google/wiki40b huggingface dataset:
AMOS

Arendus

Patria töötas välja tagantlaetava 120 mm miinipilduja ning Hägglunds paigaldamiseks mõeldud torni. Tegu on uue põlvkonna miinipildujaga, mis on disainitud suure laskekiiruse saavutamiseks. Soome tellis 24 AMOS süsteemi Patria AMV kerele ning Rootsi 2 CV90 kerele.

Ülevaade

AMOS on kaheraudne tagantlaetav miinipilduja, mida eristab tavapärastest miinipildujatest suurem tulejõud. Maksimaalne laskekiirus on 24 lasku minutis, mis saavutatakse tänu automaatsele laadimissüsteemile. Lisaks võimaldab süsteem sihtmärki tabada mitme miiniga samaaegselt (MRSI). Ideaaltingimustes saab sellega välja lasta kuni 14 miini ja enne oma asukohta vahetada kui need üheaegselt sihtmärki tabavad. Tavapärastest eestlaetavatest miinipildujatest eristab AMOS-t võimalus ka kuni 1500 m kaugusele otsetrajektooriga tulistada. Lisaks standardsele 120 mm miinidele on AMOS-ga võimalik lasta  ka täppisjuhitavaid miine nagu näiteks Saab Bofors Dynamics'i poolt välja töötatud Stryx, millel on 5 km suurune laskekaugus.
AMOS on varustatud ka elektrooniliste sihtmärgi tuvastamise ning laskmissüsteemidega. Seetõttu on sellele lühike reageerimisaeg. Tule avamiseks kulub ca 30 sekundit ja positsioonilt lahkumiseks alla 10 sekundi.
AMOS torni soomus suudab meeskonda kaitsta mürsukildude ja kergetulirelvade tule eest. Lisaks on sõidukid varustatud ka tuuma-, bioloogiliste- ning keemiarelvade vastase kaitsega.
Miinipilduja torni saab paigaldada erinevatele soomustransportööridele ja lahingumasinatele. Rootslased on teinud ka katsetusi nende paigaldamiseks laevadele.

Variandid

NEMO on AMOS'e kergem versioon, millel on ainult üks raud kuid samad ballistilised andmed (laskekiirus ca 10 lasku minutis) ja laskemoon. Versiooni töötas välja Patria ning see on kasutusel praegu Soomes ning Sloveenias.
Kehra mõis

Kehra mõis (saksa keeles Kedder) oli rüütlimõis Harju-Jaani kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Anija valda.
Mõis asutati 1630. Mõisa omanikud on olnud Baded, Elveringid, Maydellid ja Ullrichid. Mõisa stiilne puust varaklassitsistlik peahoone ehitati 1820.
1991. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

1991. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 31. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises, mis toimusid 22. jaanuarist 3. veebruarini Saalbach-Hinterglemmis Austrias. Võistlustel jagati välja 10 komplekti medaleid (viis ala nii meestele, kui naistele).
Oese kool

Oese kool oli kool Oese külas (tänapäeval Märjamaa vallas Raplamaal), mis tegutses aastatel 1846–1889. Seda peeti ülal Vana-Vigala mõisa poolt ja kooli asutajaks oli Boris von Uexküll (1793–1870). Esimene koolmeister oli Jaan Eisen (Matthias Johann Eiseni isa), kes algas oma ametit 17-aastaselt 1846. aastal ja töötas Oese koolis vahet pidamata 1882. aastani. Jädivere seminari hariduse saanuna hakkas ta õpilastele jagama teadmisi maailma maadest ja rahvadest ja mõisa abiga hankinud maakaardid
Koolimaja lammutas Vana-Vigala mõis 1889. aastal, sest oli sattunud vastuollu õpetaja Jaan Beipmanniga.
Fatboy Slim

Fatboy Slim (kodanikunimega Quentin Leo Cook, tuntud ka kui Norman Cook; sündinud 31. juulil 1963) on Briti muusik.
Tema stiili nimetatakse big beatiks, mis on segu hiphopist, breakbeatist, rokkmuusikast ja R&B-st.
Nikolai Westenrieck

