google/wiki40b huggingface dataset:
Brasiilia

Piir

Maismaapiiri pikkus on 14 691 km. See on maailma pikkuselt kolmas maismaapiir Hiina ja Venemaa järel. Brasiilial on maismaapiir kõikide Lõuna-Ameerika riikidega peale Ecuadori ja Tšiili.

Loodus

Brasiilia rannajoone pikkus on 7491 km (kõik Atlandi ookeaniga, pikkuselt 15. maailmas).
Brasiilia põhjaosa hõlmab Amazonase madalik. Kõrgemad mäed on lõunaosas, need on Brasiilia mägismaal asuvad vanad ja tugevasti kulunud Campos ja Gerali mäed. Brasiilia kõrgeim tipp on Guajaana mägismaal Brasiilia ja Venezuela piiril asuv 3014 m  kõrgune Pico da Neblina mägi.
Kuigi Andid kulgevad läbi kogu Lõuna-Ameerika selle põhjatipust lõunatippu, ei ulatu Brasiilia territoorium Andidesse.
Brasiilia ulatub nelja kliimavöötmesse. Need on ekvatoriaalne, lähisekvatoriaalne, troopiline ja lähistroopiline kliima. Viimast on väga vähe, üksnes riigi lõunaotsas.
Brasiilias sajab üldiselt kõikjal väga palju, paljudes kohtades mitu meetrit aastas. Maa edelapiiril on kaitse alla võetud maailma suurim terviklik märgala Pantanal, mis on sajuperioodil üle nelja korra suurem kui Eesti. Leidub üksikuid kuivemaid paiku, idaosas kohati isegi alla 500 mm aastas, aga päris kõrbe Brasiilias ei ole. Samuti pole Brasiilias paiku, kus enamikul talvedel püsiv lumikate moodustuks.
Brasiilias voolavad Lõuna-Ameerika suurimad jõed Amazonas ja Paraná jõgi. Brasiilia jõgedevõrk on tihe ja jõed on üldiselt hästi laevatatavad. Seetõttu on jõelaevandus Brasiilias väga oluline, eriti hõredalt asustatud piirkondades tähtsam kui maantee- või raudteevõrk.
Brasiilia asub kolmes ajavöötmes.

Rahvusvahelised suhted

9. aprillil 2013 avati Brasílias Portugali saatkonna ruumides Eesti erimissioon, mis on Eesti esimene diplomaatiline esindus Lõuna-Ameerikas.

Majandus

Sisemajanduse kogutoodangult on Brasiilia 8. kohal maailmas. Brasiilia on G20, Mercosoli ja Lõuna-Ameerika Riikide Liidu asutajaliige. Ta on ka üks BRICi riikidest.
Brasiilial on suured nafta- ja maagaasivarud. Ta on naftatoodangult 15. riik maailmas ja suurim etanoolitootja. Etanooli toodetakse suhkruroost ja kasutatakse autokütusena.
Toodetavast elektrienergiast moodustab 83% hüdroenergia. Itaipu HEJ on maailma suurim toimiv hüdroelektrijaam (14 GW). Brasiilia ainuke tuumaelektrijaam on kahe reaktoriga Angra TEJ, mis toodab 4% riigi elektrienergiast.
Brasiilia on Eesti järel maailmas teine põlevkivitoodangult.

Väliskaubandus

Olulisimate ekspordiartiklitena veetakse Brasiiliast lennukiosi USA-sse ning sojauba, suhkrut ja kohvi Hollandisse. Sisse veetakse toornaftat Saudi Araabiast ja Nigeeriast, ravimeid USA-st ning mineraalväetisi Saksamaalt ja Kanadast.
Misso vald (1939)

