google/wiki40b huggingface dataset:
Annike Laigo

Elukäik

Annike Laigo õppis aastail 1988–1991 Tartu Kunstikoolis. 1993–1995 õppis ta Bornholmil ja Koldingi Disainikoolis Taanis. Annike Laigo on lõpetanud Eesti Kunstiakadeemia tekstiilieriala bakalaureuseõppe 2000. aastal. Aastatel 2003–2004 täiendas ta end Kunsti- ja Disainiülikoolis Helsingis.
Rudolf Bachmann

Rudolf Bachmann 9. november 1888, Puurmani vald, Tartu maakond – 24. märts 1942 Solikamsk) oli Eesti kaitsepolitseinik. 
Kaitsepolitsei Tartu osakonna ülema kohusetäitjana asus teenistusse 1. juunil 1920, Tartu osakonna ülemaks kinnitati 18. septembril 1921, kus teenis kuni 10.aprillini 1935. Teenistusest vabastati tervislikel põhjustel.
Johannes Gabriel Granö

Õpingud ja uurimisreisid

Granö õppis aastatel 1900–1905 Helsingi ülikoolis, esialgu botaanikat ja zooloogiat, hiljem ka keemiat, füüsikat, geoloogiat ja geograafiat. Peamiselt geograafiaga tegeles ta edasises elus eelkõige geograafiaprofessor Johan Evert Rosbergi innustava mõju tõttu.
Õpinguteaegsed suved veetis noor Granö 1902. aastast Omskis, kus ta isa Johannes Granö oli Siberi soomlaste kirikuõpetaja. Samas kohas oli Granö elanud perega ka aastatel 1885–1891. Aastal 1902 kogutud materjalide põhjal pidas ta Soome Geograafia Seltsis ettekande Siberi soome asundustest ja 1905. aastal valmis samal teemal uurimus.
Järgnesid kolm Mongoolia-reisi aastatel 1906–1909. Neil reisidel huvitus ta peamiselt muistsetest raidkirjadest ja Altai geomorfoloogiast. 1911. aastal reisis ta Ida-Aasiasse ja Jaapanisse ning 1913. aastal Krimmi, Kaukaasiasse, Tian Shani ja Kasahhi steppidesse. Aastatel 1913–1916 elas Granö taas Omskis. Sealt tegi ta reise Altaisse, mille glatsiaalgeoloogiat ja glatsiaalgeomorfoloogiat uuris.

Tartu-aastad ja hilisem tegevus

Granö oli aastatel 1919–1923 eestikeelse Tartu ülikooli esimene geograafiaprofessor. Ta rajas ülikooli juurde geograafiakabineti. Samuti oli ta 1920. aastast kuni Eestist lahkumiseni EKSi kodu-uurimise toimkonna esimene esimees. 1922. aastal ajakirjas Loodus ilmunud Granö artikkel "Eesti maastikulised üksused" on esimene teaduslik Eesti maastikukäsitlus.
Aastatel 1923–1926 oli Granö Helsingi ülikooli geograafiaprofessor ja toimetas Soome atlase kolmandat trükki. Seejärel siirdus ta Turu ülikooli, kus oli 1945. aastani geograafiaprofessor ja aastatel 1932–1934 rektor. 1929. aastal ilmus tema peateos "Puhas geograafia". Pärast ilmasõda naasis Johannes Gabriel Granö Helsingi ülikooli, kus oli veel viis aastat geograafiaprofessor ja aastatel 1945–1955 kõrgeim haldusametnik kantsler.

Isiklikku

1913. aastal abiellus Johannes Gabriel Granö geograafiamagistri Hilma Ekholmiga. Ta neljas laps Olavi Granö oli samuti geograaf.

