google/wiki40b huggingface dataset:
Hertsogkond

Näiteid

Traditsiooniliselt oli suurhertsogkond, nagu Luksemburg, üldiselt sõltumatu ja suveräänne. Suveräänsed hertsogkonnad olid tavalised Saksa-Rooma riigis ja saksakeelsetel aladel.
Keskajal oli Prantsusmaal mitmeid hertsogkondi. Suurbritannia kuninganna Elizabeth II kannab veel praegugi keskaegse Prantsusmaa tiitlit Normandia hertsog, ja see annab seadusliku staatuse Kanalisaarte sõltkondadele. Teised tähtsad Prantsusmaa hertsogkonnad olid Burgundia, Bretagne ja Akvitaania.
Keskaegsed Saksa hõimuhertsogkonnad (saksa keeles: Stammesherzogtum) olid seotud Frangi riigiga ja langesid kokku suurte germaani hõimude asualadega. Nad moodustasid suurte feodaalriikide tuuma, mis moodustasid kokku Saksa Rahvuse Püha Rooma keisririigi. Karolingide-eelsel ajal olid need Schwaben, Bayern ja Sachsen, Karolingide-järgsel ajal lisandusid neile Franken ja Lothringen. Nende valitsejad kandsid tiitlit Herzog.
Keskaegsel Inglismaal tehti Lancashire'i ja Cornwalli territooriumid hertsogkondadeks, andes hertsogitele teatavad volitused. Lancasteri hertsogkond loodi aastal 1351, kuid ühendati peagi krooniga, kui hertsog Henry Bolingbroke tõusis aastal 1399 Henry IV nime all Inglismaa troonile. Cornwalli hertsogkond loodi aastal 1337 ja on jätkuvalt Cornwalli hertsogite alluvuses. Need hertsogkonnad on tänapäeval kaotanud oma poliitilise rolli, kuid kindlustavad hertsogitele sissetuleku. Rooside sõja ajal tegi Yorki hertsog eduka sisenemise Yorki linna, väites lihtsalt, et tal on õigus oma valdusi vallata. Kõik feodaalsed hertsogkonnad, mis Inglismaad killustasid, on läinud kuningliku perekonna kätte. Peale Cornwalli ja Lancasteri on muud Briti kuninglikud hertsogkonnad titulaarsed ja nendega ei seostu maavaldusi. Mittekuninglikud hertsogkonnad on seotud maaomandiga, kuid need on lihtsalt eravaldused, millega ei seostu muid feodaalprivileege.
Viimasel ajal on territoriaalseid hertsogkondi väheks jäänud; enamus hertsogkondi on viimastel sajanditel olnud lihtsalt sümboolse tähendusega. Tänapäeval ei eksisteeri sõltumatuid hertsogkondi, v.a Luksemburg, mis on sõltumatu riik ja mida ametlikult kutsutakse suurhertsogkonnaks.
Dabrel

Dabrel (ka Dobrel) oli Henriku Liivimaa kroonika järgi Sattesele piirkonna valitseja 13. sajandi alguse Turaidas. Satteselet Koiva vasakul kaldal on nimetatud ka "Dabreli osaks", vastandina paremal kaldal asunud "Kaupo osale". Samamoodi kutsutakse kroonikas Sattesele linnust "Dabreli linnuseks" ja seda ka pärast ta enda surma. Dabreli tegevusest on teada eelkõige Liivi ristisõja kontekstis.

Nime etümoloogia

Dabreli nimi tuleb lingvistide arvates balti päritolu sõnast dabrs, mis tähendab "hea", "julge".

Võitlused ristisõdijatega

Dabrelit mainitakse kroonikas nimeliselt esmakordselt seoses 1206. aasta ristisõdijate ja semgalite ühise kättemaksuretkega Turaidasse, kus üks osa väest ründas tema linnust. Seetõttu võib eeldada, et ta osales juba varem Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu vastases sõjategevuses. Linnuse kaitsjaid julgustavale Dabrelile omistab kroonika piiblist pärit lause "Olge vaprad, vilistid, ja võidelge, et mitte orjata heebrealasi". Kuna ründajate katsed linnust vallutada edu ei toonud, siis pöörduti peagi ümbruskonda rüüstates tagasi.

