google/wiki40b huggingface dataset:
Tomasz Kuszczak

Klubikarjäär

Kuszczak mängis Wrocławi Śląski ja KFC Uerdingen 05 noorteklubides kuni 2000. aastani.
2000 sõlmis Kuszczak lepingu Berliini Hertha II-ga ja mängis seal 87 mängu. Hertha põhimeeskonnas ei õnnestunud tal üheski mängus platsile saada.
14. juulil 2004 sõlmis Kuszczak lepingu Inglismaa jalgpalliklubi West Bromwich Albioniga (WBA), kes tollal mängis Premier League'is. Esimese mängu pidas ta WBA-s 21. septembril 2004 liiga karikavõistlustel. Selles mängus kaotas WBA 1:2 tugevuselt kolmandas liigas mänginud Colchester United FC-le. Kuid edaspidi tema tulemused paranesid ja pärast klubi senise esiväravavahi Russell Houlti vigastust tõusis Kuszczak klubi esiväravavahiks. Hooaja lõpus tegi Kuszczak mõned väga mõjuvad esitused, mis aitasid klubil liigasse püsima jääda ja lõpetada hooaeg 17. kohaga.
2005/06 hooaja järel langes WBA Premier League'ist välja, jäädes eelviimasele, 19. kohale. Kuid hooaja lõpul sõlmis Manchesteri United laenulepingu, mille kohaselt jätkas Kuszczak mängimist Manchesteris. Üheaastase laenulepingu eest maksis Manchester 2,5 miljonit naelsterlingit. Kahe hooaja jooksul mängis Kuszczak WBA-s 31 kohtumist.
Manchester Unitedis tegi Kuszczak debüüdi 17. septembril 2006 Londoni Arsenali vastu ja ta tõrjus selles mängus penalti, aga Arsenal võitis lõpuks ikkagi 1:0. Esimene mäng algrivistuses toimus liiga karikavõistlustel tugevuselt kolmandas liigas mängiva 25. oktoobril Crewe Alexandra vastu ja lõppes 2:1 võiduga. Selles mängus kandis ta särki, millele tema nimi oli kirjutatud valesti: Zuszczak.
Birmingham Cityga liitus ta 2015. aastal.

Koondisekarjäär

Kuszczak mängis esimest korda Poola jalgpallikoondises 11. detsembril 2003, kui Malta jalgpallikoondist võideti 4:0.
Pärast väljapaistvaid mänge West Bromwich Albionis kutsuti Kuszczak Poola koondisse 2006. aasta MM-iks Saksamaal. Kuid MM-i eelses sõprusmängus Colombia jalgpallikoondise vastu laskis Kuszczak 9. juulil 2006 sisse vastaste väravavahi Neco Martíneze väljalöögi ning seetõttu seisis kõigis MM-i mängudes Poola väravas Artur Boruc. Poola kaotas algul Ecuadorile ja Saksamaale ning alistas siis Costa Rica jalgpallikoondise, kes kaotas kõik mängud.
Kuszczak kutsuti Poola koondisse 2008. aasta EM-ile Austriasse, aga ta pidi sellest seljavigastuse tõttu loobuma. Poola kaotas Saksamaale ja viigistas Austriaga, kaotas Horvaatiale ja jäi alagrupis viimaseks.
Viimase mängu pidas Kuszczak Poola koondises 2012. aastal. Kokku mängis ta koodises 11 mängu, kusjuures ühelgi aastal ei ta pidanud Poola meeskonnas üle  kahe kohtumise.
Eelpingestus

Eelpingestus ehituskonstruktsioonis on  ekspluatatsiooniolukorra suhtes soodsa pingeoleku tekitamine ehituskonstruktsioonis. Selle eesmärk on suurendada kandevõimet, jäikust või töökindlust. Rakendatakse raudbetoon- ja metallkonstruktsioonides.
Eelpingestust või tööpunkti nihutamist (biasing) kasutatakse elektroonikas elektronseadiste soodsa töörežiimi saavutamiseks.
Ökosüsteemne tehnoloogia

