google/wiki40b huggingface dataset:
Łyskava loss

Łyskava loss või Lõskava loss (valgevene keeles Лыскаўскі замак) oli kindlustatud loss Valgevenes Bresti oblastis Pružany rajoonis Łyskavas. Lossi varemed on ajaloomälestisena kaitse all.

Lossi arhitektuur

Loss asus 68 × 68 meetri suurusel maa-alala. Lossi ümbritsesid mullast vallid, mis on säilinud tänase päevani. Kõige paremini on säilinud läänepoolne vall, mis oli kaks meetrit kõrge ja kümme meetrit paks. Just selles vallis asus ka lossi sissepääs. Säilinud on ka lõunapoolne vall ja osa idapoolsest vallist. Lossihoovi nurkades asusid kaheksameetrise diameetriga tornid.
Vallist väljaspool piiras lossi vallikraav, mille taga asus uus vall. See oli neli meetrit paks ja 1-1,5 meetrit kõrge. Säilinud on see osalt lossi lõuna- ja lääneküljel. Sellest 90 meetri kaugusel asus kolmas vall, mille juures asus samuti vallikraav. See vall piiras lossi põhjast, lõunast ja läänest, idast kaitses lossi soine jõekallas. Vallides asunud läbipääsusid kaitsesid tornitaolised mullast kõrgendikud.

Lossi ajalugu

Peale Viciebski vojevood Maciej Kłoczko surma andis ta naine Łyskava  Bona Sforzale. XVI sajandil asus seal Leedu suurvürstide lauamõis; sinna rajati tõenäeoliselt juba XV sajandi lõpus ka loss. Hoone hävis Põhjasõja ajal, mil aastal 1706 toimus selle juures lahing.
Tänapäeval on säilinud üksnes lossi ümbritsenud muldvallid. Lossi kohta on rohkem infot saadud väljakaevamistel. Esimesed uuringud tehti XIX sajandil, XX sajandi seitsmekümnendatel aastatel uuris lossiaset Michaś Tkačoŭ. Selgus, et kultuurikihi paksus on 40 cm. Väljakaevamistelt leiti telliseid, mille küljes oli lubja ja savi jäänuseid, kahhelplaate ja keraamikat.
Mitme allika põhjal leiti just selle lossi varemetest Bychowieci kroonika käsikiri.
Hilti

Kollektiiv

Praegu töötab Hiltis 19 000 inimest üle kogu maailma. Tehased asuvad tänapäeval Austrias, Belgias, Ungaris, Saksamaal, Hispaanias, Hiinas, Liechtensteinis, Malaisias, Taiwanil, Šveitsis, Lõuna-Aafrika Vabariigis ja Jaapanis.
Dalmaatsia

Dalmaatsia (horvaadi keeles Dalmacija) on ajalooline piirkond Aadria mere idarannikul Horvaatia ning osalt Montenegro territooriumil. Ta ulatub Rabi saarest loodes kuni Kotori laheni.
Volmari kihelkond

Ajalugu

Volmari kirikukihelkond on tõenäoliselt sama vana kui Volmari Püha Siimoni kihelkonnakirik. See jagunes linna- ja maakoguduseks. 1674. aastast oli pastori kõrval ametis diakon; 1883. aastal eraldati diakonaat iseseisvaks Veide kihelkonnaks. Patronaadiõigus kuulus kihelkonna rüütlimõisatele.
Karl-Samuel Rebane

Karl-Samuel Rebane (23. juuli 1928 Voltveti vald, Pärnumaa – 29. märts 1987 Tartu) oli Eesti füüsik.

