google/wiki40b huggingface dataset:
Arktuurus

Arcturus (ka Alpha Boötis) on Karjase tähtkuju ja põhjataeva heledaim täht. See on tähistaeva heleduselt 4. täht. Arcturus asub Päikesest 36,7 valgusaasta kaugusel ja moodustab koos Spiika ja Denebolaga Kevadkolmnurga. Arcturus on umbes 7,1 miljardit aastat vana punane hiid, mis on Päikesest 1,1 korda massiivsem ja 170 korda heledam.
Hajuvusdiagramm

Hajuvusdiagramm ehk korrelatsiooniväli on kahe tunnuse ühisjaotuse graafiline esitus. Teisiti öeldes: korrelatsiooniväli on koordinaattasandile kantud punktide hulk, kus punkti esimeseks koordinaadiks (x-koordinaadiks) on objekti esimese tunnuse väärtus ja teiseks koordinaadiks (y-koordinaadiks) sama objekti teise tunnuse väärtus.
Hajuvusdiagrammile kantakse kõik valimi objektid.
Kui hajuvusdiagrammil paiknevad punktid tõusvas või langevas "pilvekeses", siis viitab see ühisele tendentsile tunnuste käitumises.
Valgu vald

Valgu vald (saksa keeles Gemeinde Walck) oli haldusüksus Läänemaal Märjamaa kihelkonnas aastatel 1866–1891.

Ajalugu

Valgu vald moodustati 1866. aastal vallareformi alusel. Haldusüksus hõlmas Valgu mõisa. Vald kaotati 1891. aastal, mil see liideti Velise vallaga.
Germaani laenud eesti keeles

Germaani laenud on alates II aastatuhandest eKr kuni 9. sajandini pKr alggermaani keelest eesti keelde jõudnud laentüved. Samas Huno Rätsep piiritleb germaani laenude perioodi ajaliselt I ja II aastatuhande vahetusest eKr kuni 13. sajandini . Ajajärgu hilisemate laenude puhul on kohati võimalik eristada algskandinaavia laene. Laenude seas on palju põlluharimise, meresõidu, kaubanduse ja muu ühiskonnaeluga seotud tüvesid. Germaani laene on Huno Rätsepa määratluse järgi eesti keeles 269–397, 2012. aasta Eesti etümoloogiasõnaraamat toob välja 219-318 germaani ja 30-54 skandinaavia laenu.
Näiteid germaani laenudest: ader, kaer, kaup, kehv, kuld, kuningas, puri, põld, raha, raud, rikas.
Näiteid algskandinaavia laenudest: jõulud, kult, paat, riid, saad, särk, taud, tõld.
Spolia

Spolia (mitmus ladinakeelsest sõnast spolium 'sõjasaak') tähendab ehituskomponente, mida taaskasutati uutes ehitistes. Spolia kasutamine on tuntud alates hilisantiigist, sageli transporditi detaile selleks pikkade vahemaade taha.
Hilisantiikset spolia kasutust on sageli põhjendatud hilisantiigi majandusliku surutisega ja sobiva ehitusmaterjali puudusega. Lisaks praktilisusele materjali taaskasutuse mõttes kannab spolia kasutus sageli ka sümboolset tähendust – hoone osad, mis võetakse endisest hoonest, kannavad traditsiooni ja võivad olla isegi otsekui koha pühadust kandvad reliikviad, eriti kui nad on stilistiliselt väga erinevad võrreldes uusehitisega. Teisalt võib lihtkivina seina müüritud kunagine ehitusdetail kujutada sümboolselt eelneva kultuuri üle võidu saavutamist.

