google/wiki40b huggingface dataset:
Malle Hämarik

Malle Hämarik (neiupõlvenimega Mälksoo; 22. juuni 1958 Rakvere – 2. veebruar 2007) oli eesti lastearst, lasteneuroloog.

Elukäik

Aastal 1976 lõpetas Abja Keskkooli ja alustas õpinguid Tartu Riiklikus Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas 1982 aastal lastearstina. Pärast seda töötas kuni aastani 1984 Pärnu haigla sünnitusosakonnas.
Aastal 1984 jätkas õpinguid  Tartu Ülikooli neuroloogia ja neurokirurgia kateedri aspirantuuris. 1988. aastal kaitses dissertatsiooni teemal "Asfüksias sündinud vastsündinute uurimine".
Aastast 1990 oli ta Tartu Ülikooli lastekliiniku vanemassistent ja dotsent, töötades samaaegselt ka arsti ja õppejõuna.
Hämarik oli Ludvig Puusepa nimelise Eesti Neuroloogide ja Neurokirurgide Seltsi Tartu osakonna juhatuse liige.
Angelika Kallakmaa-Kapsta

Angelika Kallakmaa-Kapsta (sündinud 1966) on eesti majandusteadlane. 
Ta sündis Tartus ja lõpetas aastal 1984 Tartu 10. Keskkooli (praeguse Mart Reiniku ja Poska gümnaasiumi eelkäijas). Seejärela õppis ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas majandusküberneetika erialal ning lõpetas Tartu Ülikooli 1989. aastal majandusteadlase–matemaatiku kvalifikatsiooniga. Õpingud jätkusid Tartu Ülikooli Eurofakulteedis panganduse erialal. 
Angelika Kallakmaa on praktiseerinud Saksamaal Deutsche Bank AG Göttingeni filiaalis ning olnud ka külalisuurija Göttingeni Ülikooli majandusteaduskonnas.
Doktorikraadi kaitses 2013. aastal Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonnas. Doktoritöö "Before and after the boom: changes in the Estonian housing market" ("Muutused Eesti eluasemeturul enne ja pärast buumi").
On töötanud Hansapangas, kus tegeles sealse privaatpanganduse osakonna loomisega; Eesti Vabariigi rahandusministeeriumis ja Tallinna Linnavolikogu kantselei rahandusnõunikuna ning alates 2003. aastast Tallinna Linnakantseleis nõuniku ja konsultandina. Raha ja panganduse õppejõud Tartu Ülikoolis, Estonian Business Schoolis, Tallinna Tehnikaülikoolis. EBSis ka  majandusteooria õppetooli hoidja.
Ta on Eesti Majandusteaduse Seltsi liige ja rahvusvahelise finantsistide organisatsiooni SUERF (Société Universitaire Européenne de Recherches Financières) liige.
Koit Raudsepp

Koit Raudsepp (sündinud 22. veebruaril 1964) on eesti ajakirjanik, muusikakriitik ja DJ. 
Juhib ERR-i raadiojaamas Raadio 2 omanimeliset saadet. Kasutab DJ-na ka nime Dr Koit. 
Samuti on ta kaassaatejuht Eesti suurimas muusikaküsitlussaates "Aastahitt" ning rahvusvahelistel muusikafestivalide raadioülekannetel (TMW, Rock Summer, RabaRock, Positivus jt).

