google/wiki40b huggingface dataset:
Liepna vald

Ajalugu

Liepna vald moodustati aastal 1919 Viļaka valla Liepna, Franciskopole, Katleši ja Kūdupe mõisade territooriumile. Aastal 1920 läbi viidud agraarreformi ajal kuulus Liepna mõisale 1674, Franciskopole mõisale 1695, Katleši mõisale 1529, Kūdupe-Liepāja mõisale 239, Kūdupe-Ozoli mõisale 774, aga Kūdupe  mõisale 426 hektarit maad. Vald kuulus Liepna õigeusu, Liepna luteri ja Liepna, Kūdupe ning Kuprava katoliku kihelkondadesse.
Liepna vallas on suur osa elanikest traditsiooniliselt olnud mittelätlased. Aastal 1925 olid valla 4168 elanikust 250 venelased ja 167 eestlased, poolakaid oli toona 58. Aastal 1930 oli elanikke 4405, neist venelasi 343, eestlasi 122 ja poolakaid 55. Aastal 1935 oli Liepna valla pindala  324,45 km² ja seal oli 4768 elanikku. 1945. aastal moodustati valda Bērziņi, Dokti, Kuprava, Surikova ja Liepna külanõukogud, aastal 1949 likvideeriti  aga vald ametlikult. Aastal 1951 liideti Liepna külanõukoguga likvideeritavad Bērziņi ja Surikova külanõukogud, aga aastal 1954 likvideeritav Dokti külanõukogu. Aastal 1959 liideti külanõukoguga likvideeritava Kuprava külanõukogu kolhoosi «Pobeda» maad, ent aastal 1960 liideti need hoopis Nikolajeva külanõukoguga.
Aastal 1989 oli Liepna külanõukogus 1427 elanikku, ainsaks suuremaks vähemusrahvuseks olid jäänud venelased, keda elas seal 160. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastal 2000 oli valla 1246 elanikust venelasi 110. 2009. aastast kuulub vald Alūksne piirkonda. Aastal 2011 oli valla 914 elanikust venelasi 69.

Kaitstavad objektid

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Liepna luteri kirik, selle pingid, kantsel ja altar, Purnava muinaskalmed (ka Sõjakalmistu või Prantsuse kalmistu) ja Kudinava muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Franciskopole muinaskalmed, Liepna kabel, Liepna mõisa pruulikoda ja Liepna õigeusu kirik.
Looduskaitse all on Plešulauži haab, Kudinava kadakas, Egļeva künnapuu, Truļļeva tamm, Purnava muinaskalme mänd, Sprinduļi elupuu, Liepna mõisa pärn, Rezgaļi saar, Rezgaļi tamm, pahaga kask Skambukalnsi metsas, Kuppelmänd, tuulepesaga mänd Kuppelmänni kõrval, Daktiņi tamm, Prēduļeva künnapuu, Sprinduļkalnsi kalmistu mänd, Mežarija Kļaviņi tamm, Kalnājise tamm, Laipiņi tamm ja Doktase tamm. Valda jäävad ka 33 ha suurune Kuprava pärnametsa hoiuala, 151 hektari suurune Katleši metsade hoiuala ja 159 ha suurune Liepna  soometsa hoiuala.
Petrus Stuyvesant

Petrus Stuyvesant (1592–1672 New York) oli viimane Põhja-Ameerikasse asutatud Uus-Madalmaade koloonia kuberner. Ta juhatas kolooniat ja selle põhilist faktooriat Uus-Amsterdami aastast 1647 kuni 1664. aastani, mil kohalikud otsustasid vastupanuta tunnustada Suurbritannia kuningriigi krooni.
Rakvere valla lipp

Rakvere valla lipp on Lääne-Viru maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Rakvere valla lipp.
Lipp on kinnitatud 14. mail 1993.

