google/wiki40b huggingface dataset:
Alu mõis

Alu mõis (saksa keeles Allo) oli rüütlimõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb Rapla maakonna Rapla valla territooriumile. Mõisakompleks asub Alus.

Ajalugu

Vanimad teated Alu mõisa kohta pärinevad 1409. aastast. Tõenäoliselt oli mõisa keskuses juba keskajal kivihoonestus. 17. sajandil kuulus mõis Uexküllidele ja Wrangellidele. Pärast Põhjasõda vahetas mõis sageli omanikke, kuuludes Rosenite, Bistramite ning Tiesenhausenite omandusse.
1858. aastal läks Alu mõis naabruses asuva Sikeldi mõisa omaniku Otto von Lilienfeldi valdusse, kes lasi lammutada vanad hooned ning rajada uue härrastemaja.
Mõisa viimane omanik oli Rudolf von Lilienfeldt, kellelt see 1919. aastal võõrandati.

Mõisakompleks

Mõisa härrastemaja ehitustööd algasid 1862. aastal arhitekt Paul Alischi, kes oli ka Kreenholmi Manufaktuuri arhitekt, projekti järgi. Hoone valmis 1875. aastal, saades oma lõpliku kuju Friedrich Modi projekti järgi. Viiekorruselise nurgatorni, sakmelise rinnatise ja kuubikukujulise vormiga uusgooti stiilis ehitis on mõjutatud keskaegsest linnusearhitektuurist.
1920.–1930. aastatel asus endises härrastemajas kool. Teise maailmasõja järel oli hoone Eesti Põllumajandustehnika kasutuses. 1999. aastal omandas kunagise Alu mõisa peahoone Kaitseliit, rajas sinna oma õppekeskuse ning sellega seoses lasi 2000. aastate alguses hoone restaureerida.
Härrastemaja juures asub park koos tiigiga.
Vähestest säilinud kõrvalhoonetest on silmapaistvam uusgooti stiilis ait.
Kultuurimälestiste registris on Alu mõisa peahoone registrinumbri 15323 all, park registrinumbri 15324 all ning ait-kuivati registrinumbri 15325 all.
Porkuni paemurd

Porkuni paemurd on endine paemurd Valgejõe ürgoru nõlval; halduslikult Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. 
Paemurrus olev esinduslik paljand on arvele võetud ürglooduse objektina. Paljandit loetakse Porkuni lademe stratotüübiks. Seda täiendab kamariku puurauk, kuna paemurrus puudub Kamariku kihistik.
Paljand asub Porkuni parkmetsas. Aastal 2017 puhastati sealset paljandit. Ülevalt alla moodustavad esimesed 1,5 meetrit Ärina kihistu Tõrevere kihistiku helehallid korall-lubjakivid. Järgmised 1,5 meetrit koosnevad Ärina kihistu Siuge kihistiku hallikaspruunidest kuni pruunidest teralis-mudalistest lubjakividest. Järgmine meeter koosneb  Ärina kihistu Vohilaiu kihistiku hallidest bioklastilistest lubjakividest. Sellele järgnevad 1,5 meetrit koosnevad Ärina kihistu Röa kihistiku kollakas- kuni pruunikashallist dolomiidist. Alumised 0,3 meetrit moodustab Adila kihistu kollakashall või kollane  savikas dolomiit.
Paemurdu on uuritud juba aastast 1854, mil seda uuris Karl Eduard von Eichwald ja eristas omaette kivimitüübiks Borkholmi dolomiidi (tänapäeva Röa kihistiku). Aastal 1858 eristas Friedrich Schmidt seal nelja erinevat kivimitüüpi, mis vastavad praegustele kihistikele. Aastal 1881 defineeris ta nende alusel Porkuni lademe. Aastal 1923 kirjeldas murdu detailselt A. Wahl, kelle töös oli peamine rõhuasetus sealsete kivimikihtide kivististe koosseisul.
Paemurd on üks rikkalikumaid Ordoviitsiumi lõpu kivististe leiupaikasid maailmas, kust on leitud üle 150 kivistiseliigi.
Joseph Edmund Eduard von Hahn

