google/wiki40b huggingface dataset:
Pirani laht

Pirani laht (sloveeni Piranski zaliv, horvaadi Piranski zaljev ehk Savudrijska vala, itaalia Baia di Pirano) on Aadria mere laht Sloveenia ja Horvaatia piiril. Ta on osa Trieste lahest. Pindala 19 km².
Suuremad laheäärsed asulad on Lucija, Piran, Portorož (kõik Sloveenia-poolsel kaldal).
Lahte suubub Dragonja jõgi, mille suudmealal asuvad rannikul soolakuivatustiigid (Sečoveljske soline; ainsad Sloveenias).
Lahel kulgev piir Horvaatia ja Sloveenia territoriaalvete vahel on siiani täpselt kindlaks määramata.
Punane tolmpea

Välimus

Tumedate, sinakasroheliste lehtedega ja pisut võnkliku varrega punane tolmpea kasvab kuni 50 cm kõrguseks (Eestist on leitud ka 1 m kõrgune taim). Suuri õisi on taimel kuni kümmekond ja need puhkevad jaanipäeva paiku. Mullas on taimel pikkade juurtega peenike risoom, mis mõnikord moodustab kõrvalharudel tütartaimi. Uued taimed võivad areneda ka juurepungadest.

Paljunemine

Putuktolmlejana meelitab punane tolmpea oma ereda õievärviga ligi mesilasi, kuigi tema õites ei olegi nektarit. Taim kasutab ära asjaolu, et putukad tajuvad punaseid ja siniseid värvusi sarnastena. Olles saanud magusa suutäie sinistest kellukaõitest, loodavad putukad sama ka sarnastena tunduvatelt tolmpeaõitelt. Tolmpea viljad on püstised kuprad arvukate väikeste seemnetega.

Kasvukohad

Lubjalembese taimeliigina kasvab punane tolmpea Eestis peamiselt loometsades, aga ka põõsastikes, kuivades männikutes, mõnikord ka paeklibustel teeservadel. Taimed eelistavad poolvarju, lausa lagedal kohtab neid harva. Eestis võib punast tolmpead näha läänesaartel, Mandri-Eesti lääneosas ja Pandiveres. Selle liigi leviku põhjapiir pole meist kaugel — Lõuna-Soomes kuulub ta juba väga haruldaste taimede hulka.
Punase tolmpea taimed elavad aastakümnete vanuseks, kuid igal aastal ei pruugi otsija neid leida. Üsna reeglipäraselt jätavad taimed aeg-ajalt kasvuaastaid vahele ja võivad niimoodi puhata korraga kuni kaks aastat. Pärast puhkust on taimed sageli isegi suuremad ja tugevamad, sest vahepeal on neid toitnud juurtel elav seeneniidistik. Punane tolmpea on väga tundlik niitmise või noppimise suhtes ja see võib taime isegi tappa.
Aleksandra Ševoldajeva

Aleksandra Ševoldajeva (sündinud 16. aprillil 1987 Tallinnas) on Eesti jalgpallitreener ja endine jalgpallur.

Karjäär

Mängijana esindas Ševoldajeva alates 2002. aastast Tallinnas TKSK Visa naiskonda, kui siirdus nende ridadesse, olles 15-aastane. Hiljem kandis sama naiskond FC Levadia naiskonna nime. Kolides 2006. aastast Tartusse, siirdus Ševoldajeva 2007. aastal Maag Tammeka, hilisema Tartu JK Tammeka naiskonna ridadesse, kus mängis esindusvõistkonnas ja duubelmeeskonnas II liigas mängijana viimati 2015. aastal. Ta kuulus keskpoolkaitsjana Eesti naiste koondise koosseisu 2010. aastal.
Treeneritööd alustas Ševoldajeva 2008. aastal Tartu JK Tammeka tüdrukute grupiga. Sealt edasi asus ta alates 2011. aastast Tammeka naiste esindusvõistkonna peatreeneriks. Alates 2016. aasta 1. detsembrist juhendab Ševoldajeva FC Flora naiskonda.
13. oktoobril 2018 tuli FC Flora naiskond Ševoldajeva juhendamisel esmakordselt naiste meistriliiga meistriks. Enne seda oli kaheksal aastal järjest meistriks tulnud Pärnu JK naiskond.

