google/wiki40b huggingface dataset:
Madara tänav

Madara tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Lille allasumis. 
Madara tänav algab Tulika tänava ja Paldiski maantee ristmikult, ristub Tulbi tänava, Tulika põigu ja Sinika tänavaga ning lõpeb Endla tänaval.
Madara tänav on ligikaudu 720 meetri pikkune. Tulbi tänava ja Sinika tänava vahelisel alal läbib Madara tänav Lilleküla tööstuspiirkonda.

Tänava nimi ja ajalugu

Madara tänav sai praeguse nime 18. märtsil 1931. See nimi pandi endisele Falkspargi tänava osale, mis asus raudtee ja Paldiski maantee vahel. Madara tänavaga liideti 25. septembril 1959 endine Muraka tänav (mis oli nime saanud 29. aprillil 1936). Muraka tänav ulatus Tulbi tänavast kuni Endla tänavani.
Lepidopteroloogia

Lepidopteroloogia ehk liblikateadus on teadusharu, mis tegeleb liblikaliste (Lepidoptera) uurimisega. 
Liblikauurijate rahvusvaheline organisatsioon on Lepidopteristide Ühing, mis asutati 1947.
Eesti liblikateaduse alusepanijaid on Wilhelm Konstantin Petersen. Eestikeelsete liblikamäärajate peamisi koostajaid on olnud Jaan Viidalepp, liblikate ökoloogiaga tegeleb Toomas Tammaru.
26. septembril 1998 asutati Eesti Lepidopteroloogide Selts, mille eesmärk on Eesti liblikate süstematiseerimine, nende leviku kaardistamine ja vastavateemalise kirjanduse väljaandmine. Nii näiteks annab selts välja ajakirja Lepinfo. Alates 2014 valib ELS aasta liblikat. 2017 valiti Eesti rahvusliblikaks pääsusaba.
Luutsniku raamatukogu

Luutsniku raamatukogu on raamatukogu Võru maakonnas Rõuge vallas Luutsniku külas Läti piiri lähedal.
Raamatukogu juhataja on Aili Valb.

Ajalugu

1917. aastal asutati Kikre Raamatukogu Selts, millele hangiti korjanduse teel 200 raamatut. Selts suleti 1920. aastal ning raamatukogu läks värskelt asutatud haridusseltsile Valgustaja. 1930. aastal koliti raamatukogu endise Luutsniku mõisa hoones asuvasse koolimajja.
1940. aastal anti sellele üle piirivalve Petseri jaoskonna raamatukogu, kuhu kuulunud inventari ja köiteid oli kokku 2500. 1964. aastal liideti raamatukoguga Luutsniku 7-klassilise kooli raamatukogu.
1965. aastal pälviti Eesrindliku raamatukogu aunimetus ning pikaajalist raamatukogujuhatajat Jaan Loogi autasustati ENSV kultuuriministeeriumi aukirjaga.
Ebba Brahe

Isiklikku

Ta oli abielus Jakob De la Gardie'ga. Abielust sündisid Axel Julius De la Gardie, Magnus Gabriel De la Gardie, Christina Catharina De la Gardie.
Dagobert I

Dagobert I (umbes 603 – 19. jaanuar 639) oli Austraasia kuningas 623–634, kõigi frankide kuningas 629–634 ning Neustria ja Burgundia kuningas 629–639.

Dagobert I laiendas Frangi riigi alasid ning taastas ülemvõimu tüüringite ja alemannide üle. Dagobert I asutas ka Saint Denis' kloostri, millest sai hiljem traditsiooniline Prantsusmaa kuningate matmispaik.
Dagobert I oli viimane Merovingide dünastia kuningas, kellel oli reaalset võimu. Dagoberti surma järel algas "laiskade kuningatre ajajärk", mil sellistes riigi osades nagu Neustrias, Austraasias ja Burgundias oli võim majordoomuste käes.
Ta oli esimene Prantsusmaa kuningas, kes maeti Saint Denis' basiilikasse.
Johann Bartels