Joseph Edmund Eduard von Hahn (24. märts/5. aprill 1860 Uue-Lõve mõis Valjala kihelkond Saaremaa – 7. mai 1942 Königsbruch Austria) oli Kuressaare linnapea  aastatel 1915–1916.
Joseph Edmund Eduard von Hahn sündis 1860. aastal Saaremaa Valjala kihelkonna Uue-Lõve mõisas, mõisa rentniku kolleegiumiassessor Karl von Hahni ja Elmire (sünd. von Nolcken) pojana.
J. E. E. von Hahn oli Võhksa, Lööne ja Randvere mõisa rentnik ning Esimese maailmasõja ajal 28. septembrist 1915 kuni 1916. aasta maini Kuressaare linnapea.
Joseph Edmund Eduard von Hahn suri 7. mail 1942 Austrias Königsbruchis.
Libertarism

Sõna päritolu

Mõiste libertarian võeti inglise keeleruumis kasutusele valgustusaja vabamõtlejate poolt, märkimaks neid, kes uskusid vabasse tahtesse ja vastandusid seega determinismile. Esimene kirjalik mõiste kasutus oli aastal 1789, kui William Belsham kasutas seda arutledes vaba tahte ja determinismile vastandumise üle.
Silmatõmblus

Silmatõmblus ehk nüstagm (nystagmus) on tahtmatu silmaliigutus, mille korral sujuvad liigutused ühes suunas vahelduvad sakaadiliste liigutustega teises suunas.
Silmatõmblus on tingitud vestibulo-okulaarsest refleksist või on patoloogiline.
Leo Ainola

Leo Ainola (sündinud 18. juulil 1929 Viljandis) on eesti matemaatik ja mehaanikateadlane.

Elukäik

Leo Ainola lõpetas Viljandi 2. Keskkooli 1948. aastal. 1953 lõpetas TPI ehitusteaduskonna tööstus- ja tsiviilehituse erialal. Oli aastatel 1953–1956 samas matemaatik Arnold Humala aspirant.  Füüsika-matemaatikakandidaat 1957 (kinnitus 1958); füüsika-matemaatikadoktor 1967 (Eesti NSV Teaduste Akadeemia, kinnitus 1968); dotsent 1968; professor 1971.
Töötas 1956–1961 Tallinna Tehnikaülikoolis matemaatika kateedri assistendi, vanemõpetaja ja aastatel 1958–1961 dotsendina. Oli 1961–1971 Eesti NSV TA Küberneetika Instituudi vanemteadur .1971–1991 matemaatika kateedri professor ning kateedrijuhataja. 1992–1997 matemaatika instituudi matemaatilise füüsika võrrandite erakorraline professor, rakendusmatemaatika erakorraline professor, 1997. aastast rakendusmatemaatika õppetooli emeriitprofessor. 2003. aastast erakorraline vanemteadur. Aastatel 1997–2013 küberneetika instituudi fotoelastsuse laboratooriumi vanemteadur (osalise koormusega). Alates 01.01.2017 emeriitprofessor.

Teadustegevus

Variatsioonimeetodid, elastsete koorikute teooria, elastsete kehade dünaamika, polarisatsioonoptika ja hübriidmehaanika; veevarustussüsteemide efektiivsus ja hüdraulilise töökindluse analüüsi meetodid, fotoelastsusdomograafia, mittelineaarne dünaamika ja pingeanalüüs, algebralised struktuurid ja matemaatilise analüüsi rakendused jt.
Avaldanud üle 120 publikatsiooni. Arendanud ja rakendanud matemaatilise modelleerimise meetodeid elastsusteoorias, hüdrodünaamikas ning pingeoptikas. Kuulunud mitmetesse väitekirjade kaitsmisnõukogudesse. Tema juhendamisel on kaitstud 2 kandidaadiväitekirja.
Charles Griswold

Charles L. Griswold, Jr. on USA filosoof.
Ta õpetab alates 1991. aastast Bostoni Ülikoolis ning on seal Borden Parker Bowne'i filosoofiaprofessor.
Ilmar Ojase