Mõiste ajalugu

Väljend on pärit Vana-Rooma militaarajaloost, spolia opima tähendas varustust, mille Rooma väepealik oma käega võttis kahevõitluses võidetud vastaselt ja see arvati äravõetud standartide ja sõjalaevade vööride kõrval väärtuslikemate trofeede hulka.
Ehitusdetailide kohta arhitektuuris kasutati sõna spolia esmakordselt renessansiajal. Firenze kanoonik Francesco Albertini teatab 1510. aastal koostatud Rooma kirjelduses, et Peetri kiriku Sixtus IV kabeli porfüürsambad on spolia Diocletianuse termidest. Raffaeli 1519. aastal kirjutatud kirjas Leo X-le on juttu Constantinuse võidukaare spolia'test, kusjuures seesama võidukaar on ära nimetatud ka enamikus tänapäevastes uurimustes spolia kohta. Mõistet kasutas ka Giorgio Vasari oma teoses "Le vite dei più eccellenti architetti, pittori et scultori italiani" sageli ja iseenesestmõistetavana ja sealt on see jõudnud ka 21. sajandi kunstilukku.

Muud kunstiliigid

Varakeskaegses kullassepatöös kasutati ehete või liturgiliste objektide kaunistamiseks vääriskividena sageli antiikseid gemme, omistamata tähendust nende algsele sisule ja ikonograafiale.
Püsikulu

Püsikulu on ettevõtte kulu, mis ei ole ettevõtte toodangu mahuga (toodangumahust sõltuvad muutuvkulud) otseses seoses.
Näiteks on püsikulud hoonetele ja seadmetele tehtavad kulud, sest seadet on vaja juba ühe toote tootmiseks, aga sama seadmega saab toota ka 1000 toodet. Seega, mida rohkem toodetakse, seda väiksemad on püsikulud ühe toote kohta.
Klikker (loomade treenimise vahend)

Klikker (ehk plõksuti) on väike mehaaniline treeninguvahend loomade käitumise kujundamiseks. Klikkeri metallribale vajutamisel kostab metalne klõks, mis on looma jaoks muudest häältest ja helidest hästi eristatav ja seda saab seostada positiivse kinnitajaga.

Ajaloost

Klikkerite kasutamisele treeningul ehk klikkerkoolituse alusepanijaks peetakse Karen Pryorit ja tema raamatut "Klikkerkoolitus koertele". Klikkertreening järgib Burrhus Frederic Skinneri kirjeldatud operantse tingimise põhimõtteid. Põhjalikumalt käsitletakse positiivseid ja negatiivseid kinnitajaid (kasutatakse ka terminit "sarrustus") Karen Pryori raamatus "Ära koera maha lase!" .
 
„Kinnitaja ei ole absoluutse, vaid suhtelise väärtusega. Vihm on partidele positiivne kinnitaja, kassidele negatiivne kinnitaja ning lehmad jätab täiesti ükskõikseks, vähemasti sooja ilmaga. Toit ei ole positiivne kinnitaja, kui sul parajasti kõht täis on. Naeratus ja kiitus võivad kinnitajana kasutud olla, kui subjekt sind parajasti välja vihastada püüab. Kinnitaja on kinnitaja ainult siis, kui valitud on midagi niisugust, mida subjekt tahab. “
 – Karen Pryor raamatus "Ära koera maha lase!" ("Kinnistamine: parem kui preemia"
Lembit Aadusoo

Lembit Aadusoo (nime eestistamiseni Lembit Adoson; 2. august 1932, Tartu – 14. oktoober 2012, Tartu) oli Eesti tehnikateadlane.
Ta töötas 1951. aastast Eesti Maaülikoolis, 1994. aastast dotsendina, uurides peamiselt vahetatavust, standardiseerimist ja tehnilisi mõõtmisi. Ta kirjutas teadustöid metallograafiast, sisepõlemismootorite soojusvoogude ümberjaotamisest, metallilõikepinkide ja masinate töökindlusest ja remondist jms, avaldades üle 20 teadustrükise.
Lembit Aadusoo isa oli Karl August Aadusoo, ema Ella Aadusoo (neiupõlvenimega Toss). Ta abiellus 1960. aastal, tema tütar on ajaloolane Aive Küng.
Natalja Neprjajeva