Ökosüsteemne tehnoloogia (inglise ecological engineering) on valdkond, mis ühendab ökoloogia ja ehituse. 
Nt märgalapuhastid ja pinnasfiltrid reovee käitlemiseks, mahepõllumajanduslikud toidu ning muu tehnoloogilise toorme tootmise skeemid. Kasutust leiab ökosüsteemi omadus puhverdada ja stabiliseerida mitmesugust välismõju ning võime pruukida mitmesuguseid energiakandjaid (päikest, raskusjõudu, tuult, reovees olevate ainete keemilist energiat) mingi inimesele huvipakkuva funktsiooni (puhas keskkond, tasakaalustatud toit) loomiseks, häirimata sealjuures ökoloogilist tasakaalu ja keskkonnaruumi.
Ökoloogilise tehnoloogia eeliseks on väikesed hoolduskulud ning huvipakkuvat protsessi toetava struktuuri isetaastuvus ja iseorganiseerumisvõime. Madalad hoolduskulud on tingitud ennekõike nende protsesside ruumilisest hajutatusest ja pikemast ajalisest kestusest võrreldes konventsionaalse tehnoloogiaga.
Boulogne'i Matilda

Elukäik

Matilda sündis Kirde-Prantsusmaa, Flandria Boulogne'is Boulogne'i krahvi Eustace III ja Šoti Mary tütrena. Tema emapoolsed vanavanemad olid Šoti kuningas Malcolm III ja Šoti Püha Margaret. 
1119. aastal abiellus Matilda Blois' Stepheniga, kes oli Mortaini krahv ja omas suuri maavaldusi ka Inglismaal. Pärast Matilda isa surma 1125 liideti need maad Boulognega.
Pärast Inglismaa kuninga Henry I surma 1136 läks Stephen Inglismaale, et kindlustada Boulogne' kontrolli lähimate sadamate üle ning krooniti keisrinna Matilda asemel Inglismaa kuningaks. Peagi järgnes talle ka Matilda, kes krooniti kuningannaks 22. märtsil 1136.
Kodusõja ajal, Stepheni ja Henry I tütre Matilda vahel, oli Matilda oma mehele suurimaks toeks ja abiks. Kui Stephen oli Lincolni lahingus vangistatud, koondas Matilda kuninga partisanid ja koos Ypresi Williami abiga muutis sõjaväe tugevaks. Keisrinna Matilda kiusas taga Stepheni venda, Blois' Henryt, kuid Matilda vangistas keisrinna venna, Robert Cloucesteri.
Pärast isa surma 1125 sai Matildast Boulogne' krahvinna ning koos abikaasaga valitses ta Boulognet aastani 1150. Aastal 1151 läks Boulogne ta vanimale pojale Eustace'ile, seejärel Williamile ning lõpuks tütar Mariele.
Matilda suri Hedinghami lossis, Essexis, Inglismaal ja maeti tema ja Stepheni asutatud Favershami kloostrisse.
Paul Härmson

Paul-Friedrich Härmson (20. mai 1922 Tartumaa, Mäksa vald – 2. juuni 1995) oli eesti arhitekt.
1941. aastal lõpetas ta Tartu 4. Keskkooli. 1952. aastal lõpetas ta kiitusega Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna arhitektuuri eriala.
1964. aastal kaitses ta Tallinna Polütehnilises Instituudis teaduste kandidaadi kraadi arhitektuuri alal väitekirjaga "Основные этапы развития старого Таллина и вопросы его реконструкции в соответствии с требованиями современного градостроительства". Oma kandidaaditöös analüüsis ta Tallinna vanalinna hoonestuse seisukorda ja tegi ettepaneku lammutada kuni 70% vanalinna hoonetest. Tema ettepanek oli ka rajada läbi vanalinna magistraal Balti jaamast Tallinna Kaubamajani ja selle äärde uus Tallinna Linna Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee hoone ning Toompea nõlvale Snelli tiigi äärde kümnekorruselisi elamuid.
Ta töötas Tallinna Polütehnilise Instituudi dotsendi ja Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi linnaehituse laboratooriumi juhatajana.

