google/wiki40b huggingface dataset:
Saterland

Ajalugu

Keskajal oli Saterland liivane piirkond, mis hõlmas umbes 15 km pika ja 1–4 km laia ala, mida ümbritsesid sood. See asustati 10. ja 13. sajandi vahel Ida-Friisimaa friiside poolt. Olles suhteliselt eraldatud, arendasid asukad välja oma idafriisi keele, saterlandifriisi, mis on tänini kasutusel. "Saterfriesen", kui saksa keeles selle keele kõnelejateks kutsutud, on väikseim vähemus, mida liiduvalitsus on tunnistanud.

Märkimisväärsed paigad

Saterlandi valla alal on VLF saatja DHO38, suur Saksa sõjalaevastiku VLF saatja käskude saatmiseks allveelaevadele.
Tobolsk

Ajalugu

Tobolsk on asutatud 1587. aastal kasakate poolt Siberi khaaniriigi pealinna Kašlõki varemete lähedale. 1590. aastal sai linnaõigused. 16.–18. sajandil oli Tobolsk Siberi peamine sõjaline, haldus- ja religioosne keskus. Tobolskis asub Siberi ainus kividest ehitatud kreml.
1917. aasta augustist kuni 1918. aasta aprillini viibis seal vahi all viimane vene keiser Nikolai II koos oma perekonnaga.
2004. aastal liideti linnaga 9 linnalähedast asulat, millega linna rahvaarv tõusis üle 100 000 ja Tobolskist sai formaalselt suurlinn.
1804. saadeti Tobolskisse asumisele mitme Hiiumaa mõisa omanik Otto Reinhold Ludwig von Ungern-Sternberg, kes seal ka 1811 suri. 
Tobolskis on sündinud Dmitri Mendelejev ja Vassili Perov.
Pargi tänav (Kuressaare)

Pargi tänav on tänav Kuressaares.
Tänav saab alguse Lossi tänavalt, kust suundub loodesse, pöörab siis edelasse ning lõpuks uuesti loodesse, misjärel lõppeb Abaja tänavaga ristudes (sama sihis jätkub Töö tänav).
Tänav sai nime 23. veebruaril 1990.
Tänava nimetamisel on aluseks olnud lähedal asuv Kuressaare lossipark.
Gulbene kirikumõis

Gulbene kirikumõis (saksa keeles Schwanenburg Pastorat, läti keeles Gulbenes mācītājmuiža) oli kirikumõis Liivimaal Valga kreisis Gulbene kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Gulbene piirkonnas Stradi vallas Mācītājmāja külas.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal koos Nagliena mõisaga 1 ja 3/8 adramaad, sellele allus 152 mees- ja 171 naishinge.
Sidend

Sidend on lause ühe- või mitmesõnaline element, mis vormistab moodustajate grammatilise seose. 
Moodustajate seostamist sidendi abil nimetatakse sidenduseks.
Maret Vaher

Maret Vaher (sündinud 12. jaanuaril 1973 Savernas) on eesti orienteeruja (sh suusaorienteeruja) ja spordiajakirjanik.
Maret Vaher on orienteerumise Eesti meistrivõistlustelt enim medaleid võitnud eesti orienteeruja. Aastatel 1986–2015 on ta võitnud kokku 130 medalit, neist 73 kulda, 37 hõbedat ja 20 pronksi.
1994. aastal võitis ta pronksi suusaorienteerumise maailmameistrivõistluste tavarajal Itaalias Val di Nonis.
Kolviku järv

Kolviku järv (keskkonnaregistri kood vee2019910) on järv Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Alliklepa külas. Järve pindala on 22,4 ha. Järves on 6 saart. Järve kõrval on Alliklepa rannavallistik-põiksäär.
Junga

Ajalugu

Jungade tegevus laevadel ulatub sajandite taha. Algul kasutati neid muuhulgas ohvitseride kajutiteenijatena. Üldjuhul ei võetud tekipoisiks alla teismeliseiga. Mitmed ajaloost tuntud meresõitjad või kõrgemad mereväeohvitserid on alustanud oma laevateenistust jungana. Jungad pidid sageli sooritama teatud teenistusaja järel purjelaevadel pädevus- ja julguskatseid, misjärel nad ülendati nooremmadrusteks.
Kuni teise maailmasõjani oli näiteks pea kõigi suuremate Eesti purje- ja aurulaevade meeskonnas alaealine tekipoiss.
Uuemal ajal on noorte varajaseks merenduslikuks ja sõjanduslikuks ettevalmistamiseks asutatud ka spetsiaalseid jungade koole, mis on olnud eriti aktuaalsed maailmasõdade aegu. Venemaal asutas Peeter I esimese jungade kooli juba 1703. aastal Kroonlinnas.