Johann Martin Christian Bartels (12. august 1769 Braunschweig – 7./20. detsember 1836 Tartu) oli Tartu Ülikooli puhta ja rakendusmatemaatika professor 1820–1836.
Alustas koolis abiõpetajana. Braunschweigis oli tema õpilaste seas ka Carl Friedrich Gauss.
Bartels õppis Johann Friedrich Pfaffi käe all Helmstedtis ja Abraham Gotthelf Kästneri õpilasena Göttingenis.
1800. aasta töötas ta matemaatikaprofessorina Reichenaus ja 1801. aastal õpetas ta matemaatikat Aaraus. Alates 1808. aastast töötas Bartels Kaasani ülikoolis. Kaasanis oli tema õpilaste seas ka Nikolai Lobatševski.
Peterburi TA korrespondentliige 1826.
Bartels saabus Tartusse matemaatikaprofessoriks 1820. aastal. Tartus töötades lõi ta diferentsiaalgeomeetria koolkonna.
Avaldas vähe, mistõttu põhilised ideed sisaldusid loengutes ja tema juhendatud töödes. Näiteks ruumikõverate valem (Frenet'-Serret' valem) sai avalikuks Carl Eduard Senffi 1831. aasta töös "Theoremata principalia e theoria curvarum et superficierum".
Ta abiellus 1802. aastal Anna Magdalena Saluziga. Neil oli tütar Johanna Bartels (1807–1867), kes abiellus 1835. aastal Friedrich Georg Wilhelm Struvega.
Santa Cruzi maakond (Arizona)

Ajalugu

Santa Cruzi maakond moodustati 15. märtsil 1899. aastal Pima maakonna osast. Maakond sai nime Santa Cruzi jõe järgi.
Koit Annamaa

Koit Annamaa (16. september 1912 Tartu – 1. november 1970 Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane.
1939 lõpetas ta Tallinna kolledži ja pärast seda astus Tallinna Tehnikaülikooli.
1934–1938 tuli ta 5 korda Eesti meistriks vasaraheites. 1934–1936 tuli ta 3 korda Eesti meistriks raskusheites.
Ta osales 1936. aasta Berliini olümpiamängudel, kus vasaraheites sai 8. koha.
Ta oli Valga ja Tallinna ÜENÜTO ja 1933. aastast Tallinna Politsei spordiringi liige.
Ta kirjutas Eesti Spordilehes mitmeid vasaraheiteteemalisi artikleid.
Aivar Kallaste

Aivar Kallaste (sündinud 6. juunil 1959 Tallinnas) on eesti balletitantsija.
Ta lõpetas aastal 1977 Tallinna Balletikooli ning samast aastast töötab Vanemuise teatri balletiartistina. 
Aastatel 1995–1996 oli ta Soomes Turu moderntantsuteatri Aurinkobaletti tantsija.
Julius Grüntal

Julius Grüntal (9/21. veebruar 1890 – 30. märts 1939 Tallinn) oli eesti õpetaja.
1917 lõpetas Moskva ülikooli füüsika-matemaatika teaduskonna. Töötas õppejõuna kesk- ja kutsekoolides ning gümnaasiumides. Alates 1938 koolide peainspektor keskkoolide alal.
Karl Feyerabend