Lipu kirjeldus

Lipp on täisnurkne riidekangas, mis on jaotatud vardapoolsest ülanurgast langeva diagonaaljoonega kaheks kolmnurkseks väljaks. Ülemine, sinine väli on aga omakorda kahe langeva valge triibuga jaotatud kolmks võrdse laiusega osaks. Sinised triibud on 3 korda laiemad valgetest triipudest. Alumisel, valgel väljal on roheline tamme kaksikleht.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3, normaalmõõdud 100×150 cm.
Marten Esko

Marten Esko (sündinud 18. novembril 1990) on eesti kuraator ja kirjanik. Aastast 2015 on Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseumi juhataja ja Tallinna Graafikatriennaali esimees.
Ta lõpetas aastal 2013 Eesti Kunstiakadeemia kunstiteaduse erialal bakalaureuseastmes.
Kalle Kaljurand

Kalle Kaljurand (sündinud 12. mail 1960 Tartus) on eesti ettevõtja, endine sulgpallur.
Ta lõpetas aastal 1978 Tartu 1. Keskkooli ja aastal 1983 Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna majandusküberneetika erialal.
1982–1991 võitis ta Eesti meistrivõistlustel 8 kulda: 1 üksik-, 4 meespaaris- ja 3 segapaarismängus.
Aastast 2005 on Kirjastus Koolibri direktor.

Isiklikku

Tema abikaasa on diplomaat ja endine sulgpallur Marina Kaljurand. Neil on kaks last. Nende tütar Kaisa (sündinud 1987.aastal) on lõpetanud Tallinna Inglise Kolledži ja Tartu Ülikooli psühholoogia erialal. Poeg Kristjan Kaljurand (sündinud 1992. aastal) on lõpetanud Tallinna Reaalkooli ja õpib TTÜ-s inseneriteadust.
Olev Oja

Olev Oja (sündinud 16. detsembril 1935 Viljandis) on eesti koori- ja orkestrijuht ning muusikapedagoog.
Ta õppis aastatel 1954–1958 Tallinna Muusikakoolis Laine Karindi klassis koorijuhtimist ja muusikateooriat ning 1958–1963 Tallinna Riikliku Konservatooriumi Gustav Ernesaksa klassis koorijuhtimist ja 1966–1970 Roman Matsovi klassis orkestridirigeerimise eriala.
Oja töötas aastatel 1974–2005 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias koorijuhtimise ja kooripartituuri lugemise õppejõuna. Tema õpilaste hulgas olid näiteks Aavo Ots, Vello Pähn, Arvo Volmer, Aivo Välja ja Tarmo Vaask.
Armin Öpik

Armin Aleksander Öpik (24. juuni 1898 Lontova, Virumaa – 15. jaanuaril 1983 Canberra) oli eesti geoloog.
Ta lõpetas aastal 1917 Tallinna Nikolai I Gümnaasiumi, õppis Moskva Ülikoolis (1917) ja Tartu Ülikoolis (1922–1926). Alates 1930. aastast Tartu Ülikooli professor geoloogia ja paleontoloogia alal.
Ta toimetas ajakirja Eesti Loodus (1938–1939) ja oli Loodusuurijate Seltsi president (1944).
Alates 1948. aastast elas Austraalias.

Isiklikku

Tema vennad olid astronoom Ernst Öpik, diplomaat Oskar Öpik ja pankur Paul Öpik, ja ta õde oli filoloog Anna Öpik.
Ándros

Loodus

Linna keskus asetseb väikesel poolsaarel. Seda ümbritsevad liivarannad Parapórti rand (idas) ja Neimporió rand (läänes). Suurim kõrgus merepinnast on 5 m.

Haldusajalugu

Aastatel 1999–2001 oli Ándros Ándrose valla ja Ándrose vallarajooni keskus.

