google/wiki40b huggingface dataset:
John Wisdom

Elulugu

John Wisdom sündis 1904. aastal Londonis. Pärast põhi- ja keskhariduse omandamist Suffolkis ja Somersetis suundus Wisdom edasi Cambridge'i Ülikooli filosoofiat õppima. Pärast kahte aastat Londoni Riiklikus Tööstuslikus Psühholoogia Instituudis töötamist suundus Wisdom õppejõuks Saint Andrewsi Ülikooli, kus ta õpetas viis aastat filosoofiat ja psühholoogiat.
1934. aastal asus Wisdom Cambridge'i Ülikooli filosoofia lektoriks. Aasta hiljem astus ta teadustöötajaks Trinity Kolledžisse, kus ta käis kuulamas Ludwig Wittgensteini loenguid. Tänu nendele muutus Wisdomi senine suhtumine filosoofiasse.
1952. aastal hakkas ta tööle Cambridge'i Ülikooli filosoofia juhatusse, kus ta töötas 1965. aastani. Aastal 1968 loobus Wisdom Cambridge'i Ülikooli filosoofia juhatuse liikme seisusest ning hakkas tööle Oregoni Ülikoolis, kus ta oli eelnevatel aastatel olnud külalisprofessor. Pärast ülikoolist pensionile minekut (1972) kolis Wisdom tagasi Cambridge'i, kus ta ka 1993. aastal 89-aastaselt suri. Ta keha kremeeriti ning maeti Ülestõusnute koguduse surnuaeda (Ascension Parish Burial Ground).
John Wisdomit peetakse üheks oma aja parimaks filosoofiaõppejõuks. Ta on tunnustatud üle maailma.

Eraelu

John Wisdom oli pikka kasvu mees. Ta oli kirglik ratsutaja, omades isiklikku hobust, kelle eest ta ka hoolitses.
John Wisdomi esimene abielu sõlmiti Lõuna-Aafrika laulja Molly Iversoniga (1903–1988) 1929. aastal Lambethis Inglismaal . Sellest abielust sündis poeg Thomas. Esimese maailmasõja aastatel see abielu purunes. Molly ja Thomas emigreerusid Kanadasse, Wisdom aga jäi elama Londonisse. 1950. aastal abiellus Wisdom uuesti. Tema teine naine, Pamela Elspeth Strain (1914–1989), oli kunstnik, kellega Wisdom elas koos kuni naise surmani 1989. aastal.

Tähtsamad tööd

1930-ndate alguses hakkas Wisdom kirjutama uues stiilis raamatuid, saades valgustust Wittgensteini filosoofilistest teooriatest. Kuna Wittgenstein ise ei kirjutanud sellel perioodil ühtegi teost, siis sai Wittgensteini uute teooriate peamiseks allikaks Wisdomi kirjutised, mis olid ka laiemale maailmale kättesaadavad. Wisdomi 1930.–1940. aastate teosed ("Other Minds", "Philosophy and Psycho-Analysis") on kujunenud tema kõige loetumateks teosteks.

Tsitaat

"Metafüüsikaliselt mõtlev inimene tunneb nagu päris maailm koosneks ainult positiivsetest, spetsiifilistest, deterministlikutest, konkreetsetest, juhuslikest, individuaalsetest ja sensoorsetest faktidest ning et teadmatuse väljamõeldis, negatiivsus, üldisus, määramatus, abstraktsus, vajalikkus, superindividuaalsus ja füüsilised faktid on ainult näilikud, kuna me ei süvene sellesse piisavalt." 
"The metaphysically-minded person feels that the actual world is made up solely of positive, specific, determinate, concrete, contingent, individual, sensory facts, and that the appearance of a penumbra of fictional, negative, general, indeterminate, abstract, necessary, super-individual, physical facts is somehow only an appearance due to a lack of penetration upon our part."
Karl-Marx-Stadti ringkond