Nikolai Nikolajevitš Westenrieck  (27. märts 1869 Peterburi – 1930. aastad) oli arstiteadlane.
Õpetaja poeg, aadlik. Õppis Sõjalis-Meditsiinilises Akadeemias. Töötas Tartu Ülikoolis eripatoloogia ja kliiniku professorina 1911–1917.
Ferdinand Jürgenson

Elulugu

Ferdinand Jürgenson lõpetas Tallinna Peetri Reaalkooli aastal 1910. Õppis Tartu Ülikoolis, alguses õigusteaduskonnas, hiljem (1910–1917) usuteaduskonnas. Lõpetas ülikooli cand. theol. astmega. Prooviaastal oli Tallinna Jaani, Tartu Pauluse ja Keila Miikaeli koguduse juures. Ordineeriti õpetajaks 28. mail (vkj) 1917 Tallinna Püha Vaimu kirikus (see oli esimene eestikeelne ordinatsioon).
Oli aastatel 1917–1918 Keila Miikaeli koguduse abiõpetaja. Töötas aastatel 1918–1924 Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse õpetajana. Oli aastatel 1924–1926 haridusnõunik haridusministeeriumis. Töötas aastatel 1926–1944 Vigala Maarja koguduse õpetajana, olles 1932–1935 Lääne praostkonna abipraost, 1935–1944 Lääne praostkonna praost ja 1935–1939 Lääne vikaarkonna piiskoplik vikaar. 1936. aastal oli ta Läänemaa seltskondliku komitee liige. Oli aastatel 1944–1946 Tallinna Jaani koguduse õpetaja ja 1946–1960 Viru-Jaakobi koguduse õpetaja.
Ferdinand Jürgensoni matusetalitus peeti 25. novembril Tallinna Jaani kirikus ja ta maeti Rannamõisa kalmistule, vanemate hauaplatsile.

Isiklikku

Ferdinand Jürgensoni vend Johannes Jürgenson (suri aastal 1933) oli ka vaimulik.
Hellad Velled

Hellad Velled on Eesti bänd. Ansambel tegutseb aastast 2003.
Krasnaje

Ajalugu

Krasnajet mainitakse esimest korda aastal XV sajandi teisel poolel, toona kandis see nime Krasnaje Siało (Краснае Сяло). Asula kuulus Leedu suurvürstidele. Aastal 1486 sai Krasnajest alev, aga aastal 1500 ehitati sinna katoliku kirik. Seoses administratiiv-territoriaalse reformiga hakkas asula kuuluma Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda.
Poola jagamisel läks Krasnaje aastal 1793 Venemaa koosseisu. Aastal 1890 oli alevis 8 kõrtsi, kaks kooli, postkontor, velskripunkt ja 22 poodi.
Pärast Esimest maailmasõda kuulus Krasnaje Poola koosseisu. Alevis asus sõjaväebaas. 1939. aastast kuulus asula Nõukogude Liitu. Krasnaje kaotas alevi staatuse aastal 1954.
Kambüüs

Kambüüs on laeva köök või toiduvalmistamiskoht. Harvem kutsutakse samamoodi ka õhusõiduki kööki.

