google/wiki40b huggingface dataset:
Eesti rahvakultuuri leksikon

"Eesti rahvakultuuri leksikon" on 1995. aastal ilmunud teatmeteos Eesti rahvakultuurist.
Leksikoni autorid on Ellen Karu, Gea Troska, Igor Tõnurist, Lauri Vahtre ja Ants Viires. Teatmeteose andis välja Eesti Entsüklopeediakirjastus.
2007. aastal ilmus teose 3., täiendatud trükk.
Liepāja Ülikool

Liepāja Ülikool on 1954 asutatud kõrgkool Lätis Liepājas.
1998–2008 kandis nime Liepāja Pedagoogikaakadeemia. 2008. aastast on ülikool.
Ülikoolis on 3 teaduskonda.
Tõlet

Tõlet on taarausuliste kaelas kantav ripats. Ripatsi nimetus on kokku pandud sõnadest tõde, elu ja tee.
Tõlet on taarausu sümboolne märk. Väike, ümmargune kapsel on valmistatud metallist, tavaliselt hõbedast. Ümmarguse kujuga kapsli keskel on sile pind, mida ümbritseb kõrgem äär, ring. Ring on meie teadvuse piiriks. Selle järele tuleb tundmatuskuhu kord võib tungida ka kaugemale, vastavalt inimese vaimsele arenemisele. Üle seesmise sileda pinna läheb joon, kujutab eluteed. Inimene tuleb tundmatusest ja elulõpul läheb samuti tundmatusse. Elutee joonel on stiliseeritud uritule leek, mis valmistatud kullast."
Tõleti järgi sai nime Hubert Jakobsi 1970ndate lõpul välja antud masinkirjas paljundatud omakirjastuslik kirjandusalmanahh "Tõlet" ja 1980–1990ndail Tartus tegutsenud muinsuskaitseklubi Tõlet, mis koondas taarausu- ja maausuhuvilisi.
Kaheksavennataaler

Kaheksavennataaler (Achtbrüdertaler) on aastail 1607–1619 vermitud Saksi-Weimari hõbemünt, mis kujutab hertsog Johann III (1570–1605) kaheksat poega. 
Peale ühetaalriste vermiti veel sama kujundusega kahe-, poole- ja veerandtaalriseid, kuldkuldnaid, kahe- ja kolmekuldnaseid münte. 
1607–1616 vermitud müntidel on hertsogid Johann Ernst I, Friedrich, Wilhelm ja Albrecht kujutatud esiküljel ning Johann Friedrich, Ernst I, Friedrich Wilhelm ja Bernhard tagaküljel. 1616–1619 vermitud müntidel on kõik kaheksa venda kujutatud esiküljel ja tagaküljel vapp. Kaheksavennataalrid vermis Saalfeldis Wolf Albrecht (initsiaalid WA). Kaheksast vennast esimesena suri Friedrich Wilhelm (1603–1619), mille järel lõppes ka ühine rahavermimine.
Lembit Odres

Lembit Odres (24. mai 1921; Paldiski – 27. jaanuar 2010) oli Eesti kodu- ja ajaloolane.

Elulugu

Lembit Odres oli kaupmehe, Paldiski linnapea Johannes Odrese poeg.
1941. aastal lõpetas Odres Türi Linna Eragümnaasiumi. Küüditati 1941 koos perega Siberisse. 1955 pöördus tagasi Eestisse. Töötas pikemat aega EKE Projektis vaneminseneri ametikohal.

Teadustöö

Odres on uurinud Paldiski linna ajalugu ning Eesti kalmistuid ja hauamärke. Odrese mitmed käsikirjalised uurimused ("Vana Paldiski koolid", "Vana Paldiski" I-IV, "Eesti rõngasristid", "Peremärgid", "Lahemaa peremärgid" jt) asuvad ERM-is, Vabariiklikus Kultuurimälestiste Kaitse Inspektsioonis jt asutustes; käsikiri "Johannes Odres. Paldiski linnapea 1917–1940" Kirjandusmuuseumis. Aastast 1961 oli ta ENSV TA Kodu-uurimise Komisjoni liige ja aastast 1990 Eesti Kodu-uurimise Seltsi liige.
Ropka tööstusrajoon