Karjäär

1983. aastal asus ta Eesti Raadio juures tegutseva noorte reporterite klubi kaudu tegema kaastööd «Keskööprogrammi» saatele «Laupäevamosaiik», mille toimetaja oli Helgi Erilaid. Tema esimene lugu tutvustas briti ansamblit Iron Maiden. Peagi usaldati talle südaöösiti alanud veerandtunnine saatelõik, mille sisuks oli heavy.
Tol ajal defitsiitset muusikat hankis Raudsepp oma taskuraha eest mitteametlikest müügikohtadest.
Perestroika ajal kaasati Raudsepp uude saatesse "NoRa" ("Noorteraadio"), kus ta sai mängiga ka poppi ja rokki.
1990. aastal tuli Eesti Raadio eetrisse saade "Rock-raadio", mida ta samuti juhtis. Saates kõlas heavy, punk, indie jms alternatiivmuusika nii Eestist kui ka välismaalt.
Kui Eesti Raadio asutas 1993 jaama Raadio 2, siis siirdus tööle sinna. Seal juhtis ka omanimelist saadet, mis hiljem kandis nimesid Koit FM, Dr Koit. 2000-ndatel need saated asendati saadetega "Pleier", "Pleier Extra", mis olid eetris 2013. aasta lõpuni. Esimest juhtis ta koos Heidy Purga ja Kaarel Kosega, hilisematel aastatel siiski üksinda. Teine oli soolosaade.
2014. aastast on Raudsepal omanimeline saade.
Eesti Fonogrammitootjate Ühingu korraldataval tunnustusüritusel Eesti muusikaettevõtluse auhinnad nimetati ta 2016. aasta muusikaajakirjanikuks.
Kullamaa linnus

Kullamaa linnamägi ehk Rohumägi on muinaseestlaste linnamägi Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Kullamaa külas.
See on registreeritud kultuurimälestisena.

Mälestise kirjeldus

Muinaslinnus on rajatud 8–9 m kõrgusele mäekünkale, mis on praeguseks kruusavõtmise tõttu osaliselt lõhutud. Ovaalse kujuga õueala pindala on umbes 2000 ruutmeetrit. Praeguseks laialivarisenud ringvalli õuepoolsed ääred on veidi kõrgemad. Vall oli tõenäoliselt ehitatud kividest, liivast ja kruusast ning toestatud palkkonstruktsioonidega.

Ajalugu

Linnamäel on tuvastatud üsna paks kultuurkiht, mis sisaldab sütt, tukke, loomaluid, savinõukilde ja 11.-12. sajandi leide. Varem olevat mäelt leitud käärid, mäe lähedusest aga paar hoburaudsõlge, pronkskaalud ja odaots. Sellise paksusega kultuurikihi tõttu on arvatud, et seal võidi ka paikselt elada. Välimuse ja leidude järgi otsustades on linnus oma lõpliku kuju saanud II aastatuhande alguses. Linnus võis olla kasutuses kuni muinasaja lõpuni,
Eestimaa Poolakate Selts Polonia

Eestimaa Poolakate Selts Polonia (poola keeles Związek Polaków w Estonii) on Tallinnas asuv Poola kultuuri tutvustav ja Poola-teemalisi üritusi korraldav selts.
Tihemetsa

Ajalugu

Tihemetsas oli Voltveti kõrts, mille säilinud hoone on arvele võetud kultuurimälestisena. Tihemetsas töötas 19. sajandil Allikukivi kalevivabrik.
1920. aastatel rajati praeguse Tihemetsa alale Voltveti asundus, mis hiljem nimetati Asuvere külaks ja 1977 nimetati Tihemetsa alevikuks.
Tihemetsas on Allikukivi park, mis on arvele võetud kultuurimälestisena.
Miiliahi

Miiliahi ehk miiliauk on puusöe saamiseks kasutatav valdavalt maasse kaevatud auk, milles puude põletamisel õhuhapniku ligipääsuta (nimetatakse miilimiseks) tekib puusüsi. Suurtes kogustes söepõletamine oli algselt tavaks mõisates.

Ahju ehitus

Miiliahi kaevati maasse, kuid Saaremaal on sütt põletatud ka maapealsetes miiliahjudes. Mõõtmetelt oli maasse kaevatud ahi umbes 5-6 meetrit pikk, 2 meetrit lai ja 1,5 meetrit sügav.
Ühe võimaliku ahjuehitustüübi kohaselt laotati miiliahju põhja põigiti kaikaid, mis kaeti tulehakatuseks kuivade puulaastudega. Neile asetati omakorda kuuse- või männipakud, mille peale kanti paks kuuseokaste kiht. Järgnevalt kaeti käik tihedalt mätastega, et tuli vaikselt hõõguks. Põletati umbes kolm ööpäeva.
Teine ehitustüüp oli selline, et umbes 2 meetri pikkuste puupakkude katmisel kasutati liivasegust mulda, kuid pakkude mõlemad otsad jäeti katmata.
Maa peale ehitatud miiliahjude puhul kasutati aga tuulepoolses küljes paiknevat madalat kivimüüri, mis oli vajalik selleks, et tuli virnas üles ei tõuseks, vaid liiguks mööda virna sissepoole.