Kirjeldus

Kambüüsi ruumikus, sisseseade ja teenindav personal sõltub toitlustatava aluse ette nähtud meeskonna (ja reisijate) arvukusest. Kambüüsi pliidil, laudadel ja riiulitel on reeglina turvaääred, et neile paigutatud nõud ja muud esemed ei libiseks laeva kaldudes üle serva maha. Väikesel laeval või purjejahil võib pliit olla paigaldatud kiigele, mis säilitab nõude horisontaalsuse ka kreeni korral. Kapiustel on laeva kaldumisel tahtmatu avanemise vältimiseks lukustusriivid. Suuremate laevade kambüüsides on tänapäeval alati sundventilatsioon.
Laeva pardal viibijate toitlustuse korraldus on säästu ja efektiivsuse huvides plaanitud tavaliselt nii, et kambüüsis tegutseks võimalikult väike professionaalne personal ja ruumid oleksid minimalistlikud. Sellest pärineb ka maismaal levinud ütlus aktiivse ja kiire töötegemise kohta: "Töö käib nagu laeva köögis."
Kambüüsid võeti sellekohaste laevaruumidena kasutusele 15. sajandil. Senimaani valmistati merel toitu peamiselt laeva peatekile asetatud vahenditega.
Sidemuuseum

Sidemuuseum on aastal 1979 asutatud muuseum Haapsalus, üks kuuest SA Haapsalu ja Läänemaa Muuseumid juurde kuuluvast muuseumist (varem Läänemaa Muuseumid filiaal).
Muuseumis on ekspositsioon Eesti side ajaloost. Eksponeeritud on telefoni, telegraafi, televisiooni, raadioside ja postisidega seonduvat.
Muuseumis on võimalik tutvuda sajanditaguse postkontori tööga, uudistada töötavat kommutaatorit ja näha perfolindi kasutamist infovahetuses. Näitusel on väljas ka raadioaparaate ja televiisoreid ringlevi algaegadest Eestis.
Eestimaa Sakslaste Selts

Eestimaa Sakslaste Selts on Eesti sakslaste organisatsioon. Organisatsiooni kontor asub Tallinnas aadressil Gonsiori tänav 29. Organisatsiooni juhatuse esimees on Erika Weber.
Organisatsioon asutati 1990.
Aleksandr Udaltsov (diplomaat)

Aleksandr Ivanovitš Udaltsov (vene keeles Александр Иванович Удальцов; sündinud 5. juulil 1951) on Venemaa  diplomaat, suursaadik, Venemaa Föderatsiooni suursaadik Leedus.
Ta lõpetas 1973. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna ja 1985. aastal NSV Liidu Välisministeeriumi Diplomaatia Akadeemia. Ta töötab diplomaatilisel tööl 1973. aastast. Aastatel 1996–2001 oli ta Venemaa Föderatsiooni suursaadik Lätis, 2001–2005 Venemaa Föderatsiooni välisministeeriumi 2. Euroopa osakonna direktor, 2005–2009 Venemaa Föderatsiooni suursaadik Slovakkias.
2013. aastal määrati Udaltsov Venemaa suursaadikuks Leedus.
Diplomaadina on ta välja teeninud 2004. aastal erakorralise ja täievolilise saadiku diplomaatilise teenistusastme.

Isiklikku

Aleksandr Udaltsovi vanaisa Ivan Udaltsov oli lühikest aega Moskva ülikooli rektor ja MGIMO esimene rektor. Isa Ivan Udaltsov oli Nõukogude Liidu suursaadik Kreekas. Aleksandr Udaltsovi vanaonu Aleksandr Udaltsov valiti NSV Liidu Teaduste Akadeemia liikmeks. Aleksandr Udaltsovi õepoeg Sergei Udaltsov on vasakpoolsete vaadetega opositsioonipoliitik.
Aleksandr Udaltsov valdab võõrkeeltest inglise, tšehhi ja slovaki keelt.
Harry Ottmaa

Harry Ferdinand Ottmaa (kuni 30. maini 1936 Harry Ferdinand Otmann, 31. oktoober 1899 Pärnu – 14. aprill 1942 Sverdlovsk) oli Eesti sõjaväelane (major).
Õlu

Õlu on kääritamise teel teraviljast või muust tärkliserikkast toorainest valmistatud alkohoolne jook, milles on  1–7 mahuprotsenti (harva rohkem) alkoholi.
Õlu on maailma kõige populaarsem ja tõenäoliselt kõige vanem alkohoolne jook. Ta on vee ja tee järel kõige levinum jook üldse. 
Õlle valmistamist nimetatakse pruulimiseks.