Tänapäev

Tänapäeval on n-ö ametlikke palgalisi jungasid või tekipoisse laevadel harva. Selleks on nii juriidilisi kui ka praktilisi põhjuseid. Neid võib esineda pigem abilistena väikelaevadel või purjejahtidel. 
Noortele meresõiduhuvilistele on tänapäeval asutatud esmaste merenduskogemuste saamiseks huviringe ja organisatsioone, kus on võimalik omandada praktilisi oskusi noortele mõeldud väiksematel õppelaevadel või õppeväljasõitudel. Vastavas organisatsioonis või huvihariduses osalejat nimetatakse ka mõnikord jungaks ja neile korraldatakse jungade katseid või ristimisi.
Liis Nimik

Liis Nimik (sündinud 30. oktoobril 1979 Tallinnas) on eesti režissöör.
11-aastasena kolis ta perega Saaremaale. Pärast Kuressaare Gümnaasiumi lõpetamist õppis ta aastatel 1998-2002 Tallinna Tehnikaülikooli Kõrgemas Majanduskoolis. 2006-2011 õppis ta Balti Filmi- ja Meediakoolis montaažirežissööri erialal.
4. detsembril 2010 sai ta Kaljo Kiisa nimelise noore filmitegija stipendiumi dokumentaalfilmi "Helene elukool" eest, mis filmiti Maidla Põhikoolis 2009–2010.
Wolfgang Herrndorf

Wolfgang Herrndorf (12. juuni 1965 Hamburg – 26. august 2013 Berliin) oli saksa kirjanik, kunstnik ja raamatuillustraator.

Elu ja looming

Wolfgang Herrndorf õppis Nürnbergi kujutavate kunstide akadeemias maalimist. Ta töötas erinevates kirjastustes illustraatori ja kirjanikuna. 
2002 ilmus tema debüütromaan "In Plüschgewittern". Kriitikud liigitasid romaani popkirjanduseks. 2007 ilmus omavahel seotud lühijuttude kogu "Diesseits des Van-Allen-Gürtels".
Kirjanikuna saavutas Herrndorf läbimurde 2010. aastal, kui ilmus tema arenguromaan "Tschick" (e.k. "Miks me varastasime auto"), mille peategelased on umbes 14-aastased. Romaani on saksakeelsena müüdud üle kahe miljoni eksemplari, seda on korduvalt auhinnatud ja tõlgitud kümnetesse keeltesse. 2011 ilmus romaan "Sand", milles on ühendatud kriminaalromaani, ühiskondliku romaani ja ajaloolise romaani jooned. Järgmisel aastal sai ta selle eest Leipzigi raamatumessi auhinna. 
Herrndorf oli kirjanike jalgpallimeeskonna Autonama liige.
Veebruaris 2010 diagnoositi kirjanikul pahaloomuline ajukasvaja ning Herrndorf alustas internetiblogi pealkirjaga "Arbeit und Struktur", milles kirjeldas oma elu selle haigusega. See ilmus 2013 postuumselt raamatu kujul, nii nagu kirjanik oli soovinud.
26. augustil 2013 sooritas Herrndorf Berliinis enesetapu. 
2014 avaldati romaani "Tschick" lõpetamata järg, mis oli kirjutatud naistegelase Isa vaatepunktist. Selle pealkiri oli "Bilder deiner großen Liebe". Aasta hiljem lavastati romaan Dresdeni Staatsschauspieli teatris.
Clevelandi Hopkinsi rahvusvaheline lennujaam

Clevelandi Hopkinsi rahvusvaheline lennujaam (IATA: CLE, ICAO: KCLE, FAA LID: CLE) on rahvusvaheline lennujaam, mis teenindab Clevelandis Ohios Ameerika Ühendriikides. Lennujaam asub 14 kilomeetrit Clevelandi kesklinnast. Lennujaam on Frontier Airlinesi fookuslennujaam. Lennujaamas on kolm lennurada, millest pikim on 3034 meetrit pikk. Lennujaama läbis 2018. aastal rohkem kui 9,6 miljonit reisijat.
Anoplohydrus

Levila

Neid leidub Indoneesias Sumatral.
Hudsoni-Raritani suudmeala

Hudsoni-Raritani suudmeala (inglise keeles Hudson-Raritan Estuary) on lahtede ja väinade süsteem, mis on moodustunud Hudsoni, Hackensacki, Passaici, Rahwayi ja Raritani jõgede suuetele Atlandi ookeanis. Estuaar hõlmab nii New Yorgi ülemlahte koos maailma aktiivseima New Yorgi sadamaga kui ka ürgset Jamaica Bay Wildlife Refuge'i.

