google/wiki40b huggingface dataset:
Sahtel (ajakiri)

Sahtel oli eestikeelne ajakiri, mis kajastas rula, BMX ning fixed-gear'iga seotud subkultuure. Ajakirja põhivaldkonnad olid sport, muusika ja kunst.
Ajakirja esimene number ilmus 2004. aasta novembris. 2011. aasta jaanuaris ilmus ajakirja kümnes number.
Hendrik Adamson

Hendrik Adamson (6. oktoober (24. septembril Juliuse kalendri järgi) 1891 Kärstna vald – 7. märts 1946 Tuhalaane vald) oli eesti luuletaja.

Elulugu

Hendrik Adamson sündis Metsakuru külas Patsi talus. Tema isa oli rätsep. 1901–1907 õppis ta Kärstna valla- ja ministeeriumikoolis ning 1907–1911 Tartu Õpetajate Seminaris.
Aastal 1911 töötas ta õpetajana Tormas Võtikvere ministeeriumikoolis, 1912–1918 õpetajana ja juhatajana Kasepää vallas Raja küla ministeeriumikoolis ning 1919–1927 Kärstna algkooli juhatajana. Seejärel sai temast kutseline kirjanik Kärstnas Kodu pisitalus. Ta oli Eesti Kirjanikkude Liidu liige. Hiljem oli ta lühikest aega õpetaja Valgamaal Lõvel (1940) ja Kärstnas (1944).

Teosed

1913. aastast avaldas ta ajakirjanduses miniatuure, dialooge, vesteid, hiljem arvukalt värsse, jutustusi ja novelle. Ta äratas tähelepanu mulgi murdes luulega. Ta avaldas luulekogud "Mulgimaa" (Tartu, 1919), "Inimen" (Tartu, 1925), "Tõus ja mõõn" (Tartu, 1931), "Kolletuspäev" (Tartu, 1934), "Mälestuste maja" (Tartu, 1936) ja "Linnulaul" (Tartu, 1937), novellikogud "Kuldblond neitsi" (1925) ja "Roheline sisalik" (Tartu, 1925) jm. Kujundirikkais ja humoorikais luuletustes kasutab H. Adamson tihti murdekeelt. Kirjutanud ka esperanto keeles. 1928. aastal ilmus lapsepõlvemälestusraamat "Kuldsel elukoidikul".
Hiljem on avaldatud luulekogud "Kolm pilku" (Geislingen, 1947), "Kogutud luuletused" (Stockholm, 1963) ja "Luuletused" (Tallinn, 1965) sarjas "Väike luuleraamat", "Vikerkaar ja vari" (Tartu, 1998) ning "Laotuse õlman: ma muigan mu mulgi murden" (Tartu, 2001). Lastele avaldati 1989 raamat "Auli: lugu ühest väikesest poisist".
Tema üksikluuletusi on tõlgitud vene, inglise ja itaalia keelde.
Hendrik Adamson suri 1946 ja maeti Helme kalmistule, kus talle on pühendatud mälestustahvel.
Mägi-Karabahh

Mägi-Karabahh (aserbaidžaani keeles Dağlıq Qarabağ, armeenia keeles Լեռնային Ղարաբաղ (Lernajin Gharabagh), mitteametlikult Արցախ (Artshahh)) on endine autonoomne oblast (AO) Aserbaidžaani koosseisus, mille staatuse ümber puhkes 1980. aastate lõpus relvastatud konflikt aserite ja armeenlaste vahel. Selle konflikti üheks katalüsaatoriks said märtsis 1988 Aserbaidžaanis Bakuu lähistel Sumgaidis toimunud armeenlaste ja aserite vahelised kokkupõrked, mille käigus aserite enamus tarvitas ulatuslikku vägivalda armeenlaste suhtes.