Elulugu

Karl-Samuel Rebane oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1947 Abja Keskkooli, 1952 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna ja 1955 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika ja Astronoomia Instituudi (FAI) aspirantuuri; füüsika-matemaatikakandidaat (1955, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Исследование инфракрасного тушения в фосфорах типа сульфида цинка", füüsika-matemaatika-doktor (1974, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Центры захвата и рекомбинационные процессы в ZnS". Oli 1952–1958 Eesti Teaduste Akadeemia FAI nooremteadur ja vanemteadur, 1958–1959 TRÜ üldfüüsika kateedri assistent, 1960–87 eksperimentaalfüüsika kateedri juhataja, aastast 1968 ühtlasi TRÜ elektroluminestsentsi ja pooljuhtide labori teaduslik juhataja, aastast 1976 professor.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: laia keelutsooniga pooljuhtide fotojuhtivus, fotoluminestsents, elektroluminestsents, teaduse ajalugu. Elektroluminestsentsi uurimise algatajaid Eestis. Koostanud õppevahendeid. Nõukogude Eesti preemia 1959 (kollektiivis).
Ageri mõis

Ageri mõis oli rüütlimõis Järva-Madise kihelkonnas. Tänapäeval asub mõis Järva maakonnas Järva vallas.
Mõisat on esmakordselt mainitud 1553. Saksakeelne nimi oli algul Haggers, hiljem Aggers.
Elutõde

Elutõde oli aastatel 1936–1940 Tallinnas ilmunud õigeusu ajakiri, Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku häälekandja.
Ajakiri ilmus 2 korda kuus, mõned numbrid lisadega. Väljaandja, pea- ja vastutav toimetaja oli ülempreester Nikolai Päts.
Georg (Brandenburg-Ansbach)

Georg, ka Georg Vaga, (saksa Georg der Fromme või Georg von Brandenburg-Ansbach; 4. märts 1484 – 27. detsember 1543) oli Ansbachi markkrahv 1515–1543 ja Bayreuthi asevalitseja 1527–1541.
Georg oli Brandenburg-Ansbachi markkrahvi Friedrich II vanuselt teine poeg. Alates 1506. aastast oli ta Ungari kuninga teenistuses, jäädes sinna ametisse kuni 1526. aastani. 1515. aastal kukutas ta koos oma vanema venna Kasimiriga oma isa, sest too oli oma pillava elustiiliga markkrahvkonna ruineerinud. Georg oli sestpeale oma venna kaasvalitseja, pärast tolle surma aga sai kõigi oma isa kunagiste alade valitsejaks, sest Kasimiri vanim poeg Albrecht Alkibiades oli veel alaealine. 
Georg oli koos oma Saksa ordu kõrgmeistrist venna Albrechtiga üks esimesi vürste, kes hakkas tugevalt luterlust soosima. 1524. aastal kinnitas ta avalikult oma tuge reformatsioonile ja järgmisel aastal aitas ta Albrechtil sõlmida Krakowi lepingu, millega Preisimaa muudeti luterlikuks Preisi hertsogkonnaks. Siiski säilitas Georg teatud suhted ka paavstiga ning püüdis Saksa-Rooma riigis oma venna teguviisi igati õigustada. Ta toetas ka oma teise venna Wilhelmi Riia peapiiskopi koadjuutoriks saamist ning Saare-Lääne vaenuse ajal andis ta Wilhelmi saadikutele raha, et nood saaksid paavsti juures Wilhelmile Saare-Lääne piiskopitooli taotleda.

Isiklikku ja järglased

Georg oli kolm korda abielus ning tal oli viis tütart ja üks poeg. Tütar Anna Maria (1526–1589) abiellus Württembergi hertsogi Christophiga (1515–1568); Sabina von Brandenburg-Ansbach (1529–1575) abiellus Brandenburgi kuurvürsti Johann Georgiga (1525–1598); Sofie (1535–1587) abiellus Liegnitzi hertsogi Heinrich XI (1539–1588), Barbara (1536–1591), Dorothea Katharina (1538–1604) abiellus Meißeni linnusekrahvi Heinrich VI von Plaueniga ning poeg, Brandenburg-Ansbachi ja Brandenburg-Kulmbachi hertsog Georg Friedrich I (1539–1603).
Connor Pain