Õlle tooraine

Eestlased valmistavad õlut põhiliselt odrast, kuid eri rahvastel on erinevad õlletoorained: Aafrikas valmistatakse hirsiõlut, Saksamaal nisuõlut, Ida-Aasias riisiõlut, Mehhikos ja Lõuna-Ameerikas maisiõlut. Saksamaal on välja töötatud ka õlle valmistamine kanepist.

Ajalugu

Õlut valmistati juba Mesopotaamias ja Egiptuses umbes 6000 aastat tagasi. Õlut on mainitud juba muistsetes tekstides, näiteks Hammurapi seadustes ja palvelaulus Mesopotaamia õllejumalannale Ninkasile, mille järgi õllevalmistamise retsepti meeles peeti.
Arheoloogid oletavad, et õllel oli oluline roll tsivilisatsioonide kujunemises.
Varaseimad märgid õlle keemilise koostise kohta pärinevad ajavahemikust 3500–3100 eKr Godin Tepe asulakohast Z̄āgrose mäestikus Lääne-Iraanis.
1516. aastal kehtestati Saksamaal Baieris õlle puhtuse seadus (Reinheitsgebot).

Õlle kahjulikud ja kasulikud toimed

Õlu on küllalt suure energeetilise väärtusega ja võib rohkel tarvitamisel põhjustada ülekaalulisust.
Õlles sisalduv alkohol tekitab alkohoolset joovet ja võib pikaajalisel tarvitamisel põhjustada alkoholismi.
Kuigi õlles on B-rühma vitamiine, mis on kasulikud nahale ja närvisüsteemile ning aitavad vältida akne teket, ei pruugi filtreeritud õlles B-rühma vitamiinide sisaldus olla kuigi suur, sest vitamiinide allikas on õllepärm. Lisaks pärsib alkohol organismi võimet vitamiine aktiveerida, mistõttu õllest saadavate vitamiinide kasulikkus on kaheldav.
Rando Truve

Rando Truve (sündinud 20. novembril 1936 Tallinnas) on eesti arst (kirurg) ja arstiteadlane.
Ta lõpetas 1954. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1961. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna.
1969. aastal kaitses Tartu Riiklikus Ülikoolis meditsiinikandidaadi kaardi väitekirjaga "Resetseeritava maoosa ulatuse ja korpuse-antrumi piiri määramine operatsiooni ajal" (juhendajad Artur Linkberg ja Uno Sibul). 1980. aastal kaitses meditsiinidoktori kraadi väitekirjaga "Сравнительная оценка резекции желудка, селективной и проксимальной селективной ваготомии в лечении гастродуоденальных язв".
Empiiriline jaotus

Empiiriline jaotus on juhusliku valimi x₁...xₙ tekitatud tõenäosusjaotus, mille kohaselt iga hulga või sündmuse B tõenäosus on võrdne sellesse hulka sattunud valimi punktide suhtelise sagedusega (sündmuse B empiirilise tõenäosusega) P_n(B) = \frac {n_B}{n}.
Suurte arvude seaduse järgi empiirilised tõenäosused P_n(B) valimi mahu n kasvades stabiliseeruvad ja lähenevad vastavatele teoreetilistele tõenäosustele P(B).
Invernessi raudteejaam

Invernessi raudteejaam (gaeli keeles Inbhir Nis) teenindab Šotimaa põhjapoolseimat linna Invernessi.
Udeva mõis

Udeva mõis (saksa keeles Uddewa) oli rüütlimõis Koeru kihelkonnas Järvamaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Järva valda Järva maakonnas.