Karl-Marx-Stadti ringkond oli Saksa DV ringkond (1. järgu haldusüksus). See moodustati 1952.
Aastast 1952 kuni 10. maini 1953 kandis ringkond nime Chemnitzi ringkond (Bezirk Chemnitz).
Ringkonna halduskeskus oli Karl-Marx-Stadt (linna nimi oli 10. maini 1953. aastani ja on alates 1. juunist 1990 Chemnitz).
Aleksandr Orlov (luuraja)

Päritolu

A. Orlovi sünnijärgne nimi oli Leiba Felbinger, kuid pärast seda, kui ta võttis endale venepärase nime, on luurealases tegevuses kasutatud ka nimekujusid Lev Lazarevitš Felbinger ja Lev Lazarevitš Nikolski (Лев Лазаревич Никольский), pseudonüümi Šved (Швед, 'rootslane').
Pärines juudi perekonnast, isa oli puidukaupmees. 1916. aastal asus ta õppima õigusteadust Moskva Ülikooli ja samaaegselt Lazarevi idamaa keelte instituuti, kuid kutsuti käimasoleva Esimese maailmasõja tõttu samal aastal sõjaväkke. Teenis reamehena 104. jalaväepolgus Uuralis ning oma juudi päritolu tõttu sai alles pärast veebruarirevolutsiooni võimaluse astuda allohvitseride kooli. Samal ajal astus ka Venemaa Sotsiaaldemokraatlikku Tööliste (internatsionalistide) Parteisse.
Aastail 1917–1918 oli Lev Felbinger Vene FSNV Kõrgema Majandusnõukogu teadetebüroo juhataja asetäitja.
Venemaa kodusõja ajal astus ta Punaarmeesse ning teenis 12. armee Eriosakonnas, kus töötas uurijana ja vanemuurijana, tegeledes nõukogudevastases kontrrevolutsioonilises tegevuses kahtlustatavatega. Osales kontrrevolutsiooniliste organisatsioonide tegevuse avastamises Kiievis Ukrainas ja lahingutegevuses eriotstarbelise salga juhina nõukogudevastaste (ukraina iseseisvuslased ning ülestõusnud talupojad) vastu.
1920. aasta maikuus astus VK(b)P-sse.
Vaikse ookeani Idakerge

Vaikse ookeani Idakerge on keskmäestik Vaikse ookeani idaosas. Seal on aktiivne seismiline tsoon.
Vaikse ookeani Idakerke pikkus on umbes 7600 km, laius 850 km. Kõrgeim punkt on Lihavõttesaar (539 m). Sügavused jalami juures 3500–4000 meetrit, keskosas on minimaalne sügavus 732 meetrit.
Mustamäe

Ajalugu

Mustamäe elurajooni planeerimis- ja hoonestusprojektide koostamist alustati 1957. aastal. Esimesed paneelelamud valmisid 1964. aastal. Mustamäe esimene 16-korruseline tornelamu valmis 1974. aasta lõpus, olles tollel ajal Tallinna kõige kõrgem elamu. 1971. aastal valmis Mustamäe Polikliinik.
Asumi tuntuimaks asutuseks on Tallinna Tehnikaülikool, mis asutati 1918. aastal. Ülikool on erinevatel aegadel asunud erinevates kohtades, kuid 1960ndatel aastatel kolis ülikool Mustamäele. Tallinna Tehnikaülikooli peahoone ja õppehooned valmisid aastatel 1964–1968, raamatukogu ja spordihoone aastatel 1972–1974. TTÜ raamatukogu uus hoone, mille arhitektuurne lahendus ja sisekujundus said ka riigi kultuuripreemia, valmis 2009. aastal.
Mustamäe asumi teine tähtis asutus on Põhja-Eesti Regionaalhaigla, mis loodi 2001. aastal mitme haigla ühinemisel. Selle haigla näol on tegemist Eesti suurima raviasutusega.

Mustamäe asumi tänavad

Tänavad, mis asuvad Mustamäel või läbivad asumit (seisuga 3. juuni 2011): Akadeemia tee, Ehitajate tee, Herilase tänav, Kadaka tee, Keskuse tänav, Lepatriinu tänav, Mustamäe tee, Männiliiva tänav, Raja tänav, Retke tee, Sõpruse puiestee, Juhan Sütiste tee, A. H. Tammsaare tee, Tervise tänav, Eduard Vilde tee ja Üliõpilaste tee.

