google/wiki40b huggingface dataset:
Narva-Jõesuu

Ajalugu

Esimest korda on paikkonda mainitud 1503. aastast pärinevas Liivi ordu maameistri Wolter von Plettenbergi dokumendis. Aastal 1686 sai paikkond nimeks Hungerburg ("näljalinn"). Legendi järgi andsid kohale sellise nime Saksa kaupmehed, kes merehädalistena ei leidnud rannast mingit sööki.
1866. aastal toimus alevis tulekahju, milles hävines üle 100 eluhoone, kuid seejärel kavandati uus asula korrapärase plaani alusel. Kuurordina algas Narva-Jõesuu tõus pärast Tallinn–Peterburi raudtee avamist 1870. aastal. Sõdade järel tulid kuurordi ellu langusperioodid. Eesti iseseisvumise järel, paiknesid Narva-Jõesuus politseijaoskond, tolli- ja tuletornivalitsused ning oli eesti- ja vene algkool. 1925. aastal otsustas majaomanike koosolek muuta Narva-Jõesuu alevi linnaks. 29. detsembril 1936 teatas Narva linnapea Jaan Lust, et linnavalitsus kavatseb Narva-Jõesuu ümber nimetada Kuurort Narvaks, milline nimi oleks rahvusvaheliselt tuntum ja rahvusvahelise kõlaga. Narva-Jõesuu jaoskonnavalitsus soovis uueks nimeks Narva Rand. Viimane langus toimus pärast Eesti taasiseseisvumist Venemaalt pärit puhkajate arvu kahanemise tõttu.
Mahiloŭskaja metroojaam

Mahiloŭskaja metroojaam (vene keeles Могилёвская (Mogiljovskaja), valgevene Магілёўская (transkribeerituna Magiljovskaja)) on üks Minski metroo jaamu Aŭtazavodskaja liinil Zavodski rajoonis Anharskaja linnaosas.
Jaam avati 5. septembril 2001, seni on see Aŭtazavodskaja liini lõppjaam. Perroon on 100 meetri pikkune ja 15 meetri laiune (ainus nii laia perrooniga jaam Minskis). Jaamas on invaliftid – tegemist oli esimese metroojaamaga Minskis, kuhu need rajati. Jaama juures asub ka Aŭtazavodskaja liini teenindav depoo, mis avati aastal 2003. Üks jaama väljapääs avaneb Minski Autotehase spordihalli juures. Metroojaamale on nime andnud Mahiloŭ.
Jaam on kujundatud suure staadionina. Ootesaali pikkus on 138 meetrit, kogu kompleksi pikkus aga 300 meetrit. Ootesaal on kahekorruseline ja seda katab sinine ripplagi. Lage toetavad külgedel asuvad heledast marmorist sambad. Lisaks marmorile on kujunduses kasutatud ka graniiti ja alumiiniumi. Teise korruse moodustavad teeninduskäigud, seal asub ka väike Minski metroo muuseum, mille külastamiseks tuleb registreeruda.
Tulemuste kolmikmõõde

Tulemuste kolmikmõõde ehk kolmiktulem (inglise triple bottom line) on põhimõte, mille kohaselt ettevõtte või muu organisatsiooni terviklikku tulemuslikkust tuleb mõõta peale majandusnäitajate ka keskkonna- ja sotsiaalsete kriteeriumide alusel.
Jätkusuutlik areng eeldab majandusliku heaolu, keskkonnakvaliteedi ja sotsiaalse õigluse tagamist, seetõttu tuleks ettevõtjal rahalise kasumi kõrval arvestada ka oma tegevuse keskkonna- ja sotsiaalseid aspekte.
Inglise keeles võetakse mõiste sageli kokku lööva fraasiga "Triple P" ehk people, planet ja profit. Eesti keelde tõlgituna tähendaks see: "kolm P-d" (inimesed, looduskeskkond ja kasum).
Alexis Kagame