Ropka tööstusrajoon on Tartu linnaosa, mis paikneb Tartu lõunaosas Emajõe paremal kaldal. 
Linnaosa piirideks on linna lõunapiir - Võru tänav - Sepikoja tänav - Jalaka tänav - Sepa tänav - Vasara tänav - Sirbi tänav - Tähe tänav - Aardla tänav - Ropka tee - Turu tänav - sadama raudtee - Emajõgi.
Linnaosa pindala on 364 ha ja elanike arv oli rahvastikuregistri andmeil 1. jaanuaril 2012. aastal 2511.
2013. aasta 31. detsembri seisuga elas Ropka tööstusrajoonis 2424 inimest, neist 1361 naist ja 1063 meest. Ropka tööstusrajooni elanikest 225 olid vanuses 0-6 aastat, 285 vanuses 7-18 aastat, 1411 vanuses 19-64 aastat ja 503 vähemalt 65-aastased. Linnaosa asustustihedus oli hõreduselt kolmas: 666 in/km². Ropka tööstusrajoonis elas 2,48% tartlastest.

Haljasalad ja veekogud

Linnaosa ulatub Emajõe kaldani. 
Emajõe ääres on võrdlemisi ulatuslik jõeluht.
Toivo Nahkur

Toivo Nahkur (sündinud 5. juulil 1947) on eesti pianist ja pedagoog, Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia professor.
Eesti Väärtpaberikeskus

AS Eesti Väärtpaberikeskus (lühend: EVK) on 1995. aastal asutatud väärtpaberituru infrastruktuuri ettevõte. EVK kuulub rahvusvahelisse NASDAQ OMX gruppi. EVK omanik on Tallinna Börs.
Eesti Väärtpaberikeskus haldab elektroonset Eesti väärtpaberite keskregistrit ja Eesti kogumispensioni registrit.
EVK on kandnud ka nime Eesti Väärtpaberite Keskdepositooriumi Aktsiaselts.
Nõukogude Eesti kirjandus

Nõukogude Eesti kirjandus on Eesti kirjandus, mis on loodud Eestis Nõukogude okupatsiooni ajal, 1940 (1945) kuni ligikaudu 1990. aastani, Teisest maailmasõjast Eesti taasiseseisvumiseni.
Mõnes käsitluses võib see hõlmata ka mujal Nõukogude Liidus Eesti kirjanike loodud või eestikeelset kirjandust ning vene keeles kirjutatud teoseid. Väliseesti kirjanduse kõrval nimetatakse Nõukogude Eesti kirjandust ka kodueesti kirjanduseks.
Nõukogude Eesti kirjandusele vastandub kirjandusloos väliseesti kirjandus, mille lõid Eesti kirjanikud eesti keeles väljaspool Nõukogude Liitu. Kuna Nõukogude okupatsiooni ajal kehtis Eesti NSV-s ametliku ideoloogiana marksism-leninism, mis oli kapitalistlike riikide vastu vaenulik, sõja ajal lääneriikidesse põgenenud eesti kogukond oli aga enamjaolt kommunismi ja Nõukogude Liidu vastane, kujunes eesti kirjandusel kaks teineteise suhtes ideoloogiliselt ning seetõttu vähemalt pealispindseltki vastandlikku haru. Praktikas ei kandnud iga kirjanik muidugi kohustuslikku ideoloogiat, kuid trükki pääsemiseks tuli Nõukogude Eestis seda vähemalt teeselda, vähesed vasakpoolsed väliseesti kirjanikud aga ei saanud endale lubada Nõukogude-sõbralikkust lugejate suhtumise tõttu.
Nõukogude kirjanduse ainus lubatav kunstivool oli enamiku vältel käsitletavast perioodist sotsialistlik realism. Samas ei tähenda see, et 1940. aastaist 1980. lõpuni olnuks kogu Eestis loodud kirjandus sisult ja vormilt ühesugune. Ehkki Nõukogude Liidus oli kirjandus välismaailma kunstivoolude muutustest mõnevõrra eraldatud ja kõiki suundumus siin kaasa teha ei saanud, varieerusid lubatavuse piirid suuresti.
Nõukogude Eesti kirjandusele on iseloomulikud tihedad suhted riikliku kontrolli, tsensuuri ja ametlike tunnustus- ning karistusmehhanismidega. Mitu nõukogude eesti kirjanikku – näiteks August Jakobson, Juhan Smuul – on täitnud rolle Eesti NSV ametlikes võimustruktuurides. Juhan Smuul pälvis 1952. aastal ja Hans Leberecht pälvis 1953. aastal Stalini preemia.
Malabo