Tunnustus

1932. aastal valiti Granö Tartu Ülikooli loodusteaduste audoktoriks. 1939. aastal pärjati ta Valgetähe III klassi teenetemärgiga.
Granö nime kannab 2000. aasta aprillis Tartus Tammekannu villas avatud Granö keskus, Tartu Ülikooli ja Turu Ülikooli ühine sihtasutus.
2010. aastal anti Tartu Ülikooli Vanemuise tänava õppehoone auditooriumile 327 Johannes Gabriel Granö nimi.
Aruküla raudteepeatus

Aruküla raudteepeatus on raudteepeatus Harjumaal Raasiku vallas Aruküla alevikus.
Aruküla raudteepeatus asub Tallinnast 21 km kaugusel. Rong sõidab Balti jaamast Arukülla 24 minutit.
Alates 8. juulist 2011 on Arukülas kasutusel kaks madalat ooteplatvormi.
Päevas sõidab Arukülast läbi umbes 29 Elroni elektrirongi. Diiselrongid ega Tallinna-Moskva-Tallinna rong Arukülas ei peatu. Piletihinnalt kuulub peatus III tsooni.

Ajalugu

Jaama eelkäijaks on Baranoffide palvel tsaariajal Aruküla mõisa lähistele rajatud platvorm Baranovsk. See jäi Harju-Jaani kihelkonda Aruküla mõisa maadele.
Aruküla raudteejaam rajati 1920. aastail. Ehitati ka lihtne puidust jaamahoone.
Nõukogude võimu algusaastatel viis jaamast raudtee põhja suunas turbarappa.
2000. aastal jaamahoone lammutati ning praeguseks on alles vaid raudteepeatus.
San Marco (Abegondo)

San Marco ehk San Marcos on asula Hispaanias Galicias A Coruña provintsis A Coruña maakonnas Abegondo vallas Abegondo kihelkonnas 23 km kaugusel A Coruñast, Abegondo valla keskus. Geograafilised koordinaadid on 43°13'40" N, 8°17'18" W.
Naaberasulad on põhjas Borreiros (Mabegondo kihelkond), idas Borreiros de Abaixo ja Cancelada, lõunas A Peneda ning läänes Beade.
Keskmine kõrgus merepinnast on 142 m.
2009. aastal oli San Marcos 180 elanikku, neist 88 meessoost ja 92 naissoost.
Asulas on San Marco kabel.
Nelijärve Linajärv

Nelijärve Linajärv on järv Eesti loodeosas Harju maakonnas Nelijärves, üks Nelijärve järvedest. 
Järve pindala on 0,3 ha. Keskmine sügavus on 5,4 m, suurim sügavus 9 m. Järve kaldajoone pikkus on 264 m.
Järves leidub kokre.
Ghana naiste õigused

Abielu

Kuigi abielud, mis on sõlmitud abielumääruse all, peavad seadusekohaselt olema monogaamsed, on polügaamia lubatud nii kombekohases seaduses ja muhameedlaste abielutalituses. Peaaegu kõik abielud Ghanas on kombekohased.

Hooldusõigused

1998. aasta lasteseadus annab emale ja isale võrdsed hooldusõigused, kuid siiski kuuluvad kombekohase seaduse kohaselt isa laiendatud perekonna eestkoste alla ning abielulahutuse puhul antakse samuti laste hooldusõigused isale.

Pärandamine

Võrreldes meestega, saavad naised moslemiseaduste kohaselt väiksema osa pärandusest ja perevarast.

Haridus

Modernsesse maailma üleminek on olnud naiste jaoks äärmiselt aeglane. Ghana naiste kõrge viljakus 1980. aastail näitas, et naiste esmane roll on siiski sünnitusmasinaks olemine. Hiljuti läbi viidud uuring näitas, et vaatamata 1960. aastate haridusmuutatustele, mis kohustab alghariduse saamist, keeldusid vanemad siiski oma tütreid kooli saatmast, kuna neil oli vaja kodus tööd teha. Osapooled, kes on vastu tüdrukute hariduse omandamisele, idanes ideest, et sellised olukorras peaks mees oma naise eest hoolitsema – see oleks ebanormaalne. Mõningates ringkondades kardetakse isegi seda, et hariduse omandamisel on tüdrukul raske abikaasa leida.

Peresisene diskriminatsioon

Hoolimata 1998. aasta lasteseadusest, mis seab abiellumisea alampiiriks 18 aastat, seatakse endiselt kommetekohaselt noorukitele varajasi abielusid. Hinnanguliselt on 16% 15–19aastastest naistest abielus, lahutatud või lesestunud. Arvatakse, et umbes 22% Ghana naistest on polügaamsetes suhetes.

