google/wiki40b huggingface dataset:
Kodanliku Õhukaitse Nädal

Kodanliku Õhukaitse Nädal oli 23. septembrist kuni 1. oktoobrini 1939 Eestis toimunud üleriiklik kodanliku õhukaitse propagandaüritus. KÕ nädala eesmärgiks oli levitada kodanliku õhukaitse ideid, põhimõtteid ja KÕ korralduse vajadust laiematesse rahvahulkadesse ja virgutada ning kaasa tõmmata kodanikke, asutusi, ettevõtteid ja organisatsioone intensiivsele kaastööle kodanliku õhukaitse alal ja hankida VKÕ ühinguile tulusid väljaõppega, varustuse soetamisega ja muu tegevusega seoses olevate kulude katteks.
Nädala üritusi juhtis keskkomitee eesotsas nädala üldjuhi Elmar Umbliaga. Nädala aupatroon oli Johan Laidoner, aukomiteesse kuulusid Kaarel Eenpalu, Richard Veermaa, Aleksander Jaakson ja Leo Sepp.
Nädal algas Johan Laidoneri raadioläkitusega 23. septembril 1939 kell 1920–1940, kus ta rõhutas kodanike enesekaitse korraldamise vajadust. "Tänapäeva sõda erineb suurel määral läinud aegade sõdadest. On juure tulnud sõda õhuruumis, mille oht tabab mitte üksnes sõjavägesid rindel, vaid veel rohkem sõjalisi objekte tagalas, isegi kogu riigi maa-alal ja arusaadavalt ka tsiviilelanikke – nende seas ka naisi ja lapsi, kes harilikult sõjategevusest osa ei võta."
Suuremates linnades toimusid KÕ näitused, Tallinna näitusel ka KÕ tarvete müük. Üle maa peeti aktusi, koosolekuid ja loenguid. Ajakirjanduses avaldati selgitavaid kirjutisi, üleskutseid jne. Kasutusel oli vastav postitempel. Riigi Ringhääling ja Kaitseliidu Nõmme saatja kandsid üle selgitavaid kõnesid, reportaaže ja kuuldemänge. KÕ tähtsust rõhutati ka kõigis kirikuis 24. septembril ja 1. oktoobril toimunud jumalateenistustel.
Elanikele eeskuju võtmiseks ja tutvumiseks olid ehitatud musterkaevikud ja -varjendid, demonstreeriti süütepommide kustutamist KÕ instruktorite juhtimisel. 24. septembril 1939 toimus Tartus lennupäev 4 mootor- ja 1 purilennuki osavõtul. Tallinnas sõitsid KÕ propagandaautod ipriidikindlais ülikondades tegevkondlastega. Tallinnas ja Rakveres korraldati KÕ heaks loterii.
1. septembril 1939 oli Teine maailmasõda juba alanud, kuid mitte mürkgaasidega peetava õhusõjana, milleks kodanlik õhukaitse valmistunud oli. Nädala toimumise ajal tekkis Eesti ja Nõukogude Liidu vahel välispoliitiline kriis, kuid sõda suudeti ära hoida lepingu sõlmimisega 28. septembril 1939.
Uslar

Geograafia

Uslar asub Hesseni ja Põhja-Rein-Vestfaali piiride lähedal. Hannover on 110 km põhjas, Hesseni suurim linn Frankfurt am Main on 240 km lõunas ja Berliin on 350 km kirdes.

Vallaosad

Uslari valda kuulub 19 linna ja küla: Ahlbershausen, Allershausen, Bollensen, Delliehausen, Dinkelhausen, Eschershausen, Fürstenhagen, Gierswalde, Kammerborn, Offensen, Schlarpe, Schönhagen, Schöningen, Sohlingen, Uslar, Vahle, Verliehausen, Volpriehausen ja Wiensen.

Ajalugu

Uslarit on esmakordselt mainitud aastal 1006/1007. 12. sajandi teises pooles hakkasid Welfid Uslarit valitsema (kuni 19. sajandini). 1599. aastal ehitati Freudenthali loss, mis põles 1612. aastal maha. 1819. aastal põles suur osa Uslari linnast maha.

