google/wiki40b huggingface dataset:
Anatoolia

Anatoolia (vanakreeka nimest Άνατολή (sõnast ἀνατολή 'hommikukaar, ida'); türgi keeles 
Anadolu) on piirkond Türgi Aasia-osas Väike-Aasia poolsaarel.
Põhjast piirab Anatooliat Must meri, lõunast Vahemeri ja läänest Egeuse meri. Idapiiriks loetakse Antitauruse mägesid.
Antiikajal nimetati Anatooliaks kogu Väike-Aasiat, Osmanite impeeriumis aga üht vilajetti.

Loodus

Anatoolia on mägine piirkond, põhiosa sellest hõlmab valdavalt 800–1500 m kõrgune Anatoolia mägismaa. Selle keskosas paiknevat Anatoolia kiltmaad ääristavad põhjast Pontose ja lõunast Tauruse mäed (idas need mäed ühinevad, moodustades Armeenia mägismaa).
Anatoolias on soolajärvi. Neist suurim on Anatoolia kiltmaal asuv Tuzi järv.
Anatoolia on seismiliselt aktiivne ala, kus esineb tihti tugevaid maavärinaid.
Anatoolia asub lähistroopikas, kuid pinnamoe, maapinna kõrguse ja merelise mõju tõttu on kliimaerinevused suured: rannikul on pehme, niiske, sisemaal karm, kontinentaalne kliima.
Anatooliat peetakse mitmete kultuurtaimede (näiteks nisu, odra, kaera, lina, herne, mureli ja ploomi) kodumaaks.

Ajalugu

Oma asendi tõttu Euroopa ja Aasia kohtumiskohal on Anatoolia ala olnud rahvarännete ja vallutuste tandriks. Sealne ala oli hetiidi riigi (1700–1180 eKr) asukohaks. I ja II aastatuhande vahetusel eKr koloniseerisid Anatoolia lääneranniku kreeklased, rajades sinna linnriigid Mileetose, Ephesose ja Halikarnassose. 9.–7. sajandil eKr domineeris Anatoolia loodeosas Früügia, 7.-6. sajandil eKr lääneosas Lüüdia riik.  
6. sajandil eKr sai võimule Pärsia Ahhemeniidide dünastia. Aastal 334 vallutas Anatoolia ala Aleksander Suur.
1. sajandil eKr langesid Väike-Aasia riigid (Pontos, Bitüünia, Galaatia, Müüsia, Lüüdia, Kapadookia, Kiliikia, Plüükia, Pampüülia, Kaaria) vähehaaval Rooma riigi võimu alla provintsidena. Kui Rooma impeerium 395. aastal jagunes, sai Anatooliast Bütsantsi impeeriumi osa.
Enne seda, kui Osmanite riik seal 15. sajandist alates pikemaks ajaks võimule jäi, sai Anatoolia näha nii araablaste, turkide, ristisõdijate, mongolite kui ka Timuri armee vallutuskäike.
Alates 1923. aastast moodustab Anatoolia tänapäevase Türgi riigi tuumiku. Anatoolia on 20. sajandi algusega võrreldes etniliselt suhteliselt ühtlase koosseisuga: Esimese maailmasõja aegsete ja järgsete dramaatiliste sündmuste käigus on Anatooliast lahknud enamik seal elanud kreeklastest ja armeenlastest. Türklaste kõrval on piirkonniti (sealhulgas Ankara lähistel) elamas arvukalt kurde.
Tarasoo

Tarasoo küla on tänase Maardu linna territooriumil asunud endine küla. Küla asus piirkonnas, kus praegu ristub Altmetsa tee oma lõpuosas raudteega.
Maardu linnas on ka Tarasoo tänav ja Eesti Keele Instituudi kohanimeandmebaasi järgi on lisaks tegemist Maardu linnajaoga.

