google/wiki40b huggingface dataset:
Saadjärve vald (Äksi kihelkond)

Saadjärve vald (Gemeinde Sadjerw) oli vald Äksi kihelkonnas Tartumaal.
Saadjärve vallas sündis sõjaväelane Oskar Plaks.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Saadjärve valla koosseisu, välja arvatud osa Kärevere metskonna Raadi-Kõnnu metsandiku maa-alast, mis läks Äksi valla koosseisu.
2002. aasta Austria parlamendivalimised

2002. aasta Austria parlamendivalimised olid Nationalrati (Austria parlamendi) valimised pühapäeval, 24. novembril 2002. Valimised toimusid enneaegselt, eelmised valimised olid toimunud 1999. aastal.

Eellugu

7. septembril 2002 toimus Knittelfeldi linnas Austria Rahvapartei koosolek, mis kutsuti kokku sama aasta suvel parteis tihenenud pingete tõttu. Enamik kohaletulnutest esindas parteisisest opositsiooni, teiste hulgas polnud koosolekul partei esimeest. Koosoleku järel lahkus mitu liiget parteist ning tühistati koalitsioonileping. See tingis uute valimiste väljakuulutamise.
Armastus kolme apelsini vastu (ooper)

"Armastus kolme apelsini vastu" (vene keeles "Любовь к трём апельсинам") on Sergei Prokofjevi ooper.
Ooper on kirjutatud aastal 1919 ja selle libreto põhineb Carlo Gozzi näidendil "Armastus kolme apelsini vastu". Libreto kohandasid Prokofjev ja Vera Janacopoulos Gozzi näidendist, mille tõlkis Vsevolod Meyerhold.
Absurdne, commedia dell'arte stiilis lugu jutustab noorest printsist, kellel lasub õela nõia pandud needus. Ta on suremas ravimatusse hüpohondriasse. Et ellu jääda, on ta sunnitud rändama kaugele maale otsima kolme võluapelsini, mille sees on printsessid. Adaptatsioonis on kaasajastatud commedia dell'arte mõjusid ja üsna suur annus sürrealismi.
"Armastus kolme apelsini vastu" on Prokofjevi ooperitest kõige esitatum ja kuulub paljude ooperistuudiote püsirepertuaari.
Ooperi esietendus toimus Chicagos 30. detsembril 1921 ja seda juhatas Prokofjev ise. Esietendusel esitati ooperit prantsuse keeles pealkirjaga "L'amour des trois oranges".
Ooperi kõige tuntum number on "Marss". Seda on kasutanud ka CBS seriaalis "The FBI in Peace and War" (1944–1958).
Bío-Bío Ülikool

Bío-Bío Ülikool (hispaania keeles Universidad del Bío-Bío) on ülikool Tšiilis Concepciónis.
Ülikool on asutatud aastal 1988.
Ülikooli koosseisu kuulub viis teaduskonda.
Viktor Aleksejev

Illustraatoritööd

1936.a. illustreeris oma esimese lasteraamatu "Kolm oravat".
Illustreeris Hans Christian Anderseni teoseid: 1945. a. "Inetu pardipoeg" ja "Vankumatu tinasõdur", 1949. a. "Ööbik", 1945. a "Pöial-Liisi.
Ta tegi ka kaanekujundusi Edgar Wallace'i põnevusjuttudele ja miniatuurisarja (47 pildiga, 1926-1940) Johannese Ilmutusraamatu apokalüptilistel teemadel. Teosed on säilinud Valmar Adamsi erakogus ja Eesti Rahvusraamatukogu graafikakogus.