Ilmar Ojase (sündinud 6. juuli 1973 Mineralnõje Vodõs) on eesti endine ujuja.
Ta osales 1992. aasta suveolümpiamängudel.
Graafi invariant

Graafi invariant on graafi struktuuri iseloomustava atribuudi arvuline väärtus või niisuguste väärtuste korrastatud kogum, mis ei sõltu graafi tippude märgistatusest ega selle graafilisest kujutisest. Mängib olulist osa graafide isomorfismi tuvastamisel.
Graafi fundamentaalne invariant on tema struktuur kui diskreetse objekti elementide kooslus (organiseeritus) selle elementide seostatuskorra näol.
Struktuur kui niisugune ise on esitatav graafina G, kus isomorfsed graafid omavad ühesugust struktuuri. 
Struktuuri peamisteks karakteristikuteks on selle sümmeetria omadused, mis avalduvad ühesuguste elementide (st tippude, tipupaaride) näol mida rühmateooria aspektist orbiitideks (sh transitiivsuspiirkondadeks, ekvivalentsusklassideks, positsioonideks jm)  nimetatakse.
Tipupaarid on eristatavad graafi seosmaatriksi astendamise teel. Korrutada algne seosmaatriks  iseendaga, kus  ning   kusjuures iga astme  korral fikseerida erinevate binaarmärkide  arv  maatriksis , mis reeglina suureneb.
Tipupaariorbiitide basil korrastatud korrutis  on isomorfsete graafide täielik invariant . 
Graafi invariandid jagunevad globaalseteks (graafi tervikut iseloomustavateks) ja lokaalseteks (näiteks, üksikuid tippe ja tipupaare iseloomustavateks).

Algoritmilisest keerukusest

Invariante eristatakse nende algoritmilise keerukuse alusel. Invariandid , ,  ja  saadakse triviaalselt, samal ajal kui niisuguste invariantide nagu , , , , ,  puhul see nii ei ole.
Käesoleva aja ametlikust, XX sajandist pärit seisukohast, polünomiaalset täielikku invarianti ei tunnustata, kuigi pole tõestatud et neid ei esine. Samal ajal on näidatud, et semiootilise mudeli algoritmiline keerukus saab sõltuda vaid tippude arvust.
Türkmeeni Kultuuriselts

Türkmeeni Kultuuriselts "Maija" (Äriregistris Eesti-Turkmeeni Kultuuriselts AK Maija; maija tähendab 'valge kaamel') oli Eestis elavaid türkmeene ühendav organisatsioon. Selts loodi 13. detsembril 1997. Seltsi esimees oli Vera Dovletova-Gontšaruk. Selts kustutati Äriregistrist 2013.
Cristhian Stuani

Koondisekarjäär

Debüüdi Uruguay rahvuskoondises tegi ta 14. oktoobril 2012 sõprusmängus Poola vastu.
Esimese värava lõi ta koondise särgis 10. septembril 2013 MM-i valikmängus Colombia vastu.
Ta on esindanud Uruguayd koondises 2014. ja 2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel, 2015. aasta Copa Américal ning 2016. aastal Copa América Centenariol.
Rockstarz

"Rockstarz" on Vanilla Ninja singel albumilt "Love Is War". Singel ilmus 2006. aastal.
Laul jõudis Saksamaa muusikaedetabelites kohale 86.
Rahvusrevolutsionäärid