Personaalia

Piret Lindpere. "Härmson, Paul". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 117-118
Eva Cassidy

Elu

Eva sündis 2. veebruaril 1963. aastal ja kasvas üles Washingtoni äärelinnas. Ta oli kolmas neljast lapsest; ema oli saksa päritolu ning isapoolne suguvõsa pärines Iiri ja Šoti aladelt. Varasest east peale oli Eval huvi muusika ja kunsti vastu. Kui isa õpetas ta kitarri mängima, esines ta perekondlikel sündmustel väikese publiku ees - ehk see ongi tema muusikutee algus. Oma esimesse bändi astus ta 11-aastaselt ning peale seda osales veel mitmete bändide tegevuses, jäämata kuhugi kauaks püsima. 1986. aastal oli Eva muusikuelus esimene suurem pöördepunkt: tema koolikaaslane David Lourim palus tal kaasa lüüa ühes muusikaprojektis (Method Actor). Stuudios kohtas ta juhuslikult Chris Biondot, kes aitas tal alustada oma karjääri sessioonilauljana ning hiljem tutvustas teda Al Dale'ile, kellest sai hiljem Eva mänedžer. 1990. aastal moodustati viieliikmeline "Eva Cassidy bänd" (Cassidy, Biondo, Lenny Williams, Keith Grimes ja Raice McLeod), mis sai Washingtonis üpriski tuntuks. Kahe aasta pärast lindistati esimene album, mis sisaldas näiteks lugusid "Fever" ja "God bless the child" ning hilisema Eva n-ö tunnuslaulu "Over the rainbow". Plaanis oli ka sooloalbumi väljaandmine, kuid vaidlus detailide üle kujunes üpris pikaks. Asja tegi ka raskemaks Eva soov viljeleda mitut muusikastiili. Nelja aasta pärast läks pankrotti firma, kellega oli väljaandmisleping sõlmitud. Dale ja Biondo õhutasid lauljannat oma kontsertalbumit välja andma. See saigi teoks, kuigi Eva polnud oma esitusega rahul - esinemisel olid toimunud tehnilised rikked ning ka tema hääl oli külmetuse tõttu tavalisest veidi halvem. Asuti tööle stuudioalbumi kallal, kuid lauljanna suri enne selle valmimist. Album lasti olemasoleva materjaliga välja postuumselt 1997. aastal.

Haigus

1996. aasta suve lõpus oli Eva Cassidy enesetunne halb, tal olid tugevad puusavalud. Samal ajal töötas ta koolisööklates ning arvas, et valude põhjus on pidev redelitel ronimine. Lõpuks otsustas Eva minna arstlikule läbivaatusele, kus talle tehti arvukalt teste. Juba esimeste testitulemuste saabudes kahtlustati vähki, kuid viimastega saadi kinnitus selles, et tal on arenenud melanoom. Talle öeldi, et tal oli veel kolm kuni viis kuud elada. Eva pandi Johns Hopkinsi haiglasse. Teda külastasid pidevalt sõbrad, kes tõid kaasa puuvilju ja lilli. Lõpuks hakkas tal kahju, et kõik roiskuma läheb ja ta palus endale hoopis tuua paberit ja pliiatseid, mille abil ta ennast väljendas. Eva Cassidy suri 2. novembril 1996. Ta oli vaid 33 aastat vana.
Josh McDowell

Joslin "Josh" McDowell (sündinud 17. augustil 1939) on USA kirjanik, kristluse apologeet ja evangelist.
Tema nimekaim teos on "Kaalukad tõendid" (originaalpealkiri "Evidence That Demands a Verdict"), mis ilmus 2006. aastal ka eesti keeles.
Pingbetoon

