google/wiki40b huggingface dataset:
Ainja Sinejärv

Kirjeldus

Järve pindaja on 1,8 ha, pikkus 150 m, laius 40 m, keskmine sügavus 7 m, kaldajoone pikkus 654 m ja kõrgus merepinnast 95 m.
Ainja Sinejärv asub Ainja külas, järve lõunakallas Äriküla külas. Järv asub järskude nõlvadega seljandike vahel ja selle pinda on paisuga tõstetud. 
Ainja Sinejärv on selgeveeline, lubjarikas ja tekkinud rohketest allikatest. Järve põhjas on allikalubja kogumeid, vesi paistab eriti sinine allikaaukudes. Järvest voolab välja Saviaru oja, mis suubub Kõpu jõkke.
Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu.
Rahvapärimuse järgi olevat muiste olnud Sinejärv ohverdamiskoht.

Looduskaitse

Järv on arvele võetud ürglooduse objektina ja seda kaitstakse Ainja maastikukaitseala koosseisus. Kaitse alla võeti järv 1990. aastal ja selleks moodustati Sinejärve kaitseala. 1999. aastal ühendati see Ainja järvekaitsealaga ja selle tulemusena moodustati praegune Ainja maastikukaitseala.
Eduard Salumäe

Eduard Salumäe (28. september 1919 Tähtvere vald – 13. juuni 1985 Tapa) oli Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku vaimulik ja soomepoiss.
Ta õppis Tartu Poeglaste Gümnaasiumis, Tartu Kõrgemas Muusikakoolis ja Usuteaduse Instituudis. Ta oli aastast 1942 Tartu Pauluse koguduse organist ja koorijuht. Ordineeriti aseõpetajaks 14. detsembril 1949, õpetaja õigused sai 9. aprillil 1970 (pärast Usuteaduse Instituudi lõpetamist).
2. novembrist 1943 oli ta Soome armees. Ta oli väljaõppel Porokyläs, Taavettis ja Jalkalas. Ta osales 200. jalaväerügemendi koosseisus tõrjelahinguis Karjala kannasel, Viiburi lahel ja Vuoksil. Eestisse tuli ta tagasi 19. augustil 1944.
Ta oli aastatel 1945–1949 Paistu koguduse jutlustaja, 1949–1950 oli ta sama koguduse õpetaja. Aastatel 1950–1952 oli ta Alatskivi ja Kodavere koguduse õpetaja, 1952–1953 Tarvastu Peetri koguduse õpetaja. Aastatel 1953–1985 oli ta Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja, lisaks hooldas ta Leesi Katariina kogudust, 1973–1985 Loksa Püha Neitsi Maarja kogudust ja 1984–1985 Tapa Jakobi kogudust.
Eduard Salumäe suri Tapal (valmistudes jumalateenistuseks Tapa Jakobi kirikus).

Isiklikku

Tema poeg Jaak Salumäe oli Kuressaare ja Kaarma koguduse, Viljandi Pauluse koguduse ning Tallinna Püha Neitsi Maarja Piiskoplik Toomkoguduse õpetaja; poeg Tiit Salumäe on Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja ja piiskop; poeg Mart Salumäe oli Püha, Muhu ja Mustjala Anna koguduse õpetaja, hiljem Viljandi Pauluse koguduse õpetaja ning praegu Toronto Peetri koguduse õpetaja. Väimees Endel Kuulpak oli Nissi Maarja koguduse ja Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja, väimees Sulev Mäeväli on arhitektuuriajaloolane. Tütrepoeg Peeter Paenurm oli Ridala koguduse ja Tartu Maarja koguduse õpetaja ning on praegu Eesti Kaitseväe kaplan, tütrepoeg Toomas Mäeväli on orelimeister, pojapoeg Erik Salumäe (Jaagu poeg) on jurist ja poliitik.
Evandro Agazzi

Evandro Agazzi (sündinud 23. oktoobril 1934 Bergamos) on itaalia teadusfilosoof.
Ta on Genova Ülikooli professor.
Richard Kleis

