google/wiki40b huggingface dataset:
Land Hannover

Geograafia

Land Hannover kattis endise Hannoveri kuningriigi territooriumi ilma nende osadeta, mis jäid Nõukogude okupatsioonitsooni. Seega sisaldab see suurema osa tänapäevasest Alam-Saksimaast.

Ajalugu

Pärast Teist maailmasõda asutati Land Hannover Briti sõjaväelise valitsuse regulatsiooniga nr. 46 23. augustist 1946 "mis puudutab endise Preisimaa osariigi provintside lõpetamist Briti okupatsioonitsoonis ja nende taasloomist sõltumatute osariikidena". Selle esimene minister-president oli Hinrich Wilhelm Kopf.
Kuid 23. novembril 1946 kiitis Briti sõjaväeline valitsus heaks uue Alam-Saksi liidumaa loomise, ühendades Saksa juhtide õhutusel Land Hannoveriga Braunschweigi, Oldenburgi ja Schaumburg-Lippe. Hinrich Wilhelm Kopf arutas ka teisi Alam-Saksi liidumaa territoriaalseid võimalusi, sealhulgas Bremen ja Ostwestfalen-Lippe.
Välja arvati Braunschweigile kuulunud idaalad, sealhulgas Blankenburgi kreis ja Calvörde eksklaav, samuti Helmstedti kreis, mis jäid Nõukogude tsooni ja ühendati Saksi-Anhalti liidumaaga, ning Hannoveri Amt Neuhaus, mis samuti asus Nõukogude-okupeeritud territooriumil ja ühendati Alam-Saksimaaga aastal 1993.
Jüri Lass

Jüri Lass (25. detsember 1942 Tallinn – 5. veebruar 2002) oli eesti balletitantsija.
Ta lõpetas aastal 1962 Tallinna Koreograafiakooli (Kalju Saarekese klassis), ta täiendas ennast aastatel 1968–1969 Moskvas N. Pestovi ja A. Jermolajevi juures.
Ta oli aastatel 1962–1981 teatris Estonia balletisolist, töötas aastatel 1981–1982 Filharmoonias. Ta on esinenud ka operetis ja varieteekavades, Helsingi ja Jerevani teatreis ning Soome televisioonis ballettides ("Toonela luik", "Lemminkäinen ja Saarepiiga").
Jüri Lass on maetud Metsakalmistule.

Isiklikku

Ta oli aastast 1964 abielus Juta Lehistega.
Oskar Eller

Oskar Eller VR II/3 (11. jaanuar 1886 Kivijärve mõisas Laiuse vallas Tartumaal – 5. november 1919) oli eesti sõjaväelane, Vabadussõja-aegse Tartu kaitsepataljoni ülem, kapten.
Eesti Vabaduse Risti II liigi 3. järgu kavaler (postuumselt, 1920).
Kapten Eller sai surmavalt haavata Lätimaal.

Mälestussammas

Vabadussõja-aegse Tartu kaitsepataljoni ülemale kapen Oskar Ellerile avati mälestussammas 6. juunil 1934 tema kalmul Pauluse kalmistul. Sammas kujutab endast kaht üksteisele asetatud kiviplokki ja nendele asetatud väikest kivimuna. Mälestussamba püstitas Vabadussõjas Langenud Kangelasi Mälestav Tartumaa Komitee. Mälestussamba kavandi on valmistanud kujur Aleksander Eller, mälestatava omaaegne hea sõber.

Raamatus ja filmis

Oskar Ellerit on kujutatud Albert Kivikase romaanis "Nimed marmortahvlil". Raamatus on kujutatud nimetut pataljoniülemat ja tema asetäitjat. Pataljoniülemaks oli Hellar Grabbi järgi leitnant Karl Einbund (hilisem peaminister Kaarel Eenpalu), lahingutes juhatas aga pataljoni tema asetäitja kapten Oskar Eller, keda Kivikas kujutab raamatus kompaniiülemana."
Samanimelises filmis mängis pataljoniülemat Martin Veinmann, kompaniiülemat Jaan Tätte.

