google/wiki40b huggingface dataset:
Berijev Be-6

Berijev Be-6 (vene keeles Бериев Бе-6) on NSV Liidu päritolu mereväe mitmeotstarbeline kahe  kolbmootoriga  paatlennuk.
Jõvan Kõrla

Jõvan Kõrla (mari Йыван Кырла ; kodanikunimi Kirill Ivanov, Кирилл Иванович Иванов; 17. märts 1909 Kupsola küla, Vjatka kubermang (tänapäeval Marimaa) – 3. juuli 1943 Krasnoturjinsk, Sverdlovski oblast) oli mari näitleja ja luuletaja.
Jõvan Kõrla oli pärit vaesest talupoja perekonnast. Kooli lõpetamise järel suunati ta 1926. aastal õppima Kaasani Ülikooli töölisfakulteedi mari osakonda. 1929. aastal jätkas ta õpinguid Moskva Kinematograafiatehnikumis.
1931. aastal mängis Jõvan Kõrla esimeses Nõukogude täispikas helimängufilmis "Lähetus ellu" Mustafa rolli. Kõrla marikeelsed väljendid ja laulud filmis tõstsid maride eneseteadvust ja ta sai rahva hulgas väga populaarseks.
Jõvan Kõrla avaldas kolm luulekogu. Tema esikkogu "Ме ударне улына" ("Me oleme lööktöölised") ilmus 1931. aastal. 1932. aastal avaldas ta järgmise luulekogu "Революцийын йукшо дене муралтем мый йывыртен" ("Revolutsiooni häälega laulan ma õnnest"). Jõvan Kõrla kolmas luulekogu "Шочмо кече" ("Sünnipäev") ilmus 1935. aastal.
1937. aasta algul kolis Jõvan Kõrla Joškar-Olasse ja asus tööle Mari Riiklikus Draamateatris.
23. aprillil 1937 arreteeriti Jõvan Kõrla süüdistatuna kontrrevolutsioonilisse gruppi kuulumises. Viis kuud hiljem mõisteti talle 10 aastat vabaduskaotust ja ta saadeti vangilaagrisse. Arreteerimise formaalseks ettekäändeks oli 18. aprillil 1937 Joškar-Ola restoranis "Onar" aset leidnud vahejuhtum, mille käigus Jõvan Kõrla lõi pudeliga pähe üliõpilasele Nikolai Gorohhovile ja hüüdis: "Kodanikud, meil, maridel, keelatakse oma keeles rääkida. Ühineme kõigi vastu, kes ei oska mari keeles rääkida. Kõik venelased välja."
1956. aastal rehabiliteeriti ta postuumselt.
2009. avati Joškar-Olas Jõvan Kõrla ausammas.
Kruusatee

Kruusatee on tee, mille pealiskiht on ehitatud looduslikust või purustatud kruusast tihedate segude põhimõttel.

Kruusateed Eestis

2007. aasta alguse seisuga oli Eestis kruusakattega tugimaanteid 78, kõrvalmaanteid 7000 ja rampe või ühendusteid 1 kilomeeter, kokku 7079 kilomeetrit.
2012. aasta alguse seisuga oli Eestis kruusakattega tugimaanteid 3 km ja kõrvalmaanteid 5755 kilomeetrit, kokku 5758 kilomeetrit.
Habaja mõis

Habaja mõis (saksa keeles Habbat) oli rüütlimõis Kose kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Kose valda.
Mõis rajati 1646. Tänapäevani säilinud vanabalti tüüpi peahoone ehitati 18. sajandi lõpul. Mõisa alal on säilinud ka mitmed sümmeetriliselt paiknevad kõrvalhooned.
Dokumendivahetuskeskus

Dokumendivahetuskeskus (edaspidi DVK) on Eestis riigi poolt hallatavate erinevatele dokumendihaldussüsteemidele (edaspidi DHS) ning teistele dokumente käsitlevatele infosüsteemidele ühine infosüsteem. DVK arendamine algas 2005. aastal projekti Riigiportaal etapi "Dokumendihaldussüsteemide arendus" raames. DVK arendustööd teevad koostöös Riigikantselei ja Riigi Infosüsteemi Amet (edaspidi RIA).