Misso vald oli vald Võrumaal aastail 1939–1950.
Vald kuulus Riigivolikogu 76. valimisringkonda, kust valiti Albert Kendra.
Valla täitevkomitee esimees Karl Uibo  (18. mai 1916 – 16. 11 1941) tabati Urvaste vallas, oli aktiivne komsomolisekretär, kutsus rahvast üles võitlema fašismi vastu, hukati.
9. juulil määras valla Omakaitse juht, veebel August Laine vallavanemaks endise vallavanema Oskar Kiudsoo, kelle kinnitas hiljem Võru maavalitsus.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Luhamaa külanõukogu (Sagrimäe, Savimäe, Tiilike, Saagri, Kriivaküla, Tootsi, Leimani, Napi, Teaste, Põrste, Prontova, Lota (Lüta), Määra, Kosta, Määsi, Tserepi, Mokra, Väike-Tiilike, Kriiva, Kossa-Tootsi, Korila ja Luhamaa küla) ning Pugola külanõukogu (Misso asundus, Põdrametsa, Pulli, Lemmatsi, Käbli, Suursoo, Kure, Rammuka, Kõrgessaare, Muraski, Ritsika, Kivioru, Kimalase, Kaubi, Siksali, Hino, Sakuti, Parmu ja Muakese küla, Misso alevik). 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Räpina rajooni koosseisu.

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)

12. Misso  vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Misso valla maa-alast, välja arvatud Laisi küla piirkond ja osa Misso metsandiku maa-alast; b) senise Vastseliina valla Tserepi ja Tikka külade ning Kärina, Põnni ja Põnisiksala talude piirkondadest.
Durian

Durian (ka duurian) on villapuuliste (Bombacaceae) sugukonda kuuluva Kagu-Aasia troopikas kasvava hariliku durianipuu vili.
Duriani tuntakse pea kogu maailmas hea maitse ning ebameeldiva lõhna pärast. Rahvasuus on duriani kohta levinud ka ütlus: "maitseb nagu taevas, haiseb nagu põrgu". Maitseb nagu karamell, maasikad, vahukoor ja juust kokku, ent haiseb nagu mädasibul. Puuviljaarmastajad tunnevad juba kilomeetri kauguselt durianile iseloomulikku lehka.

Levik

Durian kasvab peamiselt Filipiinidel, Malaisias ja Indoneesias. Kuna taim vajab niiskemat keskkonda on võimalik ka, et see hakkab kasvama jõekallastel.

Söömine

Durian jaguneb kolmeks kuni viieks osaks, milles on kuni 3 seemet, mida ümbritseb paks ja kollakas seemnerüü. Seda on keelatud süüa avalikes kohtades, kuna selle lehk ei meeldi paljudele. Bussides ja lennukites on mõnikord koguni pandud üles silt "No durians!" (durianide söömine keelatud).
Duriane süüakse koos riisiga või jäätisega, samuti tehakse seemnerüüst ka moosi.

Kasutamine

Duriani ogalist kesta on kasutatud kütteks ning liha või kala suitsutamiseks. Samuti on tehtud durianipuu puidust tarbepuitu. Kuna puit on termiitidele sobilik, kasutatakse seda ehitusel vaid üksikutes kohtades.
Aafrika Rahvuskongress (Lõuna-Rodeesia)

Aafrika Rahvuskongress (African National Congress) oli partei Lõuna-Rodeesias.
Selle esimeheks sai 1952. aasta alguses Joshua Nkomo.
Partei osales 1953. aasta Rodeesia ja Njassalandi Föderatsiooni parlamendi valimistel, saamata ühtki kohta. Pärast seda lakkas partei faktiliselt tegutsemast. Püsima jäi Nkomo juhitud osakond Bulawayos.
Septembris 1957 lõid Lõuna-Rodeesia Linnanoorsoo Liiga juhid George Nyandoro ja James Chikerema Lõuna-Rodeesia Aafrika Rahvuskongressi, kuhu võeti ka Nkomo organisatsioon.
Silver Bow' maakond

Silver Bow' maakond (Silver Bow County) on maakond USA-s Montana osariigis. Geograafilised koordinaadid on 45°90' N, 112°66' W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Butte.
Maakonna pindala on 1862 km², millest 3 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 34 200. Aastal 2000 oli elanike arv 34 606.

