google/wiki40b huggingface dataset:
Rahvusvaheline Vähiuurimise Keskus

Rahvusvaheline Vähiuurimise Keskus ehk Rahvusvaheline Vähiuurimise Agentuur (lühend IARC) on Maailma Terviseorganisatsiooni allasutus, mis asutati mais 1965 ja mille tegevuse põhieesmärgiks onpahaloomuliste kasvajate riskide ja tekkepõhjuste uurimise juhtimine ja koordineerimine.
Uurimuste kohta kogutud info ja kokkuvõtted avaldatakse monograafiatena. Nende hulka kuuluvad monograafiad erinevate keemiliste (formaldehüüd, pliiühendid) füüsikaliste (ioniseeriv kiirgus), bioloogiliste (Helicobacter pylori, Epsteini-Barri viirus) ja elustiili tegurite ( tubaka suitsetamine, alkohoolsete jookide joomine jt) kohta.
Rahvusvaheline Vähiuurimise Keskus (IARC) on 1997. aasta seisuga avastanud umbes 700 kemikaali või muud tööstusprotsessis esinevat mõjurit, mis võivad tekitada vähki.
Neid andmeid kasutavad mitmed teised teadusasutused oma kontseptsioonide arendamisel, nii näiteks otsustas inimravimite komitee, et arseentrioksiid on inimestel kantserogeenne, nagu seda on märkinud Rahvusvaheline Vähiuurimise Agentuur (IARC) (1. rühm). Ravimikasutamisuuringuga seoses on inimravimite komitee arvamusel, et arseentrioksiidi kasutamine patsientidel ei ole eetiliselt vastuvõetav, sest ekspertide rühm järeldas, et ravimiga tekib genotoksilisuse, reproduktiivtoksilisuse ja kantserogeensuse risk.
31. mail 2011 tunnistasid IARCi 30 eksperti 14 maalt, et raadiosageduslikel elektromagnetilistel lainetel on võimalik kantserogeenne toime inimesele (ohugrupp 2B, 
possibly carcinogenic to humans).
26. oktoobril 2015 välja antud raportis liigitati töödeldud liha kantserogeenide hulka, kuna uuringute alusel võib sellise liha tarbimine soodustada inimestel soolevähki haigestumist.
IARCi peakorter asub Lyonis (Prantsusmaa).
Aastatel 1968–1974 juhatas akadeemik Pavel Bogovski Lyonis IARCi väliskeskkonna kantserogeenide osakonda.
Toiduallergia

Toiduallergia on immuunvahendatud reaktsioon, mis võib tekkida nii toidu söömisest kui ka muul viisil allergeeniga kokkupuutumisest. 
Allergeenid on ained, mis kutsuvad esile allergilise reaktsiooni. Põhilised toiduallergia tekitajad on munas, piimas, kalas, sojas, teraviljas, maapähklites, puupähklites, koorikloomades leiduvad valgud. Toiduallergia võib avalduda erinevaid elundkondi haaravate sümptomitega, näiteks nõgeslööve, atoopilise dermatiidi ägenemine, sügelustunne suus, huulte ja keele turse, hingamisraskus, astma ägenemine, iiveldus, oksendamine, kõhuvalu ja vererõhulangus. Raskematel juhtudel võib tekkida anafülaksia.

Epidemioloogia

Kuigi allergia võib tabada inimest igas vanuses, kannatavad toiduallergia all eelkõige imikud ja väikelapsed. Toiduallergiat esineb lastest umbes 5–10 protsendil ja täiskasvanutest hinnanguliselt 5 protsendil.