Majandus

Uslari tööstus kasutab piirkonna loodusvarasid puitu, liiva ja vett. 20. sajandil oli maailmakuulus Uslari mööblitööstus (Ilse-Möbel, 1950. aastatel umbes 2000 töötajat). Tänapäeval mängib Uslari piirkonnas (Uslarer Land) olulist rolli ainult turism. Siin on ka Privatbrauerei Haffner, mis pruulib Bergbräu perekonna õllesid, mis on villitud pop-top pudelitesse, nagu Schleswig-Holsteini Flensburgeri õlu ja Hollandi Grolsch.
Uslari vald on kaelani võlgades. Näiteks kohalik ujula tuli sulgeda 2011. aasta mais ja taasavati alles 2012. aasta novembris, kohaliku algatuse abil. 2005. aastast on elanikkond pidevalt vähenenud, keskmiselt 168 inimest aastas.
Sõlmkiri

Sõlmkiri on teadete edastamise süsteem, mille puhul teadete edastamiseks kasutatakse sõlmi ja värvusi niidil või nööril.
Inkade riigis kasutati teadete edastamiseks kipusid.
On teateid, mille järgi Vana-Hiinas on kasutatud hiina sõlmkirja.
Graatsiline märgendus

Graatsiline märgendus on selline m-servalise graafi märgendus, kus igale graafi tipule on omistatud väärtus vahemikus 0 kuni m (kaasaarvatud) nii, et ükski tipule omistatud arv ei kordu ja igale tippude x ja y vahelisele servale omistatud väärtus, mis on x ja y väärtuse absoluutvahe, on samuti unikaalne. Graafi, millele on võimalik graatsilist märgendust teha, nimetatakse graatsiliseks graafiks.
Termini "graatsiline märgendus" autor on Solomon W. Golomb. Originaalis oli märgenduse klassifikatsiooni nimetus ß-märgendus. Nimetust kasutas esmakordselt Alexander Rosa graafide märgenduste artiklis 1967 aastal.
Üks peamistest tõestamata hüpoteesidest graafiteoorias on graatsiliste puude hüpotees, samuti tuntud kui Ringel-Kotzigi hüpotees. Hüpotees sai nime autorite Gerhard Ringeli ja Anton Kotzigi järgi. Hüpotees väidab, et kõik puud on graatsilised.
Graatsilise märgenduse nõrgem versioon on peaaegu graatsiline märgendus, kus tippude väärtused on arvuvahemiku 0 kuni m+1 (kaasaarvatud) alamhulk. Nagu graatsilise märgenduse puhulgi, ei tohi peaaegu graatsilise märgenduse tippudele omistatud väärtused kattuda ning servade väärtused on määratud tippude absoluutvahega. Servade väärtused peavad olema vahemikus 1 kuni m+1 (kaasaarvatud) ja unikaalsed.

Matemaatiline definitsioon

Graafi  graatsiliseks märgenduseks nimetatakse sellist tippude  ja servade  märgendust, kus nii  kui  on injektiivsed ja kehtib seos .

a-märgendus

Aastal 1966 defineeris Rosa a-märgenduse kui graatsilise märgenduse lisaparameetriga , kus iga servale  kehtib kas  või .

k-graatsiline märgendus

Aastal 1982 tutvustasid Maheo ja Thuillier terminit "k-graatsilisus". Graaf  servade arvuga  on k-graatsiline, kui leidub märgendus  tippudest  nii, et servad, millele omistatakse väärtusteks nendevaheliste tippude absoluutvahe, kuuluvad hulka .

γ
      
    
    {\displaystyle \gamma }
  
-märgendus

Graafi  tipu arvuga  -märgenduseks nimetatakse üksühest funktsiooni  graafi  tippudest , kus iga serva  märgendatakse funktsiooniga .  -märgendust tutvustasid Chartrand, Erwin, VanderJagt ja Zhang aastal 2004.

