google/wiki40b huggingface dataset:
Udrase räpp

"Udrase räpp" on räpplaul, mis loodi 1990. aastate algul ja mis kõlas peamiselt Tartu Raadio eetris. Laulu esitas Tartu räppar onu Raul. Laulust kujunes tolle aja hittlugu, mida telliti sageli Tartu Raadio soovisaadetes. Laulu sõnad räägivad Tarmo Udrasest, hüüdnimega Udrase Tarts, kelle sünnipäevaks lugu loodi. Hiljem tegi Erkki Kõlu laulust teise versiooni. "Udrase räpi" sõnad on säilinud luuletaja Margus Konnula (Contra) tänapäevafolkloorihuvi tõttu.
Aserbaidžaani manat

Etümoloogia

Sõna manat tuleneb venekeelsest sõnast "moneta" (монета, mis tähendab "münt"), mis omakorda on laensõna ladina keelest. Sama sõnaga viidati aserbaidžaani keeles ja türkmeeni keeles ka Nõukogude rublale.

Esimene manat (1919–1923)

Vahemikus 1919 kuni 1923 andsid Aserbaidžaani Demokraatlik Vabariik ja selle järglane Aserbaidžaani NSV välja oma valuutat. Aserbaidžaani keeles oli rahaühiku nimi manat (منات) ja vene keeles rubla, kusjuures rahatähe vääring oli rahatähtedel kirjas mõlemas keeles (ja vahel ka prantsuse keeles). Manat asendas seni käibel olnud esimese Transkaukaasia rubla nimiväärtuse alusel. See rahaühik väiksemateks osadeks ei jagunenud ning valuuta eksisteeris vaid paberrahana. Pärast seda, kui Aserbaidžaanist sai Taga-Kaukaasia SFNV osa, asendas manati omakorda teine Transkaukaasia rubla.

Rahatähed

Aserbaidžaani Demokraatlik Vabariik andis välja rahatähed väärtusega 25, 50, 100, 250 ja 500 manatit. NSV-s aga anti välja rahatähti nimiväärtusega 5, 100, 1000, 5000, 10 000, 25 000, 50 000, 100 000, 250 000, 1 miljon ja 5 miljonit manatit.

Teine manat (1992–2006)

Teine manat tuli käibele 1992. aasta 15. augustil. Selle ISO 4217 kood oli AZM ja see asendas Nõukogude Liidu rubla kursiga 10 rublat = 1 manat.
2002. aasta algusest kuni 2005. aasta alguseni oli manati vahetuskurss suhteliselt stabiilne, kõikudes vahemikus 4770–4990 manatit USA dollari vastu. Alates 2005. aasta kevadest leidis aset väike, kuid stabiilne tõus manati väärtuses USA dollari suhtes. Kõige tõenäolisemalt olid selle põhjuseks naftadollarite suurenenud sissevool riiki ja nafta enamasti kõrge hind maailmaturul. 2005. aasta lõpus oli üks dollar väärt 4591 manatit. Samaks aastaks olid põhimõtteliselt käibelt kadunud nii rahatähed väärtusega alla 100 manati kui ka ühest manatist väiksema väärtusega mündid.

Mündid

Münte, mis olid dateeritud aastatega 1992 ja 1993, anti välja nimiväärtusega 5, 10, 20 ning 50 qəpik'it. Kui mõnede 1992. aasta väljalasete puhul kasutati kas messingit või vase ja nikli sulamit, olid kõik hilisemad mündid valmistatud alumiiniumist. Neid münte kasutati aga harva.

Kolmas manat (2006–)

2006. aasta 1. jaanuaril võeti kasutusele uus manat, mille ISO-kood on AZN, ja mis võrdus 5000 vana manatiga. Uuele rahale ülemineku lihtsustamiseks näidati alates 2005. aasta 1. oktoobrist poodides hindasid mõlemates rahaühikutes. Mündid, mis inflatsiooni tõttu ei olnud kasutuses alates 1993. aastast, võeti nimiväärtuse muutmisel uuesti kasutusele. Endine manat (ISO 4217 koodiga AZM) kehtis kuni 2006. aasta 31. detsembrini.