Richard Adolf Kleis (6. oktoober 1896 Tallinn – 18. juuni 1982 Tartu) oli eesti ajaloolane ja filoloog.
Kleis õppis aastatel 1907–1915 Tallinnas Nikolai I Gümnaasiumis (hilisem Tallinna I Keskkool), lõpetades selle kuldaurahaga. Tema koolivennaks oli Peeter Tarvel, kes sai tema heaks sõbraks ning nende tihedad kontaktid jätkusid kuni 1940. aastateni. Sarnaselt Tarveliga läks Kleis Peterburi Ülikooli, kus õppis ajalugu ja vanu keeli, kuid 1916. aastal pidi ta minema sõjaväkke ning stuudium katkes. Hiljem osales ta Vabadussõjas, alles seejärel sai taas ülikooli minna. 1925. aastal lõpetas Kleis Tartu Ülikooli ajaloolasena ja läks tööle Hugo Treffneri Gümnaasiumisse Tartus. Ta oli seal ajaloo, kodanikuõpetuse ja ladina keele õpetaja, pälvides suure tunnustuse. Alates 1930. aastast oli ta ka Treffneri kooli inspektor. 1934. aastal kaitses Kleis ajaloomagistri kraadi ("Neeva lahing 1240. a. kaasaegse sündmustikuga Liivimaal seoses käsitelduna"). Selleks ajaks oli ta juba üle-eestiliselt tunnustatud teadlane, kes oli aidanud koostada esimest "Eesti bibliograafilist leksikoni" (EBL), toimetanud mahuka koguteose "Tartu" ning asunud esimese "Eesti Entsüklopeedia" (EE, 8 köidet 1932–1937) peatoimetaja kohale. Ta tegeles mitmesuguste keeleteadust puudutavate küsimustega, ent huvitus ka antiikajaloost. 1938. aastal sai Richard Kleis riigi 8. klassiloterii peavõidu 15 000 krooni. 
1940. aasta juunipöörde ja Saksa okupatsiooni ajal töötas Kleis kooliõpetajana edasi, kuid 1944. aastal, mil ajaloolastest valitses suur puudus (paljud neist olid kas põgenenud läände, sõja ajal hukkunud või võimude silmis ideoloogiliselt soovimatud), võeti ta tööle Tartu Ülikooli ning määrati õige pea Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi direktoriks. Lisaks sellele töötas ta aastatel 1944–1947 Teadusliku Kirjastuse peatoimetajana. 1950. aastal algas aga äge "kodanlike natsionalistide" vastane kampaania ning ka Eesti ajal liialt silma paistnud Kleis kaotas oma ametikohad. Ta oli sunnitud hakkama Tartu raamatukaupluse nr 43 ehk Teadus töötajaks, tõustes peagi selle juhatajaks. Selles ametis olles viis ta poe teaduslikult väga kõrgele tasemele. 1954. aastal õnnestus Kleisil saada uuesti tööle Tartu Ülikooli, kus õpetas kuni pensionile minekuni 1978. aastal ladina keelt ja antiikkirjandust. Lisaks tegeles Kleis olulisel määral teadustööga, oli esimese "Eesti nõukogude entsüklopeedia" (ENE) toimetuskolleegiumi liige, toimetas "Antiigileksikoni" ja tõlkis eesti keelde Läti Henriku kroonika.
Live After Death

Kaanepilt

Albumi kaanepildi autor on Derek Riggs. Esikaas kujutab hauast tõusvat Eddiet. Hauakivil on osaliselt varjatuna ilmselt Eddie täisnimi Edward T H--- (oletatavasti on viimane sõna Head) ning tsitaat H. P. Lovecrafti teosest "The Nameless City":
 
„That is not dead which can eternal lie
Yet with strange aeons even death may die.“
Pilt jätkub tagakaanel. Seal on ülejäänud surnuaed ja välgu poolt purustatud linn. Riggs on ise öelnud, et pildi inspiratsiooniallikaks oli John Martini maal "Soodoma ja Gomorra hävitamine". Linna kohal on Vikatimehe vari. Surm on tüüpiline tegelane Riggsi kaanepiltidel, teda on kujutaud ka plaatide "Twilight Zone", "The Trooper", "Powerslave" ja "Somewhere in Time" kaantel. Eddie haua juures on haloga ümbritsetud must kass. Ka kassi on Riggs kujutanud teiste plaatide kaantel (näiteks "Twilight Zone" ja "Somewhere in Time").

Intro

Albumi introks on katkend Winston Churchilli kõnest "We shall fight on the beaches", mille ta pidas Briti Parlamendi alamkojas 4. juunil 1940. Churchill salvestas selle kõne uuesti, originaalkõnet alamkojas ei salvestatud.
 