Geograafia

USA Kesk-Atlandi osariikides New Yorgi ja New Jersey osariigis asuv Port of New York and New Jersey on maailma suurim looduslik sadam, mis avaneb Raritani lahes ja sellega külgnevas New Yorgi alamlahes Sandy Hooki maasääre ja Rockaway poolsaare vahel Atlandi ookeani.

Topograafia

Suudmeala on alates esimese teadaoleva eurooplase Giovanni da Verrazzano saabumisest 1524. aastal üldmuljelt säilinud muutumata kujul. Siiski on peaaegu kõigi selle rannaaladel märgata tehnogeenseid ehk inimtegevuse tagajärjel tekitatud pinnamoode. Seda eriti seoses New Yorgi linnaarenemise looga piirkonnas, näiteks on Hell Gate ja Ellis Island suuresti ümber kujundatud.
Daugava Kotkad

Daugava Kotkad (läti keeles Daugavas Vanagi) on Läti veteraniorganinisatsioon, mille asutasid Läti leegionis võidelnud sõjaväelased 28. detsembril 1945.
1946–1969 juhtis organisatsiooni endine SSi ohvitser Vilis Janums. 
Kuni Läti taasiseseisvumiseni tegutses organisatsioon Rootsis ehk oli eksiilorganisatsioon.
Organisatsioon on kutsunud ellu Läti leegionäride päeva.
Lennart Meri teadustöö auhind

Lennart Meri teadustöö auhind on Tartu Ülikooli ja Tartu Ülikooli Sihtasutuse poolt välja antav teadustöö auhind.
Auhinda antakse välja Tartu Ülikooli õppejõududele, teadustöötajatele ja üliõpilastele kahes kategoorias auhinna üleandmisele eelnenud kalendriaasta jooksul kaitstud või ilmunud Eesti riiki, rahvast, kultuuri või ühiskonda käsitleva ühe magistri- ja ühe teadustöö (kaasa arvatud doktoritöö) autorile või autorite kollektiivile.
Morgani maakond (Illinois)

Ajalugu

Maakond moodustati 1823. aastal.
Anykščiai regionaalpark

Anykščiai regionaalpark (leedu keeles Anykščių regioninis parkas) on regionaalpark Leedus Anykščiai rajoonis.
Anykščiai regionaalpark asub Leedu idaosas Anykščiai linna ja Rubikiai järve ümbruses ning Šventoji jõe kallastel. Regionaalpark asutati 1992. aastal, et kaitsta Anykščiai ja nende ümbruse  maastikke, loodusobjekte ning kultuuripärandit.
Sealne maastik on ebatasane, parki läbivad Šventoji jõe ürgorg ja väiksemad sellesse suubuvad orud. Madalaim koht ulatub 60 meetrit üle merepinna. Kõrgeim punkt on Storiai mägi (194 m).
Kultuuriväärtustest on seal kaitse all Burbiškise mõisa hoonetekompleks, Anykščiai vanalinn, seitse linnamäge, Anykščiai asulakoht ja mõisa ase. Lisaks asuvad seal mitme kirjaniku kodukohad-muuseumid.  Niūronysis asub hobustemuuseum, Anykščiais aga inglimuuseum ja kitsarööpmelise raudtee muuseum.
Regionaalpargist on leitud 769 taimeliiki, Leedu punasesse raamatusse kuuluvatest liikidest esineb seal 30.  Seal kasvavad palu-karukell, sile tondipea, püst-linalehik, sale tanukeel, südame-emajuurja kaheleheline käokeel, seentest võiseen, karvane harjaskeel, limatünnik, kährikseen, kuhikmürkel ja punapoorik. 

