google/wiki40b huggingface dataset:
Keskprovints (Sambia)

Loodus

Provintsi läbivad Lunsemfwa ja Lukusashi jõgi. 
Keskprovintsi alale jääb osa Sambia suurimast rahvuspargist Kafue rahvuspargist. Sellest ida pool on Blue Lagooni rahvuspark ja Kafue tasandike põhjaosa. Provintsi idaosas on Kasanka rahvuspark ja osa Bangweulu märgalast ning Lõuna-Luangwa rahvuspargist, mille sissepääs on Idaprovintsi poolel. Lääneosas on Lukanga soo ja Lunga-Luswishi ulukiala.

Rahvastik

Aastal 2010 elas Keskprovintsis 1 307 111 inimest, sealhulgas 648 465 meest ja 658 646 naist. Elanikest 25 protsenti elas linnades. Kirjaoskajaid oli 84,4 protsenti.
Levinuim keel on bemba keel, mida kõneleb 31,8% elanikest. Kõneldakse ka lala-bisa, tonga ja lendže keelt.

Majandus

Keskprovints on üks Sambia jõukamaid provintse. Mkushis kaevandatakse mangaanimaaki. Kabwes on kaevandatud plii-, tsingi-, vanaadiumi- ja kaadmiumimaaki. Olulisim tegevusala on siiski põllumajandus. Mumbwa ümbrust peetakse Sambia viljaaidaks. On ka tööstusettevõtteid, oluline roll on turismil.
Kabwe lähedal on Lunsemfwa jõele rajatud Mita Hillsi hüdroelektrijaam.
Kapiri Mposhist saab alguse TAZARA raudteeliin Tansaaniasse Dar es Salaami. Provintsi läbib ka riigi lõunaosast Copperbelti suunduv Sambia Raudtee liin. Kabwet ja Kapiri Mposhit läbib ka Great North Road. Keskprovints on üks väheseid piirkondi, kus on kättesaadav ühistransport.

Sport

Keskprovintsist on pärit mitu tuntud sportlast, sealhulgas poksijad Michael Norgrove ja Charm Chiteule ning jalgpallur Emmanuel Mayuka.
Kabwe jalgpalliklubi Kabwe Warriors mängib Sambia kõrgliigas.
Liis Tappo-Treial

Liis Tappo-Treial (neiupõlves Tappo; sündinud 2. jaanuaril 1970 Tartus) on eesti miss ja näitleja, Eesti Miss Estonia (1990), Miss Baltic Sea (1992).

Elulugu

1988. aastal lõpetas Rapla Keskkooli (praeguse Rapla Ühisgümnaasiumi).
1990. aastal valiti Liis Tappo Miss Estoniaks.
1991. aasta Miss Euroopa valimistel jäi ta kuuendaks.
Liis Tappo on mänginud Eesti Draamateatri näidendis "Iluduskuninganna" ja Raimond Valgre elust jutustavas filmis "Need vanad armastuskirjad" (1992).
1992. aastal võitis ta Miss Baltic Sea võistluse. 
USA-s toimunud 2001. aasta Missis Globe'i valimistel jõudis Liis Tappo-Treial teiseks.

Poliitiline tegevus

13. novembril 2006 astus Liis Tappo-Treial Eesti Keskerakonda, saades selle 10 000. liikmeks.
Järgmisel päeval pärast erakonda astumist palkas Pirita linnaosa vanem Enno Tamm tema abikaasa Rene Treiali oma nõunikuks.
Liis Tappo-Treial kandideeris Riigikokku 2007. aastal valimisringkonnas nr 6 (Lääne-Virumaa), kus kogus 674 häält ega osutunud valituks.
Ta kandideeris Riigikokku ka 2011. aastal Eesti Keskerakonna nimekirjas valimisringkonnas nr 6 (Lääne-Viru maakond) ja sai 87 häält.

Ühiskondlik tegevus

Liis Tappo-Treial on Aino Järvesoo Mälestusfondi esimees.
2012. aastal osales ta telesaates "Tähed jääl".