Pere

Tema kasuisa oli Tartu Ülikooli õppejõud ja rektor Vissarion Aleksejev.
Tartu Üliõpilaste Looduskaitsering

Tartu Üliõpilaste Looduskaitsering (lühend TÜLKR) on mittetulundusühing, mis ühendab loodusest ja looduskaitsest huvituvaid Tartu tudengeid.
Tartu Üliõpilaste Looduskaitsering ehk ring on väidetavalt vanim tudengite looduskaitseühendus maailmas (asutatud 13. märtsil 1958). Ringile pani aluse Jaan Eilart, kes oli ka ringi kauaaegne teaduslik juhendaja. 
Ringi liikmeskond on koosnenud valdavalt Tartu Ülikooli bioloogia, geograafia ja geoloogia üliõpilastest. Ringist on läbi aegade välja kasvanud palju tuntud teadlasi, poliitikuid ja teisi avaliku elu tegelasi. Näiteks Peep Mardiste, Ülo Mander, Andres Tarand, Teet Jagomägi, Jaan Kaplinski jne. Paljud Tartu Ülikooli geograafia instituudi õppejõud on olnud ringi vilistlased.
Ringi tegevus on olnud suunatud eeskätt sissepoole, oma liikmetele. Looduskaitseringil on olnud märkimisväärne osa Eesti looduskaitse kujunemisel. Mitu taasiseseisvunud Eesti keskkonnaministrit on olnud ringi vilistlased. 
Ringil on oma segakoor, asutatud 1999.
Ring on välja andnud kogumike seeriat "Looduskaitsealaseid töid" (I 1963, II 1968, III 1973, IV 1978, V 1983, VI 1998, VII 2003, VIII 2008, IX 2013, X 2018).
Dustin Hoffman

Dustin Lee Hoffman (sündinud 8. augustil 1937) on Ameerika Ühendriikide näitleja.

Osatäitmised filmides

Raymond, "Vihmamees" ("Rain Man") 1988. Neli Oscarit (parim film, meespeaosa (Dustin Hoffman), originaalstsenaarium, lavastaja).
Rudolf Ratassepp

Rudolf Ratassepp (5. aprill 1891 Ropka – 7. veebruar 1942 Tšeljabinsk) oli eesti näitleja.
Lõpetas Ropka ministeeriumikooli. 1907. aastast esines näitlejana. 1910–1911 Estonia teatri lavakoori liige, 1911–1915 Vanemuise näitleja, 1915–1915 Tallinna Draamateatri, 1920–1921 Frontteatri näitleja. 1921–1925 taas Tallinna Draamateatris ja 1925. aastast Vanemuises, 1932. aastast tegutses ka näitejuhina.
Mängis filmis Noored kotkad.

Isiklikku

Tema abikaasa oli näitleja Elsa Ratassepp, nende poeg oli näitleja Valdeko Ratassepp.
Imetajad

Süstemaatika ja evolutsioon

Esimesed imetajad arenesid välja roomajatest juuraajastu algul umbes 220 miljonit aastat tagasi.

Levik maakeral

Imetajad on levinud praktiliselt kogu maakeral. Nad puuduvad üksnes Antarktika siseosas, kus valitsevad ekstreemsed keskkonnatingimused. Antarktika rannaaladel esineb hülgeid ja vaalu. Põhjapooluse piirkonnas leidub jääkarusid, loivalisi, vaalalisi (narvalid).
Imetajate levik on laialdane ka elukeskkonna mõttes. Piisab meenutamisest, et maismaaliikide kõrval – keda on enamik – on hulk liike vähemal või suuremal määral seotud veekogudega ning paljud lendavad õhus. Peale selle elab rohkesti imetajaid pinnases, kus nad veedavad kogu elu või valdava osa sellest. Üheski selgroogsete klassis pole niisugust vormiküllust kui imetajate omas.