Sümbol

Uued rahatähed ja Aserbaidžaani manati sümboli (₼) kujundas Austria disainer Robert Kalina aastal 2006. Aastatel 2008 ja 2011 esitatud taotlused sümbolile Unicode'i "koodipunkti" määramiseks ei kandnud vilja, kuid aastal 2013 sai sümbol Unicode'i koodi (U+20BC). Manati sümboli lõplik kujundus on inspireeritud euro sümboli (€) kujundusest ja see põhineb Mykyta Yevstifeyevi esialgsel ettepanekul. Sümbol meenutab 90° võrra päripäeva keeratud ja ühe kriipsuga euro sümbolit. Manati sümbol kirjutatakse summast paremale poole.
Oslo fjord

Elanikkond

Koos Oslo elanikkonnaga elab fjordiga piirnevatel aladel umbes 1,96 miljonit inimest. Kokku elab Oslos ja fjordi-äärsetes valdades 2,2 miljonit inimest.
Norra elanikkonnast rohkem kui 40% elab vähem kui 45-minutilise autosõidu kaugusel fjordist. Kuigi fjordis on sadu asustatud saari, elab enamus inimesi mandril.

Kliima

Oslo fjordi keskmine temperatuur on 7,5 °C, mis on kõige soojem Norra fjordide seas. Kõige külmem on temperatuur veebruaris, mil see on –1,3 °C. Kõige soojem on juulis, mil keskmine temperatuur on 17,2 °C. Fjordi keskel asuvatel saartel on Norra ühed soojemad suved ja pehmemad talved. Tänu soojadele temperatuuridele saavad külmatundlikud taimeliigid fjordis kasvada.

Ajalugu

Vanimad jäljed asustusest ulatuvad tagasi kivi- ja pronksiaega. Ida- ja läänekaldalt on leitud kolm hästi säilinud viikingilaeva. Ajalooliselt teati seda piirkonda nime Viken (laht) all.
Oslo fjordil oli varem Oslo-läheduse tõttu strateegiline tähtsus. Teise maailmasõja ajal asusid fjordis mitmed Saksa kindlustused.
Norra kunstnikul Edvard Munchil oli maamaja ja maaliateljee fjordi kaldal Åsgårdstrandis ning ta kujutas seda oma mitmetel maalidel, sh "Karje" ja "Tüdrukud kail".

Teine maailmasõda

Oslo fjordis toimus Saksa invasiooni ajal sissetungi üks tähtsamaid lahinguid, Drøbaki lahing. Sakslased soovisid Oslo kiiresti hõivata, aga Oscarsborgi kindluses baseerunud Norra väed suutsid Saksa raskeristleja Blücher uputada ja tänu sellele jõuti kuningas, kuninglik perekond ja valitsus enne Oslo langemist evakueerida. Seetõttu ei alistunud Norra kuningas Saksamaale ja Quislingi valitsus oli ebaseaduslik, sest Norra eksiilvalitsus eesotsas kuningaga ei tunnustanud seda kunagi.
Daiseni vulkaan

Esmamainimine ja nimed

Esimest korda mainiti seda mäge aastal 733 nime all Ōkami-take, mis sõna-sõnalt tähendab 'suure jumala mägi'. Hiljem on teda nimetatud ka Hōki Fuji ja Izumo Fuji, sõltuvalt sellest, kummal mäeküljel ütleja oli, sest Daisen jäi vanasti Hōki provints ja Izumo provintsi piirile.

Teke

Vulkaan asub Edela-Honshū vulkaanilises kaares, kus Filipiini laam sukeldub Hiina-Korea platvormi alla.
Daisen on liitvulkaan ning on tekkinud paljude aastatuhandete pikkuse vulkaanilise tegevuse tulemusena. Pursked selles piirkonnas algasid 1,8 miljonit aastat tagasi ja tekitasid umbes pool miljonit aastat tagasi nn Vana Daiseni. Vana Daiseni kaldeerasse hakkas 50 tuhat aastat tagasi teise pursete seeria tulemusel tekkima tänapäevane Uus Daisen. See protsess algas nii vägeva purskega, et sellest pärit vulkaanilist tuhka on leitud isegi Honshū põhjaosas olevast Tohoku prefektuurist, ja lõppes 10 tuhat aastat tagasi (hiljem pole Daisen pursanud).

Tempel

Mäe küljel umbes poolel mäe kõrgusest on budistlik tempel Daisen-ji, mille asutas Tendai sekt juba Heiani perioodil aastal 718.