Staatus

Aserbaidžaani haldusüksusena Mägi-Karabahhi ei eksisteeri. Tema territoorium on jagatud rajoonide vahel, mille piirid alati ei järgi (näiteks põhjaosas) endise Mägi-Karabahhi AO piire. 
De facto on tegu Aserbaidžaani keskvalitsusest sõltumatu Mägi-Karabahhi Vabariigiga, mis lisaks endise autonoomse oblasti aladele hõlmab ka ümberkaudseid piirkondi (vt kaarti). Mägi-Karabahhi Vabariiki pole ametlikult tunnustanud ükski riik, ka mitte Armeenia.
Hoolimata Armeenia ja Aserbaidžaani vahelisest relvarahust, jätkub nende vahel Mägi-Karabahhis madala intensiivsusega sõda, millega kaasnevad inimohvrid. USA, Prantsusmaa ja Venemaa vahendavad Armeenia ja Aserbaidžaani valitsusdelegatsioonide läbirääkimisi. Välja on käidud ettepanek korraldada rahvahääletus, mille toimumise aeg määratakse kindlaks edaspidi, et lõplikult otsustada piirkonna staatus, tuua mõned maa-alad tagasi Mägi-Karabahhi kontrolli alla ja tagada julgeolek piirkonnas.
Aserbaidžaani president Ilham Alijev ja Armeenia president Serž Sargsjan kohtusid 2. novembril 2008 Moskvas Venemaa presidendi Dmitri Medvedeviga. Kõneluste lõppedes kirjutati alla deklaratsioonile, milles nad kinnitasid soovi jätkata läbirääkimisi, ja pärast seda ongi nad omavahel kohtunud, sealhulgas Peterburis.
2016. aasta aprillis algas Mägi-Karabahhi ja Aserbaidžaani piiril taas sõjategevus, mis tõi kaasa kümned hukkunud.
Münstersche Aa

Münstersche Aa [m'ünsterše] 'Münsteri Aa' on väike jõgi Saksamaal Westfalenis, Emsi lisajõgi.
Jõkke voolab Krummer Bach 'kõver oja'.
Arkaadmäng

Ajalugu

Arkaadmängude tippaeg oli 1970ndate keskpaigast 1980ndate keskpaigani. 1990ndate algul muutusid need taas lühikest aega populaarseteks, kuid kaotasid peagi turu mängukonsoolidele.

Tehnoloogia

Peaaegu kõik arkaadmängud, välja arvatud mehaanilised, nagu lauajalgpall, Pinball, auhinnaautomaadid, kasutavad palju elektroonikat ja on aja jooksul arenenud keerulisemaks, lubades mängida järjest täiuslikumaid mänge.
Erinevalt arvutitest ja tänapäevastest mängukonsoolidest on arkaadmängude riistvara enamasti mänguspetsiifiline – mäng on protsessorkiipi ühendatud –, kuid on ka selliseid arkaadmängusüsteeme, mida modifitseeritakse, et sobida mingi mänguga, nagu "Sega System 24", millel mängiti mänge nagu Bonanza Bros, Hot Rod ja Gain Ground. "Sega System 24" kasutas kahte 10 MHz protsessorit, üks mängu kasutamiseks ja üks käivitamiseks, 1360 kB RAM ja 256 kB ROM. On olemas ka arkaadmängusüsteeme, mida mängitakse laserkettalt.
Mõni arkaadmänguseade kasutab mälukaardisüsteemi, mis lubab kasutajal naasta hiljem oma mängu juurde.
(Vanade) Arkaadmängude lihtsuse tõttu olid kõik mälunäitajad relatiivselt väikesed, jäädes tihti isegi alla 100 kB. Näiteks arkaadmängu "Neo Geo" põhimälu oli 64 kB, põhivideomälu 64 kB ja helimälu 2 kB.
Arkaadmängude kuvarid arenesid läbi aja, Computer Space 15-tollisest mustvalgest vaakumtorudega kuvarist praegu kasutusel olevate LCD- ja plasmakuvariteni.
Heli on arenenud lihtsatest indikaatorhelidest läbi 1970ndate, kui võeti kasutusele digiteeritud heli, järjest reaalsemateks.