Arhitektuur ja planeering

Linna arhitektuuris on nii sõdadevahelise aja neoklassitsismi kui ka Küklaadide stiilis kuupmaju. Katedraali lähedal on palju vanu villasid, mis on kuulunud kunagistele rikastele reederitele. 
Kesklinnas on turg. Üks selle jalakäijate tänavaid Georgíou Empiríkou tänav algab linna postkontori juurest ja lõpeb Ándrose Arheoloogiamuuseumi juures ning jätkub teise nimega kuni Tundmatu meremehe monumendini. Tänava ääres on palju kauplusi ja teenindusettevõtteid.
Siracusa

Rooma riigist keskajani

Kuigi aastatega linna tähtsus aeglaselt kahanes, säilitas Siracusa Rooma valitsuse pealinna ja preetori residentsi staatuse Sitsiilias. See jäi tähtsaks sadamaks kaubavahetusele impeeriumi ida- ja lääneosade vahel. Kristlus levis linnas Pauluse ja linna esimese piiskopi Püha Marcianuse jõupingutuste kaudu, kes tegid sellest ühe peamise proselütismi keskuse läänes. Tagakiusamiste ajastul kaevati suured katakombid, mille suurus jääb alla ainult Rooma omadele.

Uuem ajalugu

Linna tabas kaks laastavat maavärinat aastail 1542 ja 1693 ning katk aastal 1729. 17. sajandi häving muutis igaveseks Siracusa, samuti kogu Val di Noto ilmet, mille linnad ehitati üles tüüpilises Sitsiilia baroki stiilis, mida peetakse üheks kõige tüüpilisemaks Lõuna-Itaalia kunsti väljenduseks. Koolerapuhang aastal 1837 viis mässuni Bourbonide valitsemise vastu. Karistuseks viidi provintsi pealinn Notosse, kuid rahutusi ei lämmatatud täielikult, kuna siracusalased võtsid osa Sitsiilia iseseisvusrevolutsioonist aastal 1848.
Pärast Itaalia ühinemist aastal 1865 sai Siracusa tagasi oma provintsipealinna staatuse. Aastal 1870 lammutati müürid ja ehitati sild, mis ühendas mandrit Ortygia saarega. Järgmisel aastal ehitati raudteeharu.
Suuri purustusi põhjustasid liitlaste ja sakslaste pommirünnakud aastal 1943. Operatsioon Husky, liitlaste sissetung Sitsiiliasse, käivitati 9/10. juuli öösel aastal 1943 briti vägede rünnakuga saare lääneosas. Kindral Montgomery Kaheksas armee vallutas Siracusa sissetungi esimesel päeval peaaegu vastupanuta. Seejärel kasutati sadamat kuningliku laevastiku baasina. Linnast lääne poole jääb Siracusa sõjaväekalmistu, kuhu on maetud umbes 1000 meest. Pärast Teise maailmasõja lõppu kogesid Siracusa põhjakvartalid rasket, sageli kaootilist, laienemist, mida soodustas industrialiseerimise kiire protsess.
Siracusas on tänapäeval umbes 125 000 asukat ja arvukalt vaatamisväärsusi külalisele, kes huvitub ajaloolistest paikadest (nagu Dionysiose kõrv). Ajaloolise keskuse taastamise protsess on kestnud alates 1990. aastatest. Lähemad märkimisväärsed kohad on Catania, Noto, Modica ja Ragusa.

Rahvastik

Aastal 2007 elas Siracusas 122 972 inimest, kellest 48,7% olid mehed ja 51,3% naised. Noori (18 aastased ja nooremad) oli 18,87% rahvastikust, pensionäre 16,87%. Võrdluseks, Itaalias keskmiselt oli 18,06% noori ja 19,94% pensionäre. Siracusa elanike keskmine iga oli 40, võrdluseks, Itaalia keskmine iga oli 42. Viie aastaga, 2002–2007, vähenes Siracusa rahvastik 0,49%, samas Itaalia rahvastik suurenes 3,56%. Vähenemise põhjus on rahvastiku lahkumine eeslinnadesse ja Põhja-Itaaliasse. Praegune Siracusa iive on 9,75 sündi 1000 elaniku kohta, võrdluseks, Itaalia keskmine on 9,45 sündi.
97,9% rahvastikust olid sitsiillased/itaallased. Suurim immigrantide grupp tuleb teiste Euroopa rahvaste hulgast (peamiselt Poolast ja Ühendkuningriigist): 0,61%, Põhja-Aafrikast (peamiselt tuneeslased): 0,51%, ja Lõuna-Aasiast: 0,37%.