Paaritu-graatsline märgendus

Graafi nimetatakse paaritu-graatsiliselt märgendatuks, kui leidub injektsioon  hulgast  hulka  nii, et kui iga serv  on märgendatud , siis iga serva märgendus kuulub hulka .  on graafi servade arv.

Hammingi-graatsiline märgendus

Graafi  nimetatakse Hammingi-graatsiliselt märgendatuks, kui leidub injektiivne märgendus  -st binaarsete -paaride  massiivi nii, et , kus d on Hammingi kaugus.
Kettamaailm

Kettamaailm on Terry Pratchetti loodud fantaasiamaailm, mis on 41 romaani tegevuspaigaks. Kettamaailmal on nii mõndagi sarnast nii reaalse maailmaga kui ka teiste muinasjutuliste maailmadega.

Ketas

Kettamaailm on hiiglaslik lame ketas, mis asetseb neljal elevandil, kes omakorda seisavad kosmilise kilpkonna, Suure A'Tuini seljas. Ketta läbimõõt on umbes 10 000 miili ehk umbes 16 000 km. Selle ümber tiirleb kuu ning ka oma päike. Et Ketta Naba on päikesest kaugemal, kui Serv, siis on servapoolsed regioonid troopilise kliimaga ning Nabamaad külmad. Ketta kuju tõttu ei saa seal kasutada ilmakaari nii, nagu seda teeme meie. Seal on põhisuundadeks naba poole, serva poole, vastupäeva ning päripäeva. Kettamaailma keskel asub Cori Celesti, 10 miili (16 km) kõrgune mägi, kus asub Dunmanifestin, Kettamaailma võimsamate jumalate kodu. Ketta võimas võluvägi tekitab Naba lähedal ka virmalisi, mida tuntakse kui aurora coriolis't. Ketta servas asub Servakosk, kust Ketta ookeanid üle selle ääre voolavad. Kettamaailmas on palju riike ja linnu, näiteks Ankh-Morpork või Omnia.
Läänemereprovintsid

Provintside valitsemine

Kindralkuberneri juures oli valitsusasutusena 1629. aastal moodustatud kubermanguvalitsus ja kantselei, mille oli rootsi (Schwedische Registratur) ja saksakeelne registratuur (Deutsche Registratur), kuna provintsisisene ametlik kirjavahetus baltisakslastest koosneva omavalitsuse Liivimaa maapäevaga toimus saksa keeles. Rootsi keskvõimuga Stockholmis toiumus aga kirjavahetus rootsi keeles. Kindralkuberneri juures tegutses nõuandva organina kohaliku Liivimaa rüütelkonna maanõunike kolleegium ja harilikult kohalikest aadlikest valitud asekuberner.

Liivimaa provints

Rootsi-Poola 1626–1629 aastate sõja tulemusena sõlmiti Rootsi ja Rzeczpospolita vahel 1629. aastal Altmargi vaherahu, millega Rzeczpospolita loovutas Rootsile suure osa Liivimaa hertsogkonnast, Pärnu vojevoodkonna, Tartu vojevoodkonna ning Riia linna. Altmargi vaherahu tingimustel läksid Poola Üle-Väina hertsogkonna valdused, mis jäid põhja poole Daugava jõge, Rootsile. Rzeczpospolita säilitas vaid Võnnu vojevoodkonna maa-alad, millest moodustati Liivimaa vojevoodkond, keskusega Daugavpilsis.
Lõuna-Eestist ja Põhja-Lätist kujunes Liivimaa ehk Liivimaa provints, keskusega Riias, kuhu kuulus ka Saaremaa, mis küll säilitas teatud eriseisundi.
Eesti alalt kuulusid Liivimaa provintsi Pärnu ja Tartu maakonnad, mis olid tänapäevastest vastavatest maakondadest märksa suuremad (endised Liivimaa hertsogkonna Pärnu vojevoodkond ja Tartu vojevoodkond), hõlmates kogu Lõuna-Eesti mandriosa. Lätimaalt kuulusid provintsi Riia kreis ja Võnnu kreis.
Rahvusvaheline Vihtide ja Mõõtude Komitee