Looduskeskkond

Mustamäe asub Harku tasandikul, mida lõuna poolt piirab Mustamäe nõlv. Kogu looduskeskkonna paremaks säilitamiseks on sinna loodud Nõmme-Mustamäe maastikukaitseala.
Suuremal hulgal on säilinud asumis looduslik roheala (näiteks Sütiste mets, Kadaka mets ja Tallinna Tehnikaülikooli ümbrus), kus okaspuudest domineerib mänd. Lisaks on rajatud linnaparke (Männipark ja Lepistiku park). Lepistiku pargis kasvavad peamiselt sanglepad ja hall-lepad, Männipargis peamiselt noored männid. Männipargi alale plaaniti algselt luua Mustamäe keskus, kuid hiljem sellest plaanist loobuti.
Paljud pinnaveekogud on linnaosa ehitustegevuse käigus suunatud kanalisatsioonisüsteemi. V mikrorajoonis on säilinud Lepasalu allikad, ajaloolise Mustjõe oja lätted.

Eesti kultuuris

Mustamäe tuntuimaks kajastuseks eesti kirjanduses peetakse Mati Undi romaani "Sügisball". Muusikas on tuntud helilooja Avo Tamme "Mustamäe valss" (1971, sõnad kirjutas Heldur Karmo).
Mustamäel on antud välja mitut ajalehte. 1994–2000 ilmus Mustamäe Haigla Teataja, 1994. aastast üllitab Mustamäe linnaosa valitsus ajalehte Mustamäe ja 2000. aastast OÜ Ajaratas Mustamäe linnaosa halduskogu ja linnaosa valitsuse venekeelset ajalehte Мустамяэ. 2010. aastast annab Eesti Keskerakonna Mustamäe piirkond välja ajalehte Mustamäe Ekspress.
InterWiki

InterWiki on vahend hüperlinkide loomiseks eri vikide vahel kasutamata täielikult väljakirjutatud internetiaadresse. Lehekülje pealkirjale lisatakse viki prefiks, mis üldjuhul valitakse igas vikis iga teise viki jaoks, kuhu lingid suunduvad.
Seda kasutati varem laialdaselt näiteks Vikipeedia jt Wikimedia projektide keeleversioonide üheteemaliste lehekülgede süstemaatiliseks vastastikuseks linkimiseks. Vajaduse korral kasutatakse neid mõne teise keeleversiooni või teise projekti lehekülgedele linkimiseks.
Jason Lamy-Chappuis

Jason Lamy-Chappuis (sündinud 9. septembril 1986 Missoulas) on Prantsusmaa kahevõistleja, olümpiavõitja.
Jason Lamy-Chappuis' isa on prantslane ja ema ameeriklane. Ta on sündinud Ameerika Ühendriikides, kuid viieaastasena kolis koos vanematega Prantsusmaale.

Maailma karikavõistlustel

Jason Lamy-Chappuis on osalenud 175 maailma karika etapil (seisuga 19. jaanuar 2015) ja jõudnud poodiumile 59 korral, millest 26 korral kõige kõrgemale astmele.
Xuelong

Juhtumid

Xuelong oli üks kolmest laevast, mis püüdis 2013. aasta detsembri lõpus 74 inimestega pardal jäävangi sattunud ristluslaevani Akademik Šokalski jõuda ning jäi omakorda jäävangi. 2. jaanuaril 2014 Xuelongilt pärit helikopter Kamov Ka-32 toimetas Akademik Šokalskilt ära Aurora Australise pardale kõik 52 reisijat.
Sõbessoo

Sõbes(s)oo (ka: Sõbes(s)oo raba) on soo Rapla maakonnas Rapla vallas. Soo pindala on 738 ha. Soo lõunaossa jääb Sõbessoo järv.
Soo turbakihi paksus on kuni 6,2 m.
Paunküla linajärv