Ajalugu

Silver Bowi maakond moodustati 1881. aastal. 1920 elas maakonnas üle 60 000 inimese ja 1960 oli osariigi rahvarohkeim maakond.
Sahha (Jakuutia) Vabariigi Oiunski-nimeline riiklik preemia

Sahha (Jakuutia) Vabariigi Oiunski-nimeline riiklik preemia, varem Jakuudi ANSV Oiunski-nimeline preemia kirjanduse, kunsti ja arhitektuuri valdkonnas,  on Sahha riiklik auhind silmapaistva panuse eest Sahha riigiehituse ja kultuuri arendamisel, samuti väljapaistva kirjandus- või kunstiteose eest. 
Oiunski-nimelist riiklikku preemiat antakse välja 1966. aastast. Auhind on nimetatud Platon Oiunski auks. Auhind määratakse Sahha (Jakuutia) Vabariigi  pea korraldusega ning laureaadi nimi kuulutatakse välja vabariigi aastapäevaks – 27. aprilliks. Auhinnaga kaasneb rahaline preemia.
Ivan Tričkovski

Ivan Tričkovski (makedoonia keeles Иван Тричковски; sündinud 18. aprillil 1987 Skopjes) on Põhja-Makedoonia jalgpallur. Ta mängib Küprose kõrgliiga klubis AEK Larnaca ja Põhja-Makedoonia jalgpallikoondises ründaja positsioonil.
Ta alustas karjääri 2004. aastal kodumaa klubis FK Vardar. Hiljem on ta mänginud viie välisriigi klubides, sealhulgas Serbias Belgardi Red Staris, Belgias Club Brugges, Araabia Ühendemiraatide klubis Al-Nasr ja Poolas Varssavi Legias. Enne 2016. aastal AEK Larnacaga liitumist oli ta kuulunud veel kahe Küprose liiga klubisse: APOEL ja Enosis Neon Paralimni. 
Debüüdi Makedoonia rahvuskoondises tegi ta 29. mail 2010 sõprusmängus Aserbaidžaani vastu. Selles mängus lõi ta ka oma esimese värava koondise kasuks.
Pääsküla jaamahoone

Ajalugu

Jaamahoone ehitati 1916. aastal. Enne seda (alates peatuse avamisest 1915. aastal) raudteepeatuses hoonestust ei olnud. 
1926. aastal ehitati jaamahoonele teine korrus (jaamaülema korter) ja eeskojad kummassegi maja otsa. 
Jaamahoone ootesaal ja piletikassa suleti 1997. aastal, kui piletimüük viidi üle rongidesse. Eesti Raudtee loobus jaamahoonest ja see anti Tallinna linna bilanssi, kuid kasutab selles talle vajalikke ruume edasi üürilepingu alusel.
2004. aastal hoone remonditi. Remonti on teostatud ka hiljem, viimati 2017. aasta sügisel.

Arhitektuur

Jaamahoone on kahekorruseline palkseintega ja viilkatusega puidust hoone, mis on väljast kaetud laudvooderdisega ning kaunistatud ilmekate originaaldetailidega. 
Hoone on väljast kaetud eri tüüpi laudistega. Avatäiteid raamistavad saelõikelised dekoratiivlauad. Säilinud on samuti algsed framuugiga välisuksed.
Enamiku hoone sisepinnast hõlmab maja keskosas paiknev ooteruum - peasaal, mille ilmet kujundavad telgsümmeetrilise asetusega aknad ja uksed saali mõlemas otsaseinas. Selle parempoolses külgseinas (esikülje poolt vaadatuna) paikneb piletikassa aken ja selle seina taga olevas parempoolses otsasektsioonis asusid jaama kassa jt. ametiruumid. Teise külgseina taga paiknevas vasakpoolses otsasektsioonis on jaamakorraldaja ruum, milles asuvad jaama juht- ja signalisatsioonipult ning muud jaama tööks vajalikud tehnilised vahendid.
Sellise sümmeetrilise põhiplaani lahendusega ühtivad hiljem juurde ehitatud madalamad mahud maja mõlemas otsaseinas - eeskojad. Ebasümmeetriline on aga parempoolse sektsiooni peale ehitatud teise korruse (jaamaülema korteri) lahendus.