Kliima

Siracusa kogeb vahemerelist kliimat (Köppeni kliimaklassifikatsiooni järgi Csa) pehme, niiske talve ja sooja kuni kuuma, kuiva suvega.
Šime Vrsaljko

Koondisekarjäär

Debüüdi Horvaatia rahvuskoondises tegi Vrsaljko 9. veebruaril 2011 sõprusmängus Tšehhi vastu.
Ta on kuulunud Horvaatia koondisse 2014. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2012. ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Maarjaturg

Maarjaturg (Marienmarkt) on tänav Tartus.
Selle tänava ääres oli varem samanimeline turg.
Tänav algab Kalmistu tänavalt, ristub Peetri tänavaga, teeb täisnurkse pöörde, ristub seejärel Lubja tänavaga, teeb veelkord täisnurkse pöörde, ristub uuesti Peetri tänavaga ning jõuab uuesti Kalmistu tänavale. Tänava pikkus on 300 meetrit.
Lipa linnus

Lipa linnus asus nüüdisaegses Rapla maakonnas Rapla vallas Lipa külas Jürasoo talu maal.
Linnuse koht eraldub 3300 m² suuruse kandilis-ovaalse alana suhteliselt tasasel kohal. Linnuseõue pikkus on 80 m, laius ulatub kuni 55 meetrini. Ümber kogu õue kulgeb kividest ja mullast vall, mille laius on üldiselt 6–8 m, kõrgus 0,5–1 m. Algset väravakohta võib oletada linnuse läänevalli keskosas, kus on selge 2,5-meetrine vallikatkestus.
Nii vallikraavist kui ka õuealalt leitud keraamika järgi võib arvata, et linnus oli kasutuses eelrooma rauaaja lõpust kuni rooma rauaaja lõpuni.
Kulend

Kulend ehk pseudopood on ainurakseil ja mõnedel hulkraksete loomade rakkudel (näiteks leukotsüütidel) ajutine kuju muutev protoplasmajätke.
Kulendid tekivad vajaduse korral raku pinnale ning kaovad hiljem. Nende abil rakud olenevalt rakutüübist, kas liiguvad, haaravad toitaineid või organismi sattunud võõrkehi (näiteks makrofaagid).
Marilyn Kerro

Isiklikku

Marilyn Kerro õppis 9. klassini Haljala gümnaasiumis.
On teinud modellitööd.
Marilyn Kerro loeb ennast selgeltnägijaks, kes tunnetab vaimudega juhtunut ja seda, mida on läbi elatud. Ta arvab, et päris võimed ema vanatädilt, ning seostab võimete avaldumist lapseeas (kuueaastaselt) saadud pikselöögiga, mööndes, et ei saa kontrollida informatsiooni, mis 'sealt ülevalt' tuleb.
Lisaks selgeltnägemisele kasutab Marilyn vaimudega suhtlemisel ka loomade elundeid ja verd (saates värsket inimverd, millele omistab mälu). Oma rituaalide jaoks kasutab ta abivahendeid, näiteks nuge, peeglit, voodoo-nukke, inimese nime, sünnikuupäevaga seotud numeroloogiat ning maagilisi mineraale.
Kerro asutas 2012. aastal ettevõtte Mecero OÜ ja on selle juhatuse liige.