Karl Feyerabend (u. 1775 – u. 1829) oli saksa rännumees, kes sai tuntuks oma raamatuga „Kosmopoliitilised rännakud. Kiri Eestimaalt 1797”.
Ta sündis ilmselt Gdanskis (saksa keeles Danzig) või mõnes Vana-Preisi provintsis umbes 1775. aastal. Täpset sünni- ega surmaaega ei teata, kuid on teada, et aastaks 1829 oli ta juba surnud, arvatavasti suri Danzigis (Preisimaal). Oli pärit vaesest Danzigi perekonnast. Tema rahvus on teadmata, ilmselt oli ta kašuub, poolakas või sakslane.
Feyerabendi täieliku nime kohta on teada vaid niipalju, et ta eesnimi või eesnimed võisid olla Karl, Karl B., Carl, Carl B., Karol, Kar. Bor. või ka Car. Beniam. Teda on nimetatud ka Danzigi Feyerabendiks. Urmas Sutrop on leidnud Interneti poolakeelsetelt lehekülgedelt Karl Feyerabendi nime kujul Karl Borromaeus Fayerabend ja sama poolapäraselt Karol Boromeuz Fayerabend. Mõlemal juhul koos epiteediga "saksa rännumees" (niemiecki podroznik), kes külastas 1798. aastal Bierunit Ülem-Sileesias.
Õppis Danzigi koolides ja Königsbergi ülikooli õigusteaduskonnas (1793–1795). Ainuke sissekanne Königsbergi ülikooli matrikliraamatus, mis võiks olla seotud Karl Feyerabendiga on 1793. aasta suvesemestrist. Sissekanne nr. 19: (tõlgitult) Car. Beniam. Feyerabend Danzigist, Preisimaalt, on 13. mail 1793 immatrikuleeritud Königsbergi ülikooli õigusteaduskonda. Paari aasta pärast (1795) on ta juba oma kosmopoliitilistel rännakutel.
Pärast õpinguid Königsbergis, tuli sealt soovitustega varustatult Liivimaale, kus oli koduõpetaja ühe Vene kindrali perekonnas ning lühikese aja pärast, kui ta oli asunud militaarteenistusse, sai temast sama kindrali adjutant.
Danzigis Püha Maria (St. Marien) koguduse ülemkooli (Oberpfarrschule) kolmas õpetaja. Enne kui ta Danzigisse ametisse asus, oli mõned aastad koduõpetaja Liivimaal ning seejärel taas ühe Vene kindrali adjutant.
Reisis palju (võimalik, et ta pidi kodust lahkuma ja rännuteele asuma oma poliitiliste vaadete tõttu), 1795. aastal oli ta juba oma kosmopoliitilistel rännakutel ja kirjutas nende põhjal reisikirju, mida ta ka avaldas (anonüümselt). Neid loeti palju ja need on kultuurilooliselt olulised.

Side Eestiga

Oma reisiraamatu 40. kirja pühendas ta Eestile (see leidub tema anonüümselt avaldatud "Kosmopoliitiliste rännakute" kolmandas köites (1801). Tegelikult algab Eesti teema seal juba 35. kirjaga. Oma rännakutel tuli ta Riiast (jalgsi) Tallinna, ilmselt 1797. a. kevadel. Sügiseks aga oli ta juba Tallinnast lahkunud. Edasi rändas ta Narva, et sealt Peterburi minna. Eestimaale pühendatud 40. kiri on kirjutatud Narvas 1797. aastal. K. F. hindab kõrgelt eestlasi ja nende vabadusiha ning peab sakslasi röövliteks, suhtub suure sümpaatiaga lätlastesse ja liivlastesse.
Mihály Csíkszentmihályi

Mihály Csíkszentmihályi (sündinud 29. septembril 1934) on Ungari päritolu USA psühholoogiaprofessor.

Taust

Csíkszentmihályi emigreerus 22-aastaselt Ameerika Ühendriikidesse. 1965. aastal sai ta Chicago Ülikoolist doktorikraadi.  Csíkszentmihályi on uurinud õnnetunnet ja loovust, samuti tuntakse teda kui 'kulgemise' mõiste kasutuselevõtjat. Lisaks raamatutele on ta kirjutanud üle 120 teadusartikli ja raamatupeatüki. 1999. aastal asutas Csíkszentmihályi Claremont Graduate University juurde positiivse psühholoogia (s.t. optimismi, loomingulisuse, seesmise motivatsiooni ja vastutustunde) uurimisega tegeleva instituudi Quality of Life Research Center (QLRC). Ameerika Psühholoogide Assotsiatsiooni endine president Martin Seligman on teda kirjeldanud kui maailma juhtivat positiivse psühholoogia uurijat. Tema tööd on mõjukad ja laialdaselt tsiteeritud.
Csíkszentmihályi soovib mõista, millal inimesed oma tavaelus end tõsiselt õnnelikult tunnevad, ja kuidas inimeste igapäevaellu oleks võimalik rohkem õnnemomente tuua. Näiteks leiab ta, et loominguline tegevus muudab elu tähenduslikumaks. Ta on öelnud, et "enese allasurumine ei ole teekond vooruseni. Kui inimesed end hirmust vaos hoiavad, siis selle tulemusena nende elu nauditavus kahaneb. Ainult läbi vabalt valitud distsipliini saab elu nautida ja samal ajal mõistlikud piirid säilitada".