Muu

Oskar Eller oli ka osaline Oskar Lutsu "Kevade" valmimisloos. Oskar Luts: "Käsikirja puhtalt ümberkirjutamiseks mul ei jätkunud aega. Selle töö võttis enese peale kadunud kapten Oskar Eller. Viimane oli kirjanduslik ja paljulugenud inimene, ja nagu selgus, oli ta tol korral ainuke isik, kellele minu lookesed meeldisid.".
Parklaev

Termini päritolu

Sõnatüvi "park" tuleb kreekakeelsest sõnast baris, mida kreeklased kasutasid Vana-Egiptuse paatide kohta. See sõna laenati ladina keelde kujul barca. Sellest pärinevad itaalia sõna barca ning prantsuse sõnad barge ja barque. Mõlemad sõnad laenati inglise keelde, kusjuures kumbki pisut erineva tähendusega. Eesti keelde on need jõudnud kujul pargas ja park(laev).

Laeva iseloomustus

Parklaev kujunes välja 18. sajandi lõpuks. Selleks ajaks omandas vastav sõna inglise keeles ka tänapäevase tähenduse, varem oli sõna tähendus märksa ebamäärasem ega märkinud kindlat laevatüüpi.
Kolme mastiga parklaeva maste nimetatakse fokkmastiks, grootmastiks ja besaanmastiks. Nelja mastiga parklaeva maste nimetatakse fokk-, groot-, besaan- ja džigermastiks. Viie mastiga parklaeva maste nimetatakse fokk-, groot-, kesk-, besaan- ja džigermastiks.
Eespurjesid on pukspriidi ja kliiverpoomi kohal kuni 4. Mastide vahel paiknevad kuni 5 taakslit ülestikku. Lisapurjedena võivad kasutusel olla leipurjed.
Parklaeva eelis täislaeva ees, mille igal mastil olid raapurjed, oli see, et nad nõudsid väiksemat meeskonda, mida reederil oli järelikult odavam pidada. Ka laev ise oli odavam. Õppelaevadeks, vastupidi, valiti just sellepärast, et selle meeskond oli suurem ja sellepärast sai rohkem meremehi korraga väljaõppe. Ühtlasi oli parklaeva lihtsam vastu tuult juhtida.
Teisalt tõrjus parklaev välja vanemaid ja väiksemaid kuunareid, kaljaseid ja brigantiine. Kuunarid ja brigantiinid olid väiksemad ega suutnud nii palju kaupa peale võtta, lisaks olid kuunarid ja kaljased aeglasemad. Kui täislaevad on purjelaevatüüpidest kõige kiiremad ning kuunarite ja kaljastega on parem vastu tuult sõita, siis parklaeva peeti nende kahe vahel väga heaks kompromissiks, mis kummaltki võttis üle nende parimad omadused.
Enamik parklaevu on neljamastilised. Seda mastide arvu peeti kõige tõhusamaks käitamise hõlpsuse, tööjõuvajaduse, kiiruse ja vastu tuult sõitmise omadusi arvestades. Kõige eesmine mast ehk fokkmast on tavaliselt kõige kõrgem ja ulatus 1904 valminud laeval "Moshulu" 58 meetri kõrgusele laeva tekist. Neljamastilist parklaeva saab juhtida üllatavalt väikese meeskonna, vähemalt 10 inimesega, ja kui tavaliselt oli meeskonnas kolmkümmend liiget, võisid peaaegu pooled neist olla õpipoisid ehk jungas.
Tüüpilise parklaeva kandevõime oli 3000 tonni, aga ehitati suuremaidki, eriti vilja ja väetise veoks Lõuna-Ameerika sadamatest sõiduks ümber Kap Hoorni. Üks suurimaid parklaevu oli viiemastiline "France", mis oli 110 m pikk, 14,9 m lai ja 7,9 m süvisega. Tema kandevõime oli 5500 tonni. Ta vedas väetist Tšiilist Euroopasse ja kiireima reisi tegi ta 63 päevaga.
Tänapäeval on enamik säilinud parklaevu õppelaevad või muuseumlaevad. Vaid mõned üksikud on kasutusel Vaikse ookeani saarte vahelises kaubaveos. Vanim parklaev, mis tänapäevani sõidab, on "Star of India", mis valmis 1863 täislaevana ja muudeti 1901 parklaevaks.
Miami maakond (Kansas)