Tipud

Mäel on kolm kõrgemat tippu. Kõige kõrgem on Kengamine (1729 m), teine on Misen (1709 m).

Ronimine

Ilma Daisen-ji templi munga juuresolekuta on mäe otsa ronida karmilt keelatud ja kuni Edo perioodini ei tohtinud lihtrahvas üldse mäe otsa ronida.
Aastal 2000 toimus Tottoris maavärin, mille järel tunnistati mägi ebastabiilseks: mõned tema tipud on kokkuvarisemise äärel. Nii näiteks on mäe Kengamine tippu üldse keelatud ronida, minna tohib üksnes Miseni tippu. Tõus Daisen-ji templist Miseni tippu kestab 3 tundi.
Õigussuhe

Õigussuhe on õigusnormide alusel tekkiv tahteline seos, kus õigussuhte pooled esinevad subjektiivsete õiguste ja õiguslike kohustuste kandjatena.
Ilze Ķuzule-Skrastiņa

Ilze Ķuzule-Skrastiņa (sünninimi Ilze Ķuzule; sündinud 12. märtsil 1985 Riias) on läti näitleja.
Ta lõpetas Riia 49. Keskkooli ja Läti Kultuuriakadeemia näitekunsti erialal 2007. aastal. Samast aastast alates töötab Läti Kunstiteatri näitlejana.

Isiklikku

Ilze Ķuzule-Skrastiņa ema on luuletaja, kirjanik ja ühiskonnategelane Māra Zālīte. Ta on abielus näitleja Artūrs Skrastiņšiga, neil on kaks last.
Lawrence'i maakond (Mississippi)

Ajalugu

Maakond moodustati 1814. aastal.
Juhtraud

Juhtraud on torukujuline juhtimismehhanism, mille abil juhitakse jalg- või mootorratast.
Kõnekeeles kasutatakse juhtraua kohta järgmiseid nimesid: leistang, lenkstang või lenks.

Mootorratta juhtraud

Mootorratta leistangi küljes on samuti käepidemed, mis lihtsustavad mootorsõiduki juhtimist. Tavaliselt on mootorratta leistangi küljes peeglid, gaasi käepide, spidomeeter ja elektroonilised lülitid.
Rääkkylä vald

Külad

Haapasalmi, Hernevaara, Hypönniemi, Jaama, Kiesvaara, Rääkkylä (kirikuküla), Nieminen, Oravilahti, Piimälahti, Pötsönlahti, Rasisalo, Rasivaara, Salokylä, Sangenlahti, Sintsi, Siurlahti, Täitimänniemi, Venturi, Varpasalo.
Endised külad: Heinonniemi
Jüri Parre

Teadustöö

Jüri Parre oli eesti veterinaarparasitoloogide põlvkonna alusepanija. Uurinud põhjalikult helmintoloogiat ja protozozoloogia
Jaan Vares

Jaan Vares (27. august 1927 Valga – 16. jaanuar 2016) oli eesti skulptor ja kunstipedagoog, ERKI professor ja kauaaegne rektor.
Ta sündis aastal 1927 Valgas raudteelase perekonnas. Ta lõpetas aastal 1946 Valga 1. Keskkooli, ta astus samal aastal Tartu Riiklikku Kunstiinstituuti, kuid lõpetas aastal 1952 ERKI Tartu osakonna skulptuuri erialal. Aastatel 1952–1956 täiendas ta ennast Leningradis Repini nimelise kunstiinstituudi aspirantuuris, kus sai aastal 1956 kunstiteaduste kandidaadi kraadi (skulptuurirühma "Põlevkivikaevurid", kips, eest).
Ta oli aastatel 1956–1994 Tallinna Kunstiülikooli skulptuuriõppejõud (aastast 1964 dotsent ja aastast 1968 professor). Aastatel 1959–1989 oli ta ERKI rektor. Aastast 1994 oli ta emeriitprofessor.
Lopatka neem

Lopatka neem (vene keeles мыс Лопатка) on neem Kamtšatka poolsaarel. Neeme tipus on poolsaare lõunapoolseim punkt. Selle geograafilised koordinaadid on 50° 51′ 53″ N, 156° 39′ 54″ E.
Neemel asuvad piirivalvepunkt ja ilmajaam, asulad on maha jäetud. Piirkonnas on tasane pinnamood ja tundrataimkate. Aastaringselt puhuvad tugevad tuuled ja sajab, päikepaistelist ilma on harva.
Neemest edelasse jääb Kuriilide põhjapoolseim saar Šumšu, mida eraldab Lopatka neemest Esimene Kuriili väin.
SMILERSXX: 20 aastat meteoriitide sajus