Connor Thomas Pain (sündinud 11. novembril 1993 Hongkongis) on Austraalia jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Austraalia kõrgliiga klubis Central Coast Mariners.
Ta alustas klubikarjääri Austraalia madalamate liigade klubides Malvern City ja Bentleigh Greens. 2012. aastal liitus ta Austraalia kõrgliiga klubiga Melbourne Victory, kus mängis kokku neli hooaega.
2016. aasta juunis liitus ta Central Coast Marinersiga.
Austraalia jalgpallikoondises tegi Pain debüüdi 2013. aasta juulis mängus Hiina vastu.
Léon Degrelle

Léon Degrelle (alates 1954. aastast José León Ramírez Reina, 15. juuni 1906 Bouilloni vald – 1. aprill 1994 Málaga) oli Belgia poliitik ja Saksa sõjaväelane.
Ta oli reksistide liikumise juht, võitles Teises maailmasõjas vabatahtlikuna SS-Sturmbrigade „Wallonien“iga Saksa poolel (Tšerkassõ kotis ja ka Eestis 1944. aasta Sinimägede lahingus), 1945. aastal põgenes lennukiga üle Euroopa Norrast Hispaaniasse.

Tsitaat

Kahekümne teine juuni 1941. Kell on kolm ja kaksteist minutit hommikul. Saksa ohvitserid jälgivad üksisilmi nagu nõiutud oma kellade helendavaid numbrilaudu. Sekundid venivad lõputult pikaks, närvid on katkemiseni pingul. Kell on kolm ja kolmteist minutit. Saabuv hommik on jahe ja sombune, läheb külmaks. Veel on kolm ja neliteist minutit. Veel üks minut. Süda lööb kiiremini. Veel kümme sekundit, veel viis sekundit, neli, kolm, kaks: tuld! Soomest Musta mereni hakkab rinne möirgama, sõjakäik idas on alanud.
Veel unesegasena kuulevad naised ja mehed, sõbrad ja vaenlased sellel suvehommikul uut signaali sakslaste võimu all oleva Euroopa ringhäälingute lainepikkustel. Kolmas riik kutsus üles ristiretkele bolševismi vastu. Oslost Sevillani ja Antwerpenist Budapestini raputati üles lugematud noored inimesed. Meelitasid seiklus ja lõputu kaugus, aga meelitas ka ausalt vastu võetud üleskutse kaitsta õhtumaad. Vabatahtlikud jätsid oma armsa rohelise Jüütimaa, nad jätsid kodumaa Beauce'is, Ardennides ja pustas. Maha jäid vanemad, naised ja tütarlapsed; maha jäi kõik, mis oli andnud seni nende elule sisu ja mõtte. Maha jäid nende vanad tuhandeaastase ajaloo särast kullatud maad ja nende ühine isamaa Euroopa, Vergiliuse ja Ronsardi Euroopa, Erasmuse ja Nietzsche, Raffaeli ja Düreri Euroopa, Ignatiuse ja Püha Therese, Friedrich Suure ja Napoleoni Euroopa.
...
Tuleb päev, mil meie surnute pühitsetud nimesid nimetatakse uhkustundega. Neid kuulsusrikkaid lugusid kuuldes hakkavad meie rahva südamed kiiremini tuksuma ja ta tunnustab oma poegi.
Kahtlemata võideti meid füüsilises mõttes.
Me olime laiali puistatud üle kogu Euroopa ja meid jälitati.
Ometi võisime minna tulevikule vastu püstipäi. Ajalugu asetab inimeste teened kaalule. Maises ebatäiuslikkuses ohverdasime siiralt oma nooruse. Võitlesime Euroopa, tema usu ja kultuuri eest. Me jäime oma siiruses ja ohvrimeelsuses lõpuni ustavaks. Varem või hiljem peavad Euroopa ja kogu maailm tunnustama meie ürituse õiglust ja meie andumuse puhtust. Sest vihkamine sureb, see lämbub oma sõgeduses ja alatuses. Kõik suur on aga igavene.
Kodõma jõgi