Kasutus

Praegusel ajal on suurem osa hoonest Nõmme Vaba Aja Keskuse kasutada (Pääsküla eakate päevakeskus). Eesti Raudtee kasutab talle vajalikke ruume üürilepingu alusel.
Basshunter

Biograafia

Ta kasvas üles oma vanemate ja noorema vennaga Halmstadi lähedal Tylosandi rannakülas.
Muusikat hakkas ta tegema digitaalhelitööjaama (digital audio workstation) Fruity Loops abil, mis tänapäeval kannab nime FL Studio. Oma esimesed albumid The Bassmachine (2004) ja The Old Shit (2006) avaldas ta oma saidi kaudu. Esinejanime Basshunter hakkas ta kasutama aastal 2002. Pärast teise albumi väljaandmist hakkas ta töötama DJ-na.
2006. aastal sõlmis Warner Music Group Basshunteriga lepingu. Selle raames avaldas Basshunter juba samal aastal oma esimese muuvi nimega "Boten Anna". Sellele järgnesid teised. Basshunteri videod on ebaharilikud selle poolest, et paljud neist (2010. aasta seisuga 7) moodustavad kokku nagu muusikalise armastusfilmi. See räägib armukolmnurgast kahe mehe ja ühe naise vahel. Kõigis videotes mängivad neid rolle samad näitlejad, üht meestest Basshunter ise ja naist pärslasest norra endine pornonäitleja Aylar Lie.
14. septembril 2010 teatas Basshunter oma saidil, et korraldab omaloominguliste laulude konkursi. See ei sisaldanud mingit lepingut, lihtsalt igaüks, kes tahtis osaleda, pidi omaloomingulise laulu saatma plaadistusettevõttele Extensive Music, kes valis ka välja parima alulu. Esimeseks auhinnaks oli plaadistusleping Extensive Music Swedeniga ja selle sai Ali Nadem lauluga "Electro Champion".
Ta ise nimetab oma muusikastiili Eurodance'iks.
Basshunteril on diagnoositud Tourette'i sündroom, mis väljendub väikestes tahtele allumatutes liigutustes. See sündroom on tal üksnes kergel kujul ja see ei sega elamist.
3. jaanuaril 2010 hakkas ta osalema Suurbritannias vändatavas telesarjas Celebrity Big Brother, kus 12 kuulsat inimest elasid kuu aega koos mitte eriti suures majas, kus kõike, mida nad tegid, sai filmida. Televaatajad pidid hääletama, kes neile saates osalejatest kõige rohkem meeldib. Kuigi saate alguses oli mehi ja naisi võrdselt, läks 4 parimat kohta meestele ja Basshunter sai 4. koha. Saate alguses oli inglasi ja mitteinglasi võrdselt, aga Basshunter saavutas mitteinglastest parima koha.
Lizumsi raudteejaam

Lizumsi raudteejaam on endine raudteejaam Ieriķi–Gulbene–Abrene raudteel Gulbene piirkonna Lizumsi vallas Lizumsis. Avamisaegse haldusjaotuse järgi jäi see Velēna kihelkonda Lizumsi mõisa maadele.
Jaam asus Riia jaamast 154 km kaugusel. 
Jaam avati 1. septembril 1919. Algne jaamahoone oli väike puidust rajatis, mille asemele ehitati l. Grinberga projekti järgi aastal 1929 uus kahekorruseline kivist jaamahoone. Uus jaamahoone hävis teise maailmasõja ajal; selle kohal asub tänapäeval mälestusmärk Lizumsi jaama kaudu küüditatutele. Nõukogude perioodil ehitati üks jaama hoonetest piletikassaks ja ootepaviljoniks ümber. Jaam suleti raudtee sulgemisel aastal 1999, kuigi reisiliiklus lõppes seal juba aastal 1988.
Jaamas oli kolm teed ja üks perroon. Lisaks jaamahoonele on säilinud veel üks majandushoone.
Jacksoni maakond (Missouri)