"SMILERSXX: 20 aastat meteoriitide sajus" on Smilersi 20. tegutsemisaastat tähistav album, mis on ühtlasti Smilersi laulude kogumik.
Album sisaldab kolme plaati, millel on peaaegu kõik Smilersi enda lood.
Lood on pärit vanematelt albumitelt. Plaatide müük läks lahti Smilersi sünnipäevatuuriga.
Muuksi linnamägi

Muuksi linnamägi asub Harjumaal Kuusalu vallas Juminda poolsaarel Kolga lahe äärsel pankrannikul. Kolmnurkse kujuga linnamägi jääb tänapäeval umbes 700 m kaugusele merest. Kuna Põhja-Eesti maa tõuseb, oli muinasajal meri linnamäele lähemal.
Muuksi linnamägi rajati looduslikult sobivate eeltingimustega neemikule. Linnuse kohal kerkib läänekülg ümbritsevast maapinnast kuni 10 m kõrgemale, tipu põhjaosas on kõrgus 13 m, lisades sellele veel laugjama kallaku, on siin kõrguseks umbes 22 m. Muuksi linnus asub 47 meetri kõrgusel merepinnast. Selle põhiülesanne oli arvatavasti rannavalve ja majakaks olemine. Linnuseala kaitses põhja poolt looduslikult järsk ja kõrge klint, kergesti rünnatavat lõunakülge aga kaarjas kivimüür. See koosnes paeplaatidest laotud kahest kuivmüürist, mille vahe oli täidetud kivide ja mullaga.
Linnuse hoovil piirab praeguseks vaid osaliselt säilinud madal kamardunud vall. See asub üksnes 100–120 m kaugusel põhjatipust ning on säilinud üksnes 20 cm kuni 1,5 m kõrguste, 0,5–4 m laiuste ning 4–6 m pikkuste katkenditena. Linnusehoovi pindala on 5300 m².
Arheoloogilised kaevamised on linnamäel toimunud 1936. ja 1998. aastal. Nendega on välja selgitatud, et kultuurikiht linnuse platool on õhuke või puudub üldse. Vähesed leiud riibitud savinõukildude põhjal arvatakse, et seda kohta asustati esmalt I aastatuhandel eKr. Vallijäänustest kogutud söest tehtud analüüs näitas, et vall rajati alles muinasaja lõpul ja osa leide pärinevadki 11.–13. sajandist.
Kuna Muuksi linnamäelt kogutud leiumaterjal on napp ning kultuurikiht väga õhuke, on üsna tõenäoline, et pikemaajalist püsiasustust ei ole siin vähemalt muinasaja lõpus olnud. Esimese kasutusperioodi, I at eKr kohta on püsiasustuse olemasolu kohta raske midagi öelda, sest koha hilisem kasutus võis varasemad jäljed lihtsalt hävitada. Lisaks on tolleaegsetele asulakohtadele üldisemalt iseloomulik nõrk kultuurikiht ja vähesed leiud.
Hilisematel aegadel on linnamäe platood kasutatud põlluna, sellest on jäänud siia mitmed madalamad kamardunud põllukivihunnikud.
I aastatuhande keskpaigast eKr on pärit ka läheduses asuv Muuksi kalmeväli Hundikangrud, Eesti suurim kivikirstkalmete leiukoht – kalmeid on siin ligi 100.
Atlandi-ülene kaubandus- ja investeerimispartnerlus

Atlandi-ülene kaubandus- ja investeerimispartnerlus ehk TTIP (Transatlantic Trade and Investment Partnership) ehk EL-USA vabakaubandusleping on kavandatav kaubanduslepe Euroopa Liidu ja USA vahel. Leppe eesmärkideks on edendada kaubavahetust ja mõlema osapoole majanduskasvu. Ameerika Ühendriikide valitsus käsitleb TTIP-d Vaikse ookeani-ülese partnerluse (TPP) paralleelleppena. Läbirääkimised olid algselt planeeritud lõppema 2014. aasta lõpus, kuid ekspertide sõnul ei pruugi osapooled jõuda kokkuleppele enne 2019. või 2020. aasta lõppu.
Leppe üksikasjad on üldsusele salastatud, 2014. aasta märtsis lekkis leppe mustand avalikkuse ette. Euroopa Komisjon avaldas 2015. aasta jaanuaris mõned lepingu üksikasjad ning tugevdas turvameetmeid, et edaspidi lekkeid ei tekiks.
Eesti Energia Tehnoloogiatööstus AS