Kodõma (ukraina Кодима) on jõgi Ukrainas. Algab Podoolia kõrgustikult Kodõma rajoonist. Voolab valdavalt itta Odessa oblastis ja Mõkolajivi oblastis. Suubub paremalt Lõuna-Bugi umbes 199 km kaugusel tolle suudmest. Jõe pikkus on 149 km.
Karl Eduard Söödi trükikoda

Karl Eduard Söödi trükikoda oli trükikoda Tartus, mis tegutses 1895-1914. Trükikoja juures tegutses ka raamatukauplus.
Trükikoja asutas 1895 Karl Eduard Sööt. Algul asus trükikoda aadressil Suurturg 17. Sajandi vahetuse paiku ostis Sööt krundi Promenaadi tänaval ja 1911 alustati seal uue trükikoja ja raamatupoe ehitamist.
Trükikojas trükiti ja kirjastati peamiselt ilukirjandust, seejuures enamikus luulekogud ja lasteraamatud. Kui 1904 asutati Noor-Eesti Kirjastus, siis trükikojana kasutas see Karl Eduard Söödi oma.
1914 müüs Sööt trükikoja Gustav Rohule.
1940 ühendati Gustav Rohu trükikoda Noor-Eesti trükikojaga.
Mitmene funktsioon

Mitmene funktsioon ehk mitmeväärtuseline funktsioon on funktsiooni üldistus, mille määramispiirkonnas vastab mõnele argumendi väärtusele vähemalt kaks väärtust.
Tavaliselt tõlgendatakse mitmest funktsiooni teatud üheste funktsioonide, vaadeldava mitmese funktsiooni harude, hulgana. Näiteks funktsiooni y = x² pöördfunktsiooni harud on x = √y ja x = -√y.
Seišelli keel

Seišelli keel ehk seišellikreooli keel ehk Seišelli kreoolkeel on kreoolkeel, mida räägitakse Seišellidel. See on riigis inglise ja prantsuse keele kõrval ametlik keel.
1998. aastal kõneles seda 72 700 inimest.
Keel on kujunenud prantsuse keele baasil. Näiteks määravad artiklid (prantsuse le, la ja les) moodustavad osa sõnast, seega sõna 'tulevik' on seišelli keeles lavenir (prantsuse keeles l'avenir).
Karl Lukk

Karl Lukk (6. detsember 1887 Tähtvere mõis – 17. november 1970 Tartu) oli Eesti kergejõustiklane ja sporditegelane.
Ta osales 1912. aasta Stockholmi olümpiamängudel 10 km käimises, mille küll katkestas.
Robert Gödicke

Looming

Tema projekteeritud ehitisi on põhiliselt Peterburis, kuid üksikuid ehitisi on ka mujal Venemaal. Eestis on ta eelkõige tuntud kui Maarjamäe lossi arhitekt.
Väike nõgisamblik

Väike nõgisamblik (Parmeliella triptophylla) on samblik. 
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (2012).
Eestis on teda leitud 19. sajandil Tartust, hiljem ka Harjumaal Vetlast (originaalallikas Veetla) ja Ravilast ning Pärnumaal Asujalt ja Urissaarelt.
Ta on õhu saastumise suhtes väga tundlik.
Viktor Orbán