Vägivald

Vaatamata 2007. aastal vastu võetud koduvägivalla seadusele, on füüsiline terror Ghanas endiselt väga levinud. Umbes 33% Ghana naistest kogevad koduvägivalda peresiseselt. 2008. aasta DOVVSU statistika näitas, et tol aastal registreeriti 12 245 koduvägivalla juhtumit. Murekohad on väheteadlikkus seadustest ning puudulik või ligipääsmatu abi ohvritele. Kuigi koduvägivalla seadus keelab arstidel aruannete eest raha küsimise, siis reaalsuses teevad paljud neist seda siiski ning seetõttu jätavad paljud ohvrid kaebuste esitamise üldse ära.
Vägistamine on kriminaalkoodeksi järgi keelatud, kuid kurjategijad jäävad tihti karistamata.

Naiste suguelundite ümberlõikamine

Ghana oli esimene Aafrika riik, mis naiste suguelundite ümberlõikamise seaduslikult keelustas. Seadustest hoolimata tehakse seda mitmetes piirkondades endiselt. Ümberlõikamise praktiseerimine sõltub etnilisest grupist ja regioonist – levikut on raske hinnata, kuna kõikide inimgruppide kohta pole võimalik infot koguda. Näiteks Bawkus lõigatakse ümber umbes 85% tüdrukutest.
Dacosta Goore

Dacosta Goore (sündinud 31. detsembril 1984 Elevandiluurannikul) on Elevandiluuranniku jalgpallur.
Aastast 2015 mängib ta klubis FC Narva Trans.
Leedu lipp

Leedu lipp on Leedu ametlik lipp.

Riigi- ja rahvuslipp

20. märtsil 1989 kinnitati riigi- ja rahvuslipuks juba aastatel 1918–1940 kasutusel olnud lipp. Plagu on horisontaalsete väljadega trikoloor, kollane, roheline, punane. Esialgu olid lipu proportsioonid 1:2, kuid need muudeti 1. septembril 2004.
Kollane (CMYK C0/M30/Y100/K0) kujutab küpseid viljapõlde ja heaolu.
Roheline (CMYK C100/M55/Y100/K0) tähistab Leedu taimestikku ja lootust.
Punane (CMYK C25/M100/Y100/K0) sümboliseerib õitsvaid aasu, vaprust ja iseseisvuse eest valatud verd. See värv pärineb Leedu vürstiriigi lippudelt ja vapilt.

Riigipea lipp

Leedu presidendi lipp on purpurpunane kangas, mille keskel on Leedu vapp, mida ühelt poolt hoiab greif ja teiselt ükssarvik. Lipu proportsioonid on 2:3 ja see loodi Leedu heraldikakomisjoni poolt. Standart kinnitati Leedu Seimi poolt 26. jaanuaril 1993 ning seadustati presidendi seadusega sama aasta 18. veebruaril.

Leedu ajaloolised lipud

Aastatel 1940–1989 oli Leedu Leedu NSV ja kasutusel oli Leedu NSV lipp
Sovetiseerimine

Sovetiseerimine (vene cоветизация, inglise sovietization) oli NSV Liidu keskvõimu ideoloogia elluviimine.
Uno Mereste arvates on sovetiseerimine nähtus, mille puhul NSV Liidu okupatsiooni või ideoloogilise mõju alla sattunud riigi majanduskord muudetakse järk-järgult sarnaseks NSV Liidu majanduskorraga.
Michael Lemke on sovetiseerimist seletanud nii: "Mõiste "sovetiseerimine" /---/ tähistab Nõukogude mudeli ülekandmise ja ülevõtmise struktuurilisi, institutsioonilisi ja kultuurilis-vaimseid protsesse, mille eesmärk on mittenõukogude ühiskondade sarnastamine Nõukogude Liidu ühiskondlike ja poliitiliste oludega."
Olaf Mertelsmanni arvates tähistab sovetiseerimise mõiste Nõukogude valitsemis- ja ühiskonnakorralduse mudeli elementide ülevõtmis-, ülekandmis- ja pealesundimisprotsessi keerulist kogumit, mis hõlmavad nii ühiskonna, majanduse kui ka riigi institutsioonilisi ja struktuurilisi muudatusi, samuti kultuuri- ja vaimuelu, aga ka igapäevaelu ümberkorraldamist. Sovetiseerimine algab vägivallafaasiga, millele järgneb saavutatu kinnistamise ja süvendamise ajajärk.
Sovetiseerimise mõiste võtsid kasutusele bolševikud oktoobripöörde ja sellele järgnenud kodusõja käigus.
Kristina Kallas