Natalja Mihhailovna Neprjajeva (vene keeles Наталья Михайловна Непряева; sündinud 6. septembril 1995 Tveris) on Venemaa murdmaasuusataja.
2018. aasta taliolümpiamängudel võitis ta teatesõidus pronksmedali. Teatesprindis sai ta koos Julija Belorukovaga üheksanda kohaga. Parimaks individuaalkohaks jäi klassikasprindis saadud neljas koht.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta suusavahetusega sõidus ja teatesõidus pronksmedali.
MK-sarjas tegi ta debüüdi 1. märtsil 2014 Lahtis toimunud etapil vabatehnikasprindis. Esimest korda jõudis ta poodiumile seal samas 4. märtsil 2018 10 km klassikatehnikas. Esimese etapivõidu sai ta 2018.–2019. aasta Tour de Ski teisel etapil 30. detsembril Dobbiacos 10 km vabatehnikas.

Maailma karikavõistlustel

Natalja Neprjajeva on osalenud individuaalselt (seisuga 25. veebruar 2019) 73 maailma karika etapil ja jõudnud esikolmikusse üheksal korral ning võitnud korra.
Prangli loode tulepaak

Prangli loode tulepaak on tulepaak Harju maakonnas Viimsi vallas Prangli saare loodetipul Rouendi neemel.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 59° 38′ 44″ N, 24° 58′ 8″ E.
Valge raudbetoontorni kõrgus jalamist on 13 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 16 meetrit.
Tuli vilgub pimedal ajal aastaringselt. Plinkimine toimub 4 korda 0,5-sekundiliste vahedega, iga kord põleb tuli 0,5 sekundit järjest. Seejärel on 11,5 sekundit pime ja tsükkel algab uuesti.
Tulepaak ehitati 1960. aastal.
Menifee maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1869. aastal.
Eksperimenta!

Eksperimenta! (E!) on 2011. aastal alguse saanud rahvusvaheline koolinoorte kaasaegse kunsti triennaal, mis on mõeldud 14–19 aastastele noortele.
Eksperimenta! annab noortele võimaluse kogeda loomeprotsessi ideearendusest ja eksperimenteerimisest teoste näitamiseni ja tagasiside saamiseni rahvusvahelisel areenil professionaalsetelt kuraatoritelt ja  kriitikutelt. 
Eksperimenta! ühendab endas iga kolme aasta tagant toimuva kunstinäituse, kogemustevahetusprogrammi IDEElaboratoorium ning kunstikoolide ja -keskuste rahvusvahelise võrgustiku.
Eksperimenta! idee autoriks ja eestvedajaks on Sally Stuudio direktor Annely Köster. Eksperimenta! kuulus Tallinn – Euroopa Kultuuripealinn 2011 programmi.

Eksperimenta! 2014

Eksperimenta! 2014 toimus Tallinna vanimas, Katariina kirikus ja keskaegses kaupmehemajas Hopneri Majas. Teemaga "Kunst ja teadus" soovis Eksperimenta! eri maade õpilasi ja õpetajaid julgustada uurima maailma teadusprisma kaudu, kasutama teaduse meetodeid loovtöö alguspunktina ja interpreteerima tulemusi kunsti kaudu. Triennaal aitas kaasa 21. sajandi ellujäämisoskuse – loova ja teaduspõhise mõtlemise – teadvustamisele ja praktiseerimisele noorte seas.
Eksperimental! 2014 osalesid noored kunstnikud kümnest riigist: Eesti, Läti, Soome, Venemaa, Saksamaa, Sloveenia, Portugal, Türgi, Kanada ja Brasiilia.

