töötas ta ajalehes MK-Estonija, oli ajalehtede Vesti Nedeli ja Estonija peatoimetaja. Ta oli Eesti-Ameerika Ärikolledži rektor, mitme kõrgkooli õppejõud, õpetas ka Tallinna Juudi Koolis.
2013. aastal andis ta välja raamatu "Мужская логика" ("Mehe loogika").
Mark Levin suri 5. novembril 2014 ja ta maeti 7. novembril 2014 Rahumäele Juudi kalmistule.
Karl Liebknecht

Karl Paul August Friedrich Liebknecht (13. august 1871 Leipzig – 15. jaanuar 1919 Berliin) oli saksa sotsiaaldemokraatlik ja kommunistlik poliitik. Novembrirevolutsiooni ajal kuulutas ta välja "vaba sotsialistliku vabariigi" (saksa keeles "freie sozialistische Republik"), ent vahistati 1919. aasta Jaanuariülestõusu käigus ja hukati.

Elukäik

Karl Liebknecht sündis 1871. aastal Leipzigis. Tema isa oli Saksa sotsiaaldemokraatliku partei üks rajajatest Wilhelm Liebknecht. 1890. aastal alustas Karl Liebknecht juuraõpinguid Leipzigi Ülikoolis. Samal aastal kolis kogu pere Berliini ning ta jätkas õpinguid Friedrich Wilhelmi Ülikoolis. 1897. aastal sai ta Würzburgi Ülikoolist doktorikraadi. 1899. aastal alustas ta tegevust advokaadina.
1900. aastal liitus Liebknecht Sotsiaaldemokraatliku parteiga. 1901–1913 oli ta sotsiaaldemokraatide esindajana Berliini linnavolikogus. Ta osales aktiivselt Teises internatsionaalis ning oli Noorte Sotsialistide Rahvusvahelise Liidu rajaja. 1907–1910 oli ta selle president.
1907 avaldas ta kirjutise "Militarism ja antimilitarism", mille tõttu mõisteti talle riigireetmise süüdistusega pooleteise aastane vanglakaristus. Veel vanglas viibides 1908. aastal valiti Liebknecht Preisi saadikutekoja liikmeks.
1912 valiti Liebknecht Riigipäeva liikmeks.
1915 mobiliseeriti Liebknecht sõjaväkke, ent sõjategevuses ta ei osalenud. Sama aasta märtsist hakkas ta koos Rosa Luxemburgiga välja andma ajakirja Internationale. 1. jaanuaril 1916 moodustas Liebknecht koos teiste sõjavastaste vasakpoolsetega nn Spartakuse grupi (saksa keeles Spartakusgruppe), mis novembris 1918 nimetati ümber Spartakuse liiduks (saksa keeles Spartakusbund). Samal ajal tekkisid Liebknechtil vastuolud Riigipäeva sotsiaaldemokraatide fraktsiooni enamusega, mille tõttu ta fraktsioonist välja arvati. 1. mail 1916 korraldas Liebknecht Berliinis sõjavastase meeleavalduse, millel ta vahistati ning mõisteti sama aasta suvel neljaks aastaks ja üheks kuuks sunnitööle. Liebknecht vabanes üldise amnestiaga 23. oktoobril 1918.
Vabanemise järel võttis Liebknecht koos Luxemburgiga üle Spartakuse Liidu juhtimise. 9. novembril kuulutas Liebknecht Berliini lossi rõdult välja "vaba sotsialistliku vabariigi". Mõned tunnid enne seda oli Philipp Scheidemann kuulutanud Riigipäeva rõdult välja Saksa Vabariigi. 1918–1919 vahetusel osales Liebknecht Saksamaa Kommunistliku Partei rajamises.
15.–16. jaanuaril 1919 pärast spartakistide Jaanuariülestõusu Liebknecht ja Luxemburg vahistati ning hukati.

Isiklikku

Mais 1900 abiellus Liebknecht Julia Paradiesiga, kellega sai kaks poega ja ühe tütre. Naine suri 1911. aastal. 1912 abiellus Liebknecht kunstiajaloolase Sophie Ryssiga.
Olen kolmeteistkümne aastane

"Olen kolmeteistkümne aastane" ehk "Olen 13-aastane" on  Merle Karusoo näidend, mis on koostatud 13-aastaste õpilaste kirjandite põhjal. Neis kirjandites paluti neil kirjutada, mida nad arvavad endist, koolielust ja suhetest omaealiste ning täiskasvanutega. Tekst valmis esmalavastuse proovide käigus. Lavastus esietendus 26. juulil 1980. 
Selle kolme peategelast, kelle nimed olid Andrus, Guido ja Toomas, mängisid Merle Karusoo (Eesti NSV Riiklik Noorsooteater, 1980, Klooga rand, hiljem statsionaar) esmalavastuses Andrus Vaarik, Guido Kangur ja Toomas Lõhmuste. Truppi kuulusid veel Rein Oja, Villu Kangur ja Katrin Saukas. Selle lavastuse eest sai Merle Karusoo 1980 Eesti NSV Teatriühingu preemia ning lavastuse trupp sai Teatriühingu kollektiivse eripreemia. Näidend sai 1981 Eesti NSV kirjanduse aastapreemia. Aastal 1988 sai Andrus Vaarik muu hulgas rolli eest selles lavastuses Ants Lauteri nimelise auhinna.     
Hiljem on seda lavastust mängitud kooliteatrites.
Otto Särgava