Tekkemehhanismid

Normaalne füsioloogiline reaktsioon suukaudu organismi sattuvatele antigeenidele on tolerantsuse ehk taluvuse teke. Viimasel kahel aastakümnel on toiduallergeenide suhtes täheldatud aga suurenenud sensibiliseerumist ehk tundlikkuse teket.
Sensibiliseerumine võib toimuda seedetraktis, suuõõnes, nahas ja vahel ka hingamisteedes. Pärast toidu neelamist lagundatakse enamus toiduvalkudest maohappe ja seedeensüümide toimel. Järelejäänud valgud ja peptiidid transporditakse epiteelirakkude abil limaskesta, kus neid tunnevad ära erinevad immuunrakud.
Eristatakse immunoglobuliin E ehk IgE vahendatud, mitte-IgE vahendatud ja kombineeritud allergilisi reaktsioone. Sagedaseim toiduallergia mehhanism on IgE vahendatud varane immuunreaktsioon, mis annab ka varaseid sümptomeid. Hiliste sümptomite taga võib olla mingi muu, peamiselt III või IV tüüpi immuunreaktsioon.

IgE vahendatud toiduallergia

Sel puhul reageerib antigeen nuumrakkude või basofiilidega, mis on eelnevalt IgE-antikehadega passiivselt sensibiliseerunud. Kokkupuutel antigeenidega tekib sensibiliseerunud rakkude degranulatsioon. Vabanevad primaarsed ja sekundaarsed põletikumediaatorid (histamiin, leukotrieenid jt), mis kutsuvad esile varased sümptomid. Varased sümptomid tekivad enamasti mõne minuti kuni paari tunni jooksul. Sümptomiteks võivad olla urtikaaria, angioödeem, allergiline rinokonjuktiviit, äge bronhospasm, õietolmuga seotud toiduallergia sündroom, äge gastrointestinaalne spasm, pearinglus ja minestamine. Raskematel juhtudel võib tekkida anafülaksia, mis on eluohtlik seisund. Kõige suurem risk anafülaksia tekkeks on maa- ja puupähkli-, nisu-, mereandide, piima- ja munaallergia korral.
Erinevalt mitte IgE vahendatud toiduallergiast, saab IgE vahendatud allergiat testida kasutades nahatorketeste ja vere IgE taseme määramist.
Suhe (filosoofia)

Suhe ehk relatsioon on filosoofias aktsidents, mis seob vähemalt kahte substantsi.
Käpik (teater)

Käpik oli aastatel 1950–1991 Tallinnas töötanud nukurahvateater. 
Teatri tegevusest võtsid osa peamiselt Tallinna vanemate klasside õpilased. 
Teater osales mitmel rahvusvahelisel festivalil ja organiseeris ka ise kaks (1971 ja 1977) nukuteatri festivali. 
Aastal 1991 ühines teater A. H. Tammsaare nimelise Teatriga ja koos panid nad aluse Toomteatrile.
Allmäe

Külarahvas

1876. aastal sündis Allmäel Dmitri Lukjanov, kellest sai näitleja Maria Andrejeva sõber. 
1905. aastal sündis külas Joosep Laar, kes väidetavalt hukkus 1943. aastal Tamani poolsaare vabastamislahingutes, pälvides esimese eestlasena postuumselt Nõukogude Liidu kangelase kuldtähe.
1923. aastal sündis Allmäe külas Tamara Laas, kes töötas 1948. aastast prantsuse keele õpetajana Tallinnas ja valiti 1950. aastal NSV Liidu Ülemnõukogu 3. koosseisu (1950—1954) saadikuks.

Mälestusmärk

Külas, Tsvetotšnaja tänaval asub mälestusmärk lahingus hukkunud Nõukogude lendurile kapten Ivan Sinjajevile. Lendur maeti külla 17. jaanuaril 1943, obelisk püstitati 1952. aastal.
Märt Maavere