Alistumine

Hoolimata Sattesele linnuse edukast kaitsmisest suutsid ristisõdijad teistes lahingutes, nt järgnenud Holmi linnuse piiramisel, millest ka turaidalased ja nende hulgas ilmselt ka Dabrel osa võtsid, oma jõudu piisavalt tõestada. Nii otsustasid 1207. aastal kõik liivlaste alad, sh Dabreli Sattesele, Riia piiskopilt rahu ja ristimist paludes end tema võimu alla anda. Satteseles viis ristimise läbi preester Daniel, kes kroonika järgi Dabreli linnuse juures lahkesti vastu võeti. 1207. aasta Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu vahelise leppega läks viimase kätte ilmalik võim Satteseles.

Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu võimu all

Järgnevalt on kroonikas Dabrelit mainitud, kui ta osales 1210.–1211. aasta vahetuse paiku ristisõdijate ja nende liitlaste sõjakäigul Soontaganasse. On aga tõenäoline, et Dabrel oli ka nende turaidalaste hulgas, keda kroonikas äraandlikeks nimetatakse ja kes samal ajal olid võimaluse tekkimisel valmis liituma kuralaste ja ugalastega Riia linna vastu.
Dabrel suri 1211. aasta lõpul puhkenud katkuepideemia ajal.
Pakktee

Pakkteedeks nimetatakse vanimaid säilinud inimkätega rajatud teid, mis on okstest, hagudest või palkidest rajatud teed ehk soosillad. Soodesse rajatud pakkteed olid 2–3-meetristest palkidest (pakkudest) või ka roigastest laotud. Vahel olid palkide all ka tugilaagid, teed võisid olla kahekihilised ja mõnel juhul ka kivisillutisega kaetud. Tihti kasutati vanema pakktee hästi säilinud materjali uuema tee ehitamiseks.
Pakktee võis olla ehitatud eesmärgiga rajada otsem teelõik, mida saaks koormaga läbida. Teine põhjus peitus sagedastes sõdades ja rüüstamistes, mille käes maarahvas kannatas. Selleks, et oma elu ja vara rüüstajate käest päästa, pagesid inimesed soosaartele, kuhu kiiresti jõudmiseks laoti sohu roigastest või palkidest salateed.

Ajalugu

Vanemad Eestist leitud pakkteed on pärit muinas- ja keskajast. Salateed võeti kasutusele juba muinas- ja varakeskajal, kui sõjakäikude peamine eesmärk oli rüüstamine ja saagi kogumine. Väljakaevamiste ja leidude süsinikdateeringu järgi on kindlaks tehtud, et sooteid uuendati ja kasutati veel Liivi sõja ja sellele järgnenud Rootsi-Poola sõdade aegadel. Siis rüüstasid maapiirkondi lisaks sõjasalkadele veel arvukad röövlijõugud. Eesti seni teadaolevaist vanim, Kata Heinasoo sootee Tuhala lähedal pärineb 3.–4. sajandist pKr.

Pakkteed rahvapärimuses

Eesti rahvapärimuses on mitmeid lugusid, mis sisaldavad soosaarte ja sooteede temaatikat. On meenutusi vanadest salateedest pelgupaikadesse ja pärimusi, mille järgi vaenlased või pargiajajad sohu eksitati. Rahvapärimuste vanust on raske hinnata, kuid jutud pargiajajatest (ka pardiajajad) kuuluvad ilmselt Põhjasõja aegadesse, mil vene väejuht Šeremetev oma ratsasalkadega Eesti- ja Liivimaad rüüstas.

Pakkteed mujal maailmas

Pakkteid on rajatud ja leitud Põhja-Euroopas, kus esineb või on esinenud rabasid, näiteks Hollandis, Saksamaal, Briti saartel ja Skandinaavias.
Inglismaa teadaolevalt vanim pakktee avastati Londonis. Sealse Belmarshi vangla juurdeehituse käigus leiti tee jäänused 4,7 meetri sügavuse pinnasekihi alt. Tee rajati umbes 4000 eKr. Tee on seega ligikaudu 500 aastat vanem kui Stonehenge.
Pakktee, mis asub Saksamaal Campemooris, on veelgi vanem – see rajati umbes 4550 eKr. Leiukohta on uuritud mitmel korral ja sealt on leitud eri vanuses pakktee lõike.
Aleksander Svirski klooster