„... We shall go on to the end, we shall fight in France, we shall fight on the seas and oceans, we shall fight with growing confidence and growing strength in the air, we shall defend our Island, whatever the cost may be, we shall fight on the beaches, we shall fight on the landing grounds, we shall fight in the fields and in the streets, we shall fight in the hills; we shall never surrender ...“
Iron Maiden kasutas seda introt ka oma kontserditurneedel "Ed Hunter Tour", "Somewhere Back in Time World Tour" ja "Maiden England World Tour".

Albumi lood

Kõikide laulude autor on Steve Harris, kui pole teisiti märgitud.
Kačerginė

Ajalugu

Esimese aastatuhande lõpus ja teise aastatuhande alguses asus seal linnus (Pypliai linnamägi). Hiljem asus alevi läänepoolses osas Palankiai kaluriküla. Esimese maailmasõja eel rajati sinna suvitusasula, mis kandis algselt nime Pušilas. Esimese Leedu vabariigi ajal suvitasid seal paljud Leedu õpetlased ja kirjanikud. Aastal 1941 asus alevi lähistel metsas Leedu vabadusvõitlejate staap, kust koordineeriti leedulaste koostööd saksa vägedega. Pärast sõda küüditati 18 Kačerginė elanikku.
Aastal 1945 rajati sinna ambulatoorium ja postkontor, järgmisel aastal sai asulast linn. Aastal 1962 rajati sinna sanatoorium „Žibutė“, mis tegutseb tänase päevani, selle juures hakkas tegutsema internaatkool. Selsamal aastal avati seal motoringrada „Nemuno žiedas“, mis on Leedu ainuke ringrada. Linnas oli ka arvukalt pioneerilaagreid - „Fučiko“, „Žvaigždutė“, „Dobilėlis“, „Liepsnelė“.
Aastal 1997 muudeti linn aleviks. Aastal 1998 valmis sealne kabel.
Taluperemees

(Talu)peremees on talu eest vastutav isik ning talu omanik või rentnik, ühtlasi talurahva liige.
Taluperemehe abikaasa on (talu)perenaine.

Ajaloost

Keskajal nimetati peremeest Eestis adratalupoeg. Peremehed olid talupoegade ühiskonna kaalukaim osa. Nende õiguslik seisund oli ajaloo jooksul muutuv - keskaegsest pärisorjast rendiperemeheks ja 19. sajandil pärisperemeheks. Taluperemehel oli alati otsustav sõnaõigus, naiste töid ja tegemisi korraldas perenaine. Omaaegses külakogukonnas ja hiljem vallas olid peremehed juhtivad jõud.  
Rikastunud eesti taluperemehi on alates 19. sajandist nimetatud rahvasuus halvustavalt ka hallparuniteks. Arvatakse, et sõna on tõlkelaen lätikeelsest fraasist (pelēkais barons). Eestis kasutati nimetust algul Liivimaal (eriti Mulgimaal), kust see levis ka mujale Eesti alale.
20. sajandi keskel toimunud kolhooside moodustamisega kaasnenud talude eksproprieerimine muutis peremehed olult senistele vabadikele ja sulastele sarnaseks.
Tšuktšimaa

Haldusjaotus

Ringkond koosneb 6 rajoonist:
1. Anadõri rajoon (vene Анадырский район) 

2. Bilibino rajoon (vene Билибинский район) 
 
3. Iultini rajoon (vene Иультинский район) 

4. Providenija rajoon (vene Провиденский район) 

5. Tšauni rajoon (vene Чаунский район) 

6. Tšukotka rajoon (vene Чукотский район)
Karusammal

Karusammal (Polytrichum) on lehtsammaltaimede hõimkonda karusamblaliste sugukonda kuuluv perekond.
Mudamadu (perekond)

Levila

Need pool-veelise ja öise eluviisiga maod elavad Ameerika Ühendriikide kaguosa soodes ja veekogude mudastel kallastel.
Eesjäse

Eesjäse (membrum thoracicum, tavakeeles ka esijäse) on paljude loomade tugi- ja liikumisaparaadi paariline jätketaoline kehaosa, mis on ühendatud kerega õlavöötme kaudu. Eesjäsemete peamiseks funktsiooniks on looma keha ning liikumise toetamine.
Eesjäsemete areng, anatoomia, asend, luud, lihased, veresooned ja morfoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Lindudel on eesjäse muutunud tiivaks.
Madudel on esijäsemed on täiesti kadunud.

