google/wiki40b huggingface dataset:
Karolingide kunst

Karolingide kunst on Frangi riigis Karolingide dünastia valitsusajal, 8. sajandi teisest poolest kuni 10. sajandi keskpaigani loodud kunst. Karolingide kunst ühendas endale eelnenud merovingide kunsti pärandit hilisantiikse ja  varakristliku kunsti elementidega, samuti mõjutustega bütsantsi kunstist. Hilisantiigi ja bütsantsi kunsti mõjud olid võrreldes varasema perioodiga palju märgatavamad, taaselustades näiteks antiikseid dekoorimotiive.

Üldised tunnusjooned

Karolingide dünastia valitsusajal 8. ja 9. sajandil püstitatud ehitisi iseloomustab teadlik püüd matkida rooma arhitektuuri, perioodi lõpul laenati palju varakristlikust ja Bütsantsi ehituskunstist, mis sulandudes kohaliku ehitustraditsiooniga moodustas unikaalse stiili. Üks esinduslikumaid näiteid on väravahoone kunagises Lorschi kloostris, ehitis ühendab polükroomse geomeetrilise pinnaornamentika klassikaliste motiividega, nagu joonia ja komposiitkapiteelid, akantusmotiivi ja kanneleeringuga pilastrid ning sambad.
Kirikuehituses olid eelistatud ruumivormid tsentraalehitis ja basiilika. Aacheni lossikiriku ehitajad on eeskujuks võtnud Justinianuse-aegse, 6. sajandil ehitatud San Vitale kiriku Ravennas, lisades sellele puhtalt karolingide-pärase osana lääneehitise. Enamik Karolingide ajal ehitatud kirikuid olid basiilikad nagu Rooma varakristlikud kirikuhooned. Lääneehitis oli alati suurtel kloostrikirikutel, peaaegu muutumatul kujul on see tänapäevani säilinud 885. aastal ehitatud Corvey kloostrikirikul.

Muud kunstiliigid

Muudest kunstiliikidest viljeldi pisiplastikat (elevandiluunikerdus), kullassepa- ja juveliirikunsti, miniatuurmaali käsikirjade illumineerimisel ja seinamaali kirikute kaunistamiseks. Ornamentikas lisandus merovingipärasele põimornamendile ja loomornamentikale looduslähedane taimemotiivistik (akantusmotiivid ja muud taimornamendid)
Jidai Matsuri

Jidai Matsuri (時代祭 'ajastute pidu') on üks kolmest peamisest pidustusest Jaapani endises pealinnas Kyōtos.
Pidustused toimuvad igal aastal 22. oktoobril. Teised kaks pidustust on mais peetav Aoi Matsuri ja juulis toimuv Gion Matsuri.
Jidai Matsurit tähistatakse 22. oktoobril Kyōto idaosas Heiani pühamu ümbruses. 22. oktoobril 794 muutis keiser Kanmu Kyoto riigi pealinnaks ja nimetas linna ümber Heiankyoks.
Heiani pühamu ehitati 1895. aastal keiser Kanmu auks ja sellega tähistati Heiankyo 1100. aastapäeva. See traditsioon on püsinud tänaseni ning pühamu säilitamise ja kaitsmisega tegeleb ühendus Heian Kosha.
Edo perioodil (1603–1868) elas Kyōtos umbes 350 000 inimest. 1873. aastal viidi Jaapani pealinn Tōkyosse, mistõttu kahanes Kyōto rahvaarv  220 000 inimeseni. Kyōto linnavalitsus kartis, et kui midagi ette ei võeta, võib linn järk-järgult alla käia. Tuldi mõttele korraldada rongkäik, kus näidatakse Kyōto kombeid ja rõivaid Heiankyo esimestest päevadest kuni Edo perioodi lõpuni.
Esimestel pidustustel toimus kuus rongkäiku ja osavõtjaid oli umbes 500. Jidai Matsuri on nüüdseks kasvanud, igal aastal toimub 18 rongkäiku, millest võtab osa enam kui 2000 inimest.
Pidustustepäeva hommikul kantakse pühamusse kaks keiserlikku tõlda pühamusse, et seal jumalikke esemeid pühitseda. Jidai Matsuri kõrghetk on paraad, millest võtavad osa Kyōtoga seotud ajaloolised isikud. Paraadi juhatab isshin kinnotai ehk grupp hilise Edo perioodi sõdalasi, kes läksid keiser Meiji poole, et kukutada šoguni valitsus. Nende juhid olid Sakamoto Ryoma (Meiji restoratsiooni liider), šogun Oda Nobunaga, Murasaki Shikibu ("Genji lugude" autor), Sei Shonagon ("Padjaraamatu" autor) ja teised.
Rongkäik on ligi 2 kilomeetrit pikk ja paraad marsib Keisripaleest umbes 4,5 kilomeetrit Heiani pühamusse. Rongkäik algab lõuna ajal ja viimane inimene jõuab pühamusse natuke pärast kella 16.
Mõned 12 000 ajaloolisest esemest, kaasa arvatud kostüümid, hobuserakmed, aksessuaarid ja sandaalid, ei ole originaalid, vaid on uuesti loodud ajaloolistele uurimustele tuginedes. Kasutatakse samu värve ja materjale, millest originaalid valmistatud on. Esemete koguväärtus on 2,5–3 miljardit jeeni. Seepärast kutsutakse rongkäiku ka "kõndivaks muuseumiks". Peale rõivaste näeb pealtvaataja Jidai Matsuri rongkäigul hetki Kyōto ajaloost ja traditsioonidest.
Tadeusz Breza