Motivatsioon

Paljud Csikszentmihalyi viimase aja tööd on seotud motivatsiooni uurimisega. Teda huvitab, millised faktorid mõjutavad inimese motivatsiooni, väljakutsetele vastamist ja edu. Csikszentmihalyi on põhjalikult sisemist motivatsiooni uurinud. Ta on leidnud, et seesmiselt motiveeritud inimesed on suurema tõenäosusega eesmärgile suunatud ja naudivad väljakutseid, mis viiksid üldise õnnetunde suurenemiseni.
Csikszentmihalyi jaoks on sisemine motivatsioon omadus, mis laseb positiivseid kogemusi, tundeid ja üldist keeruliste kogemustega hakkamasaamisest tulenevat heaolu optimeerida ja suurendada. Ta viitas uuele isiksuslikule konstruktile – tööle orienteeritusele – mida iseloomustavad "saavutustele orienteeritus, vastupidavus, kognitiivne struktuur, kord, mängimine ja madal impulsiivsus". Õpilase kõrge tööle orienteerituse taseme järgi saab tema hindeid ja pikaajaliste eesmärkide täitmist paremini ennustada kui kooli või kodu keskkonna mõju järgi.
Ants Erik Vomm

Ants Erik Vomm (4. juuni 1931 Tartu – 11. august 2003 Toronto) oli eesti karikaturist, kunstnik, skulpturist ning luuletaja
Sündis kunstnike perre. Õppis Tallinna 22. Algkool ja Tallinna Prantsuse Lütseumis 1938 - 1940 aastatel. 1944 aastal põgenes ta koos ema ja õega vene vägede eest Saksamaale, kus ta veetis ameeriklaste tsoonis pagulaste laagris neli aastat. Seal jätkas ta õpinguid Augsburgi Eesti Gümnaasiumis. Pärast sõda elasid 1948-1953 aastatel Venezuelas, hiljem 1953. aastal emigreerusid Kanadasse 1953.
Kunsti õppis Ants Erik Vomm Venezuelas, Caracase kunstikoolis Escuela de Artes Plasticasy Artes Aplicadas, kus esines ka oma esimestel näitustel. Hiljem täiendas ennast 1954 aastal Torontos Ontario kunstikolledžis. Ta võttis osa ka mitmetest õppetuuridest - Itaaliasse, Prantsusmaale, Rootsi, Espaaniasse, Kanadasse ja Ühendriikidesse (1961-1980).
Kriitik Jüri Haini hinnangul kujunes Vomm kunstnikuna välja aga alles Kanadas. Ta oli "üliviljakas karikaturist, maalikunstnik ning hinnatud skulptor". Arvatakse, et ta on oma eluajal joonistanud enam kui 135 000 karikatuuri. Ta oli rahvusvaheliselt tuntud karikaturist. Töötanud karikaturistina Canadian National Exhibition (Kanada rahvuslikul näitusel), Royal Winter Fairil, Home Show'l, Expo '67 Montrealis, Expo '70 Osaka, Jaapanis, Oktoberfest Kitcheneris (1970-90) ja Ontario Place (1970-89).
1954-1968 aastatel töötas Torontos E. L. Ruddy Sign Company's, 1956 aastal Eesti Kunstnike Koondis Torontos (EKKT) asutajaliige ja oli selle sekretär 27 aastat, alates 1968 aastast vabakunstnik.
Skulptuuris viljelenud põhiliselt portreed, materjaliks kasutas peamiselt marmori ja pronksi, samuti loonud suuremõõtmelisi maalikompositsioone.