Regionaalpargis elab 12 kaitsealust linnuliiki, nende seas ka must toonekurg ja väike konnakotkas. Regionaalparki jääb suur Leedu rahvuslinnu valge-toonekure koloonia. Nahkhiirtest elab seal tiigilendlane, putukaist sõõrsilmik, suur-kuldtiib, triip-tumetiib, rohe-vesihobu, kollavööt-kuningkiil, suur-rabakiil ja harilik vöötkiil. Kaladest elab seal lõhe; sealne populatsioon ei käi mitte üksnes jões kudemas, vaid osaliselt veedab seal magevees ka kogu oma elu. 
Reservaatidest allub sellele Budragaidžiai reservaat, kus kasvavad soohiilakas, pikalehine kopsurohi, kahkjaspunane sõrmkäpp, balti sõrmkäpp ja turvastarn. Reservaadis elab ka pääsusaba.
Regionaalpargile alluvad mitmed kaitsealad - Anykščiai linnakaitseala, 52,8 hektari suurune Pakalniai sookaitseala, Rubikiai järve hüdroloogiline kaitseala pindalaga 1630 hektarit,  Anykšta hüdroloogiline kaitseala pindalaga 187,5 hektarit, Šventoji ürgoru hüdroloogiline kaitseala pindalaga 489,2 hektarit ja Variuse hüdroloogiline kaitseala pindalaga 71,3 hektarit. Šventoji ürgoru  kaitsealal kasvavad kummeli-võtmehein ja süstlehine konnarohi, Anykšta kaitsealal kahkjaspunane sõrmkäpp, balti sõrmkäpp ja parthein Glyceria nemoralis. Rubikiai järve kaitsealal kasvavad karvane naistepuna, harilik käoraamat, harilik sinilatv, südame-emajuur, balti sõrmkäpp ja narmasjumikas. Sealsel kaitsealal elab ka hüüp.
Lisaks kaitsealadele asub regionaalpargis veel arvukalt looduskaitsealuseid üksikobjekte, nende seas ka üks Leedu suuremaid rahne Puntukas.
Anykščiai regionaalpargi halduskeskus asub Anykščiais aadressil J. Biliūno g. 55. Anykščiai on ka regionaalpargi suurim asula, kuigi jääb selle aladele osaliselt.
Anykščiai regionaalpargi pindala on 15 486 hektarit. Sellest 65 võtab enda alla Budragaidžiai loodusreservaat, 44,1 % võtavad enda alla erinevad kaitsealad. Puhvertsooni pindala on 1065 hektarit.
Taimestik

Taimestik ehk floora on mingile territooriumil elav taimeliikide kogum. Floorat uuriv teadus on floristika.
Viktor Masing eristab taimestikku kitsamas ja laiemas mõttes; kitsamas mõttes hõlmab see taimeliikide ajalooliselt kujunenud kogumit mingil maa-alal või ajajärgul; laiemas mõttes peab ta silmas aga mis tahes ala taimede kogumit (näiteks aiataimestik, metsataimestik).
Sõltuvalt uuritavast taimerühmast saab rääkida lihhenofloorast (uurib ala samblikuliike), brüofloorast (uurib samblaid) ja dendrofloorast (uurib puittaimi). Mõnikord räägitakse ka algo- ehk fükofloorast, mis uurib vetikaliike.
Dmitri Korkin

Dmitri Petrovitš Korkin (jakuudi keeles Дмитрий Петрович Коркин; 5. september 1928 Tšuraptša uluss, Jakuudi ANSV – 22. veebruar 1984) oli jakuudi  maadlustreener ja pedagoog, NSV Liidu teeneline treener.
Ta oli tunnustatud vabamaadluse treener  Nõukogude Liidus. Ta töötas Tšuraptša Spordiinternaatkoolis. Tema kasvandikest on 175 maadlejat täitnud NSV Liidu meistersportlase ja 13 suurmeistri normatiivi. Tema õpilased Pavel Pinigin, Aleksandr Ivanov ja Roman Dmitrijev on tulnud olümpiamängudel esikolmikusse.

Haridustee ja töökäik

Meistrikandiaat sambos Dmitri Korkin lõpetas 1956. aastal  Herzeni-nimelise Leningradi Pedagoogilise Instituudi vene keele ja kirjanduse õpetaja kutsega ja asus tööle Jakuutias Tšuraptša rajoonis asuvasse Ožuluni seitsmeklassilisse kooli. Selles koolis ja Ožuluni külast 12 kilomeetri kaugusele jäävas Tšuraptša keskkoolis organiseeris ta vabamaadluse sektsiooni. 1957. aastal asus ta kehalise kasvatuse õpetajana tööle Tšuraptša keskkoolis. 1964. aastal külastas ta  Tōkyō olümpiamänge, et jälgida vabamaadlejate esinemisi. 
Tema initsiatiivil asutati 1966. aastal Tšuraptša Spordiinternaatkool. Kuni oma surmani (1984) töötas ta seal pedagoogi ja maadlustreenerina.