Selgeltnägijate tuleproov

Marilyn Kerrot võis näha teleekraanil Venemaa telesaate "Selgeltnägijate tuleproov" 14. hooaja saadetes, kus ta saavutas teise koha (4 valget ümbrikku ning 2 jagatud valget ümbrikku kohtunikelt); esikoha saavutas Aleksandr Šeps.
Saatesarja võtetel tutvus ta selgeltnägija Aleksandr Šepsiga, kellega tal on olnud suhe.
Telekanali TNT vaatajad hääletasid Šepsi ja Kerro aasta paariks (2014).
2015. aastal osales Kerro teist korda "Selgeltnägijate tuleproovis", saatesarja 16. hooaja finaalis hääletasid vaatajad Marilyn Kerro teisele kohale. Võitis venelane Viktoria Raidos.
2016. aastal osales Kerro juba kolmandat korda ning sai jälle teise koha. Võitis Svami Dashi.
Viljar Veebel

Töö

2013–2018 Kaitseväe Ühendatud Õppeasutused, dotsent 

2013–2014 OSCE, BMSC ekspert 

2004–2012 Tartu Ülikool, Riigiteaduste instituut, rahvusvaheliste suhete lektor

2002–2003 EV Valitsuse nõunik Euroopa Tulevikukonvendis

2001–2005 Tartu Ülikooli Euroopa Kolledž, teadur 

2005–2006 DCAF Geneva, ekspert (Šveits) 

2004–2009 Eesti Diplomaatide Kool, lektor 

2008–2009 Euroopa julgeolekupoliitika lektor (Tbilisi, Georgia)

2006–2007 SIPU International ekspert Ukraina Diplomaatilises Akadeemias (Kiiev, Ukraina)

2005–2006 EU SIPSA ekspert Tbilisis (Tbilisi, Georgia)
Mati Rosenstein

Mati Rosenstein (sündinud 2. juulil 1945) on Halinga turvakodu juhataja.
Ta on EELK Pärnu-Jakobi koguduse juhatuse esimees ja Isamaa ja Res Publica Liidu liige.
Ta oli Eesti Kongressi Eestist valitud hääleõiguslik liige.
Temalt on ilmunud luulekogu "Uitmõtted" 2000. aastal.
Ta lõpetas 1963. aastal Pärnu-Jaagupi Gümnaasiumi.
Tema isa Ernst Rosenstein oli Pärnu-Jakobi koguduse pastor.
Eesti Laul 2009

Võistluse eesmärk

Võistluse eesmärk oli "tuua esile uut eesti muusikat" ning võitja saata Eestit esindama 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusele.
Võistluse nimevahetus oli tingitud ETV soovist värskendada võistluse nägu ning andmaks selge signaali, et Eurolaul on pööranud uue lehekülje. Lauluvõistluse peaprodutsent Heidy Purga on mitmes intervjuus kinnitanud, et võistlus on suunatud eelkõige eesti publikule ning sõit Moskvasse on võitjale auhinnaks.

Reeglitest

Võistlus oli kahevooruline. Esimene voor oli eelvoor, kuhu kõik Eesti kodanikud või eestis alaliselt elavad isikud võisid saata laule. 8. detsembriks 2008 oli laekunud Eesti Rahvusringhäälingusse 110 lugu. Neist valis 11-liikmeline žürii, mis koosnes muusikaga tihedalt seotud inimestest, välja 10 lugu. 
Lauluvõistlust kantakse üle Eesti Televisiooni vahendusel ja internetis, laule tutvustavaid saateid on kuu aja jooksul enne finaali kavas lisaks ETV-le ka Vikerraadios ja Raadio 2-s. 
Ka finaal oli kahevooruline. Esimeses voorus hääletas nii žürii kui rahvas. Rahva hääled ja žürii punktid tasandati kohtade põhjal punktideks 1–10, mille liitmisel pääsesid kaks esimest teise vooru. Teises voorus hääletas ainult rahvas.