Välisanatoomia

Eesjäsemel eristatakse vöödet ja vabaosa.

Eesjäseme luud

Eesjäseme luud (ossa memberi thoracici) moodustavad õlavöötme, õlavarre, küünarvarre ja eesjala skeleti.
Roland Uibo

Roland Uibo (3. juuni 1921 – 7. märts 1951) oli Eesti metsavend.
Autentimine

Autentimine on elektrooniline protsess, mis võimaldab füüsilise või juriidilise isiku e-identimist või elektrooniliste andmete päritolu ja tervikluse kinnitamist.
Autentimine on protsess, millega üks kasutaja, süsteem või muu olem saab kontrollida teise olemi väidetava identiteedi tõesust, tavaliselt mingi esitatud spetsiifilise teabe (näiteks parooli), eseme (näiteks kiipkaardi või muu turvatõendi) või eristava püsitunnuse (biomeetriku) alusel. Sidesüsteemides tehakse autentimisega kindlaks, et sõnum tuleb tõepoolest sellest allikast, millest see väidetavalt on teele pandud.
Ebaturvaline on autentimiseks kasutada ainult kasutajanime ja parooli. Seetõttu kasutavad paljud asutused ja ettevõtted (näiteks Google ja Facebook) kaheastmelist autentimist. Kaksikautentimine on eriti oluline sotsiaalmeedia saitide puhul, mis ID-kaarti ei tunnista.
Friedrich Volrad Mikkelsaar

Friedrich Volrad Mikkelsaar (22. detsember 1886 Linnamäe vald, Võrumaa – 6. märts 1930 Taagepera) oli Eesti haridustegelane ja õpetaja.
Mikkelsaar oli Eesti Vabariigi koolikorralduse aluste rajajaid, kooliuuendusliikumise eestvedajaid, pooldas demokraatlikku koolikorraldust, ühtlus- ja töökooli ning kutseõpetusega keskkooli.

Haridustee

Mikkelsaar õppis Linnamäe algkoolis, Urvaste kihelkonnakoolis (1897–1899), Võru linnakoolis (1900–1905 ja Peterburi Õpetajate Instituudis (1906–1909). Omandas 1906. aastal Tallinnas pedagoogikakursustel ministeeriumikooliõpetaja kutse.

Teenistuskäik

Töötas matemaatikaõpetajana Kuramaal Jaunjelgavas (1909–1910), Haapsalu linnakoolis (1910–1913) ja Valga kõrgemas algkoolis (1913–1917). Oli aastail 1917–1918 Tartu 2. rajooni rahvakoolide inspektor.
Kuulus aastail 1917–1919 Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu liikmeskonda. Oli Tartu linnavolikogu liige. Kuulus Eesti-Läti piirikomisjoni. 1918. aastal asus tööle Haridusministeeriumis, algul riigikoolinõuniku ja asjadevalitsejana, seejärel ministri abina. Ministeeriumis töötas kuni surmani 1930. aastal. Haridusloolises kirjanduses nimetatakse 1920. aastaid Eesti kooli ajaloos ka Mikkelsaare ajastuks.

Ühiskondlik tegevus

Mikkelsaar oli 1917. aastal Valga Õpetajate Ühingu asutajaid ja esimees ning kuulus aastail 1917–1918 Eesti Õpetajate Liidu juhatusse. Oli Haapsalu Tarbijate Ühingu Ökonoomika ja Eesti Laenu- ja Hoiuühisuse asutajaid, Karskusseltsi Ugala liige ning II Läänemaa Laulupeo korraldajaid.
Kirjutas hulgaliselt algkooli geomeetria- ja matemaatikaõpikuid.
1961. aasta Eesti meistrivõistlused mootorrattaspordis

1961. aasta  Eesti meistrivõistlused mootorrattaspordis toimusid  mitmes osas.

Talimotokross

Võistlused talikrossis peeti 12. märtsil Tallinnas.

Ringrajasõit

Ringrajasõidu võistlus peeti kaheetapilisena. Esimene neist toimus Tartus, teine Pärnus Sauga rajal.