Tadeusz Breza (31. detsember 1905 Sekežintsõ, Ostrogi lähedal (tänapäeval Ukraina) – 19. mai 1970 Varssavi) oli poola kirjanik.
Tadeusz Breza lõpetas gümnaasiumi 1926. aastal Poznańis. Õppis seejärel Varssavi Ülikoolis filosoofiat, ülikooliõpingud lõpetas Londonis. 1929–1932 oli ta Londonis Poola suursaatkonnas pressiatašee. 1933–1937 töötas ta ajakirjanikuna Varssavis ajalehe Kurier Poranny toimetuses. 1937–1939 oli ta Varssavis Młody Teatr'i juhataja.
Teise maailmasõja ajal osales Tadeusz Breza vastupanuliikumises. Sõja järel tegi ta kaastööd Krakówi ja Varssavi kultuuriväljaannetele. 1955–1959 oli ta kultuuriatašee Poola saatkonnas Roomas ja 1959–1964 Pariisis.
Breza esikromaan "Adam Grywałd" ilmus 1936. aastal.Romaanis "Mury Jerycha" ("Jeeriku müürid", 1946) kujutas Breza Pilsudski-aegset Poolat, romaanis "Uczta Baltazara" ("Belsatsari pidusöök", 1952) aga sõjajärgset Poolat. Rahvusvahelise menu osaliseks said Breza Vatikani-käsitlused: esseistlik "Spiżowa brama" ("Pronksvärav", 1960) ja romaan "Urząd" ("Ametiasutus", eestikeelses tõlkes ilmunud 1964. aastal pealkirjaga "Labürint").
Manni tüvijalg

Manni tüvijalg ehk Manni tsüaatea (Cyathea manniana) on tüvijalaliste sugukonda tüvijala perekonda kuuluv puu.
Manni tüvijalg on sõnajalgpuu, mis kasvab mägedes 920–2000 meetri kõrgusel varjulistes metsades jõgede kallastel.
Manni tüvijala kasvukohad on Aafrikas, teadaolevalt järgmistes piirkondades: Angola, Burundi, Kamerun, Kesk-Aafrika Vabariik, Kongo Vabariik, Elevandiluurannik, Kongo DV, Ekvatoriaal-Guinea (sealhulgas Annobón ja Bioko), Etioopia, Gabon, Ghana, Guinea, Keenia, Libeeria, Malawi, Mosambiik, Nigeeria, Rwanda, São Tomé ja Príncipe, Sierra Leone, Tansaania, Uganda, Sambia, Zimbabwe.
Taime kirjeldas esimesena saksa botaanik Gustav Mann.
Puu kasvab umbes seitsme meetri kõrguseks. Taime tüvi on kaetud püstiste teravate ogadega.
Väike Roograhu