Mälestuse jäädvustamine

1991. aastal nimetati Tšuraptša Spordiinternaatkool Dmitri Korkini auks  Korkini-nimeliseks Tšuraptša Vabariiklikuks Spordiinternaatkooliks. 
2003. aastast antakse välja  Sahha (Jakuutia) Vabariigi Korkini-nimelist riiklikku preemiat kehakultuuri ja spordi valdkonnas. 
Alates 2008. aastast peetakse Jakutskis  Dmitri Korkini rahvusvahelist mälestusturniiri vabamaadluses.
Digitaalõiguste haldamine

Digitaalõiguste haldamine (inglise keeles digital rights management, lühendina DRM) on rühm tehnilisi lahendusi, mis võimaldavad kontrollida ligipääsu autoriõigusega kaitstud riistvarale ja teostele. DRM-lahendused püüavad kontrollida autoriõigusega kaitstud teoste (nagu tarkvara ja multimeediasisu) kasutamist, muutmist ja levitamist, samuti tarkvarasüsteeme seadmetes, mis neid ligipääsupoliitikaid jõustavad.
Eesti autoriõiguse seadus digitaalõiguste haldamist terminina ei sisalda, kuid kõneleb kooskõlas haldamiseks vajalikest tehnilistest kaitsemeetmetest (§ 80³ "Tehniline kaitsemeede").
Hiiumaa Eiffel

Hiiumaa Eiffel on torn Hiiumaal Kõrgessaare vallas Kootsaare poolsaarel Reigi küla põhjatipus, mille ehitas kohalik külamees Jaan Alliksoo oma koduõuele. Torn valmis 2007. aastal ja on 31,4 meetrit kõrge ehk 1/10 Prantsusmaal asuvast Eiffeli torni kõrgusest.
2008. aasta aprillis sai alguse kauakestev vaidlus torni püsimajäämise üle, sest selle püstitamiseks puudus ehitusluba ja turvalisus oli kaheldav. 2010. aasta augusti seisuga torn püsib ja on avatud huvilistele. Torni külastab igal suvel umbes 30 000 turisti, kohal on käinud telekanalid Eestist, Prantsusmaalt ja Venemaalt.
Torni tippu ehivad Eesti ja Prantsusmaa lipp ning hernehirmutis. Maapinnal ümbritsevad torni veidrad puunikerdised, sealhulgas kiiged ja veskid.
Torni õnnistas 2010. aasta juulis sisse Urmas Sisask.
Samal kuul ehitati ka bussiparkla ja sõidukite ringipööramiskoht.
Saepuru

Saepuru on puidu saagimisel tekkiv puru.
Aruküla bussipeatus

Aruküla bussipeatus on bussipeatus Tallinna maanteel Raasiku vallas Arukülas.
Aruküla bussipeatuses peatuvad Vilandert OÜ bussid liinil number 244 Tallinn–Jüri–Aruküla ning Mulgi Reiside AS liinil number 135 Tallinn–Jüri–Aruküla–Peningi.
Võru Spordikool

Võru Spordikool on spordikool Võrus aadressil Räpina maantee 3a. Kooli direktor on Mare Lüüs.
Kool asutati 8. juunil 1945.
Koolis on seitse osakonda: kergejõustiku-, kreeka-rooma maadluse, orienteerumise-, murdmaasuusatamise-, laskesuusatamise-, kahevõistluse- ja võrkpalliosakond.
Polaarpoiss

Sünopsis

Mattias (Roland Laos) on keskkooli lõpetav noormees, kes unistab fotograafiaõpingutest Berliini Kunstiakadeemias. Tema plaanid seab ohtu armumine hulljulgesse bipolaarsesse Hannasse (Jaanika Arum), kes tõmbab Mattiase kaasa sündmustekeerisesse, mis viib poisi seadusega pahuksisse. Päästes Hannat tema enese küüsist, paneb Mattias toime kuriteo, mis ähvardab ta aastateks trellide taha viia. Karistusest pääsemiseks on ainult üks viis – lasta end süüdimatuks tunnistada. Selleks aga tuleb Mattiasel teeselda ainsat psüühikahäiret, mida ta tunneb – bipolaarsust.
Pēterburgas Avīzes