Emulaatorid

Leidub programme, mis lubavad mängida arkaadmänge arvutitel, neid programme nimetatakse emulaatoriteks. Emulaatorite töö seisneb tarkvara ja riistvara töö imiteerimises. Tuntuimaks arkaadmängude emulaatoriks on MAME  (Multiple Arcade Machine Emulator). MAME eesmärk on säilitada vanu arkaadmänge.
Kõrgõzstani Sotsiaaldemokraatlik Partei

Kõrgõzstani Sotsiaaldemokraatlik Partei on partei Kõrgõzstanis. Partei juht on Almazbek Atambajev.
Partei registreeriti 1993. aastal.
2000. aasta presidendivalimistel jäi partei kandidaat Atambajev Askar Akajevi ja Ömürbek Tekebajevi järel 6 protsendiga kolmandaks.
2004. aasta oktoobris ühines partei parlamendivalimisteks valmistudes suurema parteiga (El?).
Sotsiaaldemokraatlikul Parteil oli oluline osa 2005. aasta Tulbirevolutsioonis.
2006. aastal liitus parteiga juhtiv parlamendiliige Temir Sarijev, kuid lahkus juba 2007. aastal konflikti tõttu Atambajeviga.
2007. aasta parlamendivalimistel sai partei 11 kohta, teiste seas pääses sotsiaaldemokraatide nimekirjas parlamenti Roza Otunbajeva, kellest 2009. aastal sai sotsiaademokraatide parlamendifraktsiooni juht.
Partei toetab parlamentaarset riigikorda ja propageerib sotsiaalse suunitlusega arengut.
2010. aasta parlamendivalimiste eelse küsitluse põhjal oli parteil enam kui 10% valijate toetus, mis tähendas, et partei oli üks populaarsemaid.
Oktoobris läbi viidud valimistel oli partei edukas riigi põhjaosas ja sai Ata Džurti järel paremuselt teise tulemuse. Detsembri keskpaigas sõlmitud valitsuskoalitsioonis sai valitsusjuhi koha Atambajev.
Torupill

Torupill on puupuhkpillide hulka kuuluv muusikainstrument.

Ajalugu

Torupilli liike on enam kui tosinajagu. Kõigil neil on erinev ehitus, heli ja ajalugu. Kuigi torupillide päritolu ei ole päris kindel, on päritolupiirkonnaks peetud Iraani ja Indiat. 
Millal torupill Eesti aladele jõudis, ei ole täpselt teada, varaseimad teated torupillimängust Eesti linnades ulatuvad 15.–16. sajandisse.
Mihkel Kübar

Mihkel Kübar (sündinud 29. aprillil 1982 Raplas) on üks Intsikurmu festivali korraldajatest, Salme Kultuurikeskuse direktor.
Ta on lõpetanud Rapla Ühisgümnaasiumi 2000. aastal ja Tartu Ülikooli usuteaduskonna. Keskkooli ajal osales Krista Oleski juhendatavas kooliteatritrupis Ega Vist ning laulis Rapla Ühisgümnaasiumi segakooris "Mitte-Riinimanda" ja Thea Paluoja laulustuudios. Meesansambli Nojahh koosseisus võitis 1999. aastal Alo Mattiiseni muusikapäevade Grand Prix'. Tegi gümnaasiumis koolilehte. Koolivaheaegadel töötas toonase Rapla maakonna ajalehe Nädaline küljendajana, hiljem ka lühikest aega ajakirjaniku-toimetajana.
Kõrgkooliõpingute kõrvalt töötas suviti ajalehes Postimees küljendajana. Kübar on olnud Põlva maavalitsuse haridus- ja kultuuriosakonna nõunik ning Eesti Õpilasesinduste Liidu ekspert. 2009–2013 oli ta Jõgeva abilinnapea. 
Aastal 2013 töötas ta Jõgeva linnapeana. Aastast 2013 liitus Intsikurmu festivali korraldusmeeskonnaga. Kuulus 2013–2017 Jõgeva linnavolikokku, oli 2016–2017 linnavolikogu esimees.
Ta on erkond Isamaa liige.