Ajalugu

Maakond moodustati 1855. aastal.
Nyungwe rahvuspark

Nyungwe rahvuspark on rahvuspark Rwandas.
Park asub riigi edelaosas Burundi piiri ääres Kivu järvest lõunas. Teisel pool piiri Burundis jätkub ta Kibira rahvuspargina.
Nyungwe rahvuspark loodi 2004. aastal. Kaitse alla olid piirkonna metsad võetud juba 1933. aastal.
Pargi pindala on umbes 970 km².
Paljud rahvuspargi taime- ja loomaliigid on Ida-Aafrika riftivööndi endeemid.
Pargi alale jääb nii vihmametsi, bambusesalusid, rohumaid kui ka soid. Leitud on vähemalt 1068 taimeliiki, neist 137 endeemi. Leidub umbes 200 puuliigi esindajaid. Nende seas on Entandrophragma excelsum ja Manni tüvijalg. Rahvuspargi alal kasvab ka mitmesuguseid sõnajalgtaimi, üle saja liigi käpalisi ja begooniaid.
Nyungwe rahvuspargi alal elab vähemalt 85 imetaja- (sealhulgas 13 primaadi-), 275 linnu-, 32 kahepaiksete ja 38 roomajaliiki.
City of Manchester Stadium

Ajalugu

Ida-Manchesteri staadioni rajamise plaanid hakkasid idanema 1990. aasta paiku, kui linn kandideeris 2000. aasta suveolümpiamängude korraldajaks. Manchester kaotas olümpiamängud 1993. aasta oktoobris toimunud valimistel Sydneyle.
Järgmisena taotles Manchester 2002. aasta Rahvaste Ühenduse mängude korraldusõigust ja võitis selle. Linnanõukogu kinnitas kergejõustikustaadioni projekti. 1996 kandideeris staadion rahvusstaadioniks, aga kaotas valimistel Wembley staadionile. Staadioni projekteeris rahvusvaheline arhitektuuri- ja konsultatsioonibüroo Arup, kelle peakorter asub Londonis. Arup tegutseb kõikjal maailmas ja oli projekteerinud ka näiteks Sydney ooperiteatri.
Staadion kerkis Eastlandsiks nimetatavale jäätmaale. Staadionile pani nurgakivi Tony Blair 1999. aasta detsembris ja ehitustööd algasid järgmise aasta jaanuaris. Staadioni ehitamine maksis umbes 110 miljonit naelsterlingit, millest 77 miljonit andis spordi rahastamiseks mõeldud Suurbritannia avalik-õiguslik organisatsioon Sport England ja ülejäänu Manchesteri linn.
Staadion avati 25. juulil 2002 Rahvaste Ühenduse mängude avatseremooniaga. Staadionil toimusid mängude kergejõustiku- ja ragbivõistlused.
Pärast Rahvaste Ühenduse mänge rekonstrueeriti staadion ümber jalgpallistaadioniks. Mitu tuntud kergejõustiklast, näiteks Sebastian Coe ja Jonathan Edwards, kritiseeris seda otsust, aga ümberehitamine võimaldas lisada istekohti ja selle abil suurendada staadioni jätkusuutlikkust. Ümbehitamise kulud olid 30 miljonit naela ja selle maksis jalgpalliklubi Manchester City FC.
Esimene jalgpallimatš staadionil oli 10. augustil 2003 peetud sõprusmäng, milles Manchester City võitis 2:1 FC Barcelona. Esimese värava staadionil lõi Nicolas Anelka. Esimene võistlusmäng toimus 14. augustil 2003 ja see oli UEFA karikasarja kohtumine, milles Manchester City alistas Walesi klubi The New Saints 5:0.
Alates 2015. aasta augustist, mil avati lõuna-tribüüni uus laiendus, mahutab City of Manchester Stadium 55 097 pealtvaajat.
Tuhkapäev