Tarasoo küla rajamine

Tarasoo küla alguseks võib lugeda 1924. aasta suve, mil Jõelähtme kihelkonnas asunud endise Maardu mõisa tagavaramaadest mõõdeti välja hulk väiksemaid krunte suurusega 5-10 hektarit. Krundid jagati soovijatele välja vallavolikogu kaudu ja üks osa neist moodustaski Tarasoo küla. Seni oli tollases Nehatu vallas asunud endisele Maardu mõisale kuulunud suurest maatükist nimega Tarasoo renditud tükke Uusküla küla väikekohtade pidajatele heina- ja karjamaaks. Ent juba 1923. aasta novembris oli käsil antud maatüki planeerimine, mille järgi pidi väikestele Uuskülas asunud riigi rendikohtadele juurde antama kuni 5 tiinu maad.
Maardu mõisa maadest jagatud kruntide maa oli kirjelduste järgi "vilets, vesiliivase põhjaga, künklik ja kaetud kase- ning pajuvõsaga". Ajaleht Uus Eesti kirjutas 1935. aasta 27. novembril, et tänu inimeste agarale tööle olid mõned inimesed maa üles harinud ja sinna ka hooned ehitanud. Ajalehe järgi olid oma kodu loomisel olnud iseäranis agarad just Tarasoo küla elanikud. Ent kõik probleemid ei olnud ka kümne aastaga lahenenud, sest jätkuvalt puudus külal korralik väljasõidutee.
1938. aastal asutati piirkonnas Iru-Laiaküla veeühing, mille eesmärgiks oli piirkonna seni märga samblast ja soist maad kasulikuks pinnaks muuta. Selle eesmärgi täitmiseks kaevati talvel 1938/1939 läbi Tarasoo veidi enam kui 2 kilomeetri pikkune magistraalkraav. Ajalehes Uus Eesti 1939. aasta 21. aprillil ilmunud artikli järgi hakkas Tarasoo kuivendamisest kasu saama 31 väikemajapidamist.

Tarasoo pärast Teist maailmasõda

Aastatel 1959 ja 1970 kuulus Tarasoo küla Viimsi külanõukogu koosseisu. Kui 1959. aastal elas külas 25 inimest, siis 1970. aastal oli külas elanikke 24.
1979. aasta loenduse ajaks aga Harju rajoonis enam sellenimelist küla ei leidunud.
Scandalous Travelers

"Scandalous Travellers" (inglise keeles 'skandaalsed reisijad') on Billy Talenti esimene DVD.
See on dokumentaalfilm, milles jälgitakse bändi tegemisi nende esimesel, kaheaastasel turneel. DVD sisaldab ka kontsertesinemisi ja raadiojaamade intervjuusid Londonis Ontarios. DVD-l on laulude "This is how it goes", "Cut The Curtains", "Line and Sinker", "Living in the shadows" kontsertesitused, ning ka seninägematud akustilised esitused lauludest "Standing in the rain", "Lies" ja "Try Honesty".
Koipsi saar

Nimi

Saare ajalooline nimi saksa keeles oli Koips. Saart on nimetatud ka Kobo.

Asend

Koipsist lõuna poole jääb Rohusi ja põhja poole Rammu. Saarest läänes asub Kaberneeme laht ja idas Kolga laht.

Loodus

Saar on enamjaolt liivane ja seal leidub rändrahne. Saarel on kääruline rannajoon, saare loodeosas asub Loetsäär, lõunas Tallisäär ja kagus Liivalõugas. 
Saar jääb Kolga lahe maastikukaitseala piiresse.
1984 rajas Jägala metskond saarele 13 hektari ulatuses männinoorendiku. Koipsil esineb ainulaadne kukemarjanõmme ja kadastiku kooslus.
Koipsil on läbi aegade tuvastatud 310 soontaime liiki, neist viimase uuringu järgi kasvas saarel 205 liiki. Saarel leidub rootsi kukitsat.
Saarel on tuvastatud 22 linnuliiki.
Koipsil on tuvastatud maagaasi.

Ajalugu

Koipsi asustasid 1795 Rammult pärit asukad. Aja jooksul tekkis saarel küla, kus korraga on olnud 8 majapidamist. Nõukogude võimu kehtestamisega pidid küla elanikud 1949 saarelt lahkuma. 2008 asus saarel 12 kinnistut.
Lembitu tänav (Tartu)

Lembitu tänav on tänav Tartus.
Tänav algab Riia tänavalt ja lõpeb Ludvig Puusepa tänaval. Tänava pikkus on 630 meetrit. Tänav ristub Väikese kaarega.
Lembitu tänavani ulatub Lembitu park. Lembitu tänava ääres asub Lembitu Konsum.
Tänav on nimetatud Tartu linnavolikogu otsusega 24. septembrist 1923.
Überetsch-Unterland