Rahvusvaheline Vihtide ja Mõõtude Komitee (ka Rahvusvaheline Kaalude ja Mõõtude Komitee; prantsuse keeles Conférence Générale des Poids et Mesures; lühend CIPM) koosneb kaheksateistkümnest Meetrikonventsiooniga liitunud riigist pärit isikust, kes määratakse Vihtide ja Mõõtude Peakonverentsi (CGPM) poolt. Komitee eesmärk on tagada mõõtühikute üleilmne ühtsus otsese tegevuse või CGPM'le ettepanekute tegemise läbi.
Vääna-Viti vald

Vääna-Viti vald (saksa keeles Faehna-Wittenpöwel) oli vald Harjumaal Keila kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Harku vallaga.
Stanisław Grzmot-Skotnicki

Stanisław Grzmot-Skotnicki" (13. jaanuar 1894 Skotniki – 19. september 1939) oli Poola sõjaväelane, kindralmajor.
1936 anti talle Kotkaristi II klassi teenetemärk.
Jaan Mikkel

Jaan Mikkel (sündinud 13. novembril 1937 Tartus) on eesti teatritegelane.

Haridus

Jaan Mikkel õppis Tartu Linna 2. Mittetäielikus Keskkoolis, Tartu 1. Keskkoolis, Tartu 2. Keskkoolis ja 1966–1968 Tartu Kaugõppe Keskkoolis.
Ta on läbinud 6-päevase koolituse Moskva Riiklikus Teatrikunsti Instituudis (GITIS) ning olnud 1989. aastal 35 päeva stažöör Stockholmi Linnateatris.

Töökäik

Ta töötas köitetöölisena Tartu trükikojas "Pioneer" alates 1958. aastast, seejärel kuni 1968 Hans Heidemanni nimelises trükikojas. 1968–1973 oli ta Vanemuise peaadministraator, 1973–1980 Draamateatri lavastusala juhataja, 1980–2005 Estonia lavastusala juhataja ja tehnilise direktorina.
Mikkel on olnud lavatehnika- ja tehnoloogia ning ohutustehnika õpetaja Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis 1974–1997 ning pidanud loenguid 2009 ja 2010 loenguid lavatehnilistele töötajatele lavatehnikast ja tehnoloogiast, teatriehituse ajaloost ja ohutustehnikast.
Jaan Mikkel kuulub alates 1972. aastast Eesti Teatriliitu (varem Eesti NSV teatriühing).
Põdrangu sovhoos

Põdrangu sovhoos oli sovhoos Rakvere rajoonis Tamsalu ja Rakvere külanõukogus. Sovhoosi keskus asus Põdrangu asulas. Sovhoosi pindala oli 8500 ha.
Matrei in Osttirol