Isiklikku

Aastast 1992 on ta abielus Rene Treialiga. Sellest abielust on neli last: Kirke (1992), Krõõt (1997), Katariin (1999) ja Joosep (2005).
Loomingu Raamatukogu

Loomingu Raamatukogu (lühend LR; algselt ""Loomingu" Raamatukogu") on aastast 1957 ilmuv ajakiri, mis loodi ajakirja Looming lisana. Ajakiri avaldab väärtkirjandust pehmekaaneliste odavate väljaannetena.

Töötajad

Nõukogude ajal ja hiljem kuni aastani 2008 olid toimetuse liikmeteks ametinimetuste järgi toimetaja (toimetuse vastutav juht), osakonnatoimetajad, tehniline toimetaja ja korrektor, hiljem on toimetuse koosseis vähenenud. Ehkki praktikas oli toimetus nõukogude perioodil oma töös iseseisev, oli vastutav toimetaja ametlikult ajakirja Looming peatoimetaja üks asetäitjaid. Ajakiri ilmus kirjastuse Perioodika hallatavana, kuid vastutav toimetuse juht kinnitati ametisse siis, kui tema kandidatuuri kiitis heaks EKP Keskkomitee sekretariaat. 1970. aastatel hakkas partei kõrgem juhtkond nõudma, et toimetuse juht oleks NLKP liige.
Loomingu Raamatukogu toimetuse juhtideks on olnud Otto Samma (aastail 1957–1973), Jüri Ojamaa (1973–1983) ja Agu Sisask (1983–1994). 2000. aastatel toimetuse juhi ametinimetust muudeti. Aastail 2008–2012 oli peatoimetaja Anu Saluäär, kes oli olnud toimetuses osakonnatoimetajana tööl aastast 1976. 
Aastast 2013 on peatoimetaja Triinu Tamm. Toimetuse kauaaegsete töötajate seas on olnud Lembe Hiedel (1958–1973), Edvin Hiedel (1963–1973) ja Terje Kuusik (1973–2010). Aastast 2012 on tööl toimetaja Kai Aareleid.

Töötingimused

Alalised eraldi ruumid sai toimetus 1960. aastate algul, kui Tallinnas aadressil Harju 1 ehitati Kirjanike Maja, mille alumise korruse üks tiib anti kasutada ajakirjadele Looming ja Loomingu Raamatukogu.

Avaldamine

Aastal 1957 ilmus 24 numbrit, 1958. aastal 36 numbrit, aastatel 1959–1994 ilmus aastas 52 numbrit, 1995. aastast 40 numbrit. Vihiku maht on olnud varieeruv, vastates ühele kuni neljale numbrile. Kujundajad on olnud Jaan Klõšeiko ja Jüri Kaarma (1996–2011). Kirjastaja on olnud Perioodika, aastast 2005 Sihtasutus Kultuurileht. Tsensuuri järelevalve ajakirja üle lakkas 9. augustil 1989.
Peamiselt on avaldatud väliskirjanduse tõlkeid (umbes 50 keelest), kuid ilmunud on ka algupärandeid, sealhulgas kordustrükke ja debüüte. Tavaks on alustada iga aastat algupärandiga.
Elsa Ratassepp

Elsa Ratassepp (7. märts 1893 Raadi – 4. mai 1972 Tartu) oli eesti näitleja.
1916. aastast töötas Vanemuise teatri näitlejana. Ta oli Rändteatri üks asutajaid.