Rahvusrevolutsionääride üldmõiste alla on koondatud rühm 1920. aastatel Saksa poliitilisse publitsistikasse ja kirjandusse astunud literaate. Tuntuimad neist on Ernst Jünger, Friedrich Georg Jünger, Franz Schauwecker, Friedrich Hielscher, Ernst von Salomon. Rahvusrevolutsionäärid moodustasid ühe osa laiemast, konservatiivse revolutsiooni nime kandvast poliitilis-filosoofilisest voolust.
Mõiste sai kindlama sisu alles 1950, mil ilmus konservatiivse revolutsiooni ühe peamise asjatundja Armin Mohleri raamat "Konservatiivne revolutsioon Saksamaal 1918-1932" (Die Konservative Revolution in Deutschland 1918–1932).
Mohleri definitsiooni järgi kujutavad rahvusrevolutsionäärid endast konservatiivse revolutsiooni nooremat ja radikaalsemat etappi, mis oma tipu saavutas 1920. aastate keskel. Selle tähiseid on 1926 Friedrich Georg Jüngeri sulest ilmunud essee "Rahvusluse esileastumine" (Aufmarsch des Nationalismus).
Konservatiivse revolutsiooni teise etapi ja mõnevõrra mõõdukama suuna moodustavad nn. noorkonservatiivid. Tinglikuks veelahkmeks kahe suuna ja perioodi vahel võibki lugeda 1927. aastat, mil anti välja noorkonservatiiv Edgar Julius Jungi raamat "Alaväärtuslike võim" (Die Herrschaft der Minderwärtigen).
Jüri Jagomägi

Jüri Jagomägi (sündinud 1943) on eesti geograaf ja kartograaf.
Ta on paljude Eesti kaartide tegemisel olnud peakartograaf.
Ta lõi 1989. aastal ettevõtte Regio.
Linnuse tänav (Narva)

Linnuse tänav on tänav Narvas Kalevi linnaosas. Algab Igor Grafovi tänavast, kulgeb Narva jõe kallast mööda ja ristub Peterburi maanteega. Tänava pikkus on umbes 600 m.
Enne Teist maailmasõda oli samas piirkonnas 3. Kalda tänav.
Tänav sai oletatavasti nime Hermanni linnuse järgi.
Arp Rullingo

Arp Rullingo (1935. aastani Alfred Rullinkov; 26. juuli 1913 Tallinn – 14. juuli 1942) oli eesti sportlane, ajakirjanik ja kirjanik.
Õppis Gustav Adolfi Gümnaasiumis.
Tegeles kergejõustikuga spordiseltsis Kalev. 1934. aasta kergejõustiku Eesti meistrivõistlustel tuli Eesti meistriks 4×400 meetri teatejooksus Tallinna Kalevi meeskonnas.
1935. aastal eestistas oma nime.
1939. aastal avaldas romaani "Veider armastuslugu", mis võitis kirjastuse Loodus romaanivõistlusel III koha auhinna.
Töötas ajakirjanikuna, kirjutas spordiülevaateid ajakirjale Nädal Pildis, 1940–1941 ajalehe Noorte Hääl osakonna juhataja.
Hukkus 1942. aastal Punaarmees.
Lasva rahvamaja

Lasva rahvamaja on rahvamaja Võru maakonnas Võru vallas Lasva külas. Rahvamaja juhataja on Sirje Kuuseorg.
Rahvamaja valmis 1975.
Bioloogiajaam

Bioloogiajaam on alaline või hooajaline bioloogilistele väliuurimistele spetsialiseeritud teadusasutus või õppebaas. 
Bioloogiajaamu hakati looma Euroopas alates 19. sajandi teisest poolest. Üks tuntumaid neist on Napoli bioloogiajaam, mis avati 1874. aastal.
Esimene Tartu Ülikooli rajatud bioloogiajaam oli 1908. aastal avatud Kovda bioloogiajaam Valge mere ääres, mille organiseeris Tartu Ülikooli zooloogiaõppejõud Konstantin Saint-Hilaire.
Tuntumad bioloogiajaamad Eestis on Kuusnõmme bioloogiajaam, Võrtsjärve limnoloogiajaam, Puhtu bioloogiajaam, Laelatu bioloogiajaam, Vooremaa metsaökoloogia jaam, Akste bioloogiajaam ja Kõiguste bioloogiajaam.
FC Stumbras

Ajalugu

Klubi loodi 2013. 
2019. aasta suvel lakkas klubi eksisteerimast. Lõpuks nad kõrvaldati eliitdivisjonist.
Mait Püümets