Haridus

Aleksandra Ševoldajeva on lõpetanud Tallinna Õismäe Humanitaargümnaasiumi. 2006.–2010. aastal õppis Ševoldajeva Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonnas, omandades kehalise kasvatuse ja spordi õppekaval bakalaureusekraadi. Ševoldajeval on UEFA PRO kvalifikatsioon. See teeb temast alates 2017. aastast Eestis teise naissoost jalgpallitreeneri, kellel on Euroopa kõrgeim treenerikvalifikatsioon.
Tallinna Autobussikoondis

Tallinna Autobussikoondise aktsiaselts (lühendatult TAK) oli Eesti transpordifirma, mis põhitegevusena osutas ühistransporditeenust Tallinnas. Lisaks tegeles ettevõte busside ja autode remondi ning hooldusega ning bussi- ja autojuhtide koolitamise ja toitlustamisega. Samuti kuulus Tallinna Autobussikoondisele majutus- ja konverentsiteenuseid pakkuv Burmani Willa.

Ajalugu

1922 avas Fromhold Kangro linnavalitsuse loal esimesed 5 bussiliini.
1926 loodi osaühisus Mootor.
1945 8. detsembril alustati reisijate teenindamist Autotranspordibaasi nr. 5 nime all.
1993. aastal reorganiseeriti Tallinna Autobussikoondis ümber aktsiaseltsiks.
2012. aastal ühendati Tallinna Autobussikoondis ning Tallinna Trammi- ja Trollibussikoondis uueks ettevõtteks Tallinna Linnatranspordi AS.

Bussid

Tallinna Autobussikoondis kasutas Scania, Volvo, Iveco ja MANi linnabusse. Uusimad neist on 15 MAN Lion's City bussi.
Turba-sõlgsamblik

Turba-sõlgsamblik ehk turbasõlik (Lichenomphalia umbellifera, sünonüümid Phytoconis ericetorum, Omphalina ericetorum) on liik samblikke.
Ta on väheseid samblikke kellel seenkomponendiks on kandseen.
Eestis kasvab, kuid haruldane.
Meškuičiai

Ajalugu

Arvatakse, et Meškuičiai tekkis aastal 1557. XVII sajandi alguses laastas asulat katk. Aastal 1681 sai asulast turuplatsiga alev, aga hiljem kaotas see oma õigused. Taas sai Meškuičiaist alev aastal 1769.
Algselt Tiesenhausenitele kuulunud asula hakkas aastast 1795 kuuluma Zubovitele. Aastal 1831 toimus 16. juunil alevi juures lahing ülestõusnud leedulaste ja tsaariarmee vahel.
Esimese maailmasõja ajal, aastal 1916, ehitasid alevi hõivanud sakslased sealt läbi Tilsitist Jelgavasse viiva raudtee. Aasta 1919 novembris toimus alevi all lahing Pavel Bermondt-Avalovi vägede ja Leedu sõjaväe vahel. Aastal 1941 kasutati sealset raudteejaama küüditamisel. Peale Teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Meškuičiai kohaliku kolhoosi keskasula.
Polarfilm

OÜ Polarfilm on Eesti filmitootja. OÜ asutati 1998.
Emerson Palmieri

Emerson Palmieri dos Santos (enam tuntud lihtsalt kui Emerson Palmieri või Emerson; sündinud 3. augustil 1994 Santoses) on Brasiilia päritolu Itaalia jalgpallur, kes mängib Premier League'i klubis Chelsea ja Itaalia jalgpallikoondises. Ta mängib põhiliselt vasakkaitsjana, kuid ta võib mängida ka vasaku äärekaitsja ja vasakpoolkaitsja positsioonil.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Santos FC, mille põhimeeskonnas debüteeris ta 2011. aastal. Järgmisel aastal tegi ta debüüdi Brasiilia kõrgliigas. Esimese värava Brasiilia kõrgliigas lõi ta 5. septembril 2013 mängus Atlético Paranaense vastu.
2014. aasta augustis suundus ta laenule Itaalia kõrgliiga klubisse Palermo. 2015. aastal liitus ta teise Itaalia kõrgliiga klubiga, AS Roma-ga.
2018. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Chelseaga. Hooajal 2018–19 võitis ta klubiga UEFA Euroopa Liiga.
2011. aastal mängis ta Brasiilia kuni 17-aastate koondises Lõuna-Ameerika omavanuseliste meistrivõistlustel ja noorte maailmameistrivõistlustel. Hiljem otsustas ta koondises hakata esindama Itaaliat. 2017. aastal sai ta Itaalia kodakondsuse. Debüüdi Itaalia jalgpallikoondises tegi Emerson 10. septembril UEFA rahvuste liiga mängus Portugali vastu.
Jakob Kettler

Jakob Kettler (28. oktoober 1610 – 1. jaanuar 1682 Miitavi, Kuramaa) oli Kuramaa hertsog aastatel 1642–1682.