Isiklikku

Tema abikaasa oli näitleja Rudolf Ratassepp, nende poeg oli näitleja Valdeko Ratassepp.
Küberkerksus

Eestikeelne termin ja selle kriitika

26. septembril 2014 tegi Eesti kaitseministeerium teatavaks sõjandusalaste sõnade loomekonkursi Sõjandussõnause tulemused. Uute terminitena otsustati muuhulgas kasutusele võtta sõna kerksus ingliskeelse termini resilience vastena.
AKIT eitab terminit kerksus, ametkonnad seevastu kasutavad seda ametlikes publikatsioonides.
Konsonants

Konsonants (ladina keeles "kooskõla") on kahe või enama ühise osaheliga sonants (kõlasobivus), mis tunnetuslikult mõjub pingevabana, rahulikuna.
Konsonantsideks on diatoonilised intervallid puhas priim (p1), väike terts (v3), suur terts (s3), puhas kvint (p5), väike sekst (v6), suur sekst (s6).
Konsonantsi vastand on dissonants.
George Stephenson

George Stephenson (9. juuni 1781 – 12. august 1848) oli inglise insener.
Ta ehitas 1814 auruveduri, mida kaua peeti esimeseks kasutuskõlblikuks veduriks. Tema juhtimisel rajati maailma esimene avalik raudteeliin Stocktoni ja Darlingtoni vahel, mis avati 27. septembril 1825. Koos William Loshiga täiustas ta rööbasteed.
Tema poolt kasutusele võetud rööpmelaius, 1435 mm, on standardne rööpmelaius paljudes maades ja mõnikord kutsutakse seda ka "stephensoni rööpmelaiuseks".
Kehtna mõis

Kehtna mõis (saksa keeles Kechtel) oli rüütlimõis Rapla kihelkonnas Harjumaal, tänapäeval jäävad kunagise mõisa maad Kehtna valla territooriumile Rapla maakonnas.

Ajalugu

Kehtna mõisa on esmakordselt mainitud 1470. aastal, mil see kuulus Vietinghoffide suguvõsale.
Sajandite jooksul oli mõisal palju omanikke, kuni 1777. aastal omandasid mõisa jälle Vietinghoffid, kelle ajal rajati ka uhke mõisahoone.
1824. omandasid mõisa Benckendorffid ja 1874 Lilienfeldid, kes lasid varaklassitsistliku peahoone uusrenessanss-stiilis ümber ehitada.
1905. aasta ülestõusu ajal põletati Kehtna mõisa härrastemaja, mis peatselt taastati.
Viimaseks võõrandamiseelseks omanikuks oli Helmuth von Lilienfeld.
Pärast võõrandamist asus mõisas kodumajanduskool ja seejärel sovhoostehnikum.
1997. aastast on mõisa peahoone eravalduses, ning seda on tugevasti restaureeritud.

Mõisahoone

Varaklassitsistlikus stiilis peahoone ehitati 1790. aastatel.
19. sajandi lõpul ehitati mõisahoone ümber uusrenessanss-stiilis.
1905. aasta mahapõletamisele järgnenud taastamise käigus sai hoone praeguse uusbarokse ilme. Hoonele lisati mansardkorrus ja kõrge murdkelpkatus, peasissekäik viidi lääneküljele jne. Uusklassitsistlik ja uusrokokoolik sisekujundus on säilinud tänaseni. Uksed on kaunistatud karniisidega, tammepuust paraadtrepp viib teisele korrusele, kus asuvad ampiirsaal, barokksaal ja jahisaal.
Tähelepanuväärne on mõisat ümbritsev ligi 5 ha suurune park.
Jaan Metua

Jaan Metua (27. jaanuar 1889 Kuivajõe vald, Arandi talu – 22. oktoober 1945 Alavere) oli eesti teatrikunstnik, lavastaja ja dramaturg.
Jaan Metua on maetud Kose kalmistule.