Jacksoni maakond (Jackson County) on maakond USA-s Missouri osariigi lääneosas. Geograafilised koordinaadid on 39° 0′ N, 94° 21′ W
Maakonna halduskeskused on Independence ja Kansas City. Maakonnas asub suurem osa Kansas City linnast – linna kesklinn ja kogu Missouri jõest lõunasse jääv linna territoorium (väga väike ala jääb lõunas olevasse Cassi maakonda).
Maakonna pindala on 1596 km², millest 30 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 674 158. Aastal 2000 oli elanike arv 654 880.
Jacksoni maakond on elanike arvult Missouri teine maakond.

Ajalugu

Jacksoni maakond moodustati 15. detsembril 1826 Lafayette'i maakonna osast. Maakond sai nime seitsmenda Ameerika Ühendriikide presidendi Andrew Jacksoni järgi.
Jack Vance

John Holbrook Vance (28. august 1916 San Francisco California – 26. mai 2013) oli ameerika ulmekirjanik. Enamik tema teoseid on välja antud Jack Vance'i nime all.
Ta on saanud vähemalt järgmised auhinnad: Hugo auhinna 1963. aastal raamatu "Dragon Masters" eest ja 1967. aastal raamatu "The Last Castle" eest; Nebula auhinna 1966. aastal, samuti "The Last Castle" eest; Jupiteri auhinna 1975. aastal; World Fantasy Awardi 1984. aastal elutöö eest ja 1990. aastal "Lyonesse: Madouc'i" eest; Edgari auhinna 1961. aastal "The Man in The Cage'i" eest; 1990. aastal oli ta WorldConi aukülaline; 1997. aastal nimetati ta SFWA suurmeistriks.
Herald of Free Enterprise

Herald of Free Enterprise oli Briti reisiparvlaev. Laeva omanikuks oli Townsend Thoresen ja see sõitis liinil Calais - Dover. 6. märtsil 1987 läks laev varsti pärast Zeebrugge sadamast lahkumist ümber. Õnnetuses hukkus 193 reisijat ja meeskonnaliiget.

Eellugu

Õnnetuse päeval oli laev liinil Dover - Zeebrugge. See ei olnud laeva tavapärane liin ja laadimiskai, mida laev kasutas oli algselt mõeldud ühetekiliste parvlaevade jaoks. Meeskond pidi ballasti ümber paigutama nii, et vöör vajus koos veest 3 meetri võrra kõrgemal olevate vööriluukidega meetri võrra sügavamale vette. Tavaliselt pidi Pootsmaniabi merele minnes luugid sulgema. Abipootsman Mark Stanley oli aga oma kajutisse magama läinud, nii, et keegi ei olnud uksi sulgemas. Tüürimees Leslie Sabel pidi kontrollima, et uksed suletaks, aga ta ei teinud seda. Uurimise andmetel lahkus ta sillale arvates, et Stanley saabub varsti. Sabel sai õnnetuses raskelt vigastada. Pootsman Terence Ayling oli tõenäoliselt viimane inimene, kes G-tekilt lahkus. Kui pootsmanilt küsiti, miks ta uksi ei sulgenud,vastas mees, et see polnud tema ülesanne. Pootsman osales pärast õnnetust päästetöödel.
Laeva kapten David Lewry sõitis välja teadmata, et laeva vööriuksed on endiselt lahti. Nimelt polnud kaptenisillalt näha, kas uksed on kinni ja samuti puudusid sillal ka sellekohased kontroll-lambid. Vastav lülituspult asus otse luukide kõrval.