Alexis Kagame (15. mai 1912 Kiyanza – 2. detsember 1981 Nairobi) oli Rwanda filosoof, keeleteadlane, ajaloolane, luuletaja ja vaimulik. 
Ta tegeles peamiselt etnofilosoofiaga ja oli muu hulgas Rwanda ülikooli teoloogiaprofessor. 
Ta uuris põhjalikult Rwanda rahvaste suulist pärimust, traditsioone ja kirjandust ning kirjutas neil teemadel mitu raamatut nii prantsuse kui ka ruanda keeles. Ta kirjutas ka luuletusi, mis ilmusid mitme kogumikuna. 
Alexis Kagame oli ka poliitiliselt aktiivne ning alates 1940. aastatest oli ta üks tutsi kultuuri eestkõnelejaid ja tutside õiguste eest võitlejaid.

Elulugu

Kagame sündis tutsi peres. Paljud tema esivanemad olid olnud õukonnaajaloolased. Tema isa oli Rwanda kuningriigis kõrgel positsioonil, kuuludes abiru'de hulka, kes olid mwami õukonna traditsioonilised ajaloolased. 
Kui Alexis Kagame sündis, oli Rwanda osa Saksa Ida-Aafrikast. Kuningal oli sellest hoolimata suur võim, sest ta oli Saksa võimude esindaja koha peal. Kui Rwanda Belgia võimu alla üle läks, võttis Kagame perekond vastu katoliku usu. Alexis Kagame käis misjonikoolis ja seejärel Nyakibanda piirkondlikus seminaris ning pühitseti 1941. aastal preestriks. Samal ajal oli ta ka katoliikliku ajalehe toimetaja. Aastal 1950 oli ta esimene aafriklane, kes sai Institut Royal Colonial Belge'i (hilisema Académie Royale des Sciences d'Outre-Meri) liikmeks.
Aastal 1952 kirjutas Kagame oma sõbra kuningas Mutara III toetuseks teose "Le Code des Institutions Polititiques de Rwanda", kus kaitses tutside juurutatud feodaalsüsteemi. Belgia valitsejatele see ei meeldinud ning nad lasksid piiskopil ta Rooma saata. Roomas õppis ta Gregoriuse ülikoolis ning kaitses filosoofiadoktori kraadi. Temast sai ka teoloogiatudengite ühenduse Les Prêtres Noirs liige. Ühendus edendas ideed, et Aafrika rahvuslikud püüdlused võiksid tugineda kristlusel.
Aastal 1958 pöördus ta Rwandasse tagasi ja sai õpetajaks katoliku seminaris. Ta oli ka iseseisvusliikumise aktivistide seas. Kuigi ta oli monarhia pooldaja, võis see aidata tal ka 1959. aasta hutude revolutsiooni üle elada.
Aastal 1963 sai temast üks esimesi äsja loodud Rwanda ülikooli professoreid ning Lubumbashi ülikooli külalisprofessor. Pärast Rwanda iseseisvumist hakkas ta kristluse afrikaniseerimise eestkõnelejaks.
Vater unser

"Vater unser" on eesti helilooja Arvo Pärdi 2005. aastal loodud teos sopranile ja klaverile. Muusikateose pikkus on 3 minutit. Teose kandsid esimest korda ette 11. juulil 2005 Austrias Ossiachis Johannes Forster (sopran) ja Arvo Pärt (klaver).
Glavlit

Organisatsioon

Moskvas asunud Glavliti peavalitsusele allusid oblasti ja kraivalitsused, millele allusid omakorda linna ja rajooniosakonnad, hiljem ka liiduvabariikide vabariiklikud valitsused.