Ajalugu

Udeva mõis kuulus 1594. aastal Kostivere mõisniku Ewolt Freytagi lesele Karin Hansdotter Lejonile, kes oli Hans Björnsson Lejoni tütar.
Hiljem muutus ta Norra mõisa kõrvalmõisaks, ning seda kasutati majandusmõisana.
6. detsembril 1933 otsustas Vabariigi Valitsus anda Udeva mõisa keskkoha krundi nr 91 karjakasvatuse eriotstarbekohana rendile Bernhard Maydellile

Mõisakompleks

Mõisa ühekorruseline historitsistlik peahoone ehitati 19. sajandi teisel poolel. Nüüdisajal on see varemeis.
Säilinud on mitu ümberehitatud kõrvalhoonet.
Harri Kingo

Harri Kingo (sündinud 23. augustil 1955 Tallinnas) on eesti ajakirjanik.

Elulugu

Kingo sündis Tallinnas ning kasvas praeguses Kristiine linnaosas, Kirsi tänaval. Ta lõpetas aastal 1973 Tallinna 7. Keskkooli ning seejärel Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna, kaitstes diplomitöö varjupaigaõigusest 1982. aastal. Ta on juristina töötanud nii pärast ülikooli kui ka hiljem, pidades erapraksist.
Kaheksa aastat töötas Harri Kingo "Aktuaalses kaameras" diktori, reporteri ja toimetajana, oli kaastegev paljudes saadetes ja sarjades, tegi autorisaateid ja pälvis oma Hommikutelevisiooni programmi eest ETV aastapreemia. Ta oli diktorina tööl ka 19.–21. augustil 1991, mil augustiputši tõttu oli Eesti Televisioon Nõukogude Liidu ainus välismaalt nähtav tsensuurivaba telejaam ning andis päevas eetrisse viis "Aktuaalse kaamera" saadet.
Hiljem on Kingo töötanud TV3-s, Eesti Raadios, Uudisteraadios, Pereraadios, Raadio 7-s ja Oliver Kruuda telejaamas (aasta vältel saatega "Tele-Tallinn"). 2001–2012 töötas Tallinna perekonnaseisuametis tseremooniameistrina. Aastatel 2010–2012 valiti Harri Kingo Eesti parimaks tseremooniameistriks.

Looming

Kingo on avaldanud kaks luuleraamatut: 1986. aastal "Lennujälg" ja 1998. aastal "Mina Sina Tema". Mõlemad kirjastas Eesti Raamat. 2003. aastal ilmus Harri Kingo, teoloogiadoktorant Andrus Noraki ja teoloogiamagister Raivo J. Raave sulest internetiportaalis Delfi ilmunud teoloogiliste esseede kogumik "Kolm kala". 2015 ilmus raamat "24 tarka" ajaloo suurimatest religioossetest õpetajatest, filosoofidest, visionääridest ja teadlastest.
Harri Kingo võtab sageli sõna ajakirjanduses ja kommentaariumides, kirjutades eelkõige usulistel ja sotsiaalsetel teemadel.

Isiklikku

Tema abikaasa on Ülle Kruuse-Kingo. Esimesest abielust on Harri Kingol täiskasvanud poeg.
Harri Kingo on Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi tegevliige. Ta kuulub Eesti Urantia Assotsiatsiooni. Kingo on ka Eesti Metodisti Kiriku Tallinna koguduse liige.
Zasa mõis (Riia)

Zasa mõis (Zasumuiža, saksa keeles Zassenhof, Saßenhof, Sassenhof) oli mõis Lätis Riia linnas Zasulauksi ja Dzirciemsi asumis. Viimane peahoone asus Daugavgrīvas iela majade 70–74 piirkonnas. .
Zasa mõis pärineb XVII sajandist ja on oma nime saanud von Sasside suguvõsalt, kellele see alguses kuulus. Mõisa omandas aastal 1759 lätlasest ettevõtja Jānis Šteinhauers. Ta rajas mõisa juurde tööstuskompleksi ja andis rahvasuu kohaselt vana mõisasüdame oma lilledega kaubitsevale vennale Jānusele. Sellest sai Wolfschmidti mõis.
Jānis Šteinhauers ise jättis mõisa maad endale ja nii kujunes uueks mõisa keskuseks Dzirciemsi aladele tekkinud tööstuskompleks. Mees rajas sinna hollandi tuuliku, kasutades ära Dzegužkalnsi ümbruse kõrgeid maid, ja pani seal voolanud ojal käima esimese paberivabriku Riia territooriumil. Steinhauserite järel sai mõisa omanikuks K. Jannau, tema järel, aastal 1801, pankur ja ärimees A. Klein. Aastal 1806 viidi paberivabrik üle Ulbrokasse.
Mõisa maad linnastusid XIX sajandil kiiresti. Aastal 1913 müüs toonane mõisa omanik Schnakenburg mõisa Riiale ja nii sai Zasa mõisast ametlikult linnamõis, kuigi linn ehitas saadud maad lihtsalt maju täis. Toona oli mõisa pindala 270 hektarit.
Johann Jacob Pfeiff