Paunküla linajärv (ka Sipelga linajärv) on järv Harju maakonnas Kose vallas Sõmeru külas. Veekogu pindala on 0,3 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 205 m.
Helga Jõerüüt

Helga Jõerüüt (aastani 1955 Helga Imelik; 9. mai 1925 Tartu – 27. november 2011 Aa) oli eesti graafik.
Ta sündis Tartus arsti perekonnas, on lõpetanud Tartu Tütarlaste Gümnaasiumi. Ta õppis Pallase kunstikoolis skulptuuri professor Anton Starkopfi juhendamisel, Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis maali professor Ado Vabbe juhendamisel.  Ta lõpetas 1951. aastal ERKI. 
Jõerüüdi lähemate Pallase-kaaslaste seas olid temaga samal aastal õpinguid alustanud Lüüdia Vallimäe-Mark, Helju Sarnet Zauram ja Ülo Sooster, aga ka varem ees olnud Valve Janov, Kaja Kärner, Silvia Jõgever ja Lembit Saarts.

Looming

Ta on illustreerinud mitmeid lasteraamatuid ja ajakirja Täheke.
Akvarellmonotüüpia oma tahte ja juhuse võluga kujunes aja jooksul Jõerüüdi autoritehnikaks. Tema põhiampluaa olid maastikud ja aedlinnamotiivid nii Eestist kui Lõunast, vaikelud ja lilled.

Isiklikku

Ta oli aastast 1955 abielus majandusteadlase Ivar Jõerüüdiga (1927–2000). Tema isa Johannes Imelik (1889–1957) oli arst, samuti oli arst tema emapoolne vanaisa Mihkel Ostrov (1863–1940); tema onu Mihkel Ostrov-Laid oli kirikuõpetaja ja sõjaväelane. Vend Olaf Imelik (1923–2014) oli spordifüsioloog, publitsist ja luuletaja.
Jaan Sarv

Elulugu

Jaan Sarv sündis 21. detsembril 1877 Võrumaal Hargla kihelkonnas Saru vallas Leeguste külas Hanimäe talus. Tema isa oli talupidaja. Jaan õppis Saru ja Mõniste vallakoolis ja seejärel Aluliina (Alūksne) apostlik-õigeusu kirikukoolis. 1893. aastal astus ta Hugo Treffneri gümnaasiumi, kuid juba järgmisel aastal pidi sealt raskete majandusolude tõttu ära tulema. Jätkas õpinguid omal käel ning läks 1899. aastal kooli lõpuklassi tagasi. Lõpueksamid tegi Tartu Gümnaasiumi juures ja astus samal aastal Tartu Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonda matemaatikat õppima. 
Kui ülikool 1905. aastal revolutsiooni tõttu suleti, läks ta tööle Eesti Krediidiühisusse Valgas. Seal sai temast Valga Demokraatliku Ühisuse juhataja, kuid pidi aga peagi Valgast karistussalkade eest põgenema. Sõitis edasi Pariisi, kus täiendas ennast Sorbonne'i ülikoolis matemaatika alal.
1906. aastal tuli lühikeseks ajaks Tallinna, kus kirjutas artikleid kohalikele ajalehtedele. 1907. aastal läks tagasi Tartusse, astus uuesti ülikooli ja lõpetas selle lühikese ajaga. Kuni aastani 1917 pidas Sarv mitmes kohas õpetaja ametit. Alguses Põltsamaal, Eesti Aleksandrikooli põllutöö kursustel, siis Vitebski kubermangus Veliži naiste eragümnaasiumis ja 1909. aastast alates Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Eragümnaasiumis (olles samal ajal mõned aastad õpetaja Mari Raamoti koolis Sahkapuul).
1918. aasta detsembris nimetati tema sõber ja kauaaegne koolidirektor Peeter Põld rajatava eestikeelse ülikooli hoolekandjaks. Põld kutsus ülikooli rajamise tööle ka Jaan Sarve. Kui bolševikud 21. detsembril 1918 vallutasid Tartu, taandus Peeter Põld ajutiselt Tallinna. Kohapeale jättis ta oma asetäitjaks Jaan Sarve. Sarv koostas sel ajal ülikooli põhikirja projekti ja jaanuarikuu eelarve. Pärast bolševike taganemist palus Sarv ennast vabastada ülikooli juhtimisest ja saata enesetäiendamisele Londoni raamatukogudesse. Sealt 1919. aastal tagasi jõudnuna määrati Jaan Sarv matemaatika ja füüsika kateedrite juhatajaks ja erakorraliseks professoriks, 1928 korraliseks professoriks.
Doktoriväitekirja "Geomeetria alused" kaitses 1931. 1935. aastal avaldas Tartu Ülikooli toimetistes uurimuse "Foundations of Arithmetic" ("Aritmeetika alused"), mis on jõudnud ka matemaatikaleksikonidesse. Tartu Ülikoolis õpetas ta peamiselt geomeetriakursusi.
Jaan Sarv võttis osa Eesti Matemaatika Õpetamise Komisjoni tööst, kus ta aitas välja töötada eestikeelset matemaatika sümboolikat ja sõnavara.
Pärast Teist maailmasõda sai temast Tartu Riikliku Ülikooli geomeetria kateedri juhataja. 1951. aasta jäi ta pensionile ja suri 1954. aastal. Ta on maetud Tartu Raadi kalmistule.
Großenhain