Uppumine

Laev lahkus sadamast 18:05 (GMT) pardal 459 reisijat ja 80 meeskonnaliiiget. varsti saavutas laev kiiruse 18.9 sõlme (35 km/h) ja vesi hakkas suurtes kogustes lahtiste vööriuste kaudu autotekile tungima. Laev läks 30-kraadisesse kreeni, ajas end korraks püsti ja läks uuesti kreeni, kust ta enam välja ei tulnud. Laev vajus kummuli.Õnneks juhtus õnnetus sadama lähedal, mistõttu pool laevast jäi veest välja. Kui õnnetus oleks juhtunud sügavamas vees oleks ohvrite arv tõenäoliselt palju suurem olnud.
Laeva tunginud vesi hävitas elektrisüsteemi. Laev mattus pimedusse, sest nii tava- kui ka avariivalgustus oli vesi hävitanud.
Lähedal asunud laeva meeskond märkas, et Heraldi tuled kadusid järsku ja informeeris sellest sadamat. Sadam andis kell 18:26 Briti aja järgi häire. Laeva juurde tõttasid Belgia mereväe laevad, mis olid läheduses õppustel ja päästekopterid.
Õnnetuses hukkus 193 reisijat ja meeskonnaliiget. Enamus ohvritest jäi laeva lõksu ja suri hüpotermiasse (külmusid surnuks), sest merevee temperatuur oli ainult 3 °C. Laeva vee alla jäänud osast ei suudetud kedagi päästa.
Ränne (zooloogia)

Ränne ehk migratsioon on loomadel esinev regulaarne suunatud elukohavahetus pika vahemaa taha. Tavaliselt on ränded sesoonsed.
Väga levinud on ränne lindudel (lindude ränne) ja kaladel, ent seda esineb ka imetajatel (näiteks nahkhiirtel) ja putukatel.
Tihti toimub ränne parvedes, kuid loomad võivad rännata ka üksi.
Anne Värvimann

Anne Värvimann (sündinud 15. augustil 1977) on eesti vandeadvokaat, kes sai tuntuks esinemisega Riho Sibula 1996. aasta laulus "See päev on teel". Värvimann on esinenud ka teistes lauludes, näiteks 1997. aastal esines ta koos Maarja-Liis Ilusa ja Hanna-Liina Võsaga Eurolaulu saates, kus ta tegi kaasa laulus  "Aeg". Peale selle võttis ta 7. veebruaril 1997 19-aastasena osa ETV saatest  "Kaks takti ette".
Advokatuuri liige on ta alates  18. septembrist 2012 ja vandeadvokaat alates 11. veebruarist 2014.
Ene-Maris Tali

Ene-Maris Tali (sündinud 12. juulil 1952) on eesti ajakirjanik.
Ta on Eesti Televisiooni toimetaja.

Haridus

Lõpetanud Tartu Ülikooli ajakirjanduse eriala.

Liikmesus

Ene-Maris Tali on Ajakirjanike Liidu liige (sh 2004–2005 juhatuse esimees).
Olgina maa-alune kalmistu

Olgina maa-alune kalmistu tekkis 15.–18. sajandil, kui Olgina aleviku lähedale karstikoobastesse maeti surnuid.
Phycodurus

Ajalugu

Monotüüpset perekonda Phycodurus kirjeldas esimesena 1896. aastal ameerika ihtüoloog Theodore Gill, kes paigutas seni perekonna Phyllopteryx all kirjeldatud narmaskala Phyllopteryx eques (liigi esmakirjeldaja Briti zooloog Albert Günther 1865. aastal) uue perekonna alla. Selle uue perekonna eristavaid tunnuseid mainib Gill oma artiklis "The differential characters of the Syngnathid and Hippocampid fishes" (1896).
1958. aastal püstitasid Gilbert Percy Whitley ja Joyce Allan hüpoteesi, et perekonnaga Phycodurus on perekond Haliichthys suuremas suguluses kui perekond Phyllopteryx. Selle hüpoteesi kummutasid 2010. aastal fülogeneetiliste andmete põhjal merebioloogid Nerida G. Wilson ja Greg W. Rouse.
Samas töös (2010) tõestasid Wilson ja Rouse geneetiliste uurimuste alusel, et perekonnad Phycodurus ja Phyllopteryx moodustavad omaette klaadi ja et ülejäänud alamsugukonda Syngnathinae kuuluvast enam kui 50 perekonnast on neile kahele lähim sugulasperekond Solegnathus.
Martin Körber