Ülevaade

Künklik Überetschi piirkond, s.o Eppani ja Kalterni vallad, moodustab ringkonna loodeosa, samas suurem Unterland ulatub alla Adigeni Trento provintsi piiril. Ringkonda kuuluvad ka Andriani ja Terlani vallad Überetschist põhjas. 
Peamised majandustegurid on viinamarjakasvatus piki Lõuna-Tirooli Veiniteed Terlanist Salornoni, puuviljakasvatus ja turism.
2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 64% oru rahvastikust emakeelena saksa keelt, 35.5% itaalia keelt ja 0.5% ladiini keelt.
Köhler

Ajalugu

Suguvõsa esindaja Johannes Koler tuli Saksamaalt Halberstadtist Riiga, kus 1555 oli Riia toomkapiitli sekretär. 1569 sai ta koos vennaga Saksa-Rooma riigilt aadlitiitli. Vendade hilisem järeltulija Nikolaus von Köhler oli Vaikna ja Niinja mõisnik ja ühtlasi aastal 1670 Rootsi asehaldur Tallinnas. Suguvõsa kanti 1752 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Hamid Bouchnak

Isiklik elu

Muusika ja musitseerimine olid tema perekonnas väga au sees. Tema ema oli teadlik amatöör ja tema isa Afandi oli meisterAraabia-Andaluusia muusika esitamises. Tema õed-vennad on Mohamed Bouchnak, Reda Bouchnak ja Omar Bouchnak.
Autoralli

Autoralli on autospordi ala, millel võisteldakse tehases valmistatud, kuid modifitseeritud autodega tavalistel autoteedel. Rallipaari moodustavad kaks võistlejat: juht (piloot ehk roolikeeraja) ja kaardilugeja.
Kõige tuntumad ja kõrgetasemelisemad võistlused autorallis on autoralli maailmameistrivõistlused. Võistlusi korraldatakse ka regionaalselt ja riigisiseselt.

Ralli eesmärk

Rallivõistlusel on marsruut, ülesõidud, kiiruskatsed ja ajakontrollipunktid (AKP-d) ette antud.
Kiiruskatsele või starti minnes peab rallisõitja järgima üldiseid liikluseeskirju, ning hooldekohast starti hilinemisel määratakse trahviaeg.
Kiiruskatsed toimuvad tavaliiklusele suletud teedel. Kiiruskatseid on üldiselt 3–10 kogupikkusega 60–300 km, kuid näiteks maailmameistrivõistlustel on üle 20 kiiruskatse, mille kogupikkus peab varasema 400 km asemel alates 2005. aastast jääma vahemikku 340–360 km.
Võistluse võidab see võistkond, kes jõuab finišisse kõige väiksema ajakuluga. Kui juhtub, et saadakse ühesugune aeg (maailmameistrivõistlustel pole seda veel kunagi juhtunud), siis võitjaks tuleb see, kes võitis esimese kiiruskatse, selle võrdsuse korral teise ja nii edasi.

Ralli ohutusplaan

Ralli ohutusplaan on dokument, mida peab järgima, et võistlus saaks toimuda ohutult. See on ka dokument, mis tõestab, et võistluse korraldajad on hinnanud ralli võimalikke riske ja planeerinud, kuidas neid minimeerida ja läbi viia ohutu võistlus. Enamus rallisid  on juba loonud tõhusa ohutusplaani, kuid kõik ei võta piisavalt arvesse pealtvaatajate ohutuse erinõudeid. Ohutusplaan on lisakatsetel sõitmiseks vajalik. Plaan näitab, milliseid meetmeid on rakendatud ja mida on ette võetud õnnetusjuhtumi toimumise tõenäosuse vähendamiseks või vältimiseks, ning mis tahes vahejuhtumite tagajärgede leevendamiseks. Plaan tuleks saata ASN/FIA-le vähemalt üks kuu enne võistlust, et ohutusvaatleja /meditsiiniline esindaja saaks seda uurida ja vajaduse korral soovitada või taotleda muudatusi. Parim variant on, et ohutusvaatleja külastab ralli marsruuti kaks kuud enne võistlust, et läbida iga lisakatse koos ohutusülemaga või võistluse juhiga. Lisakatse kontroll hõlmab ohu kindlakstegemist, riskihindamist ja riskide vähendamise protsessi. Seda protsessi tuleb rakendada tervel lisakatsel, mitte ainult pealtvaatajate alades. Kogu ülevaatuse käigus vaadeldakse pealtvaatajate asukohti - peamiselt asukoha seadistamist, keelualasid ja juurdepääsu, samuti võistlejate turvalisust. Antud kontrolli käigus võib teha muudatusi ohutusplaanis. Ohutusplaan on dokument, mida tuleks igal aastal uuendada vastavalt varasematel võistlustel/aastatel saadud kogemustele.
Projekt 657 PTS