Kristina Kallas (sündinud 29. jaanuaril 1976 Kiviõlis) on Eesti poliitik ja koolijuht.
Kristina Kallas õppis 1994–2000 Tartu Ülikooli ajaloo-osakonnas. 2002. aastal sai ta magistrikraadi Ungaris Kesk-Euroopa Ülikoolis (Central European University, CEU). 2016. aastal kaitses doktorikraadi poliitikateadustes Tartu Ülikoolis. Tema uurimisvaldkondadeks on lõimumisprobleemid ühiskonnas, venekeelse elanikkonna küsimused endise Nõukogude Liidu territooriumil, rändeküsimused ja vähemuste õiguste küsimused.
Ta on töötanud 1998–2001 SA Archimedes Euroopa Liidu teadus- ja arenduskoostöö programmi koordinaatorina, olnud 2002–2006 suhtekorraldusfirmas Hill & Knowlton vanemkonsultant avaliku sektori kommunikatsiooni alal ning 2007–2008 TÜ riigiteaduste instituudis võrdleva poliitika õppetoolis erakorraline teadur. Kallas töötab ka vähemuste õiguste eksperdina OSCE vähemusrahvuste ülemkomissari ameti juures, kus ta nõustab Ida-Euroopa valitsusi lõimumispoliitika vallas. 
2007–2015 oli Kallas poliitikauuringute keskuse IBS juhatuse liige, kus ta tegeles lõimumise ja rändealaste poliitikauuringutega. Aastatel 2011–2015 oli ta MTÜ Eesti Pagulasabi juhatuse esimees.
2015. aastast on ta Tartu Ülikooli Narva Kolledži direktor.
Ta on üks poliitilise liikumise Eesti 200 asutajaid ja juhtivtegelasi ning 3. novembrist 2018 selle erakonna esimene juht (juhatuse esimees). Ta kandideeris 2019. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 2 ning kogus 2306 häält, kuid ei osutunud valituks.
Gösta von Uexküll

Gösta von Uexküll (ka Gustav Adolf von Uexküll, 3. november 1909 Heidelberg –1993) oli Eestimaa päritolu ajakirjanik.

Pere

Tema isa oli bioloog ja filosoof Jakob von Uexküll. Tema vend oli arstiteadlane Thure von Uexküll. Tema poeg on ökopoliitik Jakob von Uexküll ja tema tütar on Beata von Uexküll, kelle poeg on Ole von Uexküll.
Tšuhnaa

Tšuhnaa (vene keeles чухна́) on vene keeles eestlaste, soomlaste ja teiste läänemeresoomlaste kohta kasutatav väljend. Sõna on tuletatud soome-ugrilaste tšuudide nimetusest. Tänapäeval ka sõimusõna.
Emmanuel Petit

Klubikarjäär

Petit mängis oma karjääri jooksul sellistes klubides nagu Monaco, Arsenal, Barcelona ja Chelsea.
1997–98 hooajal aitas ta Arsenalil võita Premier League'i.