Otsesaade

Eesti Laul 2009 saatejuhid olid Henry ja Robert Kõrvits. Harjumuspäraste vaheklippide asemel parodeeris Jan Uuspõld kõiki osalevaid artiste. Favoriidiks peetud Laura jäi žürii hääletuse tõttu finaalvoorust välja ning rahvas pidi valima Trafficu ja Urban Symphony vahel, kellest viimane osutus võitjaks. Nii selguski Eesti Laul, millel, kui uskuda Heidy Purgat, polnud mingit pistmist Eurolauluga.
Külmstantsimine

Külmstantsimine on toatemperatuuril metallide survega töötlemine kasutades selleks mitmesuguseid stantse, et nende abil vahetult materjali deformeerida. Materjalina kasutatakse peamiselt lehtmaterjali.
Billy Lee Riley

Billy Lee Riley (5. oktoober 1933 Pocahontas, Arkansase osariik – 2. august 2009 Jonesboro, Arkansase osariik) oli USA rockabilly-muusik, laulja, laulukirjutaja ja produtsent.
Billy Lee Riley sündis Pocahontas Arkansase osariigis. Kitarrimängu õppis ta tumedanahalistelt farmitöölistelt. 1955. aastal pärast nelja aastat armeeteenistuses lindistas ta Memphises Tennessee osariigis oma esimese loo. Edaspidi hakkas ta tegema koostööd Sam Phillipsiga Suni stuudiost. Tema esimene hittsingel oli "Flyin' Saucers Rock and Roll" / "I Want You Baby". Pärast seda lindistas ta "Red Hot" / "Pearly Lee", milles klaverit mängis Jerry Lee Lewis, kuid kuna Sam Phillips panustas promomisel Jerry Lee "Great Balls of Fire" peale, siis selle müügiedu jäi kesiseks. Ka järgmistest salvestistest ei saanud hitte promo puudumise tõttu.
Billy Lee Rileyst koos oma taustabändiga The Little Green Men kujunes välja Suni peamine stuudiobänd.
1960. aastal lahkus ta Sunist ja tegi koostööd mitme teise stuudioga. 1962. aastal kolis ta Los Angelesse, kus hakkas koos Dean Martini, The Beach Boysi, Herp Alperti, Sammy Davis juuniori ja teistega taas tööle stuudiomuusikuna.
1970. aastate algul lõpetas Billy Lee Riley musitseerimise ning kolis tagasi Arkansasesse, et alustada äri ehitusel, kui 1978. aastal kaverdas Robert Gordon ja Link Wray tema lood "Red Hot" ja "Flyin' Saucers Rock and Roll" ja see viis ta 1979. aastal tagasi Sun stuudiosse lindistama, millele järgnesid täiskohaga esinemised.
2005. aastal ta vigastas end kukkudes libedal põrandal ja talle tehti kaks operatsiooni.
Võideldes 4. astme käärsoolevähiga, suri Billy Lee Riley 2. augustil 2009 Jonesboros Arkansase osariigis.
Ärina vald

Ärina vald (saksa keeles Errinal) oli vald Virumaal Väike-Maarja kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Ärina vald Vao vallaga.
Valla alal asus Ärina mõis.
Herbert George Wells

Herbert George Wells (tavaliselt kasutatakse nimekuju H. G. Wells; 21. september 1866 – 13. august 1946) oli inglise kirjanik. Ta oli üks kirjanikest, kelle teosed panid aluse ulmekirjandusele. Wells oli sotsialist ja enamik tema teoseid sisaldab ühiskonnakriitilisi elemente.
Ta ennustas, et 1966. aastal haaravad lendurid võimu oma kätte ja kaotavad eraomanduse.
Poriküla Kurjavaimu ohvrikivi

Poriküla Kurjavaimu ohvrikivi on ohvrikivi Tartumaal Puhja kihelkonna Porikülas.
Najib Razak