Väike Roograhu on Lääne maakonnas Haapsalu linna alal Tagalahes asuv 9,95 hektari suurune saar (rahu). Saare rannajoone pikkus on 1,4 kilomeetrit.
Saar asub 400 meetri kaugusel rannikust. Väikese Roograhu lähistel põhja suunas asub Roograhu.
Saar on Y-kujuline, rohttaimestiku ja kivise pinnamoega.
Saar asub Silma looduskaitseala koosseisus ja on looduskaitse all.
Saare koordinaadid on 58° 57′ N, 23° 34′ E.
¡Diga Queso!

"¡Diga Queso!" on USA ansambli Supernova singel (2007).
Singel avaldati 7-tollisel vinüülplaadil, mida läks müüki vaid 200 bändi autogrammidega eksemplari.
Singli mõlemad lood salvestati kontserdil Seattle'is 2007. aasta 17. veebruaril.
Kasumiaruanne

Kasumiaruanne on raamatupidamisaruanne, mis kajastab raamatupidamiskohustuslase aruandeperioodi majandustulemust (tulusid, kulusid ja kasumit või kahjumit).

Eesti

Vastavalt Eesti Raamatupidamise Toimkonna juhendile nr 2 on Eestis tegutsevatel raamatupidamiskohustuslastel võimalik valida kahe kasumiaruande skeemi vahel (Skeem 1 ja Skeem 2).

Skeem 1

Kasumiaruande skeemis 1 on ärikulud liigendatud lähtudes kulude olemusest (näiteks materjalikulud, tööjõukulud, amortisatsioonikulu). Skeemi 1 on üldjuhul lihtsam rakendada, kuna see ei nõua kulude jagamist ettevõtte erinevatele funktsioonidele. Skeemi 1 rakendavad sageli väiksemad ettevõtted, kellel puudub vajadus kulude liigenduseks funktsioonide kaupa, aga ka suuremad ettevõtted majandusharudes, kus on kujunenud rahvusvaheliseks tavaks koostada kasumiaruannet lähtudes kulude olemusest, mitte nende funktsioonist.

Skeem 2

Kasumiaruande skeemis 2 on ärikulud liigendatud lähtudes kulude funktsioonist ettevõttes (näiteks müüdud toodangu maksumus, turustuskulud, üldhalduskulud). Skeemi 2 on tavaliselt keerulisem rakendada, kuna kõikide ärikulude juures on vaja otsustada, millise ettevõtte funktsiooniga on nad seotud. Teatud kulusid (näiteks tööjõukulud, amortisatsioonikulud) tuleb proportsionaalselt jagada erinevate funktsioonide vahel. Skeem 2 alusel liigendatud kasumiaruanne annab aruande kasutajatele parema ülevaate erinevate funktsioonide kulukusest ettevõttes, samas on kulude jagamine funktsioonidele subjektiivne ning erinevate ettevõtete skeem 2 alusel koostatud kasumiaruanded ei pruugi omavahel olla võrreldavad.
Sfäär

Sfäär eukleidilises ruumis

Kolmemõõtmelises eukleidilises ruumis moodustub selline punktihulk ringjoone pöörlemisel ümber oma diameetri. Seega on sfäär pöördpind.
Lõiku, mis ühendab kaht sfääri punkti ja läbib ühtlasi selle keskpunkti, nimetatakse sfääri diameetriks. Diameeter on võrdne sfääri kahe raadiusega.
Öeldakse, et sfäär piirab kera.
Taunsend

Taunsend (tähis Td) on redutseeritud elektrivälja mõõtühik, mida väljendab suhe E/N, kus E on elektrivälja tugevus ja N on neutraalsete osakeste kontsentratsioon. See suhe on määratud seosega: 
See ühik on oluline plasmafüüsikas gaaslahenduste puhul, sest keskmine elektronide energia funktsioon sõltub suhtest E/N. 
Ühik on oma nime saanud Iiri füüsiku John Townsendi järgi.
Niina Murdvee