Märt Maavere (aastani 1936 Martin Markson; 4. detsember 1901 Imavere vald, Pilistvere kihelkond, Viljandimaa – 23. aprill 1941 Tallinn) oli eesti kaitsepolitseinik ning kaitseliitlane ja sõjaväelane (leitnant).
Ta lõpetas 1922. aastal Põltsamaa Reaalgümnaasiumi.
Aastatel 1922–1923 töötas ta Imavere valla 6-klassilises algkoolis ajutise õpetajana. 
28. veebruaril 1923 võeti ta sõjaväeteenistusse ja määrati sõjakooli-tagavaraväe ohvitseride ettevalmistusklassi, mille lõpetas veebruaris 1924. Ta määrati teenistusse 6. Jalaväerügementi, kus teenis rühmaülemana kuni oktoobrini 1924, misjärel vabastati teenistusest ja arvati reservi lipnikuna. 
Aastatel 1924–1925 töötas ta Puhja kõrgemas algkoolis õpetajana.
1925. aasta detsembris asus ta tööle Tallinna Kaitsepolitsei jaoskonda. Poliitilises politseis teenis kuni 1. augustini 1940. 
Ta arreteeriti Nõukogude okupatsioonivõimu poolt 21. augustil 1940 ja lasti NKVD poolt maha 23. aprillil 1941 Tallinnas Scheeli krundil.
Mustakivi tee

Mustakivi tee pikendus

Kavandatav pikendus kulgeb Narva maanteelt Kose teeni. Planeeritava maa-ala suurus on 8,1 hektarit. Teekoridori laius Lasnamäe-poolses otsas 60 m, kõige kitsamas kohas enne Kose teed 15 m. Suures osas jääb koridori laiuseks 45 meetrit. Mõlemasse suunda planeeritakse ühte sõidurada. Autotee kõrvale ida poole rajatakse 3,5 meetri laiune jalgrattatee ning lääne poole 2 meetri laiune kõnnitee. Lasnamäe klinti lõhati Mustakivi tee pikenduse süvend juba 1980. aastatel. Üle süvendi on edaspidi kavas rajada sild Narva maantee jalgrattatee jaoks.

Mustakivi jalakäijate tunnel

7. detsembril 2007 avasid Tallinna linnapea Edgar Savisaar, abilinnapea Deniss Boroditš ja Lasnamäe linnaosavanem Kalle Klandorf Mustakivi tee jalakäijate tunneli. Mustakivi liiklussõlme ehituse lõplikuks maksumuseks kujunes 27 miljonit krooni.
Haapsalu põllumeeste konvent

Haapsalu põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Haapsalu linnas.
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Asuküla, Ridala ja Martna vald.
17. mail 1936 valiti konvendi liikmeteks Aleksander Adler, August Rauendorf, Villem Maaker, Johannes Prooso, Gustav Tomberg, Anton Altmäe, Karl Valper, Priidu Iisberg, Gustav Mölder, Jaan Saagelmann, Friedrich Kelemit, Evald Langeberg, Gustav Kroon, August Kaubi ja Harald Karja.
Jaanuaris 1939 taotles konvent Sotsiaalministrilt 1-aastase sundusliku tööteenistuse sisseseadmist.
Vitspunutis

Vitspunutis on peenikestest puuokstest, -juurtest või -kooreribadest punutud tarbeese.
Harilikult kasutatakse vitspunutiste valmistamiseks vitspaju (Salix viminalis) ja siberi korvipaju (Salix schwerinii) või spetsiaalselt aretatud hübriidide koorimata või kooritud, lõhestamata või lõhestatud võrseid ning koort. Tänapäeval on sellises tehnikas valmistatud esemetest levinud korvmööbel, vitskorvid, klopitsad, punutud vaagnad, vaasid, dekoratsioonid, lambivarjud, kirstud ja karbid.
Vanasti kasutati vitspunutisi laiemalt: vitstest punuti kalapüügivahendeid (kalalõksud, mõrrad, vähinatad, püügikorvid ja sääsid), karjaaedu, mesitarusid, vaheseinu, sirme, isegi terveid elamuid. Vitspunutisi kasutati ka sõjanduses (algsete loomanahast kilpide sõrestikud, turvised, kiivrid ja mitmesugused kaitseehitised), sõidukite ehitamisel (punutud paadid, parved, süstasõrestikud, kaarikud, vankrid, saanid, nartad, autokered), vitstest punuti näiteks klaaspudelite ümbriseid, lapsevankreid, hälle, isegi kübaraid ja jalatseid (viisud, räätsad).
Harku Rannikukaitse Üksikkompanii