Miiliahju kasutamine

Ehitusvariandi puhul, kus puupakud on täielikult kaetud, süüdati tuli tuulepoolsest otsast ning valvati, et leegid mätaste vahelt välja ei pääseks. Seda meetodit kasutades võttis süte valmimine mitu ööpäeva, mille jooksul ei tohtinud miiliahju kordagi valveta jätta. Mätaste vahelt tõusvad leegid tuli kohe uute mätastega summutada. See, kas söed on valmis, tehti kindlaks rauast oraga torkides.
Miiliahju jahtudes tõsteti mättad pealt ning võeti söestunud puupakud välja. Kui põletamine õnnestus hästi, olid kõik puupakud niisama terved, kui ahju pannes ja täielikult söestunud.
Kui puupakkude mõlemad otsad olid miiliauku asetades katmata jäetud, tehti tuli puupakkude lahtijäetud kohtadesse. Seejärel, kui otsad olid söestunud ja arvati, et tuli juba keskele ulatub, kaeti ka otsad liivaga ning löödi terava vaiaga miiliahju lakke auke. Nende aukude kaudu väljus ahjus tekkiv suits tugeva joana.
Võimalik oli ka variant, mille puhul pisteti miiliaugus asunud latid alt põlema ning alles seejärel kaeti ahi pealt kinni ja jäeti latid söeks hauduma.

Põletusmaterjal

Parimaks söematerjaliks peeti hästikuivanud männipakke, kuid nende puudumisel kasutati kuuske. Üheks põletamiseks kulus umbes 5-6 hobusekoormat puitu.

Miiliahjude saatus

Eestis kadusid miiliahjud kasutusest 20. sajandi alguses, kuna sepatööl hakati miilisöe asemel kivisütt kasutama.
Tänapäeval on mõnes Eesti paigas hakatud uuesti miiliahju kasutama ning nõnda on valmistatud grillsütt. Näiteks on Lihula Lions-klubi korraldanud mitu aastat miilipõletamist üritusel "Lihula miil" ning kasutanud söemüügist saadud raha heategevuslikul otstarbel.
Anna Iljuštšenko

Sportlaskarjäär

Tema parim tulemus on 9. augustil 2011 hüpatud 1.96, mis on ühtlasi Eesti rekord. Ka 3. augustil 2010 hüpatud 1.95 oli Eesti rekord.
2013. aastal on ta sisetingimustes hüpanud 1.94, mis on samuti Eesti rekord.
Anna Iljuštšenko esindas Eestit 2012. aasta suveolümpiamängudel. Tulemusega 1.90 saavutas ta 15. koha.
2013. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Göteborgis pääses ta tulemusega 1.92 finaali ehk kaheksa parema hulka. Finaalis ületas ta avakatsel kõrguse 1.92. Kõrgus 1.96 jäi alistamata ning lõppkokkuvõttes jäi ta itaallanna Alessia Trostiga jagama 4. kohta.

Isiklikku

Aprillis 2015 sündis Anna Iljuštšenkol tütar, kes sai nimeks Polina.
Rõuge veepidu

Rõuge veepidu (meediaväljaannetes sageli nimega Rõuge Veepidu ja Paadiralli) Võru maakonnas Rõuge vallas Rõuge alevikus toimuv veepidu. Veepeo  tähtsamaid sündmusi on kummipaatidega sõidetav paadiralli. Peo peakorraldaja on Noorsooühing Rõuge Noorteklubi. 2017 toimus 20. veepidu.
Varpajam