Noorus ja haridustee

Jakob oli Wilhelm Kettleri, Gotthard Kettleri noorema poja ja Preisi Sophie poeg. Tema ema Sophie suri tüsistustesse neli nädalat pärast Jakobi sündi ning Jakob kasvas alates 1612. aastast oma tädi, Brandenburgi kuurvürsti Joachim Friedrichi lese Maria juures Königsbergis. Jakob kasvas üles koos kuurvürst Joachim Friedrichi lastega Berliinis ning õppis hiljem Leipzigi ülikoolis, kus ta vahepeal ka rektoriks oli. 1634–1637 reisis ta ringi Lääne-Euroopas ning kogus teadmisi riigivalitsemise ja majandamise kohta.

Kuramaa valitsejana

1638. aastal nimetas Kuramaa hertsogist onu Friedrich Kettler Jakobi enda kaasvalitsejaks. 1642. aastal suri Friedrich ning Jakobist sai ainuvalitseja. Jakob oli osav majanduspoliitik ning samuti suutis ta hoida häid suhteid aadelkonnaga, mis Kuramaal olid eluliselt vajalikud: tema isa oli kukutatud just aadliopositsiooni tõttu. Jakobit toetas aga Kuramaa kantsler Joachim Fölkersahm, kes suutis ka teisi aadlikke hertsogi poliitika suhtes soodsalt meelestada.
Jakob rajas Kuramaale Vindavi (Windau, Ventspils) sadama ja kümneid raua- ja vasesulatusmanufaktuure, tuues nendele toorainet sisse ka Rootsist ja Norrast, kuna tal õnnestus sõlmida Rootsi ja Taani kuningatega mitu soodsat kaubanduslepingut. Lisaks rajas ta ka mitmeid teisi manufaktuure, mis olid peamiselt seotud kas laevaehituse või relvastuse tootmisega. Enamik nende toodangust läks ekspordiks Lääne-Euroopasse. Jakobi ajal kujunes Kuramaast ka väga oluline laevatootja: seal ehitati sadu ookeanilaevu. Kuramaa enda laevastik: 14 kauba- ja 10 sõjalaeva, oli Läänemere võimsaim, Kuramaal tegutses kolm suuremat sadamat: Vindavi, Liibavi (Liepāja) ja Sackenhauseni (Saka) sadamad.
Eduka merkantilistliku poliitika ajamiseks hankis Jakob Kuramaale ka kolooniaid, neid oli tal kaks: Gambias ja Tobago saarel. Sealt veeti Kuramaale sisse mitmeid eksootilisi loomi ja linde, aga tegeleti ka kullakaevandamise ja muude maavarade töötlemisega. Jakob tegi paavst Innocentius X-le ka ettepaneku Aafrika ulatuslikumaks koloniseerimiseks, olles valmis panustama 500 mehe ja 10 laevaga. See plaan siiski ei realiseerunud, kuna paavst toetas ainult roomakatoliku kiriku vaimulikest misjonäride tegevust, hertsog Jakob aga oli luterlane.
Kolooniate omamise ja aktiivse majanduspoliitika tõttu tekkis Jakobil konflikte hollandlastega, kes Kuramaa kaubandusest suures osas välja tõrjuti. Siiski õnnestus Jakobil tänu neutraliteedi hoidmisele Rootsi ja Venemaaga ning Poola toetusele oma edukat majanduspoliitikat ajada ligi kaks kümnendit. Jakobi valitsusaega loetaksegi tavaliselt hertsogiriigi õitsenguajaks. Lisaks majanduslikele uuendustele rajas ta ka kaks uut linna: Jakobstadti (Jēkabpils) ja Friedrichstadti (Jaunjelgava).
Sibley maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1853. aastal.
Ramadaan (raamat)