Projekt 657 (laiemalt tuntud kui PTS; vene keeles ПТС, Приёмно-транспортное судно Prijomno-Transportnoje Sudno) oli Nõukogude Liidus arvukalt toodetud väike kalapüügilaev. Projekt 657 PTS

Kirjeldus

Transpordi-esmaversiooni PTS-80 põhimõõdud olid natuke väiksemad, peamasin nõrgem ja kiirus 8 sõlme. Hilisemaid versioonidest on tuntumad veel PTS-150 ja RS-150.
Olenevalt versioonist võis laev võtta peale 10-20 tonni kala, mida sai ka külmutada. Algselt olid 697 PTS mõeldud kala vastuvõtuks väiksematelt püügilaevadelt merel ja edasiseks transpordiks sadamasse, kuid hiljem ehitati ka uusi versioone seinnoodapüügiks (697DB) ja traalpüügiks (697BKR Sokol). Viimane toodetud versioon oli 697DBE, kuid tüüpe oli veel teisigi. Paljude PTS-ide vööriosale ehitati hiljem peale kaarjas katus, mis aitas tugevas vastulainetuses sõites üle vöörireelingu tekile paiskuvat veemassi kõrvale juhtida.

Ajalugu

PTS-ide tootmist alustati 1955. aastal ja viimaste versioonide ehitamine lõpetati 1970. aastate teisel poolel. Hoolimata eri modifikatsioonidest tunti laevu kõnekeeles peamiselt PTS-idena. Oli kasutusel ka Nõukogude Eestis ja hiljem veel Eesti Vabariigi algusaastail, kuid tänapäevaks on seda tüüpi laevad ilmselt käigust maha kantud vananemise tõttu. Samuti on selle pardatraaliga kalalaeva funktsiooni osaliselt üle võtnud uuemad ahtritraaliga (vene) laevatüübid nagu Baltika.
Eesti taasiseseisvumise ajaks ehitati üks PTS trümmiosast laevakere pikendamise teel ümber kaubalaevaks, saades nime Aal (omanik AS Aal). See oli ühtlasi üks esimesi Eesti lipu õiguse saanud laevu pärast taasiseseisvumist ja vastavate patentide väljastamise alustamist.
Tallinn International Horse Show

Tallinn International Horse Show on Tallinnas Saku Suurhallis toimuv rahvusvaheline ratsutamisvõistlus; ühtlasi suurim Baltimaade ratsutamisvõistlus. Ürituse peakorraldaja on Eesti Ratsaspordi Liit.
2018 toimus järjekorras 16. võistlus.
Lohkva juudi kalmistu

Lohkva Juudi kalmistu on kalmistu Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Lohkva külas Luunja vallas Tartu maakonnas.
Kalmistu peavärav asub Tartu linna piirist umbes 100 m kaugusel Räpina maantee ääres.
Kalmistu rajati 1935. aastal. Juudid ostsid Lohkvas selle jaoks tuhande krooni eest 1576 m² maad.
Kalmistu on sõidutee ääres piiratud krohvitud telliskivimüüriga. Müür on korrapäraselt liigendatud katustatud postidega. Müüripinnal postide vahel on Taaveti täht. Müüris on sepisväravad. Linnapoolsel küljel on lippaed, vastasküljel võrkaed.
Kalmistul on perpendikulaarsete teedega planeering. Värava juures asub abihoone. Kalmistul on kõrghaljastus.
Kalmistu territooriumil tohib vastavalt juudi tavadele viibida ainult peakattega.
Moldpill