Haji Mohd Najib bin Tun Haji Abdul Razak (sündinud 23. juulil 1953) on Malaisia poliitik, ta oli alates 3. aprillist 2009 kuni 10. maini 2018 Malaisia peaminister.
Ta õppis Nottinghami ülikoolis majandusteadust.
Ta on olnud mitmes ministri- ja aseministri ametis, sealhulgas kultuuri-, haridus-, kaitse- ja rahandusminister.
Najib Razaki isa Abdul Razak Hussein oli peaminister aastatel 1970–1976.
Haapsalu ajalugu

Haapsalu ajalugu, ülevaade Haapsalu linna ajaloost.
Linna ajalooline saksakeelne nimi on Hapsal, mis on tuletatud eestikeelsest sõnast Haavasalu või 12. sajandi lõpul tegutsenud Lundi peapiiskopi Absaloni nimest, kelle tegevus ulatus tõenäoliselt osalt ka Läänemere idakaldale. Nime päritolu kohta on aga olemas ka mitu teist oletust.
Varsti pärast linnuse rajamist tekkis piiskopilinnuse juurde alev, mis sai Riia linnaõiguse 1279.
Semstvo

Semstvo oli 1864. aasta keiser Aleksander II semstvoreformi tulemusel Venemaa keisririigi sisekubermangudes moodustatud maapiirkondade kohalikud omavalitsused.
Semstvod moodustati varandusliku seisuse alusel ning seetõttu omasid semstvodes suuremat sõnaõigust piirkondade varakamad Vene aadlikud, kuid semstvote koosseisus olid ka varakamad talupojad ning Venemaa külakogukondade esindajad.
Illi Umbjärv

Kirjeldus

Umbjärve pindala on 2 ha. Kaldad on õõtsikulised. Järve ümbritseb mets.
Järve põhja katab umbes 5,5 m paksune mudakiht. Järv on segatoiteline.
Kaldaveetaimestik on vähene, ujulehtedega taimedest leidub rohkesti vesiroosi.
Kaladest esineb haugi, latikat, linaskit ja arvatavasti kokre.
Penza oblast

Rahvastik

2002. aasta rahvaloenduse andmetel elas oblastis 1 452 941 inimest, kellest 86,4% olid venelased,  6% tatarlased, 4,9% mordvalased ja 0,9% ukrainlased.
Linnades elas 65% rahvastikust. Oblastis on 11 linna, neist suuremad on Penza, Kuznetsk ja Zaretšnõi.
Holmesi maakond (Mississippi)

Holmesi maakond (Holmes County) on maakond USA-s Mississippi osariigis. Geograafilised koordinaadid on 33°12' N, 90°09' W.
Maakonna halduskeskus on Lexington ja suurim linn Durant.
Maakonna pindala on 1979 km². Veepindala on 21 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 19 198. Aastal 2000 oli elanike arv 21 609.
Holmesi maakonna keskmine eluiga on madalaim USA-s.

Ajalugu

Holmesi maakond moodustati 19. veebruaril 1833. aastal Yazoo maakonna osadest. Maakond sai nime David Holmesi järgi, kes oli endise Mississippi territooriumi viimane kuberner (1809-17), esimene Mississippi osariigi kuberner (1817-20) ja USA senaator (1820-25).
Puiatu mõisa kalmistu

Puiatu mõisa kalmistu on kalmistu Kõpu kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Leemeti külas Viljandi vallas Viljandi maakonnas.

Ajalugu

Kalmistu rajasid Puiatu mõisa tollased omanikud Krüdenerid tõenäoliselt millalgi 19. sajandi algul, sest esimene matus oli 1815. aastal. Kalmistule on maetud kokku 24 lahkunut.

Kirjeldus

Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult 850 meetri kaugusele lääne-edelasse. See on praegu jäetud maha ja rüüstatud, kuid säilinud on hauatähiseid ja nende osasid.