Linnaosad

Zschieschen, Mülbitz, Großraschütz, Kleinraschütz, Naundorf.
Lisaks kuuluvad linna alluvusse lähedalasuvad asumid Folbern, Rostig, Skassa, Weßnitz ja Zschauitz. Alates oktoobrist 2009: Walda, Kleinthiemig, Wildenhain, Bauda, Colmnitz. Alates jaanuarist 2010: Zabeltitz, Görzig, Treugeböhla, Krauschütz, Nasseböhla, Skäßchen, Skaup, Strauch, Stroga, Uebigau.
Libereci maakond

Haldusjaotus

Maakonnas on 4 ringkonda 216 vallaga.
Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi liikmeskond

Tegevliikmed

Sotsieteedi liikmeskonnas moodustasid kõige olulisema osa tegevliikmed (saksa keeles ordentliche Mitglieder). Aastatel 1792−1918 valiti täisliikmeteks 115 isikut (kaheksa neist valiti tegevliikmeks kahel korral), kellest 24 valiti sotsieteedi Riia perioodil (1792−1813) ja ülejäänud Tartu perioodil (a-st 1813). Vastavalt sotsieteedi asutaja Peter Heinrich Blanckenhageni (1723−1794) nägemusele kuulusid nad kõik peale ühe erandi Liivimaa rüütelkonna matriklisse; ainult 1862. aastal liikmeks valitud Wassili von Zuckerbecker (1807−1869) ei olnud immatrikuleeritud aadlik. Liikmete hulgas oli alati mõni Blanckenhageni suguvõsa esindaja; kui ta oli sotsieteedi asutaja otsene järeltulija, siis vabastati ta liikmemaksust. Blanckenhagen soovis, et korraga oleks seltsil 13 tegevliiget, kelle hulgast valiti president (valiti ametisse igal aastal uuesti), viitsepresident ja varahoidja (eluaegne amet); alaline sekretär ei pidanud olema tegevliige ega immatrikuleeritud aadlik. Tegevliikmed said seltsi liikmeteks koopteerimise teel. Nad maksid liikmemaksu, mis tuli õiendada poolaasta jooksul ja mille suurus ei olnud põhikirjas kindlaks määratud.

Auliikmed

Auliikmed (Ehrenmitglieder) moodustasid kõige suurema osa liikmeskonnast. Aastatel 1796−1915 valiti kokku 316 isikut. Märkimisväärse osa neist olid tulevased või endised tegevliikmed. Erinevalt tegevliikmetest ei pidanud auliikmed kuuluma Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Seetõttu oli selle grupi koosseis tunduvalt mitmekesisem: auliikmeteks said teiste rüütelkondade esindajad, teadlased (kohalikud ja välismaalased), literaadid, raeliikmed, vaimulikud jt. Põhikirjas oli sätestatud, et auliikmeteks valiti alati Liivimaa kindralkuberner ja Liivimaa tsiviilkuberner.