Isiklikku

Ta on viiuldaja Vladimir Alumäe tütar. Mikk Murdvee on Niina Murdvee poeg.
Alviine Pedriks

Alviine Pedriks (kohtab ka eesnime kuju: Alvine; 30. juuli 1893 – 27. september 1938 Kadrina) oli kõige raskem eestlane.
Ta kaalus 327 kilo. Ta hakkas ootamatult juurde võtma 1929. aastal Jõgeval võõrastemaja pidades. Enda ülalpidamiseks pidi ta end raha eest laatadel näitama. Kunagi teemaja pidanud Pedriksil polnud probleemiks kaks kundet korraga uksest välja tõsta. Tema enda saabumisel avati alati mõlemad uksepooled. Tallinna näitusele sõitis Pedriks raudteeplatvormil. Et 165 sentimeetrit pikk ja 286 sentimeetrise kõhuümbermõõduga Pedriks maha matta, tuli kirst teha poolteist meetrit lai.
Tropism

Tropism (kreeka tropos 'pöörama') ehk suundus on taime kasvuliikumine mingi välise ärritaja toimel.
Adžiivika

Adžiivika  (sanskriti keeles ājīvaka või ājīvika eluviis) oli 1. aastatuhande keskpaigas eKr alguse saanud rändõpetlaste (šramanate) koolkond Indias. Selle rajajaks peetakse Gošāla Maskarīputrat (paalipäraselt Makkhali Gosāla, suri umbes 488 eKr).   
Gosāla Maskarīputra olevat algul olnud Mahāvīraga suur sõber. Nad rännanud koos, kuni Gošāla lõi oma õpetuse. Ta hakkas õpetajale vastu, püüdis Mahāvīrat kahjustada, saata talle haigusi jne.  
Adžiivika pooldajad järgisid oma õpetustes determinismi ja fatalismi põhimõtteid (sanskriti niyati 'saatus'). Selle poolest erineb nende õpetus nii budismist, džainismist kui ka brahmanistlikest vooludest, kus oluliseks peetakse inimese enda jõupingutusi. Teada on karmid reeglid adžiivikasse astumiseks, askees. (Andres Herkel)
Hristo Botev

Elu

Tema isa Botjo Petkov (1815–1869) oli õpetaja ja bulgaaria rahvusliku liikumise tegelane. Tal oli oma pojale selle nooruses suur mõju. 1863. aastal saadeti Botev pärast Kaloferis alghariduse omandamist Odessasse kooli. Seal vaimustus ta kaasaegsete vene luuletajate loomingust. Varsti pärast seda hakkas ta ka ise luuletusi kirjutama ja lõi sidemed vene ja poola revolutsiooniliste liikumistega, mis kujundasid tema poliitilisi vaateid. 1867. aastal naasis ta Kaloferi, kus asendas mõnda aega õpetajatöös oma haigestunud isa. Sama aasta mais pidas ta avaliku kõne, milles avaldas vastumeelt Osmanite võimule ja jõukatele bulgaarlastele, kes tema sõnul tegid Osmanitega koostööd. Kõne tõttu sunniti ta linnast lahkuma. Ta kavatses minna Venemaale, kuid rahapuuduse tõttu suundus Rumeeniasse, mis oli sel ajal asupaigaks paljudele bulgaaria pagulastele. Sealsed bulgaaria vabadusvõitlejad mõjutasid teda tugevalt ning ta elas nagu nemadki pidevas puuduses. Mõnda aega elas ta koos Vasil Levskiga Bukaresti lähedal mahajäetud veskis. Aastatel 1869–1871 töötas ta Bessaraabias õpetajana, säilitades tihedad sidemed bulgaaria vabastusliikumise ja selle juhtidega. 1871. aasta juunis sai ta revolutsioonilise ajalehe "Дума на българските емигранти" ('bulgaaria emigrantide sõna') toimetajaks. Seal hakkas ta avaldama oma luulet. Vene revolutsionääridega koostöö tegemise eest oli ta mõned kuud vanglas. Pärast seda töötas ta ajalehele Свобода ('vabadus') ja satiiriajalehele Будилник ('äratuskell'), milles avaldas rikaste bulgaarlaste vastu suunatud följetone. 1872. aastal tabasid võimud Vasil Levski ja hukkasid ta järgmisel aastal. Levski oli olnud vabastusliikumise juht ja loonud Rumeenias laialdase revolutsiooniliste komiteede võrgustiku. Tema kaotus andis liikumisele tugeva hoobi. Liikumine jagunes kahte leeri: Botev ja tema toetajad pidasid vajalikuks alustada kiiresti ülestõusu, teised olid ettevaatlikud ja arvasid, et selleks on veel vara. 1875. aastal valiti Botev revolutsioonilise keskkomitee juhiks. 1876. aasta alguses olid Rumeenias asuvad bulgaarlased veendunud, et kodumaal organiseeritakse lähenevat relvastatud ülestõusu ja alustasid oma kompanii moodustamist, mida saata ülestõusus osalema. Tegelikult ei olnud ulatuslik ülestõus alanud ja selle asemel olid liikvel hoopis Osmanite väeüksused. Botev hukkus lahingus Stara planina mägedes.