Kabel

Kalmistul asus ka lihtne puust kabel, mis lammutati millalgi 1950. aastatel. See oli ainuke teadaolev puust kabel Eesti mõisakalmistutel.
Kristo Galeta

Kristo Galeta (sündinud 9. aprillil 1983) on Eesti kergejõustiklane (kuulitõukaja).
Ta püstitas kuulitõukes Eesti rekordi, kui tõukas 20. juulil 2019 Pärnus 20.76.
Suitsutamine

Suitsutamine on toidu töötlemine naturaalse suitsuga. 
Suitsutamise eesmärk on anda toiduainele meeldiv välimus ja maitse ning pikendada selle säilivusaega.

Ajalugu

Eesti oludes on ajalooliselt olnud peamiseks lihaloomaks, mida suitsutati, nuumsiga, kes tapeti tavaliselt jõuludeks. Peale sea suitsutati vahel lamba-, veise- ja linnuliha. Liha suitsutati üle kogu Eesti, suitsutamise tehnoloogia aga erines piirkonniti. Näiteks Saaremaal ja Läänemaal suitsutati liha pliidi kohal. Enamasti suitsutati seal lambareisi, sealihatükke ja pekki. Peale lamba- ja sealiha suitsutasid ja soolasid saarlased ja randlased veel hülgeliha. Lõuna-Eestis suitsutati liha suitsusaunas.

Ettevalmistus

Loomadest sobivad suitsutamiseks sea-, noorveise-, lamba-, noorte ulukite, nutria- ja broileriliha. Peale nende sobivad suitsutamiseks linnud, näiteks kalkun, kana, hani ja part. Toiduainetööstuses on levinud ka vorstide suitsutamine.
Enne suitsutamist liha soolatakse. Ajalooliselt suitsutati kuu aega verisoolas hoitud liha. Tänapäeval on soolamise aeg märgatavalt lühenenud. Kui sooldumisprotsess on lõpule jõudnud, tuleks liha pesta ja vajadusel noaga puhtaks kaapida. Kui on kasutatud kombineeritud soolamismeetodit, tuleks liha leotada 10–12 tundi külmas vees. Kui liha on puhtaks pestud, tuleks see kas riidega kuivatada või lasta nõrguda.
Lihatükid vormitakse ühtlaseks tükiks ja seotakse puuvillase või linase niidi või nööriga kinni. Liha sidumine on vajalik selleks, et liha koemahlad suitsutamisel liigselt välja ei valguks ja liha kuju suitsutamisel säiliks.
Kuumsuitsutamine toimub 60–80 °C ja külmsuitsutamine 15–20 °C juures.

Protsess

Kodumajapidamistes suitsutatakse spetsiaalses suitsuahjus, kus kuumus saadakse puuhalgude põlemisest ning suits värskete puuokste ja lehtede või saepuru lisamisest. Eesti oludes on parimaks suitsuandjaks lepp või sellest saadud saepuru, kuid võib kasutada ka muud liiki lehtpuid (levinud on näiteks õunapuu). Okaspuud annavad lihale kibeda kõrvalmaitse, siiski kasutatakse mõnel pool suitsutamiseks kadakat.
Tööstuslikul suitsutamisel saadakse suitsu hakkpuidu ehk saepuru aeglasel mittetäielikul leegita põlemisel õhu mitteküllaldasel juurdepääsul, kusjuures suits läbib sel juhul tavaliselt ka vesifiltri.
Valmis suitsuliha pealispind peaks olema kuiv, läikiv, ühtlaselt tumepunane või pruunikas.
Kasutatakse ka nn suitsupreparaate (suitsupulbreid, suitsuvedelikke, suitsusoola jne), mis annavad samuti lihale suitsumaitset.
Tomasz Siemoniak

Tomasz Siemoniak (sündinud 2. juulil 1967 Wałbrzychis) on Poola poliitik.
Ta oli alates 2. augustist 2011 kuni 16. novembrini 2015 Poola kaitseminister.