Varpajam (Warp drive, eesti keeles tuntud ka kui ruumimuundur) on hüpoteetiline kontseptsioon, mis paneks tähelaevad liikuma valgusest kiiremini. Seesugune idee on tuntust kogunud eelkõige tänu filmile Star Trek, kus tähelaevad liikusid valgusest kiiremini.
Einsteini relatiivsusteooria kohaselt ei saa miski liikuda kiiremini kui valgus, kuid NASA füüsikud usuvad, et liikumine valgusest kiiremini on tänu varpajamile siiski võimalik, seejuures füüsikaseadusi rikkumata. Nimelt lubab relatiivsusteooria kõverdada aegruumi ja luua mulli, mis kannaks kosmoselaeva edasi valguse kiirusest kümneid kordi kiiremini. Niinimetatud varpajam tooks näiteks Päikese naabertähe Proxima Centauri meie käeulatusse. Kui praeguse raketitehnoloogiaga kuluks selle täheni jõudmiseks ca 77 000 aastat ja näiteks tuumasünteesi kasutava kosmoselaevaga jõuaksime sinna umbes 60 aastaga, siis ulmeline varpajamiga kosmoselaev jõuaks Proxima Centaurini kahe nädalaga.

Ajaloost

Varpajami idee pärineb 1966. aastal teleekraanile jõudnud ulmeseriaalist "Star Trek", kus kosmoselaevad erilise "mootori" abil valgusest kordades kiiremini liikuda said. 1994. aastal demonstreeris Mehhiko füüsik Miguel Alcubierre, kuidas Einsteini esitatud seaduspärasuste raames on võimalik muuta aegruumi geomeetriat selliselt, et piltlikult öeldes aeg­ruumi lainel ratsutav kosmoselaev liiguks valgusest kiiremini ning inspireerituna filmist "Star Trek" nimetas selle ebatavalise liikumisvahendi varpajamiks (inglise keeles Warp drive). Ingliskeelne sõna warp tähendab koolutamist või kõverdamist ning varp­ajam töötabki aegruumi kõverdamise põhi­mõttel. Varpajam looks energiamulli (või varpmulli, inglise keeles warp-bubble) laeva taga ja energia tühimiku laeva ees, mis ühtekokku moodustaks hiiglasliku kosmilise laine, millel tähelaev saaks n-ö "surfata". Nimetatud konkreetne osa tähetedevahelisest ruumist suudab liikuda kiiremini kui valgus ümbritsevas ruumis ja kõik, mis on kas selle ruumimulli peal või sees, liiguks samuti valgusest kiiremini.
1994. aastal tabas Alcubierre'i geniaalset ideed tagasilöök, kui Michael Pfenning ja Larry Ford Medfordi ülikoolist väitsid enda kalkulatsioonide põhjal, et varpajami idee elluviimiseks oleks vaja rohkem kui kogu meie universumis sisalduvat energiat. Õnneks taaselustas 1999. aastal varpajami idee Belgiast pärit Dr Chris Van Den Broeck, kes täiustas Alcubierre'i välja pakutud meetrikat ning kasutades Pflenning'i ja Ford'i tulemusi näitas, et varpajami liikumapanemiseks on vaja vaid väga vähest kogust aegruumi painutavat eksootilist materjali.
Tänasel päeval tegelevad varpajami idee tõestamisega rühm NASA Johnsoni kosmosekeskuse teadlasi, mida juhib Ameerika insener Harold White. Teadlased püüavad tekitada varpmulli ning esialgu proovitakse mulliga liigutada vaid ühte laserikiirt, kuid kui tulevikus tahetakse luua nii suur mull, et sinna mahub sisse kosmoselaev, mis saaks astronaute lähetada kaugetele tähtede juurde ja isegi võõrastesse galaktikatesse.
Tioolid