IDEElaboratoorium

Erinevates riikides toimuvate IDEElaboratooriumite tegevus kulmineerub iga kolme aasta tagant Eksperimenta! triennaali avanädalal, mil toimuvad praktilised töötoad ja mõttetalgud. IDEElaboratooriumid toovad kokku kunstihariduse eksperdid, teadlased ning praktikud ja õpilased üle kogu maailma. IDEElaboratooriumi tegevused on suunatud paralleelselt kahele sihtrühmale: programm kunstihariduse valdkonna spetsialistidele ja programm 14–19 aastastele koolinoortele.
IDEElaboratooriumi üheks tegevuse sõlmpunktiks on virtuaalne keskkond www.eksperimenta.net, kuhu haridusvaldkonnas tegevad inimesed saavad sisestada oma parimate praktikate dokumentatsioone ning kus kõik huvilised saavad avatud foorumis arutleda kunstihariduse ja kaasaegse kunsti lõimumise teemadel.
Üks osa Eesti võrgustiku algatatud ja Sally Stuudio korraldatud IDEElaboratooriumi tegevustikust on eesti õpetajate täiendkoolitusprogrammid. Haridus- ja Teadusministeeriumi 2008. aastal kinnitatud: „Kaasaegse kunsti grammatika“ (suunatud haridusjuhtidele ja mitte-kunstiõpetajatele) ja „Modernismist postmodernismi ja tagasi“ (suunatud kunstiõpetajatele). 
2014. aasta rahvusvaheline kunstihariduse konverents Eduko IDEElaboratoorium, keskendus kunsti ja teaduse lõimimisele hariduses.
.org

.org on üldine tippdomeen, mida algselt kasutasid ainult USA mittetulundusühingud. Kasutusel on alates 1985. aastast.
ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon

ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon (inglise keeles Food and Agriculture Organization of the United Nations, lühendatult FAO; itaalia keeles Organizzazione delle Nazioni Unite per l'Alimentazione e l'Agricoltura) on ÜRO hallatav ja juhitav rahvusvaheline organisatsioon, mis tegeleb maailma (globaalsete) toidu- ja põllumajandusprobleemidega. Organisatsiooni peakorter asub Roomas.
FAO põhiülesanneteks on näiteks prognoosida globaalseid toiduvarusid, arendada, parandada ja viljeleda uusi ja efektiivsemaid taimesorte, arenenumat ja keskkonnasõbralikumat agrotehnikat. FAO tegeleb ka mitmete maaelu arengu ja sotsiaal-majanduslike pilootprojektidega.
FAO viib tegevust läbi nii arengu- kui ka arenenud riikides.
8. augusti 2008. aasta seisuga oli FAO-l 191 liikmesriiki, assotsieerunud liikmeteks on Euroopa Liit, Fääri saared ja Tokelau.

Ajalugu

FAO asutati 16. oktoobril 1945 Quebecis Kanadas. Aastal 1951 viidi FAO peakontor Washingtonist Itaaliasse Roomasse.
Sant'Angelo dei Lombardi

Ajalugu

1980. aasta 23. novembri Irpinia maavärina inimohrite arv oli Sant'Angelo dei Lombardis suurim, hukkus 482 inimest.
Andres Oopkaup

Andres Oopkaup (sündinud 25. mail 1966) on eesti riigiametnik ja põllumajandustegelane, 2012–2017 Statistikaameti peadirektor.
Oopkaup lõpetas 1991. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia mehhaniseerimise erialal. Hiljem on ta õppinud Eesti Kõrgemas Kommertskoolis (EBS), Pariisi ülikoolis Prantsusmaal, San Francisco Ülikoolis USA-s ja Dalhousie Ülikoolis Kanadas.
1994–2011 töötas Andres Oopkaup põllumajandusministeeriumis välissuhete osakonna juhataja, välissuhete asekantsleri, toidu ja kaubanduse asekantsleri ning 2004. aastast põllumajandus- ja kaubanduspoliitika asekantslerina. 2011. aastal teenis Oopkaup Eesti kantsleritest ja asekantsleritest enim (koos hüvitistega 68 542 eurot). Riigitöö kõrvalt on ta kasvatanud Harjumaal Jõelähtme vallas teravilja ja rapsi. 
Augustis 2012 valiti Oopkaup Põllumajandus-Kaubanduskoja nõukogu esimeheks. Alates 1. novembrist 2012 sai Andres Oopkaup Statistikaameti peadirektoriks.
Oopkaup on Eesti Rukki Seltsi asepresident.
2007. aastal pälvis Andres Oopkaup Valgetähe III klassi teenetemärgi.
The Woman with the Alabaster Box