Otto Särgava (kuni 1935. aastani Peterson; 27. jaanuar 1902 Vändra, Pärnumaa – 20. juuli 1942 Norillag) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
1920. aastal anti talle Vabadusristi II liigi 3. järk.
1927. aastal lõpetas ta Sõjakooli ja sai nooremleitnandi auastme. 1932. aastal ülendati ta leitnandiks, 1939. aastal kapteniks.
Ta arreteeriti NKVD poolt 26. oktoobril 1941 Tallinnas, surmaotsus viidi täide Norillagis.
Kristiina Ross

Kristiina Ross (sünninimi Kristiina Kross; sündinud 3. juunil 1955 Tallinnas) on eesti keeleteadlane ja tõlkija.

Elukäik

Aastal 1978 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia erialal. Samast aastast asus ta tööle Eesti Keele Instituuti. 1984. aastal kaitses ta filoloogiakandidaadi kraadi.
1992. aastast peab ta Eesti Humanitaarinstituudis loenguid.
Ta on uurinud eesti ja teiste läänemeresoome keelte grammatikat, samuti on ta avaldanud artikleid eesti varasema piiblitõlke tekstoloogiast. 1985. aastal ilmus temalt EELK UI toimetiste hulgas 2-osaline "Heebrea keel algajatele".
Ta on "Eesti keele grammatika I-II" (1993–1995) kaasautoreid.
Ross on tegelenud ka tõlketööga. Ta on tõlkinud teiste seas heebrea luulet (valimik "Uni Jeruusalemmas"), prantsuse keelest Blaise Pascali "Mõtted" ja markii de Sade'i "Justine ehk Vooruse õnnetused".

Isiklikku

Ta on Helga ja Jaan Krossi tütar. 
Ta on abielus muusikateadlase Jaan Rossiga.
Nende tütar on Johanna Ross.
Eesti Psühhiaatrite Selts

Eesti Psühhiaatrite Selts on mittetulundusühing, mis ühendab Eesti psühhiaatreid ja psühhiaatriaga piirnevate erialade kõrgharidusega spetsialiste.
Seltsi tegevuse eesmärkideks on psühhiaatriaalase arstiteaduse, täienduskoolituse, psühhiaatrilise abi ja hoolekande arendamine, rahva vaimse tervise kaitse, psühhiaatrilise tervishoiukorralduse ja arstiabi täiustamine, seltsi liikmete kutseõiguste kaitse ja psühhiaatrite kutsehuvide esindamine riigiasutuste, kohalike omavalitsuste ja muude asutuste ja ametiisikute ees.
Seltsil on kuus sektsiooni: ambulatoorse psühhiaatria, bioloogilise psühhiaatria, kohtupsühhiaatria, lastepsühhiaatria, söömishäirete ja noorpsühhiaatrite sektsioon.
Eesti Psühhiaatrite Selts on Maailma Psühhiaatria Assotsiatsiooni (World Psychiatric Association) ja Euroopa Meditsiinispetsialistide Liidu (European Union of Medical Specialists) liige.
Eesti Psühhiaatrite Seltsi juhatuse esimees on Andres Lehtmets. Enne teda oli seltsi esimees Valdur Jänes.
Eesti Psühhiaatrite Selts asutati 1989. aastal. Nõukogude perioodil, 1950. aastast tegutses Eesti NSV Vabariiklik Teaduslik Neuropatoloogide ja Psühhiaatrite Selts (hiljem Eesti NSV Neuroloogide ja Psühhiaatrite Teaduslik Selts, 1965. aastast Eesti NSV Ludvig Puusepa nimeline Neuroloogide, Neurokirurgide ja Psühhiaatrite Selts). 1989. aasta kongressil otsustati neuroloogide-neurokirurgide ja psühhiaatrite seltsid lahutada ja loodi kaks uut seltsi, Eesti Ludvig Puusepa nimeline Neuroloogide ja Neurokirurgide Selts ja Eesti Psühhiaatrite Selts.
Põlula mõis

Põlula mõis (saksa keeles Poll) oli rüütlimõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jäävad kunagise mõisa alad Vinni valda Lääne-Viru maakonnas.