Tegevus

Tegevuses riigisaladuste kaitsel ja riigisaladuste ja riigi julgeolekut ohustavate andmete avalikustamise tõkestamisel trükistes lähtusid Glavliti allasutused Glavliti poolt regulaarselt koostatavatest nimekirjadest, mis algselt (1925. aastal) sisaldasid ca 16 lk teemasid, mille kohta ei tohtinud avaldada andmeid trükistes. Nõukogude võimu lõpuaastatel sisaldasid avaldamiseks keelatud keeluloetelud juba ca 400–500 lk teemade, kirjanduse ja autorite loendeid.
Johannes Paulus II looming

Paavst Johannes Paulus II (Karol Józef Wojtyła) looming ja teadustööd. Lisaks kirjutised paavsti kohta.
Wojtyła osales keskkooli ajal näitlejana teatrietendustes ja ülikooli ajal Tadeusz Kudliński juhitud eksperimentaalteatri grupis Studio 39. Teise maailmasõja ajal osales ta esmalt Kudliński juhtimisel organiseeritud põrandaaluses teatritrupis ja seejärel asutas enda näitetrupi. Ta lavastas näidendeid. Augustis 1941 võttis ta enda juurde elama Rapsoodiateatri asutaja Mieczysław Kotlarczyki. Märtsis 1943 mängis ta peaosa Juliusz Słowacki näidendis "Samuel Zborowski." See oli tema ainus esinemine laval.
Wojtyła avaldas luuletusi ja artikkelartikleid pseudonüümide Andrzej Jawień, AJ, Stanisław Andrzej Gruda ja Piotr Jasień all.
Wojtyła üht tuntumat näidendit "Juveelipoodi" on etendatud ka Eestis.

Stsenaarium

Johannes Paulus II kirjutas stsenaariumi Krzysztof Zanussi filmile Brat naszego Boga.
Moesgaardi muuseum

Moesgaardi muuseum (taani keeles Moesgaard Museum) on koduloo-, arheoloogia- ja etnograafiamuuseum Taanis Århusis.
Muuseum avati 1970.
2014 valmis muuseumi uus peahoone. Selle projekteerisid Henning Larsen Architects ja Kristine Jensens Tegnestue.
Marlon Dumas

Marlon Dumas (täisnimega Marlon Gerardo Dumas Menjivar; sündinud 22. augustil 1975 Hondurases) on Hondurase päritolu Eesti arvutiteadlane, Tartu Ülikooli tarkvaratehnika professor.
1993–1996 õppis Dumas Pariisi Ülikoolis informaatikat (bakalaureusekraad), 1996–2000 Grenoble'i Ülikoolis informaatikat (magistri- ja doktorikraad).
Varem on ta töötanud Queenslandi tehnikaülikoolis Austraalias lektori, dotsendi ja tarkvaratehnoloogia professorina. 2007. aastast töötab ta Tartu Ülikoolis. Tartus juhib Dumas rahvusvahelist tarkvaratehnika magistriõppekava.
Dumas on avaldanud ligi 150 teaduslikku publikatsiooni, neid on kokku tsiteeritud enam kui 10 000 korda. Ta on juhendanud 4 magistri- ja 10 doktoriväitekirja, 2012. aasta kevade seisuga on tema juhendada veel 4 doktoriväitekirja. Ta on paljude IT-konverentside programmikomitee liige.

Tunnustus

Marlon Dumas on pälvinud 2004. aastal Queenslandis uurimisstipendiumi (Queensland "Smart State" Research Fellow), 2006. aastal parima tarkvaraalase uurimistöö auhinna ja 2010. aastal rahvusvahelise äriprotsesside korralduse konverentsi teaduspreemia. 2012 on Marlon Dumas üks tsiteeritumaid teadlasi Eestis, tema juhtida on ka Tartu Ülikoolis tarkvaratehnika magistriõppe ingliskeelne õppekava.