Ajalugu

Linna asutasid 1827. aastal britid ja selle nimi oli alguses Port Clarence. See oli orjakaubanduse mahasurumiseks mõeldud laevastiku tugipunkt. Linna asus elama palju vabastatud orje. 1843 läks linn Hispaania kontrolli alla ja nimetati Santa Isabeliks. 1969 viidi riigi pealinn üle Batast Santa Isabeli. Praeguse nime sai 1973. aastal osana president Francisco Macías Nguema kampaaniast euroopalike nimede asendamiseks aafrikapärastega. Nguema diktatuuri ajal hävitati ja sunniti kodudest põgenema Bioko põliselanikke bubisid ja linna asustati mandrilt fangi hõimu liikmeid.

Kliima

Linnas valitseb ekvatoriaalne kliima. Aasta keskmine õhutemperatuur on 25°C.

Transport

Linnast 9 km lääne pool asub lennujaam, kuhu lendavad Iberia, Swiss, Spanair, Air France, KLM, Astraeus ja Lufthansa.
Malabo on hea looduslik sadam, sest linn asub kustunud vulkaani kraatri serval.

Majandus

Linna lähedal asuvad naftaleiukohad. Linnas on mitmed nafta- ja maagaasitootmisettevõtted, mis asuvad peamiselt Punta Europa tööstuslinnaosas.

Arhitektuur

Malabos on 1916 ehitatud gooti stiilis toomkirik, presidendipalee ja mitmeid hispaania koloniaalehitisi.
Aneroidbaromeeter

Aneroidbaromeeter ehk metallbaromeeter on mõõteriist (teatud baromeeter), millega mõõdetakse õhurõhku. 
Aneroidbaromeetri ehitus ja tööpõhimõte sarnanevad manomeetri omadega. Erinevus on vaid selles, et manomeetris muutub rõhk karbis sees, baromeetri karbike on aga suletud ja õhutühi. Õhurõhu suurenemisel surutakse gofreeritud karbi kaant veidi allapoole, rõhu vähenemisel tõstab lehtvedru kaant ülespoole. See liikumine kandub kaane külge kinnitatud osutile, mis näitab õhurõhku vastavalt gradueeritud  skaalal.
Aneroidbaromeetriga võivad olla ühendatud termomeeter ja vastav kompensaator, mis teeb seadme näitu parandusi sõltuvalt keskkonna temperatuurist.
Aneroidbaromeeter on kerge ning sellepärast kasutatakse seda laialdaselt ekspeditsioonidel ja olmes. Seda võib kasutada ka altimeetrina, erinevus on selles, et skaala ei näita õhurõhku, vaid kõrgust merepinnast normaalõhurõhu korral.
Baltimaade armeenlased

Läti

Veebilehe armeniandiaspora.com andmetel on armeenlasi Lätis ca 5000, Läti ametlike 2008. aasta andmete järgi 2742. Peamiselt elavad sealsed armeenlased Riias.
Aastal 1887 loodi Lätis armeenlaste ühing. Karl Jägeri aruande järgi mõrvati üks armeenlane Einsatzgruppe A poolt 1941. aastal Daugavpilsis. 1990. aastal asetati Riia kesklinna hatškar. 1991. aastal ilmus esimene number ajakirja Ararat, mis pärast pausi hakkas taas ilmuma 2002. aastal. Aastaks 2001 oli loodud Riia armeenlaste kogukond.