Eesmärk

DVK peamine eesmärk on pakkuda keskset dokumendivahetusteenust. Eesmärgiks on digitaalsete dokumentide vahetamine läbi X-tee dokumendivahetuskeskuse, mis loob eeldused paberdokumentidest loobumiseks. DVK toimimine tõstab asutuse efektiivsust, võimaldab loobuda paberdokumentide vahetusest, loob eelduse e-teenuste arendamiseks ning kiirendab riigiasutuste ja kohalike omavalitsuste üleminekut digitaalsele asjaajamisele. DVK tagab hajutatult paiknevate infosüsteemide suhtlemise X-tee vahendusel, dokumentide lühi- ja pikaajalise säilitamise, dokumentide menetlemist toetavate ja lihtsustavate teenuste pakkumise ning dokumentide varundamise.

Liitumine

DVK-ga liitumiseks peab asutus kontrollima, kas kasutataval DHS-i versioonil on olemas liides, mis võimaldaks antud süsteemiga liitumist. Ühtlasi tuleks asutusel liituda X-teega, milleks tuleb esitada taotlus RIA-le. Et asutuses DVK-ga töötamine oleks turvaline, tuleb paigaldada turvaserver. Kui eelpool kirjeldatu on asutuses täidetud, tuleb asutusel RIA-lt taotleda DVK teenuste avamist.
Kalmõkkia

Ajalugu

Kalmõki autonoomne piirkond moodustati 1920. aastal ja nimetati autonoomseks vabariigiks aastal 1935. Teise maailmasõja ajal oli Kalmõkkia Saksa okupatsiooni all. Kalmõkke süüdistati massilises koostöös sakslastega ning vabariik likvideeriti 1943. aastal. Kalmõkid küüditati Siberisse ja Kesk-Aasiasse. 1956. aastal kalmõkid rehabiliteeriti ja taastati autonoomne oblast, mis 1958. aastal muudeti Kalmõki ANSV-ks. 18. oktoobril 1990 võttis Kalmõki ANSV Ülemnõukogu vastu "Deklaratsiooni riiklikust suveräänsusest", vastavalt millele muudeti Kalmõki ANSV Kalmõki NSV-ks. 24. mail 1991 kinnitas Vene NFSV Rahvasaadikute Kongress muudatuse, tehes vastava paranduse Vene NFSV konstitutsiooni. Pärast NSV Liidu lagunemist muudeti Kalmõki NSV 21. aprillil 1992 Kalmõkkia Vabariigiks.
Eesti Looduse Infosüsteem

Eesti Looduse Infosüsteem (lühendatult EELIS) on alates 1999. aastast peetav andmebaas info kogumiseks, hoidmiseks ja üldsusele kättesaadavaks tegemiseks Eesti kaitstavate alade ja liikide kohta. 
EELIS-es on toodud nt kõik Eestis kaitstavad alad ja nende kaitsekorralduskavad, kaitstavad üksikobjektid, kaitstavad liigid.
EELIS-e andmeid hoitakse (2011. aasta seisuga) Postgre andmebaasis ja ruumiandmeid hallatakse MapX tarkvara abil.
Rahvusvaheline Veemoto Liit

Eesti

Eesti Veemoto Liit võeti UIM-i vaatlejaliikmeks 1992. aastal. Nüüd on Eesti Veemoto Liit UIM-i täieõiguslik liige. Eesti esindajana on Vahur Joala olnud UIM-i spordikomitee (COMINSPORT) liige aastast 2012 ja keskkonnakaitse töörühma liige aastast 2011. Ta on ka Hydro Working Groupi liige ning paadiklasside F-125 ja F-250 sportlaste esindaja spordiliidus UIM.
PN-3