Pingbetoon on raudbetoon, milles valmistamise ajal sarrus eelpingestatakse. Sellega tagatakse betoonile eelsurve, mis annab võimaluse vähendada pragude tekkimist betooni tõmbetsoonis ja seeläbi suurendada tarindi jäikust. Sarrusena kasutatakse kõrgtugevaid terasvardaid või -traati. Pingbetooni kasutatakse eelkõige painde- ja tõmbeelementides. Pingbetoonist rajatakse suureavalisi tarindeid, näiteks sildu, tööstushoonete suureavalisi monoliitseid talasid ja raame, hoonete kattekonstruktsioone, vedelike mahuteid ja muid sarnaseid objekte.

Ajalugu

Pingbetooni kasutamise teoreetilised alused tekkisid 19. sajandi kaheksakümnendatel aastatel. Esimesena tutvustas seda ideed  P. H. Jackson 1886. aastal, kaks aastat hiljem C. Doehring. Ideed praktikas rakendada ei õnnestunud kummalgi, kuna terase kvaliteet oli selleks liiga madal. Esimese pingbetoontarindi ehitas I. Lund 1905. aastal. Selleks sai betoonõõnesplokkidest vahelagi, mis sarrustati eelpingestatud armatuurvarrastega. Kuid ei Lund ega järgmised pingbetooni edendajad Ch. Riekhoff, E. Mörisch, M. Koenen, Ch. Rabut ja mõned teisedki, ei toonud uue materjali arengusse kardinaalset pööret.
Kahe maailmasõja vahelisel perioodil oli pingbetooni areng seotud peamiselt insener Eugène Freyssinet' nimega, kes töötas välja uusi betooni pingestusvõtteid ja vastavaid seadmeid. Tema projekteeritud olid ka pingbetoonist pais Alžeerias ja Luzancy sild üle Marne'i. Lisaks Freyssinet'le paistis silma Franz Dischinger. 1940. aastate lõpus sai silmapaistvaks pingbetooni rakendajaks belglane Gustave Mangel, kes arendas pingbetooni teooriat ja ehitas arvukalt pingbetoontarindeid.
Riigikogu Kantselei

Riigikogu Kantselei on Riigikogu juures tegutsev ametiasutus. Kantselei põhimääruse järgi on tema põhiülesanne luua Riigikogule tema põhiseaduslike funktsioonide täitmiseks vajalikud tingimused. Põhiülesande täitmiseks kantselei muu hulgas nõustab Riigikogu, selle liikmeid ja selle organeid õigusloome valdkonnas, korraldab Riigikogu asjaajamist, korraldab Riigikogu välissuhtlemist.
Kantselei asutati Riigikogu juurde oktoobris 1992. 
Kantseleid juhib direktor, kelle valib Riigikogu juhatus. Direktor on ametis viis aastat. Praegune direktor on Peep Jahilo ja asedirektor Aaro Mõttus.
Leo Laurson