"The Woman with the Alabaster Box" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1997. aastal loodud teos segakoorile. Muusikateose pikkus on 7 minutit. Teose kandis esimest korda ette 18. oktoobril 1997 Rootsis Karlstadi katedraalis ansambel Erik Westberg Vocal Ensemble.
Pavel Morozov (poliitik)

Pavel Morozov (sündinud 11. oktoobril 1978 Minskis) on valgevene ühiskonnategelane ja poliitik.
2006. aastal tuli ta poliitilistel põhjustel Valgevenest Eestisse.
Ta on venekeelse telekanali ja uudisteportaali ARU TV asutajaid.
Alexander (eesnimi)

Alexander on mehenimi, mis pärit Vana-Kreekast, Ἀλέξανδρος (ἀλέξειν + ἀνδρός) (Aléxandros – aléxein + andrós).
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 20. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Alexander 4287 mehel.
Uus tänav (Pärnu)

Uus tänav on tänav Pärnus Kesklinna linnaosas.
Tänav sai nime 1915.
Uue tänava ja Vee tänava nurgal asub Pärnu Suurmärter Katariina kirik ja Uus tänav 4/Nikolai tänav 3 asub Pärnu raekoda.
Kai Ranne

Kai Ranne (aastani 1964 Rosenberg, 3. juuni 1942, Tartu – 10. juuli 1993, Tartu) oli Eesti keemik ja zootehnikateadlane.

Elulugu

Lõpetas 1965 TÜ keemikuna ja 1971 EPA aspirantuuri; põllumajanduskandidaat (1974, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "О содержании иода в кормах Юго-Восточной Эстонии и о подкормке животных иодом ". Oli 1964–68 EPA põllumajandusloomade söötmise kateedri vanemlaborant, 1971–75 nooremteadur, 1976–77 assistent ja vaneminsener, 1977–79 peainsener-keemik, 1979–93 ENSV Varumisministeeriumi Vabariikliku Jõusööda Kesklabori osakonnajuhataja.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: loomasööda keemilise koostis ja mineraalained söödalisandina. Toimetanud kogumikke loomakasvatuse alalt.
Maris Mägi

Isiklikku

Tema vend Rasmus Mägi on samuti kergejõustiklane, poolõde Kadri Jukk on võimleja. Ema Anne Mägi ja isa Taivo Mägi on endised kergejõustiklased ja treenerid. Tal on elukaaslase Norbert Hurdaga poeg.
Urmet Uusorg

Isiklikku

Tema vennad Margo ja Madis on samuti kergejõustiklased.
Tashi Namgyal

Tashi Namgyal (26. oktoobril 1893 – 2. detsembril 1963) oli Sikkimi Chogyal.
Sisefotoefekt

Sisefotoefekt on niisugune valguse vm elektromagnetkiirguse põhjustatud nähtus, mis tekib tahkes aines, harilikult pooljuhis, kui selles neelduvate footonite energia ületab aine aatomi keelutsooni laiuse.
Sisefotoefekti kirjeldavad põhimõisted on fotojuhtivus ja fotogalvaaniline efekt.

Fotojuhtivus

Neeldunud valgus tekitab aines täiendavalt laengukandjaid ‒ elektrone ja auke. Sellest tulenevat lisaelektrijuhtivust nimetatakse fotojuhtivuseks. Footonite energia tõstab elektronid valentstsoonist energeetiliselt kõrgemasse juhtivustsooni. Kuna seejuures ületatav keelutsooni laius sõltub materjalist, siis on erinevad ka valguse maksimaalsed lainepikkused (vastavalt minimaalsed sagedused), mis fotojuhtivuse esile kutsuvad: galliumarseniidil 0,85 µm (mikromeetrit), ränil 1,1 µm, germaaniumil 1,8 µm.