Ajalugu

Lennuki esimesed joonised tegi 1935. aastal Peterburist pärit Eestis elanud aadlisoost insener Küttner, kes siirdus 1937. aastal Saksamaale. Töö viisid lõpule Voldemar Post, Rein Tooma ja E. Lesta. Lennuk ehitati valmis 1938. aastal ning esmalend tehti 1939. aasta jaanuaris.
Ehitati vaid prototüüplennuk, mis võeti lennuväes arvele numbri 160 all. Kuna Eesti lennuväe tehniline tase oli ajastu kohta suhteliselt tagasihoidlik, nimetasid sõjaväelendurid (ka ajalehed) uut lennukit naljatades Isamaa Päästjaks. Kuni Eesti okupeerimiseni 1940. aastal jõuti PN-3-ga sooritada kokku 104 maandumist ja lennata 31 tundi. Aasta jooksul plaaniti ehitada 6 lennukit, kuid alanud Nõukogude Liidu okupatsiooni tõttu Eestis jäi see teostamata. Okupatsioonivõim lasi 1940. aastal lennukilt mootori maha võtta ning see saadeti Moskvasse.

Kirjeldus

PN-3 oli segakonstruktsiooniga kaheistmeline (lendur ja vaatleja) dubleeritud juhtimisega alltiivaline monoplaan, mille terastorudest keresõrestikule oli tõmmatud riie. Alates kabiini esiistme kohalt katsid lennuki kere esiosa alumiiniumpaneelid. Vabaltkandev tiib oli täielikult puitkonstruktsiooniga ning varustatud allapoole kallutatava spoilerilaadse tagatiivaga.
Lennuki ehitamise majandusliku piiratuse tõttu ehitati prototüüp lennus mitte-sissetõmmatava telikuga, mille rattad kaeti voolundajatega. Järgmistele lennukitele planeeriti sissetõmmatav telik.
Ajutise lahendusena asetati prototüübile Eesti õhuväe biplaanide Hawker Harti varumootor (vedelikjahutusega 12-silindriline V-mootor), mis ajas ringi hävituslennukitele uuenduslikku kolmelabalist (Rotol või de Havilland, muutuvsammuga (viide?) ) metall-propellerit. Järgmistele ehitatavatele lennukitele kavatseti paigaldada modernne 1000 hj V-ridamootor.
Lennuk oli eriti hea manööverdusvõimega saavutades kõrguse 5000 m 11,4 minutiga. Lennuk arendas horisontaallennul 4000 m kõrgusel kiirust 395 km/h. Plaanitud võimsama mootori ja sissetõmmatava telikuga oleks lennuk ületanud ka 500 km/h piiri.
Jõgeva vald (Laiuse kihelkond)

Jõgeva vald oli aastatel 1866–1939 eksisteerinud vald Tartumaal. Tänapäeval jääb kunagine vald Jõgeva maakonda Jõgeva valda.
Jõgeva vald loodi iseseisva omavalitsusena 1866. aasta vallaseadusega ning selle esialgne halduspiirkond kattus Jõgeva mõisapiirkonnaga. Vald kuulus Laiuse kihelkonda. Esimene vallavanem oli Kustav Pirn (1867–1872).
Algsesse Jõgeva valda kuulusid järgmised külad: Võduvere, Kõssima, Ellakvere, Jõgeva, Mäe, Mõisamaa, Õuna, Eristvere, Painküla ja Väljaotsa küla.
1922. aastal kuulusid Jõgeva valda nimetatutele lisaks Pakaste, Kaave, Kurista, Siimusti, Viruvere ja Oonurme küla.
Selliseks jäi vald kuni 1939. aasta haldusreformini.
Ludwig Vaga

Frangi keisrina

Juba peale Ludwigi trooniletõusu ja temapoolseid esialgseid ümberkorraldusi (tähtsamate ametikohtade ümberjaotamine oma poegade vahel) alustas tema onupoeg Bernhard, kes oli seni Itaalia kuningas tema vastu sõda, mille käigus talle tehti ettepanek paluda Ludwigilt armu. Armuandmiseks Ludwigi juurde minnes ta vangistati ja vangistatuna tal ja ta kaaskondlasel torgati 818. aasta aprillis silmad välja, mille tulemusena nad kahe päeva pärast surid.