Imetajate anatoomia ja füsioloogia

Väliselt on kõik imetajad eriilmelised. See tuleneb sellest, et imetajate elukeskkond on erakordselt mitmekesine, mis hõlmab maapinda, puude võra, pinnast, vett, õhku. Väga erinevad on ka keha mõõtmed, näiteks alates kääbus-ripskariliku 3,8 cm ja 1,5 grammi kuni sinivaalani, kes ulatub üle 30 meetri ja 150 tonnini. 
Imetajate katteelundkond võtab vastu välisärritusi ja kaitseb organismi väliskeskkonna negatiivse mõjude eest. Nahk koosneb imetajatel, nagu ka selgroogsetel, kahest kihis, välimisest marrasnahast ja sisemisest ehk pärisnahast. Nahk on kaetud karvadega. Karvad sisaldavad pigmenti, mis määravad ära välise värvuse. Pikemad ja tugevamad pealiskarvad kaitsevad nahka ja pehmemaid aluskarvad ehk villkarvad kaitsevad külma ja sooja eest.
Nahas on palju näärmeid: higinääre, rasunääre, mille eritis hoiab karvad märgumatutena ning naha elastsena. Paljudel liikidel on rasunäärmetest kujunenud ka erilised lõhna- või haisunäärmed. Higinäärmetest on tekkinud ka piimanääre. Imetajate nahk on paks ja elastne, selle alumise kihi alla koguneb rasv.
Katteelundkonna hulka lisaks karvadele loetakse ka varvaste kaitseks kujunenud küünised, küüned, sõrad või kabjad, lisaks ka sarved (peale hirvlaste), sarvsoomused ja nahanäärmed. Vaid veelise eluviisiga vaaladel ja delfiinidel on nahk karvutu.
Naha üldpaksus ja tugevus erineb liigiti väga.
Koljut iseloomustab suhteliselt suur ajukolju, mis on tingitud aju suuremast mahust. Koljuluud kasvavad kokku hilja.
Imetajate lihaskond on liigutuste mitmekesisuse tõttu väga diferentseeritud.
Seedeelunditeks on hambad, keel, süljenäärmed, neel, söögitoru, magu, sooltoru-peensool, jämesool, pärasool, pärak. Seedenäärmeteks on maks ja kõhunääre.
Imetajate ainsad hingamiselundid on kopsud.
Süda on 4-osaline (2 koda ja 2 vatsakest).
Imetajad on lahksugulised. Viljastamine on kehasisene.
Irvingianism

Irvingianism on usuliikumine.
Selle poolehoidjate nimetuseks Eestis on irvinglased – rahvapäraselt Läänemaal ka Irve-Jaani kogudus. Liikumise ametlik nimetus oli Katoliiklik-Apostellik Kirik, kuni 1936 aastani, mil Eesti Vabariigi siseministeeriumi usulahu põhikirja enam ei kinnitanud. Nimetus tuleneb Suurbritanniast, ühe oma suurema ideoloogi Edward Irvingu (1792–1834) järgi. Eestisse jõudis liikumine 1880. aastate algul. Suuremad kogudused on olnud Tallinnas ja Nihkas Läänemaal.
Katoliiklik-apostellikust liikumisest kasvas hiljem välja uusapostlik kirik.
Johann Thal

Johann Thal (14. juuni 1756 Kambja – 27. juuni 1841 Kambja) oli Kambja köster ja esimene eestlasest orelimeister. 
16-aastaselt (1772) ehitas Johann Thal Kambja kirikule positiivoreli, mis oli esimene orel Tartumaa maakirikutes. Hiljem ehitas ta veel positiive ja oreleid, sh Alūksne kiriku suure oreli. 
Tartu Jaani koguduse õpetaja Friedrich David Lenz tunnustas noore meistri pillide head kõla ja lisas, et „kuigi need ei saa veel vastu suurte Peterburi meistrite pillidele, tõendavad need siiski ilmekalt selle mehe mehaanilist ja muusikalist andekust, kes pole oreliehituses ega pillide valmistamises saanud ega võinudki saada vähimatki juhatust, sest meil pole olnud seni väljaspool suuri linnu, maakirikuis üldse oreleid. Ta on end niisiis vaid ise harinud üht linnaorelit uurides ja senikaua väikest viisi katsetanud, kuni söandas ise ehitada naabruses asuvale kirikule väikese oreli, mis tema rõõmuks õige hästi õnnestus.” 
Tõenäoliselt uuris Johann Thal orelit Tartu Jaani kirikus. 
Veel kõrges vanaduses jätkas Johann Thal Kambjas laste õpetamist ja oreli mängimist, kirikuõpetaja äraolekul pidas ka jumalateenistusi. Oreli saatel õppis kogudus järjest paremini laulma. Kui praost Heller 1836. aastal Kambja kogudust visiteeris, tunnistas ta, et on alati igatsenud Kambja koguduse laulu kuulda saada.