Leo Laurson VR I/3 (ka Leopold; 2. veebruar 1897 Konguta vald – 20. aprill 1972 Buenos Aires) oli Eesti sõjaväelane (kapten) ja diplomaat.
Ta sündis külakooliõpetaja 11. lapsena. Laurson õppis Vastse-Kuuste Ministeeriumikoolis ja Hugo Treffneri Gümnaasiumis.
1915. aasta kevadel saadeti ta mobilisatsiooni korras Petrogradi Tšugujevi Sõjakooli, mille lõpetamisel sama aasta oktoobris hakkas teenima Soome küttide polgus, 479. Kadnikovi jalaväepolgus ja 727. Novoseleginski jalaväepolgus. Osales I maailmasõjas 1916–1917 pataljoniülemana. 1917. aastal sai ta haavata ja viidi Petrogradi ravile.
1918. aastal astus ta Petrogradi Ülikooli õigusteaduskonda. Osales Vabadussõjas Tartu Kaitsepataljoni koosseisus. Sama aasta detsembrist kuni 1920. aasta juulini oli Soomes sideohvitser ja Eesti sõjaväeline esindaja. Pärast seda oli Kindralstaabi luurejaoskonna ülem kuni järgmise aasta juunini, kui arvati kaptenina reservi.
1921. aasta detsembrist kuni 1923. aasta maini oli ta Berliinis Eesti saatkonnas II sekretär. 1923. aasta novembrist 1925. aasta augustini töötas Eesti Välisministeeriumis ametnikuna erinevatel ametikohtadel. 1924. aastal oli Moskvas Eesti saatkonnas ajakirjandusatašee.
1926. aastal tegutses välismaal ajakirjanikuna. 1927–1929 töötas Tallinnas USA Informatsiooniagentuuris. 1929–1934 oli tööl Helsingis Argentina konsulaadis. 1934–1940 töötas ta Tallinnas Hispaania saatkonnas. Nõukogude võimuorganid saatsid ta 1940. aastal Helsingisse Hispaania konsulaati, kust Laurson põgenes Rootsi.
1940–1949 töötas ta Stockholmi politseis tõlgina, samal ajal oli Kuninglikus Tehnikainstituudis hispaania ja vene keele lektor.
1949. aastal läks ta Argentinasse, kus oli ajalehe Kauge Kodu toimetaja ja keeleõpetaja koolides.
Ta kuulus Eesti Kaitseliitu, oli Rootsis Stockholmi Eesti Seltsi esimees ja Eesti Komitee asutajaliige.
Talle anti Georgi risti IV järgu orden ja 1921. aastal Vabadusristi I liigi 3. järgu teenetemärk.
Ta suri südameataki tagajärjel.
Tartu Rattaralli

Lasteüritused

Klubi Tartu Maraton viib läbi lasteüritusi juba aastast 1983. Tartu Rattaralli juurde kuuluvad Tillusõit ja Miniralli.

Tartu Rattaralli ajalugu

Aastail, mil olümpiavõitja ja maailmameister Aavo Pikkuus oli jalgrattaspordi Eestis oma efektsete võitudega väga populaarseks muutnud, sündis mõte suusamaratoni kõrvale ellu kutsuda ka analoogne rattasõit. Jalgratturitepoolseks eestvedajaks oli treener Rein Kirsipuu.
Esimene Tartu Rattaralli startis 1982. aasta maikuus Tartu Raekoja platsilt ja selle lõpetas 362 ratturit. Enne esimest rallit peeti maha pikki ja tuliseid vaidlusi distantsi pikkuse ning raskuse üle. Kuna pikamaasõite polnud Eestis varem korraldatud, peljati liiga pika ning keerulise rajaga võistlejaid ehmatada. Kui 46,7 km pikkuse esimese võistluse osalejad Põlvas finišeerisid, veendusid korraldajad, et hirm oli asjatu: ratturid pöörasid finišis otsa ringi ja sõitsid ratastel Tartusse tagasi. Neilt edasi kandunud positiivne sõnum tõi järgmisel aastal kohale ligi 1000 ratturit. Starti tuldi väga erinevate sõiduvahenditega, mistõttu toimus arvestus erinevates rattaklassides: maantee-, võistlus-, tandem- ja kokkupandavatele ratastele.
Rattaralli rada on läbi aegade olnud erinev. Viimasel ajal on kinnistunud kaks ligikaudu 130 km pikkust trassi, mida kasutatakse üle aasta: esimene neist mis suundub Tartust Otepää ümbruse kaunile mägismaale ning kulgeb Elva kaudu taas Tartusse tagasi, ning teine, viib ratturid Tartust vanale Võru maanteele ehk Postiteele ja sealt läbi Otepää Tartusse tagasi. 2007. aastal sõideti Tartu Rattaralli tavatrassil tehtavate teetööde tõttu esimeste rallide radadel: Tartust Põlva poole, siis Liivalt mööda vana Võru maanteed Kanepisse ja sealt edasi Otepää kaudu tagasi Tartusse. Selline vaheldus sai osavõtjate poolt sooja vastuvõtu ja nii otsustatigi üle aasta trassi vahetada. 
Stardi-finišipaik on nüüdseks kinnistunud Tartu kesklinna, Aura Veekeskuse juurde.
Tartu Rattaralli ligikaudu 130 km pikkusele põhidistantsile lisaks on kõikidele jõukohase rahvasõiduna ligikaudud 70 km pikkune lühidistants. Päev enne põhisõite toimuvad alates 1983. aastast tavapärased lasteüritused, TILLUsõit ja MINIralli, mil Tartu tänavaile koguneb aukartustäratav hulk väikesi rattureid – 2011. aastal koguni üle 2900. Tegu on kindlasti maailma suurima ja ainulaadseima laste rattaüritusega.
Aastail 1984–1989 võttis Tartu Rattaralli üritustest osa 3000–4000 spordisõpra. Poliitiliste muutuste perioodil ja seoses majanduse langusega vähenes osavõtjate arv drastiliselt. Õnneks ei kadunud Tartu Rattaralli järjepidevus ja uus tõus algas 1998.-1999. aastal. Nüüdseks on Tartu Rattarallil osalejate arv jõudnud taas 4000-ni, ürituse mainet tõstavad rattasõidul osalevad poolsada profiratturit. Harrastajate jaoks on see jäänud siiani eelkõige võistluseks iseenda, naabrimehe või sõpradega. 
Tartu Rattaralli, mis on olnud eeskujuks teiste samalaadsete võistluste sünniks Eestis, on säilitanud oma positsiooni kui lähiriikide suurim maanteerattavõistlus. Koos UCI Europe Touri 1.1. klassi võistlustega on ta mai viimast nädalavahetust hõlmava rattafestivali Estonian Cycling Weekend finaalürituseks.
Kämbla looduskaitseala