Ajalugu

Ettevõte ajalugu ulatub 1959. aastasse, mil see kandis algul nime Eesti Energoremont.
Hans Röckle ja kurat

Sisu

Hans Röckle on populaarne nukunäitleja ja andekas leiutaja. Kuid ta sattub majanduslikesse raskustesse ja ta varandust ähvardab konfiskeerimine. Kurat Flammfuss pakub Röcklele lepingut. Röckle saaks endale võlujõu uute leiutiste loomiseks, kurat aga saaks endale Röckle hinge. Hans Röckle on sunnitud lepingule alla kirjutama. Röckle püüab oma imevõimeid kasutada inimeste hüvanguks, kuid tihti on nende tagajärjed hoopis negatiivsed. Lõpuks õnnestub Röcklel kuradit ninapidi vedada ja koos oma kaaslastega asub ta teele tulevikumaale.
Heinrich II (Braunschweig-Wolfenbüttel)

Heinrich II (10. november 1489 – 11. juuni 1568), kutsutud Nooremaks, oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Wolfenbütteli vürst aastast 1514 kuni oma surmani. Viimane katoliiklik Welfist vürst on tuntud suure arvu sõdade poolest, milles ta osales.
Lümfotsütoos

Lümfotsütoosiks ehk lümfotsütaarseks leukotsütoosiks (inglise lymphocytosis) nimetatakse ebanormaalselt kõrget lümfotsüütide taset veres. Lümfotsütoosi esineb nii loomadel kui ka inimestel.
Lümfotsütoosi levinuim diagnoosimismeetod on täisvereanalüüs.

Suhteline lümfotsütoos

Suhtelist lümfotsütoosi loetakse alla 2-aastaste laste puhul normaalseks seisundiks.
Lepiel

Ajalugu

Lepielit on esimest korda mainitud aastal 1439. Toona olid olemas küla ja Viciebski katoliku kirikule kuulunud mõis, mis asusid järve saarel. Liivi sõja ajal püstitati nende kõrvale puidust kants. Aastal 1563 andis kirik mõisa Poola kroonile üle, et saada paremat kaitset naabruses asuva Moskva suurvürstiriigi rünnakute eest. Ühtlasi sai Lepielist ka linn. Mõisa omanikeks on olnud Zenowiczid ja Mikołaj Dorohostajski, kuid juba aastal 1571 sai kirik mõisa tagasi.
Aastal 1586 sai mõisa omanikuks Lew Sapieha. Toona rajati mõisast kolm kilomeetrit eemale uus käsitööliste ja kaupmeeste asula, mis sai nime Белы Лепель või Новы Лепель, mõisa ümbrus oli siis vastavalt Стары Лепель. Aastal 1609 andis Sapieha maad nunnakloostrile. Pärast Poola esimest jagamist sai Lepielist Połacki vojevoodkonna keskus.
Aastal 1793 läks linn teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Aastail 1797–1805 loodi Berezina ja Uła jõe vahele Berezina kanalite süsteem, mis tänaseks on kasutuskõlbmatuks muutunud. Toona tõi see kaasa piirkonna majanduse elavnemise. 1812. aasta isamaasõja ajal laastati ümbruskond põhjalikult. Aastal 1852 kinnitati linna vapp. Esimene maailmasõda tõi Lepielisse taas lahingud, mis jätkusid Nõukogude-Poola sõjas. 1924. aastal liideti Valgevene NSV-ga, aastal 1925 avati raudtee. Teises maailmasõjas kaotas Lepiel 5229 inimest.
Ester Vilgats

Ester Vilgats (sündinud 21. oktoobril 1953) on eesti ajakirjanik.
Ta lõpetas 1969. aastal Tõstamaal põhikooli.
Ta töötas 11 aastat Pärnu Postimehes ja 1. detsembrist 2008 on Eesti Rahvusringhäälingu Pärnu stuudio toimetaja.