Leedu

Viimase Leedu rahvaloenduse (2011) andmetel elas riigis 1233 armeenlast, neist enamus Vilniuses. Armeenlaste ühingud nimetavad aga sealseks armeenlaste arvuks ca 2500. Nõukogude Liidu 1989. aasta rahvaloenduse andmetel elas Leedus 1655 armeenlast. Armeenlaste Leedu aladele elama asumine Poola-Leedu ühise riigi Rzeczpospolita ajal oli episoodilise loomuga ning tulenes peamiselt kaubanduslikest vajadustest, kuigi ajalooallikatest on teada, et Vilniuses rajati Armeenia kool juba 16. sajandil ja gild 16.–18. sajandil. Üks 19. sajandi Leedu väljapaistvamaid kunstnikke oli Jan Rustem (armeenia keeles Յան Ռուստամ). Suurema osa praegusel ajal Leedus elavate armeenlaste ajalugu on seotud 20. sajandiga. Hatškar püstitati Leedu Ristimäele 2001. aastal ja Kaunase kesklinna 2004. aastal. Vilniuses avati Armeenia kirik 2006. aastal.
Matt Stone

Matthew Richard Stone (sündinud 26. mail 1971) on Ameerika animaator, stsenarist, režissöör ja näitleja. Ta on koos Trey Parker'iga üks South Parki loojatest.
Infinite

Vähesus

Inglismaal on see väga haruldane, aga mõned miksitud versioonid on illegaalselt välja lekkinud.
Balti kubermangud

Ajalugu

Esialgu sattus 1721. aastal Venemaa Keisririigi võimu alla ainult Eesti ja Läti põhjaosa (Riia linn ja Vidzeme). Ülejäänud tänapäeva Läti ala jagunes ümberkaudsete riikide vahel: Latgale kuulus Poola ehk Rzeczpospolita koosseisu, Kurzeme Rzeczpospolita vasalliriigile – Kuramaa hertsogiriigile.
1772. aastal liideti pärast esimest Poola jagamist Venemaa Keisririigiga Latgale ning kolmandal Poola jagamisel 1795 Kuramaa hertsogiriik ja Piltene piirkond.

Erinevused Venemaa sisekubermangudest

Eesti- ja Liivimaa vallutamisel Põhjasõja käigus alistusid Eestimaa ja Liivimaa rüütelkond ning keiser Peeter I kinnitas nende eriõigused nendes kubermangudes (30. septembril 1710 Liivimaal ja 1. märtsil 1712 Eestimaal).
Eriõigused kandsid üldnimetust Balti erikord. Erikorra alusel oli kubermangude aadlikogunemistel suur autonoomsus elukorralduse määramisel. Keisrivõimu esindas kuberner.
Liivi- ja Eestimaa ning osa Soome alade haldamiseks loodi Peterburis keisri õukonna juures Liivimaa, Eestimaa (ja Soome) asjade kontor (камер-контор лифляндских, эстляндских (и финляндских) дел), mille juht oli tingimata baltisaksa päritolu isik. Samuti allutati 1718 need kubermangud kohtualluvust ja regulatsioone koordineerivale Liivimaa, Eestimaa (ja Soome) asjade erilisele justiitskolleegiumile (особая юстиц-коллегия лифляндских, эстляндских (и финляндских) дел). Need kolleegiumid ühendati 1738, kuid 1740 lahutati uuesti ja justiitskolleegium allutati Valitsevale Senatile.

Läänekubermangud

Suur-Venemaa sisekubermangudest omasid erinevusi, põhilistelt katoliku usku elanikkonna ja piirkonna Rzeczpospolita koosseisu kuulumise ajal ajalooliselt väljakujunenud tavade alusel. 1596. aastal olid Rzeczpospolita territooriumil asuvate ukrainlaste ja valgevenelaste kreekakatoliku kiriku kogudused moodustanud Bresti uniooniga Rooma paavstile ja Roomakatoliku kirikule alluva Valgevene ja Ukraina Kreekakatoliku Kiriku.
Mihkel Müller

Mihkel Müller (eesnimena kasutatud ka Mikko; 21. oktoober 1887 Paadrema, Varbla kihelkond, Läänemaa – 19. detsember 1970 Helsingi) oli Eesti maadleja.
Aastal 1920 osales ta Antwerpeni olümpiamängudel Kreeka-Rooma maadluses keskkaalus (kuni 75 kg), kus sai 18. koha.
Boris Pärl