Harku Rannikukaitse Üksikkompanii on Harku vallas tegutsev Kaitseliidu Harju maleva allüksus. Üksuse loojateks on Silva Kiili, Sten Vihmar ja Viljar Jaamu.
Asutamiskoosolek toimus 2. oktoobril 2014 Harku vallamajas.
Munga tänav (Tallinn)

Munga tänav on Tallinna vanalinnas Kesklinna linnaosas asuv Vene ja Müürivahe tänavat ühendav tänav.
Aastatel 1950–1987 loeti tänavat Müürivahe tänava pikenduseks ja see kandis Müürivahe tänava nime.
Hilli maakond

Ajalugu

Hilli maakond moodustati 1912. aastal. Maakond sai nime Great Northern Railway raudteeliini president James J. Hilli järgi.
Reageeriv veebidisain

Mobiilid esimesena, märkamatu JavaScript ja progressiivne täiustus

"Mobiilid esimesena", märkamatu JavaScript ja progressiivne täiustus on sarnased kontseptsioonid, mis eelnesid RWD-le. Mobiiltelefonide brauserid ei mõista JavaScripti ega meedia päringuid, seega on soovitatav luua veebisaidi põhialus ja täiustada seda nutitelefonide ja arvutite jaoks, selle asemel et teha veebileht, kasutades sujuvat vähendust (graceful degradation), mis muudaks lehe keeruliseks ja koormaks seda piltidega.

Progressiivne täiustus, mis põhineb brauseril, seadmel või funktsioonide tuvastamisel

Inimesed kasutavad internetti palju mobiilseadmetel. 2014. aastal kasutasid inimesed esimest korda ajaloos Interneti pääsemiseks rohkem mobiiltelefone kui lauaarvutiteid. Kui veebileht peab toetama põhilisi mobiilseadmeid, millel puudub JavaScripti toetus, on kaks võimalust saada aru, kas teatud HTML-i ja CSS-i funktsioonid on toetatud: brauseri tuvastamine ("user agent")  ja moobilseadme tuvastamine. Need meetodid on aga usaldusväärsed ainult juhul, kui seade on kooskõlas andmebaasiga.
Võimekamate mobiiltelefonide ja personaalarvutite jaoks on populaarsed JavaScripti raamistikud nagu Modernizr, jQuery ja jQuery Mobile, mis suudavad otse testida brauseri HTML/CSS-funktsioonide tugifunktsiooone (või tuvastavad mobiilseadet või brauserit). Polyfills saab kasutada, et lisada funktsioonide tuge, nt toetada meediapäringuid (vajalikud reageeriva veebidisaini jaoks) ja täiustada HTML5 toega Internet Explorerit. Funktsioonide tuvastamine ei pruugi olla täiesti usaldusväärne; mõned võivad teatada, et funktsioon on saadaval, isegi kui see on puuduv või nii halvasti rakendatud, et ei toimi.
Harilik õlipuu

Välimus

Harilik õlipuu on igihaljas, madal ja jässakas. Puu on reeglina 8–15 meetri kõrgune. Hõbedase läikega rohelised lehed on piklikud, kuni 4–10 cm pikad ja 1–3 cm laiad.
Väikesed ja valged õied puhkevad eelmiseaastasel puidul. Õied moodustavad varte tipus või külgmiselt pöörisõisiku. Õlipuu on tuultolmleja.
Viljadeks on väikesed, 1–2,5 cm pikkused luuviljad ehk oliivid. Oliivid koristatakse rohelise või lillana. Viljade täielikuks valmimiseks (viljad saavutavad iseloomuliku musta värvuse) vajab õlipuu pikaajalist sooja perioodi.

Levila

Harilik õlipuu pärineb Vahemere piirkonnast ning on kultuuristatult levinud Lõuna-Euroopas, Lähis-Idas, Lõuna-Aafrikas, Kagu-Aasias, Lõuna-Hiinas, Uus-Kaledoonias, Ida-Austraalias jm.