Viktor Mihály Orbán (sündinud 31. mail 1963 Székesfehérváris) on Ungari poliitik, peaminister alates 29. maist 2010. Ta oli peaminister ka aastatel 1998–2002.
1987. aastal lõpetas ta Loránd Eötvösi Ülikooli õigusteaduse erialal.
Alates 2003. aastast on Orbán parempoolse FiDeSzi partei liider, parteijuhina tegutses ta ka aastatel 1993–2000. 2002-2012 oli ta Euroopa Rahvapartei aseesimees.
Orbán on äratanud rahvusvahelist tähelepanu oma vaadetega. Mitmed poliitikud, sh Angela Merkel ning Jean-Claude Juncker on kritiseerinud Orbáni ning süüdistanud teda autoritaarsuses ning demokraatia õõnestamises. Teda on süüdistatud ka meediavabaduse piiramises, 2011. aasta põhiseaduse ebaseaduslikus muutmises, ning ebaeetilises käitumises seoses 2015. aasta valitsuskriisiga. Kritiseeritud on ka Orbáni vaateid, sh tema rahvuslust. Orbán suhtub kriitiliselt Euroopa Liitu. 
Orbán on asunud propageerima seisukohta, et ungari keel ei kuulu soome-ugri keelte hulka ning on suguluses hoopis turgi keeltega.

Isiklikku

Viktor Orbán on abielus ja tal on viis last.
Kahala–Andineeme tee

Kahala–Andineeme tee (registrinumbriga 11273) on kõrvalmaantee Kuusalu vallas. Tee pikkus on 3,5 km.
Tee saab alguse Jõelähtme–Kemba tee kahekümne kaheksandal kilomeetril Kahala külas ning lõpeb Kuusalu–Leesi tee viiendal kilomeetril Soorinna külas.
Tee kulgeb läbi Kahala, Sõitme ja Soorinna külade.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 2 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee on pinnatud kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Einari Koppel

Einari Koppel (21. detsember 1925 – 10. oktoober 1978) oli eesti näitleja.
Einari Koppel lõpetas 1950. aastal Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi.

Isiklikku

Tema isa oli estraadi- ja tsirkuseartist Julius Koppel (Lex).
Alma Ast

Alma Ast (kuni 1912. aastani Alma Ani; 12. detsember 1884 Kaavere vald, Viljandimaa – 30. oktoober 1958 Tallinn) oli eesti arst.
Ta lõpetas 1924 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, oli Tallinnas ja Keilas naha-suguhaiguste arst ja uroloog. Aastail 1912–1924 oli ta abielus kirjaniku ja poliitiku Karl Astiga.
Madis Lepasoo

Madis Lepasoo (15. veebruar 1961 – 27. november 2015) oli Eesti klahvpillimängija.
Ta kuulus ansamblitesse Mahavok ja Linnu Tee.
Madis Lepasoo suri 27. novembril 2015 ja ta maeti 2. detsembril 2015 Elva kalmistule.
Chaudière'i sild

Chaudière'i sild (prantsuse keeles Pont de la Chaudière, inglise keeles Chaudière Bridge) on sild üle Ottawa jõe Kanadas. Sild ühendab jõe vastaskallastel asuvaid Ottawat ja Gatineau'd. 
Silla tänane nimi on lähedalasuva Chaudière Fallsi järgi. Silla esialgne nimi Union Bridge sümboliseeris Ülem-Kanada ja Alam-Kanada ühtsust.

Silla rajamine

1828. aastal ehitas inglise sõjaväeinsener John By üle Ottawa jõe mitmeavalise silla Union Bridge ühendamaks Bytowni (hilisem Ottawa) Wrightstowniga (hilisem Hulli linn, tänane Gatineau' linnaosa). 
Silla peamine ava, mis jäi Ottawa jõe põhjakalda ja jõesaare Chaudière Island vahele, sillati puidust kaarsõrestikuga, ülejäänud väiksemad sildeavad olid tarinduselt kivivõlvkonstruktsiooniga.
Silla peasilde (puidust kaarsõrestiku) pikkus oli 212 jalga (64,6 m). 
18. mail 1836 varises puidust sillasõrestik kokku.

