Delta Force

Ajalugu

Delta Force formeeriti 1970. aastate lõpus seoses mitmete laialdast meediakajastust leidnud terrorirünnakutega.
Ameerika Ühendriikide valitsuse ja relvajõudude võtmeisikutele oli sellist tüüpi üksuse ideed tutvustatud juba 1960. aastate esimesel poolel kuid analoogse formeerimisega siis ei alustatud. Vajaduse analoogse üksuse järgi USA-s tõstatas uuesti USA maaväe erivägede (tuntud ka kui Rohelised Baretid) ohvitser ja Vietnami sõja veteran Charlie Beckwith, kes pärast teenistust vahetusohvitserina Malaisia eriolukorra ajal Briti maaväe erivägede üksuses Special Air Service (SAS; 22 SAS Regiment), esitas oma ülemustele detailse raporti, mis näitas SAS-tüüpi üksuse puudumisest tulenevat haavatavust USA maaväe operatiivvõimes. Beckwithi nägemuse järgi pidi loodav üksus olema ülimalt kohanemisvõimeline ning tegutsema väikeste, autonoomsete rühmadena. Põhiülesanneteks pidid olema suunatud rünnakud ning terrorismivastased operatsioonid. Kaitsväe ja valitsuse vastavad ametnikud jäid aga tema ideede suhtes tõrjuvaks ning keeldusid olemasolevaid praktikaid muutmast.
Seoses 1970-ndate keskpaigas suurenenud terroriohuga määras Pentagoni ülemjuhatus Beckwithi siiski üksust formeerima. Beckwithi hinnangul võtnuks üksuse missioonivalmidusse viimine aega 24 kuud. See hinnang tulenes ta vestlusest Briti maaväe kindralleitnant John Wattsiga, kes oli endine SAS-i ülem ning Suurbritannia kaitseministeeriumi Erivägede direktor (ingl k Director Special Forces). Delta Force loodi ametlikult 17. novembril 1977 Beckwithi ja kolonel Thomas Henry poolt. Delta formeerimise ajal tegeles terrorismivastaste ülesannetega ajutiselt kolonel Bob Mounteli juhitud 5. erivägede grupi allüksus Blue Light. 
Delta üks esimestest operatsioonidest oli 4. novembril 1979 Teheranis asuvas USA saatkonnas pantvangi võetud 53 ameeriklasest diplomaadi ja tsiviilisiku vabastamine. 1980. aasta ööl vastu 25. aprilli pidi 120 Delta võitlejast koosnev ründegrupp operatsiooni "Eagle Claw" raames pantvangid vabastama, kuid operatsioon katkestati enneaegselt seoses lennuõnnetusega, milles üks transpordihelikopteritest põrkas kokku operatsioonis osaleva transpordilennukiga. Kokkupõrkes hukkus kokku 8 ja sai vigastada 4 USA sõjaväelast. Missiooni ebaõnnestumisega seoses loodud komitee leidis 23 operatsiooniga seotud probleemi, nende hulgas ebapiisav info lennuilma kohta, arusaamatused seoses operatiivjuhtimisõigusega erinevate väeliikide juhtide vahel jm.
Ebaõnnestunud missiooni tulemusena tehti USA erivägedes mitmesuguseid ümberkorraldusi. Loodi erioperatsioonide jaoks õhutranspordituge pakkuv lennuväeüksus 160th Special Operations Aviation Regiment (Airborne), tuntud ka kui Night Stalkerid. Terrorismivastaste mereoperatsioonide jaoks loodi USA Mereväe eriüksus SEAL Team Six (hilisem Naval Special Warfare Development Group, DEVGRU). USA relvajõudude erivägede operatsioonide juhtimiseks loodi Erioperatsioonide ühendväejuhatus (inglise k Joint Special Operations Command; JSOC).

Munder

Delta operaatorid kannavad enamasti oma identiteetide varjamiseks sõjaväemundrite asemel erariideid. Mundreid siiski kandes puuduvad neilt kandjate perekonnanimed ja muud eraldusmärgid. Samuti ei kehti Delta operaatoritele USA sõjaväe eeskirjad sõdurite soengute ja habemete osas. Seda selleks, et neil oleks lihtsam vajaduse korral sulanduda tsiviilelanike hulka ning vältida äratundmist sõduritena.

Termin "operaator"

"Operaator" tähistas algselt Delta Force'i liiget, kes oli läbinud vastava OTC-koolituse (inglise k Operators Training Course). Termin võeti kasutusele selleks, et Delta Force'i siseselt teha vahet operatiiv- ja tugipersonalil. Alates 2000. aastate algusest on võitlejate operaatoriteks nimetamine tavaliseks saanud ka mitmetes teistes eriüksustes.

Märkused

Seda eraldusmärki kantakse peamiselt ainult ametlikel fotodel ja mitte operatiivolukordades. Näide