Tioolid ehk merkaptaanid on orgaanilised ühendid, mille iseloomulik funktsionaalrühm (tioolrühm, varem ka sulfhüdrüülrühm) koosneb ühest vesiniku ja ühest väävli aatomist.
Tioolid on tugeva iseloomuliku lõhnaga mürgised vees lahustumatud ühendid. Nad on nõrgalt happelised ja moodustavad metallidega reageerides soolasid (tiolaate ehk merkaptiide).
Lihtsaim tiool on metaantiool (CH₃SH), lenduv ja spetsiifilise ebameeldiva lõhnaga aine. Lõhna järgi on ta avastatav juba siis, kui tema kontsentratsioon õhus on 2×10⁻⁹ g/m³. Seetõttu lisatakse metaantiooli näiteks kütte- ja majapidamisgaasidele, et lihtsustada gaasilekke avastamist. Seda hakati tegema pärast 18. märtsil 1937 Texases toimunud New Londoni kooliplahvatust, kus hukkus vähemalt 295 õpilast ja koolitöötajat ning mis on USA kõigi aegade suurima ohvrite arvuga õnnetus, mis koolis toimunud.
Tioolid on vesiniksideme abil üsna nõrgalt seotud nii vee molekulidega kui omavahel. Sellepärast on neil madalam keemispunkt ning nad on vähem lahustuvad kui samasuguse molekulmassiga alkoholid. Tioolid ja tioeetrid on sarnase keemispunkti ja sarnaste lahustuvuse omadustega.
Märkus. Mitte segi ajada dioolidega.
Friedrich Julius Schultze

Friedrich Julius Schultze (17. august 1848 Rathenow, Preisimaa – 14. oktoober 1934 Bonn) oli saksa arstiteadlane, lasteneuroloogia rajaja.
Schulze oli kaupmehe poeg. Ta õppis Berliinis, Bonnis ja Heidelbergis, neist viimases kaitses ta 1871 doktorikraadi. Ta töötas professorina Heidelbergi Ülikoolis 1880–87, neist mitu aastat patoloogi Nikolaus Friedreichi assistendina, oli Tartu Ülikooli eripatoloogia ja kliiniku professor 1887–88 ning Bonni Ülikooli kliiniku professor 1888–1918.
Schulze avaldas arvukalt artikleid neuroanatoomia ja neuropatoloogia kohta. 1884 kirjeldas ta esimesena pärilikku motoorset ja sensoorset neuropaatiat. Hiljem sai see haigus nimeks Charcot'-Marie-Toothi haigus, ehkki Charcot ja Marie ning Tooth avaldasid oma uurimuse selle haiguse kohta alles 1886. Samuti kirjeldas ta esimesena akroparesteesiat.
1891 asutas Schulze koos Wilhelm Heinrich Erbi ja Adolf von Strümpelliga ajakirja "Deutsche Zeitschrift für Nervenheilkunde".
Valeri Geletei

Riigikaitse Osakond

2007. aastast juhtis presidendi ihukaitsega tegelevat Ukraina Riigikaitse Osakonda (Управління державної охорони України) ning jätkas selle juhtimist 2014. aastal pärast lühikest ametiaega kaitseministrina. Astus ametist tagasi 2019. aasta maikuus ning president Zelenskõi vabastas ta ametist 29. mail 2019.

Kaitseministrina

President Petro Porošenko pressiteenistus teatas Valeri Geletei esitamisest kaitseministri kandidaadiks 2014. aasta 2. juulil. Ministrikandidaadi esitlemisel Ülemraadale märkis president, et Geletei mitte üksnes ei ole õppinud, kuidas sõdida, vaid on ka ise sõjas osalenud ning saab aru sellest, mis asi on hübriidsõda ja teab, kuidas seda võita. Ülemraada kinnitas kindralpolkovnik (2008) Valeri Geletei Ukraina kaitseministriks 2014. aasta 3. juulil. Vastse kaitseministri kinnitusele, et Ukraina võidab ja võiduparaad viiakse läbi Ukraina linnas Sevastopolis vastasid saadikud aplausiga.