Motokross

Krossivõistlused peeti 1.–2. juulini Rakveres. Toimusid need Eesti NSV Tehniliste spordialade spartakiaadi raamides.
Kaljo Voolma

Kaljo Voolma (sündinud 1. juulil 1948 Velise vallas) on eesti entomoloog, eriteadlane metsaputukate alal. 
Aastatel 1955–1959 õppis ta Velise algkoolis ja 1959-1963 Päärdu 8-klassilises koolis. 1967. aastal lõpetas ta Jõgeva Metsamajanduse Tehnikumi metsamajanduse tehnikuna ning 1975. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsamajanduse insenerina. 1978. aastal sooritas ta Tartu Ülikoolis kandidaadieksamid entomoloogia erialal ja oli 1978–1982 Krasnojarskis NSV Liidu Teaduste Akadeemia Siberi osakonna V. N. Sukatšovi nimelises Metsa ja Puidu Instituudis sihtaspirant entomoloogia erialal. Voolma sai bioloogiakandidaadiks 1983. aastal.
Ta on töötanud pikka aega Eesti Maaülikoolis.
Uudiste nalja-osa

Uudiste nalja-osa oli huumoriajakiri, mis ilmus 1904–1905 Tartus ajalehe Uudised lisana. 
Väljaandja oli Peeter Speek, vastutavad toimetajad Peeter Speek ja Richard Aavakivi.
Ajakirjale tegi kaastööd Eduard Vilde.
Tiraaž oli 1904. aastal 8000 ja 1905. aastal 10 000 eksemplari.
Sirje Raudsik

Sirje Raudsik (aastani 1963 Põldots; sündinud 12. novembril 1935 Pärnus) on eesti näitleja ja teatripedagoog.
Lõpetas 1954. aastal Pärnu II Keskkooli, õppis 1954–1955 Tallinna Polütehnilises Instituudis mäekeemiat, 1955–1957 Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust ning lõpetas 1961. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri esimese lennu. Oli 1961–1969 ja 1980–1991 Viljandi kultuurikooli õppejõud. Töötas aastatel 1961–1969 teatris Ugala, 1969–1973 Rakvere Teatris näitlejana ning kirjandusala juhatajana. Olnud õpetaja Tallinna 32. Keskkoolis ja Pärnu Raeküla Gümnaasiumis/Koolis (viimases kuni aastani 2014).

Tunnustus

Pärnu aastate õpetaja 2013.

Isiklikku

On olnud abielus Heino Raudsikuga. Abielust kolm last – Andres (1964), Indrek (1965) ja Mari (1969, abielus Paenurm). Kuus lapselast.
Sirje ema oli teatritegelane Aleksandra Põldots.
Sirje Raudsik elab Kuusalus.
Vares (perekonnanimi)

Vares on perekonnanimi.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Vares 663 inimesel: 319 mehel ja 344 naisel. Perekonnanimede levikult on Vares meeste puhul 134. kohal ja naiste puhul 138. kohal.
Kaarma valla vapp

Kaarma valla vapp oli Saare maakonnas asuva endise Eesti haldusüksuse Kaarma valla vapp.
Vabariigi Valitsuse 15. juuni 1999 a. määrus nr 195 " Haldusterritoriaalse korralduse ja muutmine Kaarma valla ja Kuressaare valla osas" alusel moodustati senise Kaarma valla ja senise Kuressaare valla baasil uus omavalitsusüksus Kaarma vald. Uue Kaarma valla sümboliteks on endise Kaarma valla vapp ja lipp.
Vapp oli kinnitatud 11. märtsil 1993.

Vapi kirjeldus

Sinisel kilbil viis hõbedast dolomiitplaati. Keskmisel suurel plaadil roheline kadakas, vapi tüvel on kaks kolmeosalist hõbedast teravaotsalist lainejoont.

Põhjendus

Dolomiitplaatid sümboliseerivad valla maapõuevara. Roheline kadakas on Saaremaal üldlevinud taim. Lainejooned sümboliseerivad merd.
Esiliiga 2011

Hooajal

Hooajal 2011 kuuluvad Esiliigasse: FC Flora II, FC Infonet, Tallinna JK Legion, FC Levadia II, Kohtla-Järve FC Lootus, FC Puuma, Pärnu Linnameeskond, JK Tallinna Kalev, Kiviõli Tamme Auto, Valga FC Warrior.
Jarl