Retseptsioon

"Ramadaani" on võrreldud Tõnu Õnnepalu "Harjutuste" (2002) ja "Flandria päevikuga" (2008) (Janika Kronberg) ja Viivi Luige samal aastal ilmunud Itaalia-keskse romaaniga "Varjuteater" (pikemalt Toomas Kiho). Autor ise tõmbab romaanis paralleele Eduard Bornhöhe reisikirjutustega 19. sajandi lõpus.
Coca-Cola

Ajalugu

Coca-Cola leiutas algsel kujul ameeriklane John Stith Pemberton. Aastal 1888, veidi enne leiutaja surma omandas apteegisuurkaupmees Asa Griggs Candler 2300 USA dollari eest kõik õigused Coca-Colale. Aastal 1892 asutas ta ettevõtte The Coca-Cola Company ning aasta hiljem lasi Candler Coca-Cola kaubamärgiga kaitsta. Varsti turustas ta oma toodet juba kogu USA-s ning 1896. aastast ka naabermaades.
Atlanta ettevõttel tekkisid fililaalid Los Angeleses, Chicagos, Philadelphias, New Yorgis ja Dallases. 
Aastal 1904 lasi Candler rajada ettevõtte peakontori Candler Building, mis oli Atlantas esimene kirikutornist kõrgem hoone. Peakontori vundamenti lasi Candler paigutada vaskkastikese enda portreega ja pudeli kokakoolaga. 
Esmalt müüdi Coca-Colat joogifontäänides, hiljem aga pudelites, mille kuju on saanud tähtsaks kaubamärgi osaks. Algupärane Coca-Cola, mille retsept on jäänud salajaseks, sisaldas kuni 1903. aastani kokaiini (kuni 250 milligrammi liitri kohta), mis vähenes aastaks 1906 (0,16 untsi), kui tervisekaitseseadused kitsenesid. Coca-Colat on kritiseeritud negatiivsete mõjude tõttu, sealhulgas on tekkinud linnalegendid. Joogi müügiedul on olnud ka rivaale, nende peamine konkurent on Pepsi-Cola.
Slaven Bilić

Slaven Bilić (sündinud 11. septembril 1968 Splitis) on horvaadi jalgpallitreener ja endine jalgpallur. Aastatel 2006–2012 oli ta Horvaatia jalgpallikoondise peatreener.
Aastatel 1990–1999 mängis ta Horvaatia rahvusmeeskonnas kaitsjana. Oma rahvusvahelise karjääri esimese värava lõi ta 8. oktoobril 1996 Bolognas mängus Bosnia-Hertsegoviina vastu. 1998. aastal saavutas ta Horvaatia meeskonnaga Prantsusmaal toimunud jalgpalli maailmameistrivõistlustel pronksmedali.

Jalgpalluriaastad

Slaven Bilić alustas oma jalgpallurikarjääri oma kodulinna jalgpalliklubis Hajduk Split, kus ta 109 mängus lõi 13 väravat. Pärast kuut hooaega selles klubis siirdus ta Saksamaa Bundesliga klubisse Karlsruher SC. Pärast muljetavaldavat esitust UEFA karikasarjas ostis ta 1996. aasta jaanuaris 1,3 miljoni naelsterlingi eest Premier League'i jalgpalliklubi West Ham United. Karlsruhe eest lõi ta 66 mängus viis väravat ja West Ham Unitedi eest mängitud 48 kohtumises lõi ta 2 väravat. Samal aastal kutsuti ta ka Horvaatia rahvuskoondise koosseisu Inglismaal toimuvatele Euroopa meistrivõistlustele. 1997. aastal osteti ta aga Everton FC poolt, mille värve ta esindas 30 korral. 2000. aastal lahkus ta aga Evertoni klubist ja liitus kodumaal oma algse meeskonna Hajduk Splitiga, mille eest sai ta mängida 9 korral enne kui teavitas oma aktiivse jalgpallurikarjääri lõpust. 
Rahvuskoondise eest astus ta üles 44 kohtumisel ja lõi oma rahvusvahelise karjääri jooksul 3 väravat - valikmängudes kaks väravat Bosnia ja Hertsegoviina ning ühe Ukraina vastu.