Ajalugu

Asulat Matereie on esmakordselt mainitud 1170. aasta dokumendis, selle nimi tuleb indoeuroopa sõnast mater ("ema"). 1335. aastal esines see kui Windisch Matrei, siiski ei viita nimetus Wendish pikalt assimileeritud alpislaavlaste populatsioonile, vaid eristab seda Põhja-Tirooli Matrei am Brennerist. See jäi ametlikuks vallanimeks aastani 1921.
8. sajandi keskpaigas liidendas slaavlaste Karantaania vürstkonna saksa Baieri hõimuhertsogkond, mis ise muutus 788. aastal frankide Karolingide impeeriumi osaks. Ida-Tirooli ala Drava jõge pidi alla ristiusustati misjonäride poolt, kes tulid põhjast Salzburgi peapiiskopkonnast, selle mõjusfääri kinnitas keiser Karl Suur 811. aastal. Pärast Karolingide killustumist 9. sajandil kuulus see Lurngaule, taasloodud Baieri hertsogkonna krahvkonnale Ida-Frangi riigis.
976. aastal said maad Kärnteni hertsogkonna osaks, kuigi Salzburgi peapiiskopid valdasid 1207. aastast alates Matrei isandkonda, tehes sellest Salzburgi eksklaavi Alpi veelahkmest lõunas ja okka Tirooli krahvide poolele, kes laiendasid oma valdusi ümbruskonnas. 1252. aastal okupeeris krahv Meinhard I ala, kuid lõpuks pidi loobuma oma nõuetest Matrei mõisale Salzburgi kasuks. Piiskopivalitsuse eest hoolitses Weißensteini lossis resideeriv linnakrahv.
Kuigi Matrei sai turuõiguse, jäi see naabrusesolevatest Tirooli territooriumitest eraldatuks ja ei olnud kergesti saavutatav külgnevast Salzburgi Pinzgau piirkonnast üle Kõrg-Tauerni mäekurude. Kauplemine oli kehvalt arenenud ja maaelanike olukord oli õnnetu, kulmineerudes mitmes vastuhakus piiskopivõimu vastu, alates Saksa talurahvasõjast 1525. aastal kuni 18. sajandini. Napoleoni sõdade ajal põgenes viimane Salzburgi vürstlik peapiiskop krahv Hieronymus von Colloredo 1800. aastal Viini, peapiiskopkond sekulariseeriti 1803. aastal ja läks 1805. aasta Pressburgi rahuga Austria keisririigile.
1814. aastal seadustas keiser Franz I Matrei ühendamise Tirooli kroonimaaga, lõpetades sellega 600-aastase eraldatuse. Sellest hoolimata jäi see maapiirkonnaks, 19. sajandi keskpaigast lisandus alpinismiturism, mida tähistab Großvenedigeri tipu esmavallutus 1865. aastal. Ligipääsetavus paranes, kui 1967. aastal ehitati Felbertauern maanteetunnel.
Veronica Mars

Süžee

Veronica Mars oli täiesti tavaline teismeealine tüdruk kuni tema poisssõber Duncan ta ootamatult ja selgituseta maha jättis, parim sõbranna Lily mõrvati, tema isa Keith Lily mõrvas valet isikut süüdistas ja šerifi ametist vabastati ja seejärel terve kool temale selja pööras...
Nüüd aitab Veronica oma isal, kes eradetektiivina töötab, müsteeriume lahendada ja on ka koolis tuntud kui tüdruk, kelle poole häda korral pöörduda.
Uudeküla mõis

Uudeküla mõis (saksa keeles Udenküll) oli rüütlimõis Ambla kihelkonnas Järvamaal.
Mõis rajati 1769 Nõmmküla mõisast eraldatud alast.
Nihilistikrypt

Nihilistikrypt on 2004. aastal loodud eesti death metal-bänd. Tegutsemiskohaks on Tallinn. Varasematel albumitel käsitletud oletuslikud teemad nagu “predeath”, “postdeath” ning “lots of killer-side effort demanding process of during the unnecessarily painful way of dying death” metal on vahepeal sujuvalt põhjus-tagajärg põhimõttel arenenud süngemaks ja mõtlikumaks, kuid endiselt kurjaks death metaliks. Uue materjaliga toob bänd kuulajani oma muusikalise arusaama sarimõrtsuka värvikast mõttemaailmast ning kirjeldab sellest tulenevaid valdavalt ühevärvilisi tagajärgi.
Juurseller

Ajalugu

Selleri koduks on Vahemere maad, kus see kasvab siiani looduslikuna. Sellerile sobib kasvualaks kergelt soolane rannikuäärne muld. Looduslik seller kasvab ka Hiinas, Indias, Uus-Meremaal, Californias ja Lõuna-Ameerikas.
Looduslik seller oli tuntud juba antiikajal. Esialgu kasutati teda usulistes rituaalides. Vana-Kreekas ja Egiptuses peeti sellerit leina sümboliks, mistõttu selle lehtedega kaeti surnuid ja hauakünkaid ning mälestussambaid. Samas pärjati nendega ka spordivõistluste võitjaid. Kultuurtaimena hakati sellerit kasvatama 2.-1. sajandil eKr. Pärast Lähis- ja Kaug-Ida juurviljaks saamist levis see üle maailma. Kesk-Euroopasse jõudis seller aiakultuurina Itaalia kaudu 16. sajandil. Algul kasvatati seda vaid kloostrite ja aadlike aedades.
Tänapäeval kasvatatakse Euroopas kõige rohkem sellerit Prantsusmaal, Saksamaal, Hollandis ja Belgias ning pool toodangust läheb konservitööstusele.