Isiklikku

Vomm õppis juba lapsena kunsti oma kunstnikudest vanematelt Benita Vomm'ilt ja skulptur August Vomm'ilt. 
Ants Erik Vommi isa August Vomm oli tuntud skulptor, kes jäi ka sõja järel Eestisse. Ema, maalikunstnik Benita Vomm põgenes 1944. aastal koos lastega Saksamaale. Ants Erik Vommi õde on maalikunstnik Mai Reet Järve-Vomm.

Näitused

Näitustel osalenud alates 1950 aastast, Eesti Kunstnike Koondis Torontos (EKKT) näitustel osalenud alates 1956 aastast, kokku teinud 11 isikunäitust Ühendriikides ja Kanadas.
Tema maale on eksponeeritud Venezuelas, Austraalias, Eestis ja Kanadas. Eesti Majas New Yorgis 1952 ja samuti 1954. aastal Toronto Eesti Majas.
Tema teoseid leidub ka Eesti Rahvusraamatukogu kunstikollektsioonis.
Georg Ots (laev)

Ajalugu

Laev ehitati 1980. aastal Adolf Warski nimelises Szczecini Laevatehases (Szczecin, Poola) ja sai nime laulja Georg Otsa järgi. Laev kuulus Georg Ots-klassi (projekt B-493, modifitseeritud Dmitri Šostakovitš-klass). 
Laev ehitati Eesti Merelaevanduse jaoks ja hakkas sõitma Tallinna–Helsingi liinil. 1986. aastal sõitis Georg Ots Reykjavíkki, et majutada laeva pardal Mihhail Gorbatšovi kaaskonnaga ta kohtumise ajal Ronald Reaganiga.
1992. aastal, pärast Tallinki ja Eesti Merelaevanduse müügiüksuste ühendamist hakkas Georg Ots sõitma Tallinki kaubamärgi all.
1993. aastal reisilaev moderniseeriti ja üks tekk ehitati ümber autode veoks.
2000. aastal võeti laev Tallinna–Helsingi liinilt maha.
2002. aastal müüdi laev Venemaale ja sellest ajast alates tegi laev reise Kaliningradi (Baltiisk)–Peterburi liinil. 2010. aasta suve lõpul otsustas laevaomanik Rosmorport saata laeva Vladivostokki ning Georg Ots läbis selleks septembris Põhja-meretee ja saabus 9. oktoobril Vladivostokki. Seal laeva renoveeriti ning kasutati samuti kui ristluslaeva Legend of the Seas 1.-8. septembrini 2012 Russki saarel aset leidnud Aasia ja Vaikse Ookeani Majanduskoostöö (APEC) riikide tippkohtumisel ujuvhotellina.
2013. aasta algusest seisis laev Zhoushanis  (Zhoushan Asia Pacific Dockyard Co., Ltd),  kus oli plaanis laev renoveerida. Selle asemel laev aga hoopiski lammutati ja müüdi vanarauaks.
2018. aasta 13. märtsil kõneleb Eesti meremuuseumis merefoorumi raames laevast üle 12 aasta selle kapten olnud Ülo Kollo.

Juhtumid

28. aprillil 2012 juhtus laevaremonditehases avarii, mille tõttu Georg Ots oli saanud kere- ja sõuseadme vigastuse. Laeva valmisolek külaliste vastuvõtmiseks oli kahtluse all.

Laeva üldandmed

Laevas on restoran ja neli baari. Laeva ristiema on õmbleja Elvi Koolmeister.

Popkultuuris

Laeva on mainitud Juice Leskineni loos "Eesti (On My Mind)".
Hiiu valla vapp

Hiiu valla vapp on Hiiu maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Hiiu valla vapp.
Vapp võeti kasutusel Kõrgessaare valla ja Kärdla linna ühinemisel 20. oktoobril 2013 Hiiu vallaks.