Karolingide kodusõda

Peale Irmegardi surma, uuesti abiellunud Ludwigil tekkisid poja Charles sünniga lahkarvamused, esimesest abielust sündinud poegadega, kes kartsid alusega, et uus pärija vähendab nendepoolt päritavaid maavaldusi. Paavst Gregorius IV õhutusel alustas Lothar sõjategevust isa Ludwigi vastu ning paavsti vahendusel toimunud läbirääkimiste tulemusena reetsid Ludwigi väed ta ning liitusid Lothariga. Ludwig alistus ning andis võimu üle Lotharile. Ludwig suleti vangistusse ning Judit pügati nunnaks ning suleti kloostrisse.
Lothari poolt kokkukutsutud kogunemisel, millel oli kavas Ludwig lõplikult võimult kõrvaldada, asusid Ludwigit kaitsma tema nooremad pojad Pippin ja Baieri Ludwig, mille tulemusena taastati Ludwigi võim ning ta ennistati keisritroonile.
Juba tema eluajal jagasid ta pojad riigi omavahel, lõplikult sai see siiski teoks pärast Ludwigi surma, 843. aastal Verduni leppega.
Tiigiveski park

Tiigiveski park on park Tallinnas Kesklinna linnaosas Veerenni ja Juhkentali asumis.
Tiigiveski park on rajatud 20. sajandi algul endise Härjapea jõe voolusängi ja Tiigiveski tiigi kohale. Tiigiveski tiik hakkas 20. sajandi alguses soostuma ning aeti aastatel 1912−1913 kinni ja täideti Estonia teatri vundamendiaugust võetud prahiga. Härjapea jõgi suleti selles lõigus lõplikult maa alla alles 1930. aastate teisel poolel. 
Piirkonnas aega surnuks löönud ja vahel ka möödujaid tülitanud päevavaraste tõttu hakati rahvasuus seda paika Pasatski pargiks kutsuma. Praeguse ilme sai park 1960. aastate algul, kui valmis Kalevi spordihall. Hiljem rajati selle taha ka kergejõustikuhall. Tänapäeval on Tiigiveski pargist järel tagasihoidlik 3,3 ha suurune suhteliselt liigivaene, kuid suurte põlispuudega endise suurema pargi osa.
Pruunmadu

Levila

Neid võib kohata Austraalias ja Paapua Uus-Guineal.

Kokkupuude inimestega

Pruunmadude perekonda liigitatud maod on inimeste suhtes mürkmadudeks liigitatavad, kuna nende hammustus võib kergeid mürgistusseisundeid esile kutsuda.
Bona Sforza

Bona Sforza (2. veebruar 1494 – 19. november 1557) oli võimuka Sforza dünastia liige, mis juhtis Milano hertsogiriiki alates 1447. aastast. Ta oli Milano hertsogi Gian Galeazzo Sforza tütar. 1518. aastal sai temast teine naine Zygmunt I-le, kes oli Leedu suurvürstiriigi suurvürst 1506–1544 ja Poola kuningriigi kuningas alates 1506. aastast kuni surmani.

Isiklikku

Bona õed-vennad olid noorelt surnud, surnud oli ka tema isa. 1524. aastal päris Bona oma ema surma järel Bari hertsoginna ja Rossano vürstinna tiitli, ühtlasi pretendeeris ta Jeruusalemma kuninga tiitlile. Siiski pole teada, et ta oleks iseend Jeruusalemma kuningannaks nimetanud, küll aga kutsusid kõik Poola kuningad tema järel kuni Jan II Kazimierz Wazani end Jeruusalemma kuningateks.
Zygmunti ja Bona abielust sündis kuus last, kellest noorim suri oma esimesel elupäeval, aga ülejäänutest (poeg ja neli tütart) said kaks kuningaks ja kaks kuningannaks. Vanim tütar Isabella abiellus Zygmunti esimese naise Barbara vanema venna János Zápolyaga ja sai Ungari kuningannaks. Poeg Zygmunt II August päris isalt Poola kuningatrooni, aga tal ei olnud lapsi. Tütar Zofia abiellus Brunswick-Lüneburgi hertsogi Heinrich V-ga, kuid lapsi ta ei saanud. Pärast Zygmunt II surma valiti Poola kuningaks Zygmunt I kolmas tütar Anna, aga temagi ei saanud lapsi. Noorim tütar Katarzyna abiellus Rootsi kuninga Johan III-ga ja temast põlvnesid nii Poola kui Rootsi kuningad.
Ksantiin