Kasutamine

Selleri juureosa süüakse nii toorelt kui ka kuumtöödeldult, lehti kasutatakse toidu maitsestamiseks. Enne söömist tuleb juureosa ära koorida. Juurseller sobib hästi supi ja kastme sisse, kartuli-, kala- ja liharoogadesse. Toorena sobib juursellerit salatisse riivida.
Selleril on palju kasutusalasid ka rahvameditsiinis. See on hea diureetikum, mistõttu leiab kasutust kroonilise neerupõletiku või neerukivide ravis. Limaainete sisalduse tõttu on sellerit kasutatud mao limaskesta põletiku korral. Mao alahappesuse puhul suurendab sellerimahl maonäärmete aktiivsust. Juurselleril on väga väike kalorsus, mistõttu kulub selle seedimiseks energiat rohkem, kui ta annab. Samuti parandab selleri mahl või lehtedest tehtud tee ainevahetust ja söögiisu ning aitab kaotada ülekaalu. Lisaks suurendab seller nii füüsilist kui ka vaimset töövõimet ja tugevdab närvisüsteemi. Allergiliste nahahaiguste korral võib aidata juurselleri tõmmise joomine, lehtedest valmistatud kange tee või sellerisalvi pealemäärimine. Selleris sisalduvad flavonoidid parandavad veresoonte ainevahetust ja tugevdavad vereringet.
Torma kirik

Torma Maarja kirik on luteri kirik Jõgeva maakonnas Vanamõisa külas.
Kirikut kasutab EELK Torma Maarja kogudus.
Torma kirik on ehitatud aastatel 1755–1766.
Handsa

Handsa (ka hanss, hansa) on rukkilinnastest tehtud alkohoolne jook; ühtlasi setude rahvusjook. Handsal on alkoholisisaldust üle 40%. Hoolimata rahvusjoogi staatusest on selle tegemine Eestis alkoholiseaduse järgi keelatud.
Friedrich Wilhelm (Braunschweig-Wolfenbüttel-Oels)

Friedrich Wilhelm von Braunschweig-Oels (9. oktoober 1771 – 16. juuni 1815) oli Oelsi ja Braunschweig-Lüneburgi hertsog ning aastatel 1806–1807 Wolfenbütteli vürst. Ta oli sõjaväe ohvitser, kes juhtis Musta korpust Napoleoni vastases võitluses Saksamaal ja sai seetõttu hüüdnimeks "Must hertsog".
Maameister