Elulugu

Boris Pärl oli preestrist kooliõpetaja poeg.
Lõpetas 1937 Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi, 1942 TÜ õigusteaduskonna, õppis 1942–1944 majandusteaduskonnas, lõpetas 1952 Stockholmi Kaubandusülikooli, M.Sc. (1953, Northwesterni Ülikool, Evanston, Illinois), Ph.D. (juhtimine, 1960, samas). Oli 1941–1942 Eesti Rahva Ühisabi ja 1942–1943 Sisedirektooriumi Sotsiaalkindlustuse Valitsuse ametnik, 1943–1944 Saksa armees lendur. Läks 1944 Saksamaa kaudu Rootsi, oli 1945–1948 haiglatööline ja Uppsalas konservivabriku ametnik, 1948–1950 Rootsi Kaubandusministeeriumi ametnik, hiljem revident Stockholmis. Aastast 1952 USA-s: oli 1954–1960 Northwesterni Ülikooli instruktor, 1960–1964 assistent. prof., 1964–1985 associate professor statistikas.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: majandus ja statistika, töid statistika alalt. Oli American Statistical Association'i, American Economists Associationi liige. Üle 20 teadustrükise.
Saha kabel

Saha kabel asub Harju maakonnas Jõelähtme vallas Saha külas. Kirikliku pärimuse alusel püstitati siiani püsiv kivikabel samal ajal kui Pirita klooster ja Kanuti gildi maja Tallinnas. Kabelikoht on märgitud ka Taani hindamisraamatus 1241. 
Pärimuse järgi püstitati kabel taanlase Nicol Tuwe poolt merehädast pääsemise eest seal varem asunud tamme asemele. 
Kabeli kaitsepühak on Püha Nikolaus.
Abja plutoon

Abja plutoon on Lõuna-Eesti aluskorras paiknev aluselise koostisega süvakivimeist koosnev štokk.
Abja plutoon on umbes 10 km läbimõõduga ovaalne intrusiivne kivimkeha Lõuna-Eesti granuliitse faatsiese moondekivimeist ümbritsetud aluskorras. Abja plutooni kohale on rajatud üks puurauk. Puurauk lõikab plutooni sügavuses 550...635 m. Erinevalt enamikust ülejäänud Eesti aluskorra plutoonidest on Abja plutoon aluselise koostisega.
Peamise osa plutooni koostisest moodustab tumehall keskmiseteraline osaliselt nõrgalt gneisilise tekstuuriga kvarts-montsodioriit (ränidioksiidisisaldus 49...52%). Iseloomulikuks tunnuseks on aktsessoorsete mineraalide apatiidi ja titanomagnetiidi esinemine. Kvartsmontsodioriiti lõikavad keskmise- kuni peeneteralise plagioklass-mikrokliingraniidi sooned. Graniit on kohati porfüürilise tekstuuriga, mille moodustavad idiomorfsed leelispäevakivi megakristallid.
Dioriidis sisalduv plagioklass (40...50% kivimi koostisest) on reeglina andesiinile vastava keemilise koostisega (An33...39). Dioriit koosneb peale plagioklassi veel küünekivist (10...20%), biotiidist (10...20%) ja väheses koguses ka kvartsist ja K-päevakivist.
Aktsessoorsete mineraalide osatähtsus on suur. Tüüpilisteks aktsessoorseteks mineraalideks on apatiit (2...5%), titanomagnetiit (2...6%), titaniit (1%), tsirkoon, monatsiit ja allaniit.
Tsirkooni kristallide U-Pb meetodil põhinev dateering annab plutooni vanuseks 1635±7 Ma. Seega kuulub plutoon koos teiste Eesti aluskorda lõikavate intrusiivsete kivimkehadega Subjotnia (Paleoproterosoikumi) kivimkompleksi, mis geokronoloogiliselt vastab Statheri ajastule.
Plutoon on moodustunud Svekofenni kurrutusele järgnenud riftistumise käigus.
Globaliseerumine