Ajalugu

Vana-Kreekas (eelkõige Atikas) osati kasutada õlipuu omadust õitseda üle aasta. Oskusliku pookimisega saavutati, et osad puud õitsesid ühel ja ülejäänud teisel aastal. Saagikaod olid niisuguse viljelemise korral väiksemad.
Oliive valmis pidevalt, seepärast ei olnud nende korjamine nii pidulik sündmus kui viinamarja koristamine.
Õlipuu tähtsuse tõttu on teda seotud paljude kultuste ja müütidega. Õlipuu oli püha, teda ei tohtinud riigi loata langetada. Ta kuulus Athena ja Zeusi (Minerva ja Jupiteri) erilise kaitse alla ning oli pühendatud Apollonile ja Heraklesele. Õlipuuoksad sümboliseerisid rahu, spordivõitu (olümpiamängudel), rõõmu ja elu. 
Itaalia parimaid õlipuusorte viljeldi Venafrumi piirkonnas, palju õlipuid kasvatati ka Istrias ja Hispaanias. 
Rooma põllumajanduskirjanduses pöörati õlipuule suurt tähelepanu. Umbes aastal 50 kirjeldas Heron rikkalike saakide töötlemisel kasutatud seadmeid.
Lohusuu Veneküla kalmistu kabel

Lohusuu Veneküla kalmistu kabel on Lohusuus Veneküla kalmistul olev kabel. Kabel on võetud kaitse alla ehitusmälestisena.
Kaido Orula

Kaido Orula (sündinud 3. veebruaril 1968 Pärnus) on Eesti ajaloolane.

Elulugu

Kaido Orula on töölise ja õpetaja poeg.
Lõpetas 1986 Pärnu 6. Keskkooli, 1995 TÜ filosoofiateaduskonna, filosoofiamagister Kesk-Euroopa ajaloo alal (1997, CEU, Budapest), väitekiri "Erasmiana in Sopron. A comparative study of the seventeenth century booklists"; 1998–2004 TÜ doktorant. Täiendas end 1994 Hollandis Groningeni Ülikoolis ning 1999, 2000, 2001 (kokku 6 kuud) Saksamaal (Herzog August Bibliothek, Wolfenbüttel). Oli 2001–06 Tartu Rahvaülikooli lepinguline lektor, 2004–06 Tartumaa Muuseumi teadur ja aastast 2006 direktor, ühtlasi 2005 TÜ Narva Kolledži koosseisuväline lektor ja (eri aegadel) kolmes koolis ajalooõpetaja.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: varauusaegne lugemiskultuur.
Georg Theodor Wilhelm Eisenschmidt

Georg Theodor Wilhelm Eisenschmidt (26. september 1845 Pärnu – 26. märts 1879 Tarvastu) oli eesti vaimulik.
Georg Eisenschmidt sündis kooliõpetaja pojana, gümnaasiumihariduse omandas Tartus. Aastatel 1864–1870 õppis ta usuteadust Tartu Ülikoolis ja 1870–1871 oli prooviaastal Kambja koguduses õpetaja Eduard Hasselblatti juures, olles ühtlasi tema lastele koduõpetajaks. Ordineeriti 11. juulil 1871 Viljandis õpetajaks.
1871–1872 oli ta Tarvastu koguduse abiõpetaja (introdutseeriti 18. juulil 1871) ja 1872–1879 Tarvastu koguduse õpetaja.