Hilisemad sillad

Pärast silla peasilde kokkuvarisemist (1836) toimis põhjakalda ja jõesaare vahel kuni 1843. aastani praamiühendus. 1843. aastal valmis Samuel Keefer' projekteeritud rauast rippsild. Union Suspension Bridge oli sildeavaga 73,8 m. Silla ehitustöid teostati Alexander Christie juhtimisel.  
1889. aastal rekonstrueeriti silla peaava uuesti. Kandetarindid asendati terasest sõrestikkonstruktsioonidega.
Praeguse terasest sõrestikava ehitas 1919. aastal tuntud Kanada sillaehitusfirma Dominion Bridge Company.
Osa silla väikestest 1828. aastast pärit kivivõlvavadest on tänaseni säilinud ja kasutusel.
Silda on korduvalt remonditud. Viimati renoveeriti sild 2009. aastal.
Hellamaa dolokivimaardla

Hellamaa dolokivimaardla on üleriigilise tähtsusega dolokivimaardla, mis asub Saare maakonnas Muhu vallas. Maardla pindala on 40 ha.
Tootsa kihi paksus on 6,3 m ja geoloogiliselt pärineb dolokivi Siluri ladestu Jaagarahu lademest. Maardla katendi paksus on 1–2 m.
Hellamaa dolokivi saab kasutada klaasitootmise toorainena.
Abel Nagelmaa

Abel Nagelmaa (1939. aastani Abel Nagelmann, pseudonüüm A. Bell; 9. mai 1926, Kureküla, Räpina vald, Võrumaa – 1. veebruar 2013 Tartu) oli Eesti kirjandusteadlane ja kriitik.

Elulugu

Abel Nagelmaa oli talupidaja poeg.
1948. aastal lõpetas Nagelmaa Tartu 6. Keskkooli, 1953 Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia osakonna ning 1956 samas aspirantuuri (väitekiri "Eduard Vilde näitekirjanikuna" jäi kaitsmata).
Nagelmaa oli 1945–1946 Petserimaal ja Räpinas algklassiõpetaja, 1956–1958 Eesti Kirjandusmuuseumi teadur, 1958–1959 teadussekretär, 1969–1972 käsikirjade osakonna juhataja, 1972–1983 Keele ja Kirjanduse Instituudi nooremteadur, 1983–1991 kirjastuse Eesti Raamat teadustoimetaja.

Teadustöö

Abel Nagelmaa peamised uurimisvaldkonnad olid eesti kirjanduse ajalugu ja näitekirjandus, peamiselt Eduard Vilde elu ja looming, teatrialane tegevus ja näidendid. Ta avaldas kirjandus- ja teatriarvustusi ning artikleid eesti kirjanikest, kirjandusteadlastest, kultuuritegelastest jts (kokku üle 80). Nagelmaa toimetas ja kommenteeris Johannes Vares-Barbaruse ja Johannes Semperi kirjavahetust, ta oli ka üks Friedrich Reinhold Kreutzwaldi kirjavahetuse ning Otto Wilhelm Masingu kirjade teaduslike publikatsioonide koostajaid. Samuti oli ta ENE kaasautor.

Liikmesus

Ta oli Eesti NSV Teatriühingu (1966–87) ja Eesti Teatriliidu liige (aastast 1987), Eesti Raamatuühingu liige (aastast 1982) ning Tartu Bibliofiilide Klubi esimees (1982–2002), samuti üks Eesti Kirjanduse Seltsi taastajaist (1992).

Isiklikku

Abel Nagelmaa abikaasa oli kirjandusteadlane Silvia Nagelmaa.
Hélder Postiga

Hélder Manuel Marques Postiga (sündinud 2. augustil 1982 Povoa de Varzimis) on Portugali jalgpallikoondise endine ründaja.
Portugali rahvuskoondises mängis Postiga aastatel 2003–2014 kokku 71 korda ja lõi 27 väravat.
Talveaed

Talveaed on hoone või hoone osa, mis on suurte seina- ja laeakendega, ja kus on muu hulgas palju eksootilisi taimi, haljastuslikke väikevorme.
Eesti tuntumaid talveaedu on Estonia talveaed ja Viimsi talveaed.
Krjakutnoi