Isiklikku

Ta on mittetulundusühingute Music Estonia, Munalinn ja Hea Muusika Stuudio juhatuse liige. On mittetulundusühingut Tähetund ja Johannes Käisi Selts liige ning kuulub EELK Jõgeva kogudusesse.
Mihkel Kübara elukaaslane on Pirko Tõugu, neil on kolm poega. Tema vennad on Madis Kübar ja Uku Kübar.
Selenge

Selenge (mongoli keeles Сэлэнгэ (ka Сэлэнгэ мөрөн), burjaadi keeles Сэлэнгэ мүрэн, vene keeles Селенга) on jõgi Sise-Aasias, suurim Baikalisse suubuv jõgi.
Selenge nime päritolu kohta on kaks versiooni. Ta võib pärineda burjaadi sõnatüvest сэл, mis tähendab üleujutust või järve, või tunguusi tüvest sele, mis tähendab rauda.
Baikalisse voolavast seest üle poole saabub järve Selenge kaudu. Baikalist voolab välja Angaraa ja Selenget on peetud Angaraa suurimaks lisajõeks. Angaraa suubub Jenisseisse ning just Selenge kaudu käib tee Jenissei suudmest kaugeima harujõe lähteni.
Selenge algab Ider Goli ja Delger Möröni jõe ühinemisel Hövsgöli aimakis. 
Ider Gol algab Dzavhani aimakist Tarvagataj aheliku kõrgeima, 3227 m kõrguse mäe jalamilt ning voolab algul läände, siis põhja ja siis itta. Tema suurim lisajõgi on paremalt suubuv Tšuluut. 
Delger Mörön algab Hövsgöli aimakist Ulaan Tajga kõrgeima, 3351 m kõrguse mäe jalamilt ning voolab algul peamiselt lõunasse (lühikest maad Venemaa piirijõena), siis peamiselt kagusse, läbides ka aimaki keskuse Möröni. Tema suurim lisajõgi on paremalt suubuv Tesijn gol. 
Selenge voolab ülemjooksul itta, ületab Bulgani aimaki piiri ning temasse suubuvad paremalt Hanuj gol ja vasakult Egijn gol. Pärast Ingettolgoj läbimist pöördub ta kirdesse, jõuab Darhan-Uuli aimaki ja hiljem Venemaa piirile. Piiril suubub temasse paremalt suurim lisajõgi Orhon, mis on Selenge aimaki piirijõgi, ja ühinemiskohas asub Selenge aimaki halduskeskus Sühbaatar. Venemaal voolab ta algul põhja, kus temasse suubuvad vasakult Džida ja Temnik, siis kirdesse, kus temasse suubuvad paremalt Tšikoi, Hilok ja Uda. Uda suudmes asub Burjaatia pealinn Ulan-Ude. Seal pöördub jõgi algul põhja ja siis läände, läbib Selenginski ning suubub Baikalisse, moodustades 680 km² suuruse delta. 
Alates Sühbaatarist kuni Selenginskini kulgeb jõe lähedal, peamiselt otse jõeorus raudtee. Maantee kulgeb jõele küllalt lähedal, aga enamasti siiski mitte jõeorus peaaegu jõe lähtest saadik, Mongoolias jõe vasakul kaldal, Burjaatias algul paremal, pärast vasakul kaldal. 
Jõgi on 1024 km pikk, sellest 409 km on Venemaal. Tema valgla on 447 tuhat km². Jõe vooluhulk on Sühbaataris 310 m³/s, Ulan-Udes 935 m³/s. Burjaatias on jõgi laevatatav, Mongoolias mitte. Suurvesi on jões kevadise lumesulamise ajal, paduvihmade korral ka suvel ja sügisel. Talvel on madalvesi, näiteks Sühbaataris on keskmine vooluhulk veebruaris 23 m³/s ja augustis 610 m³/s. Novembrist aprillini on jõgi jääs.
Jõeorg on muutliku laiusega. Vahel laieneb see 20–25 kilomeetrini ja sageli jõgi hargneb sealkohas, siis kitseneb jõeorg jällegi 1–2 kilomeetrini ja harud koonduvad.
Valfried Lehtmets

Valfried August Lehtmets (5. juuni 1900 Tallinn – 1984 Ulricehamn, Rootsi) oli eesti loomaarst.