Isiklikku

Johann Thali isa oli köster Jakob Thal. 
Johann Thali onu oli köster ja kirjamees Mango Hans. 
Johann Thali onupoeg oli köster ja orelimeister Carl Johann Thal.
Hemlock Society

Surmaputkeühing (Hemlock Society) oli Ameerika Ühendriikides aastatel 1980–2003 tegutsenud eutanaasiat propageeriv ja edendav organisatsioon. Ühingu rajaja oli Derek Humphry.
Ühingu nimi viitab vanakreeka filosoofi Sokratese surma asjaoludele. Kui tema kodulinna Ateena ametivõimud olid ta surma mõistnud, lükkas Sokrates oma pooldajate pakutud põgenemisvõimaluse tagasi ning nõustus surmaga, juues täpilisest surmaputkest valmistatud alkoholiga segatud mürki, mida surmaotsuse täideviimiseks kasutati.
Jacques Charles

Jacques Alexandre César Charles [žakk aleks'aandr sez'aar šarl] (12. november 1746 Beaugency-sur-Loire – 7. aprill 1823 Pariis) oli prantsuse leidur, matemaatik ja aeronaut.
27. augustil 1783 laskis ta lendu esimese vesinikuõhupalli ja sama aasta 1. detsembril sooritas ta koos Marie-Noël Robertiga esimese mehitatud lennu vesinikuõhupallil.
Kalmetu Põhikool

Kalmetu Põhikool on põhikool Viljandi maakonnas Viljandi vallas Tänassilma külas.
Espadron

Espadron on üks kolmest sportvehklemise kategooriast. Espadronis kasutatav painduva teraga löögi- ja torkerelva.
Geeniekspressioon

Ekspressiooni mehhanismid

Geeni ekspressiooni algsaadus on DNA, vahesaadus RNA ja lõppsaadus on valk.
Transkriptsioon on RNA süntees DNA maatritsilt.
Translatsioon on ribosoomides mRNA põhjal valguahela süntees.
Kinkpulmad

Kinkpulmad oli  eesti talupoegade järelpulmad.
Kinkpulmi peeti kaks kuni viis nädalat pärast pulmi. Sinna kogunesid noored, sest pulmas käisid algselt ainult abieluinimesed. Kinkpulmadesse toodi kingitusi, sest põhipulma viidi pulmaliste poolt ainult pulmakott ja anti kinkelubadusi (Viru-Nigula, Kadrina, Ambla, Harju-Jaani).
Vaktsiin

Vaktsiin on bioloogiline preparaat, mille abil on võimalik omandada immuunsus kindlale haigusele.
Tavaliselt sisaldab vaktsiin toimeainet, mis esindab haigust tekitavat mikroorganismi ning on tihti saadud nõrgestatud või surmatud mikroobivormidest, nende toksiinidest või mõnest nende pinnal olevast valgust. Organismi immuunsüsteem tuvastab toimeaine kui ohtliku, hävitab selle ja salvestab info selle ohtliku toimeaine kohta, et hiljem oleks haigust tekitavate mikroorganismidega lihtsam võidelda.
Vaktsiini manustamine on vaktsineerimine.
Bessaraabia

Bessaraabia (rumeenia keeles Basarabia, ukraina keeles Бессарабія) on maa-ala Pruti ja Dnestri jõe vahel.
Bessaraabia nimetus on pärit Valahhia piirkonna valitsejadünastia Basarab I nimest.