Ksantiin ehk 2,6-dihüdroksüpuriin ehk 2,6(1H,3H)-puriindioon ehk 2,6(1H,3H)-puriindiool on puriinide hulka kuuluv looduslik keemiline ühend, värvitu tahke aine. Molekulivalem on C₅H₄N₄O₂. CAS-number on 69-89-6.
Ksantiin on värvitu kristalliline tahke aine, mis lahustub hästi äädikhappe etüülestris, hapetes ja alustes, väga vähe (69 mg·l⁻¹) külmas vees (16 °C) ning mõõdukalt kuumas vees ja etanoolis.
Ksantiin esineb koos teiste puriinidega muu hulgas teepõõsa lehtedes. Samuti esineb ta  inimese veres, lihastes maksas ja kuses.
Ksantiin osaleb nukleotiidiainevahetuses ja on puriinide lagundamise vahesaadus (hüdroksüleerumisel positsioonides 2 ja 6). Tekkiv dilaksiim tautomeriseerub täielikult dilaktaamiks. Ksantiin tekib näiteks väikestes kogustes veinis pärmide autolüüsi tagajärjel. Seda juhtub ka kohviubades, kartulites, teepõõsa lehtedes ja mates. Seal on tal erilise struktuuri tõttu väidetavalt ergutav toime.
Ksantiin on juhtaine ksantiinide rühmas, kuhu kuuluvad teepõõsa lehtedes, kohviubades, kakaos, koolapähklites, mates ja guaraana-pauliinia seemnetes sisalduvad ained kofeiin, teobromiin ja teofülliin.
Aigar Põder

Haridus

Aastatel 1982–1989 käis ta tollases EPA spordiklubis Kreeka-Rooma maadluse sektsioonis (Nõukogude Liidu meistersportlase kandidaat).
1989. aastal lõpetas ta Tartu 14. keskkooli ja jätkas õpinguid Tartu Ülikooli ajalooteaduskonnas, mis jäi pooleli. 2004. aastast õpib ta TÜ õigusteaduskonnas.

Poliitiline tegevus

Alates 1988. aastast oli Põder Eesti Muinsuskaitse Seltsi, sõjaajalooklubi Ugandi ja Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei liige. Ta osales Kaitseliidu Tartu maleva taastamisel, Eesti kodanike komiteede liikumises ja Eesti Kongressi kokkukutsumises.
2006. aastal liitus ta äsjaloodud Eesti Rahvusliku Liikumisega ja valiti 2012. aastal selle juhatusse. Pärast ERL-i ühinemist Rahvaliiduga sai temast Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna juhatuse liige.

Isiklikku

1995. aastast on tema abikaasa Kersti Põder (Tammsalu), neil on lapsed Ülo (sündinud 1996) ja Kea (sündinud 2002).
Petrooleeter

Petrooleeter (inglise keeles petroleum ether) on vees lahustumatu värvuseta vedelik, madalal temperatuuril (35–100 °C) keevate küllastunud süsivesinike segu (peamised komponendid on pentaan, heksaan ja heptaan), mis on kasutusel lahustina.
Keemiliselt ei kuulu petrooleeter eetrite klassi, vaid on süsivesinike segu. Petrooleetrit toodetakse naftast või naftagaasist või sünteetiliselt (nt vesinikust ja süsinikdioksiidist) ja see on saadaval erineva keemistemperatuuride vahemikuga (Δ20 °C) fraktsioonidena. Kasutatakse seda peamiselt mittepolaarse lahustina, aga näiteks ka välgumihklite kütusena. Petrooleeter on väga kergesti süttiv ja aur moodustab õhuga plahvatusohtlikke segusid.
Pedassaar

Loodus

Pedassaar on Kolga lahe kõrgeim ja vanim saar, mis kerkis veepinnale ligi 4000 aastat tagasi. Saart lahutab mandrist vaid kilomeetri laiune väin.
Saar on põhja-lõuna suunas pikliku kujuga, saare põhjarannikul eenduvad kaks poolsaart.