Moldpill (ka psalmodikon, laulupill või laulukannel) on Rootsist Eestisse ja ka teistesse Baltimaadesse levinud rahvapill: ühekeelne, tagurpidi molli kujuline poogenpill, mille keele all on sõrmlaud ja nootide tähtmärgid. Moldpilli mängitakse vibukujulise poognaga, pill toetatakse põiki sülle.
Algelisuse tõttu peetakse moldpilli sageli vanaks pilliks, kuid tegelikult konstrueeris selle 1829. aastal Rootsi pastor Johannes Dillner (1785–1852) monohordi ja hummeli põhjal.
Psalmodikoni nime all levis see kiiresti talurahva seas vaimuliku muusika saatepillina, mida kasutati nii vaestes kogudustes ja koolides kui ka koduste palvetundide ajal. Seepärast nimetati seda ka laulupilliks või laulukandleks. Rootsis oli moldpill eriti populaarne 1840.–1860. aastail, sealt jõudis see ka luterlikesse naabermaadesse.
Nõukogude ajal on antud välja postkaart, millel moldpilli mägib Ullo Toomi. Uuemal ajal on moldpilli kasutanud näiteks Luhatsi pereansambel 1990. aastail rahvamuusik Elmar Luhatsi mälestuseks avaldatud kassetil "Lugusid 15 eesti rahvapillil" ja Läti ansambel Auļi 2007. aasta plaadil "Auļos", kuid ka Eesti raskemuusikakollektiiv Metsatöll plaadil "Ulg" (2011).
Leedus tuntakse moldpill manikarka nime all. Lätis leiutati sellest kahe keelega variant, mille nimi on ģīga.
Fjodor Berman

Fjodor Berman (sündinud 10. aprillil 1951 Ukrainas) on Eesti ettevõtja ning ärijuht.
Ta lõpetas 1974 Kaliningradi tehnikainstituudi.
Ta on  ettevõtte BLRT Grupp juht ja suurosanik.
2010. aastal oli ta Äripäeva rikaste edetabelis 2,478 miljardi krooniga esimene. 2016. aastal oli tema varade väärtus Äripäeva hinnangul 132 443 389 miljonit eurot ning ta paigutus sellega edetabelis 9. kohale.

Isiklikku

Fjodor ja Galina Bermanil sündisid poeg Mark ja tütar Rimma.
Kizimen

Kizimen ehk Štšapinskaja sopka (vene keeles Кизимен ehk Щапинская сопка) on tegevvulkaan Kamtšatka poolsaarel Tumroki aheliku lõunaosa lääneküljel 115 km kaugusel Milkovost ja 265 km kaugusel Petropavlovsk-Kamtšatskist. Vulkaani kõrgus on 2485 meetrit. 20. sajandi viimane purse toimus aastatel 1928–1929.
Kizimen on koonusekujuline kihtvulkaan. Pursked toimuvad harva, aga fumaroolid tegutsevad pidevalt. Fumaroolidest eraldub gaaside segu, mille temperatuur on 230–240°С; nende koostises on vääveldioksiid, vääveltrioksiid, vesiniksulfiid, vesinikfluoriid, vesinikkloriid, vingugaas jms. Pinnas fumaroolide ümber on kaetud väävlisetete ja lagunenud vulkaaniliste kivimitega.
Kizimeni vulkaan hakkas tegutsema juulis 2009. 12.–13. juulil registreeriti umbes 80 kohalikku maavärinat, sh kolm tõuke tugevusega umbes 3 magnituudi.
Aktiivne purse algas 2010. aasta detsembris, kui kraatrist paiskus vulkaanilist tuhka. Jaanuaris 2011. oli tuhaga kaetud Kronotski looduskaitseala territoorium vulkaani ümber mitmekümne kilomeetri ulatuses. Tuhapilved tõusid 5 kuni 10 km kõrgusele ja levisid edela- ja kagusuunas. Purskega kaasnesid kohalikud maavärinad sagedusega üle tuhande korra ööpäevas.
Karikkoselkä

Karikkoselkä on Soomes Petäjävesi vallas asuv meteoriidikraater, millesse on tekkinud järv. Karikoselkä asub umbes 30 kilomeetrit Keurusselkäst idas, viimane on palju vanem ja suurem impaktstruktuur.
Tegu on väikseima teadaoleva meteoriidikraatriga Soomes. Selle diameeter on 1,4 km ja sügavus 150 meetrit. Setete kuhjumise tõttu on järve sügavus kahanenud 26 meetrile. Karikkoselkä vanus on hinnanguliselt 230 ja 450 miljonit aasta vahel. Kõige tõenäolisemalt on kraatri vanus siiski  240 miljoni aasta ringis.
Michał Korybut Wiśniowiecki

Michał Korybut Wiśniowiecki (31. mai 1640 Wiśniowiec tänapäeva Ukrainas – 10. november 1673 Lviv tänapäeva Ukrainas) oli Rzeczpospolita kuningas 19. septembrist 1669 kuni surmani 1673. aastal.