Elulugu

Jaan Metua sündis ehitusmeistri pojana 27. jaanuar (vkj 15. jaanuaril) 1889. Ta õppis Alavere vallakoolis ja Kose-Uuemõisa ministeeriumikoolis. Käis Tallinnas mitmesugustel kursustel, osales laulukoori ja näiteseltskonna tegevuses. 1907–1916 töötas Estonias dekoraatori, koorilaulja ja näitlejana. Esimese maailmasõja ajal mobiliseerituna võttis ta osa sõjaväeteatri asutamisest Novgorodi kubermangus Selisinski alevis.
Pärast sõda töötas taas Estonias. Aastatel 1920–1922 töötas näitejuhi ja dekoraatorina teatris Apollo, 1923 Paul Pinna rahvateatris. 1924–1930 töötas Kuressaare teatris näitejuhi, dekoraatori ja näitlejana. 1926 haigestus Jaan Metua gangreeni ning tal amputeeriti jalad (1926 ja 1931). Jaan Metua jätkas töötamist näitejuhi kohusetäitjana ning Kuressaare Eesti Seltsi haruseltside teatrinõunikuna. Juba ratastoolis olles maalis ta teatridekoratsioone ning kirjutas näidendeid ja artikleid. 1937. aastal kolis ta elama kodukohta Alaverre, kus 22. oktoobril 1945 suri.

Looming

Metua kirjutistes domineerivad Eesti-ainelised naljamängud, näiteks "Jüri Rumm", "Radivere piimavedu" ja "Seljataga: Nuustaku isamaapäästjad". Oma näidendeis piitsutas Jaan Metua ühiskondlikku tagurlust, mõisnikke ja pastoreid ning teisi võimukandjaid. Ta on kirjutanud kakskümmend lavastust, millest üheksa on kirjastanud Taavet Mutsu. Metua varasemates töödes domineerib jantlik element ja kujutuse pinnalisus, hiljem osutas ta dramaturgilisele teostusele suuremat tähelepanu, kuid tema väikelavadele mõeldud loomingu kunstiline väärtus ei ole kõrge.
Giverny

Giverny on küla Eure'i departemangus Normandias, Prantsusmaal. Külas elab 2008. aasta seisuga 502 inimest.
Svetšin

Svetšin oli Venemaa aadlisuguvõsa.

Ajalugu

Svetšinite esiisaks oli Levašovi aadlisoost pärit Andrei Konstantinovitš, kelle hüüdnime Svetša järgi said tema järeltulijad oma nime. Suguvõsa võeti Tambovi, Tveri ja Tuula kubermangu aadlisuguvõsade raamatusse.
Eesti Genealoogia Selts

Ajalugu

Selts on 1931 asutatud Eesti Eugeenika ja Genealoogia Seltsi Genealoogia Toimkonna õigusjärglane. Selts taastati 5. mail 1990.
EGSil on üle Eesti mitmeid osakondi, nt Tallinna ja Saaremaa osakond.
Laura Prits

Laura Prits (sündinud 4. veebruaril 1993) on eesti rokklaulja.
Ta on ansambli Ziggy Wild solist. Ta osales 11. veebruaril 2017 toimunud lauluvõistluse Eesti Laul 2017 esimeses poolfinaalis võistluslooga "Hey Kiddo".
Gunnar Myrdal

Karl Gunnar Myrdal (rootsi keeles [ˈmyːɖɑːl]; 6. detsember 1898 Gustafs – 17. mai 1987 Danderydi vald) oli Rootsi majandusteadlane, sotsioloog ja poliitik. 
1974. aastal sai ta koos Friedrich August von Hayekiga Rootsi Panga auhinna majandusteaduses Alfred Nobeli mälestuseks "nende teedrajava majandustsüklite teooria ning majandus-, sotsiaalsete ja institutsionaalsete nähtuste vastastikuse mõju süvaanalüüsi eest".
Ameerika Ühendriikides tuntakse teda eeskätt rassisuhteid käsitleva uurimuse "An American Dilemma: The Negro Problem and Modern Democracy" järgi.
Rannamõisa tee

Rannamõisa tee on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas.
Tänav algab Ehitajate tee ja Paldiski maantee ristmikult ja läheb Tabasalu asula juures üle Klooga maanteeks.
Tänav sai praeguse nime 19. septembril 1958. Enne seda kandis tänav nimesid Tiskre tee (saksa Tischerscher Weg) ja Fišmeistri tee (saksa Fischmeisterscher Weg). Tiskre nimi tuli tänava ääres asuva Tiskre küla järgi. Fišmeistri nimi tuli Fischmeistri suvemõisa järgi
Arnold Friedrich Johann Knüpffer

Arnold Friedrich Johann Knüpffer (5. juuli (vkj. 24. juuni) 1777 Juuru kirikumõis, Harjumaa – 15. oktoober (vkj. 3. oktoober) 1843 Kadrina, Virumaa) oli Eestimaa vaimulik, rahvaluule- ja keeleuurija.