Koondisekarjäär

Prantsusmaa jalgpallikoondist esindas Petit 1998. ja 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel ning 1992. ja 2000. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
1998. aastal tuli ta koondisega maailmameistriks, sealjuures lõi Prantsusmaa kolmanda värava finaalmängus, ja 2000. aastal Euroopa meistriks.
Kokku mängis Petit Prantsusmaa eest aastatel 1990–2003 63 mängu ja lõi 6 väravat.
Vallisaare vaherahu

Vallisaare vaherahu oli Rootsi ja Moskva tsaaririigi (Venemaa) vahel {{20. detsember|20. detsembril]] 1658 Vallisaare mõisas (Usnowa) Vaivara kihelkonnas Virumaal sõlmitud kokkulepe, millega katkestati osapoolte vaheline sõjategevus kolmeks aastaks. 
Vallisaare rahu peatas 1656.–1658. aasta Vene-Rootsi sõja, mille Moskva tsaaririik oli alustanud. Vallisaare vaherahuga jäid Venemaale Liivimaal vallutatud alad, sealhulgas Tartu. 
Vaherahu sõlmimise Rootsi poolseks komissariks oli Rootsi Riiginõukogu liige, Tartu õuekohtu president, vabahärra Gustaf Bielke ja delegatsiooni kuulusid veel Bengt Horn, Johan Silfverstierna ja Filip von Krusenstierna, Moskva tsaaririiki esindas Afanassi Lavrentjevitš Ordin-Naroškin.
Sõlmitud vaherahu tulemusena jäid Moskva tsaaririigi valdusse juba hõivatud Eesti- ja Liivimaa linnad, Rootsi valdusesse jäi aga Rootsi poolt tagasi vallutatud Ingerimaa koos Nöteborgi ja Nyeniga.
Rootsi ja Venemaa vahel taastati kaubandussuhted, mõlemad osapooled vabastasid vangid, kaasa arvatud need, kes olid ära viidud kaugetesse piirkondadesse. Rootsi võttis ka kohustuse mitte toetada Poolat sõjas Venemaa vastu.
1661. aastal sõlmitud Kärde rahu tühistas Vallisaare rahu ning taastas selle eelse Stolbovo rahuga määratletud piiri Rootsi kuningriigi ja Moskva tsaaririigi vahel.
Harilik kukeseen

Levila ja kasvukoht

Seen kasvab Põhja-Euroopas, Põhja-Ameerikas, näiteks Mehhikos, Aasias, näiteks Himaalajas, ja Aafrikas, näiteks Sambias.
Ta kasvab sagedamini okas- ja segametsades. Ta võib mükoriisa moodustada paljude puuliikidega, sagedamini kuuse, männi, tamme ja pöögiga. Ta kasvab niiskes samblas, keset rohtu või varisenud lehti.

Kirjeldus

Oma iseloomuliku kuju, värvi, lõhna ja maitse tõttu on seda teistest seeneliikidest võrdlemisi kerge eristada. Kukeseene lähimad sugulased meie metsades on kollakas kukeseen ja lehter-kukeseen.
Kukeseene viljakeha värv ulatub kollasest oranžini, see on lihakas ja sageli lehtrikujuline. Seenekübar ja jalg on kokku kasvanud, neil pole selget üleminekukohta. Kübara läbimõõt on 2–12 cm. See on sageli lainelise servaga või täiesti ebakorrapärase kujuga. Kübar on pealt sile ja matt. Jalg on kübaraga kokku kasvanud, sellega sama värvi või pisut heledam, seest täis, sile, alt kitsam, 1–3 cm paks ja 4–7 cm pikk. Eosed on erekollased, ellipsoidsed, mõõtmetega 8,5×5 μm.
Toores seen on kibeda maitse ja erilise lõhnaga, mis teeb sellest väga ussikindla seene: ussitanud kukeseeni kohtab üliharva. Oletatavasti sisaldub kukeseenes tugeva toimega putukamürki, mis on inimesele ohutu.
Kukeseeni võib leida juuni lõpust kuni sügise esimeste tugevate öökülmadeni. Seened kasvavad sageli hulgakaupa koos ja võivad moodustada seeneringe. Äikesevihmad mõjuvad seente ilmumisele ja kasvule eriti soodsalt.
Kukeseene moodi näeb välja Eestiski kasvav mittesöödav seen kuld-kukeseenik (kuigi kuulub hoopis puravikulaadsete seltsi). Neid eristavad kõigepealt värvus: kukeseen on kollakam, kuld-kukeseenik erkoranž, ja kuju: kukeseen on ebakorrapärase, kuld-kukeseenik korrapärase ümmarguse kübaraga. Kuld-kukeseenik on pisut väiksem ja peenema jalaga.