Vapi kirjeldus ja põhjendus

Vapiks on sinise põhjaga kilp, millel valge stiliseeritud Hiiu valla au ja uhkus – Kõpu tuletorn. Valged viirud torni tipust vapi servadeni on valguse ja seeläbi lootuse märgiks. Valge mägi sinisel taustal sümboliseerib Hiiumaa kolme kõrgeimat mäge, mis asuvad Hiiu valla territooriumil. Sinised lained valge mäe taustal sümboliseerivad vett mitmel kujul. Alumine laine annab aimu allikatest Kärdlas ning ülemine laine Hiiu valla mereäärsest asukohast.
Sinine värv sümboliseerib vett ja värskust ning valge puhtust ning looduse puutumatust.
Zuiderzee muuseum

Zuiderzee muuseum (hollandi keeles Zuiderzeemuseum) on vabaõhumuuseum Hollandis Enkhuizeni linnas. Muuseum on nimetatud Zuiderzee järve järgi (tänapäeval IJsselmeer).
Muuseumi ehitised kujutavad endast tüüpilist Zuiderzee-äärset väikelinna ajaperioodil 1700-1900.
1984 tunnistati muuseum Euroopa aasta muuseumiks.
Freymann (Nursi)

Ajalugu

Suguvõsa päritolu on jäänud ebaselgeks. Alguses kandis see nime Neumann. 1666. aastal sai Johann Neumann (suri pärast 1682) Rootsi aadlitiitli ja võttis perekonnanimeks Freymann. 1747. aastal immatrikuleeriti suguvõsa Liivimaa ja 1888. aastal Saaremaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Eutrachelophis

Levila

Neid madusid võib roomamas kohata Boliivias ja Peruus.
Tadas Papečkys

Tadas Papečkys (sündinud 1978) on Leedu jalgpallur.
Aastast 2010 mängib ta klubis JK Sillamäe Kalev.
Aastast 2005 mängib ta Leedu jalgpallikoondises.
Triin Veber

Triin Veber (sündinud 22. juunil 1976) on eesti bioloog ja roheline poliitik.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli bioloogina. Ta kaitses magistrikraadi teemal "Kormoranide ja kalanduse vahelised interaktsioonid Eesti rannikumeres" 2001. aastal.
2010–2013 oli ta Rohelise erakonna juhatuse liige ning üks erakonna eestkõnelejaid.
Ta kandideeris Riigikogu 2011. aasta valimistel Tartu linnas ning sai 153 häält.
Marie NDiaye

Marie NDiaye (sündinud 4. juunil 1967 Pithiviers's Loiret' departemangus) on prantsuse kirjanik.
Ta sündis aastal 1967 Pithiviers's Loiret' departemangus Senegalist pärit isa ja prantslannast ema tütrena.
Ta avaldas oma esimese romaani "Quant au riche avenir" 17-aastaselt. 2001. aastal pälvis ta romaani "Rosie Carpe" eest Femina auhinna, 2009. aastal romaani "Trois femmes puissantes" eest Goncourt'i auhinna.
2015. aastal pälvis ta Nelly Sachsi auhinna.

Isiklikku

Tema abikaasa on kirjanik Jean-Yves Cendrey, neil on kolm poega. Nad elavad Berliinis. Tema vend Pap Ndiaye on prantsuse ajaloolane.
Kohamäärus

Kohamäärus ehk lokaaladverbiaal  on määrus, mis väljendab tegevuse kohta ja vastab küsimusele kuhu? kus? kust? kustsaadik? kustkaudu?
Tallinna Niguliste kogudus

Tallinna Niguliste kogudus tegutses Tallinna Niguliste kirikus ja oli traditsiooniliselt saksakeelne. Pärast Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku (E.E.L.K.) asutamist 1919. aastal rajati Saksa praostkond. Tallinnas kuulusid Saksa praostkonda 1939. aastal mh. Oleviste, Niguliste ja Toomkogudus.
Pärast saksa praostkonna ja koguduste likvideerimist moodustati endisest Tallinna Jaani koguduse III pihtkonnast uus Tallinna Niguliste kogudus, mille õpetaja oli Hans Kubu. Pärast märtsipommitamist kasutas kogudus Tallinna toomkirikut.
Väike-Kõpu mõis

Väike-Kõpu mõis (saksa keeles Klein-Köppo) oli riigimõis Kõpu kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis Viljandi maakonda Viljandi valda.
Mõis asutati 1800 Kõpu mõisast eraldatud alast.
Praostkond

Praostkond on kiriklik struktuuriüksus, mille vaimulikuks juhiks on praost. 
Praostkond on teataval maa-alal asetsevate koguduste koondis kiriku alaosana, mille vaimulikuks juhiks on praost, kelle ülesandeid täidab täiendavalt üks praostkonna pastoritest.