Mait Johannes Püümets (enne eestistamist Mait Johannes Püümann; 11. juuli 1882 Peningi vald, Harjumaa – 19. jaanuar 1965 Tallinn) oli eesti arst.
Ta lõpetas Tartu ülikooli arstiteaduskonna 1913. Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, kus oli Tallinna kaitsepataljoni vanemarst. Ta oli rahuläbirääkimistel Eesti delegatsiooni liige ja kirjutas alla Tartu rahulepingule. Ta oli Asutava Kogu ja I Riigikogu liige. Tallinna Eesti Arstide Seltsi esimees. Tallinna sadama arst.
Rocca al Mare ringristmik

Rocca al Mare ringristmik (Haabersti ring, Haabersti ristmik ja Haabersti ringristmik) on ringristmik Tallinnas Haabersti linnaosas, kus Paldiski maantee ristub Rannamõisa tee ja Ehitajate teega.
Rocca al Mare ringristmik oli aastatel 2009–2011 suurima liiklusõnnetuste arvuga ristmik Eestis: 2009. aastal toimus seal 186, 2010. aastal 152 ja 2011. aastal 225 liiklusõnnetust.
Urotrakti infektsioon

Urotrakti infektsioon (rahvusvaheline lühend UTI) on nakkus mõnes organismi urinaarsüsteemi osas. Mõned tuntumad neist on näiteks alumisi kuseteid haarav tsüstiit ja ülemises trakti osas paiknev püelonefriit, neeru ja tema karikate infektsioon. 
Alumiste kuseteedede nakatumise korral on sümptomid valulik, sage ja tugeva eelneva pakitsusega urineerimine, kuid kõrgemal paikneva haiguse korral on lisaks neile palavik ja valu küljel. Vanematel ja väga noortel inimestel võivad sümptomid olla ebamäärased ja mittespetsiifilised. Peamine põhjustaja on Escherichia coli ning harva mõni teine bakter, viirus või seen.
Opteerumine

Opteerumine on kodakondsuse valimine (eriti territooriumi üleminekul ühelt riigilt teisele) ja uueks kodumaaks peetavale maale asumine. Eesti ajaloos nimetatakse opteerumiseks peamiselt Venemaal elanud eestlaste Eesti Vabariigi kodakondsuse valimist ja asumist Nõukogude Liidust Eestisse pärast Tartu rahulepingu sõlmimist.

Ajalugu

Tartu rahulepingu ja kodakondsuse valikut puudutava kokkuleppe alusel said Eesti kodakondsuse valimise õiguse varem Venemaale rännanud või Esimese maailmasõja ja Vene kodusõja ajal Venemaale sattunud Eestist pärit elanikud.
Tartu rahulepingu alusel valis Venemaal Eesti kodakondsuse ca 80 000, kuid aastatel 1920–1923 tuli Eestisse ainult 37 578 inimest (1920. aastal 14 909, 1921. aastal 15 866, 1922. aastal 5380 ja 1923. aastal 1423 inimest.)
Kontrolli-opteerimiskomisjoni osakond töötas Petrogradis 1922. aasta sügiseni, kuid üksikute isikute saabumine Eestisse kestis mõnevõrra kauem: 13. augustil 1939 saabus Eestisse optandina Liisa Teki (sündinud Kübar), 68 aastat vana, Lisjeni alevikust Baikali järve ääres.
Opteerunute ehk optantide seas oli ka tuntud kultuuritegelasi, näiteks 1920. aastal Petrogradis sündinud Georg Ots ja Omskis sündinud Voldemar Panso; sõjaväejurist Gustav Kunnos.
Opteerunute suhtes valitses Eestis kohati tõrjuv suhtumine. Nii kirjutati Päevalehes 16. märtsil 1934, pärast Konstantin Pätsi esinemist kaitseseisukorra teemal: "Endistest optantidest, kes tühja koti ja kepiga siia põgenesid Venemaalt, et oma nahka päästa ja kes kogu iseseisvuse aja on ühe silmaga itta vaadanud ja oodanud võimalusi, millal seal jälle spekuleerimise võimalused avanevad, tunneme ja teame me ka, et neil pole kunagi õiget isamaalisuse ja rahvusluse tunnet olnudki. Nad kõik on oma olemist siin ja Eesti iseseisvust ikka mõelnud kui mingisugust ülemineku ajajärku, et siis jälle ära aurata ja muulaseks saada." 
Ilukirjanduses on opteerumist kujutanud Ira Lember romaanis "Päevalilled" (2012), aga humoristlikus võtmes näiteks Peet Vallak oma novellis "Optant" (1938; 2. tr 1959).
Roo-loorkull