Pinnamood

Saare rannad on väga eriilmelised. Landvaotsa astangueelne rand on lai ja tasane, mille jalamit murrutab lainetus kõrge veeseisu ja tugeva tuule puhul. Astang madaldub saare kirdeosas nelja meetrini. Ulguotsa randa ja rannanõlva katab tihe munakividest vöönd. Saare idarand on liigestatud väikeste rändrahnurohkete lahtede ja neemedega. 
Saare läänerannik on järsk, loodeosas asub 8–10 m kõrgune Landvaotsa liivakiviastang, mille läheduses meres on kaks rändrahnu (Landvaotsa I ja II). Edelakaldal on kaunis liivarand, kus kallas järsult sügavneb. Kolme meetri kaugusel veepiirist on sügavus juba üle kahe meetri. Veel paar meetrit edasi on sügavus peaaegu 14 meetrit. Saarel ei ole seetõttu sadamat, järsk veealuste kivideta kallas võimaldab randuda ka suure süvisega jahtidel ja kaatritel.

Taimestik

Pedassaarel on tuvastatud 160 liiki soontaimi. Saarel kasvab rand-seahernest ja öövilget.
Saare metsad, kus valdavad erivanuselised liigivaesed nõmme- ja palumetsad, on tulekahjude läbi korduvalt kannatanud. Viimati põles mets saare lõunaosas 1953–1954. Suuremat osa saarest katab männimets, mis istutati siia 1957–1965. Saare põhjaosa valgusküllase männiku all, mere vahetus läheduses esineb kukemarjanõmmesid.
Saare edela- ja lääneosas esineb kitsas järsunõlvaline liivarand, mida iseloomustavad liiv-vareskaera-merihumuri kooslused. Rannakooslustele järgnevad sageli kaunite roosade õite ja punaste viljadega kurdlehise kibuvitsa põõsastikud.

Linnustik

Saarel on tuvastatud 17 liiki linde. Liivakivi astangus pesitseb kaldapääsuke.

Loomastik

Saarel elab metskitsi.

Ajalugu

Pedassaar (Pöddar ehk Pöddre Sahr) esineb juba 1693. aastast pärineval Axel Holmi kaardil. Saare nime on seostatud seal kasvavate mändidega (pedajas = mänd). Kirjanduses esinevad ka "Pädasaar" ja "Peedusaar".
Varasemad teated saare asukatest pärinevad 1818. aasta lõpust, mil saarele kolis Rammu juurtega Tõnno Klamas Salmistust. 19. sajandi alguses rajati saarele metsavahikoht. Saarel on peetud lühiajaliselt kõrtsi ning siin on asunud piirivalve kordon.
Saare idakaldale on Riigimetsa Majandamise Keskus rajanud matkajate tarvis metsamaja ning läänekaldale varikatusega lõkkekoht. Viimase juures algab ka 4 km pikkune vaheldusrikas Pedassaare loodusrada.
Anne Meara

Anne Meara (20. september 1929 Brooklyn – 23. mai 2015 New York) oli USA näitleja ja koomik.
Aastal 1980 mängis ta Alan Parkeri filmis "Fame", mis võitis parima laulu ja filmimuusika Oscari. Veel mängis ta 1980. aastatel telesarjades "Mõrv sai teoks" ja "Alf".
Tema poeg on filminäitleja ja -lavastaja Ben Stiller. Koos oma pojaga mängis ta filmides "Reality Bites" (1994), "Zoolander" (2001) ja "Öö muuseumis" (2006).
Lääneranna vald