Kämbla looduskaitseala on looduskaitseala Harju maakonnas Kose vallas. Kaitseala pindala on 164 ha. 
Kaitseala on loodud 1991. aastal asutatud Oti botaanilis-zooloogilise kaitseala baasil. Seal kaitstakse haruldasi taime- ja loomaliike koos nende kasvu- ja elupaikadega.
Ludovico Einaudi

Ludovico Maria Enrico Einaudi (sündinud 23. novembril 1955 Torinos) on itaalia helilooja ja pianist.
Einaudi isa Giulio Einaudi (1912–1999) oli kirjastaja ja vanaisa Luigi Einaudi oli aastatel 1948–1955 Itaalia president. Ta õppis 1980. aastatel Milano konservatooriumis helilooja Luciano Berio käe all.
Einaudi alustas karjääri klassikalise muusika heliloojana, kuid on oma loomingusse toonud ka teisi stiile ja žanreid, näiteks pop-, rokk-, maailma- ja folkmuusikat.
Einaudi on loonud ka filmimuusikat, muu hulgas filmidele "See on Inglismaa" ("This Is England"; 2006) ja "1+1" ("Intouchables"; 2011).
2016. aasta septembris andis ta kontserdi Tallinnas Nordea Kontserdimajas. See oli tema esimene esinemine Baltimaades.
Madis Kalmet

Madis Kalmet (sündinud 27. jaanuaril 1955) on eesti näitleja ja lavastaja.
Ta lõpetas 1973. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1980. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (9. lend).
Madis Kalmet töötas Rakvere Teatris aastatel 1980–1985 näitlejana ja 1985–1988 peanäitejuhina. Aastatel 1989–1998 oli ta Tallinna Linnateatri lavastaja ja näitleja ning 1998–2002 vabakutseline lavastaja. 2002–2010 töötas ta Endla Teatri näitleja ja lavastajana. Alates 2010. aastast on ta vabakutseline näitleja.