Johann Jacob Pfeiff (ladina Johannes Jacobus Pfeiffius; 22. november 1613 Alt-Stettin – 27. märts 1676 Tallinn) oli Eestimaa piiskop.
Ta lõpetas 20. septembril 1638 Wittenbergi ülikooli ja oli 17. märtsist 1639 Stockholmi St. Gertrudi saksa koguduse (Deutsche St.-Gertruds-Gemeinde Stockholm) pastor. 6. veebruaril 1665 nimetati ta Eestimaa ja Tallinna piiskopiks ning ta oli 1666. aastast ka Tallinna Toomkiriku saksa koguduse pastor.
Merli Sild

Merli Sild (kuni 2005 Merli Kleinert; sündinud 9. aprillil 1954 Põltsamaal) on eesti muuseumitöötaja ja Eesti Põllumajandusmuuseumi juhataja.

Hariduskäik

Ta lõpetas 1972. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1976. aastal Eduard Vilde nimelise Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuuritöö alal. 2008. aastal lõpetas ta avatud ülikoolis magistriõppe Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna kultuurikorralduse erialal.

Töökäik

Ta on töötanud Jõgeva rajooni täitevkomitee kultuuriosakonna inspektorina, aastatel 1988–1994 oli ta täitevkomitee/ Jõgeva maavalitsuse kultuuriosakonna juhataja. 
Aastatel 1994–2005 oli ta Eesti Rahva Muuseumi Sõprade Seltsi sekretär. Alates 2005. aastast on ta Eesti Põllumajandusmuuseumi juhataja.
Vladimir Holod

Vladimir Holod (vene Владимир Николаевич Холод; sündinud 13. märtsil 1976) on Eesti õigeusu vaimulik.
Ta lõpetas 2014. aastal kaugõppes bakalaureusekraadiga Peterburi Vaimuliku Akadeemia.
Ta pühitseti 23. märtsil 2014 diakoniks ja 29. mail 2014 preestriks.
Alates septembrist 2015 on ta Loksa Kroonlinna Püha Joanni koguduse esipreester, enne seda töötas ta samas koguduses teise preestrina.
Vello Marken

Vello Marken (sündinud 1936) on eesti laulja ja kitarrist.
Ta on laulnud Eesti Raadio Meeskvartetis.
Transamerica Pyramid

Transamerica Pyramid on 48-korruseline pilvelõhkuja San Franciscos. 260 meetriga on see linna kõrgeim hoone.
Hoones on 48 korrust ja 18 lifti, millest ainult 2 viib alt ülemisele korrusele. Hoonel on 3678 akent. Hoone katusel asub 64,6 meetri kõrgune torn.
Hoones on kaks püstšahti, mis on alumises otsas täielikult püramiidi sees ja ülemises otsas ulatuvad sellest välja. Neist idapoolses asub lift, läänepoolses trepp ja suitsulõõr.
Hoone fassaad on kaetud purustatud kvartsiga, mis annab hoonele puhasvalge värvi. Hoone katus on kaetud alumiiniumplaatidega. USA iseseisvuspäeva ja tänupühade ajal süüdatakse püramiidi tipus erevalge valgus. Katuseharjal on õhukite hoiatustuled.
Hoone on nimetatud Transamerica Corporationi järgi, mille peakontoriks see algselt ehitati. Transamerica Corporationi eelmine peakorter asus Transamerica Pyramidi vastas üle tee hoones, mis nüüd kuulub San Francisco saientoloogia kirikule.
1999. aastast kuulub Transamerica Pyramid Hollandi kindlustusfirmale Aegon. Ehkki Transamerica Corporation ei asu enam hoones, on ettevõtte logol endiselt kujutatud Transamerica Pyramid. Ka Aegon ei asu enam Transamerica Pyramidis, kuid säilitab seda investeeringuna ja ka Aegoni logol on Transamerica Pyramid.