Luteri kiriku praostkonnad Venemaa keisririigis

1710. aastal liideti Eesti- ja Liivimaa Põhjasõja tulemusena Venemaa keisririigi koosseisu ning kuna tsaar Peeter I kinnitas talle alistunud Eesti ja Liivimaa rüütelkonna eriõigused (nn Balti erikord), mis säilitas ka piirkondadele senikehtinud valitseva luteri usutunnistuse monopoolse seisundi erinevalt Venemaa sisekubermangudes kehtinud kohustuslikust Vene õigeusust. 
Pärast 1710. aastat määras Liivimaal praostid ametisse kuberner ülemsuperintendendi ettepanekul, Eestimaal nimetas praostid ametisse konsistoorium. Saaremaal aga määrati 1712. aastal ametisse praost, kes täitis kirikujuhi kohuseid. 1731. aastal määrati Saaremaal ametisse superintendent, kes allus praosti õigustes Eestimaa piiskopile. 
Virumaa idaosast moodustati 1772. aastal Alutaguse praostkond (Jõhvi, Lüganuse, Viru-Nigula ja Vaivara kihelkond).

19. sajandi algus

1804. aastal jagati Põhja-Liivimaal asuvate praostkondade piirid ümber ning taastati iseseisvad Viljandi ja Võru praostkond. 
Võru praostkonda kuulusid tolleaegsesse Lõunaeesti keelemurdelisted kihelkonnad: Antsla, Hargla, Kambja, Kanepi, Karula, Nõo, Otepää, Puhja, Põlva, Rannu, Rõngu, Rõuge, Räpina, Sangaste, Vastseliina, Võnnu ja Võru kihelkond; 
Tartu praostkonda kuulusid: Kodavere, Kursi, Laiuse, Maarja-Magdaleena, Palamuse, Torma-Lohusuu ja Äksi kihelkond.
Pärnu praostkonda kuulusid: Audru, Halliste ja Karksi, Mihkli, Pärnu-Jaagupi, Saarde, Tori, Tõstamaa ja Vändra kihelkond.
Viljandi praostkonda kuulusid Helme, Kolga-Jaani, Paistu, Pilistvere, Põltsamaa, Suure-Jaani, Tarvastu ja Viljandi kihelkond.

Praostkonnad 1917. aastal

Pärast 1917. aasta veebruarirevolutsiooni toimunud riigivalitsuses ja haldusterritooriumite muudatustega ühendati senised eestlastega asustatud Põhja-Eesti ja Lõuna-Eesti alad 30. märtsil 1917 administratiivselt Eestimaa kubermanguga ning 31. maist kuni 1. juunini 1917 Tartus toimunud I kirikukongressil võeti vastu otsus kiriku korraldamise kohta vaba rahvakirikuna.

Praostkonnad Eesti NSV-s ja eksiilis

Narva-Alutaguse praostkond liideti 1951. aastal Viru praostkonnaga ning Saaremaa praostkonnast ja Saarte-Lääne praostkonna Hiiumaa kogudustest moodustati Saarte praostkond.
Emigreerunud väliseestlastest moodustunud ja eksiilis asunud E.E.L.K. koguduste liitumine praostkondadeks algas 1953. aastal, lõplikult kujunes neist enne taasühinemist 58 kogudust, mis jagunesid kuue praostkonna vahel ja tegutsevad Välis-Eesti piiskopkonnna juhtimisel.
Tina tänav