Korrespondent- ehk kirjavahetajaliikmed

Korrespondent- ehk kirjavahetajaliikmeid (correspondirenden Mitglieder) oli kõige vähem. Kokku valiti neid saja aasta jooksul vaid 13. Nende valimine ei olnud järjepidev. Ligi pooled korrespondentliikmed olid vaimulikud, ülejäänud mõisnikud. Kõige tuntum neist oli teenekas põllumees Sangaste mõisnik krahv Friedrich Georg Magnus von Berg (1845−1938), keda kunagi sotsieteedi täisliikmeks ei valitudki.
Karl Linnas

Elulugu

Karl Linnas lõpetas aastal 1937 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Seejärel õppis ta Tartu Ülikoolis matemaatikat, kuid ei lõpetanud õpinguid. Ta oli aastast 1937 Korporatsioon Vironia liige.
Aastatel 1941–1942, teise maailmasõja Saksa okupatsiooni ajal, töötas Karl Linnas Tartu koonduslaagri ülemana. Koonduslaagri komandant oli Fritz Giesen. 
Kui Saksamaa väed Eestist 1944. aastal taganesid, võitles Linnas kaitsepataljonis rindel ning sai 1944. aastal haavata. Saksamaal jäi ta sõjapõgenike laagrisse 1951. aastani, mil emigreerus Ameerika Ühendriikidesse.
Karl Linnas mõisteti 1962. aastal Eesti NSV-s Nõukogude okupatsioonivõimude korraldatud kohtuistungil tagaselja süüdi ja surma selle eest, et ta töötas aastatel 1941–1942 Tartu koonduslaagri ülemana ja pani toime inimsusvastaseid kuritegusid.
Karl Linnas töötas hiljem Ameerika Ühendriikides maamõõtjana, elades vaikselt New Yorgi osariigis Greenlawni külas 1979. aastani, mil USA immigratsiooniamet süüdistas teda Ameerika Ühendriikidesse sisenemisel valeandmete esitamises.
1981. aastal jättis Westbury linna föderaalne ringkonnakohus 62-aastase Linnase ilma USA kodakondsusest, kuna ta oli 30 aastat tagasi varjanud immigratsiooniameti eest oma kuritegelikku minevikku. Kohtuniku sõnutsi olid Linnase kuriteod "sellised, mis solvavad iga tsiviliseeritud ühiskonda". 1986. aastal kinnitas föderaalne apellatsioonikohus väljasaatmiskäsu, otsuse põhjal oli tõendusmaterjal süüdistatava vastu "ülekaalukas ja suuresti vaidlustamata".
Karl Linnas, kes mõisteti 1962. aastal Eesti NSV-s toimunud kohtuistungil tagaselja surma, kaotas 1981. aastal USA kodakondsuse, kui 20. aprillil 1987 keeldus USA Ülemkohus viimase astme edasikaebust kuulamast ning ta deporteeriti 1987. aastal USA-st Nõukogude Liitu. Linnas oli Ameerika Ühendriikide teine naturaliseerunud kodanik, kes saadeti Nõukogude Liitu surmaotsuse täideviimisele; esimene oli Fjodor Fedorenko.
Linnas viidi lennukiga Nõukogude Liitu, kus ta suri ligi kolme kuu pärast, 2. juulil 1987 kohtuistungit oodates Leningradi vanglahaiglas.
Käthe Kits

Käthe Kits (1927–1998) oli eesti ajakirjanik.
Lõpetanud Moskva ülikoolis filosoofiateaduskonna. 
Ajakirja Nõukogude Naine peatoimetaja aastatel 1958–1962. Enne Nõukogude Naise peatoimetajaks määramist töötas ajakirjas Noorus ja ajalehes Noorte Hääl. Pärast Nõukogude Naist toimetas ta ajakirja Pilt ja Sõna, hiljem moeajakirja Siluett kuni 1982. aastani ehk kuni pensionile minekuni.