Tuhkapäev ehk tuhapäev on vastlapäevale järgnev kolmapäev.
Sellest päevast algab 40-päevane paast (pühapäevad ei lähe arvesse), mis lõpeb ülestõusmispühal. Maagilistel põhjustel olid keelatud mitmesugused tööd ja toimetamised, eriti juuste kammimine.
Päeva nimetus tuleneb juba 7. sajandi lõpu katoliku kiriku rituaalist – palmipuudepühal põletatud palmide või nende asenduspuu tuha patukahetsejate pähe raputamisest. Algselt ei kuulunud tuhkapäev ja sellele järgnenud päevad suure paastu hulka, kuid umbes aastal 700 pikendati paastu, et saada selle pikkuseks 40 päeva ehk Kristuse paastu pikkus.
Tuhkapäevaga on seotud rida uskumusi ja toiminguid, mis väljendavad puhastamist ja kõige kurja eemaletõrjumist. Eeskätt viidi tuhka põllule ja aeda, oluline oli tubade puhastamine ja laiskuse või niinimetatud tuhkapussi väljapeksmine.
Tuhkakapuss, tuhkapoiss või tuhkatüdruk oli poisiks või tüdrukuks riietatud nukk, mis viidi salaja teise pere ukse taha, sealt jälle edasi. Kelle ukse taha kuju lõpuks jäi, see pere oli kogu aasta pilkealune laiskuse ja lohakuse pärast.
Bubert

Bubert on magustoit, mis on valmistatud piimast, jahust, suhkrust ja munadest. 
Bubert on omane eesti, saksa ja läti köögile.
Konstantin Muhhin

Konstantin Nikiforovitš Muhhin (vene keeles Константин Никифорович Мухин; sündinud 1918 Moskvas) on vene füüsik ja teaduskirjanik, füüsika-matemaatikadoktor, Venemaa Föderatsiooni teeneline teadustegelane. 
Ta lõpetas 1941. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli füüsikateaduskonna. Muhhin oli 35 aastat Moskva Füüsika-Tehnika Instituudi professor; pidas eksperimentaalse tuumafüüsika kursust. Paralleelselt õppejõu tööga töötas Kurtšatovi-nimelises Aatomienergeetika Instituudis laborijuhatajana. Muhhini peamised uurimisalad on tuumafüüsika ja osakestefüüsika.
Aakre rahvamaja

Aakre rahvamaja on rahvamaja Tartu maakonnas Elva vallas Aakre asulas. Rahvamaja juhataja on Sirle Lüüs.
Rahvamaja avati 1967.
Ljubov Sliska

Ljubov Sliska (vene Любовь Константиновна Слиска; sündinud 15. oktoobril 1953 Saratovis, neiuna Timošina) on Venemaa poliitik, Riigiduuma asespiiker 2007–2011. Ta oli Ühtse Venemaa kõrgema nõukogu liige. 2012. aastal lahkus ta Ühtsest Venemaast.
Aastatel 2000 kuni 2007 Riigiduuma esimene asespiiker. Ta on teada andnud, et ei kavatse kandideerida 2011. aasta Riigiduuma valimistel. Ajakirjanduse andmetel on selle põhjuseks Sliska vastuolud asepeaministri ja valitsusaparaadi juhi Vjatšeslav Volodiniga.
Teist korda abielus, lapsi pole.
Äge glomerulonefriit

Äge glomerulonefriit on päsmakeste immuunpatoloogilise põletikuga kulgev neeruhaigus. Selle riskirühma kuuluvad peamiselt nooremas täiskasvanueas inimesed, mehed haigestuvad sagedamini kui naised.
Põhiseaduse Assamblee