Ajalugu

Alates 3. kuni 11. sajandini puudus Bessaraabias riigivõim. Sealt käisid läbi paljud rändrahvad, kelle kontroll selle piirkonna üle kadus niipea, kui saabus järgmine rändrahvaste laine. Sealt käisid läbi goodid, hunnid, avaarid, bulgaarlased, idaslaavlased, ungarlased, petšeneegid, kumalased ja mongolid ning mõnedki neist mitu korda. Hiljem saavutasid püsivama, kuigi mitte täieliku kontrolli selle piirkonna üle Bulgaaria ja Valahhia valitsejad. Rändrahvaste liikumisega kaasnes sageli vägivald, eriti mongolite ja Kuldhordi vallutusretkedega. Mongolite viimane vallutusretk toimus 1343.
Seejärel hakkas 14. sajandi teisel poolel tugevnema Moldova vürstiriik. 1484 vallutas Bessaraabia Musta mere äärse ala Osmanite riik. 1538 laiendas Türgi oma valdusi juba Kesk-Bessaraabiale ja Põhja-Bessaraabia sai Türgi vasallriigiks.
Ajavahemikul 1711–1812 vallutas Venemaa Bessaraabia oma sõdades Türgi ja Austria vastu koguni 5 korral.
Bessaraabia läks Prantsusmaa keisri Napoleon I ja Venemaa keisri Aleksander I vahel sõlmitud mõjusfääride lepingu alusel 1812 Venemaa keisririigile. 
Pärast Venemaa keisririigi lagunemist läks Bessaraabia piirkond 27. märtsil 1918 autonoomse piirkonnana (keskus Chișinău) Rumeenia kuningriigi koosseisu ning 26. novembril liitus Rumeeniaga täielikult.
Saksamaa ja NSV Liidu vahel sõlmitud Molotovi-Ribbentropi pakti tulemusena nõudis NSV Liit (Saksamaa diplomaatilisel toel) 1940. aastal piirkonda Rumeenialt Nõukogude Liidule, ähvardades nõudmiste mittetäitmisel Rumeeniat sõjalise invasiooniga. 28. juunil 1940 tungisid Punaarmee väed Bessaaraabiasse ja Põhja-Bukoviinasse ning okupeerisid ja annekteerisid alad.
Bessaraabia põhiosas moodustati Moldaavia NSV, mille koosseisu liideti ka enne Ukraina NSV-sse Moldaavia ANSV-na kuulunud Transnistria. Bessaraabia äärmine põhjaosa ning lõunapoolne, mereäärne osa anti Ukraina NSV-le.

Rahvuslik koosseis

Venemaa 1817. aasta rahvaloenduse järgi elas Bessaraabias 96 526 perekonda 482 630 elanikuga. Rahvus määrati mitte isikhaaval, vaid perehaaval. Peredest olid 86% rumeenlased, 6,5% ruteenid (tänapäeva mõistes peamiselt ukrainlased), teisi rahvusi oli alla 2%.
Venemaa 1856. aasta rahvaloenduse järgi elas Bessaraabias 990 274 elanikku, kellest rumeenlasi oli 74%, ukrainlasi 12%, juute 8%, bulgaarlasi ja gagauuse kokku 5% ja sakslasi 2,4%, teisi vähem.
Venemaa 1897. aasta rahvaloenduse järgi elas Bessaraabias 1 935 412 elanikku, kellest rumeenlasi oli 47,6%, ukrainlasi 19,6%, juute 11,8%, venelasi 8%, bulgaarlasi 5,3%, sakslasi 3,1% ja gagauuse 2,9%.
Rumeenia 1930. aasta rahvaloenduse järgi elas Bessaraabias 2 864 662 elanikku, kellest rumeenlasi oli 56,2%, venelasi 12,3%, ukrainlasi 11,0%, juute 7,2%, bulgaarlasi 5,7%, gagauuse 3,4% ja sakslasi 2,8%. Maakondade lõikes olid elanikud väga ebaühtlaselt jaotunud: nii bulgaarlaste, ukrainlaste, sakslaste kui gagauuside jaoks leidus maakond, kus nad moodustasid absoluutse enamuse rahvastikust.
Kulna raudteepeatus

Kulna raudteepeatus on raudteepeatus Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Kulna ja Ohtu küla vahel.
Peatuskoht asub laiarööpmelise Keila–Riisipere raudtee ääres 30,1 km kaugusel Balti jaamast. Peatus jääb Keila ja Vasalemma raudteepeatuse vahele.
Üheteelise raudtee ääres on üks perroon pikkusega 30 meetrit. Siseneda ja väljuda saab vaid esimese vaguni kaudu. Peatuses peatuvad Elektriraudtee Tallinnast Riisiperesse sõitvad elektrirongid. Piletihinnalt kuulub peatus III ja IV tsooni.
Léo Delibes