Asulad

Lääneranna vallas on üks linn (Lihula), üks alevik (Virtsu) ja 150 küla:
Alaküla, Allika, Aruküla, Emmu, Esivere, Haapsi, Hanila, Helmküla, Hälvati, Hõbeda, Hõbesalu, Irta, Iska, Joonuse, Jänistvere, Järise, Järve, Jõeääre, Kadaka, Kalli, Kanamardi, Karinõmme, Karuba, Karuse, Kaseküla, Kause, Keemu, Kelu, Kibura, Kidise, Kiisamaa, Kilgi, Kinksi, Kirbla, Kirikuküla, Kiska, Kloostri, Koeri, Kokuta, Koonga, Korju, Kuhu, Kuke, Kulli, Kunila, Kurese, Käru, Kõera, Kõima, Kõmsi, Laulepa, Lautna, Linnuse, Liustemäe, Lõo, Lõpe, Maade, Maikse, Massu, Matsalu, Matsi, Meelva, Mereäärse, Metsküla, Mihkli, Muriste, Mäense, Mäliküla, Mõisaküla, Mõisimaa, Mõtsu, Naissoo, Nedrema, Nehatu, Nurme, Nurmsi, Nätsi, Nõmme, Oidrema, Paadrema, Paatsalu, Pagasi, Paimvere, Pajumaa, Palatu, Parasmaa, Parivere, Peanse, Peantse, Penijõe, Petaaluse, Piha, Piisu, Pikavere, Pivarootsi, Poanse, Rabavere, Raespa, Raheste, Rame, Rannaküla, Rannu, Rauksi, Ridase, Rooglaiu, Rootsi, Rootsi-Aruküla, Rumba, Rädi, Saare, Saastna, Salavere, Salevere, Saulepi, Seira, Seli, Selja, Sookalda, Sookatse, Soovälja, Tamba, Tamme, Tarva, Tiilima, Tuhu, Tuudi, Täpsi, Tõitse, Tõusi, Ullaste, Uluste, Ura, Urita, Vagivere, Vaiste, Valuste, Vanamõisa, Varbla, Vastaba, Vatla, Veltsa, Voose, Võhma, Võigaste, Võitra, Võrungi, Äila, Ännikse, Õepa, Õhu.
Mary Main

Mary Main (sündinud 1943) on Ameerika psühholoog, kelle peamiseks panuseks võib pidada kiindumussuhte (attachment) uurimist. Alma Mater: University of California Berkeley  Haridus: Ph.D., Johns Hopkins University

Peamised uurimisvaldkonnad:

Kiindumussuhe, loomade käitumine, etoloogia, narratiiv, Grice'i maksiimid seotuna eluloo kirjeldustega, kiindumussuhtega seotud laste joonistused ja muud produktsioonid, kiindumussuhe ja psühhofüsioloogia, psühhopaatia, epigeneetika

Kiindumussuhte uurimine

Mary Main on lähtunud oma uuringutes John Bowlby ja Mary Ainsworth'i tööst. Kui Bowlby ja Ainsworthi teeneks oli eristada kolm kiindumussuhte stiili (turvaline (secure), ebaturvaline-ambivalentne (insecure-ambivalent/resistant) ja ebaturvaline-vältiv (insecure-avoidant), siis Mary Main lisas koos Judith Solomoniga neljanda kategooriana kaootilise (insecure-disorganized/disoriented) kiindumussuhte stiili.  Kaootilise kiindumusstiili avastamine põhines tööl Ainsworth'i loodud võõra situatsiooni katsega, kus Main ja Solomon täheldasid, et kõiki laste reaktsioone ei saa klassifitseerida seni kirjeldatud kolme kategooria alla .

AAI (Adult Attachment Interview)

Mary Main on täiskasvanu kiindumussuhte intervjuu (Adult Attachment Interview – AAI) kaasautor . AAI töötati välja, püüdes leida võimalust emaliku tundlikkuse uurimiseks . AAI on keele uurimisel põhinev tehnika, mis võimaldab ennustada täiskasvanu kiindumussuhete stiili tulevase lapsega. AAI välja töötamine on võimaldanud kiindumussuhte uurimist täiskasvanutel ning uurida kiindumussuhte mõju läbi erinevate põlvkondade. See poolstruktureeritud intervjuu koosneb 20st küsimusest ning läbiviimiseks kulub umbes tund aega. Intervjuu ajal palutakse osalejatel kirjeldada varajasi lapsepõlve kogemusi esmaste kiindumusisikutega ning hinnata nende kogemuste mõju oma arengule. Berkeleys läbi viidud uuringus leidis Main kolleegidega, et transkribeeritud AAI vastused võis jagada kolme kategooriasse – turvaline-autonoomne (secure-autonomous), minnalaskev (dismissing) ja hõivatud (preoccupied). Lisaks seostasid Mary Main koos Erik Hesse'ga vanemate lahendamata traumakogemuse (tingitud kiindumusisiku kaotusest või muust kiindumussuhtega seonduvast kogemusest) laste kaootilise kiindumussuhtega, esitledes seda teise põlvkonna efektina.
Metalheadz