Isiklikku

Tema vend Heinrich Hermann Louis Eisenschmidt oli Riia Jakobi koguduse abiõpetaja. Tema äi Johann Georg Schwartz ja naisevend Johann Georg Schwartz olid Põlva Püha Neitsi Maarja koguduse õpetajad.
Homogeensus ja heterogeensus

Homogeensus

Teaduse kontekstis on homogeenne materjal, mille koostisosad on samalaadsed. Näiteks on homogeensed osakesed, elemendid või printsiibid. Homogeenses algebras on sama arv antud tüüpi faktoreid kui homogeensel polünoomil.
Andres Kuusk (kunstnik)

Andres Kuusk (14. september 1874 Tartu – 15. juuni 1933 Tartu) oli ksülograaf, proviisor, kunstnik ja karikaturist.
Ta õppis aastatel 1905–1907 Tartu Ülikoolis farmaatsiat ja töötas Tartus proviisorina. 
Ta saavutas puugravüüris märkimisväärse tehnilise taseme. Kõige viljakam oli ta sel alal 1900.–1910. aastatel, kus tema puulõigete tähtsamateks töödeks on jäänud illustratsioonid Kaarle Olavi Lindequisti õpikusse ”Üleüldine ajalugu”, mille kahes osas on veerandsada tema tööd. Neist tema nelja illustratsiooniklotsi säilitatakse rahvusraamatukogus. Ta kujundas ja illustreeris muidki raamatuid, ajakirju ja noodiraamatuid oma puugravüüridega ning tegi ka puugravüüritehnikas karikatuure väljaannetele Rahva Lõbuleht ja Naljaleht.
Oli Eesti Kirjanduse Seltsi asutajaliige ja kuulus Rahvakirjanduse toimkonda.
Lehte Mark

Lehte Mark (17. märts 1924 Tartu – 23. märts 2013) oli eesti sopran, Vanemuise teatri pikaajaline ooperisolist, muusikali- ja draamanäitleja.

Haridus

Lauluõpinguid alustas Mark 1938. aastal Made Pätsi juures ning jätkas Tallinna Muusikakoolis, mille lõpetas 1947. aastal. 1952. aastal lõpetas ta Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Jenny Siimoni lauluklassi.

Lavatöö

1957. aastal asus Lehte Mark tööle solistina Vanemuise teatris, kuhu ta jäi ligi 40 aastaks. Tema esimene roll oli Agathe Carl Maria von Weberi ooperis "Nõidkütt", teine Juta Evald Aava "Vikerlastes" (1958). 1960. aastatel esitas ta Vanemuise esisopranina mitmeid tipprolle: Fiordiligi (Mozarti "Cosi fan tutte", 1959), Aida ja Amneris (Giuseppe Verdi "Aida", 1961), Santuzza (Pietro Mascagni "Talupoja au", 1963), Naine (Francis Poulenci "Inimhääl", 1967) ning nimirollid Dmitri Šostakovitši "Katerina Izmailovas" (1966), Giacomo Puccini "Toscas" (1969), Georges Bizet' "Carmenis" (1969), Luigi Cherubini "Medéas" (1971) ning Eduard Tubina "Barbara von Tisenhusenis" (1971). Tema hilisemast loomingust paistsid silma Kõrtsiemand (Leoš Janáčeki "Jenufa", 1979) ning Ema (Gian Carlo Menotti "Konsul", 1985).
Lehte Mark oli nii võimekas sopran kui ka draamanäitleja, seepärast mängis ta eri žanrites: ooperites, operettides, muusikalides ja sõnalavastustes. Tema lavakarjäär kestis 1990. aastateni. Ta esines ka oratooriumi- ja kontsertlauljana (kontsertkava "Neegrilaulud", 1975).
Ene Falkenberg

Ene Falkenberg (aastani 1936 Zoja Falkenberg, seejärel Ene Süve, Ene Mänd, Ene Syve, Ene Bruce, Ene Crumley; 2. november 1914 Pihkva – 10. märts 2003 Toronto) oli eesti maalikunstnik ja skulptor.
Falkenberg õppis aastatel 1936–1938 maalimist ja skulptuuri Kõrgemas Kunstikoolis Pallas, kuid ei lõpetanud. 1938–1941 õppis ta Riigi Kõrgemas Kunstikoolis.
Tegutses maalikunstnikuna ja esines näitustel juba enne Teist maailmasõda. 1944. aasta jaanuaris põgenes ta Soome kaudu Rootsi, hiljem siirdus Rootsist edasi Kanadasse. 1952. aastal oli ta seal Euroopa kunstnike ühingu Colour and Form Society asutajaid. Aastatel 1963–1993 elas ta Vancouveris.
Tema teoseid leidub ka Eesti Rahvusraamatukogu kunstikollektsioonis.
Camouflage

