Karl Säre

Haridus

1921. aastal õppis Karl Säre Leningradis, algul töölisfakulteedis, seejärel Leningradis asuvas Julian Marchlewski nimelises Lääne Vähemusrahvuste Kommunistlikus Ülikoolis, aastatel 1933–1934 Moskva Rahvusvahelises Lenini Koolis. Sai täiendava ettevalmistuse tegevuseks luurajana välismaal.

Luuretegevus

Karl Säre alustas koostööd OGPU-ga Leningradi õpingute aastatel, 1925. aastal saadeti Hiinasse Nõukogude Liidu saatkonda tööle. 1927. aastal vangistati, kuid peagi vabanes. 
Aastatel 1934–1938 tegutses Kominterni ridades Ameerika Ühendriikides, Kanadas, Rootsis ja Taanis. Võimalik, et oli Skandinaavia maades üks Nõukogude luure juhte. Taanist koordineeris Karl Säre ka Eestis tegutsevate kommunistide tegevust.
Säret 1941. aastal pärast kinnipidamist Saksa okupatsiooni ajal poliitilise politsei ametnikuna üle kuulanud Evald Miksoni andmetel olevat Säre tegutsenud nõukogude luureorganite jaoks: Shanghais 1925–1927, Eestis aastatel 1928–1929, Siberi ekspressrongis 1929–1934, Kopenhaagenis 1934–1936, Inglismaal, USA-s ja Kanadas 1936–1937, Stockholmis 1936–1938 ja seejärel Eestis.
1936. aastal mõrvas (koos Johannes Meeritsa ja August Vakepeaga) Taanis Kopenhaagenis oma EKP kaaslase Johannes Eltermanni, keda kahtlustati nende illegaalse kommunistliku liikumise reetmises.

Arreteerimine

Karl Säre arreteeriti saksa okupatsiooni alguspäevadel pealekaebuse tulemusel 3. septembril 1941. Oma elu päästmiseks andis ta sakslastele üles kõik teised põrandaalused, kes seepeale kiirelt arreteeriti.
 
„"Üks mees astus mulle ligi ja ütles: Säre liigub. Tulge appi. Võtsin 12–13 meest kaasa ja läksime Mäekalda tänavale majja number 35. Korter oli number üks. Saime nii kiirelt kohale, et Säre ei jõudnud veel kaitsetki organiseerida. Kujutage ette, ta istus laua taga ja sõi. Käratasin: «Käed üles!» Säre ehmus. Selle asemel, et relv taskust välja tõmmata, tõstis ta käed üles. Tormasin ta juurde ja võtsin relva tagataskust ära. Otsisin Säre taskud läbi, seal oli peotäis aadresse,"“
 – Harald Kübbar Säre vangistamisest
Pärast Richard Sorge juhitava nõukogude sõjaväeluure luurevõrgu paljastamist ning kinnipidamist Jaapanis 1942. aastal saatis Saksa luure Tallinnasse erilennuki ja viis Säre Tallinna Keskvanglast Saksamaale Berliini. Seal saadeti Säre Sachsenhauseni koonduslaagrisse. Viimast korda nähti Karl Säre avalikkuses Taanis märtsis 1943 eelpool mainitud kommunisti Paul Eltermanni mõrvaprotsessis, olles süüdistatava rollis.

Müstiline-müütiline periood

Karl Säre edaspidisest saatusest on liikvel erinevaid versioone. Liiguvad kuuldused, mille kohaselt sakslased olevat ta Eestisse tagasi toonud ja siin maha lasknud. Mõnedel andmetel olevat ta valenime all elanud Euroopas, teistel andmetel andnud end lääneriikide teenistusse. Kolmanda informatsiooni kohaselt olevat Säre veetnud elu lõpuosa kommunistlikus luures.

Einar Sandeni romaanid

Karl Säre eluloo uurimise ja ühtlasi ka mütologiseerimisega on palju tegelnud Inglismaal elanud filosoofiadoktor, kirjanik ja kirjastaja Einar Sanden. Kasutades oskuslikult kirjaniku loominguvabadust ajaloofaktide tõlgendamisel ja seostamisel, on ta saavutanud huvitavaid tulemusi.
Einar Sanden on kirjutanud romaani "Loojangul lahkume Tallinnast" (Boreas 1979; teine trükk Kupar, Tallinn 1992) ja selle järje "Süda ja kivid" (Boreas 1982; teine trükk Kupar, Tallinn 1993). Neis osalt dokumentaalsetes, osalt väljamõeldud sündmustikuga romaanides on esitatud Karl Säre võimalik elukäik kuni 1970. aastateni. Sanden on ühes intervjuus tunnistanud: "Igatahes kõik see, mida ma oma romaanides Säre tegevusest pärast sõda kirjutan, on fantaasia" (Sirp (1992) 11. september).

Karl Säre surm

Pikka aega oli Säre saatus peale 1943. aastal Kopenhaagenis toimunud kohtuprotsessi selgusetu. 2013. aasta oktoobris avastasid Eesti Mälu Instituudi teadurid Bad Arolsenis asuvas Rahvusvahelises Otsimiskeskuses (International Tracing Service - ITS) andmed Säre edasise saatuse kohta. Peale Kopenhaagenis toimunud kohtuprotsessi lõppu saadeti Säre ilmselt aprillis 1943 Kopenhaagenile kõige lähemasse, Hamburgis asuvasse Neuengamme koonduslaagrisse, kus ta suri 14. märtsil 1945. aastal. Surma põhjuseks oli märgitud "südamelihase nõrkus".