Aleksander Svirski klooster (venekeelse täieliku nimega Свято-Троицкий Александро-Свирский монастырь) on õigeusu mungaklooster Venemaal Leningradi oblastis Lodeinoje Pole linnast 21 km kaugusel Roštšinskoje järve kaldal (vene keeles Рощинское озеро).
Klooster asutati 15. sajandi lõpus.
Viljandi Nukuteater

Viljandi Nukuteater on Viljandis aastast 1955 tegutsev nukuteater.
Teatrile pani aluse Alice Mägi 1955. aastal asutatud Viljandi Kultuurimaja nukunäitering, mida nimetati nimega Viljandi Isetegevuslik Nukuteater. Aastal 1965 sai teatrist rahvateater ja samast aastast pärineb ka praegune nimi.
Aastast 1994 on teater Viljandi Linnavalitsuse alluvuses.
Introitus

Introitus (ladina antiphona ad introitum 'antifon sisenemise juurde') on antifoniga psalmiversus, mida lauldakse roomakatoliku kirikus vaimulike sisenemisel kirikusse missa alguses ja mis kuulub missa muutuvasse osasse (proprium missae).

Ajaloost

Introituse osa missas ja tekstid sätestas paavst Coelestinus I 5. sajandil kui laulu, mis peab saatma preestrit altarisse (Milano liturgias kandis see laul nime ingressa) ja see hõlmas antifonaalselt lauldud tervet psalmi. Umbes aastaks 1000 oli introitusse jäänud üksainus psalmiversus ja olulisemaks muutunud selle eel ja järel lauldav antifon, mille tekst vahendab päeva kõige olulisemat sõnumit. Katoliku kirikus on tavaks saanud nimetada pühapäevi introituse esimeste sõnade järgi, näiteks paastu neljas pühapäev on Laetare pühapäev – sõnade "Laetare Jerusalem" järgi –, esimene pühapäev pärast ülestõusmispühi Quasimodo pühapäev –sõnade "Quasi modo geniti" järgi.
Introituse antifoni tekst on enamikul juhtudel pärit Vana Testamendi psalmidest või mujalt pühakirjast. On mõned harvad erandid, kus tekst pole piiblist: antifonide "Salve, sancta parens enixa" ja "Genuit puerpera" tekstid on 5. sajandi luuletajalt Caelius Seduliuselt.
Tsisleitaania

Poliitika

Igal kroonimaal oli oma esinduskogu, Landtag, väljaarvatud Vorarlbergil, mida juhiti kui Tirooli allüksust. Landtagid jõustasid piirkondlikke ja enamasti väikese tähtsusega seadusi (Landesgesetze). Landtagi täidesaatvat komiteed kutsuti Landesausschuss ja seda juhtis Landeshauptmann, kes oli samas ka Landtagi president. 1868. aastast alates oli keiser (kroonimaa monarhi rollis kas kuningas, ertshertsog, suurhertsog, hertsog või krahv) ja tema valitsus kroonimaade pealinnades esindatud kuberneriga (Statthalter, mõnel kroonimaal ka Landespräsident), kes teostas täidesaatvat võimu.
Kuni aastani 1848 olid Landtagid traditsioonilised seisuslikud esinduskogud. Need saadeti laiali pärast 1848. aasta revolutsioone ning reformiti pärast 1860. aastat uuele kujule. Mõned liikmed olid ex officio liikmed (näiteks piiskopid), teisi valiti. Puudus üldine ja võrdne valimisõigus, selle asemel oli segu privileegidest ja piiratud frantsiisist. Reichsrat, Tsisleitaania parlament, koosnes aastast 1867 Landtagide delegaatidest. Aastal 1873 kehtestati Reichsrati otsesed valimised valimisõigusega meessoost kodanlastele, ning aastal 1907 kehtestati võrdsed, otsesed, salajased ja ühetaolised valimised meestele. 
Reichsratis (353 liiget aastal 1873 ja 516 liiget aastal 1907) mängiti läbi rahvuslik võitlus keisririigi sakslaste ja slaavlaste vahel, eriti tšehhide. Tšehhid eitasid peamiselt Reichsrati õigust võtta vastu otsuseid Tšehhia maade kohta ja kasutasid Reichsrati töö torpedeerimiseks obstruktsiooni, samuti puudumisi. Valitsus oli piisavalt tark, et paluda Galiitsia poolakatelt eriregulatsioone sellele "arengumaale"; parlamendi poolakatest liikmed mängisid seejärel enamuse ajast konstruktiivset rolli. Reichsratis domineerisid alguses sakslased, kuid valimisõiguse laienemisega saavutasid slaavlased pärast 1907. aasta valimisreformi enamuse.
Poliitika oli sageli halvatud pingete tõttu erinevate rahvuste vahel. Kui tšehhide obstruktsioon Reichsratis takistas parlamendi tööd, hakkas keiser Franz Joseph I valitsema autokraatlikult valitsuse esitatud keiserlike dekreetide (Kaiserliche Verordnung) abil. Reichsrat aeti laiali märtsis 1914 ja kutsuti taas kokku mais 1917, pärast Karl I troonileasumist aastal 1916.
Kogu Austria-Ungari jaoks oluliste küsimuste (välisasjad, riigikaitse ja nende rahastamine) arutamiseks määras Reichsrat 60-liikmelise delegatsiooni, et arutada neid küsimusi paralleelselt Ungari sama suurusega delegatsiooniga ja jõuda eraldi hääletades samale järeldusele vastutava ühisministri soovitusega. Tsisleitaania 60 delegaati koosnesid 40 valitud esindajatekoja (Abgeordnetenhaus) liikmest ja 20 ülemkoja (Herrenhaus) liikmest. Kui kolmel katsel ei jõutud samale otsusele, nägi seadus ette mõlema delegatsiooni ühisistungi kokkukutsumise ja loendas kõiki hääli koos, kuid ungarlased, kes hoidusid mistahes keiserlikust "katusest" kaksikmonarhia nende osa kohal, samuti ühisministrid vältisid rangelt selle olukorrani jõudmist.
Käina põllumeeste konvent