Camouflage on Saksa ansambel, kes viljeleb muusikastiili, mida nimetatakse süntesaatoripopiks (synthpop). Ansambli läbimurdeks sai 1987. aastal mainekasse Billboardi edetabelisse jõudnud laul "The Great Commandment". Ansamblit on sageli nimetatud ka Saksa Depeche Mode'iks.

Ajalugu

Aastal 1983 lõid neli sõpra – Heiko Maile, Marcus Meyn, Martin Kähling ja Oliver Kreyssig – bändi Licensed Technology. Aasta hiljem lahkus bändist Martin Kähling ning bänd võttis uue nime – Camouflage, inspireerituna Jaapani ansambli Yellow Magic Orchestra laulust, mis kandis pealkirja "Camouflage".
Videokoosolek

Tehnoloogia

Läbi ajaloo on baastehnoloogiline lahendus jäänud samaks. Kasutusel on videokaamerast tuleva signaali edastus televiisorisse. Kaamerast tulev signaal kodeeritakse ja pakitakse kokku ning televiisorisse kuvatav signaal eelnevalt dekodeeritakse ja pakitakse lahti. Videokoosolekute lahendused on läbi ajaloo kasutanud erinevat edastusmeediat – just selle jaoks eraldatud kaablit, telefonivõrku ja internetti.
Just selle jaoks eraldatud kaabli ning telefonivõrgu kasutamisel oli tegemist signaaliedastuse seisukohalt kindla ühendusega. Kindla ühenduse korral oli signaali/paketikadu olematu. Interneti kasutamisel edastusmeediana on tegemist ebakindla ühendusega, kuna edastuskvaliteet pole internetiavaruses kontrollitav ega juhitav. Kokkuvõtlikult telefonivõrgu miinuseks on edastuskiiruse puudumine ja plussiks edastuskindlus ning interneti levikuga vahetusid need omavahel. Telefonivõrgutehnoloogia ületoomisel internetikeskkonda vajas lahendust toimetulek ebakindluse ehk signaalikao/paketikao osas.
Rene Tammist

Rene Tammist (sündinud 5. juulil 1978 Tartus) on Eesti poliitik. Ta oli 2018–2019 ettevõtlus- ja infotehnoloogiaminister Jüri Ratase esimeses valitsuses.

Haridus

Aastal 1996 lõpetas Tammist Tartu 7. keskkooli (Tartu Karlova Kool) ning 2001. aastal Tartu ülikooli bakalaureusekraadiga avaliku halduse erialal. 2004. aastal kaitses ta magistrikraadi avaliku poliitika ja halduse erialal Manchesteri ülikoolis. Aastal 2006. alustas Tammist University College Londoni doktorantuuris. 2009. aastal osales USA Kongressi Atlandi-üleses kliima- ja energeetikapoliitika vahetusprogrammis.

Töökohad

2001–2002 välisministri nõunik
2004–2011 Euroopa Parlamendi sotsiaaldemokraatide fraktsiooni energiapoliitika nõunik
2007–2009 Eesti Energia nõukogu liige
2009–2011 Eesti Kliimaagentuuri nõukogu liige
2011–2012 Tartu ülikooli lektor Euroopa liidu energeetika ja kliimapoliitika alal
2011–2018 Eesti Taastuvenergia Koja juhataja 
2012–2018 EL Energeetikasektorit Reguleerivate Asutuste Koostööameti Haldusnõukogu Euroopa Parlamendi poolt esitatud liige (2 mandaati).
2014–2018 Sihtasutuse Kredex nõukogu liige
2018–2019 ettevõtlus- ja infotehnoloogiaminister

Poliitiline tegevus

Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige aastast 1996. 2019. aasta Riigikogu valimistel kandideerib Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas Harju- ja Raplamaal. 
22. augustil 2018. aastal asus ettevõtlus- ja infotehnoloogiaministri ametikohale peale ametivande andmist.