Isiklikku

Ta on Kaire Vilgatsi ema.
Muhu vald (1939)

Muhu vald oli vald Saaremaal Muhu saarel aastail 1939–1950.
Valla loomiseks ühendati senised Muhu-Suure ja Hellamaa vald, sellega oli kogu Muhu saare maa-ala ühendatud ühe valla koosseisu.
Vald kuulus Riigivolikogu 39. valimisringkonda, kust valiti Aleksander Rei.
Vald kuulus Pöide põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
Esimene vallavanem oli Vassili Tamm, kes valiti 21. aprillil 1939 Saare maavolikogu liikmeks. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Madis Kolk.
15. ja 16. oktoobril 1939 valiti vallavolikogu liikmeteks Vassili Abe, Mihkel Noor, Joann Naaber, Vassili Tamm, Juhan Kärner, Aleksander Üksik, Anton Mägi, Ivan Pira, Ivan Müürisepp, Joosep Tuust, Georgi Vilto, Andrei Ausmeel, Mihail Maltis, Aleksander Aer, Madis Kolk, Matvei Kolk, Mihail Vaher ja Ivan Mätas, valimas käis 51% valijatest.
1. aprillil 1939 oli vallas 5015 elanikku.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Hellamaa külanõukogu, Liiva külanõukogu, Piiri külanõukogu ja Pöitse külanõukogu.

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776)

8. Muhu vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Muhu-Suure valla maa-alast; b) senise Hellamaa valla maa-alast.
Sinole mõis

Sinole mõis (saksa keeles Sinohlen, läti keeles Sinoles muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Velēna kihelkonnas. Mõisa hooned (vesiveski, ait) on arhitektuurimälestistena kaitse all. Praeguse haldusjaotuse järgi asub mõisakompleks Läti Gulbene piirkonnas Lejasciemsi vallas Sinole külas.

Ajalugu

XIX sajandi lõpus kuulus mõis Mengdenitele.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 7 ja 7/8 adramaad, sellele allus 199 mees- ja 277 naishinge.

Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale Stubesi (Stubbenhofi) karjamõis.
Fantastiline sümfoonia

"Fantastiline sümfoonia" (prantsuse keeles "Symphonie Fantastique"; alapealkirjaga "Episood kunstniku elust") on prantsuse romantilise helilooja Hector Berliozi sümfoonia.
Sümfoonia esiettekanne toimus 1830. aastal. "Fantastiline sümfoonia" oli esimene romantiline programmiline sümfoonia. Franz Schuberti "Lõpetamata sümfoonia" loomisaeg oli küll kaheksa aastat varem, kuid see jõudis kuulajateni alles 1865.

Orkestratsioon

Sümfoonia on kirjutatud orkestrile, mille koosseisus on 2 flööti (teist dubleerib pikoloflööt), 2 oboed (teist dubleerib inglissarv), 2 klarnetit (esimest dubleerib es-klarnet), 4 fagotti, 4 metsasarve, 2 trompetit, 2 kornetit, 3 trombooni, 2 ofikleidi (originaalis üks ofikleid ja üks serpent), 2 paari timpaneid, väike trumm, taldrikud, suur trumm, kellad in C ja in G, 2 harfi ja keelpillirühm.
Selle teose orkestrikäsitlus on avaldanud suurt mõju sümfoonilise muusika edasisele arengule.
Urmas Leppmets

Urmas Leppmets (18. september 1972 – ?) oli eesti sõjaväelane.
Ta määrati 18. novembril 2002 Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste Kõrgema Sõjakooli ülemaks. 
2002. aastal oli tema sõjaväeline auaste major. Leitnandi auastme sai ta 1999. aastal.
Alpinistina on ta osa võtnud Baltikumi aasta parimaks kõrgtõusuks tunnistatud  tipputõusust Denalile (1999).

Haridustee

Ta on lõpetanud Soome Vabariigi Maakaitsekõrgkooli ja läbinud Soome Vabariigi Riigikaitsekõrgkoolis vanemstaabiohvitseride kursused ja kindralstaabiohvitseride kursused.

Teenistuskäik

Ta on läbinud ajateenistuse piirivalves ning teeninud piirivalve õppekeskustes Remnikul, Pärlseljal, Kuressaares ja Narva-Jõesuus, samuti vanemohvitserina Piirivalveametis. Tema viimane teenistuskoht enne sõjakooli ülemaks määramist oli Piirivalveameti teenistusjaoskonna vanemohvitseri tööpost.