Treeneriaastad

Aastatel 2006–2012 oli Horvaatia jalgpallikoondise peatreener. Euro 2008 turniiril jõudis tema juhendatud Horvaatia meeskond B-alagrupi võitjana (alagrupis 3 võitu - Austria üle 1-0, Saksamaa üle 2-1 ja Poola üle 1-0) veerandfinaali, kus aga pidi tunnistama peale 1-1 tulemusega lõppenud lisaaega peetud penaltiseerias A-alagrupi teisena lõpetanud Türgi meeskonna paremust 3-1.
Ta jäi Horvaatia koondise peatreeneri kohani kuni 2012. aasta Euroopa meistrivõistusteni.
Hiljem on ta olnud veel Venemaa kõrgliiga klubi Moskva Lokomotivi (2012–2013), Türgi kõrgliiga klubi Beşiktaşe (), Inglismaa kõrgliiga klubi West Ham Unitedi (2015–2017) ja Saudi Araabia klubi Al-Ittihadi peatreener (2018–2019).
2019. aasta juunis sai ta Inglisma esiliiga klubi West Bromwich Albioni peatreeneriks.

Tavaelu

Slaven Bilićil on juriidiline haridus. Ta valdab lisaks emakeelele vabalt inglise, saksa ja itaalia keelt. Biliči peamiseks hobiks on muusika. Ta mängib kitarri Horvaatia rock-ansamblis Rawbau, kus ta mängib Gibson-Exploreri punasel elektrikitarril. 2008. aastal salvestas bänd Euro 2008 jaoks Horvaatia meeskonna toetamiseks tunnusloo "Vatreno Ludilo" ("Leegitsev hullus"). 
Bilić on 1,89 meetri pikkune. Ta on lahutatud; abielust on tal poeg.
Tartu Ülikooli filosoofia ja semiootika instituut

Tartu Ülikooli filosoofia ja semiootika instituut on 2007. aastal loodud instituut Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas.  
Alates 1. jaanuarist 2016 kuulub filosoofia ja semiootika instituut Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonda. 
Instituudi koosseisus on kaks osakonda: filosoofia osakond ja semiootika osakond ning eetikakeskus. 
Instituudi juhataja oli aastail 2007–2012 Margit Sutrop, alates 2013. aastast Peeter Torop.
Alates 2011. aasta augustist asub instituut aadressil Jakobi tänav 2.
Chetrum

Chetrum (dzongkha keeles Phyed Tam 'poolmünt') oli 1974–1979 väike Bhutani mündiühik.
Algselt oli Chetrum'i väärtus pool India ruupiat. Hiljem langes see umbes ühe paisa väärtusega vaskmündiks.
Aastal 1957 jaotati Bhutani ruupia 100 naya paisa'ks.
Aastal 1974 asendati Bhutani ruupia Bhutani ngultrumiga, mis jagunes 100 Chetrum'iks (paisa'ks) ning oli väärtuselt võrdne India ruupiaga.
Aastal 1979 toimus mündireform, millega Chetrum asendati Chhertrum'iga.
Tiiu Piibur

Tiiu Piibur (sündinud 14. jaanuaril 1967 Mulgimaal) on eesti harrastuskunstnik.
Ta elas Lõo talus, kus on elanud ja tegutsenud ka luuletaja Jaan Lõo. Õppis Holstre algkoolis Viljandimaal ja Kullamaa Keskkoolis. Kunstihariduse omandas Tartu Riikliku Kunstimuuseumi kujutava kunsti kaugõppekursusel. Tema õpetaja oli Silvia Jõgever.
Ta on MTÜ Vabaloomingu Edendamise ühenduse looja ja juhataja.
Kesk kaar

Kesk kaar (Mittlere Linie) on tänav Tartus Tammelinnas.
Tänav algab Raudtee tänavalt ning lõppeb Riia tänaval (jätkudes teisel pool Ludvig Puusepa tänavana). Kesk kaarega ristuvad Kungla, Kaare, Rästa, Tammekuru, Ränikivi, Räni tänav, Tamme puiestee, Kirde, Elva ja Loode tänav.
Tänava pikkus on 1030 m.
Tommy Tabermann