Martin Georg Emil Körber (19. juuli 1817 Võnnu, Tartumaa – 19. aprill 1893 Kuressaare) oli baltisaksa päritolu eesti kirikuõpetaja, kirjamees ja muusikategelane.
Martin Körber kirjutas nii saksa luulele toetuvaid laulutekste, millest mõned on saanud üldtuntud lauluks ("Vaikne kena kohakene", "Ma olen väike karjane"), kui ka vaimulikku kirjandust. Lisaks uuris ta kodulugu ja rahvapärimust.

Elulugu

Körber õppis 1827–1836 Tartus gümnaasiumis. Aastatel 1837–42 õppis ta Tartu Ülikoolis usuteadust ja oli seejärel 1842–45 Kuressaares Poeglaste Erakoolis õpetaja. Ta oli 1844–45 prooviaastal Kuressaare Laurentiuse koguduses Conrad Eduard Hesse juures ja ordineeriti kirikuõpetajaks 30. detsembril 1845.
Körber oli 1845–46 Anseküla Maarja koguduse vikaarõpetaja. Juulis 1846 introdutseeriti ta kirikuõpetajaks ja töötas sellena Ansekülas kuni 1875. aastani. Ta asutas 1860. aastate alguses Ansekülas laulukoori ja korraldas 1863 kohaliku laulupüha.
Martin Körber on maetud Kudjape kalmistule.

Isiklikku

Martin Körberi vanavanaisa Johann Friedrich Körber oli Tarvastu, Otepää ja Helme kirikuõpetaja, vanaisa Paul Johann Körber oli Tori ja Võnnu kirikuõpetaja, teine vanaisa Christoph Friedrich Mickwitz noorem oli Koeru Maarja-Magdaleena koguduse kirikuõpetaja. Isa Eduard Philipp Körber oli Võnnu kirikuõpetaja. Vend Carl Eduard Anton Körber oli Vändra Martini koguduse kirikuõpetaja, teine vend Ludwig August Immanuel Körber oli Võnnu, Rannu ja Rõngu kirikuõpetaja. Äi Conrad Eduard Hesse oli Kuressaare Laurentiuse koguduse ülemõpetaja.
Erki Evestus

Erki Evestus (sündinud 20. septembril 1960 Tartus) on eesti kunstipedagoog ja karikaturist.
Ta on kasvanud Võru ümbruses: Väimelas ja Sõmerpalus. Ta on lõpetanud Võru Fr. R. Kreutzwaldi nimelise 1. keskkooli, 1984. aastal lõpetas Tartu kunstikooli kivi kunstilise kujundamise erialal.
Aastatel 1984–1988 töötas ta kiviraidurina Kuressaares. Alates 1988. aastast on õpetaja Kuressaare Kunstikoolis. 2011. aastal toimetas nalja- ja pilkeajakirja Pilkaja. Illustreerinud raamatuid ja šhokolaaditahvlite ümbriseid.

Isiklikku

Erki Evestus on abielus ja tal on kaks täiskasvanud last.