Léo Delibes (21. veebruar 1836 – 16. jaanuar 1891) oli prantsuse helilooja. 
Ta oli aastast 1880 või 1881 Pariisi konservatooriumi kompositsiooniprofessor.
Tegutses ka organistina. 
Delibesi tuntumad teosed on balletid "Coppélia" (1870) ja "Sylvia" (1876) ning  ooper "Lakmé" (1883). Teosed on elegantsed ja värvikad.
Cordelia Fine

Cordelia Fine (sündinud 1975 Torontos Kanadas) on kanada päritolu Briti psühholoog ja teaduskirjanik. 
Ta lõpetas 1995. aastal kiitusega Oxfordi Ülikooli bakalaureusekraadiga (BA Hons) eksperimentaalse psühholoogia alal. Aasta hiljem sai Cambridge'i Ülikoolist magistrikraadi (MPhil) kriminoloogia alal. 2001. aastal kaitses ta University College Londoni kognitiivse neuroteaduse instituudis doktorikraadi (PhD) psühholoogias.
Ta töötab Melbourne'i Ülikooli kunstide teaduskonna akadeemilises allüksuses School of Historical and Philosophical Studies ajaloo ja teadusfilosoofia professorina. Fine'i uurimisvaldkonnad on soolisus (sotsiaalpsühholoogilised protsessid; neuroteadus), moraalipsühholoogia (metaeetika; kognitiivne nihe) ja neuroeetika (neurofeminism).
Fine'i 2006. aastal ilmunud "A Mind of Its Own" ('Minu enda meelelaad') pääses Londoni Kuningliku Seltsi teadusraamatu auhinna pikka nimekirja (s.t 12 parema raamatu sekka), 2010. aastal ilmunud "Delusions of Gender" ('Soo pettekujutelmad') nomineeriti mitme kirjandusauhinna lühinimekirja ning ajaleht The Guardian tunnistas Fine'i teose 2010. aasta parimaks raamatuks. 2017. aastal ilmunud Fine'i kolmas raamat "Testosterone Rex" ('Kuningas testosteroon') võitis Kuningliku seltsi teadusraamatu auhinna.
Kalju Ojaste (laskesuusataja)

Kalju Ojaste (sündinud 8. detsembril 1961 Otepääl) on eesti treener ja endine laskesuusataja.
Ta esindas Eestit muu hulgas Albertville'i, Lillehammeri ja Nagano olümpiamängudel. Naganos kandis ta Eesti lippu.
1992. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlustel Novosibirskis võitis ta koos Aivo Udrase, Urmas Kaldvee ja Hillar Zahknaga Eesti meeskonnale pronksmedali.
Triin Ojaste on Kalju Ojaste tütar.
Seep

Ajalugu

Eestis omandati seebikeetmise oskus arvatavasti keskajal baltisakslastelt. Kodudes keedeti seepi 19. sajandini loomsetest rasvadest kanges lubjaga segatud tuhalehelises. Lehelist tehti sõelutud lehtpuutuhast segades seda kuuma veega, siis keedeti ja selitati või kurnati. 19. sajandil hakati lehelisele lisaks või selle asemel järjest enam kasutama seebikivi. Taludes kasutati omakeedetud seepi veel pärast Teist maailmasõda.