Toitainete sisaldus

Kukeseen sisaldab vett (91–93% kaalust), valke (2,5%; seeduvad inimeses 70–80% ulatuses), süsivesikuid glükogeeni ja trehhaloosi (paar protsenti), rasvu (0,4%), kiudaineid, beetakaroteeni, D- ja B-vitamiini (peamiselt B₁, B₃). Energiasisaldus 100 g kukeseentes on 30 kcal.
Mustafa IV

Mustafa IV (osmanitürgi keeles: مصطفى رابع Muṣṭafā-i rābi) (8. september 1779 – 16. november 1808) oli Osmanite riigi sultan aastatel 1807–1808. 
Ta oli Abdülhamid I ja Rabia Sultaana poeg.
Kõrsik

Kõrsik on kõrre- või pulgakujuline küpsis.
Eestis on levinud 18 cm pikkused nisujahust magusad kõrsikud, mida valmistab Pärnu-Jaagupi pagaritööstus Hellar ja Pojad. Tuntakse ka soolaseid kõrsikuid, mis on lühemad ja peenemad ning välismaist päritolu.
Kõrsikuid hakati Eestis tootma 1978. aastal Pärnu-Jaagupis, toona Pärnu leivakombinaadile kuulunud tehases, kus neid tänini valmistatakse (1996. aastal ostsid tehase uued omanikud). 1980. aastatel olid kõrsikud menutoode, 1990. aastatel kõrsikute populaarsus langes ning hakkas taas tõusma 2000. aastate esimesel poolel. Sellele aitas kaasa kõrsikutootjate osalus oma telgiga 1999. aasta üldlaulu- ja -tantsupeol. 2011. aastal toodeti Pärnu-Jaagupis 30 000 karpi kõrsikuid kuus, 2010. aastal kokku 100 tonni.
Toidu Koostise Andmebaasi andmeil on magusates kõrsikutes 100 g kohta 1420,0 kJ ehk 339,0 kcal energiat, 65,5 g süsivesikuid (sh 62,3 g imenduvaid süsivesikuid), 4,5 g rasvu, 9,9 g valke, 33,0 g vett, 3,2 g kiudaineid, 57,0 g tärklist, 5,0 g sahharoosi, 0,1 g glükoosi, 0,2 g fruktoosi, 3,8 g rasvhappeid (sh 0,3 g küllastunud rasvhappeid, 1,9 g monoküllastumata rasvhappeid ning 1,6 g polüküllastumata rasvhappeid), 0,2 g palmitiinhapet, 0,1 g steariinhapet, 1,2 g linoolhapet, 0,4 g linoleenhapet, 159,0 mg naatriumit, 155,0 mg kaaliumit, 12,7 mg kaltsiumit, 21,0 mg magneesiumit, 103,0 mg fosforit, 4,84 mg rauda, 0,86 mg tsinki, 0,18 mg vaske, 0,42 mg mangaani, 18,0 µg joodi, 13,0 µg seleeni, 1,0 µg kroomi, 9,1 µg niklit, 1,0 αTE (α-tokoferooli ekvivalenti) E-vitamiini, 0,29 mg vitamiini B1, 0,07 mg vitamiini B2, 4,2 mg niatsiini ekvivalenti (sh 1,0 mg niatsiini ja 3,2 mg niatsiini ekvivalenti trüptofaanist), 0,45 mg pantoteenhapet, 0,07 mg vitamiini B6, 3,0 µg biotiini, 20,0 µg folaate ning 398,0 mg soola.
Itaalias on tuntud Torino lähistelt pärinev kõrsik grissini, mis leiutati 1697. aastal.
Los Angelese Eesti Täienduskool

Los Angelese Eesti Täienduskool (inglise keeles Los Angeles Estonian Supplementary School) on USAs Los Angelese linnas tegutsev eesti kool.
Regina Tõškevitš

Teaduslikud saavutused

Tõškevitš on väljatöötanud graafide astmeridade dekomponeerimise teooria (inglise keeles degree sequences) ning klassifitseerinud graafe nende astmeridade alusel. On saanud rea tulemusi (mõned koostöös oma õpilastega) teatud klassi graafide algoritmilise tuvastatavuse ja loendatavuse kohta. Nende baasil on ta lahendanud ka klassikalisi ülesandeid. Väljatöötamisel on graafide üldine dekomponeerimise teooria. Töötab graafide esitamise teooria kallal, mis rajaneb "servagraafi" (inglise keeles line graph) funktsiooni väärtustel. Tunneb huvi taastatavuse probleemi (inglise keeles reconstruction conjecture) vastu.