Isiklikku

Marlon Dumas on abielus eestlanna Ingaga, neil on tütar Maia.
Kingsgate'i sild

Kingsgate'i sild (inglise keeles Kingsgate Bridge) on  Inglismaal Durhamis asuv raudbetoonist jalgsild üle Weari jõe.
Silla projekteeris 1963. aastal Ove Arup ja selle ehitas Durhami ülikool. Sild valmis 1965 ja avati 1966.
Arupiga seostatakse totaalse arhitektuuri mõistet. Selles on ühendatud nii objekti arhitektuuriline kujundus kui insenerilahendus. Arupi enese hinnangul vastas just Kingsgate'i sild tema maailmavaatele kõige paremini.
Kingsgate'i sild on jäikraamsild, keskmise ava sille on 31 m. Silla kumbagi otsa toetavad kaks V-kujuliselt paiknevat jalga, mis kummagi V-tähe alusel maha toetuvad.
Selle ehitamine oli ebatavaline. Silla kaks poolt ehitati valmis kaldal paralleelselt jõega, seejärel pöörati need jõega risti ja ühendati teineteise külge pronksist liidestega.
Kingsgate'i sild arvati 1998. aastal 1. järgu arhitektuurimälestiseks.
16. aprillil 2003, Arupi 108. sünniaastapäeval paigaldati silla Dunelm House'i poolsesse otsa Ove Arupi pronksbüst. Büsti valmistas 1987 Diana Brandenburger ja selle avas Arupi tütar Karin Perry. Büst varastati 2006. aasta suvel. 2011. aasta septembris avati silla küljel büsti koopia, mis polnud enam pronksist.
Marshalli Saarte president

Marshalli Saarte Vabariigi president (inglise keeles President of the Republic of the Marshall Islands) on Marshalli Saarte riigipea ametinimetus alates saartele laialdase omavalitsuse andmisest 1979. aastal.
Marshalli Saarte presidendi ametikoht loodi 17. novembril 1979 ja esimesena valiti sellele ametikohale Amata Kabua.

Presidendi valimine ja volitused

Vastavalt Marshalli Saarte põhiseadusele on president ühtlasi nii riigipea kui ka valitsusjuht. Presidendi õigused ja kohustused on määratletud põhiseaduse VI artiklis.
Presidendi valib Marshalli Saarte parlament oma liikmete seast lihthäälteenamusega. Kehtiva põhiseaduse kohaselt on presidendivalimised seotud parlamendivalimistega – iga uus parlamendi koosseis valib oma esimesel istungil presidendi. Kuna parlament valitakse reeglina neljaks aastaks, on ka presidendi tavapärase ametiaja kestuseks neli aastat.
Presidendil on alati õigus omal soovil ametist lahkuda, esitades kirjaliku avalduse parlamendi esimehele.
Esimesel võimalusel pärast valimist esitab president parlamendi esimehele oma valitsuskabineti liikmete nimekirja, kuhu võib kuuluda 6–10 ministrit. Nimekirja saamisel vannutab parlamendi esimees presidendi ja tema valitsuskabineti ametisse. Kui president ei suuda hiljemalt 7 päeva jooksul pärast oma valimist valitsuskabineti koosseisu esitada, siis kaotab ta oma volitused ja korraldatakse uued presidendivalimised.
President juhatab kõiki valitsuskabineti istungeid.

Presidendi asendamine

Kui mingitel põhjustel ei saa president oma kohuseid täita, võib president teha parlamendi esimehele ettepaneku nimetada keegi ministritest presidendi kohusetäitjaks. Kui president ei ole teinud ettepanekut oma kohusetäitja määramiseks, siis nimetab parlamendi esimees oma äranägemise kohaselt kellegi valitsuskabineti liikmetest presidendi kohusetäitjaks.
Kulno Türk

Kulno Türk (sündinud 25. septembril 1954) on eesti majandusteadlane.
Ta lõpetas 1973. aastal Tartu 1. Keskkooli ning 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna. Aastail 1979–1983 oli ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonna aspirantuuris.
Ta on töötanud Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas dotsendina, alates 2011. aastast on ta Tartu Ülikooli personalijuhtimise professor.