Põhiseaduse Assamblee (varem on kasutatud ka keeleliselt vigast nimekuju Põhiseaduslik Assamblee) oli taastatud Eesti Vabariigi uue põhiseaduse koostamiseks moodustatud esinduskogu.
Assamblee koosseis kujundati 20. augustil 1991 vastuvõetud "Eesti Vabariigi Ülemnõukogu otsuse Eesti riiklikust iseseisvusest" alusel delegeerimise teel Eesti Vabariigi Ülemnõukogu ja Eesti Kongressi liikmetest.
Assamblee koosseisu kujundamisel saavutasid Eesti Komitee ja Eesti Vabariigi Ülemnõukogu kompromissi: mõlemast esinduskogust tuli assamblee koosseisu valida ühepalju liikmeid – kolmkümmend. 
Põhiseaduse Assamblee töötas seitse kuud, pidas 30 istungit ning töötas välja uue põhiseaduse ja selle rakendamise seaduse eelnõud. Põhiseaduse erinevate osade väljatöötamiseks moodustati seitse toimkonda, hiljem ka redaktsioonitoimkond ja rakendusseaduse väljatöötamise toimkond. Assamblee tuli esimeseks istungiks kokku 13. septembril 1991, viimane istung peeti 10. aprillil 1992.
Assamblee koostatud põhiseaduse kinnitas Eesti hääleõiguslik kodanikkond 28. juunil 1992 toimunud rahvahääletusel, see jõustus 3. juulil. Pärast ülesande täitmist läks Põhiseaduse Assamblee laiali.

Ajalugu

30. septembriks esitati assambleele neli põhiseaduse eelnõu, mille autorid olid justiitsminister Jüri Raidla juhitud töörühm, Jüri Adams, Ando Leps ja kuningriiklaste hulka kuuluv Kalle Kulbok. 3. oktoobril tegi Eesti Komitee ettepaneku võtta aluseks 1938. aasta põhiseadus. Lepsi projekt oli presidentaalne, tuginedes 1938. aasta põhiseadusele, Kulboki oma toetus 1920. aasta parlamentaarsele põhiseadusele. "Kulboki eelnõu põhiline erinevus oli selles, et riigi nimetust oli muudetud," meenutas Kork. "Eesti Vabariigi asemel oli lihtsalt Eesti, et edaspidi võimaldada ka monarhistlikku riigikorda." Napi häälteenamusega võeti aluseks Jüri Adamsi eelnõu. Lõpptulemust mõjutas suuresti ka Raidla töörühm, kes põhiseaduse koostamisel lõpuni ekspertidena kaasa töötas.
Toomas Korgi kinnitust mööda pakkus assamblee Eesti komitee tiib välja üha uusi sõnastusi eesmärgiga, et toonane Ülemnõukogu Presiidiumi esimees Arnold Rüütel ei saaks presidendiks.
"Viimasel, 35. istungipäeval, kui sõnastasime ja kiitsime heaks pöördumise Eesti rahva poole, milles soovitati põhiseadus vastu võtta, oli kohal vaid 24 inimest – seega 40% PA-sse valituist," meenutas Toomas Kork.
Claudius Sava

Claudius Sava (1951 – 1. jaanuar 2011) oli rumeenia jalgpallur.
Hooajal 1978/1979 tuli ta meeskonna CS Târgovişte koosseisus Rumeenia kõrgliigas Divizia A 7. kohale.
Ingrid Agur

Ingrid Agur (sündinud Kiivit, 19. jaanuar 1931 Polli vallas) on eesti teatrikunstnik.
Ta elas aastatel 1941–1947 ja 1949–1957 küüditatuna Tomski oblastis, lõpetas aastal 1957 Tomski töölisnoorte keskkooli. Aastatel 1957–1958 õppis Tartu Kunstikoolis, lõpetas aastal 1964 teatrikunsti erialal ERKI (juhendaja Voldemar Haas).
Ta töötas aastatel 1964–2001 teatrikunstnikuna Viljandis Ugala teatris, seejuures aastatel 1965–1994 peakunstnikuna.

