Lenny Kravitz

Elulugu

Kravitz tundis juba päris varajases nooruses muusika vastu suurt huvi ning oli enne kümneaastaseks saamist esinemas näinud staare, nagu Duke Ellington, Jackson 5, Sarah Vaughan ja James Brown.
1974. aastal kolis Kravitzite pere Los Angelesse, kus Lenny liitus prestiižse California poistekooriga. Ta õppis iseseisvalt trummi, kitarri, klaverit ja basskitarri mängima. 1978. aastal asus Lenny õppima Beverly Hillsi keskkooli, kus ta osales väga lugupeetud muusikaprogrammis. Samal ajal avastas nooruk Prince'i muusika ja uskus, et on leidnud oma kutsumuse. Ta pühendas kogu oma aja muusikale ja kaotas huvi kooli vastu. Kravitz võttis endale artistinimeks Romeo Blue. Talle meeldis staari kombel pidutseda ning ta viibis üha rohkem kodust eemal ja veetis tihti öid oma Ford Pintas. Kui Kravitz 1982. aastal siiski keskkooli lõpetas, oli ta juba kindlalt otsustanud, et tema tulevik on seotud muusikaga.
Plaadilepingu otsinguil finantseeris Lennyt ta isa. Lenny käis läbi mitu plaadifirmat, kust talle enamasti öeldi, et ta muusika ei ole "piisavalt must ega valge". Ta jäi siiski oma muusikastiilile kindlaks.
1985. aastal otsustasid Sy ja Roxie lahutada ja see mõjutas Lennyt väga. Aasta lõpuks aga tema õnn pöördus. Varsti pärast vanemate lahutust tutvustati Kravitzit "The Cosby Show" näitlejannale Lisa Bonet'le. Nad said headeks sõpradeks ja armusid üsna varsti. 1987. aasta algul kolis paar elama New Yorki, kus Lenny tutvus helitehniku ja muusiku Henry Hirchiga. Henry jagas Kravitzi armastust retro rock'i ning rütmi ja bluusi vastu. Nad alustasid Hirchi stuudios tööd Lenny debüütalbumi "Let Love Rule" kallal.
Järgmised kaks aastat olid Kravitzi jaoks väga tähtsad. 1987. aasta novembris abiellusid Lenny ja Lisa Las Vegases. 1988. aasta 1. detsembril sündis neil tütar Zoe. Kravitz lihvis veel oma albumit. Ta sai Virgin Recordsist plaadilepingu tingimusel, et esineb oma pärisnime all. Album ilmus 1989. aasta sügisel. Kuigi kriitikud seda eriti ei soosinud, meeldis plaat rahvale väga ja nimiloost "Let Love Rule" sai hitt.
Kravitz käitus nagu tõeline rokkar ja varsti hakkasid levima jutud tema armulugudest. Kui ta produtseeris Madonna video "Justify My Love", räägiti, et tal on ka Madonnaga romaan. Bonet ja Kravitz kolisid lahku 1991. aastal ja lahutasid kaks aastat hiljem.
Lenny teine album "Mama Said" oli inspireeritud tema lagunenud abielust ja dokumenteeris mehe sügavat südamevalu. Plaadil tegid kaasa Guns'n'Rosesi liige Slash ja Sean Lennon. Album saavutas plaatinaplaadi staatuse. Suureks hitiks sai laul "It Ain't Over Till It's Over".
Kuigi ka "Mama Said" oli rahva hulgas populaarne, pälvis Kravitz kriitikute heakskiidu alles kolmanda albumiga. 1993. aasta kevadel ilmus uus plaat "Are You Gonna Go My Way", mida peetakse üheks Kravitzi parimaks teoseks. Nimilugu pälvis MTV Video auhinna parima meeslaulja video kategoorias ja kandideeris ka Grammyle parima rokklaulu ja parima rokkvokalisti kategooriates. Turneel asendus "rahuliku laulukirjutaja" tiitel rokijumalaga tiitliga.
Pärast seda, kui Lenny oli alustanud tööd oma neljanda albumi kallal, sai ta teada, et ta emal on ravimatu vähk. Kui Kravitzi uus album "Circus" 1995. aasta suvel ilmus, ei olnud selles erinevalt tema varasemast loomingust rahu ja armastuse teemat. Roxie Roker suri 2. detsembril 1995. 
Ema surma järel tõmbus Lenny tagasi ja kolis 1996. aasta suvel koos tütre ja vanaemaga ema lapsepõlvekodusse Bahama saartel. Ta puhkas end põhjalikult välja ja hakkas siis mõtlema uuele muusikale. Bonet käis neil tihti külas ja nad taastasid kunagise sõpruse. Kui Lenny uuesti tööle asus, oli ta uutele ideedele avatud ja valmis kasutama uut tehnoloogiat. Selle tulemuseks on tema viies album "5". Hittsingel "Fly Away" tõi Kravitzile 1999. aastal Grammy parima meessoost rokklaulja kategoorias, tehes temast esimese Grammy võitnud afroameeriklasest rokkmuusiku. Kravitzi järgmine singel "American Woman", mis tehti filmi "Austin Powers: The Spy Who Shagged Me" heliriba tarbeks, tõi talle 2000. aastal taas Grammy parima meesrokkvokalisti kategoorias. Samal aastal avaldas Lenny oma parimate lugude kogumiku "Greatest Hits". Albumil on hittsingel "Again", mille eest ta sai 2001. aastal kolmanda Grammy parima meesrokkvokalisti kategoorias. Sama aasta sügisel tuli Kravitzil välja kuues album "Lenny". Sellel oleva loo "Dig In" eest sai ta 2002. aastal neljanda järjestikuse Grammy samas kategoorias.
2003. aastal andis Lenny välja aktuaalse sõjavastase sõnumiga laulu "We Want Peace", mis tehti koostöös tuntud Iraagi muusiku Kazem Al Sahiriga. Suvel sai Kravitzil valmis seitsmes sooloalbum "Baptism". Tolle albumi pealt said hittideks kolm lugu: "Where Are We Runnin'?", "California" ja "Lady". 2005. aasta oktoobris läks Lenny albumiga turneele, kuigi päev enne esimest kontserti 29. oktoobril suri ta isa Sy Kravitz. Esimesel kontserdil teatas Lenny sellest oma fännidele, öeldes, et see ei ole aeg olla kurb, vaid pigem rõõmustada, sest tema isa on nüüd Jumala juures. Tol kontserdil mängis ta lugu "Let Love Rule" pühendusega isale. Kontserditurnee oli väga edukas ja tänu suurele menule anti veel lisakontserte.
2008. aasta veebruaris ilmus Kravitzil uus stuudioalbum "It Is Time for a Love Revolution", mille singlit "I'll Be Waiting" sai juba enne albumi ilmumist internetis kuulata.