Rootsis

Jarli ametinimetus kaotati Rootsis 1308. Viimane ja kõige mõjuvõimsam jarl riigis oli Birger jarl.
Viikingiajal oli tiitel "jarl" kasutusel kõrgeima usaldusmehe või kohtutäituri kohta. Jarli tiitliga koos kasutati haldusaluse piirkonna nimetust, näiteks jarl af Västergötland või jarl af Svitjod. Jarle võis riigis olla mitu, kuid vaid üks neist kandis tiitlit riksjarl, mida ladina keeles tõlgiti dux regni ('riigi vürst' või 'kuninga vürst').
Jarli tähtsaim ülesanne oli vastutada piirkonna eest, mis kuulus küll kuningale, kuid kus kuningas ise ei elanud, ja hooldada seda.
Mitukümmend aastat enne viimast jarli olid kõik jarlid pärit Bjälbo suguvõsast, mida nimetatakse ka Folkunga suguvõsaks.
Nikita (Dobronravoff)

Nikita (vene keeles Никита; kodanikunimega Oleg Stanislavovitš Dobronravoff; sündinud 1. jaanuaril 1962 Muromis Vladimiri oblastis) on Vene Õigeusu Kiriku munk, vaimulik (iguumen), teoloog, jutlustaja ning publitsist.
Moskva Vaimulikku Seminari lõpetamise järel jätkas Nikita õpinguid Moskva Vaimulikus Akadeemias, mille lõpetas 1998. aastal. Õpingute ajal pühitses patriarh Kirill ta 15. aprillil 2000 Smolenskis munkdiakoniks ja sama aasta 29. aprillil munkpreestriks. 28. augustil 2006 ülendati ta iguumeniks.
Ta on raamatute "Old believers in China 1917-1958" (NY., 2007), "Historien om översättning av ortodoxa liturgiska texter till svenska" (Åbo, 2008), "Den ortodoxa kyrkan i Sverige" (Åbo, 2009) toimetaja.
Saka veelask

Saka veelask on Nõukogude ajal Ontika-Saka panka Ida-Virumaal murtud sälkorg, see on 60 meetrit lai ja 30 meetrit sügav.

Geoloogia

Sälkoru tehispaljandi veepiirile jäävad alamkambriumi Pirita lademe Lükati kihistu liivakivid ja savid, ülaserva keskordoviitsiumi Lasnamäe lademe lubjakivid. Paljand on Volhovi lademe Toila kihistu Saka kihistiku stratotüüp.
Ordoviitsiumi kivimite seas on Saka paljandis muuhulgas Toila glaukoniitlubjakivi, Kunda nautiloidlubjakivi (hall lubjakivi nautiloidide valatistega; Kunda lade, Loobu kihistu), Aseri ooidlubjakivi, Mäekalda glaukoniitliivalubjakivi (hallikasroheline glaukoniitliivalubjakivi, Eesti vanim paeerim; Billingeni lade, Mäekalda kihistik), Saka glaukoniitlubjakivi (peene- kuni keskmisekristalne rohekashall lubjakivi glaukoniidiga; Volhovi lade, Toila kihistu, Saka kihistik), Telinõmme lubjakivi (mikrokristalne glaukoniiti sisaldav rohekashall lubjakivi; Volhovi lade, Toila kihistu, Telinõmme kihistik) ja Voka ooidlubjakivi (savikas lubjakivi kuni mergel raudooididega; Kunda lade, Sillaoru kihistu, Voka kihistik).
Peter O'Toole

Peter Seamus O'Toole (sünninimi Peter James O'Toole; 2. august 1932 Iirimaa – 14. detsember 2013) oli kaheksal korral filmiauhinnale Oscar nomineeritud ja Kuldgloobuse ja Emmy auhinnaga pärjatud iiri näitleja.
Ta nomineeriti Oscarile oma osatäitmiste eest filmides "Lawrence of Arabia" (1962), "Becket" (1964), "Lõvi talvel" (1968), "Hüvasti, mr. Chips" ("Goodbye, Mr Chips", 1969), "The Ruling Class" (1972), "The Stunt Man" (1980), "My Favorite Year" (1982) ja "Venus" (2006).
Keisuke Honda