Krjakutnoi (Крякутной) oli müütiline vene lennunduspioneer 18. sajandi algul, kuumaõhupalli leiutaja.
Ta esineb 19. sajandi kollektsionääri ja võltsija Aleksandr Sulakadzevi käsikirjas. Selle järgi tegi Nerehtast pärit köstriabi Krjakutnoi 1731. aastal suure palli, laskis täis roojast ja haisvat suitsu, palli külge aga ehitas silmuse, istus sellesse ja kuradijõud tõstis ta kaseladvast kõrgemale. Pärast virutas teda vastu kellatorni, kuid tema hakkas kellanöörist kinni ja jäi niiviisi ellu. Ta aeti linnast välja ja läks Moskvasse, ent teda taheti elusalt maha matta või ära põletada.
Käsikiri avaldati 20. sajandi algul ja seda kasutati järjekordse tõendina venelaste prioriteedist ja ülimusest kõigil aladel, kaasa arvatud lennundus (vendade Montgolfier'de esimene lend toimus alles 1783. aastal).
1958. aastal avastas Dmitri Lihhatšov, et Sulakadzevi algkäsikirja (mis tõenäoliselt oli ise fiktsioon) on hiljem muudetud. Algselt oli seal Krjakutnoi asemel nimetatud sakslast Furtselit.
Kinnine nimekiri

Kinnine nimekiri (ka suletud nimekiri) on valimiste reegel, mille puhul määrab kandidaatide järjekorra partei nimekirjas kindlaks partei ning pärast valimisi jagatakse valimisnimekirja poolt saadud mandaatid vastavalt sellele nimekirja järjestusele.
Kui nimekiri (erakond või valimisliit) on ületanud valimiskünnise, vajadusel on välja jagatud isikumandaadid, siis ülejäänud saadud kohad jagatakse vastavalt nimekirjale, alustades jagamist valiminimekirja algusest. Nii saavad eelise eespool olevad kandidaadid ja nimekirjas tagapool olevate kandidaatide võimalus saada valituks on väike. Ainuke võimalus kindlale isikule häält anda on sellisel juhul hääletada üksikkandidaadi poolt või kui nimekirja kandidaadil õnnestub kindlalt kokku saada isikumandaadi jagu hääli.
Eestis kasutatakse kinniseid nimekirjasid Riigikogu valimistel kompensatsioonimandaatide jagamisel. Mandaadid jagatakse üleriigilise nimekirja põhjal. Eestis on mitmeid kordi teemaks võetud Riigikogu valimistel nimekirjade avamine, aga seni on need avatuks muutmise katsed jäänud tulutuks.
Kohalikel valimistel kasutatakse avatud nimekirjade põhimõtet, välja arvatud Tallinna linna kompensatsioonimandaatide jagamisel, kus mandaadi saab kandidaat, kes on ülelinnalises nimekirjas eespool.
Sellist valimissüsteemi kasutatakse veel ka näiteks Hispaanias, samuti Saksamaal ja Uus-Meremaal võrdelise valimissüsteemi alusel valitud saadikute puhul.
Laine Loo

Laine Loo (kuni 1941 Laine Mathiesen, sündinud 17. detsembril 1920 Sindis) on eesti arst.
Ta õppis 1928–1933 Sindi algkoolis ning lõpetas 1938. aastal Pärnu Tütarlaste Gümnaasiumi. 1944. aastal lõpetas ta cum laude Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. Samal aastal läks ta Rootsi ning sealt 1951. aastal Kanadasse, kus töötas aastatel 1954–1979 perearstina.