"Pēterburgas Avīzes" (läti keeles "Peterburi ajaleht") oli noorlätlaste peamine häälekandja. See ilmus Peterburis 26. juulist 1862 kuni 1865. aasta juunini. Ajalehe väljaandja oli Krišjānis Valdemārs, toimetaja Juris Alunāns ja hiljem Krišjānis Barons. Toimetuses töötasid ka Indriķis Alunāns, Jēkabs Zvaigznīte, Ernests Dinsbergs, Kaspars Biezbārdis, Bernhards Dīriķis jt.
"Pēterburgas Avīzes" pööras tähelepanu kultuurilistele, majanduslikele ja poliitilistele probleemidele, sh ka 1860. aastate Venemaa agraarreformile. Ajalehes avaldati ka Krišjānis Baronsi, Kaspars Daugulisi ja Jānis Ruģēnsi luuletusi ja jutte.
Alacatlatzala misteegi keel

Kõnelejate asuala

Alacatlatzala misteegi keelt kõneldakse Ida-Guerreros, Tlapa edela ja lõuna vahelises alas, Alacatlatzalas, Cahuataches, Tenaztalcingos, Jilotepecis, Zacatipas, Tototepecis, Cuba Libres, San Isidro Labradoris, Quiahuitlatlatzalas, Xonacatlánis, Tepecocatlánis, Cuautipas, Ocuapas, ning Potoichani linnades; Acapulcos, Guerreros; Cuautlas, Moreloses; Culiacánis, Sinaloas; San Quintíni piirkonnas, Baja Californias. Samuti USA-s, kuna paljud emigreeruvad sinna, et tööd leida.

Kõnelejate arv

Alacatlatzala misteegi keelt kõneleb teadaolevalt umbes 30 000 inimest, kusjuures 60% kõnelejatest on ükskeelsed.

Keelenäited

ni shāa ndi - me saabusime
shahnī shíhín miī rā - ta (meessoost) tappis end ära
ni shīshī rā - ta (meessoost) sõi
ni kēē rā tōkiīn - ta (meessoost) lahkus Alacatlatzalast
shákū ñá shaha ta ni shihi - ta (naissoost) nuttis surnud mehe pärast
chahvī rā yihi shaha líbró shíhín bīyété káhnō - ta (meessoost) maksis mulle raamatu eest suure kupüüriga

Lisaks

Mitte ükski sõna ei lõppe kaashäälikuga.
Keele kõnelejad kutsuvad seda keelt ise maakeeli vihmakeeleks.
Käärdi lipp

Käärdi lipp on Käärdi aleviku lipp, mille kavandas Tõnu Kukk ja mis pühitseti sisse 23. juunil 2009.
Et "käärd" tähendas vanas Tartumaa murdes silmust, siis on lipukavandi autor kujutanud lipul silmusristi ehk Hansu risti. Erksad värvid tähistavad aleviku uut ja ärksamat tulevikku, kuldsed mäed vapimärgi allosas aga Käärdi künklikku reljeefi.
Kuna Käärdi asub Elva linna ja Elva valla piiril, siis olid lippu pühitsema palutud EELK Rõngu Mihkli Koguduse õpetaja Andres Aaste ja EELK Elva Koguduse õpetaja Vallo Ehasalu.
Lipp valmis MTÜ Käärdi Arendusseltsi initsiatiivil.
Alex Oxlade-Chamberlain