Koondisekarjäär

Debüüdi Jaapani rahvuskoondises tegi Honda 22. juunil 2008 mängus Bahreini vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 27. mail 2009 mängus Tšiili vastu.
2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus 14. juunil lõi ta värava mängus Kameruniga ning viimases alagrupimängus 24. juunil värava mängus Taaniga.
2011. aasta Aasia meistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta penaltist värava mängus Süüriaga. Jaapan jõudis turniiril finaali, kus alistati Austraalia tulemusega 1:0 ning tuldi Aasia meistriks. Honda valiti lisaks turniiri parimaks mängijaks ja turniiri sümboolsesse koosseisu.
2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistluste teises alagrupimängus 19. juunil lõi ta värava mängus Itaaliaga.
2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste esimeses alagrupimängus 14. juunil lõi ta värava Elevandiluuranniku vastu mängides.
2015. aasta Aasia meistrivõistluste esimeses alagrupimängus 12. jaanuaril lõi ta penaltist värava mängus Palestiinaga, teises alagrupimängus 16. jaanuaril penaltist värava Iraagi ja viimases alagrupimängus 20. jaanuaril värava Jordaania vastu.
2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste alagrupimängus 24. juunil lõi ta värava Senegali vastu. Honda sai sellega esimeseks jaapanlaseks, kes on löönud värava kolmedel maailmameistrivõistlustel. Pärast maailmameistrivõistlusti teatas ta koondisekarjääri lõpetamisest.
2008. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Jaapani olümpiakoondisse.
Mark van Bommel

Klubikarjäär

Van Bommel mängis karjääri jooksul sellistes klubides nagu Fortuna Sittard, PSV Eindhoven, Barcelona, Müncheni Bayerni ja AC Milan. 
Ta tuli neli korda Hollandi, kaks korda Saksamaa ning üks kord Hispaania ja Itaalia meistriks.
Barcelonaga tuli ta 2005–06 hooajal Meistrite Liiga võitjaks.

Koondisekarjäär

Mark van Bommel tegi oma debüüdi Hollandi jalgpallikoondises 7. oktoobril 2000 Küprose vastu. Mäng lõppes 4:0 Hollandi võiduga. 
5. septembril 2001 lõi ta ka Eesti vastu kaks väravat. Mäng lõppes skooriga 5:0.
Ta mängis koondisega 2006. ja 2010. aasta maailmameistrivõistlustel.
2010. aastal sai temast Hollandi jalgpallikoondise kapten. 2010. aasta MM-il aitas ta Hollandi koondisel jõuda finaali. Finaalis tuli aga vastu võtta kaotus Hispaanialt lisaajal.
2011. aasta 2. septembril võitis Holland San Marinot 11:0, tegu on koondise läbi aegade suurima võiduga.
Van Bommel lõpetas koondisekarjääri 2012. aastal.

Isiklikku

Van Bommeli naine Andra on Hollandi jalgpallitreeneri Bert van Marwijki tütar. Markil on Andraga kolm last: Thomas, Ruben ja Renée.
URT (ansambel)

Ajalugu

Ansambli asutasid 2004 Pimedus ja Thon. Sama aasta aprillis liitus ansambliga basskitarrist Argoth, misjärel salvestati esimene demo "Pimedusesõdalased" ning 2005. aastal album "Varjuring". 2005. aastal liitus URT-ga kitarrist Oliver ning sama aasta oktoobris asuti salvestama materjali albumite "Saatanahark I – Püha sõda" ja "Tagasi tumedaima saarele" jaoks. 2006. aastal asendas Sander Argothi basskitarril ning samal aastal sai URT lepingu Stuka Sound Recordsiga, mille all "Saatanahark I" 2007. aasta jaanuaris välja anti. Albumid "Ussikuningas", "Ex mortuis" ja "IXI" anti välja omaloodud plaadifirmas Arhailised Helid.
Düsbioos

Düsbioos on organismi või selle osa mikrofloora tasakaaluhäire.
Düsbioosi võivad esile kutsuda ebatavaline toit, antibiootikumid, stress, mitmesugused sisehaigused, kliimamuutused, radiatsioon, organismi vananemine.
Üheks düsbioosi tunnuseks võib olla kõhulahtisus.
Düsbioosi vastand on eubioos, kui mikrofloora on makroorganismiga normaalses vahekorras.
Mikrofloora stabiliseerimiseks ehk düsbioosi kõrvaldamiseks võib tarbida probiootilisi tooteid, millele on lisatud probiootiliste bakterite liike, enamasti perekonna Lactobacillus ja Bifidobacterium esindajaid.