Perekond

Tal oli abikaasa Venetaga tütar Ivanka; perekonda kuulus ka Dimităr, Veneta poeg esimesest abielust.

Mälestuse jäädvustamine

1885. aastal moodustati komitee, et Botevi mälestust vääriliselt jäädvustada. 1890. aastal püstitati Vratsa peaväljakule tema monument.
Igal aastal 2. juunil kell 12 päeval kõlavad kogu maal sireenid, et austada ja mälestada Hristo Botevit ja teisi, kes langesid Bulgaaria vabaduse eest. Inimesed peatuvad mitmeks minutiks, kuni sireenid vaikivad.
Tema auks on nimetatud Botevgradi linn, samuti tänavad paljudes Bulgaaria ja Rumeenia linnades, koole, jalgpalliklubisid ja -staadione jm.
Friedrich Gustav Arvelius

Friedrich Gustav Arvelius (5. veebruar (ukj 16. veebruar) 1753 Tallinn – 13. juuli (ukj 25. juuli) 1806 Tallinn) oli saksa päritolu eesti kirjanik. Ta kasutas pseudonüümi Sembard.

Elulugu

Friedrich Gustav Arvelius põlvnes Soome päritolu suguvõsast. Ta sündis 1741 aastast Viru-Nigulas pastoriks olnud Friedrich Immanuel Arveliuse (1716–1780) ja Augusta Johanna Frieselli (1731–1806) pojana. Tema lapsepõlv möödus Viru-Nigula kiriklas. Ta õppis Tallinna toomkoolis (1769–71) ja seejärel Leipzigi Ülikoolis usuteadust ja filoloogiat. Kooli lõpetamisel siirdus tagasi Eestisse, oli aastatel 1780–1790 Virumaal Kiikla mõisas koduõpetaja ning alates 1790. aastast Tallinna gümnaasiumi professor. Aastatel 1792, 1796, 1799 ja 1803 oli ta Tallinna gümnaasiumi rektoriks.

Kirjanduslik pärand

Tema peamiseks tööks on saksa keelest eesti keelde tõlgitud jutud ning luuletused, mis olid õpetlikud ja talurahvast manitsevad. Arvelius kirjutas ka saksakeelse näidendi "Elisa" ning mitmeid artikleid eesti keele arengu kohta.

Perekond

Arvelius oli abielus Ohtu mõisast pärit Katharina Kurselliga. Nende tütar Katharina Wilhelmine Arvelius (1800–1869) abiellus 1823. aastal Eestimaa maanõuniku, ohvitseri ja Palmse mõisniku Carl Magnus von der Pahleniga. Tema noorem vend Martin Heinrich Arvelius (1760–1799) oli jurist, luuletaja ja näitekirjanik.
1951. aasta NSV Liidu meistrivõistlused mootorrattaspordis

1951. aasta NSV Liidu meistrivõistlused mootorrattaspordis peeti alade kaupa.