Alexander Mark David Oxlade-Chamberlain (sündinud 15. augustil 1993 Portsmouthis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Premier League'i klubis Liverpool ja Inglismaa jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Southamptonis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2000. aastal. 2010. aastal debüteeris ta Southamptoni põhimeeskonnas Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas League One. Ta tegi debüüdi 16 aasta ja 199 päeva vanuselt, saades klubi ajaloo noorimaks debütandiks pärast Theo Walcotti. Hooajal 2010–11 lõi Oxlade-Chamberlain liigas üheksa väravat ja valiti League One'i hooaja sümboolsesse koosseisu.
2011. aasta augustis liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga Arsenal. Arsenali meeskonnas tegi ta debüüdi 28. augustil 2011 mängus Manchester Unitedi vastu. Esimese värava lõi ta Arsenali särgis 20. septembril 2011 liigakarika mängus Shrewsbury Towni vastu. Inglismaa kõrgliigas lõi ta oma esimesed kaks väravat 4. veebruaril 2012 mängus Blackburn Roversi vastu. Ta mängis Arsenalis kokku kuus hooaega ning võitis klubiga kolm Inglismaa karikat ja kolm Inglismaa superkarikat.
2017. aasta augustis siirdus ta 35 miljoni naelsterlingi eest Liverpooli, kellega sõlmis viieaastase lepingu.
Debüüdi Inglismaa jalgpallikoondises tegi Oxlade-Chamberlain 26. mail 2012 mängus Norra vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 12. oktoobril MM-i valikmängus San Marino vastu. Ta on kuulund Inglismaa koondisse 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2014. aasta maailmameistrivõistlustel.
Tema isa Mark Chamberlain oli samuti jalgpallur, kes kuulus 1982–1984 Inglismaa koondisse.
Spandau

Ajalugu

Piirkonna teadaolev ajalugu ulatub 6. sajandisse, mil Havelland ja Havellern asustati. 1197. aastast pärinevates ürikutes on esmakordselt mainitud Spandow' kindlust. Kindlusest kasvas välja Spandau linn, millest sai piirkonna keskus. 
Asula nime kirjapilt muudeti 1878. aastal Spandow’st Spandauks ning 1. aprillil 1887 eraldati linn Osthavellandi kreisist ning muudeti linnakreisiks. Seoses Suur-Berliini loomisega 1920. aastal muudeti linnakreis linnarajooniks. 
Pärast Teist maailmasõda kuulus Spandau rajoon Briti haldusalasse, väljaarvatud West-Staakeni piirkond, mis läks Nõukogude Liidu haldusse. Kuni 1987. aastani asus Wilhelmstraßel sõjakurjategijate kinnipidamiseks mõeldud Spandau vangla, kus viimase kinnipeetavana elas eluaegset karistust kandnud Rudolf Heß. Pärast tema surma vangla lammutati ning sellele kohale ehitati Spandaus elanud Briti sõjaväelaste kaubanduskeskus. 1990. aastal liideti West-Staaken taas Spandauga.

Linnaosa üldilme

Spandau rajoonis asuvad Berliini teenindavad energia ja prügifirmad, aga ka mitmed tehased (Siemens, Osram, BMW), muutes rajooni oluliseks majanduspiirkonnaks. Samas asuvad rajoonis suured metsa- ja veealad, mida kasutatakse puhkamiseks. 
Rajooni kultuuriliseks keskuseks on Spandau vanalinn, mille algupärasest arhitektuurist on säilinud Teise maailmasõja purustuste tõttu vaid väike osa. 1970. aastatel renoveeriti seal mitmed majad ning tühjadele kruntidele ehitati uued, ühekorruselised ärihooned. Ühtlasi muudeti vanalinn jalakäijate tsooniks. Hoolimata sõjapurustustest asuvad Spandaus endiselt mitmed Berliini vanimatest hoonetest.
Rajooni lõunaosas asub endine Gatow lennuväli, mida sõjajärgsel perioodil kasutas Briti lennuvägi. 1995. aastal muudeti see Luftwaffe muuseumiks.
Tartu Maarja kogudusemaja

Tartu Maarja kogudusemaja (ehk Tartu Maarja leerimaja) on EELK Tartu Maarja kiriku kogudusele kuuluv hoone Tartus, Õpetaja tänav 5.
Maja valmis 1936. aastal, selle kõrval paiknenud koguduse õpetaja maja hävis 1941. aasta juulis Teises maailmasõjas. Nõukogude ajal kogudusemaja riigistati, kuid tagastati kogudusele 1997. aastal. Maja taastamises osales ka Narva Aleksandri koguduse õpetaja Villu Jürjo. Piiskop Einar Soone pühitses saali sisse 10. detsembril 1997. Hoones asuvad Maarja koguduse 70 kohaga kirikusaal, kantselei, õpetaja ametikorter jms.  Maja on projekteeritud arhitekt Nikolai Kusmini poolt.
Kaunase kubermang

Kaunase kubermang (ka Kovno kubermang) oli Venemaa Keisririigi haldusüksus (kubermang). Kubermangu administratiivne keskus oli Kaunas. Kubermang eksisteeris aastatel 1842–1915. Kubermangu territoorium on praegu enamikus Leedu ja väike osa Poola koosseisus.