Elulugu

Arnold Friedrich Johann Knüpffer sündis Juuru kirikumõisas pastori Friedrich Gustav Knüpfferi ja Beata Christine Knüpfferi (sündinud Tideböhl) pojana. Tema vanaisa Arnold Johann Knüpffer oli samuti pastor. Ta õppis Tallinna toomkoolis 1787–94 ning aastatel 1794–1797 Jena ülikoolis teoloogiat. 
Pärast stuudiumi oli Knüpffer koduõpetaja Eestimaal, kuni ta 1800. aastal ordineeriti Kadrina Katariina koguduse pastoriks. Sellele ametikohale jäi ta kuni surmani.
Lisaks oli ta Eestimaa konsistooriumi assessor aastatel 1817–33 ja esimene Eestimaa kindralsuperintendent aastatel 1833–1834. Viimasest ametist astus ta tagasi, kuna ei soovinud loobuda kogudusest. 
Lisaks jumalasõna kuulutamisele tegeles ta aktiivselt eesti keele grammatika ja rahvaluulega. Kadrina ümbrusest kirjutas ta üles umbes 500 regivärsiteksti ja rohkesti Kalevipoja-ainelisi muistendeid. Rosenplänteri ajakirjas "Beiträge" avaldas ta palju ülevaateid eestlaste müütide, ajaloo, keele, rahvaluule, kooli ja muu eluolu alalt. Knüpffer rajas eesti keele tuletusõpetuse ja soovitas 1817 eesti keele grammatika aluseks võtta mitte ladina, vaid soome keele grammatika; eestikeelses luules soovitas kasutada regivärsi vormi. Ta uuris ja avaldas eesti rahvaluulet, keelt ja kombeid käsitlevaid kirjutisi. Muuhulgas tõlkis ta põhjaeesti murdesse 1832. aastal kehtestatud Agenda, andes sellega aastakümneteks kuju jumalateenistuste pidamiseks.
Knüpffer oli Rakvere linna heakorrakomisjoni esimees, Isamaaliste Sõprade Eesti Ühingu liige, Õpetatud Eesti Seltsi auliige (1841. aastast) ja Eestimaa Kirjanduse Ühingu liige (1842. aastast).
Arnold Friedrich Johann Knüpffer suri 1843 ja on maetud Kadrina kirikuaeda.

Isiklikku

Arnold Friedrich Johann Knüpffer oli abielus 1803. aastast Sophie Krafftiga.
Ta oli Friedrich Reinhold Kreutzwaldi ristija.
Keskrinne

Keskrinne (vene keeles Центральный фронт) oli Teises maailmasõjas Idarindel võidelnud Nõukogude Liidu väeüksus.

Ajalugu

Moodustati 24. juulil 1941. aastal Läänerinde parema tiiva vägedest. Rinde koosseisu kuulusid 13. ja 21. armee, alates 1. augustist lisandus veel 3. armee. 25. augustil 1941. aastal saadeti rinne laiali ning allesjäänud väed anti Brjanski rinde käsutusse.
Moodustati uuesti 15. veebruaril 1943. aastal laialisaadetud Doni rinde baasil 21., 65., ja 70. armeest ning 2. tankiarmeest. Rinde koosseisu kuulusid veel erinevatel aegadel 3., 13., 48., 50., 60., 61., ja 63. armee ning 3. kaardiväe tankiarmee. 25. veebruarist kuni märtsi lõpuni olid rinde väed rünnakul Sevski suunal. Kurski lahingus kaitses rinne Kurski kaare põhjakülge. Alates augustist osales koostöös Brjanski rindega Oreli operatsioonis. 20. oktoobril nimetati rinne ümber Valgevene rindeks.
Viimsi valla vapp

Viimsi valla vapp on Harju maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Viimsi valla vapp.
Vapp on kinnitatud 27. augustil 1993.
Vapi autor on Tõnis Soop.