Elulugu

Michał Korybut Wiśniowiecki isa oli Poola väejuht Jeremi Michał Korybut Wiśniowiecki (1612–1651), kes oli tuntud oma eduka, kuid julma tegevuse poolest Bogdan Hmelnõtskõi ülestõusu ajal Ukraina aladel. Michał Wiśniowiecki ema oli Gryzelda Konstancja Zamoyska. Isa poolt oli Wiśniowiecki nii Rjuriku kui Gediminase järeltulija.

Rzeczpospolita kuningana

Pärast seda, kui Jan II Waza Poola troonist loobus, valiti 19. juunil 1669 uueks Poola kuningaks Wiśniowiecki. Ta krooniti 29. septembril 1669.
1670. aastal abiellus ta Saksa-Rooma keisri Ferdinand III tütre Eleonora Mariaga (1653–1697), kelle ema oli Ferdinandi kolmas abikaasa Eleonora Gonzaga. Sellest abielust Wiśniowieckil lapsi ei sündinud.
Wiśniowiecki kuulus Kuldvillaku ordusse ja Habsburgid toetasid teda Rzeczpospolita kuningana.
Maya Paabo

Maya Paabo (aastani 1951 Lannesto; 11. juuni 1929 Võru - 17. veebruar 2013) oli eesti keemik.

Elulugu

Maya Paabo oli juuksuri tütar.
Põgenes 1944 Saksamaale. Lõpetas 1949 Augsburgis eesti gümnaasiumi, siirdus samal aastal USA-sse. Lõpetas 1956 George Washingtoni Ülikooli Washingtonis, keemiamagister (1962, samas). Oli 1956–1990 Riiklike Standardite ja Tehnoloogia Instituudi (Gaithersburg) ja aastani 1988 Riiklike Standardite Büroo uurimiskeemik.
Oli The Estonian Fund for Economic Education üks asutajaliikmeid.

Isiklikku

Tema abikaasa oli Gunnar Paabo.

Teadustöö

Uurinud happelisuse skaala väljaarendamist vee/alkoholi ja raske vee lahustes, identifitseerinud sünteetiliste materjalide põlemisel tekkinud toksilisi produkte. Phi Beta Kappa, Ameerika Keemiaseltsi jt teadusühingute liige. Üle 75 teadusartikli.
Jarno Rosberg

Jarno Rosberg (sündinud 28. aprillil 1981 Tamperes) on Soome poksija. Ta pidas harrastajana kokku 150 kohtumist. 
Rosberg oli kokku kahekordne Soome meister – raskekaalus (kuni 91 kg) aastatel 2001 ja  2005. Ta sai Soome meistrivõistlustel II koha I keskkaalus (kuni 71 kg) 1999. aastal, üliraskekaalus (üle 91 kg) 2004. aastal ning raskekaalus (kuni 91 kg) aastatel 2006-2007.
Rosberg osales ühe korra Eesti – Soome maavõistlustel poksis ning võitis oma kohtumise 2005. aastal.
Rosberg jätkas veebruarist 2008 poksimist elukutselisena. Ta on pidanud (seisuga 23. september 2011) kokku 12 kohtumist ja on võitnud neist 11 (neist 4 nokaudiga) ning 1 kohtumise tulemus on Rosbergi dopingutarvitamise tõttu jäänud otsustamata. Tema mänedžer on endise tuntud poksija Olli Mäe poeg Pekka.
Aleksandra Kostenjuk