Ringrajasõit

Arvult neljas tšempionaat peeti taas Tallinnas Pirita-Kose-Kloostrimetsa ringrajal, 2.–3. septembril. Võistlusmaaks oli meestel 202,38, naistel 101,19 km.

Motokross

Võistlused toimusid 19.–22. augustil Leningradis. Võistlusmaaks oli meestel 100, naistel 50 km.
Leida Tigane

Leida Tigane (21. mai 1908 – 13. veebruar 1983) oli eesti lastekirjanik ja prosaist.

Isiklikku

Tema õde oli kirjanik Aino Tigane.
Wilhelm II

Pärast esimest maailmasõda

Pärast sõda lahkus Wilhelm II Hollandisse eksiili ja elas seal kuni surmani. 1919. aastal ostis ta Doorni endale maja. Holland keeldus teda Antandile välja andmast. 
1930. aastail oli ta rikkaim sakslane.
Esialgu toetas ta natsionaalsotsialismi, sest lootis, et natsionaalsotsialistid taastavad monarhia. Kui Adolf Hitler seda ei teinud, loobus Wilhelm tema valitsust toetamast. Teise maailmasõja ajal asetas ta pärjad nii Saksa kui ka Hollandi sõdurite haudadele, et näidata oma neutraalsust. Seetõttu ei saatnud pettunud Hitler tema matustele enamat ühest tagasihoidlikust pärjast. Ekskeiser oli keeldunud ka natsionaalsotsialistliku embleemide kasutamisest ja riiklikest matustest.

Tegevus ühingutes

Keiser Wilhelm II on Corps Borussia Bonni vilistlane.

Seos Eestiga

1890. aastal toimunud Venemaa visiidi ajal oli tal määratud pooletunnine kohtumine kohalike võimukandjatega Tallinnas ja seejärel peatumine Narvas luksuslikus Stieglitzi villas. Narvas toimusid keisri ja tsaari osavõtul sõjaväemanöövrid.
1912. aasta suvel juulikuus toimus keiser Wilhelm II riigivisiit Venemaa Keisririiki kohtumaks tsaar Nikolai II-ga Eestimaal Paldiski sadamas, Wilhelm saabus Hohenzollerni laevaga ristleja Moltke saatel. Paldiski reidil peeti Nikolai II jahil Standart lõuna 50 inimesele ning toimusid meremanöövrid, mida jälgisid koos Wilhelmiga admiral Alfred von Tirpitz ja Preisi Heinrich. Peeti ka läbirääkimisi poliitilise olukorra üle Euroopas, mis siiski ei suutnud ära hoida hilisemat esimest maailmasõda.
Memuaarides meenutab keiser, kuidas tsaar koos perega võttis teda väga sõbralikult vastu. Samuti inspekteeris ta Viiburi Jalaväerügementi, mille aujuhataja oli keiser. See oli ta viimane külastus Venemaale enne I maailmasõja puhkemist. 
Oktoobrist 1917 kuni 9. novembrini 1918, mil Eesti oli Saksa vägede okupeeritud, oli ta Saksa riigipea.

Isiklikku

Wilhelm II vasak käsi oli sünnist saati nõrk ja teisest käest pisem. Ta kandis iseloomulikke W-tähe kujulisi vuntse.

Teine abielu

9. novembril 1922 abiellus Wilhelm printsess Hermine Reuß zu Greiziga (17. detsember 1887 – 7. august 1947).