Elu

Lõpetas 1918. aastal Rakvere Poeglaste Gümnaasiumi. Õppis 1919–1919 Varssavi Ülikoolis (evakueeritud Rostovisse Doni ääres) ja 1920–1926 Tartu Ülikoolis arstiteadust, 1926–1932 Tartu Ülikoolis loomaarstiteadust.
Ta oli aastatel 1928–1932 Tartu Ülikooli Loomaarstiteaduskonna sisehaiguste kliiniku assistent, 1932–1938 Vaivara, 1938–1944 Antsla jaoskonna loomaarst.
Osales Vabadussõjas. 1944 põgenes Saksamaale, 1948 läks Rootsi.
Sirje Kriisa

Sirje Kriisa (sündinud 28. veebruaril 1950) on eesti köitekunstnik.
Ta on lõpetanud aastal 1976 Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi nahkehistöö eriala, kus ta on ka töötanud õppealameistri ja õppejõuna. Ta on näitustel osalenud 1975. aastast nahast tarbeesemete, pannoode, skulptuuride, rõivaste ja köidetega. Teeb nii klassikalisi luksusköiteid kui ka lihtsamaid raamatuid erinevates materjalides ja tehnikates.

Elukäik

Aastatel 1971–1976 õppis Sirje Kriisa Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis nahkehistöö erialal. Ta on olnud laborant, õppealameister, töökoja juhataja ja õppejõud Eesti Kunstiakadeemia nahakunsti osakonnas. Aastatel 1998–2015 töötas Kriisa Eesti Rahvusraamatukogu kogude säilitusosakonnas kunstniku ametikohal, kus ta tegeles raamatute parandamise ja köitmisega.
Sirje Kriisa on Eesti Kunstnike Liidu ja Eesti Nahakunstnike Liidu liige. 1996. aastal asutas ta mõttekaaslastega Eesti Köitekunstnike Ühenduse ja oli selle juhatuse esinaine 2014. aastani. Ta on rahvusvahelise köitekunstinäituse "Scripta manent" I–III organiseerimistoimkonna juhataja ja on olnud üks sellega kaasneva konverentsi organiseerijaid. "Scripta" näituste eesmärk on tutvustada eesti kirjandust köitekunsti vahenditega, kaasates kunstnikke üle maailma.
Sirje Kriisa on tutvustanud köite- ja nahakunsti kursustel, loengutel, seminaridel Eestis ja välismaal, kavandanud nahatooteid kunstikombinaadile Ars, kujundanud nahkrõivaid. Ta on täiendanud end mitmetel köitekursustel, teinud isikunäitusi ja esinenud arvukatel ühisnäitustel Eestis ja mujal maailmas (Rootsi, Prantsusmaa, Itaalia, Taani, Soome, Venemaa, Läti, Leedu, Šveits, Island, Ungari, Inglismaa, Jaapan, Belgia, Kanada, Austraalia). Sirje Kriisa on köiteühingu liikmena hea seisnud köitekunsti säilimise ja järjepidevuse eest Eestis, selle unikaalse kunstiliigi õpetamise ning väärtustamise eest kultuuriruumi osana. Tema loomingut on erakogudes, Eesti Ajaloomuuseumis, Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis. Praegu (2018) töötab Kriisa Tallinna Keskraamatukogu Kännukuke raamatukogus köitjana. Tööst vabal ajal tegeleb ta loominguga ning valmistab kunstilisi köiteid näitustele ja soovijatele.
Ernests Dinsbergs

Ernests Dinsbergs ehk Ernests Dinsberģis (vana ortograafia järgi Dünsberga Ernsts, 24. jaanuar 1816, Ventspilsi kreis –  30. aprill 1902, Riia) oli läti pedagoog, luuletaja ja publitsist, umbes 100 erinevate teoste autor, koostaja ja tõlkija.
1838 – 1878 aastatel töötas õpetajana Kubelė koolis. Osales noorlätlaste liikumises, töötas ajalehtedes  "Majas Viesi", "Pēterburgas Avīzes".
Gravimeetriline analüüs