Isiklikku

Geletei on abielus, perekonnas on kaks poega.
Ruta Kruuda Fond

Ruta Kruuda Fond (ametliku nimega Sihtasutus Dr Ruta Kruuda fond) oli Eesti fond, õiguslikult sihtasutus, mis stipendiumite abil toetas teadlasi ja üliõpilasi.
Fond loodi 2006 Poliitikauuringute Keskuse PRAXIS juurde. Esimesed stipendiumid anti välja 10. märtsil 2006.
Fond lõpetas tegevuse 2013.
Fontpédrouse'i sild

Fontpédrouse'i sild (Pont de Fontpédrouse, ka Pont Séjourné) on 1908. aastal valminud 237 m pikkune sild ja raudteeviadukt Prantsusmaal, Püreneedes Fontpédrouse'i juures üle Têti jõe. Sild kuulub Kollase rongi (Ligne de Cerdagne) raudteeliini Villefranche-de-Conflent-Gare de Latour-de-Carol-Enveitg koosseisu.
Silla arhitekt on Paul Séjourné.
Radviliškis

Ajalugu

Esmakordselt on asulat mainitud 1529. aastal. Toona hallati sealseid Leedu suurvürstidele kuulunud alasid Šiauliai mõisast, haldas seda ala aga Radziwillide suguvõsa (leedupäraselt Radvilad). Nemad on asulale ka nime andnud. Aastal 1577 sai asulast alev. Aastal 1667 läks sealne mõis Vilniuse vojevoodi Janusz Radziwiłłi valdusesse.
Linnaõigused sai Radviliškis 1710. aastal, kuigi 1808–1010 kestnud katk jättis sinna vähe elanikke. Kasvama hakkas asula alles peale seda, kui aastail 1868–1870 valmis Liibavi–Romno raudtee ja aastail 1871–1873 lisandus ka Radviliškise–Daugavpilsi raudtee. Esimese maailmasõja ajal lisandus veel raudteeliin Tilsitisse, samuti valmis raudtee Šiauliai ja Riia vahel.
22. novembril 1919 purustasid Leedu väed linna all lõplikult Pavel Bermondt-Avalovi sõjajõud.
Wolffeldt

Wolffeldt oli aadlisuguvõsa. 
Suguvõsast on teada Rootsi sõjaväe kapral Magnus Wolffeldt, kelle valdusesse kuulusid Keblaste, Ahaste ja Parasmaa mõisad Läänemaal ja Kivikylä mõis Soomes . Magnuse pojad Johann, Magnus, Adam Otto ja nende onu Diedrich said 1651 Rootsilt aadlitiitli. Poegadest vanim, Johann von Wolffeldt, oli Rootsi armee major, Keblaste, Ahaste ja Parasmaa mõisnik.  
Suguvõsa kanti 1804 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Erinevatel aegadel olid suguvõsa käes Keblaste, Ahaste, Parasmaa, Tabivere, Maima, Voltveti, Laiksaare ja Vahakõnnu mõisad Eestis ja Kivikylä mõis Soomes.
Nostrokonto

Nostrokonto (ladina nostro, eesti meie) on arvelduskonto või korrespondentkonto mitteresidendist krediidiasutuses. Nostrokontol hoitakse selle maa valuutat, kus nostrokonto asub. Näiteks on nostrokonto mõne Eestis tegutseva panga Rootsi kroonide konto mõnes Rootsi pangas.
Selline konto on mõeldud peamiselt välisvaluuta vahetuseks ja rahvusvaheliseks kaubanduseks ning avatakse üldjuhul kõikides maades, mille valuutades on konto omanikul vaja sagedamini tehinguid teha. 
Nostrokonto mõistega seondub ka vostrokonto (ladina vostro, eesti teie), mis on mõne mitteresidendist panga või ettevõtte konto krediidiasutuses. Näiteks on ülaltoodud juhul Eesti panga nostrokonto Rootsi panga jaoks vostrokontoks.
Deadmau5

Isiklikku

2014. aastal ostis ta 5 miljoni dollari eest endale maja Campbellville'i Miltoni linna Ontarios.
Antonov Airlines

Antonov Airlines on Ukraina lastilennuettevõte, riigiettevõtte Antonov allüksus, mis opereerib ülisuurte ja -raskete lastide rahvusvahelisi tellimuslende. Tema pealennuväljaks on Antonovi lennujaam (ukraina Aеропорт "Антонов"), mis asub Kiievist 25 kilomeetri kaugusel loodes, Hostomeli küla lähedal.
Taukum