Levila

Roo-loorkull on levinud Euraasia parasvöötmes, ida suunas kuni Mongoolia ja Mandžuuriani, samuti Loode-Aafrikas, Madagaskaril, Réunioni saarel ja Austraalias.
Euroopas pesitseb 26–35 tuhat paari. Eestis on ta väikesearvuline haudelind, haudepaaride arvuga 500–1000 . Eriti arvukas on ta suurtel järvedel ja madalatel lahtedel, kus on ulatuslikke roostikke. Selle järgi on ta nimegi saanud.
Levila lõunaosas on roo-loorkull paigalind, seevastu põhjaosas rändlind. Peamiselt talvitub ta Sahara-taguses Aafrikas ja Lõuna-Aasias, vähem Vahemere maades ja Lähis-Idas kuni Kaspia mere lõunarannikuni.

Välimus

Roo-loorkulli üldpikkus on 49–60 cm, kaal 500–750 g, tiiva pikkus 36–43 cm ja tiibade siruulatus 110–140 cm. Emane on isasest tunduvalt suurem.
Täiskasvanud emaslinnu pea on ookrikarva ja tumedate tähnidega. Keha ülapool, nimelt õlasulestik ja tiibade pealmise poole kattesuled on pruunid helepruunide laikudega. Tiibade pealmise poole väikesed kattesuled on hallikad. Keha alapool on pruun ja rind ookrivärvi laikudega. Tüürsuled on pruunid, levila lääneosas hallikad, levila idaosas tumedate ristivöötidega.
Täiskasvanud isaslinnu sulestik on levila lääneosas pruuni-, halli- ja valgekirju, levila idaosas lisandub must värv. Pealagi on pruun või must ookrivärvi suleääristega. Labakattesuled, küünarhoosuled ja tüürsuled on hõbehallid. Selg ja õlasulestik on levila lääneosas pruunid, levila idaosas mustad ebamäärase heleda mustriga. Välimised labahoosuled on heleda tüviku ja musta tipuga.
Noorlind sarnaneb emasega, aga tema pealtiiva väikesed kattesuled pole hallid ja lagipea tähnid on kitsad.
Roo-loorkulli nokk ja küünised on mustad, aga jalad, vikerkest ja vahanahk kollased. Saba on suhteliselt pikk.

Eluviis

Roo-loorkull hõljub sageli rooväljade, niitude ja luhtade kohal. Lennul on tiivad lamedas V-asendis.
Ta sööb kõige rohkem väikesi linde, näiteks kuldnokki, lõokesi ja tsiitsitajaid. Keskmiste suurusega lindudest, näiteks partidest, ruikadest ja kajakatest sööb ta täiskasvanud linde harva, rohkem noorlinde. Ta sööb ka mune, poolroiskunud kalu, konni ja pisiimetajaid, eriti närilisi.
Ta pesitseb veekogude ääres soistes kohtades, mis on kõrkjaid ja pilliroogu täis kasvanud. Pesa asub varjatud kohas keset tihnikut, harvem kaldaäärses põõsastikus. Täiskurnas on 2–6, tavaliselt 4-5 muna. Täiskurn esineb meie kandis tavaliselt mai algul. Munad on valged, mõnikord roheka varjundi ja ookrikarva tähnidega. Emaslind haub neid 33–36 päeva ja pärast seda on pojad veel peaaegu kaks kuud pesas.
Tracy Chapman