Gravimeetriline analüüs (inglise gravimetric analysis) ehk kaalanalüüs on analüütilises keemias kasutatav kvantitatiivse analüüsi liik, mis põhineb uuritava tahke aine (analüüdi) massi määramisel.
Enamasti analüüt sadestatakse, sade eraldatakse, kuivatatakse ja kaalutakse. Teatud juhtudel saab proovi kaalutise põletamise (tuhastamise) järel määrata orgaanilise ja anorgaanilise aine sisaldust.
Methemoglobineemia

Methemoglobineemia ehk methemoglobiinveresus ehk sinitõbi (inglise keeles methemoglobinemia) on methemoglobiini (lühend MetHb) esinemine veres. 
Imikute puhul kutsutakse seda haigust sinitõveks (inglise keeles blue baby disease).
Methemoglobineemia tekib, kui joogivees või toidus on ülemäära nitraate, mis seedekulglas redutseeruvad methemoglobiini tekitavateks nitrititeks.
Methemoglobineemiat võib põhjustada organismis ka methemoglobiini (ka ferrihemoglobiini) esinemine, mida saadakse elamupiirkondade ja üksikmajapidamiste joogivee allikatena kasutatavate puurkaevude (mille sügavus on varieeruv, nt 20–30) kaudu saadavat vett söögiks-joogiks tarbides.
Leopold Luigas

Leopold Luigas (9. detsember 1898 Vaivara vald, Virumaa – 1963 Rakvere) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis aastail 1920–1925 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Üliõpilasselts Liivika vilistlane.
Leopold Luigas osales Vabadussõjas, oli kooliõpetaja Vokal, 1926–1930 Rakvere-Paide Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1930–1939 Väike-Maarja jaoskonnakohtunik. Alates 1939. aastast oli ta Rakvere ringkonnakohtu liige, 31. detsembrist 1940 kuni 9. maini 1941 esimehe asetäitja.
Öine lend eikuhugi

"Öine lend eikuhugi" oli Vahur Kersna juhitud Eesti Televisiooni saade hooajal 1994/1995. Saate režissöör oli Maire Radsin.
Pooletunnises otsesaates vaheldusid stuudiointervjuud videolõikudega. Ühes saatelõigus näidati Kaido-nimelise noormehe ronimist mööda seina Tallinna linnavalitsuse katusele.
Tallinna–Narva rongiliin

Tallinna–Narva rongiliin on Elroni opereeritav rongiliin Eestis. Liin läbib Harjumaad, Lääne-Virumaad ja Ida-Virumaad.
Liinil sõidab päevas mõlemal suunal neli reisirongi.
Notepad

Omadused

Notepad võimaldab kirjutada lihttekstis dokumente. Vaikimisi on salvestatava faili nimelaiend .txt. Kuna aga Notepad toetab ainult lihtteksti, saab Notepadi kasutades kirjutada ka HTML-, XML- või mistahes muid faile. Notepad ei lisa omalt poolt segavaid mittekuvatavaid märgiseid.
Notepad ei võimalda kasutada erinevaid kirjastiile, tekstivärve ega muud vormindust. Isegi paks, kursiivis ja allajoonitud kiri on Notepadis võimatud, rääkimata teksti paremale, vasakule või keskele joondamisest.
Notepad ei kuva õigesti Maci ja UNIXi stiilis tekstidokumentide reavahetust.
Notepadis kirjutatud faile saab salvestada Unicode, ANSI, UTF-8 ja Unicode big endian vormingus. 
Notepad võimaldab sisestada automaatselt süsteemiaega ("kellaaeg kuupäev") kujul hh:mm dd:MM:YYYY, kus hh tähistab tunde, mm minuteid, dd kuupäeva, MM kuud ja YYYY aastat.
Notepad toetab lihtsamaid lihttekstiga tehavaid tegevusi nagu lõikamine, kopeerimine, kleepimine, kustutamine, otsimine, asendamine, tekstis teatud kohani liikumine ja kogu teksti aktiivseks tegemine. Samuti on võimalik viimase tegevuse tagasivõtmine (undo), kuid puuduseks on see, et tagasi saab võtta ainult kõige viimase tegevuse ja mitte rohkem.