Metalheadz on Suurbritannias tegutsev trummi ja bassi plaadifirma, mis asutati 1994. aastal Goldie eestvedamisel. Plaadifirma algatamise juures viibis ka Doc Scott ja leibeli populariseerimises oli oluline roll DJ-duol Kemistry & Storm.
Metalheadzi logo põhineb Darren Bartletti 1991. aastal loodud kavandil. Oma autobiograafias ütleb Goldie, et lisas kolbale kõrvaklapid "nii et pealuu sümboliseerib pead samas kui kõrvaklapid on muusika, sest muusika on alles ka siis kui me kõik oleme juba surnud".
Plaadifirma esimeseks väljalaskeks oli 12-tolline, mille ühel pool oli Doc Scotti "V.I.P. Drumz" ja teisel pool Goldie "V.I.P. Riders Ghost".
1990. aastatel tegid plaadifirmaga koostööd paljud trummi ja bassi teerajajad – produtsendid nagu Photek, Dillinja, Adam F, Grooverider (kasutades aliast Codename John), Doc Scott, Peshay, Alex Reece, Wax Doctor, Source Direct, J Majik, Lemon D, Hidden Agenda ja Ed Rush & Optical.
Hiljem on plaadifirmaga koostööd teinud näiteks järgmised tuntud produtsendid: A.I. (Artificial Intelligence), AMIT, Arp XP, Commix, dBridge, DLR, Fracture, Friske, Future Cut, Goldie, Jubei, Lenzman, Marcus Intalex, Mako, Mikal, Need For Mirrors, Om Unit, Reza, Rido, Subwave, The Invaderz, Ulterior Motive.
Goldie on öelnud, et tema jaoks on muusika "ausus" olulisem kui hinge ja aususe kasuminumbrite ja populaarsuse nimel ohvriks toomine. Kommertsliku kõlaga trummi ja bassi tootmise asemel soovib Goldie säilitada plaadifirma sõltumatust ja välja anda lugusid, mis teda ennast kõnetavad. Plaadifirma ülesanne on välja anda head muusikat.
2012. aastal tuli plaadifirma alt välja 200. väljalase.
Unustatud mõisad

Unustatud mõisad on Eesti Mõisakoolide Ühenduse poolt korraldatud turistiline külastusmäng, milles võtavad osa 23 mõisakooli. 
Kokkulepitud külastuspäevadel toimuvad igas koolis giidiga jalutuskäigud, avatud on näitused ja kohvikud. Lisaks korraldatakse kontserte, töötubasid ja muud huvitavad.
Külastajad saavad esimesest mõisast osalejaraamat, millesse nad koguvad külastuspäevadel mõisatest templeid. Vähemalt 10 mõisat külastunute vahel loositakse välja erinevaid auhindu.

Ajalugu

Aastal 2015 on külastuspäevad 13. ja  27. juunil, 11.-12. juulil, 1. ja 15. augustil.
Aastal 2014 olid külastuspäevad 29. mail, 12.-13. juulil, 25.-26. juulil ja 9. augustil.
Johan Laidoneri ratsamonument

Johan Laidoneri ratsamonument on kindral Johan Laidoneri mälestuseks püstitatud mälestusmärk Viljandis Lossimägedes. 
Monumendi autor on Terje Ojaver.  Monument avati 22. juunil 2004.
Monument asub Viljandi lauluväljaku ja Pärimusmuusika Aida vahel.