Fotogalvaaniline efekt

Kui valgus langeb pn-siirdele või pooljuhi ja metalli pinna vahelisele tõkkekihile, kaasneb fotojuhtivusega fotoelektromotoorjõu tekkimine: valguse toimel moodustuvad aatomitest vabastatud laengukandjapaarid, mille elektronid lähevad siirde n-kihti ja augud p-kihti, moodustades  fotovoolu. Niiviisi muundub valgusenergia vahetult elektrienergiaks. Seda nähtust nimetatakse fotogalvaaniliseks efektiks (inglise k photovoltaic effect) ehk ventiilfotoefektiks.

Sisefotoefekti kasutamine

Fotojuhtivusel põhinevad fototakistid, fotodioodid, fototransistorid ja pildisensorid (CCD-  ja CMOS-sensorite valgustundlik pind koosneb miljonitest fotodioodest). Fotodioodi vastuvool on suures ulatuses võrdeline dioodile langeva valgusvooga.
Fotogalvaanilise efekti põhiline rakendusala on Päikese kiirgusenergia muundamine elektrienergiaks suurepinnalistes fotodioodides ‒ päikeseelementides ja neist koostatud päikesepatareides.
Dalbergia

Kirjeldus ja kasutamine

Dalbergia perekonda kuulub palju puuliike, millest saadakse väärispuitu. Dalbergia puitu on nimetatud palisandriks.
Paljude liikide puidu lõhn meenutab roosi lõhna, seetõttu on neid nimetatud ka roosipuudeks. Lülipuit on punakas või pruun, tumedamate vöötidega. Lülipuit on kõva ja tihe (tihedus 700–1000 kg/m³). Maltspuit on hele, mõnikord hallikas, ja suhteliselt väheväärtuslik.
Dalbergia puit kipub kuivades kergesti lõhenema, seetõttu tuleb teda kuivatada aeglaselt. Töötlemiseks vajatakse väga teravaid lõikeriistu.
Dalbergia puidust valmistatakse muu hulgas dekoratiivesemeid, parketti, luksusmööblit ja muusikainstrumente. Tänapäeval kasutatakse peamiselt dalbergia spooni.
CITES keelab brasiilia dalbergiaga kauplemise.
Uritsk

Uritsk (Урицк) oli linn Leningradi oblastis.
Aastal 1918 nimetati Romanovski küla Uritskiks (Moissei Uritski järgi). Aastal 1925 sai Uritsk linnaks. 1939. aastal elas Uritskis 20 tuhat inimest.
Sõjategevuses 1944. aasta jaanuaris sai linn väga tugevasti kannatada.
Aastal 1950 ühendati Uritsk Leningradi linnaga.
Fjodor Raskolnikov

Avalikud kirjad

Kui teda 1938. aasta aprillis Moskvasse tagasi kutsuti, aimas ta ette vahistamist ja põgenes Prantsusmaale, kus järgmisel aastal kirjutas kaks suurt tähelepanu äratanud avalikku kirja. 
Pärast Raskolnikovi kuulutamist rahvavaenlaseks (NSVL Ülemkohtu otsusega 17. juulist 1939) kirjutas ta protestikirja "Kuidas minust tehti "rahvavaenlane"", mis esmakordselt ilmus Pariisi vene päevalehes Poslednije Novosti 26. juulil 1939 (esmatrükk NSV Liidus nädalalehes Nedelja, 1988, nr 49). 
Vähem kui kuu aja pärast, 17. augustil 1939 kirjutas Raskolnikov "Avaliku kirja J. V. Stalinile", mis ilmus pärast autori surma Pariisi vene ajalehes Novaja Rossija 1. oktoobril 1939 (esmatrükk NSV Liidus Moskva ajakirjas Smena, 1988, nr 105).