Tunnustused

Aastal 1998 sai Valgevene riikliku autasu raamatu Лекции по теории графов eest. Aastal 2009 anti talle Francisco Scorina medal. Oma päritolu ja tegevusala tõttu nimetatakse teda vene keeles aupaklikult ka графиня Регина.

Tõškevitš Eestis

Tõškevitš oli Tartu Ülikooli matemaatiku Uno Kaljulaidi (1941-1999) uuringute juhendaja. Ta on andnud vajalikku nõu struktuurisemiootika teoreetilise baasi loomisel.
Ta esines ka Eesti esimesel graafide ja rakenduste konverentsil 1991. aasta kevadel Käärikul.
Oscar Levy

Oscar Levy (28. märts 1867 Stargard – 13. august 1946 Oxford) oli Saksamaa juudi päritolu arst, tõlkija ja poliitiline esseist, kes hiljem elas Inglismaal. 
Ta sündis Stargard in Pommernis (praegu Stargard Szczeciński Lääne-Pomorze vojevoodkonnas), tema isa Moritz Levy (1832–1905) oli Stargardis kaupmees ja pankur. Ta õppis Freiburgi Ülikoolis arstiteadust.
Oscar Levy tõlkis Nietzsche filosoofia 18 köidet inglise keelde.
Oscar Levy kuulsaim essee oli 1940. aastal ilmunud "The Idiocy of Idealism" (saksa keeles "Der Idealismus – ein Wahn", eesti keeles "Idealism kui luul"). Selles arutleb ta natsionaalsotsialismi ja kommunismi erinevuste ja sarnasuste üle.
Daniel Brühl

Karjäär

Esinema hakkas Brühl juba lapsepõlves ning kaheksa-aastaselt võitis ta lugemisvõistluse, mille kaudu sai ta kuuldemängu- ja dubleerimisrolle Lääne-Saksa ringhäälingus. Sellele järgnesid esimesed ülesastumised televisioonis. 1994. aastal osales Brühl telefilmis "Svens Geheimnis" ("Sveni saladus"). Samuti mängis ta mõnda aega telekanali ARD seebiooperis "Verbotene Liebe" ("Keelatud armastus") tänavalaps Benji rolli.
Rahvusvahelise läbimurde saavutas Brühl 2003. aastal filmiga "Good Bye, Lenin!" ("Hüvasti, Lenin!"), mis kandideeris Kuldgloobuse auhinnale ning mida vaatas üle maailma umbes 6 miljonit kinokülastajat. Filmis mängitud Alex Kerneri rolli eest võitis Brühl Euroopa filmiauhindade jagamisel parima meesnäitleja preemia.
Debüüdi ingliskeelses filmis tegi Brühl 2004. aastal, mängides koos Judi Denchi ja Maggie Smithiga filmis "Ladies in Lavender". Samal aastal sai ta publikupreemia oma rolli eest filmis "Was nützt die Liebe in Gedanken" ning ta nomineeriti kriitikute auhinnale osa eest filmis "Die fetten Jahre sind vorbei". 2005. aastal tõestas Brühl kinolinal oma suurepärast keeloskust, kasutades nii prantsuse, saksa kui inglise keelt leitnant Horstmayeri rollis filmis "Joyeux Noël", mis räägib Prantsuse, Saksa ja Briti sõduritest Esimese maailmasõja aegse jõulurahu ajal 1914. aastal.
2006. aastal osales Brühl Cannes'i filmifestivali lühifilmide ja Cinéfondationi žüriide tegevuses. Samal aastal tegi ta kaasa romantilises komöödias "2 Days in Paris" ja Hispaania filmis "Salvador", kus ta kehastas nimitegelast, kindral Franco võimuperioodil tegutsenud Katalaani anarhisti Salvador Puig Atichi. 2007. aastal oli Brühilil väike roll filmis "Bourne'i ultimaatum". 2009. aastal mängis ta Quentin Tarantino filmis "Vääritud tõprad" Natsi-Saksa sõjakangelase Frederik Zolleri osa.
2009. mais rajas Brühl produktsioonifirma Fouronfilm koostöös Film1-ga.