Auhinnad

2009 - Viljandi "VIII Edmund Valtmani nimelise karikatuurivõistluse" I peapreemia
2014 - Viljandi "XI Edmund Valtmani nimelise karikatuurivõistluse" eripreemia
Margus Maiste

Margus Maiste (sündinud 19. jaanuaril 1977 Viljandi) on eesti arhitekt.
Arhitektuurialase kõrghariduse omandas Margus Maiste aastatel 1995–2002 Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri- ja linnaplaneerimise osakonnas.
Aastatel 1990–2001 töötas Margus Maiste Rein Murula Arhitektuuribüroos. Aastatel 2001–2002 töötas ta Pärnu Linnavalitsuses arhitektina. 2003–2005 töötas ta arhitektuuribüroos KOKO Arhitektid OÜ ning alates aastast 2005 arhitektuuribüroos Proge OÜ.
Margus Maiste tuntumad tööd on sotsiaalmaja Koplis, Tallinna Inglise Kolledži spordihoone ning ajalehe Sakala toimetuse hoone Viljandis. Lisaks on Margus Maiste osalenud edukalt mitmetel arhitektuurivõistlustel. Margus Maiste on Eesti Arhitektide Liidu liige.
San Saba maakond

San Saba maakond (San Saba County) on maakond USA-s Texase osariigi keskosas. Geograafilised koordinaadid on 31° 9′ N, 98° 49′ W
Maakonna halduskeskus on San Saba.
Maakonna pindala on 2947 km², millest 10 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 6131. Aastal 2000 oli elanike arv 6186.

Ajalugu

San Saba maakond moodustati 1856. aastal Bexari maakonna osast. Maakond sai nime San Saba jõe järgi, mis läbi maakonna voolab.
Varniai Peeter-Pauli kirik

Kirikuhoone

Kirik on barokkstiilis ristikujulise põhiplaaniga basiilika. Kirikul on kaks torni. Hoonel on kolm löövi. Kirikus asub kaksteist altarit. Peaaltari lõi aastal 1694 Maumo Poloni Königsbergist. Kiriku all asub Žemaitija piiskoppide hauakamber, kuhu on maetud 10 piiskoppi. Ka kiriku seinasid kaunistavad XVII-XVIII sajandil maalitud portreed ja piiskoppide epitaafid.
Kirikuaia ümber on piirdemüür. Aastal 1914 avati selle territooriumil Lourde'i grott.

Varasem ajalugu

Vytautas rajas aastal 1417 Medininkai piiskopkonna, juba samal aastal valmis katedraal ja see õnnistati sisse. Aastal 1418 põletasid ülestõusnud selle maha. Aastal 1421 see taastati.
Aastal 1464 ehitati vana asemele uus kirikuhoone. Aastal 1469 hakkas selle juures tegutsema kihelkonnakool. Aastal 1535 põles ka see hoone maha. Järgmine hoone valmis aastal 1555, seejärel tuli uus katedraal ehitada aastal 1614. See viimane põles maha aastal 1680.

Praegune hoone

Praegust kivist kirikuhoonet hakati ehitama aastal 1681 ja see valmis aastal 1691. Ehitustöid rahastas piiskop Kazimierz Pac. Aastail 1587–1773 tegutsesid Varniais jesuiidid. Aastal 1740 valmis nende vaimuliku seminari hoone, mille asemele nad aastal 1771 uue kivist hoone ehitasid. Aastal 1570 toodi Varniaisse üle ka seni Kražiais tegutsenud vaimulike seminar. 
Aastal 1817 Varniai põles; tules sai kannatada ka katedraal. Piiskop eraldas selle remondiks 15 000 hõberubla. Aastal 1821 paigaldati kirikusse kohaliku meistri Juozapas Vaiciulevičiuse valmistatud orel. 
Aastal 1840 nimetasid tsaarivõimud Žemitija piiskopkonna ümber Telšiai piiskopkonnaks, ent paavst seda otsust ametlikult ei tunnistanud. Jaanuariülestõusu viidi tsaarivõimude initsiatiivil piiskopkonna keskus Varniaist üle Kaunasesse. Telšiaisse. Nii sai katedraalist aastal 1864 üks kahest Varniais asuvast kihelkonnakirikust, mis teenindas Varnelė vasakkalda katoliiklasi. Linn põles taas aastal 1864; selle käigus sai kannatada ka kirikus asunud piiskopkonna arhiiv; säilinud osa viidi sealt minema.