Globaliseerumine ehk üleilmastumine on protsess, mida iseloomustavad kasvav rahvusvaheline kaubandus ja tihenev kultuurivahetus, mis muudavad maailma majandust ja ühiskonda. Globaliseerumisele on püütud anda erinevaid definitsioone. Majanduse kontekstis seostatakse seda mõistet eelkõige vabakaubandusest tulenevate nähtustega. Globaliseerumise tõukejõuks on muutused tehnoloogias, eelkõige transpordi ja kommunikatsiooni areng ning energia odavnemine, mille tulemusena on väidetavalt tekkimas globaalne küla.
Globaliseerimist peetakse pigem tänapäeva nähtuseks, kuid osad autorid on pakkunud selle algusajaks 4-7. sajandit, kui algas "usundite globaliseerumine" ehk kristluse ja islami levik.

Globaliseerumise mõõtmine

Riikide globaliseerumise astet on püütud mõõta erinevate indeksite abil. Nendeks on KOF Index of Globalization ja Enabling Trade Index (ETI). 2013. aastal oli Belgia KOF-i üldindeksis esikohal, kuid majandusliku globaliseerumise osas oli esikohal Singapur. 2010. aasta seisuga oli Singapur ETI-s esikohal.

Globaliseerumise kriitika

Globaliseerumist on kritiseeritud kultuurilise mitmekesisuse vähenemise pärast. 2004 kirjutas Eesti ajakirjanik Neeme Raud, et "Kaupluse- ja restoranikettide pealetung on hävitamas kohalikku eripära ja muutmas maailma linnu üksteisele üha sarnasemateks kloonideks". 2010 ütles Ravimiameti peadirektor Kristin Raudsepp, et globaliseerumine ravimitootmises toob endaga kaasa võltsitud ravimite kiire leviku, musta turu tungi legaalsesse kaubandusse, ravimitootmise väikseimagi eksimuse, näiteks kvaliteedidefekti kiire jõudmise patsiendini ja patsientide lihtsustunud võimalused saada ravimeid ükskõik millisest maailma nurgast. Maailma üks tuntud globaliseerumise kriitikuid on Kalle Lasn.
Alkmaar

Sport

Linna jalgpalliklubi AZ mängib Hollandi kõrgliigas Eredivisies.
Uru-eu-vau-vau keel

Sõnavara

Uru-eu-vau-vau keeles pole eraldi sõnu: aeg, nädal, kuu ja aasta. Selle asemel on neil sõnad mingiks teatud perioodiks (vihmahooaeg, põud).
Grant Cardone

Noorpõlv ja õpingud

Grant Cardone sündis Lake Charlesis, Louisiana osariigis Curtis Louis Cardone ja Concetta Neil Cardone viiest lapsest neljandana. Tal on kaksikvend Gray Cardone. Isa suri veebruaris 1968 ja ema suri mais 2009. 
Ta lõpetas 1976 LaGrange'i Keskkooli Lake Charlesis 1976. aastal. Aastatel 1976–1981 õppis ta ülikoolis McNeese State University, mille ta lõpetas bakalaureusekraadiga raamatupidamise alal. 
Cardone otsustas hakata tegelema raamatupidamise asemel automüügiga.

Karjäär

Grant Cardone tahtis saada parimaks müügimeheks.
Enne 25-aastaseks saamist oli ta sõltuvuses kokaiinist ja teistest narkootikumidest ning alkoholist. Ta sai sellest üle tänu sellele, et ema andis talle 1000 dollarit laenu, mille eest ta ostis müügikoolituse kassette. Ta otsustas muuta oma elu, omandades müügikunsti.
1987. aastal kolis Cardone Chigagosse, kus ta asus tööle müügikoolitusfirmas. Töö tõttu reisis ta mööda USA-d ringi ja elas paljudes linnades. Ta elas mõnda aega kodulinnas Lake Charlesis ja seejärel viis aastat Houstonis. Seejärel elas ta 12 aastat La Jollas California osariigis. Lõpuks asus ta elama Los Angelesse.
2012. aasta lõpus viis Cardone oma kontorid Californiast Miami Beachi.
Pärast ülikooli hakkas Cardone tegelema autode müügiga. 
Mõnda aega oli ta ettevõtte Freedom Motorsports Group Inc tegevjuht. 
2010. aasta lõpus hakkas Cardone koos ettevõttega Atlas Media Corp. tootma National Geographic Channelile tõsielusarja "Turnaround King".
 