Käina põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Käina alevikus.
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Käina ja Emmaste vald.
Konvendi poolt valitud Põllutöökoja liige oli August Teesalu, hiljem Lembit Piiriselg.
17. mail 1936 valiti konvendi liikmeteks Villem Paomets, Eduard Mäehans, August Teesalu, Johannes Hinno, Johannes Oja, Priidu Tamberg, Oskar Kruusmägi, Mihkel Maivel, Lembit Piiriselg, Peeter Kruusi, Andrei Üksik, Emil Kõmmus, Kusti Kubja, Richard Toffri ja Priidu Mänd.
Rein Suurkask

Rein Suurkask (sündinud 25. mail 1968 Mustvees) on Eesti poliitik, ta kuulub Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna ridadesse. Ta on aastast 2019 XIV Riigikogu liige.
Ta lõpetas aastal 1986 Viljandi 5. Keskkooli.
Ta töötas aastatel 1996–1999 OÜ-s Rael Autokeskus, aastatel 1999–2005 töötas ta Benefit AS-is, aastatel 2005–2010 töötas ta Siller Auto OÜ-s, aastatel 2010–2011 töötas ta Unistar Autokeskus OÜ-s, aastatel 2011–2012 töötas ta OÜ Paalatee's, aastatel 2012–2017 töötas ta OÜ Latoog'is ja aastatel 2017–2019 OÜ Marketelis.
Ta kuulub aastast 2014 Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna ridadesse, ta kuulub ka erakonna juhatusse. Aastast 2017 on ta Viljandi Linnavolikogu liige. Lisaks on ta Sakalamaa Vabadussõja Ausamba Taastamise SA juhatuse liige.
16. mail 2019 sai tast XIV Riigikogu asendusliige (Kert Kingo asemel).

Isiklikku

Ta on kahe tütre ja ühe poja isa. Tema hobideks on poliitika, teater, muusika, kino ja autosport.
Mati Albert

Mati Albert (sündinud 10. veebruaril 1955 Tallinnas) on endine eesti suusataja.
Ta alustas kergejõustiku ja suusatamisega Riola Koppeli õpilasena. Jätkas treenimist Eesti suusakoondises Kalju Valguse juhendamisel.
Tema lapsed on Marko Albert (triatleet) ja Maria Albert (endine ujuja).
Põhjakeskus

Põhjakeskus on kaubanduskeskus Tõrremäe külas Rakvere valla territooriumil Rakvere linna piirist ca 350 meetrit põhja pool.
Ta on Lääne-Viru maakonna suurim kaubanduskeskus.
Põhjakeskuses on üle 70 kaupluse, sealhulgas K-Rauta ja Rimi Hüpermarket.
Rahvusnimekiri

Rahvusnimekiri on Eestis elavasse või Eestis elanud vähemusrahvusesse kuuluvate või kuulunud isikute nimekiri. Termin võib tähistada nii 1925. aasta vähemusrahvuste kultuuromavalitsuse seaduse kui ka 1993. aasta vähemusrahvuse kultuuriautonoomia seaduse alusel moodustatud nimekirja.