Kodune seebivalmistamine

Seepi keedeti suures pajas tavaliselt sügisel, kui oli loomade tapmise aeg, ning ära kasutati kõik toiduks kõlbmatud rasvad. Eesti saartel oli laialt levinud ka hülgerasva kasutamine. Hülgerasvast tehtud seep oli must ja haises vängelt, kuid pesi hästi plekid välja. Tihti keedeti seebiks ka surnud loomad. Lambarasv läks küünalde valmistamiseks.
Seebikeetmisprotsess koosnes kolmest etapist. Rasvade seebistamist oli soovitatav alustada mitte liiga kange leelisega, vaid osa lisada hiljem, muidu võis juhtuda, et kogu rasv ei seebistunud. Edasi toimus seebi väljasoolamine, soola lisati jälle portsjonite kaupa. Seejärel keedeti seep puhtaks ehk klaariks. Kui keetmine oli lõpetatud, lasti seebil pajas jahtuda. Pärisseep kogunes peale ja hangus tahkeks, seebipära ehk soop jäi alla. Seebist lõigati noaga tükid, mis pandi soojemasse kohta vähemalt kuueks nädalaks kuivama. Saadud seep kõlbas tarvitada aastaid ja isegi aastakümneid.
"Perenaiste käsiraamat" (Tallinn, 1929) pakkus järgmist retsepti: "Kõik rasvajätted võib tulusalt ära tarvitada majapidamises, kui need keedetakse seebiks. 2 kg rasva pääle võetakse 400 gr seebikivi, pannakse 3 liitrit kanget lehelist juurde ja lastakse keeda tund aega. Siis pannakse veel 2–3 liitrit kanget lehelist juurde, riputatakse 1–2 peotäit soola sisse ja lastakse kõik veel pool tundi keeda, kuni leheline välja jookseb. Seep võetakse nüüd tulelt, lõigatakse pääle täielist jahtumist ja hangumist tükkideks ja pannakse lauale kuivama."

Seebivalmistamine kui keemiline protsess

Rasvade (glütserooli triestrid C₁₁–C₁₉ alifaatsete rasvhapetega) seebistamisel tekivad vees lahustuvad rasvhapete soolad, mis kihistatakse väljasoolamisega:
RCOOCH(CH₂OCOR)₂ + NaOH →Rasvade seebistamine→ 3RCOO⁻Na⁺ + HOCH(CH₂OH)₂
Puidu kuivatamine

Puidukuivatusmeetodid

Puidu kuivamisel toimub puidus üheaegselt mitmesuguseid füüsikalisi protsesse, millest olulisemad on niiskuse liikumine puidus, niiskuse auramine puidu pinnalt ning soojuse neeldumine ja liikumine puidus.
Kuivatusmeetodid saab soojusülekande iseloomu järgi liigitada konvektiivseks ja konduktiivseks kuivatuseks.
Amfoteerne aine

Amfoteerne aine on aine, mis reageerib nii hapete kui alustega. Selle nimetus tuleb kreekakeelsest sõnast amphoteroi (ἀμφότεροι), mis tähendab "mõlemad".
Paljudel metallidel (näiteks tsink, tina, alumiinium ja plii) ja poolmetallidel on amfoteersed oksiidid ja hüdroksiidid.
Järgnevad elemendid moodustavad samuti amfoteerseid oksiide: Ti, V, Fe, Co, Ge, Zr, Ag, Sn, Au, Be.

Reaktsioone

Alumiiniumhüdroksiid reageerib vastavalt lahuse pH-le:

Happega: 2Al(OH)₃ + 3H₂SO₄ → Al₂(SO₄)₃ + 6H₂O.

Alusega: Al(OH)₃ + NaOH → Na[Al(OH)₄]
Pliioksiid:

Happega: PbO + 2HCl → PbCl₂ + H₂O

Alusega: PbO + Ca(OH)₂ +H₂O → Ca²⁺[Pb(OH)₄]²⁻
Palladium

Palladium (20. veebruar 1989 Valgevene –  21. juuli 2006 Viljandi maakond) oli võistlushobune, trakeeni tõugu täkk.
Teda peetakse Eesti kuulsaimaks võistlushobuseks ja ta oli Eesti ainuke eliit-täkk. Eesti parim takistussõidu hobune aastatel 2000 ja 2001. Maailma edetabelis oli Palladium juulis 2002 478. kohal. Euroopa trakeenide hulgas oli ta aga number üks.
Palladiumi kohta on tehtud dokumentaalfilm.
Palladium suri ööl vastu 21. juulit 2006, mil peale jalaluumurdu otsustati ta surmata.

Välimus

Palladium oli ilus, elegantset ja kerget tüüpi väikest kasvu hobune, tema turjakõrgus oli 164 cm.
Värvuselt oli ta must. Palladiumi sabal oli valge laik, mis tekkis talle siis, kui ta kord transportimise käigus saba ära hõõrus. Asemele kasvanud karvad olid valged. Palladiumil oli lauk, mis paremal küljel ulatus silmani. Tema mõlemal tagajalal olid sokid (valged märgised jala allosas, mis ulatuvad sõrgatsiliigeseni) ning vasakul esijalal oli piire (valge märgis, mis ei ulatu sõrgatsiliigeseni). Märgistel olid ka mustad tähnid, mis on üsna haruldane, kuid väga efektne.