Aleksandra Konstantinovna Kostenjuk (vene keeles Александра Константиновна Костенюк; sündinud 23. aprillil 1984 Permis) on vene maletaja, maailmameister (2008–2010), rahvusvaheline suurmeister (2004).
Kostenjuk on kahekordne Venemaa naiste malemeister (2005, 2016). 2004. aastal tuli ta Euroopa naiste malemeistriks. Naiste maleolümpiatel 2010. 2012. ja 2014. aastal võitis ta Venemaa naiskonna koosseisus kuldmedali.
Naiste maailmameistrivõistlustel jõudis ta 2001. aastal MM-i turniiril Moskvas finaali, kus kaotas maailmameistriks tulnud Zhu Chenile. 2008. aastal MM-i turniiril Naltšikis alistas ta finaalis Hou Yifani ja tuli maailmameistriks. Järgmistel MM-i turniiril Antakyas (2010) sai Kostenjuk turniiritabelis esimese asetuse, kuid kaheksandikfinaalis pidi alla vanduma hiinlanna Ruan Lufeile. 2017. aastal MM-i turniiril Teheranis jõudis ta poolfinaali, kus kaotas Anna Muzõtšukile. 2018. aastal MM-i turniiril Hantõ-Mansiiskis jõudis ta poolfinaali, kus kaotas hiinlanna Ju Wenjunile. Mais 2019 jäi Kostenjuk Kaasanis toimunud 8 osavõtjaga pretendentide turniiril 7. kohale. 
Kostenjuk sai FIDE-lt 1997. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 1998. aastal naiste suurmeistri, 2000. aastal rahvusvahelise meistri ja 2004. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. 
Ta on abielus malesuurmeistri Pavel Treguboviga.
Galloxi sild

Galloxi sild (inglise keeles Gallox Bridge) on keskaegne kandehobusesild Inglismaal Somersetis Dunsteri lähedal. Sild on ehitatud arvatavasti 15. sajandil ja kujutab endast kitsast kaheavalist võlvkivisilda üle Avilli jõe.
Silla üldpikkus on 13,5 m ja üldlaius 1,9 m. Silla ülepääsu (rinnatiste puhasvahe) laius on 1,2 m.
Silda kasutatakse tänapäeval jalgsillana.
Sild on 1. järgu arhitektuurimälestis, kantud nii Listed buildingu (1969) kui ka Scheduled Ancient Monumenti nimistutesse. Sild on English Heritage'i hoolduse ja eestkoste all.
Galloxi sild on Exmoori rahvuspargi üks huviväärsusi.
Antonio Pappano

Antonio Pappano (sündinud 30. detsembril 1959 Eppingis) on dirigent ja pianist.

Elulugu

Tema vanemad olid itaalia päritolu emigrandid, kes olid suundunud Inglismaale tööd otsima. Tema isa oli Milano konservatooriumis hariduse saanud laulja. Peatselt hakkas ta Inglismaal lauluõpetajana tööle. Just isa laulustuudios hakkas Antonio juba kümneaastaselt lauljaid klaveril saatma.
1973. aastal suundus perekond Ameerika Ühendriikidesse, kus Antonio jätkas klaveriõpinguid ja õppis Gustav Meieri käe all dirigeerimist. Ehkki Antonio on õppinud muusikat alates kuuendast eluaastast, pole tal akadeemilist muusikaharidust. Hoolimata sellest sai noor mees neil aastail töötada mitme suure dirigendi assistendina. Aastal 1981 alustas ta koostööd New York City Operaga.
Antonio Pappano on kõigi aegade noorim dirigent, kes on dirigeerinud Londoni kuningliku ooperi (Covent Garden) orkestrit. Daniel Barenboimi assistendina äratas ta Bayreuthi festivalil enda vastu huvi. 1990. aastal sai temast Oslo ooperi (Den Norske Opera) peadirigent. 1992–2002 töötas Pappano Belgia kuningliku Le Monnaie ooperimaja muusikalise juhina. Vahepeal (1999) nimetati Antonio Pappano Londoni kuningliku ooperi muusikaliseks juhiks, sellele kohale asus ta 2002. aastal. Sel perioodil dirigeeris ta mitmes suures maailmakuulsas ooperimajas – New Yorgi Metropolitan Operas, Firenze Maggio Fiorentinos, San Francisco ooperis, Berliini riigiooperis ja mujal.
2005. aastal nimetati Antonio Pappano Rooma Accademia di Santa Cecilia peadirigendiks.
Ülikool relvavabaks

"Ülikool relvavabaks" oli tudengite protestiliikumine Tartu Riiklikus Ülikoolis, mis nõudis "sõjalise õpetuse tingimusteta kaotamist" ülikoolist. 
Selle liikmed ei tegutsenud üldiselt ajendatuna patsifismist, vaid olid vastu kohustuslikele sõjalistele loengutele, mida viisid läbi Nõukogude Armee erusõjaväelased. Liikumise tulemusena kaotas NSV Liidu Kõrg- ja Keskerihariduse Ministeeriumi minister Gennadi Jagodin sõjanduse kateedrid tsiviilülikoolides.
Mitmed liikumise liikmed osalesid hiljem korp! Sakala taastamisel Eestis.