1925. aasta seadus

Esimesena käsitlesid rahvusnimekirjadesse puutuvat 1925. aasta 12. veebruaril vastu võetud vähemusrahvuste kultuuromavalitsuse seadus ja sama aasta 8. juunil vastu võetud rahvusnimekirjade pidamise määrus. Rahvusnimekirja kandmine oli kultuuromavalitsuse liikmestaatuse saamise aluseks ja selleaegne register koosnes kahest osast – täiskasvanuid hõlmav register A ja register B laste jaoks. Nimekirja kandmise eelduseks oli Eesti Vabariigi kodakondsuse omamine. Enda ise registrisse kandmiseks pidi inimene olema 18 aastat vana ja lapsed lisati registrisse koos vanematega (pärast 18-aastaseks saamiseks tuli neil aasta jooksul kinnitada oma soovi liikmeks jääda).
1931. aastal seadust muudeti, tõstes muuhulgas rahvusnimekirjadesse kandmise ea 20 eluaastani. Aasta hiljem muutus kohustuslikuks isikute elukohaandmete kandmine rahvusnimekirjadesse.

1993. aasta seadus

Vähemusrahvuse kultuuriautonoomia seaduse järgi peavad rahvusnimekirja koostama kas rahvuslikud kultuuriühingud või nende liidud. Rahvusnimekirja kandmine toimub isikliku avalduse alusel ja vanemate soovil kantakse sinna ka nende alla 15-aastased lapsed. Isiku soovil on võimalik end ka rahvusnimekirjast kustutada (lisaks kustutatakse isik nimekirjast surma, Eesti kodakondsusest loobumise või alaliselt välisriiki elama asumise korral).
Rahvusnimekiri mängib olulist rolli vastava vähemusrahvuse kultuuriomavalitsuse valimistel, kuna valijate nimekirja aluseks on just rahvusnimekiri. Kui nõusoleku enda kandmiseks valijate nimekirja annab vähem kui pool rahvusnimekirja kuuluvatest isikutest, kultuuriomavalitsuse valimisi korraldada ei saa.
Kehtiva seaduse järgi peab valitsus lõpetama sellise kultuuriomavalitsuse tegevuse, mille Eestis alaliselt elavate vähemusrahvusse kuuluvate isikute arv on rahvusnimekirja järgi viie aasta jooksul olnud alla 3000. Seaduse ei käsitle aga kõiki vähemusrahvusi võrdsetel alustel. Nimelt võivad selle järgi moodustada oma vähemusrahvuse kultuuriomavalitsuse "saksa, vene, rootsi ja juudi vähemusrahvusest isikud ja nendest vähemusrahvustest isikud, kelle arv on üle 3000". See on üks põhjustest, miks Eestis elavatel soomlastel on raskusi oma kultuuriomavalitsuse loomisega. Ent samas said rannarootslased moodustada oma Eestirootslaste Kultuuriomavalitsuse vaatamata sellele, et rahvusnimekirja kuulus 2016. aasta seisuga ligikaudu 600 inimest (kellest 450 oli kantud ka valimisnimekirja).
1993. aasta seadusest lähtuv rahvusnimekirjade pidamise ja kasutamise kord kinnitati valitsuses 1996. aastal. Sellega pandi vähemusrahvuse kultuuriomavalitsusele kohustus kontrollida ja täpsustada rahvusnimekirja iga aasta esimese kvartali jooksul.
To Be Young, Gifted and Black

"To Be Young, Gifted and Black" on Nina Simone'i laul Weldon Irvine'i sõnadele. Laul on kirjutatud Simone'i 34-aastaselt surnud sõbra Lorraine Hansberry mälestuseks. Laul salvestati ja anti singlina välja 1969. aastal, albumile jõudis see 1970. aastal ("Black Gold"). Laul sai üheks inimõiguste eest võitlemise tunnuslauluks.
Laulust on tehtud mitu kaverit. Tuntumad versioonid on Donny Hathaway (1970. aasta albumil "Everything Is Everything"), Aretha Franklini (1972. aasta albumil "Young, Gifted and Black") ning Bob & Marcia (singel jõudis Briti edetabelis 1970. aastal viiendale kohale) omad.
Enne suurema edu saavutamist sooloartistina salvestas loo ka Elton John. See versioon on avaldatud albumil "Chartbusters Go Pop. 20 Legendary Covers from 1969/70 as sung by Elton John" (1994; või ka "Covers as Sung by Elton John").
Vana-Antsla mõisa kalmistu

Vana-Antsla mõisa kalmistu on kalmistu Urvaste kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Vana-Antsla alevikus Antsla vallas Võru maakonnas.