Isiklikku

Tema isa oli majandusteadlane Vambola Türk (1928–2016).
Maaletulek

Sisu

Reet on abielus kaugsõidutüürimehe Reinuga. Ta armastab oma meest, aga on väsinud pikkadest lahusolekutest. Kaugsõdutüürimees Rein mõistab oma naise kannatusi, aga ei suuda loobuda meremeheametist. Nende perekonnasõber Mardile Reet meeldib ja ta ei suuda näha teda kannatamas. Kui sadamasse saabub Reinu laev, siis läheb Reet küll laevale vastu, aga kuna randumine tormi tõttu viibib, otsustab lahkuda. Kui Rein koju jõuab, leiab ta eest Reeda ja Mardi. Kõigile saab selgeks, et ilusat lahendust pole, ja Reet lahkub koos Mardiga. Järgmisest hommikust alates elavad Reet ja Rein eraldi elu, kuid nende närvid on pingul ja nad ei tea, kuidas olukord lahenema peaks.
Kaaspigmendid

Kaaspigmendid (nimetatud ka kui antennpigmendid, lisapigmendid; inglise accessory pigments) on valgust neelavad pigmendid, mida on leitud paljude autotroofide kloroplastidest ja tsüanobakteritest.
Fotosünteesi käigus kaaspigmentide poolt neeldunud energia edastatakse klorofüllile (täpsemalt a-klorofüllile). Kaaspigmentide hulka kuuluvad klorofülli vormid b, c ja d ning mitmed karotinoidid ja fükobiliinid. Mõned kaaspigmendid, eriti karotinoidid, toimivad ühtlasi antioksüdantidena.
Antotsüaanide kompleksid kaaspigmentidega mõjutavad tugevalt lillede õite värvust. Kaaspigmentideks on sealjuures mitmesugused orgaanilised ühendid, sealhulgas parkained ja kaneelhappe derivaadid, aga kõige sagedamini on kaaspigmentideks antotsüaanidele lähedased ühendid mõnest teisest flavonoidide klassist. Üksikult rakus esinedes ei anna kaaspigmendid mingit värvi, kuid kompkeksis antotsüaanidega võivad suurendada antotsüaanide püsivust ja oluliselt mõjutada nende pigmentomadusi. Nad nihutavad antotsüaanide neeldumismaksimumi valguse spektri pikalainelise osa poole. lma kaaspigmentideta sinist värvi õisi ei esineks ja õied oleksid kõik punased või lillad. Näiteks punased roosid ja sinised rukkililled sisaldavad sama antotsüaani ja rakumahla pH on rukkililleõies kõrgemgi kui roosiõied. Kuid antotsüaanide ja kaaspigmentideks olevate polüsahhariidide vahel tekkivad kompleksühendid tekitavad rukkililles sinise tooni. Isegi siis, kui rakumahla pH on 4,9, võib õis veel sinist värvi olla.
Sotsiaalmaja

Sotsiaalmaja on termin sotsiaalabi sfääris. Eelkõige peetakse selle mõistega silmas kortermaja, kus suurem osa kortereid, nn sotsiaalkortereid, antakse kasutada hättasattunud inimestele enesega toimetulekuks.
Hiljem on hakatud seda terminit kasutama ka sotsiaalteenuseid pakkuva linnaasutuse tähenduses. Sageli on sellises majas suurem osa pinda sotsiaalkorteriteks ümber ehitatud. Näitena võib sellise hoonena tuua Männiku asumis asuva Nõmme Sotsiaalmaja.
Jieznas