Surm ja rehabiliteerimine

Raskolnikov sai surma aknast alla kukkudes (oletatavasti tapeti NKVD agendi poolt). 
Ta rehabiliteeriti 1963. aastal (avalikke kirju mainimata), kuid langes mõne aasta pärast uuesti põlu alla ning alles aastal 1987 hakati temast uuesti rääkima ning stalinismi terava kriitikuna muutus ta üheks perestroika märgiks.
Simon Coveney

Isiklikku

Tema isa Hugh Coveney (1935–1998) oli samuti erakonna Fine Gael poliitik. Ta on aastast 2008 abielus ja kolme lapse isa.
Seitsmenda Päeva Adventistid

Seitsmenda Päeva Adventistid on adventistid, kes pühitsevad hingamispäeva (sabatit) laupäeval. Suurim Seitsmenda Päeva Adventiste koondav organisatsioon on Seitsmenda Päeva Adventistide kogudus.
Koni tuulik

Koni tuulik on tuulik Puhja aleviku idaservas.
Selle geograafilised koordinaadid on 58° 20′ 24″ N, 26° 19′ 22″ E.
Lõuna-Eestis laialt levinud puidust hollandi tüüpi tuuleveski ehitas 1893. aastal Jaan Koni (1852–1912), kuna pidi seni Järvakülas majandatud Kiho talu üle andma 25-aastasele perepojale oma naise esimesest abielust.
Ehitusmeistriks oli Peter Morgen. Kaheksakandiline tüvipüramiidjas keresõrestik on kaetud laudisega, pealt laastkattega. Kere toetub madalale maakivist vundamendile. Pea on paadikujuline, tiivad on hävinud. Tuules hoidmiseks olid sabapuu kinnitamiseks ümber veski kivipostid. Jahvatusseadmeiks on olnud kaks paari kive ja sõelapüülimasin.
Veskis on jahvatatud kuni 1980. aastate lõpuni elektriajamitel servikividega, peamiselt loomajahu. Töötas terade tuulamise seade. Oma kohal on säilinud üks kahest tuuleveski-aegsest veskikivipaaridest, tuuliku peavõll, värkel, ülemine hammasratas ja pärss. Ka sõelapüülimasin on seniajani servikivi all olemas. 2005. aasta konserveeriva remondi käigus uuendati torni pehastunud laudise osad, mõned palgid ja veskipea sarikad. Kogu veski löödi üle laastukattega, mis võõbati loodusliku konservandiga.
Laidi mõis

Laidi mõis (Laidu muiža) on mõis Lätis Kuldīga piirkonnas Laidi vallas Laidis. Saksa keeles Laiden.
Esimesed teated mõisast pärinevad aastast 1562. Mõis on kuulunud Manteuffelitele, Brinkenitele, Mirbachidele, Taubedele. Aastast 1750 oli mõis fideikomiss. Mõis võõrandati Johann von Lambsdorffilt. Praegu asub mõisas Laidi põhikool.
Klassitsistlik peahoone pärineb aastaist 1800-1810. Kõrvalhoonetest on säilinud mõisavalitseja maja ja spordisaaliks ümber ehitatud ait - tõllakuur.
Pargi rajas krahv Lambsdorff 19. sajandi teisel poolel. Keskosas regulaarse planeeringuga park läheb üle vabakujundusega pargiosaks, kus asuvad tiigid. Pargis kasvavad võõrliikidest kaukaasia nulg, siberi nulg, torkav kuusk, rumeelia mänd, valge mänd.
Pindalaühik

Pindalaühik on mõõtühik, millega mõõdetakse pindalasid. Levinumaid pindalaühikuid on ruutmeeter.
Mats Traat