Isiklikku

Ta abikaasa Jaak Agur oli Viljandi haigla arst ja poeg Hendrik Agur on koolidirektor, lendur ja kitarrist; abikaasa vend Rein Agur on lavastaja.  Tema onu oli Jaan Kiivit seenior.
Udmurtia lipp

Udmurtia lipp on Venemaa Föderatsiooni koosseisu kuuluva Udmurdi Vabariigi lipp. 
Praegune lipp võeti kasutusele 3. detsembril 1993, kuid 30. aprillil 2002 tehti lipuseaduses mõningad muudatused ning kinnitati lipp uuesti.
Lipu kujundaja on Juri Lobanov (Kutšõran Juri).

Lipu kirjeldus

Udmurtia lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud vertikaalselt kolmeks võrdseks väljaks, vardapoolne väli on must, keskmine valge ja lehvipoolne punane. Valge välja keskel on kujutatud kaheksa terava tipuga risti (päikesemärk).
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 1:2.

Sümbolite tähendused

Lipuvärvid pärinevad udmurtide rahvariietelt. Valge sümboliseerib igavikku ja taevast, punane elurõõmu ja päikest ning must maad ja stabiilsust. Kaheksaharuline päikesemärk on õnne sümbol, mis kaitseb inimesi halva eest.
Leopold Trepper

Leopold Trepper (23. veebruar 1904 Nowy Targ, Austria-Ungari (praegu Poolas) – 19. jaanuar 1982 Jeruusalemm, Iisrael) oli juudist NSV Liidu sõjaväeluuraja ja jidišikeelne ajakirjanik.
Hiina villkäppkrabi

Levila

Hiina villkäppkrabi looduslik levila on Aasia, peaasjalikult Hiina piirkond. Umbes aastal 1912 introdutseeriti ta ballastveega Elbe jõgikonda, kust hiljem levis ka põhjapoolsematesse piirkondadesse, näiteks Lõuna-Rootsisse. 
Eestis on hiina villkäppkrabi levinud rannikuvetes hajusalt ja vähearvukalt. Meil ta aga ei paljune, kuna vesi on selleks liiga mage.

Välimus

Nende morfoloogia esindab tüüpilist krabilist, kelle kehasegmente ja tagakeha katab ümar seljakilp. Nende kehapikkus on kuni 6 cm.
Tema jalgu, eriti tähelepandavalt aga sõrgu, katab lopsakas karvastik – sellest tuleneb ka viimase nimetus.

Eluviis

Sageli elab ta meredeäärsetes jõgedes, tulles sigima estuaaridesse, kuna vastsed suudavad areneda üksnes mere- ja riimvees.
Willem Frederik Hermans

Willem Frederik Hermans (1. september 1921 – 27. aprill 1995) oli hollandi kirjanik. Ta kirjutas eksistentsialistikke romaane ja jutustusi.
Ta keelas oma teoste tõlkimise oma eluajal.
Bifunktsionaalne ühend

Orgaaniline ühend on bifunktsionaalne, kui selle molekulis esineb kaks erinevat funktsionaalrühma ja vastavalt on sellel ühendil kahesugused mõlemale funktsionaalrühmale karakteersed omadused.
Näiteks aminohapetes (H₂NCHRCOOH) esinevad aminorühmad ja karboksüülrühmad.
Kui orgaaniline ühend sisaldab rohkem kui kaks erinevat funktsionaalrühma, siis kasutatakse ka üldnimetust multifunktsionaalne ühend.
Kallasrada

Kallasrada on avaliku veekogu kaldariba. Mõiste on kasutusel Eesti keskkonnaseadustes.
Eesti keskkonnaseadustiku üldosa seaduse järgi on kallasraja laius laevatatavatel veekogudel 10 m ning teistel veekogudel 4 m. Kallasraja laiust arvestatakse lamekaldal põhikaardile kantud veekogu piirist ja kõrgkaldal kaldanõlva ülemisest servast, arvates viimasel juhul kallasrajaks ka vee piirjoone ja kaldanõlva ülemise serva vahelise maariba.
Veehaldjad

Veehaldjad on rahvausundis ja mütoloogias üleloomulikud olendid (haldjad), kelle kohta on usutud, et nad elavad veekogudes, nagu meredes, jõgedes, järvedes ja allikates
Tort