Ajalugu

Transamerica Pyramid ehitati kohale, kus seisis San Francisco vanim tule- ja maavärinakindel hoone Montgomery Block. Viimane rajati 1853 ja lammutati 1959. Selle kohale rajati parkimismaja, kuid peagi lammutati ka see. 1969 alustati Transamerica Pyramidi ehitamist ja hoone valmis 1972. Ehitus läks maksma 32 miljonit dollarit. Arhitekt oli William Pereira.
Kuni 1974. aastani oli Transamerica Pyramid USA Mississippist läände jääva osa kõrgeim hoone. Siis valmis Los Angeleses Aon Center, mille arhitekt oli Pereira endine äripartner Charles Luckman.
Pärast Maailma Kaubanduskeskusele sooritatud terrorirünnakuid suleti 2001. aastal Transamerica Pyramidi 27. korrusel olev vaateplatvorm.
Reaalne vaateplatvorm asendati virtuaalse vaateplatvormiga. Selleks on hoone igal küljel üks kaamera, mis edastab ööpäevaringselt hoone külastajatele oma pilti. Külastajad saavad kaamerate suunda ja fookuskaugust muuta.
Oma selgelt äratuntava, iseloomuliku kuju tõttu on Transamerica Pyramidi kujutatud hulgas filmides ja videomängudes, millest kõige tuntum on arvatavasti James Bondi film "A View to a Kill" (1985), kus Bond õhulaeval lennates napilt Pyramidi tipuga kokku põrkamast pääseb.
Germania (raamat)

"Germania" ehk "De origine et situ Germanorum" on Vana-Rooma ajaloolase Tacituse raamat, milles ta (umbes 98. aastal) muuhulgas esmakordselt kirjeldas Sueebide mere (Mare Suebicum, Läänemeri) taga elavat hõimu, keda nimetas Aestiorum gentes. Valdav osa uurijaid peab seda balti rahvaste üldnimeks või mõneks konkreetseks Ida-Preisimaa alal elanud balti hõimuks. Samas on arvatud, et aja jooksul selle nime tähendus teisenes ja sellega hakati hiljem märkima läänemeresoome hõimu, mida tänapäeval tuntakse eestlastena.
Eesti keeles on teos ilmunud pealkirjaga "Germaanlaste päritolust ja paiknemisest", ladina keelest tõlkinud ja kommenteerinud Kristi Viiding (Loomingu Raamatukogu 21–22, 2007).
Kolledž

Kolledž (ladina sõnast collegium) on kõrgkool, mida haldab ülikool, või eelkõige inglise keele maades iseseisev kesk- või erialane kõrgõppeasutus.
Ludwig Michael Amandus Masing

Ludwig Michael Amandus Masing (4. august 1857 Tallinn – 9. veebruar 1906 Kihelkonna) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1867–1868 nn Lancasteri koolis Peterburis. Aastatel 1870–1876 õppis ta gümnaasiumis Kuressaares. Töötas aastal 1877 koduõpetajana Piibe mõisas. Tartu Ülikoolis õppis ta aastatel 1877–1882 filoloogiat ja usuteadust. Oli aastal 1882 prooviaastal Ferdinand Magnus Masingu juures Jämaja ja Anseküla koguduses. Ordineeriti 23. mail 1882 Kuressaares õpetajaks.
Oli aastatel 1882–1906 Kihelkonna Mihkli koguduse õpetaja.