Elulugu

Chapman sündis Ohio osariigis Clevelandis, kus teda kasvatas ema. Märganud tütre suurt muusikahuvi, ostis ema Tracyle vaatama rahanappusele tema kolmandal eluaastal ukulele. Kitarri mängima ja laule kirjutama hakkas Tracy Chapman 8-aastaselt. Tema sõnul võis kitarrimängu huvi ajendiks olla telesaate "Hee Haw" vaatamine.
Garum

Garum oli antiikaegne tugevamaitseline kaste, mida valmistati kääritatud kalast. Ehkki garum oli kõige populaarsem Vana-Roomas, tunti seda juba Vana-Kreekas ning see püsis kasutusel veel Bütsantsiski. Teise sarnase kastme nimi oli liquamen ning vahel kasutati neid termineid sünonüümidena. Ladina sõna garum tuleneb kreeka sõnast garos või garon (γάρον), mille päritolu on teadmata.
Jean Anthelme Brillat-Savarin kirjutas oma teoses "Maitse füsioloogia", et populaarsusele vaatamata suhtuti garumisse vahel tõrjuvalt, nii nagu tänapäeval küüslauku. Roomlased kasutasid seda mitte üksnes maitseaine, vaid ka sees- ja välispidise ravimina paljude haiguste, sealhulgas kõhukinnisuse vastu.
Rudolf Otto

Biograafia

Otto sündis Hannoveri lähistel Peines. Õppis Erlangeni ülikoolis ja Göttingenis, kus ta kaitses doktorikraadi Martin Lutherist ja Immanuel Kantist. 1906 sai temast erakorraline professor ja 1910 ta sai Giesseni ülikooli audoktoriks. 1915 sai Ottost professor Breslau Ülikoolis ja 1917 hakkas ta professoriks Marburgis, kus oli toona kuulsaim protestantlik seminar maailmas. Marburgi jäi ta oma elu lõpuni. 1929 läks ta pensionile ning suri kaheksa aasta pärast, pärast kukkumist 20 m kõrgusest tornist. Palju on ka spekuleeritud ka, kas ta sooritas elu lõpus enesetapu, ent andmed seda ei kinnita.

"Pühaduse idee"

Otto kuulsaim töö, "Pühaduse idee", on üks edukamaid Saksa teoloogilisi raamatuid 20. sajandil. Sellest on tehtud arvukalt kordustrükke ja seda on tõlgitud 20 keelde. Raamat defineerib pühaduse mõistet ja ideed kui midagi, mis on "numinoosne". "Numinoosse" all mõistab Otto midagi, mis on "ebaratsionaalne ja meeltega tajumatu kogemus või tunne, mille peamine objekt on väljaspool iset (selfi), inimest ennast, kui midagi "täiesti teistsugust"

Mõju

On raske leida 20. sajandi esimesel poolel teoloogi, kes ei olnud Ottost mõjutatud. Mõjukad teoloogid ja antropoloogid Paul Tillich, Mircea Eliade ja Gustav Mensching on kõik tunnistanud, et on olnud Ottost paljuski mõjutatud oma teoloogias.
Nina Hagen

Nina Hagen (õieti Catharina Hagen; sündinud 11. märtsil 1955 Ida-Berliinis Saksa DV-s) on Saksa laulja, laulukirjutaja ja näitleja. 
1976. aasta detsembris asus ta elama Lääne-Saksamaale. Teda kutsutakse ka pungi ristiemaks ja vanaemaks.

Isiklikku

Isa Hans Oliva-Hagen (1922–1992), kasutanud ka nime John Ryder. Ema Eva-Maria Hagen(1934, n Buchholz). Tütar Cosma Shiva Hagen (1981). Kasuisa Wolf Biermann(1936).
Pikaristi postijaam

Pikaristi postijaam on postijaam, mis tegutses Pikaristi külas Viru-Nigula vallas Lääne-Viru maakonnas.
Postijaam on arvele võetud ehitismälestisena, kui hästisäilinud näide nii Poolas kui ka Lätis levinud postijaamade tüüprojektist.
1871. aastal leidis postijaama hoones koha Pikaristi kihelkonnakool.
Sevilla metroo