Ajalugu

Põlula mõisa on esmakordselt mainitud 1489. aastal. 
Põlula mõis on kuulunud eri aegadel Bassewitzidele, Zoege von Manteuffelitele ja Stackelbergidele. 
1851. aastal loovutas meeskohtunik vabahärra Gustav Adolph von Stackelberg Põlula mõisa oma pojale, eruleitnandist meeskohtu assessorile vabahärra Wilhelm Moritz Friedrich von Stackelbergile, kes müüs mõisa 1863. aastal Hermann von Krausele. 1863. aastast kuni võõrandamiseni oli Põlula mõis Krausede aadlisuguvõsa valduses. 1877. aasta kevadel läks Põlula mõisniku Hermann von Krause kätte ka Inju mõis.
1900. aastal Hermann von Krause kinkis arhitekt Johann Wilhelm Krause pojapoeg Põlula oma pojale Wilhelmile.
1909. aastal ostis Wilhelm Krause Inju-Meriküla mõisast maatüki Nova (736 tessatiini 360 ruutjalga) hinnaga 3700 rubla ja liitis selle Põlula mõisaga.
Pärast Wilhelm (Helm)p von Krause surma (1912) olid tema pärijad tema lesk Anna Henriette Karoline Molly von Krause (sünd von Winkler), kaks poega ja kaks tütart: Karin Molly Johanna von Krause, Anna Elisabeth von Krause, Paul Theodor von Krause, Ulrich von Krause

Mõisakompleks

Põlula härrastemaja on rajatud kahes järgus. Ilmselt 18. sajandi keskel või teisel poolel rajati mõisa kahekorruseline barokkstiilis puithoone, mille eenduvate tiibade kohal on madalad kolmnurkfrontoonid. Planeeringult sarnaneb Põlula härrastemaja 17. sajandi barokkstiilis Maardu, Palmse ja Aa mõisahoonetega. 
1870. aastal ehitati mõisahoone juurde suurejooneline Põlula mõisa piiritusetehas, mille varemed on säilinud tänapäevani. Säilinud on ka tallihoone varemed ja mõisatööliste elumaja. Kuusnurkse kujuga tõllakuur lammutati 1950. aastatel.
1880. aastatel lisati härrastemajale suur historitsistlik tiibehitus, mis on osalt ühe- ja osalt kahekorruseline. 
Tänapäeval asub endises mõisa härrastemajas Põlula Kool.
Vuglegirsk

Elanikkond

2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 10 693 inimest, kellest 58,94% emakeeleks oli vene keel, 40,10% emakeeleks ukraina keel ja 0,50% emakeeleks valgevene keel. 2014. aasta 1. jaanuaril elas asulas 7671 inimest, asustustihedus 1051 inimest ruutkilomeetri kohta.

Ajalugu

Vuglegirsk asutati 1879. aastal, linna õigused alates 1958. aastast.
Donbassi sõja ajal, 2014. aastal, läks asula valitsusvastaste relvajõudude kontrolli alla. 2014. aasta 12. augustil võtsid valitsusväed asula taas oma kontrolli alla.
2015. aasta 18. jaanuaril tabas mürsk elumaja, 7- ja 16-aastased vennad hukkusid ning nende 8-aastane õde sai raskelt vigastada.
29. jaanuaril ründasid valitsusvastased relvajõud tankide toel asulat. Killuhaavadesse suri vähemalt kaks rahulikku elanikku. Järgmiseks päevaks olid valitsusvastased relvajõud nende endi väitel linna oma kontrolli alla võtnud. URJKN Info-analüütilise keskuse pressiesindaja, polkovnik Lõssenko 30. jaanuari keskpäevasel teatel oli linn siiski valitsusvägede kontrolli all. Väljaanne KorrespondenT.net avaldas 30. jaanuaril kell 20:03 artikli, milles viidatakse eripataljoni "Azov" ametlikule Facebooki lehele, millelt lähtub, et öösel läks asula valitsusvastaste relvajõudude kontrolli alla. Infovastupanu avaldas kell 20:30 artikli, millest lähtus, et linnas käivad tänavalahingud.
ATO staabi 31. jaanuari hommikuse teate kohaselt jätkusid linnas lahingud. Võimalik, et hiljemalt õhtuks langes asula valitsusvastaste relvajõudude kontrolli alla. Valitsusväed kaotasid neli tanki ja olid väidetavasti sunnitud ülekaalukate jõudude survel linnast taanduma.
UNIAN-i poolt 4. veebruaril 2015 avaldatud artiklist lähtus, et üks osa linnast on valitsusjõudude kontrolli all.
Infovastupanu poolt 5. veebruari õhtul avaldatud artiklis kinnitati, et valitsusväed lahkusid linnast.
8. veebruaril 2015 avaldas BBC World News reportaaži valitsusvastaste relvajõudude kontrolli alla läinud linnast, kus reporter James Reynoldsi teatel polnud näha ühtki elanikku. Järgmisel päeval avaldatud artiklist selgus, et BBC reporter kohtus nelja asulapaigas viibitud tunni jooksul kahe kohaliku elanikuga.
Stanley Tucci

Stanley Tucci (sündinud 11. novembril või 11. jaanuaril 1960 /erinevate allikate järgi/ Peekskillis New Yorgi osariigis) on USA filminäitleja, stsenarist, filmiprodutsent ja režissöör. Ta on pälvinud Oscari nominatsiooni parima kõrvalosatäitja kategoorias filmis "Minu armsad luud" ning võitnud Emmy osatäitmise eest telefilmis "Winchell".