Pärand

Antarktikas asub Keiser Wilhelm II maa.
Sciara

Sciara on perekond leinasääsklaste (Sciaridae) sugukonnast.
Risto Teinonen

Risto Mikael Teinonen (sündinud 26. aprillil 1960 Helsingis) on soome päritolu natsionaalsotsialist .
Alates 1992. aastast elas Teinonen põhiliselt Eestis, kuni kolis 2009. aasta sügisel Hispaaniasse. Aastal 2002 pälvis ta eriliste teenete eest Eesti kodakondsuse, kuna tema tegevus oli tõstnud Eesti rahvusvahelist tuntust ja ta oli aktiivselt kaasa aidanud Eesti Vabariigi taastamisele. Aastal 2011 võttis ta tagasi Soome kodakondsuse.
Teinonen on olnud Eesti Iseseisvuspartei juhatuse liige. Erakonnast astus ta aprillis 2009 välja. 2010. aastal valiti ta Vabaduspartei – Põllumeeste Kogu juhatuse liikmeks.
Risto Teinonen asutas aastal 2006 koos kahe Tartu Ülikooli usuteaduse tudengiga ajaloohuviliste seltsi MTÜ Uus Euroopa, mis on välja andnud kordustrükid raamatutest "Adolf Hitler – vabastaja" ning "Adolf Hitler ja lapsed".

Haridus

Teinonen on aastatel 1983–1984 õppinud Soome Riigikaitse Instituudis ja hiljem ülikoolides Rootsis, Soomes, Hispaanias, Eestis ja Lätis (Lundi, Stockholmi, Helsingi, Málaga, Salamanca, Tartu ja Läti Ülikoolis); tal on keele-, õigus- ja usuteaduslik kõrgharidus.
Ta on andnud välja kordustrükke Teise maailmasõja aegsetest raamatutest. Tartu Ülikoolis usuteadust õppides kirjutas ta töö "Vabadussõjalaste liikumine ja religioon".

Kriminaalasi

Aastal 2007 esitati Teinonenile kahtlustus, nagu looks ta Eesti iseseisvuse vastast organisatsiooni ja selle poolsõjaväelist tiiba. Süüasja uurisid Lõuna Ringkonnaprokuratuur ja Kaitsepolitseiamet. 17. jaanuaril 2007 algatati tema vastu kriminaalasi nr 07760000007, mis käsitles Eesti Vabariigi iseseisvuse ja sõltumatuse vastu suunatud püsiva organisatsiooni loomist, sellesse liikmete värbamist ja riiki õõnestavate sõjaliste laagrite korraldamise kavatsust.

Autasud ja riiklik tunnustus

Risto Teinoneni on tunnustatud Eesti Gaidide Ühenduse teenetemedaliga.
Teinonen pälvis Soome skaudijuhina 2. veebruaril 2001 Maarjamaa Risti V klassi teenetemärgi, kuid 13. märtsil 2009 kirjutas Vabariigi President Toomas Hendrik Ilves alla otsusele see temalt ära võtta, sest Teinonenist oli juulis 2007 avaldatud foto, millel ta kandis Maarjamaa Risti koos Eestit okupeerinud riigi (rahvussotsialistliku Saksamaa) embleemiga. Juba 13. juulil 2007 teatas Vabariigi Presidendi Kantselei, et uurib võimalusi Teinonenilt teenetemärk ära võtta. Teinonen teatas, et vaidlustab presidendi otsuse kohtus. Hiljem Teinonen loobus sellest, öeldes, et mitteväärikat presidenti kohtu abil väärikalt käituma sundida ei saa. Maarjamaa Risti kinkis Teinonen enne presidendi otsust oma emale.
Anu Raud

Elukäik

Lõpetas 1961. aastal Tallinna 22. keskkooli, kus tollal olid õpetajateks Toomas Lepiksaar ning Kaljo Põllu. Astus järgmisel aastal Eesti Riiklikku Kunstiinstituuti, mille lõpetas 1967. Aastatel 1967–1974 oli Anu Raud tegev Uku kunstnikuna. 
Ta töötab Viljandi Kultuuriakadeemia professorina.
Ta on Heimtali koduloomuuseumi hooldaja. 
Anu Raud on al 2009. aastast Eesti Kunstiakadeemia emeriitprofessor. 
Mark Soosaar on teinud temast dokumentaalfilmi “Anu Raud – elumustrid” (2002).