Tina tänav on tänav Tallinna Kesklinna linnaosas Raua asumis. Tänav algab Jüri Vilmsi tänavalt, ristub Vase tänava ja Terase tänavaga ning kulgeb ida-läänesuunaliselt kuni Friedrich Reinhold Kreutzwaldi tänavani. Tina tänav on ligikaudu 390 meetri pikkune.
Tina tänav sai nime 1900. aastal. Tänava saksakeelne nimi oli Bleistrasse ja venekeelne nimi Свинцовая улица.
Pii

Nimi

Matemaatikud kasutavad ringi ümbermõõdu ja diameetri suhte tähistamiseks kreeka tähte . Seda tähte ja sealt tulenevalt ka suurust  võib kirjutada ladina sõnaga "pi". Väikest -d ei tohi ajada segamine suure -ga, millega tähistatkse matemaatikas jada liikmete korrutist.

Antiikaeg

Esimesed kirjalikud viited  ligikaudsest väärtusest pärinevad Egiptusest ja Babülooniast. Mõlemad hindasid  väärtust vähem kui 1% veaga. Babülooniast on leitud ajavahemikust 1900–1600 eKr pärinev savitahvel, millel kasutatakse  väärtusena . Egiptusest on pärit papüürus, mille valmistamise ajaks hinnatakse 1650 eKr ja millel on valem ringi pindala leidmiseks. Seal kasutatakse  väärtusena .
Indiast on leitud aastast 600 eKr pärinevaid viiteid, milles  väärtuseks hinnati 
. 150 eKr Indiast pärit leidude põhjal võib öelda, et kasutatud on ka hinnangut .

Hulknurga lähenduse ajastu

Esimene teadaolev algoritm, mille põhjal  väärtusi arvutati, põhines geomeetrilisel lähenemisel, kasutades hulknurki. 
Algoritm seisnes selles ,et ringi sisse konstrueeritakse korrapärane hulknurk, mille tipud toetuvad ringjoonele, ning ringjoonest välja konstrueeritakse korrapärane hulknurk, mille küljed on ringjoone puutujateks. Mida suurem on hulknurkade nurkade arv, seda täpsemalt saab määrata ringjoone pikkuse ja sealt tulenevalt  väärtuse.
Selle algoritmi mõtles 250 eKr välja kreeka matemaatik Archimedes ning too meetod valitses ilma eriliste alternatiivideta
üle 1000 aasta  arvutamise valdkonnas. Hulknurga algoritmiga jõudsid matemaatikud 39 komakoha täpsuseni 1630. aastal. See rekord purustati alles 1699. aastal, kui lõpmatute jadade meetodit kasutades jõuti 71 komakoha täpsuseni.

Motivatsioon π arvutamiseks

Enamikus numbrilistes arvutustes, kus kasutatakse  väärtust, piisab vähestest komakohtadest, et tagada vajalik täpsus. Jörg Arndti ja Christoph Haeneli järgi läheb enamikus kosmoloogilistes arvutustes vaja 39 komakohta, sest sellise hulga juures saab arvutada nähtava universumi ruumala ühe aatomi ruumala täpsusega. Hoolimata sellest on inimesed näinud suurt vaeva, et arvutada tuhandeid ja miljoneid  komakohti. Seda püüet võib osaliselt seletada inimkonna sooviga purustada rekordeid ja sellised saavutused jõuavad sageli uudistesse üle maailma. Samas leidub ka praktilisi põhjuseid. Näiteks hinnatakse sedasi superarvutite võimsust ja numbrilise analüüsi algoritme (kaasa arvatud suure täpsusega korrutamise algoritmid) ning ka matemaatikas kasutatakse saadavat infot -s esinevate numbrikombinatsioonide juhuslikkuse uurimiseks.
Numers

Numers (ka Nummers) oli rootsi-soome aadlisuguvõsa.
Suguvõsa pärineb Lübeckist pärit Lorentz Numersist, kes 17. sajandil oli Narva bürgermeister. 1653 tõsteti Lorentz aadliseisusesse.
1818 kanti suguvõsa Soome rüütelkonna aadlimatriklisse.