Ajalugu

Kalmistu rajasid Vana-Antsla mõisa tollased omanikud Löwensternid tõenäoliselt ajavahemikul 19. sajandi algusest kuni Carl Otto von Löwensterni surmani 1833. aastal. Selle kamberhaudadesse on teadaolevalt maetud 4 lahkunut, ülejäänud maetute arvu pole teada.

Kirjeldus

Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 800 meetri kaugusele lääneloodesse. Kalmistu on harvaesinevalt ringikujuline ning seda ümbritses kõrge telliskivimüür, mida kaunistasid poolringikujulised avaused. Praegu on see jäetud maha ja rüüstatud ning piirdemüürist on säilinud madal vall, mille idaküljes on eristatav väravakoht.

Kalmistu kabel

Kalmistu keskosas paikneb arvatavasti 19. sajandi alguses telliskividest ehitatud matusekabel. Praegu on sellest säilinud vähesed varemed.
BK-27

BK-27 on Saksamaal valmistatav 27 mm kiirlaskekahur.
Relv on tootmises alates 1977. aastast. Seda toodab Mauser, mis kuulub omakorda ettevõttele Rheinmetall AG.
BK tuleneb saksakeelsest sõnast bordkanone, mis tähendab pardakahurit.
Sääre (Saaremaa)

Loodus

Sääre on Eestis üks paremaid paiku lindude rände jälgimiseks, külas tegutseb Sõrve linnujaam.

Turism

Küla tuntuim vaatamisväärsus on Sõrve säär koos Sääre majakaga.
Sedgwicki maakond (Colorado)

Ajalugu

Maakond moodustati 1889. aastal Logani maakonna osast. Sedgwicki maakond sai nime John Sedgwicki järgi, kes oli Ameerika Ühendriikide kodusõjas kindralmajor.
Haapsalu sõjaväelennuväli

Ajalugu

1960. aastate lõpupoolel jõudis Eesti NSV juhtkond NSV Liidu Kaitseministeeriumiga kokkuleppele, et Eesti NSV aitab välja ehitada Haapsalu külje alla uue lennuväebaasi siis Tallinnas baseerunud 425. lennuväepolgu jaoks. 1970. aastal koliski see sõjaväeosa täies koosseisus uuele Kiltsi küla lähedale rajatud baaslennuväljale. Vabanenud Lasnamäe lennuvälja maa-ala Lasnamäel läks Tallinna linnavalitsuse käsutusse.
Haapsalus lendas lennuväepolk jätkuvalt samade lennukitega MiG-19, millega Tallinnaski lennati, kuni aastani 1977, mille järel sai polk uuemad lennukid MiG-23. Vahetult enne Vene vägede lahkumist taasiseseisvunud Eestist oli lennuväljal 38 MiG-23 tüüpi sõjalennukit.

Väiteid

Venekeelses vikipeedias väidetakse, et maa-ala võeti NSV Liidu sõjaväelennuväljana kasutusele juba 1939. aastal.
B-tüüpi isiksus

B-tüüpi isiksus on isiksusetüüp, mida iseloomustavad kannatlikkus ja rahulikkus ning muud A-tüüpi isiksusele vastandlikud jooned.
Meyer Friedman ja Ray Rosenman on selle isiksusetüübiga seostanud vähest pärgarterite haiguste riski. Tänapäeva arstiteaduses sellesse seosesse enam ei usuta.
Lineaarne molekul