Sevilla metroo (hispaania, Metro de Sevilla) on Hispaanias Andaluusia autonoomses piirkonnas Sevillas 2009. aastal avatud metroo.
Kėdainiai Püha Joosepi kirik

Ajalugu

1704. aastal rajasid karmeliidid Kėdainiaisse kloostri. Kirikut on esimest korda mainitud 1709. aastal. Kuna ümbruskond oli üldiselt evangeelset usku, oli seal vastuseis uue rooma-katoliku kiriku rajamisele, seetõttu valmis kloostri peakirik alles 1766. aastal.
Vene võimud sulgesid kloostri 1832. aastal ning kloostri hoonetesse rajati kasarmud. Pärast Esimest maailmasõda kasutas kirikut Kėdainiai Püha Jüri kogudus. Kirik suleti Nõukogude võimu ajal 1963. aastal. Kloostrihoonetes on tänapäeval muuseum, kirikuhoone avati uuesti 1991. aastal.

Kirikuhoone

Praegune kirikuhoone valmis 1766. aastal. Hoone on ristikujulise põhiplaaniga, sees on kolm löövi. Esifassaadil on kaks torni, ka kooriruumi kohal on haritorn. Kirik on tervikuna ehitatud puidust. Ka eraldiseisev kellatorn on puidust ning on pärit kirikuhoonega samast ajajärgust.
Aastatel 1963-1991 oli see üldse suletud, hoonet kasutati laona. Kirikuhoone restaureeriti 1991. aastal arhitekt Dainius Juozėnase juhtimisel ning pühitseti uuesti.
Pikkrahu (Hiiu maakond)

Pikkrahu (varem ka 2. Kukka rahu) on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Suuresadama küla alal Kukka lahes asuv 7,4 hektari suurune saar (rahu).
Pikkrahu asub 500 meetrit Sadamalaiust loodes, selle kõrval asub Kukka rahu. Rahu on liivase pinnamoega.
Rahu koordinaadid on 58° 59′ N, 23° 54′ E.
Rahu kuulub Väinamere hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.
Eesti suursaatkond Ateenas

Eesti suursaatkond Ateenas on Kreekas Ateenas asuv Eesti suursaatkond. Suursaatkond asub aadressil Messogion Ave. 2-4.
Pühalepa vald

Ajalugu

Pühalepa vald moodustati 1991. aasta 24. oktoobril.
Pühalepa valla vastuseisust hoolimata otsustas Eesti valitsus 22. juunil 2017 sundliita Pühalepa vald moodustatava Hiiumaa vallaga. Pühalepa vald vaidlustas vastava määruse Riigikohtus, kuid jäi seal kaotajaks.

Külad

Pühalepa vallas oli 47 küla.
Ala – Aruküla – Hagaste – Harju – Hausma – Hellamaa – Heltermaa – Hiiessaare – Hilleste – Kalgi – Kerema – Kukka – Kuri – Kõlunõmme – Leerimetsa – Linnumäe – Loja – Lõbembe – Lõpe – Määvli – Nõmba – Nõmme – Palade – Paluküla – Partsi – Pilpaküla – Prählamäe – Puliste – Pühalepa – Reikama – Sakla – Salinõmme – Sarve – Soonlepa – Suuremõisa – Suuresadama – Sääre – Tammela – Tareste – Tempa – Tubala – Undama – Vahtrepa – Valipe – Viilupi – Vilivalla – Värssu

Loodus

Pühalepa valla territooriumil asusid Hiiumaa laiud, millest enamik kuulub Hiiumaa laidude maastikukaitsealasse. Suuremad saared olid Vohilaid, Heinlaid, Saarnaki, Kaevatsi ja Hanikatsi laid.
Kallaste maastikukaitsealal Vahtrepa külas asub Kallaste pank.
Partsi–Palade metsatee ääres asub rändrahn Teomeeste leivalaud. Kärdlast 3 km kaugusel idas asub Helmerseni kivikülv.
Kukka külas asuvad Kukka kivi ja Kukka põllukivi.