Vapi kirjeldus

Sinise kilbi ülaservast lähtuv allasuunatud V-kujuline teravik toetub lainelõikelisele vardale - kõik hõbedased. Vapitüvi on must.

Põhjendus

Viimsi vapi värvid must ja sinine vastavad riigilipu värvidele. Vapil olev sinine tähendab merd. Hõbedane lainelõikeline joon sümboliseerib nii laineharju kui ka kaldale loksuvat vahust lainet - ühel pool meri, teisel pool maa. Valla vapi keskel on kujutatud V-kujulist noolt, mis üheltpoolt viitab Viimsile, teisalt kujutab see laineharjal sõitvat paati või laeva või ka randuva paadi nina.
Erkki Alak

Saavutused

Ta on neljakordne Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses (2009, 2010, 2012 ja 2014).
2008. aasta Eesti meistrivõistlused – 3. koht kehakaalus 74 kg;
2003. aasta Eesti meistrivõistlused – 3. koht kehakaalus 74 kg;
2002. aasta Eesti meistrivõistlused – 3. koht kehakaalus 66 kg;
1999. aasta Eesti meistrivõistlused – 2. koht kehakaalus 58 kg;

Eesti noorte, kadettide ja juunioride meistrivõistlused

2002. aasta Eesti noorte meistrivõistlused – 3. koht;

Maailmameistrivõistlused rannamaadluses

2011. aastal võitis ta rannamaadluse maailmameistrivõistlustel Gruusias Batumi hõbemedali.
2013. aastal võitis ta rannamaadluse maailmameistrivõistlustel Marokos El-Jadidas pronksmedali.

Rahvusvahelised turniirid

Dan Kolovi ja Nikola Petrovi nimeline turniir 
2014. aasta - 15. koht
Kristjan Palusalu mälestusvõistlused 
2011. aasta - 15. koht;
2012. aasta - 5. koht
Karl Nikolai Gustav Bruno von Stackelberg

Karl Nikolai Gustav Bruno von Stackelberg (26. detsember 1832 Kašina, Pihkva kubermang – 5. veebruar 1902 Tallinn) oli Eestimaa vaimulik.
Tema isa oli sõjaväelane parun Johan Reinhold von Stackelberg.
1844-1847 õppis ta Võru Krümmeri erakoolis.
1867-1871 oli ta Eestimaa pastorvikaar Tallinna toomkiriku juures.
Ta oli Tallinnas vaeslasteasutuse ja kahe vaeslastekooli valitsemisnõukogu eestseisja. Ta oli Eestimaa Piibliseltsi sekretär.
Sigurd Frosterus