Ajalugu

Asula nime on esmamainitud 1492. aastal, mil mainiti, et Jieznase mõis on suurvürstide valdus. Kazimieras Būga arvates on selle paikkonna nimi pärit jatvingidelt. Asulat on esimest korda mainitud aastal 1581, mil see oli alev.
Aastal 1633 sai sealse mõisa omanikuks Stefan Pac ja asula kujunes pikaks ajaks Pacide residentsiks. Aastal 1634 muudeti sealne XVI sajandi lõpus ehitatud kalvinistide kirik katoliku kirikuks. Aastal 1643 lasi Stefan Pac siiski katoliiklastele uue kiriku ehitada. Aastal 1670 pühitseti sisse Krzysztof Zygmunt Paci initsiatiivil rajatud uus katoliku kiriku hoone.
Põhjasõja ajal rüüstasid alevit rootslased. Aastal 1812 kujunes alev Napoleoni vägede koondumispaigaks, sealne mõisnik oli aga Napoleoni adjutant. Ta võttis osa ka Novembriülestõusust. Aastal 1837 põlesid maha nii Jieznase alev kui ka mõis, mõisakompleksi ei hakatud õnnetuse järel aga taastama. Vene võimu all oli asula nimekuju Езно.
Augustis 1915 hõivasid Jieznase Kaunase kindluse vallutanud ja sealt lõuna poole liikuma hakanud Saksa väed. Aastal 1919 toimus Jieznase lähistel Leedu vabadussõja üks esimesi lahinguid Punaarmee ja leedulaste ning neid toetavate Saksa vägede vahel. Algselt oli Punaarmee edukas, ent neli päeva hiljem sundisid leedulased nad alevist lahkuma. Aastal 1930 oli alevis 117 maja, seal tegutsesid ka saekaater ja auruveski. Kahekümnenda sajandi algul kasutati alevi kohta nimesid Jeznas ja Jėznas.
2. septembril 1941 lasid asula hõivanud Saksa väed maha 144 Jieznase juuti. Teise maailmasõja järel tegutsesid Jieznase ümbruses Leedu metsavennad. 28. detsembril 1956 sai Jieznas linnaks. Sinna rajati õmblusvabrik ja Kaunase elektrikilbitehase filiaal, seal asus ka traktoriremonditöökoda.
Pärsama mõis

Pärsama mõis (saksa keeles Persama) oli riigimõis Karja kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati ajavahemikul 1731–1738 Pamma ja Leisi mõisast eraldatud aladest.
Mõisale kuulus 701 ha mõisamaad, 2630,67 ha talumaad, 32 talu.
Jõelähtme vald (1939)

Jõelähtme vald oli vald Harjumaal aastail 1939–1950.
Vald moodustati senise Jõelehtme valla maa-alast, välja arvatud Kostivere mõisa järgi oleva Ületee nr. 9 talu, Männiku rabast põhja pool asuvate heinamaade, Kostivere mõisa järgi oleva Parasmaa raba nr. A-52 ja sama mõisa järgi olevate lahus-heinamaatükkide (kuni talude nr. 19 ja 25 piirini) maa-alad; senise Kodasoo valla Rammu saare ja Kääniku küla Kääniku, Reie, Kadaka ja Upsi talude maa-aladest; senise Raasiku valla Kostivere ja Haljava mõisade järgi olevate kruntide nr. A-96, A-97, A-98, 14, 15 ja 19 ning Paasiku mõisa järgi olevate kruntide nr. 1 ja 4 maa-aladest.
1939. aastal oli vallas 2336 elanikku, territooriumi suurus oli 8884,71 ha.
Esimene vallavanem oli Johannes Kuuskmäe. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Artur Saks.
Vald kuulus Riigivolikogu 18. valimisringkonda, kust valiti Kustav Kurg.
8. augustil 1945 moodustati vallas Jõesuu külanõukogu ja Rebala külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati vald Harju rajooni koosseisu.
Jõelähtme vallas on sündinud Evald Hermaküla.
Juri Ljubimov