Maameister (saksa Landmeister, vene keeles магистр) oli Saksa ordu ametnik, kes juhtis suurema piirkonna orduorganisatsiooni ehk orduharu.
Maameistri ametikoht loodi seoses orduvalduste suure laialipaisatusega. 13. sajandil ja 14. sajandi alguses oli Saksa ordus kolm maameistrit: Preisi, Saksa ja Liivi haru meistrid. Ordut juhtiv kõrgmeister resideeris sel perioodil esialgu Palestiinas, hiljem Veneetsias ja lõpuks Preisimaal. 1309. aastal ühendati Preisi maameistri ja kõrgmeistri amet ja maameistreid jäi vaid kaks: Liivi orduharu ja Saksa oma. Alates sellest ajast nimetati Liivi ordumeistrit tavaliselt maameistriks, Saksa oma aga Saksa meistriks (Deutschmeister). 1525. aastal sekulariseeris viimane Preisis valitsenud kõrgmeister ja maameister Albrecht von Hohenzollern sealsed orduvaldused ja nõnda kadus üks orduharu ja maameistrikoht lõplikult. Saksa meistrist sai esialgu Saksa ordu administraator, hiljem aga ühendati sellega ka kõrgmeistri tiitel. Nii jäi 16. sajandi keskpaigaks alles vaid Liivi maameistri ametikoht. 1562. aasta järel kadus maameistri amet seetõttu kasutuselt.
Maameistrite võimupiirid muutusid aja jooksul tunduvalt. Kui algselt allusid nad otse kõrgmeistrile, siis hiljem saavutas suuri valdusi omav Liivi maameister märkimisväärse iseseisvuse, 1525. aasta järel sisuliselt sõltumatuse muust Saksa ordust. Saksamaal asuva Saksa meistri hallatavad valdused olid väikesed ja nii puudus tal võimubaas, mistõttu ta jäi kõrgmeistrist sõltuvamaks. Hiljem, kui ta ise kõrgmeistri ametikoha üle võttis, ei suutnud ta ordut kuigi efektiivselt juhtida.
Esimese laine feminism

Feminismi esimene laine on naiste organiseerumise algus ja võitlus kodanikuvabaduste eest 18. sajandi lõpust 20. sajandi alguseni.
Feminismi esimese laine algust tähistab Mary Wollstonecrafti raamatu "Vindication of the Rights of Woman" ilmumine 1792, milles ta isiklike läbielamuste põhjal kirjeldab 18. sajandi lõpu rasket olukorda naiste jaoks, milles ta ei näinud ette kodu mahajätmist või hääleõigust, vaid muretses selle üle, kuidas ühiskond loob feminiinsust ja seda eriti tüdrukute vääriti suunatud õpetamise kaudu.
Seejärel lõi ketramis- ja kudumismasinate leiutamine eeldused naiste tööks väljaspool kodu ja naiste majanduslikuks sõltumatuseks meestest. Järgmiseks oluliseks etapiks kujunes 1860. aastate poleemika naiste õigustest John Ruskini ja John Stuart Milli vahel, pöörates tähelepanu naise traditsioonilisele rõhumisele ühiskonna poolt, kes käitub naistega kui orjadega.
1850. aastaid nimetatakse Suurbritannias feminismi aktiivseks kümnendiks ja selle arengu võtmesündmuseks sai 1851. aasta rahvaloendus Inglismaal, millest selgus, et 30% 20–40-aastastest naistest ei olnud abielus ja seeläbi olid tõenäoliselt majanduslikus kitsikuses. Selle tulemusena tõusid teravalt päevakorda hariduse omandamine, teenistus ja töö majandusliku sõltumatuse saavutamiseks ning suguhaiguste ja prostitutsiooni piiramise abinõud, millest paistis selgelt läbi naiste suhtes rakendatav kaksikmoraal: reguleeriti naiste käitumist, kohustati neid käima arstlikus kontrollis ja mõisteti naisi moraalselt hukka, kuid prostituute kasutavaid mehi ei puututud kuidagi.
Naised hakkasid üha sagedamini välja tulema feministlike kirjutistega ning töötama just neis eluvaldkondades, mis olid seni nende tegevusalaks olnud ka koduses miljöös: kasvatus, õpetus, hooldus, osalemine töökodades ja koolinõukogudes. Edaspidi sai naiste osalemine sotsiaalses ja poliitilises elus avalikkuse huviobjektiks kogu poliitikas, kaasa arvatud valimis- ja hääletusõigus ning õigus osutuda valituks parlamenti (passiivne valimisõigus). Koos viimase õiguse – valimisõiguse saavutamisega USA-s – kuulutas osa feministe (Betty Friedan 1963) feminismi lõppenuks kõigi naiste jaoks, kes sündinud pärast 1920. aastat.
Richard Dawkinsi auhind