Sigurd Frosterus (4. juuni 1876 Asikkala – 2. märts 1956 Helsingi) oli Soome arhitekt. Ta õppis arhitektiks Polütehnilises instituudis (alates 1908. aastast kannab nime Helsingi Tehnikaülikool), mille lõpetas 1902. aastal.
Aastatel 1902–1904 oli Sigurd Frosterusel ühine arhitektuuribüroo Gustaf Strengelliga. Muude tööde seas projekteerisid nad üheskoos Tamminiemisse esindusliku villa, mis hiljem oli pikka aega presidendi ametlik residents ja kus alates 1987. aasta detsembrist asub Urho Kekkose muuseum. Frosterus oli mitmekülgsete huvidega, sealjuures ka hea kirjamees. Aastatel 1908–1911 oli ta arhitektuuriteemasid käsitleva ajakirja Arkkitehtilehti peatoimetaja.
Aastatel 1918–1935 oli Sigurd Frosterusel ühine arhitektuuribüroo arhitekt Ole Gripenbergiga. Nende ühiste tööde hulka kuuluvad ka Helsingi Säästöpankki ja Yhdyspankki monumentaalsed ärihooned Helsingi kesklinnas. Frosteruse kõige tähtsamaks ja kuulsamaks tööks kujunes 1916. aastal arhitektuurikonkursil II koha saavutanud projekti järgi aastatel 1929–1930 ehitatud Stockmanni kaubamaja.
Frosterus on projekteerinud palju korterelamuid Helsingis ja mujalgi.
Sigurd Frosterus oli oma aja juhtivaid soome kunstikriitikuid ja tuntud kirgliku kunstikollektsionäärina. Tema kunstikogu, mis sisaldab peamiselt Alfred William Finchi ja Magnus Enckelli töid, on hoiul Soome suurimas erakunstimuuseumis – Amos Andersoni kunstimuuseumis Helsingis.
Frosterus oli suur purjetamishuviline ning nii palus ta 1929. aastal oma arhitektist kolleegil ja asjatundlikul purjekakonstruktoril Gustaf Estlanderil kavandada talle 8-meetrine kiiljaht Sphinx, millega ta hiljem võitis korduvalt auhindu rahvusvahelistel purjetamisvõistlustel.
Alges Maasikmets

Alges Maasikmets (sündinud 18. augustil 1968) on eesti jalgrattasportlane.

Karjääri algus

Rattatrenniga hakkas Maasikmets tegelema venna soovitusel aastal 1982.

Olümpiamängud

1996. aastal osales rattur Atlanta suveolümpial. Maastikurataste võistlus oli esimest korda olümpia kavas. Võistluste ajal oli Maasikmets 27-aastane. Tal õnnestus küll loosi tahtel startida esimesest reast, aga võistluse pidi ta seljavalude tõttu katkestama. Võistluse võitis Bart Jan Brentjens. Pärast seda pole Maasikmets  olümpial osalenud.
Fugger

Fugger on švaabi päritolu pankurite suguvõsa.
Suguvõsa tähtsamad liinid olid Lilie liin (saksa keeles Fugger von der Lilie) ja Rehi liin (saksa keeles Fugger vom Reh).

Fuggerid Eesti ajaloos

Fuggerid olid Vana-Liivimaal tuntud muu hulgas selle poolest, et maksid mitmete piiskoppide ametisse kinnitamise tasud (servitium communis).
Vihula koopad

Vihula koopad on kuus väikest koobast Vihula oja kaldal Vihula mõisa pargis; halduslikult Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. Koopad on arvele võetud ürglooduse objektina.
Rapuntsel (muinasjutt)

"Rapuntsel" (ATU 310) on saksa muinasjutt, mille panid kirja Jacob ja Wilhelm Grimm aastal 1812.