Juri Petrovitš Ljubimov (vene keeles Юрий Петрович Любимов; 30. september (vkj 17. september) 1917 Jaroslavl, Jaroslavli kubermang – 5. oktoober 2014 Moskva) oli vene teatrilavastaja, näitleja ja pedagoog, Venemaa Föderatsiooni rahvakunstnik, Venemaa Kunstide Akadeemia auliige. 
Ta oli Taganka teatri asutaja ja kauaaegne peanäitejuht.
Ljubimov lõpetas 1939. aastal Štšukini-nimelise teatrikooli. 1964. aastal asutas ta Taganka teatri, mille kauaaegse juhina pälvis tähelepanu ja kuulsust kogu maailmas. 1980. aastatel sattus Ljubimov võimude põlu alla, tema lavastuste mängimine keelati ja 1984. aastal, kui ta parajasti Londonis viibis, võeti talt Nõukogude Liidu kodakondsus. Ta sai kodumaale naasta alles 1989. aastal.
2011. aasta juunis toimunud ringreisil Tšehhis tekkis Ljubimovil Taganka näitlejatega tüli palga pärast ning ta lahkus oma teatrist. 
Ljubimov lavastas elu jooksul kodu- ja välismaal üle 100 draamanäidendi ja ooperi. Näitlejana mängis ta 37 teatrilavastuses ja 17 filmis.

Mälestuse jäädvustamine

2017. aastal lasi Venemaa Pank käibele kaherublase hõbedast meenemündi Juri Ljubimovi sajanda sünniaastapäeva jäädvustamiseks.
Aaderdamine

Aaderdamine ehk aaderdus  on värvitud pinnale eseme vääristamiseks puidu- või marmorisarnase  tekstuuri andmine.
Aaderdatakse tavaliselt seinu, uksi, aknaid ja mööblit.

Tehnoloogia

Aaderdatakse sel ajal, kui värv ei ole veel kuivanud. Aaderdamisel kasutatakse aaderduskammi, -harja või muud -riista.
Aaderdatav aluspind peab olema sile ja krunditud. Kõigepealt see alusvärvitakse. Seejuures võib erinevaid värve kombineerida. Alusvärv ei tohi olla vett imav ega vett hülgav, samuti ei tohi ta olla täismatt.
Alusvärvile kantakse kujuteldavate puitdetailide praod ja liitekohad. Seejärel joonistatakse muster ning lakitakse pind üle.
Vajab täiendamist ja täpsustamist
Anastasius III

Paavstiks saamine

Anastasius III valiti paavstiks juunis või septembris 911, tõenäoliselt sai ta ametisse Tuscolo krahvi ja konsuli Teofilato I (Theophylactus) toetusel.

Suhted Konstantinoopoli patriarhiga

912 taas ametisse ennistatud Konstantinoopoli patriarh Nikolaos I Mystikos nõudis Anastasiuselt selgitust, kuna paavsti eelkäija Sergius III oli tunnustanud Bütsantsi keisri Leo VI neljandat abielu. Patriarh eemaldas Anastasiuse nime diptühhonist.

Suhted teiste vaimulikega

Anastasius III andis 10. veebruaril 912 palliumi Vercelli piiskopile Ragembertole.
Ta andis umbes aastal 912 bullaga "Convenit apostolico" palliumi Hamburgi peapiiskopile Hogerile, kes sai paavsti otsusega jurisdiktsiooni Rootsi, Taani, Norra, Islandi, Gröönimaa ja Scridevinnumi (Scrideuinnun, Scritefinnis) elanike ning slaavlaste üle, kes elasid Peenestromi (Pene) ja Eideri (Egidore) jõgede vahelisel alal.
Ta andis Itaalia kuninga Berengari palvel privileege Pavia piiskopile ja Grado patriarhile.

Surm

Anastasius III suri Roomas augustis või novembris 913 ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Salvador Miranda andmetel võis ta surra ka juunis 913 ning ta ei välista, et paavst võidi Tuscolo krahvi Teofilato I abikaasa Teodora käsul mürgitada.
Libor Malina

Libor Malina (sündinud 14. juunil 1973) on Tšehhi kergejõustiklane (kettaheitja).
Võlingi allika matkarada

Võlingi allika matkarada asub Järvamaal Järva vallas Endla looduskaitsealal.