Lineaarne molekul tähendab mittehargnenud ahelaga molekuli, kuigi aatomid selles molekulis ei asetse lineaarselt ühel joonel. Kõige enam kasutatakse väljendeid lineaarne polümeer või lineaarne ahel.
Küllastunud ühendites on süsiniku aatomiga seotud keemilised sidemed suunatud korrapärase tetraeedri tippudesse ja sidemetevahelised nurgad on 109,5 kraadi. Pealegi, molekulid ei ole staatilised, kõigi C-C üksiksidemete ümber on võimalik vaba pöörlemine.
Piltlikult võiks nn lineaarset molekuli võrrelda lühema või pikema vonkleva köiega, mis võib olla siia-sinna lainetav, või väänduv või aasadega jne.
Spetsiifilised molekulisisesed või molekulidevahelised sidemed (näiteks vesinikside) võivad põhjustada pika molekuli korrapärase sekundaarse struktuuri (näiteks spiraalse).
Tagne Tähe

Tagne Tähe (sündinud 3. septembril 1985 Vastseliinas) on endine eesti laskesuusataja.
Ta lõpetas aastal 2004 Vastseliina Gümnaasiumi ja aastal 2008 päästeteenistuse erialal Sisekaitseakadeemia. Aastal 2013 lõpetas ta bakalaureusena ja aastal 2015 magistrina Tartu Ülikooli õigusteaduskonna.
Ta sai 2005. aastal juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali.
Ta töötab Päästeameti ohutusjärelevalve büroo juhatajana.

Isiklikku

Tema isa Üllar Tähe on laskesuusatreener.
Aberfeldy destilleerimiskoda

Aberfeldy destilleerimiskoda on Šotimaal Highlandi regioonis aastal 1896 asutatud viski destilleerimiskoda. See asub Aberfeldy idaküljel.
Aastatel 1917–1919 oli destilleerimiskoja töös seisak, sest kogu oder läks Esimese maailmasõja tingimuste tõttu toiduks. Samal põhjusel katkestati töö mõneks ajaks Teise maailmasõja perioodil.
Greetje Kauffeld

Greetje Kauffeld (sündinud 26. novembril 1939 Rotterdamis) on Hollandi laulja.
Ta esindas Hollandit 1961. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Wat een dag", saavutades kuue punktiga kümnenda koha.
Eestimaa Talupidajate Keskliit

Eestimaa Talupidajate Keskliit on Eesti mittetulundusühing, mis ühendab talupidajate liitusid, maamajanduslikke seltse ja -liitusid ning keskühistuid.
Liit asutati 1989. aastal.
Eestimaa Talupidajate Keskliit annab välja publikatsioone Eesti Talu ja Metsaleht ning valib aasta talu.
Aastatel 1992–1996 andis liit välja ajalehte Eesti Maa.
Jüri Soolep

Jüri Soolep (sündinud 8. novembril 1962) on eesti arhitekt.
Ta on lõpetanud ERKI arhitektuuriteaduskonna 1986. aastal. Aastatel 1986–1988 õppis ta Moskva Arhitektuuriteooria ja -ajaloo Teaduslikus Keskinstituudis ja sai teaduste kandidaadi kraadi. Seejärel täiendas ta end Inglismaal, õppides aastatel 1997–2001 Portsmouthi Ülikoolis, kus sai filosoofiadoktori kraadi.
Aastatel 1988–1997 oli ta Eesti Kunstiakadeemias vanemõpetaja, 1997–2001 Portsmouthi Ülikooli arhitektuurikoolis stuudioõpetaja. Alates 2001. aastast on Soolep Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri teaduskonna professor. Aastatel 2002–2011 oli ta dekaan. Alates 2011. aastast on ta Umea Arhitektuurikooli magistristuudio külalisprofessor ja alates 2013. aastast Põhjamaade Arhitektuuriakadeemia rektor.
Ta on arhitektuuribüroo ARCHIMEDIUM AS aktsionär ja Eesti Arhitektide Liidu eestseisuse liige.
Tema loomingusse kuuluvad hooned ja sisekujundused peamiselt Pärnus ja Tallinnas.
Józef Dowbor-Muśnicki

Józef Dowbor-Muśnicki (25. oktoober 1867 Garbów, Święty Krzyżi vojevoodkond – 26. oktoober 1937 Batorowo, Suur-Poola vojevoodkond) oli Poola sõjaväelane.
1922 anti talle Vabadusristi I liik 2. järk.
Rudolf ja Irma

"Rudolf ja Irma" on 1986 Eesti Televisioonis valminud Gunnar Kilgase telelavastus. Lavastus põhineb A. H. Tammsaare teosel "Elu ja armastus".