Isiklikku

Laine Loo vanemad olid Aleksander ja Salme Mathiesen. Tema vennad olid Olev ja Mihkel Mathiesen. Laine Mathiesen abiellus 1941. aastal Heino Looga, neil on poeg Andres ja tütar Pille Bunnell (keskkonnateadlane).
Enel (eesnimi)

Enel on eesti naisenimi.
Oscar Temaru

Oscar Manutahi Temaru (sündinud 1. novembril 1944 Faa'as, Tahitil) on Prantsuse Polüneesia poliitik, viiekordne Prantsuse Polüneesia president (2004, 2005–2006, 2007–2008, 2009 ja 2011–2013).
1960. aastatel osales ta Prantsuse mereväes Alžeeria sõjas.
1970. aastatel vastustas ta häälekalt Prantsusmaa tuumakatsetusi Polüneesias. Aastal 1977 asutas ta iseseisvusmeelse Polüneesia Vabastusrinde, millest aastal 1983 sai Tavini Huiraatira.
Vaalad

Päritolu ja taksonoomia

Kõik vaalalised, kaasa arvatud vaalad, delfiinid ja pringlid, põlvnevad maismaal elanud sõralistest (Artiodactyla). Näiteks on praeguses süstemaatikas kasutusel klaad (käsitletud ka ülemseltsina) Cetartiodactyla, mis teiste seas hõlmab jõehobulasi (Hippopotamidae) ja vaalalisi, näitamaks nende fülogeneetilist suhtelist lähedust. Kuna jõehobud on vaalade lähimad sugulased, siis arvatakse nende eraldumist umbes 54 miljonit aastat tagasi; vaalade vette jõudmist arvatakse aga juhtuvat umbes 50 miljonit aastat tagasi.
Sõltuvalt hammaste olemasolust eristatakse kahte vaalaliste alamseltsi: hammasvaalalised (Odontoceti) ja kiusvaalalised (Mysticeti).
Harald Kanepi

Vangistuses ja asumisel

Kanepi arreteeriti NKVD poolt 19. septembril 1945. aastal ning talle mõisteti 17. jaanuaril 1946 tribunalis VNFSV KrK §58-
1a järgi (Saksa sõjavägi ja põgenemissoov välismaale) 10 aastat vangilaagrit ja 5 aastat asumist. 
Ta oli vangis Ustvõmlagis ja  Vorkutlagis. Ta vabanes laagrist 4. detsembril 1954 ja jäi Komi  ANSV-sse asumisele. Asumiselt vabanes ta 25. augustil 1958, kuid jäi elama Uhtasse.  
Tuli hiljem Vorkuta ja Komi ANSV poksimeistriks ning oli sealse Šahtjori poksitreener.

Isiklikku

Ta on maetud Šudajagi alevi kalmistule praeguses Uhta linnaringkonnas Komi Vabariigis.
Harald Kanepi üks vend oli poksija Anton Kanepi ja teine vend oli lauatennisist Albert Kanepi, kelle pojatütar on tennisist Kaia Kanepi.
Die

Seos Eestiga

Die's 19.–28. septembrini 2015 peetud festivalil "Ida-Lääs" (est – ouest) oli aukülaline Eesti.
Ronald Waterreus

Ronald Catharina Martinus Waterreus (sündinud 25. augustil 1970 Lemiersis) on Hollandi endine jalgpallur, väravavaht.
Hollandi rahvuskoondises mängis Waterreus seitse mängu. Debüüt koondises toimus 15. augustil 2001, kui mängiti Inglismaaga ja võideti 2:0.
Hooajal 2000–01 valiti ta Hollandi liiga hooaja parimaks väravavahiks.

Isiklikku

Ronald Waterreus on 185 cm pikk.
Dagfinn Høybråten

Dagfinn Høybråten (sündinud 2. detsembril 1957 Oslos) on Norra poliitik. Ta on Kristliku Rahvapartei juht.
Ta lõpetas 1984 politoloogia alal Oslo Ülikooli kraadiga cand.pol..
Ta oli 1997–2000 ja 2001–2004 Norra tervishoiuminister ning 2004–2005 töö- ja sotsiaalminister.
Aastal 2007 oli ta Põhjamaade Nõukogu president.