Alpinismiharrastus

1999. aastal osales ta Mägiekspeditsioonide Klubi korraldatud esimeses Eestist lähetatud ekspeditsioonis Põhja-Ameerika kõrgeimale mäele Mount McKinleyle (Denali). 31. mail tõusis ta koos kuue kaaslasega Tõivo Sarmeti juhtimisel mäe tippu.
Ülo Tonts

Ülo Tonts (6. mai 1931 Valgamaa, Laanemetsa vald – 19. november 2016) oli eesti kirjandusteadlane ja kriitik. Ta on kirjutanud rohkesti kirjandus- ja teatriarvustusi, uurimuslikke artikleid ning kirjanike biograafiaid (Rudolf Sirge, Juhan Smuul, Valev Uibopuu, Pedro Krusten, Ilmar Talve).
Alates aastast 1966 oli ta Kirjanike Liidu liige; elas Tartus.
Tema teos "Klassikuks kodust kaugel" tunnistati 2006. ja 2007. aasta eesti 5 kõige olulisema esseekogumiku hulka ja kandideeris kultuurkapitali kirjanduse aastapreemiale.

Isiklikku

Ülo Tonts oli aastast 1969 kuni oma surmani abielus lastekirjanduse uurija Reet Krusteniga. Nende mõlemad lapsed töötavad Vanemuises: Anu Tonts on dramaturg ja Keiu Kaljujärv personalijuht.
Anita

Anita on naisenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 256. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Anita 642 naisel.
Altja titekivi

Altja titekivi ehk Altja suurkivi on rändrahn Haljala vallas Altja külas.
Kivi asetseb madalas merevees Altja küla võrgukuuridest läänes.
Rändrahn on rabakivim.
Altja titekivi ümbermõõt on 22,6 meetrit, pikkus  4,4;  laius  4,8 ja  kõrgus  4,1. Kivi maht on  120 m³. 
Kohaliku legendi järgi pärinevad selle kivi alt kõik Altja lapsed.
Arevahhatšh

Päritolu ja tähendus

Vanimad svastikasarnased sümbolid Armeenias pärinevad neoliitikumist (ca. 7000–5000 eKr). Arevahhatšh sümboliseerib Päikest ja sellega seonduvalt valgust, jõukust, rõõmu, õnne ja ka igavest taevast elu. Alates 5. sajandist ilmus see sümbol Armeenia steelidele, hiljem sai osaks ka hatškarite sümboolikast. Lisaks hatškaritele võib arevahhatšhi leida ka kirikuseintelt, hauakividelt ja teistelt monumentidelt. Seda sümbolit kasutati muistses Armeenias relvadel, igapäevastel esemetel, riietel, lippudel.
Tänapäeval kasutatakse arevahhatšhi ka Armeenia valitsusasutuste logodel ning ka näiteks mälestusmüntidel, samuti kasutavad seda mitteriiklikud organisatsioonid ja uuspaganlikud liikumised.
Arevahhatšhi võib sageli leida kivisse raiutuna ka Armeenia mägismaalt.
Johannes Hasselblatt

Ferdinand Alexander Johannes Hasselblatt (4. oktoober 1861 Kambja – 25. juuli 1934 Pärnu) oli Eesti vaimulik.
Lõpetas Tartus gümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1882–1887. Oli prooviaastal Võnnu (Gustav Axel Conrad Oehrni juures), Kambja (isa juures) ja Rõuge Maarja koguduses (Rudolf Kallase juures). Ordineeriti õpetajaks 20. märtsil 1888.
Oli 1888–1889 adjunkt Kambja koguduses ja 1889–1890 Tartu praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1890–1934 (introdutseeriti 15. aprillil 1890) oli ta Pärnu Eliisabeti koguduse esimese pihtkonna õpetaja, olles samaaegselt vanglavaimulik. Aastatel 1921–1923 oli sõjaväevaimulik ja 1929–1930 Pärnu praostkonna praosti kohusetäitja.

Isiklikku

Tema vanaisa Gustav Hasselblatt oli Viru-Nigula koguduse õpetaja, isa Carl Jacob Eduard Hasselblatt oli Kambja koguduse õpetaja, vend Carl Paul Martin Hasselblatt oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, vennapoeg Bruno Hasselblatt oli Tallinna Jaani koguduse õpetaja.