Notepadi käivitamine

Notepadi avamiseks piisab sellest, kui Start-menüüs valida Run (Windowsi klahvi olemasolul klahvikombinatsioon Win+R) ja sisestada avanenud dialoogiaknasse "notepad". Selle tulemusel käivitatakse fail notepad.exe.
Pisut keerulisem on Notepadi leida Start-menüüst alates otsides. Notepad peaks asuma kaustas "Accessories".

Notepadi isikupärastamine

Notepadi saab teatud määral isikupärastada. Nimelt saab muuta tekstiredaktoris kuvatava kirja laadi. Siiski tuleb tähele panna, et muutused on seotud tekstiredaktori enda ja mitte konkreetse tekstifailiga.
Notepadi isikupärastamiseks tuleb valida "Format"-menüüst "Font". Avanenud dialoogiaknas saab valida Notepadis kuvatava teksti kirja laadi, paksu kirja, kursiivi ja kirja suuruse.
Pastoraal

Pastoraal on maaelu maalilisust kujutav karjaselaul või kirjandusteos, lamburielu kajastav lühiooper, ballett või pantomiim.
Kirjanduslikud pastoraalid pärinevad juba antiikajast, populaarsed olid need ka Euroopa klassitsismis. Sel ajal levisid pastoraalid ka balletti ja ooperisse, kus üks tuntumaid näiteid on Jean-Baptiste Lully "Les Fêtes de l'Amour et de Bacchus" (1672, "Armastuse ja Bakchose peod"). Itaalia-Vene helilooja Francesco Araja komponeeris vene külaelust allegoorilise pastoraalooperi "Rahu pelgupaik" ("L'asilo della pace", 1748).
20. sajandil on muusikalisi pastoraale kirjutanud nt Hollandi helilooja Hendrik Andriessen ja prantslane Georges Auric. 20. sajandi kunstist on tuntud Henri Matisse'i "Pastoraal" (1906),

Eesti kultuuris

Eesti kirjandusest on tuntud nt Vello Lattiku "Pastoraal mummulisest kleidist" (1978) ja Kalju Saaberi novell "Eesti pastoraal II" (1986), muusikas Juhan Simmi "Pastoraal puhkpilliseptetile" (1956), Juhan Aaviku "Pastoraal" op. 133 (1955) ja Peeter Süda samanimeline teos. Peeter Vähi on kirjutanud teose "Komputeriseeritud maailma pastoraal" flöödile, tšellole ja klaverile, Alo Põldmäe "Pastoraal" oboele ja orelile valmis 2005. 1994. aastal tõi Tiit Palu EMA Kõrgema Lavakunstikooli XVII lennuga Nukuteatri lavale Friedebert Tuglase "Eesti pastoraali".
Nime "Pastoraal" kannab ka Kaarel Liimandi 1940. aastast pärit õlimaal. Skulptor Edgar Viiese viimane teos oli 2006. aasta suvel Viljandis avatud purskkaevuskulptuur "Pastoraal allikal". Pastoraali nime on kandnud ka Arnold Lauguse ja Malle Leisi näitused.
Tänapäeval kõneldakse pastoraalidest tihti iroonilises võtmes. Eesti kirjanduses on selline näiteks August Alle "Eesti pastoraal", muusikas ansambli Ultima Thule populaarne laul Villu Kanguri sõnadele "Liivimaa pastoraal".
Linnu tee (Tallinn)

Ajalugu

Tänav rajati 1653. Kristiine heinamaade tükeldamise tulemusel, läbides hoonestamata heinamaid. 1805. aastal nimetati tänav Löwenruh' suvemõisa järgi Löwenruhscher Heerwegiks (Löwenruh' maantee). Praegune tänava nimi on aastast 1930.