Taukum (kasahhi Тауқұм) on kõrb Aasias Kasahstani Almatõ oblastis.
Taukumi kõrb piirneb edelas Ajtau aheliku, kirdes Ile jõe ja loodes Balkaši järvega. Kõrbe pikkus on 240 km ja laius 40–60 km.
Valdavalt liivakõrb.
Kose–Purila maantee

Kose–Purila maantee (registrinumbriga 14) on üks Eesti tugimaanteedest. 
See saab alguse Kose–Jägala maantee kolmandal kilomeetril Kose alevikus. Tee pikkus on 39,1 km. Tee lõpeb Tallinna–Rapla–Türi maantee 37. kilomeetril Röa külas.

Asulad Kose–Purila maanteel

Kose alevik, Vardja küla, Liiva küla, Marguse küla, Ojasoo küla, Harmi küla, Äksi küla, Habaja alevik, Vaopere küla, Kuimetsa küla, Oblu küla, Toomja küla, Kasvandu küla, Atla küla, Juuru alevik, Orguse küla, Maidla küla, Vankse küla, Purila küla, Kuku küla, Röa küla.
Memorandum 14

Memorandum 14 oli aktsioon, mille algatas viis Eesti venekeelset ühiskonnategelast ja kodanikuaktivisti 9. aprillil 2014 eesmärgiga koguda allkirju avaldusele, mis Ukraina sündmuste taustal toetas Eesti suveräänsust ja mõistis hukka "kolmandate riikide" sekkumise Eesti siseasjadesse. "14" memorandumi nimes tähistab aastaarvu.
Memorandumi algatasid kodanikuaktivist Aleksander Valdmann, MTÜ Etnoweb asutaja Natalja Kitam, Jelena Katsuba (Avatud Eesti Fond), Igor Kalakauskas (Tallinna Tõnismäe Reaalkool) ja Ivan Lavrentjev (Vabaühenduste Liit EMSL).
Memorandum polnud ajendatud pronksiööde ajast tuntud äärmuslaste Dmitri Linteri ja Juri Žuravljovi kavandatud meeleavaldustest Tallinnas, seda hakati koostama juba märtsi lõpus.
11. aprilliks 2014 oli memorandumile oma allkirja andnud juba üle 600 inimese. Allakirjutanute seas olid poliitik Olga Sõtnik, filmirežissöör Dorian Supin, skulptor Irina Rätsep, poliitik Deniss Boroditš, ajakirjanik Pavel Ivanov, kirjandusteadlane Ljubov Kisseljova, psühholoog Ljudmilla Stolin, loodusteadlane Aleksei Lotman, õpetaja Irina Smoljar, poliitik Jevgeni Krištafovitš, ajakirjanik Oleg Samorodni, ühiskonnaaktivist Sergei Metlev, hiina keele ja kultuuri lektor Jekaterina Koort, raadioajakirjanik Artur Aukon, ajakirjanik Olesja Lagašina jt.

Memorandumi tekst

Meie, allakirjutanud Eesti elanikud – nii Eesti kui ka teiste riikide kodanikud, samuti kodakondsuseta püsielanikud –, jälgime valu ja murega Ukrainas toimuvat.
Kogu vastutusega tahame öelda, et meie sooviks on lahendada kõiki Eesti ühiskonna probleeme koos Eesti Vabariigi seadusliku võimu esindajatega. Me ei vaja kaitset väljastpoolt, me peame lubamatuks kolmandate riikide sekkumist Eesti sisepoliitikasse. Me ei toeta separatistlikke meeleolusid ja avaldusi, mida tehakse Eesti venekeelse kogukonna nimel. Kõiki küsimusi, mis puudutavad meie ühiskonna arengut, kaasa arvatud haridus-, keele- ja kodakondsuspoliitikat, tuleb lahendada riigi suveräänsuse põhimõttest lähtudes.
Sõltumata emakeelest ja rahvusest peab suurem osa siin elavatest inimestest Eestit oma kodumaaks. Meie arvates on suur väärtus see, et kuigi seisame kahel pool ideoloogilist barrikaadi, peame ühiselt oma kohustuseks öelda: meie kodu on iseseisev ja vaba Eesti!
Zabeltitzi vald