Elulugu

Mats Traat sündis 1936. aastal Meema (praegu Arula) külas Kuudse talus (praegu suusabaas).
Elukohavahetuste tõttu õppis ta mitmes koolis (Arula, Vana-Otepää, Nõuni). Seitsmenda klassi lõpetas Rannus, misjärel töötas Kureküla sovhoosis. Lõpetas 1957 Vaeküla Põllumajanduse Mehhaniseerimise Tehnikumi tehnik-mehhaaniku kvalifikatsiooniga, töötas 1957–1958 Rõngu MTJ-s normeerijana ja 1958–1959 põllumajandustehnika riikliku järelevalve insener-inspektorina Hiiumaal. Ta lõpetas 1964 Moskvas M. Gorki nimelise Kirjandusinstituudi, töötas 1965–1968 stsenaristide toimetuskolleegiumi liikme ja filmitoimetajana Tallinnfilmis. 1968–1969 õppis ta Moskvas kaheaastastel kõrgematel stsenaristide ja filmirežissööride kursustel, seejärel on tegutsenud vabakutselise kirjanikuna.
2016. aastal tähistati kirjaniku 80. sünnipäeva Arulas ja Rannus. Rannu mõisa pargis avati 2016. aasta suvel kirjaniku nimeline pink.

Looming

Traat alustas luulega, milles on kõrvuti tulevikuoptimism ja kodumaateema, hiljem on ta viljelnud filosoofilist, loodus- ja isamaaluulet. Proosateoste põhiteemad on eestlaste saatuse kujutamine maaelu ajaloo kaudu ja inimese teisenemine muutuvas ajas. Ta on kirjutanud ka näidendeid ja filmistsenaariume ning tõlkinud poola, tšehhi, makedoonia ja läti luulet.

Isiklikku

Tema abikaasa on tõlkija Victoria Traat.
Daniel Georg Balk

Daniel Georg Balk (23. juuni 1764 Königsberg – 1826 Tula) oli arstiteadlane, kelle erialaks olid patoloogia, meditsiinisemiootika, teraapia.
Sündis käsitöölise pojana. Õppis Königsbergi ülikoolis (1780–1787), kust sai 1787. aastal meditsiinidoktori kraadi töö eest "De derivantibus" ehk "Nahka ja limaskesta ärritavatest vahenditest". Pärast doktorikraadi saamist läks ta arstina tööle Kuramaale, kus omandas oma erialal hea reputatsiooni. 
Aastatel 1802–1817 oli Balk Tartu ülikooli esimeseks patoloogia ja teraapia professoriks ning Tartu Ülikooli kliiniku direktoriks. Aastatel 1803–1804 oli Balk ülikooli rektoriks. 
1804. aastal avas Balk majas, kus ta ise elas, ametlikult haigete vastuvõtu. Tegu oli esimese polikliinikuga Vene keisririigis. Tartu linn jaotati viimaste kursuste üliõpilaste vahel ning elanikud said pöörduda vastava üliõpilase poole. Üliõpilased pidid külastama ka haigeid kodus.
Balk sunniti 1817. aastal ülikoolist lahkuma. Ta kolis Tulasse, kus ta 1826. aastal suri.
Jaan Aiaots

Jaan Aiaots (sündinud 13. jaanuaril 1953 Hagudis) on Eesti põllumajandustegelane ja poliitik.
Jaan Aiaots on lõpetanud Hagudi 8-klassilise kooli ja Kohila Keskkooli. 1976. aastal sai ta Eesti Põllumajandusakadeemiast agronoomidiplomi. Töötas aastatel 1976–1990 Adavere näidissovhoosis agronoomina, osakonnajuhatajana ja direktori asetäitjana. 1990–1993 oli ta Esku sovhoosi esimene ja viimane direktor.
Aastatel 1994–2003 töötas Jaan Aiaots Jõgeva maavalitsuses maamajandusosakonna juhatajana ja majandusosakonna juhataja kohusetäitjana.
Ta oli aastatel 1994–2003 Põltsamaa vallavolikogu esimees ning valiti Põltsamaa linnavolikokku 2005. ja 2009. aastal.
Aastast 2003 on ta Põltsamaa linnapea.
Jaan Aiaots kuulus 3. juulini 2011 Eestimaa Rahvaliitu. 24. novembrist 2011 on ta Sotsiaaldemokraatliku erakonna liige.