Esialgne versioon

Rapuntseli vanemad olid talupojad, kes elasid nõia valduste kõrval. Tema ema oli rase ja tal tuli himu nõia aias kasvavate rapuntseli-nimeliste aedviljade järele. (Missugust taime siinjuures silmas peeti, on teadmata.) Isa läks nõia aeda vargile ja jäi vahele. Karistuseks käskis nõid tal vastsündinud laps endale tuua ja isa pidi seda tegema. (Niisugune ebavõrdne vahetus esineb paljudes muinasjuttudes, näiteks muinasjutus "Jack ja oavars" vahetab Jack härja kotitäie ubade vastu, muinasjutus "Tulipunane lilleke" vahetab kaupmees oma täiskasvanud tütre ühe lille vastu.)
Nõid võttis Rapuntseli enda juurde ja kasvatas üles oma lapsena. Kui ta oli 14-aastane, pani nõid ta kinni torni, millest ilma kõrvalise abita ei saanud üles ega alla ronida. Seal elas ta vangistuses ja arvatavasti ei käinud ta sellest ajast peale tornist väljas.
Rapuntselil olid väga pikad juuksed. Kui ta need aknast välja laskis, ulatusid need maani ja nõid ronis juukseid mööda hommikul välja. Õhtul, kui ta koju tagasi tuli, tuues muu hulgas Rapuntselile ja endale süüa, hüüdis ta: "Rapuntsel, Rapuntsel, lase oma juuksed alla!" Rapuntsel tegi seda ja nõid ronis lossi.
Ükskord kuulis üks noormees, kuidas nõid hüüab Rapuntselit, see laseb juuksed aknast välja ja nõid ronib neid mööda üles. (Noormeest nimetati printsiks, kuid tema valdusi ega sugulasi ei nimetata kordagi, samuti ei ole kindel, kuidas prints saab iga päev nii omapead ringi liikuda.) Printsi hakkas asi huvitama ning järgmisel päeval, kui nõid oli läinud, astus prints torni juurde ja hüüdis nõia lause. Rapuntsel laskis juuksed aknast välja ja prints ronis neid mööda üles. Niimoodi kohtusid nad pärast seda palju kordi ja astusid sageli sugulisse vahekorda, kuni Rapuntsel jäi rasedaks.
Ühel päeval küsis Rapuntsel nõialt, miks tema riided nii tihedalt kõhu ümber on. Nõid sai aru, et Rapuntsel on rase, ja neiu tunnistas talle printsi külaskäigud üles. Nõid sai vihaseks, lõikas Rapuntselil juuksed peast ja pagendas neiu läheduses asuvasse kõrbe. Järgmisel päeval, kui prints Rapuntselit hüüdis, laskis nõid Rapuntseli juuksed välja. Prints ronis mööda neid üles. Nähes üleval nõida, kukkus ta ehmatusest alla, maandus astelpõõsasse ja torkas oma silmad peast.
Pimedana hulkus prints mööda ilma, kuni sattus lõpuks Rapuntseli juurde. Rapuntseli pisarad kukkusid printsi silmadele ja prints sai nägemise tagasi. Prints viis Rapuntseli endaga kaasa. Mis sai nende lapsest ja nõiast, ei selgitata.

Hilisemad muudatused

Pärastpoole peeti ebasoovitavaks rääkida printsi ja Rapuntseli sugulisest vahekorrast ja Rapuntseli rasestumisest. Selle asemel saab nõid printsi olemasolust teada siis, kui Rapuntsel temalt küsib, miks printsi on kergem juukseidpidi üles tõmmata kui nõida.
Hiljem lisati muinasjuttu ka koht, et nõid pillas Rapuntseli juuksed aknast alla ega saanudki seetõttu enam tornist välja.
Purustatud õhuloss

Eestikeelsed väljaanded

2010. aastal andis selle välja kirjastus Varrak. Raamat on 680-leheküljeline tavaformaadis ja kõvas köites. Rootsi keelest tõlkinud Kadri Papp.
Pinge (mehaanika)

Ühik ja dimensioon

Pinge on defineeritud jõu ja pindala jagatisena. Seetõttu jagab pinge rõhuga sama mõõtühikut, mis SI-süsteemis nimetatakse paskal ja defineeritakse vastavalt . Tavapärastes rakendustes on tihti huvipakkuvad pinged paskalist mitu suurusjärku suuremad ja seetõttu kasutatakse paskali asemel mega- ja gigapaskaleid (MPa ja GPa). SI-süsteemi põhiühikutes avaldub paskal vastavalt Pa = kg⋅m⁻¹⋅s⁻² ja tema dimensiooniks on M L⁻¹ T⁻².

Pingevektor

Pingevektor annab keha vaadeldavas punktis seda punkti läbivate erinevatele lõiketasanditele ka erinevad projektsioonid. Järelikult on pinge alati seotud nii keha punkti kui ka seda punkti läbiva pinnaelemendi orientatsiooniga. Niisiis, igal läbi mingi punkti asetatud lõikepinnal tekivad nii suuruselt kui ka suunalt erinevad pinged. Et selliseid pindu võime läbi ühe punkti panna lõpmatu hulga, siis ei saa rääkida üksnes pingest keha mingis punktis, vaid mõjuvate pingete hulgast (pingeseisundist) ehk pingusest selles punktis.