Isiklikku

Tema väimees Hermann Theodor Mähle oli Kihelkonna Mihkli ja Kuressaare Laurentiuse koguduse õpetaja, poeg Benedict Hugo Detlef Ludwig Masing oli Karksi Peetri koguduse õpetaja.
Rahvusrinne

Rahvusrinne (pr Front National, lühend FN) on Prantsusmaa parempoolne natsionalistlik poliitiline partei. Partei asutati 1972. aastal eesmärgiga ühendada erinevad tolleaegsed Prantsuse paremäärmuslaste liikumised. Partei esimene juht oli Jean-Marie Le Pen, ta oli ka partei keskne tegelane kuni oma tagasiastumiseni 2011. aastal. Esimesed kümme aastat mängis Rahvusrinne Prantsusmaa poliitilises elus kõrvalist rolli, kuid alates 1984. aastast on see paremrahvusluse peamiseks jõuks. Rahvusrinne on muutunud Prantsusmaa suuruselt kolmandaks parteiks pärast UMP-d (Union pour un mouvement populaire) ja Sotsialistlikku Parteid (Parti socialiste).
2002. aasta presidendivalimistel jõudis Prantsusmaal esimest korda teise vooru paremrahvuslik kandidaat, kuid teises voorus kaotas Le Pen siiski Jacques Chiracile.
2011. aastal võttis Marine Le Pen isalt juhtimise üle.
Partei praegused peamised poliitilised teemad on majanduslik protektsionism, nulltolerants avaliku korraga seotud küsimustes ja immigratsioonivastasus. Alates 1990. aastatest on Rahvusrinne muutunud üha euroskeptilisemaks. Sisserände osas on partei eriti väljastpoolt Euroopat saabuvate immigrantide vastu ning toetab illegaalsete, kriminaalsete ja töötute immigrantide väljasaatmist. Rahvusrinde hoiakud nendes küsimustes on tänapäeval palju mõõdukamad kui kõige radikaalsemal ajal 1990. aastatel.
Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapital

Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapital on üks Eesti Kultuurkapitali sihtkapitale, mis toetab Eesti audiovisuaalse kunstiga seonduvaid tegevusi. Sihtkapitali eesmärk on "eesti audiovisuaalkultuuri edendamine, toetades eeskätt filmide tootmist, filmiürituste korraldamist ja muid tegevusi, mis tugevdavad audiovisuaalkunsti kandepinda eesti kultuuris". 
Sihtkapital annab igal aastal välja Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali preemiaid.
Vaike Vahi

Vaike Vahi (9. mai 1928 Alūksne – 28. detsember 1998 Tallinn) oli eesti pianist ja muusikapedagoog.
Juba algkoolis õppides käis klaveritundides Tallinna konservatooriumi õppejõu Aino Kõrbi juures, hiljem Erika Franzi juures. Aastatel 1946–1951 õppis Tallinna Riiklikus Konservatooriumis professor Bruno Luki klaveriklassis. Töötas õpingute kõrvalt professor Aleksander Arderi lauluklassis klaverisaatjana.
1948–1952 oli Tallinna Riikliku Konservatooriumi kontsertmeister. 1952–1978 töötas Eesti NSV Riikliku Filharmoonia kontsertmeistrina, 1971. aastast paralleelselt Tallinna Riikliku Konservatooriumi kontsertmeistriklassi õppejõuna. 1977. aastast dotsent.

Isiklikku

Ta oli abielus Kaljo Alakülaga, nende lapsed on telesaatejuht Ruth Alaküla ja laskur Kristjan Alaküla.
Vaike Vahi on maetud Metsakalmistule.
Eeklo ringkond

Vallad ja osavallad

Ringkond koosneb 6 vallast ja 16 osavallast.