Raja tutvustus

Võlingi allika matkaraja pikkus edasi-tagasi kõndides on 2,4 kilomeetrit, rajal on kaks laudteelõiku ning osa rajast on kaetud hakkpuiduga. Matkarajal matkates saavad matkajad infot neljalt eri infotahvlilt. Rajal on telkimisvõimalus kuni kuuele telgile ja lõkketegemise koht koos varjualuse ja kolme pingiga, olemas on ka käimla. Lõkkeplatsini, mis asub matkaraja alguses, saab ligi ka ratastooli ja lapsevankriga. Matkaraja muudes osades peale lõkkealuse tuld teha on keelatud. Lõkkeplatsile tuleb kaasa võtta oma küttematerjal, kohapeal lõkkepuid ei ole. Talvisel ajal lõkkeplatsi lumest ei puhastata, küll aga tehakse juurdepääsuteele matkarajale lumetõrjet. Kevadise ja talvise suurvee ajal võib osa rajast olla läbimatu; ka muul ajal võib rada olla märg, kuna tegu on karstialaga. Matkaraja laudteed ja teekatet uuendatakse 2015.–2018. aastal.  
Raja äärde jäävate allikate vesi on pärit Pandivere kõrgustikult. Lisaks Vilbaste allikarühmale, mille koosseisu Võlingi allikas kuulub, asub piirkonnas veel allikarühmi.

Vaatamisväärsused

Võlingi allika matkarajal on laudteelõigud, millel kõndides näeb matkaja aruniitu. Matkaraja äärde jääb eri tüüpi allikaid: Võlingi langeallikas ja Vilbaste tõusuallikad. Niidul kasvab eri liike käpalisi. Võlingi jões elab ka eri liike kalu, nende seas jõeforellid ning võldased. Võlingi allikas, millest saab alguse Võlingi oja, kuulub Vilbaste allikarühma. Ühes sekundis voolab Võlingi allikast välja 220 liitrit vett.

Matkaraja kasutamine

Matkarada on mõeldud loodusmatkajatele, aga ka ürituste korraldamiseks. Kui matkarajale soovitakse sõita maastikuautoga või soovitakse matkarajal korraldada enam kui 20 osalejaga üritus, tuleb eelnevalt luba saada Keskkonnaametilt, kes on kaitseala valitseja. Kaitseala territooriumile jäävad nii Endla järv kui ka Sinijärv, kus kalastamine on lubatud vaid kalastuskaardi omanikele. 
Võlingi matkarada on osa RMK Peraküla-Aegviidu-Ähijärve 820 kilomeetri pikkusest matkateest.
Arthur Tansley

Arthur George Tansley (15. august 1871 – 25. november 1955) oli inglise botaanik, ökoloogia kui teadusharu pioneere.
Tema esialgsed teadustööd olid suuresti mõjutatud taani taimeökoloogi Eugenius Warming'u poolt. Aastal 1935 võttis ta kasutele termini "ökosüsteem". Ta oli Suurbritannia Ökoloogiaühingu (British Ecological Society) asutajaid ning ajakirja Journal of Ecology toimetaja 20 aastat.
Ränduri tänav

Ränduri tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis. Ränduri tänav algab Olevi tänavalt, ristub Hõimu, Sõbra ja Lemmiku tänavaga ning lõpeb Rännaku puiesteel.
Ränduri tänav on oma põhiosas enam-vähem kirde–edelasuunaline ja ligikaudu 790 meetri pikkune.

Tänava nimed ja ajalugu

Varem oli Ränduri tänav osa Raudtee tänavast. 19. augustil 2008 nimetati Raudtee tänava lõik Olevi tänava ja Rännaku puiestee vahel Relsi tänavaks. Tänava elanikelt tuli aga uue nime kohta nii palju kaebusi, et linnavalitsus otsustas nime ära muuta. Sobivaimaks peeti kõnealuse tänava elanike kirjas pakutud Ränduri nime, kuna tänav ristub Rännaku puiesteega. Alates 4. märtsist 2009 ongi tänava nimi Ränduri tänav.