Isiklikku

Abikaasa Malev Kits oli Noorte Hääle ajakirjanik. Tal on kolm tütart: Epp Ulfsak, Mari Kits ja Kai Kits.
Aleksander Tammert seenior

Aleksander Tammert (28. aprill 1947 Tapa – 27. oktoober 2006 Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane ja kergejõustikutreener. Ta on olnud ka Gerd Kanteri treener.
Ta õppis Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonnas Valter Kalami juhendamisel.
Aleksander Tammert oli esimene Eesti 18 meetri ületaja kuulitõukes, viiekordne Eesti meister (1968, 1970, 1971, 1973, 1974) ning 1966. aasta Euroopa juunioride meister kuulitõukes.
México olümpiahooajal 1968 tuli ta Nõukogude Liidu meistrivõistlustel teiseks tulemusega 18.18.
Ta on tulnud 4 korda Nõukogude Liidu maaspordiühingute meistriks.
Tema isiklikud rekordid olid: kuulitõukes 19.41 (1976), kettaheites 54.98 (1977), vasaraheites 51.66 (1976). Samuti võistles ta tõstmises (Eesti meistrivõistlustelt 2 pronksi) ja jõutõstmises (muuhulgas Eesti absoluutne rekord jõutõmbes 282,5 kg).
4. novembril 2006 maeti ta Väike-Maarja kalmistule.

Isiklikku

Kettaheitja Aleksander Tammert juunior on tema poeg.
Euroopa Arengufond

Euroopa Arengufond (inglise European Development Fund, EDF) on rahastamisinstrument, mille abil rahastatakse Euroopa Liidu koostööd Aafrika, Kariibi ja Vaikse Ookeani regiooni riikidega (AKV riigid) vastavalt Cotonou lepingule. EDF sisaldab mitmeid instrumente, millest tähtsamad on annetused (inglise grants), riskikapital ja laenud erasektorile.
Allikas: Arengukoostöö- ja humanitaaralase terminoloogia sõnaseletusi
2004 AS1

Asteroid 2004 AS1 (AL00667)
Rühm USA astronoome avastas 13. jaanuaril 2004, et 30-meetrise läbimõõduga kosmiline objekt, millele anti koodnimi "2004 AS₁", võib tabada Maad järgmise 36 tunni jooksul tõenäosusega üks neljale.
Õnneks oli tegu siiski äreva valehäirega.
2004 AS1 osutus märgatavalt suuremaks, kui esialgu arvati. Tegemist oli 500-meetrise läbimõõduga kivikamakaga. Maast möödus ta 12 miljoni kilomeetri kauguselt ehk 32 korda kaugemalt kui Kuu
Aadma

Transport

Küla läbib 2019 seisuga nädalas 3 bussi maakonnaliini.

Ajalugu

Aadma küla on esmakordselt mainitud 1565 (Adama üksjalakohad).
1637 kuulusid talud Putkaste mõisale ja alates 1781 asus külas Aadma mõisa keskus.
Nõukogude ajal oli küla 1971. aastani kolhoosi "Ühendus" keskus.
Zolitūde mõis

Zolitūde mõis (Zolitūde muiža, ka Bērzu muiža) oli linnamõis Lätis Riia linnas Imanta asumis peahoone aadressiga Tālavas gatve 13. Saksa keeles Solitude, Birkenruh, Birkenhof, Helmutshof või ka Swanenborgshoff.
Mõisa nimetus tuleb prantsuse keelest, kus sõna solitude tähendab üksindust. Nimetus pärineb XIX sajandi algusest, enne seda oli mõisa nimeks Swaneborgshoff.
XVII sajandil rajatud mõisa sai XVIII sajandi algul endale Otto Hermann von Vietinghoff-Scheel. Aastast 1795 said Vietinghoffide asemel mõisa omanikuks Igelströmid. Aastast 1877 läks mõis Riia linna valdusesse. Mõisas hakati tootma turvast, mõisa maadele hakkasid kerkima elamud, millest sai hilisem Zolitūde asum.
Mõisa hooned on tänapäeval hävinud, mõisakompleksist on säilinud vaid jupp mõisa pargis olnud alleest.
Alfred von zur Mühlen

Karl Alfred von zur Mühlen (2. september (vkj) 1865 Vorbuse − 6. veebruar 1945 Lehnsdorf) oli baltisaksa päritolu põllumees ja pangadirektor.