Tort (saksa keeles die Torte) on suur, harilikult ümmargune mitmekihiline kaunistatud kook, mis on täidetud vahukoore, võikreemi, džemmi, puuviljade või marjadega. Pealt on tort tavaliselt kaunistatud kreemi, glasuuri, pähklite, puuviljade või marjadega.
Gennadi Roždestvenski

Gennadi Roždestvenski (Геннадий Николаевич Рождественский; 4. mai 1931 Moskva – 16. juuni 2018 Moskva) oli vene dirigent, pianist, helilooja, ühiskonnategelane ja pedagoog, Moskva Konservatooriumi professor.
Moskva Riikliku Akadeemilise Kammerteatri muusikaline juht.
Muusikalise hariduse sai ta Gnessinite nimelises muusikakoolis klaveri erialal.
1949. aastal astus ta Moskva Riiklikku Konservatooriumi, mille lõpetas 1954. aastal diplomeeritud dirigendina.
Roždestvenski debüüt dirigendina toimus aga juba 1951. aastal Suures Teatris, kus tema juhatamisel esitati Pjotr Tšaikovski balletti Uinuv kaunitar.
Üle poole sajandi juhatas ta nii vene kui välismaiseid orkestreid. Alates 1974. aastast oli ta Moskva Konservatooriumi õppejõud, alates 1976. aastast professor ning alates 2001. aastast kateedrijuhataja. 
Hooajal 2000—2001 oli ta Suure Teatri kunstiline juht ning alates 2012. aastast juhatas B. Pokrovski nimelist Kammermuusika Teatrit.
Mariann Kallas

Elukäik

Mariann Kallas õppis aastatel 1965–1969 Tallinna Kergetööstuse Tehnikumis kunstnik-koloristiks ning on seejärel lõpetanud Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi 1982. aastal.
Spīn Būldak

Põgenikelaagrid

Seal on asunud teistest Afganistani piirkondadest tulnud sõjategevuse eest Pakistani suunduvate põgenike laagrid. Põgenikud pidid seal ootama Pakistani sissepääsu. 2001. aastal arvati põgenike arvuks seal 3000 inimest. Nad olid enamasti nõrgad ja alatoidetud. Pakistan lubas põgenikke riiki valikuliselt, Ţālibāni režiim aga viivitas nende maalt väljalubamisega, otsis nende seast mehi, keda sõjaväkke värvata.
2002. aastal, pärast Ţālibāni režiimi kukutamist detsembris 2001, arvati Spīn Būldakis viies põgenikelaagris olevat umbes 65 000 inimest. Nad põgenesid peamiselt neljandat aastat kestvast põuast tingitud näljahäda eest. Enamik neist olid puštudest nomaadid ja talupojad Kandahāri, Zābuli ja Nīmrūzi provintsist. Laagrid olid viimse võimaluseni täidetud. 
Praegu naasevad sealtkaudu Pakistanist paljud Afganistanist pärit põgenikud.

Ţālibāni rünnakud

Spīn Būldak on veel 2004. aasta paiku olnud tähtis Ţālibāni tugipunkt. Praegu arvatakse Ţālibāni võitlejad baseeruvat Pakistanis ning tulevat sealt üle piiri. 
16. jaanuaril 2006 sõitis Spīn Būldaki kesklinnas enesetaputerroristist mootorrattur kohaliku pidustuse raames korraldatud maadlusmatši jälgiva sadakonna inimese sekka ning pani plahvatama oma keha ümber seotud lõhkeaine. Hukkus 22 inimest ja veel 20 inimest sai vigastada. Vastutuse võttis endale Ţālibān.
Marjina Horka

Nimi

Linna nimi on kaheosaline. Tagumine tähendab valgevene keeles mäekest. Linna nime esimene osa võib tuleneda isikunimest. Kohaliku legendi järgi poonud seal end üles rentniku tütar Maria. Teine lugu seostab seda kohaliku kirikuga, kus asus Neitsi Maarja imettegev ikoon. Nime on seostatud ka paganliku jumalanna Maraga, kes oli naiste kaitsja, või mäekesel kasvanud hanemaltsaga (valgevene keeles Лебяда, aga vene keeles Марь).