Richard Dawkinsi auhind (inglise keeles Richard Dawkins Award) on auhind, mida annab välja igal aastal Rahvusvaheline Ateistide Allianss väljapaistvale ateistile, kes on aidanud tõsta üldsuse teadlikkust nontheist life eluhoiaku kujunemisel.
Auhind on asutati 2003. aastal.
Peter Watson

Peter Watson (sündinud 23. aprillil 1943) on Briti ideedeajaloolane, ajakirjanik, publitsist ja kirjanik.
Ta on kirjutanud 15 mitteilukirjanduslikku teost, sealhulgas 2010. aastal ilmunud "The German Genius", mis käsitleb Saksamaa intellektuaalset ajalugu alates 18. sajandi keskpaigast ning 2017. aastal ilmunud teadusajaloo-teemalise "Convergence". Krimiautorina on ta avaldanud kümmekond romaani. 
Ta on tegutsenud aastaid ajakirjanikuna, teinud kaastööd väljaannetele The Sunday Times, The Times, The Observer, Punch, The Spectator ja The New York Times.

Haridustee ja töökäik

Ta on õppinud Durhami, Londoni ja Rooma Sapienza Ülikoolis. Aastatel 1997–2007 töötas ta teadurina Cambridge'i Ülikooli McDonaldi arheoloogiliste uuringute instituudis.

"Kohutav ilu"

2000. aastal ilmunud raamat "A Terrible Beauty: the People and Ideas that Shaped the Modern Mind" (USA-s ilmus 2001. aastal pealkirjaga "The Modern Mind: An Intellectual History of the 20th Century"; eesti keelde tõlgiti teos 2004. aastal) on Peter Watsoni põhjalik ülevaade 20. sajandi vaimuloost. Teoses esitatakse kokkuvõte olulisematest arengusuundadest möödunud sajandi kultuuriloos: kirjanduses, filosoofias, humanitaar- ja täppisteadustes, muusikas, kunstis ja filmikunstis ning tutvustatakse põgusalt kõiki 20. sajandi olulisemaid loomeinimesi ja teadlasi, samuti mõjukamid mõtte- ja kunstivoole.

Kriitika

Kriitik Hasso Krull nendib, et Watsoni "Kohutav ilu" ei ole suurteos. Ta heidab raamatule ette hõlmamatust, kuigi tema sisu püütakse kokku võtta lugematutes tõlgendustes ja ümberjutustustes. Biograafilisele lähenemisele omaselt teeb Watson seda ennekõike isikulooliste portreede kaudu. Raamatus on iga tühine detail, iga mõttetu elulooline seik pilkupüüdvam kui see, mille pärast raamat on kirjutatud, mida ta tahab tõestada. Krull leiab, et "moraal, milleni Peter Watson viimaks jõuab, pärast kogu hajusate faktide kribu-krabu, on ju täiesti triviaalne ja õõnes".
Trachischium

Levila

Neid võib kohata Lõuna-Aasias.
Vergi raamatukogu

Vergi raamatukogu on raamatukogu Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vergi külas. 
Raamatukogu juhataja on Ülle Tamm.
Nõmmküla raudteejaam

Nõmmküla raudteejaam on raudteejaam Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. Reisirongid Nõmmkülas ei peatu.
Raudteejaam asub laiarööpmelise Tapa–Tartu raudtee ääres. Jaamahoone valmis XX sajandi kuuekümnendatel  aastatel tüüpprojekti kohaselt, teine sama projekt alusel Eestisse ehitatud jaamahoone asus Papiniidu raudteejaamas.
Aastal 1936 avati jaamas telefonikõnepunkt.

Õnnetused

23.10.2006 07.58 toimus Nõmmküla ja Tamsalu raudteejaama vahel paikneval Alupere tõkkepuuta ülesõidul II astme raudteeõnnetus, milles suuremõõtmelisi betoonkonstruktsioone vedav haagisega veoauto Scania sõitis ette reisirongile. Kokkupõrkega läks rööbastelt maha diiselrongi juht- ja haakevagun ning osaliselt rongi lõpus olnud mootorvagun. Kergemaid kehavigastusi sai vedurijuht ja 6 reisijat.