Elulugu

Ta sündis Pornuse mõisniku Hugo Kaspar von zur Mühleni (1828−1869) ja tema abikaasa Julie Alexandra Elisabeth von Rosée (1833−1904) pojana. 1875−1881 õppis ta Tartus eragümnaasiumis ja 1881−1887 Viljandi maagümnaasiumis. Seejärel astus Tartu ülikooli, kus tudeeris aastatel 1887−1891 põllumajandusteadust. 
Pärast ülikoolistuudiumi lõppu reisis välismaal. Kodumaale naastes õppis praktilist põllumajandust Sangastes ja Kaagjärvel. Seejärel majandas alates 1893. aastast Vorbuse mõisa, mis 1898. aastal ema kingitusena tema nimele kirjutati. 1904−1910 valdas ta koos vendade Walteritega Meeksi mõisa. Viibis mõnda aega taas välismaal, kuid 1908. aastal naasis Tartusse. Ta oli Saksa seltsi hoiukassa kaasasutaja ja juhataja. 1913−1929 oli ta Tartu panga direktor. Siirdus 1919. aastal Saksamaale, kuid tuli juba järgmisel aastal Tartusse tagasi, kus elas kuni 1939. aastani. 
Lahkus Umsiedlungi käigus Saksamaale ja elas kuni 1945. aastani Posenis. Suri põgenemisel Belzigi (Markis) lähedal.
Caesar IV

Caesar IV on Ameerika Ühendriikide tarkvarafirma Tilted Mill Entertainment loodud linnaehitusmäng operatsioonisüsteemi Microsoft Windows kasutavatele personaalarvutitele. Mäng ilmus Põhja-Ameerikas 26. septembril 2006, seda turustas ja levitas Sierra Entertainment. Euroopa Liidus jõudis mäng turule sama aasta oktoobris.
Caesar IV on neljas versioon 1993. aastal ilmuma hakanud Caesar arvutimängude seerias.
Mängu Caesar IV tegevus toimub Rooma riigi ajal. Mängija ülesandeks on tegelda linnaehituse ja linnaelu administreerimisega. Mäng on jagatud kolme ossa – kuningriik, vabariik ja keisririik. Kuningriigi osa kujutab endast mängimise õpetust, vabariigi ja keisririigi osa on mõeldud tegelikuks mängimiseks. Mõlemas osas on mängijal võimalik valida nii rahumeelseid kui ka sõjalisi missioone.
Caesar IV on kolmemõõtmelist arvutigraafikat kasutav mängu mootor. Võrreldes varasemate versioonidega on muudetud maastikke ja linnavaateid realistlikumaks, parandatud nende nähtavust ja optimeeritud visuaalse ruumi kasutatavust. Hoonete ja linnaelanike loomisel on püütud lähtuda ajaloolisest realismist. Mängu visuaalne külg ja muusikaline kujundus on enim positiivset tagasisidet pälvinud aspektid.
Negatiivse poole pealt on Caesar IV ette heidetud mängu katkemist, kasutajaliidese probleeme, venimist ja liigseid kordusi.
Tehniliselt on operatsioonisüsteemile, riist- ja tarkvarale esitatavad miinimumnõuded Caesar IV mängimiseks järgmised: Windows 2000, 1,6 GHz protsessor, 512 MB muutmälu, 2 GB vaba ruumi kõvakettal, CD-ROM lugeja olemasolu, DirectX rakendusliidese versioon 9.0, 64 MB videokaart.