Isiklikku

Brühl sündis Arenys de Muntis, Kataloonias, Hispaanias. Tema isa oli Saksa telerežissöör Hanno Brühl ning ema Kataloonia päritolu õpetaja. Veidi pärast sündi kolis tema perekond Hispaaniast Saksamaale, Kölni. Mitmekeelses perekonnas kasvanuna räägib Daniel Brühl nii saksa, hispaania, inglise, prantsuse kui ka katalaani keelt. Brühl on läbinud Saksa sõjaväeteenistuse tsiviilteenistujana. Ta on olnud kihlatud Saksa näitlejanna Jessica Schwarziga.
Obinitsa Põhikool

Obinitsa Põhikool  oli põhikool Võru maakonnas Meremäe vallas Obinitsa külas.
2004. aastal ühendati Obinitsa Põhikool Meremäe Põhikooliga ja nende baasil moodustati Meremäe-Obinitsa Põhikool. Õppetöö toimus kahes koolimajas: Obinitsa ja Meremäe koolimajas. 2008 suleti Obinitsa koolimaja. 2010 liideti Meremäe-Obinitsa Põhikool ja Meremäe Lasteaed "Tsirgupesäkene" kool-lasteaiaks nimega Meremäe Kool.
Koolil oli oma muuseum.
Kool on kandnud ka nime Obinitsa 8-klassiline kool.
Dendroloogilised uurimused Eestis

Dendroloogilised uurimused Eestis on aastast 1999 ilmuv kogumik, mis koosneb Eesti Põllumajandusülikooli Metsandusliku Uurimisinstituudi dendroloogilistest uurimistöödest.
Peale Eesti metsateadlaste on kogumikus töid ka nt Hollandi, Leedu, Inglismaa teadlastelt.
Uimastav juustumari

Botaaniline kirjeldus

Uimastav juustumari on mitmeaastane poolpõõsas. Uimastav juustumari võib kasvada 20–25 cm kõrguseks. Tema alumised lehed paiknevad järjestikuselt, ülemised vastakalt. Lehed on tumerohelise värvusega ja elliptilised. Õied paiknevad 3–6 kaupa lehtede kaenlas, on kollakasrohelise värvusega ja lõhnavad ebameeldivalt. Viljaks on punane mari.
Uimastava juustumarja juur ja leht (Withaniae radix et folium) on taimne droog.
Valtu mõis

Valtu mõis (saksa keeles Waldau, varem Kotz) oli rüütlimõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõisasüda Rapla valda Rapla maakonnas.
Taani hindamisraamatus on mainitud Kotoaasseni küla. Valtu mõisa (Koettes) esmamainimine oli 1412. aastal. 1588–1828 oli mõis Tiesenhausenite omanduses. Seejärel kuulus Stackelbergide, Maydellide ja Ungern-Sternbergide valdusse, 1919. aastal kuulus Otto Seislerile.
1913. aastal oli mõisa koosseisus 2070,3 ha mõisamaad, 99 lahustükki (2974,9 ha), üks kõrvalmõis ja kaheksa küla.
Valtu mõisakompleks oli Eesti klassitsismi üks tippteoseid.
Mõisa peahoone põletati 1905. aastal ja selle varemed lammutati. Tänapäeval asub sellel kohal kortermaja. Mõisakompleksist on säilinud külghäärberid ja mõned ümber ehitatud kõrvalhooned. Mõisasüdamest pool kilomeetrit lääne pool asub 1815. aastal ehitatud hollandi tüüpi tuulik, nn Puraviku veski.