Ühistranspordiühendus

Linnu teed mööda (Tondi tänava ja Sõpruse puiestee vahelist teelõiku) sõidab Tallinna liinibuss number 28 (marsruut: Väike-Õismäe – Veerenni). Tänavale jäävad peatused: Vilja, Nõmme tee ja Västriku.

Infrastruktuur

Tänava pikkus on umbes 2,4 km. Linnu tee algab Tondilt Tondi tänavast, ristub Haraka tänava, Västriku tänava ja Lillekülas Käo tänava, Püü tänava, Sule tänava, Nõmme tee, Tüve tänava, Kännu tänava, Võrse tänava, Hane tänava, Sõpruse puiestee, Muti tänava, Varese tänava, Vuti tänava, Nirgi tänava, Kure tänava, Mooni tänava, Kaarna tänava ning Algi tänavaga. Lõpuks ristub Linnu tee Mustamäe teega.

Tondi tänava ristmik

Tondi tänava rekonstrueerimise käigus 2004. aastal sai Linnu tee algus uue ringristmiku.

Sõpruse puiestee ristmik

Ristmikul on Sõpruse puiesteel mõlemas sõidusuunas, mis on üksteisest eraldusribaga eraldatud, kaks otsesuunarada. Sellel ristmikul toimuvad vasakpöörded ilma eraldi tsükliosata, s.t autod pööravad rohelise tule ajal pärast otseliikujate läbilaskmist. Vaatlused näitavad siiski, et enamuse tööpäevast liiguvad mööda Sõpruse puiesteed kogu rohelise fooritsükli vältel sõidukid ja tegelik vasakpöörde lõpetamine toimub kollase tule ajal. Ilmselt oleks vaja lisada vasakpöörete jaoks omaette faas.

Mustamäe tee ristmik

Tallinna spordi- ja noorsooamet tahab Mustamäe tee äärde, kus praegu laiub trolliparkla, rajada kahe täismõõdus jääväljaku ning 1000-kohalise tribüüniga jäähalli.
Tiina Tuulik

Tiina Tuulik (sündinud 19. aprillil 1966) on eesti maastikuarhitekt.

Hariduskäik

Ta õppis aastatel 1984–1991 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis ja Tallinna Kunstiülikoolis ning lõpetas selle arhitektina. Ta oli aastatel 1992–1994 magistriõppes Kuningliku Taani Kunstiakadeemia arhitektuurikooli maastikuarhitektuuri osakonnas, mille lõpetas magistrikraadiga.
Ta on alates 2010. aastast Eesti Kunstiakadeemia doktoriõppes tööga "Kalmistukultuur 21. sajandi Eestis. Traditsioonid ja uuendused" (juhendajad Marju Kõivupuu ja Anneli Randla).

Töökäik

Ta on töötanud arhitektuuribüroos Järve & Tuulik ning DIA Arhitektuur.
Ta on lektor Tallinna Tehnikaülikooli ehituse ja arhitektuuri instituudi arhitektuuri ja urbanistika akadeemias.
Alfred Asikainen

Alfred Johan "Alpo" Asikainen (11. veebruar 1888 Viiburi – 7. jaanuar 1942 Helsingi) oli soome maadleja, kes sai 1912. aasta suveolümpiamängudel Kreeka-Rooma maadluses pronksmedali.
Stockholmi suveolümpiamängudel kaotas ta maadlusmatši eestlase (kes esindas Venemaad) Martin Kleiniga. Matš kestis 11 tundi 40 minutit, mis läks Guinnessi rekordite raamatusse pikima maadlusmatšina.

Isiklikku

Tema poeg Toivo Asikainen oli soome jalgpallur.
Aleksander Kirikal

Riigikogu liige Aleksander Kirikal

Aleksander Kirikali samastamine samanimelise IV Riigikogu ja Eesti Tööliste Partei liikmega pole tõenäoliselt õigustatud.