Omanikud, ratsanikud

Palladiumi omanik oli Oliver Kruuda. Gunnar Klettenberg ratsutas Palladiumiga aastast 1996.

Palladium Cup

Palladiumi auks korraldatakse igal aastal ratsavõistlus Palladium Cup.
Ridala vald

Ajalugu

Ridala valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991. 2017. aastal ühinesid Ridala vald ja Haapsalu uueks omavalitsusüksuseks, mille nimeks sai Haapsalu linn.

Valla asulad

Vallas oli 2 alevikku ja 56 küla.

Alevikud

Paralepa, Uuemõisa.

Külad

Aamse, Allika, Ammuta, Emmuvere, Erja, Espre, Haeska, Herjava, Hobulaiu, Jõõdre, Kabrametsa, Kadaka, Kaevere, Kiideva, Kiltsi, Kiviküla, Koheri, Koidu, Kolila, Kolu, Käpla, Laheva, Lannuste, Liivaküla, Litu, Lõbe, Metsaküla, Mäeküla, Mägari, Nõmme, Panga, Parila, Puiatu, Puise, Pusku, Põgari-Sassi, Rohense, Rohuküla, Rummu, Saanika, Saardu, Sepaküla, Sinalepa, Suure-Ahli, Tammiku, Tanska, Tuuru, Uneste, Uuemõisa, Valgevälja, Varni, Vilkla, Võnnu, Väike-Ahli, Vätse, Üsse
Maardu fosforiidikaevandus

Maardu fosforiidikaevandus oli fosforiidikaevandus Maardu ja Jõelähtme valla piiril.
Maardu allmaakaevandus avati 1940. aastal Kroodi oru juures. Varem tegutses lähedal 1938. aastal suletud Ülgase fosforiidikaevandus.
1954. aastal avati Maardus avamaakaevandus (karjäär). Pärast karjääri avamist allmaakaevandamine vähenes ja 1965. aastal see lõpetati.
Avakaevandamise suurim probleem oli katendis oleva diktüoneemaargilliidi isesüttimine, mis hakkas tekitama keskkonnareostust. Näiteks hakkasid diktüoneemaargilliidi tuhast välja lahustuma mitmed raskmetallid. Kaevanduse keskkonnaprobleemide avalikustumine mõjutas ka 1980. aastate fosforiidisõda.
Maardu avakaevandus suleti 1993. aastal keskkonnaprobleemide ja vähese majandusliku tasuvuse tõttu.
Kaevandus on Kallavere kihistu Maardu kihistiku stratotüüp. Kaevanduse ala ei ole rekultiveeritud, ent see on siiski kinni kasvamas. Varem paljandus seal Türisalu kihistu ja Suurjõe kihistiku all Maardu kihistiku liivakivi.
Eero Loone

Isiklikku

Ta on Nigolas Loone ja Leida Loone poeg.
Eero Loonel on tütred Piret Loone ja Oudekki Loone, abikaasa on matemaatik Leiki Loone.
Lasnamäe Kergejõustikuhall

Lasnamäe Kergejõustikuhall on spordihall Tallinnas Lasnamäel aadressil Punane 45.
Lasnamäe Kergejõustikuhall on Tallinna Spordi- ja Noorsooameti allasutuse Tallinna Spordihall filiaal.
Spordikompleksi kuuluvad kergejõustikuareen, asfaltkattega tennise- ja korvpalliväljak, kunstmurukattega täismõõtmetega jalgpalliväljak. Sportimisvõimaluste hulka kuulub ka kaljuronimine, flygrossing, jõusaal ja akrobaatikanurk. 
2011. aastal püstitas Ashton Eaton Lasnamäe Kergejõustikuhallis 6568 punktiga meeste seitsmevõistluse maailmarekordi.