Cardone omad ja opereerib mitmes firmas, nagu näiteks: Cardone Acquisitions, Cardone Enterprises ja The Cardone Group.
Samuti omab ta kinnisvaraportfooliot Ameerika Ühendriikides, mille arvatav väärtus on 450 miljoni dollari ümbruses.
Cardone on seitsme raamatu autor: Sell To Survive (2008), The Closer’s Survival Guide (2009), If You’re Not First, You’re Last (2010), The 10X Rule (2011), Sell or be Sold (2012), The Millionaire Booklet (2016) ning Be Obsessed or Be Average (2016).
29. novembril 2016 nimetas ajakiri Forbes Cardone’i parimaks turu mõjutajaks, keda jälgida 2017. aastal.

Isiklikku

Cardone kuulub Saientoloogia Kirikusse. 
Aastal 2006 toetas ta oma firma Freedom Motorsports Group Inc. kaudu NASCARi-sõitjaid. 
Cardone on abielus Elena Lyonsiga. Neil on kaks tütart. Tütred Sabrina ja Scarlett sündisid, kui isa oli üle neljakümne aastane.
Otto Grossschmidt

Otto Grossschmidt (20. detsember 1869 Vastse-Otepää vald, Tartumaa – 10. juuni 1941 Tartu) oli eesti luuletaja, ajakirjanik ja näitekirjanik.
Ta oli aastatel 1889–1906 Rõngu kihelkonnas Raigastes kooliõpetaja, hiljem Tartus ajakirjanik.
Tuntud on tema luuletus " Pühajärv " ("Kuulen sinu laente laksu...). Avaldanud luulekogud " Veikene Lille Kimbukene" ja " O. Grossschmidti Luuletused". Kirjutanud külanäidendeid ("Meie aja kilplased"), "Uued sihid, uued vaated", "Moonakael", "Elutöö palk", "Kõrgemäe koolipapa"), lasteraamatuid, tõlkinud, koostanud lugemikke, albumeid ja kalendreid.
Kotka merepäevad

Kotka merepäevad (soome keeles Kotkan meripäivät) on Soomes Kotka linnas ja lähiümbruses igal aastal juuli viimasel nädalalõpul toimuv merefestival. See on üks suuremaid Soome festivale. Seal osaleb üle 200 000 inimese. See on Finland Festivals'i üks festivalidest.
Festivalid toimuvad aastast 1962.
Karl Torro

Karl Torro (1888 Viljandimaa – 1960 Waiblingen, Saksamaa) oli eesti luuletaja ja veskimeister.
Torro oli iseõppija, koolis sai ta käia vaid ühe aasta. Ta osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas. Hiljem pidas ta oma isa Jaan Torro rajatud tuuleveskit Tormiku veskitalus Kassinurme külas Jõgeva vallas, kus neile kahele on püstitatud mälestuskivi. Karl Torro oli ka Ahja jõel paikneva Kiidjärve vesiveski viimane omanik, veski ostis ta selle ehitanud mõisaomanikelt Maydellidelt 1925. aastal.
1944. aastal põgenes Torro koos oma kolmelapselise perega Saksamaale, kus oli põgenikelaagris Geislingenis.
Karl Torro kirjutas üle 400 luuletuse ja mitu romaani, novelle ja lastelaule. 1948. aastal koostas ta mälestusalbumi "3 aastat Geislingenis" (fotod Karl Hintzer). Postuumselt on tema luule ilmunud kogudes "Valge tee" (Tallinn: I. Randalu, 1995), "Valged teed" (Frankfurt Maini ääres: T.-M. McCurty, 2000) ja "Võlulinik" (Frankfurt Maini ääres: T.-M. McCurty, 2000). Tema sõnadele on kirjutanud laule Inno Salasoo ja Tiina Kiilaspea, neid on esitanud Eesti Rahvusraamatukogu Naiskoor ja Eesti Meeslaulu Selts.
Torro valdas vene, inglise, saksa, soome, hispaania, prantsuse ja esperanto keelt.