Hobid

Ajalugu ja pikamaajooks
Kurevere karstiala

Kurevere karstiala on karstiala Harju maakonnas Kiili vallas Kurevere küla lähedal Vääna jõe ülemjooksul.
Karstialal on kaheksa maa-alust karstijõge. Kurevere karstiala on ühenduses Tuhala karstialaga.
Petseri Peetri kirik

Petseri Peetri kirik (vene keeles Церковь Святого Петра) on luteri kirik Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Venemaal Pihkva oblastis Petseris. Kirikut kasutab Petseri Peetri kogudus.
Kirik ehitati aastatel 1923–1926 arhitekt Anatoli Podtšekajevi projekti järgi. Sai nurgakivi 11. novembril 1926 ja pühitseti 19. septembril 1926. 
9. septembril 1926 iseseisvus kogudus Vastseliina koguduse alt. Kirik elas üle nii Petseri põlemise 1939. aasta mais kui ka Teise maailmasõja. 
Tänapäeval toimuvad kirikus eesti- ja venekeelsed jumalateenistused. Eestikeelset jumalateenistust viib läbi pastor Andres Mäevere ja venekeelset diakon Mihhail Nikulin (Михаил Никулин).
Soosaare mõis

Soosaare mõis (saksa keeles Soosaar) oli rüütlimõis Kolga-Jaani kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis Viljandi maakonda Viljandi valda.
Mõis asutati 17. sajandil.
Alabaster

Alabaster on kipsi peeneteraline massiivse tekstuuriga erim.
Alabaster on väga pehme. Tema kõvadus Mohsi skaalal on kõigest 1½–2, mistõttu teda saab küünegagi kriimustada.
Sõna "alabaster" tuleb ladina keele (alabaster) kaudu kreeka keelest (ἀλάβαστρος). Sinna on ta laenatud egiptuse keelest. Sõna algne päritolu on vaieldav. Vana-Egiptuses oli Alabastroni linn, kuid on võimalik, et nimetus pärineb egiptuse jumalannale Bastile pühendatud anumatest, mida nimetati a-labaste. Basti kujutati emalõvina ja nende anumate, mis sageli olid alabastrist valmistatud, kaanel oli tihti emalõvi kujutis.
Alabastri all on peetud silmas ka marmorit, kuid ilma täpsustuseta nimetus "alabaster" tähendab tänapäeval kindlasti kipsi.
Alabaster on enamasti valge ja kergelt läbikumav. Kuid kolmes kohas maailmas on leitud ka musta alabastri soon: üks neist on Itaalias, teine Hiinas ja kolmas Oklahomas.
Alabastrit kasutatakse ehiskivina mitmesuguste nikerdiste, kujude jms valmistamiseks. Läbi aegade on sellest valmistatud religioosse tähtsusega esemeid. Viimastel sajanditel on alabastrist tehtud siseruumides olevaid käsipuid. Välistingimustes ei saa alabastrist esemeid säilitada, sest ta on vees lahustuv.
Kui alabastri siledat poleeritud pinda pesta nõudepesuvedelikuga, siis kaotab alabaster auurema osa oma läbikumavusest ja särast, muutudes valgeks, karedaks ja tuhmiks.
Alabastri läbikumavust saab vähendada ja muuta ta läbipaistmatuks, väga marmori sarnaseks. Selleks tuleb alabastrist ese asetada vette ja kuumutada vett aegamööda peaaegu keemiseni. Seda tuleb teha väga hoolikalt, sest kui temperatuuri piisavalt ei reguleerita, muutub ese hoopis kriitvalgeks. Marmorjaks muutumise efekt on seotud osalise veetustamise ehk dehüdratiseerumisega.