Isiklikku

Madis Kalmeti abikaasa on diplomaat ja endine näitleja Gita Kalmet.
Pojad Henrik ja Karl-Andreas Kalmet lõpetasid 2012. aastal Lavakunstikateedri.
Pula filmifestival

Pula filmifestival (horvaadi Festival igranog filma u Puli) on 1954. aastast korraldatav filmifestival, mis toimub iga aasta juulikuus Horvaatia linnas Pulas sealses roomaaegses amfiteatris Arena.
Pula filmifestivalil jagatakse Golden Arena nimelist auhinda parimale filmile, režissöörile, näitlejatele erinevates kategooriates jne.
Adam Schrapfer

Adam Christiansson Schrapfer (Schraffer) (maetud 20. aprillil 1630 Tallinnas) oli Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane.
Ta oli Poola-Rootsi sõja ajal Rootsi kuninglik kindralsõjakomissar Tallinnas, ooberst ja asehaldur Haapsalus ja 1623. aastast Riia asehaldur.
1626. aastal kinkis Rootsi kuningas Gustav II Adolf sõjakomissar Adam Schrapferile Luunja (Lunia), Vesneri (Wesslershof) ja Haava (Hawa) mõisa Tartumaal ja andis 1629. aastal kasutusse Albu mõisa Järvamaal.
Tema ja ta abikaasa hauaplaat, mille alumisel kartušil on alumisel poolel tekst: "DEM WO…EN….. HERR KONINGLICHEN MAJESTEDT ZV SCHWEDEN KR..ES COMMISSARIO VND STADT HALTER WH AUCH PRAESTDEN T..ZV DORPAT ANNO 1630" asub Järva-Madise kirikus.
Rapla Rüblik

Rapla Rüblik on Rapla valla haridusauhind isikule, kelle elutöö või silmapaistev tegevus jooksval õppeaastal ja isiklik eeskuju on oluliselt kaasa aidanud valla hariduselu edendamisele üld- või huvihariduses. 
Auhind Rapla Rüblik koosneb tunnuskirjast, meenest ja rahalisest preemiast. Auhind antakse igal aastal kuni kolmele isikule. Isikut, kellele on auhind omistatud, ei saa auhinna kandidaadiks uuesti esitada enne 5 aasta möödumist.
Haridusauhinda Rapla Rüblik antakse välja 21. oktoobrist 1998, tunnustamise kord kinnitati 19. detsembril 2008. Auhinna andmise üks algatajaid oli Rapla Linnavolikogu kultuuri- ja hariduskomisjoni esimees Rein Voorel.
Kadri Leppoja

Kadri Leppoja (aastani 1975 Kadri Kirsipuu; sündinud 23. märtsil 1953 Tartus) on eesti dirigent.
1971. aastal lõpetas Leppoja Puhja keskkooli ja 1976. aastal muusikapedagoogika erialal Heino Kaljuste klassis Tallinna Riikliku Konservatooriumi.
1976–1990 ja alates 1996. aastast töötab ta Miina Härma gümnaasiumis (algselt Miina Härma nimeline Tartu 2. keskkool).• 1990–1995 töötas ta muusikaõpetajana Soomes Heinolas.
Ta on Miina Härma Gümnaasiumi neidudekoori, segakoori ja poistekoori, samuti Eesti Koolinoorte Segakoori, Miina Härma Gümnaasiumi õpetajate koori ja Tartu Noortekoori dirigent.
Leppoja kuulub Eesti Segakooride Liidu juhatusse.
2009. aastal avaldas ta koos Ene Kangroniga Tartu Ülikooli kirjastuses õpiku "Muusikaõpetuse mõisted gümnaasiumile". Tema panus on ka EMTA kogumikus Eesti koorijuhtidest "Kogemuste kuld. Vestlusi koorijuhtidega" (2013).