Ajalugu

Marjina Horkat mainitakse esimest korda XVI sajandil. Asula kuulus eri aegadel Radziwillidele, Burzyńskitele, Ratyńskitele, Krupskitele.
Aastal 1793 läks asula teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Marjina Horka hakkas kuuluma Minski kubermangu. Kuna toonane piirkonna omanik Bonifacy Krupski oli koos Kastuś Kalinoŭskiga 1863–1864 aasta ülestõusu üks juhte Valgevenes, siis konfiskeeriti talt tema valdused, mees ise aga saadeti Siberisse asumisele, Marjina Horka anti aga tsaarivõimude ametnikule Makovile. Raudtee avamisel aastal 1873 rajati sinna Puchavičy raudteejaam.
Aastal 1924 muudeti Marjina Horka Puchavičy rajooni keskuseks. Aastal 1938 sai Marjina Horkast alev. Linn aastast 1955.
HOP!

HOP! on Prantsusmaa regionaallennufirma, mille emaettevõtteks on Air France. HOP! opereerib regionaalseid lende Air France'i eest. 
HOP!-i lennukipark koosneb 80 lennukist ja HOP! opereerib 50 sihtkohta Euroopas.
Prantsusmaa lennufirmad
Aigle Azur · 
Air Austral · 
Air Calédonie · 
Air Calédonie International · 
Air Caraïbes · 
Air Caraïbes Atlantique · 
Air France · 
Air Guyane · 
Air Loyauté · 
Air Méditerranée · 
Air Moorea · 
Air Saint-Pierre ·  
Air Tahiti · 
Air Tahiti Nui · 
Air Tourisme Instruction Service · 
Airbus Transport International · 
Airlinair · 
Atlantique Air Assistance ·  
Atlantique Air Lines · 
Blue Line · 
Brit Air · 
CCM Airlines · 
Chalair · 
Corsairfly · 
Europe Airpost · 
Hex'Air · 
HOP! · 
JDP France · 
Joon · 
L'Avion (OpenSkies) · 
New Axis Airways · 
Pan Européenne · 
PEAS · 
Rectimo Air Transports · 
Régional · 
St Barth Commuter · 
Transavia France · 
Tropic Airlines · 
Twinair · 
Twin Jet · 
XL Airways France · 
Aero Charter DARTA ·  
Aero Services Executive · 
Air Antilles Express · 
Eagle Aviation France · 
Finist'air · 
Flandre Air · 
Octavia Airlines · 
Sud Airlines · 
Take Air · 
Wan Air
Nils Holgerssoni imeline teekond läbi Rootsi

Sisu

Nils Holgersson oli neljateiskümneaastane poisike, kes armastas pahandust teha. Kord kui ema-isa kirikusse olid läinud, õnnestus Nilsil kärbsepüünisega nende kodus elav härjapõlvlane kinni püüda. Saanud vabaks, muutis härjapõlvlane poisi vembu eest pisikeseks pöialpoisiks.
Peagi peatusid Nilsi koduõuel lõunast põhja lendavad metshaned. Üks kodulindudest, isahani, tahtis nendega kaasa lennata. Nils püüdis isahane kinni hoida ja lind lendas koos poisiga metshanede järele.
Metshaned lendavad üle paljude Rootsi ajalooliste paikade, kus nad ka peatusi teevad. Peatuste ajal kuuleb Nils nende paikade kohta huvitavaid lugusid ja satub erinevatesse seiklustesse.
Kogu teekonna vältel teeb Nils mitmeid heategusid, aitab metshanede parve ja hoolitseb isahane eest. Olles teel tagasi lõunasse, peatub metshaneparv taas Nilsi koduõel ja Nils saab koju tagasi. Härjapõlvlane, nähes et Nilsist on hea poiss saanud, muudab ta suureks tagasi.