Tommy Tabermann (3. detsember 1947 Ekenäs – 1. juuli 2010 Helsingi) oli soome luuletaja ja Soome poliitik.
Tabermann oli kakskeelne, kodus räägiti nii rootsi kui ka soome keelt, aga ta kirjutas soome keeles. Tema esimene luulekogu "Roosid Rosa Luxemburgile" ilmus 1970. aastal, sellele järgnes kümneid luulekogusid ja proosateoseid. Ta on tuntud eelkõige romantiliste ja erootiliste luuletuste autorina.
Tema populaarsemate teoste hulgas on armastusromaan "Suudlus" ("Suudelma", 1977).
Tabermann õppis Tampere ülikoolis ning töötas muu hulgas ajalehtedes ja raadiojaamades. Ta kogus aastaid populaarsust ka teleekraanil, esinedes üheksa aasta jooksul üle 300 korra ühena kaptenitest saates "Uutisvuoto" (Eestis "Teletaip").
Aastal 1995 valis Soome luuletajate liit Tommy Tabermanni aasta luuletajaks.
2007. aastal valiti Tommy Tabermann 4972 häälega sotsiaaldemokraatide nimekirjas Eduskunna liikmeks. Rahvaesindajana tekitas ta elevust, kui esitas seaduseelnõu, millega soovis sisse seada lisapuhkuse, mis oleks pühendatud armastusele.
Sügisel 2009 diagnoositi tal pahaloomuline peaaju kasvaja.
Tabermanni põrm on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Nurgyul Salimova

Nurgyul Salimova (bulgaaria keeles Нургюл Салимова; sündinud 2. juunil 2003 Tărgovište piirkonnas) on bulgaaria maletaja, naiste suurmeister (2019). 
Salimova hakkas malet mängima 4-aastaselt. Ta tuli 2015. aastal Pórto Karráses noorte maailmameistriks neidude U12 vanuseastmes. 2017. aastal võitis ta Bulgaaria naiste malemeistrivõistlused. 
Aprillis 2019 võistles ta Antalyas Euroopa naiste meistrivõistlustel, kus 130 osavõtjaga turniiril mängiti šveitsi süsteemis. Salomova kogus 11 voorust 7 punkti, millega jagas 15.–25. kohta. Buchholzi koefitsiendi alusel fikseeriti talle 20. koht (sama palju punkte sai Aleksandra Gorjatškina, kes kuu aega hiljem sai Kaasanis naiste maailmameistrivõistlustel tiitlipretendendiks).
Salimova sai FIDE-lt 2018. aastal  naiste rahvusvahelise meistri ja 2019. aastal naiste suurmeistri nimetuse.
Vaapo Vaher

Vaapo Vaher (sündinud 27. jaanuaril 1945 Tallinnas) on eesti kriitik, kirjandusuurija, esseist ja luuletaja.

Eluloolist

Ta on õppinud Tallinna 17. Keskkoolis, 1954 siirdus Hiiumaale, kus lõpetas Kärdla Keskkooli, 1965–68 õppinud Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis arhitektuuri. Töötanud laadijana, puusepana, maalrina, teetöölisena, betoneerijana. 1974–1976 Hiiumaa Keskraamatukogus vanembibliograaf. 1976–78 ajalehe Nõukogude Hiiumaa keeleline korrektor. 1979–82 Õhtulehe korrespondent. 1982–85 ajakirja Pikker vanemtoimetaja. 1992–96 ajalehe Eesti Aeg ja 1996–99 ajakirja Luup kultuuritoimetaja. Edaspidi vabakutseline. 
Eesti Kirjanike Liidu ja Eesti Kirjanduse Seltsi liige.
Avaldanud sadu artikleid, uurimusi, esseid. Luulet koguteostes «Noori autoreid 77», «Eesti murdeluuleantoloogia» jm, Loomingus, Nooruses, Edasis, Noorte Hääles jm ajakirjanduses. Kirjutanud lastejutte ja -luulet, filmistsenaariumi «Klaaside taga», kuuldemänge, laulutekstid Valter Ojakääru operettidele «Maskeraad Ungrus» ja «Winnetou», hiiumurdelisi laulumänge (helilooja Arved Haug) jm.
Vaheri luulet on tõlgitud vene ja valgevene, esseistikat vene, soome ja saksa keelde.

Isiklikku

Olnud ametlikus abielus poetess Ave Alavainu ja tõlkija Tiia-Mai Nõmmikuga ning vabaabielus raadioajakirjanik Lea Veelmaga. Praegu abielus muusikateadlase Evi Arujärvega
Michael Gallagher