Isiklikku

Kadri Leppoja abikaasa on koorijuht ja muusikapedagoog Riho Leppoja, neil on kolm last: •Triin, Markus ja Maria.
Ubuntu (filosoofia)

Ubuntu (suulu keeles ubuntu; koosa keeles  ubuntu, 'inimlik lahkus; inimlikkus teiste vastu'), ka ubuntuism, on Lõuna-Aafrikast pärit filosoofia, eetika ja ideoloogia, mis pöörab erilist tähelepanu ustavuse ja lojaalsuse mõistetele inimestevahelistes suhetes ning on seotud usuga kõigi inimeste seotusse ja ühtsusse.
Desmond Tutu on 1999. aastal andnud järgmise ubuntu määratluse:
Ubuntu-inimene on avatud ja ligipääsetav teistele, teisi jaatav, ei näe ohtu selles, et teised on võimekad ja head, sest tal on kindel usk endasse, mis tuleb sellest, et ta teab, et ta kuulub suuremasse tervikusse, ja ta tunneb end pisendatuna, kui teisi alandatakse või pisendatakse, kui teisi piinatakse või rõhutakse.
Kaido Kaaberma

Kaido Kaaberma (sündinud 18. novembril 1968 Haapsalus) on eesti vehklemistreener ja poliitik, endine epeevehkleja.
Suveolümpiamängudel on ta osalenud 1992., 1996. ja 2000. aastal. 
1999. aastal saavutas ta vehklemise MM-il pronksmedali Sŏulis individuaalses arvestuses. 2001. aastal saavutas ta hõbemedali vehklemise MM-il Nîmes'is võistkondlikus arvestuses. 
Septembris 2006 töötas ta firmas Roi tootmisjuhina. 
Veebruaris 2009 sai temast Eesti Vehklemisliidu peatreener.

Liikmesus

2009. aasta teisel poolel astus Kaaberma Eesti Reformierakonda.
Teisend (bioloogia)

Teisend ehk varieteet (varietas), lühend var., on bioloogilises taksonoomias liigisisese taksoni kategooria.
Teisendist väiksemad üksused on alamteisend (subvarietas) ja vorm (forma). Alamteisendi kategooriat kasutatakse võrdlemisi harva, vormi aga kaunis sageli.
Friedrich Wiegand

Friedrich Ludwig Leonhard Wiegand (14. oktoober 1860 – 5. jaanuar 1934) oli baltisaksa evangeelne teoloog ja õppejõud.
1902 nimetati ta Tartu ülikooli audoktoriks.
D-vitamiin

Saamine ja depood

Loomsete produktidega seedekulglasse sattuv kolekaltsiferool (või manustatud kolekaltsiferool või ergokaltsiferool) imenduvad passiivse difusioonina peensooles. Imendumine toimub mitsellides ja sõltub sapphapetest.
Imendumist pärsivad kiudainetega liialdamine, kortikosteroidid, oraalsed kontratseptiivid ja liigne alkohol.
Imendunud D-vitamiin transporditakse külomikronitega maksa. Siia toob vitamiini siduv valk DBP (vitamin D binding protein) ka nahas UV-kiirguse toimel tekkiva kolekaltsiferooli. Maksarakkudes oksüdeeritakse kolekaltsiferool 25-hüdroksükaltsiferooliks. See on D-vitamiini põhiline salvestusvorm maksas, rasvkoes ja lihastes ning ringlusvorm veres. DHP transpordib 25-hüdroksükaltsiferooli põhiliselt neerudesse, kus ta muundub hormooniks kaltsitriool ehk 1,25-dihüdroksükaltsiferooliks.
Teatud osa kaltsitriooli väljutub organismist muutumatult, osa konjugaatidena.
D-vitamiini saab vaid loomsetest toiduainetest: kalaõli, maks, munakollane, või, pärm.

Omastamishäired

D-vitamiini defitsiiti inimestel põhjustavad ka kaasasündinud eripärad ehk omandatud reniin-angiotensiin-aldosterooni süsteemi (RAAS) toimimine. Häiretest nimetatud süsteemi töös annab märku madal vererõhk ja muud seisundid. D-vitamiini tableti vormis suukaudse pikemaajaline manustamine võib kaasa tuua mitmesuguste kaltsiumit sisaldavate ladestiste tekkimise neerukivide ja või sapikivide jms näol.