Looming

Anu Raua looming on tuntud eelkõige tema vaipade poolest. Oma kõige esimese vaiba "Mets" valmistas ta peatselt pärast Kunstiinstituudi lõpetamist. Ukus töötades kuulsid tema tööpiirkonda saared. Eriti tihedaks kujunesid sidemed Kihnuga, kus kunstnik elas sisse rahvakunsti maailma. Loodus, kodu ja rahvakunst on tema loomingu tuumikuks. Neist kolmest jutustab ka Anu Raua üks tuntumaid vaipu "Kodutuled" (1979), mille eest ta pälvis Kristjan Raua nimelise preemia. Anu Raua looming on näiteks ka Viljandi Jaani kiriku tellimusel valminud "Teerist".

Isiklikku

Tema ema oli tõlkija Valda Raud, isa oli kirjanik Mart Raud, vend on tõlkija Annus Raud ja poolvend oli kirjanik Eno Raud.
Tegevuskasum

Tegevuskasum on kasumiaruandes kajastatav summa, peale põhitegevuse tuludest kulude maha arvestamist ja enne intresse ja ettevõtte tulumaksu. Inglise keeles kutsutakse seda "earnings before interest and taxes" ehk EBIT, mis näitab ettevõtte tegevuse kasumlikkust.
Kaire Kaljurand

Kaire Kaljurand (sündinud 10. detsembril 1974 Tallinnas) on eesti jalgpallur.
Ortuskülä

Ortuskülä (ka Ortuse) oli küla Võrumaal. Küla jääb tänapäeval Vardja küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Põlva kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Vardja külaga.
Tiergarten

Tiergarten (ametliku saksakeelse nimega Großer Tiergarten) on Tempelhofi pargi järel suuruselt teine, kuid tunduvalt populaarsem Berliini siselinna park.  
Saksamaa suuruselt kolmanda linnapargi pindala on 210 hektarit. Park paikneb Mitte piirkonna Tiergarteni linnaosa põhja- ja keskosas. Põhjas piirneb park Spree jõega. Pargi põhjanurka jääv Bellevue loss on alates 1994. aastast Saksamaa presidendi ametlik residents.
Linnapargi keskseks kohaks on Berliini võidusammas ja seda ümbritsev ringsõidutee. Parki sirgjooneliselt läbiva 17. Juuni tänava (kunagise puiestee Unter den Linden jätk) algust tähistab kuulus Brandenburgi värav. Pargi alla on rajatud auto- ja raudteetunnelite süsteem. Parki teenindavad kaks S-Bahni jaama: Berlin Tiergarten ja Berlin Bellevue.
Pargis on oma koha leidnud ka Euroopa külastatuim ja Saksamaa vanim (1844) loomaaed Zoologischer Garten Berlin, mis laiub 35 hektaril.
Mirjam Mölder-Mikfelt

Mirjam Mölder-Mikfelt (sündinud 1. juulil 1985 Rakveres) on Eesti maalikunstnik.
Värska Kultuurikeskus

Värska Kultuurikeskus on kultuurikeskus Põlva maakonnas Värskas aadressil Pikk tänav 12. Keskuse juhataja on Marija Jurtin.
Keskus ehitati 1941–1960. Keskus renoveeriti 2008.
Margo

Margo on mehenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 168. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Margo 983 mehel.
Tatruse mõis

Tatruse mõis (saksa keeles Tatters) oli rüütlimõis Haljala kihelkonnas Virumaal.
Mõisat on mainitud alates 1390. aastast.
Mõisa järgi on nime saanud Haljala lademe Tatruse kihistu.
Pirjo Levandi

Pirjo Levandi (sündinud 10. oktoobril 1968) on eesti laulja (sopran). 
Aastatel 1974-1986 õppis Vassili Võrgu nimelises Tallinna 3. Keskkoolis (Praegune Lilleküla Gümnaasium) 
Aastal 1994 lõpetas ta laulu eriala Eesti Muusikaakadeemias õp. Urve Tauts.