Michael Gallagher (sündinud 2. septembril 1955 Philadelphias) on USA-Eesti advokaat.
Gallagheril on bakalaureusekraad Tuftsi ülikoolist (1977) ja õigusteaduste doktori kraad Villanova ülikoolist.
Ta sattus Eestisse elama 1994. aastal, kui tuli siia Ameerika abiprogramm Central and East European Law Initiative (CEELI) raames kohalikku õigussüsteemi arendama.
Gallagher valiti 2000. aastal Tartu Ülikooli Euroopa Kolledži direktoriks. Oma ametiaja jooksul algatas ta välisüliõpilastele suunatud ingliskeelse täiendkoolitusprogrammi Prometheus.
Ta on töötanud Eesti Õiguskeskuses nii konsultandi (1995–2003), tegevdirektori (2004) kui ka direktorina (2004–2007). Õiguskeskuses vastutas ta õppeprogrammide väljatöötamise ja läbiviimise eest.
Ta on endine Domus Dorpatensise nõukogu liige.
Michael Gallagheri ema on eestlane ja isa ameeriklane.
Bonaventure'i saar

Looduskaitse

Aastal 1919 sai saarest rändlindude looduskaitseala. Saarel pesitsev suulade koloonia on arvukuselt suurim maakeral. Selles on loetletud üle 121 000 linnu, selle arvuga ületab Bonaventure'i koloonia Šotimaal Saint Kilda saarestikus pesitsevat suulade kolooniat.
Aastal 1985 moodustati Bonaventure'i saare ja Percé kalju rahvuspark. Bonaventure'i saar on üks suurimaid linnukaitsealasid maailmas, enam kui 280 000 linnuga. Saar on ka suur turismiobjekt. Maist oktoobrini pääseb ekskursiooniga ka saart uudistama.
Viira veskimüür

Viira veskimüür (ka Veskimüür, Viira Veskikalju ja Viira Taevaskoda) on liivakivipaljand Põlva maakonnas Räpina vallas Võhandu jõe vasakul kaldal.
Paljandi kõrgus on 16,5 m. Viira veskimüür asub Süvahavva külas Viira vesiveski vastas, veskitammist 50 m allavoolu.
Illimar Pärn

Illimar Pärn (sündinud 27. oktoobril 1988) on eesti suusahüppaja.
Aastal 2005 oli ta Lahti suusahüpete maailmakarikavõistlustel Eesti koondise liige.
Individuaalselt tegi ta maailmakarika debüüdi 2010. aastal Kuopios.
Arnold Voldemar Elken

Arnold Voldemar Elken (25. veebruar 1909 Kodavere kihelkond – 24. märts 1994 Eksjö, Rootsi) oli Eesti vaimulik.
Ta lõpetas aastal 1928 Tartu Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumi, seejärel õppis ta aastail 1928–1934 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, pidas prooviaasta Tartu Pauluse koguduse juures, ordineeriti 15. detsembril 1935.
Arnold Voldemar Elken oli aastail 1935–1943 Valjala koguduse õpetaja ning 1941–1944 Kuressaare koguduse õpetaja. Aastail 1941–1944 oli ta Saaremaa praostkonna usulise elu korraldaja. Septembris 1944 põgenes ta Rootsi, oli paguluse algaastail eestlaste õpetaja Kalmari piirkonnas, hiljem oli ta Rootsi kiriku teenistuses.
Arnold Voldemar Elken suri 24. märtsil 1994. Ta maeti 8. aprillil 1994 Eksjö (asub Eksjö vallas Jönköpingi läänis) kalmistule.
TAP Air Portugal

Ajalugu

Lennufirma asutati 14. märtsil 1945. Reisijateveoteenust hakati osutama alates 19. septembrist 1946, kui Lissabonist sõitis Madridi Douglas DC-3 lennufirma Transportes Aéreos Portugueses (TAP) nime all.
Jeemen

Ajalugu

Varaseimad asustuse leiud Jeemeni aladelt on ajastust 2400 eKr. Hiljem tekkinud linnad olid Lõuna-Aasiast pärineva mürri ja viirukikaubanduse tähtsad kaubanduskeskused, kust kaubad karavanidega toimetati Ktesiphoni, Süüriasse ja Vahemere maadesse. Tänu edukale kaubandusele õitses piirkond ajavahemikul 1200 eKr kuni 255 pKr.
Piiblis mainitud Seeba kuningriik arvatakse olevat asunud tänapäeva Etioopia, Jeemeni ja/või Eritrea aladel. 
Alad vallutati Vana-Rooma keiser (98–117) Traianuse poolt. Piirkonda kontrollisid seejärel pisiriigid, Aksumi kuningriik, Pärsia, Umaijaadide ja Abbassiidide kalifaat.