Vallaosad

Görzig, Krauschütz, Nasseböhla, Skäßchen, Skaup, Strauch, Stroga, Treugeböhla, Uebigau ja Zabeltitz.
Suur aruhein

Kirjeldus

Suure aruheina pööris on kuni 30 cm pikk, tipust longus, hõre, laiuv, hallikasroheline. Pähikud 10–15 mm pikad, 3–5 õiega. Libled 4–5 mm pikad, teravatipulised ja kileja servaga. Välissõklad pikaohtelised, ohe 2–3 korda sõklast pikem. Keeleke tömp, kuni 1 mm pikk, kõrvakesed suured, sirpjalt kõrt ümbritsevad. Lehelaba kuni 15 mm lai, sügavroheline ja alt läikiv. Suur aruhein kasvab kuni 150 cm kõrguseks. Taimed õitsevad juunist augustini.

Kasvukoht

Suur aruhein kasvab leht-ja segametsades, vanades parkides, võsastikes ja veekogude kallastel.

Levik

Tavaline üle Eesti.
Eesti Vabadusvõitlejate Liit

Eesti Vabadusvõitlejate Liit on Eesti katusorganisatsioon, mis ühendab ja koordineerib Eesti riikliku iseseisvuse eest (eeskätt Eesti NSV ajal) võidelnud vabadusvõitlejaid.
Nõukogude Informatsioonibüroo

Nõukogude Informatsioonibüroo ehk Sovinformbüroo (vene keeles Советское информационное бюро, lühemalt Совинформбюро) oli aastatel 1941-1961 Nõukogude Liidus tegutsenud informatsiooni- ja propagandaasutus.
1961. aastal korraldati see büroo ümber uudisteagentuuriks Novosti (vene keeles Новости).
Vöötnokk-pütt (perekond)

Podilymbus on Ameerikas levinud kahe liigiga perekond pütlaste sugukonnast.
Üks liik, atitláni pütt (Podilymbus gigas), on välja surnud.
Laialt on levinud vöötnokk-pütt (Podilymbus podiceps).
Estragon

Levila ja kasvukoht

Taime kodumaa on Lõuna-Venemaa ja Mongoolia stepialad. Kultiveeritakse enamikus Euroopa riikides ja Ameerikas.
Eestis kasvab kultuurtaimena. Vajab toitainerikast, parasniisket mulda ning päikesepaistelist kasvukohta.

Kirjeldus

Kuni 1 m kõrgune vars on sirge. Lehed kitsad, lineaalsed, pisut karvased ja ilma rootsuta. Leheserv terve või veidi hambuline. Õied on väikesed, ümarad, valkjaskollased või kollakasrohelised ning koondunud kohevatesse pööristesse.

Köögis

Kasutatakse estragoni noori võrseid ja lehti. Võib säilitada sügavkülmutatult, kuivatades kaotab ürt osa oma maitsest. Tasub kasutada ettevaatlikult, kuna maitse on suhteliselt tugev.
Eriti populaarne on ta Prantsuse köögis. Estragonpuju sobib salatitesse, suppidesse, köögiviljaga, kalaga, lihaga ja munaga. Lisaks võib teda lisada sinepile ja majoneesile ning kurkide, tomati ja paprika marinaadile. Estragon sobib hapukoore-ürdikastmetesse ning seeneroogade maitsestamiseks. Estragon on tuntud béarnaise'i kastme koostisosa.
Sellega maitsestatakse veine ja likööre. Tuntud on estragonpujuäädikas. Estragoni kasutatakse laialdaselt konservitööstuses, liha- ja kalatööstuses.
Estragoni eeterlik õli on ilusa rohelise värvusega. Sellest valmistatakse siirupit, millest tehakse karastusjooki Tarhun.

Ravimina

Estragonitee parandab söögiisu. Välispidiselt kasutatakse reuma ja peavalu puhul. Estragoniõli kasutatakse aroomteraapias.