Eesti merevägi

Ülesanne

Eesti mereväe peamine eesmärk on kaitsta Eesti territoriaalset terviklikkust ning riiklikke huvisid merel.
Mereväe peamine tegevusvaldkond on miinitõrje merel ning mereolukorrateadlikkuse tagamine.

Miinitõrje

Mereväe laevastik koosneb peamiselt miinijahtijaist ja miinitõrjeoperatsioonide toetuseks kasutatavaist laevadest. Mereväel on nüüdisaegsed miinijahtijad, spetsiaalse väljaõppe saanud miinituukrite grupp ja miiniinfokeskus, mille ülesanne on hallata ja täiendada Eesti vete miinisõjaga seonduvaid andmebaase. Miinitõrjeoperatsioonide ja -õppuste käigus tehakse üldjuhul kahjutuks ka reaalseid maailmasõdadest pärit meremiine ja muid lõhkekehi. Aastate jooksul on Eesti vetest leitud ja kahjutuks tehtud sadu meremiine ning muid lõhkekehi. See on aidanud muuta Eesti laevateed ja sissesõidud nii olemasolevatesse kui ka loodavatesse sadamatesse turvalisemaks.

Rahvusvaheline koostöö

Merevägi taasloodi alles 1994. aastal ning on üks väiksemaid maailmas, kuid mereväe laevade meeskonnad on näidanud end rahvusvahelistel operatsioonidel koostöövõimeliste ja võrdsete partneritena. Taasloomisest alates on merevägi olnud mitme eduka rahvusvahelise koostööprojekti elluviija. 1998 - 2015 osales merevägi BALTRON-i projektis. Eesti oli esimene Balti riik, kes andis oma sõjalaeva NATO reageerimisjõudude (NATO Response Force – NRF) koosseisu.
Eesti panustab perioodiliselt NATO alalises 1. miinitõrjelaevade grupis – (Standing NATO Mine Countermeasures Group 1 – SNMCMG1).

Ajateenistus

Ajateenistuse pikkus mereväes on 11 kuud ja teenistusse võtmine toimub jaanuaris või juulis. Esmalt läbivad kõik kaitseväe ajateenijad sõduri baaskursuse (SBK), mis mereväelaste poolt läbitakse Vahipataljonis. Pärast sõduri baaskursust suunatakse laevastiku sõjalaevadele teenima asuvad ajateenijad mereväelase baaskursusele (MBK) ja mereväebaasi kaldateenistuste ajateenijad eriala baaskursusele (EBK). Pärast mereväelase baaskursust jätkab suurem osa ajateenijaid teenistust laevadel. Mõned ajateenijad jätkavad siiski teenistust ka mereväebaasi kaldateenistustes. Laeval teenides pole Nooremallohvitseriks ajateenistuses võimalik edasi õppida. Laevadel mööduvad teenistuse esimesed kuud peamiselt laevapõhist väljaõpet läbides ja viimased kuud merepraktikal.

Tegevteenistus

Eesti esimesed mereväeohvitserid on saanud mereväeohvitseri koolituse Suurbritannia, Saksamaa, Taani, Rootsi ja Soome meresõjakoolides. 2011. aasta sügisel alustas Kõrgemas Sõjakoolis esimene mereväeohvitseride kursus. Igal aastal lõpetab kursuse umbes 4–5 uut mereväeohvitseri. Laevateenistuses moodustavad ohvitserid laeva juhtkonna ja juhivad laeva sektsioonide tööd.
Tegevallohvitserid omandavad vajalikud sõjalised teadmised kursustel. Erialased teadmised saadakse olenevalt ametikohast kas tsiviilkoolitusasutusest või erialakursustelt Eestis või välisriikides. Mereväe erialaseid kursuseid viiakse läbi ka mereväekoolis. Laevateenistuses juhivad vanemallohvitserid sektsioonisiseste meeskondade tööd ja korrapidamist, nooremallohvitserid mehitavad sektsioonid vastavalt koosseisutabelitele. Merevägi vajab pidevalt oma ridadesse erinevate erialade spetsialiste. Samuti on võimalik õppida mereväetuukriks.

Baasid

Mereväe laevade kodusadam on Miinisadam Tallinnas. Miinisadamas asub Mereväebaas, mille põhiülesanded on väljaõppe planeerimine ja korraldamine ning logistiline kaldatoetus.
Miinisadam on võimeline vastu võtma ka NATO ja teiste liitlasriikide sõjalaevu ning tagama vajalikud sadamateenused.

Loomine ja Vabadussõda

Esimesed mereväe üksused – Eesti Sõjavägede Staabi Mereväe Jaoskond ja Mereväe Pataljon – moodustati 28. veebruaril 1918. Need lõpetasid tegevuse Saksa okupatsiooni ajal. Novembris 1918 hakkas Kaitseliit korraldama merekaitset. 13. novembril 1918 võeti Saksa sõjaväelt üle esimene relvastatud vahilaev Laine. Esimene mereväe lahingulaev oli Lembit. Merejõud asutas sõjaminister 21. novembril 1918.
Mereväe esimene dessant viidi läbi Kundas 23. detsembril 1918. Maaväe toetuseks korraldati edaspidi dessante põhjarannikul, Ingerimaal, Riia lahes ja jõuti välja Väina jõele. Samuti mineeris merevägi Kroonlinna laevateid. Eesti merevägi osales paljudes tähtsates lahingutes, sealhulgas Utria dessandis ning Laagna, Narva ja Riia lahingus. Sõja lõpuks oli mereväega liidetud kümneid uusi laevu, sealhulgas 2 miiniristlejat ja 2 suurtükilaeva. Kokku osales merejõudude koosseisus Vabadussõjas üle 150 aluse.

Likvideerimine 1940

Vastavalt Eesti ja Nõukogude Liidu vahelisele kokkuleppele hakkasid 11. oktoobril 1939 Nõukogude sõjalaevad baseeruma Eesti sadamates, sealhulgas Sõjasadamas. Mereväe laevad viidi Sõjasadamast ära.
14. juunil 1940 alustas Nõukogude Liit mere- ja õhublokaadi ning pärast võimu ülevõtmist anti Nõukogude sõjajõududele üle tuletornid, merekindlused ja mereside osakonna postid. Septembris kehtestati Nõukogude määrustikud, laevad määrati Nõukogude Balti laevastiku üksustesse. 30. septembril kirjutas merejõudude juhataja kaptenmajor Johannes Santpank alla oma viimasele päevakäsule. Üleandmisaktidele kirjutati alla 28. oktoobril. 1940. aastal mereväes teeninud ohvitseridest vangistati nõukogude võimu poolt 43.

Merekaitse algatused ja mereväe taasloomine

Juba 1992. aastal andis Eesti Vabariigi valitsus korralduse võtta Balti Laevastiku muuseumilt Eesti Meremuuseumile üle Pirita sadamas seisev muuseum-allveelaev Lembit. Selleks hõivasid relvastatud kaitseväelased laeva 27. aprilli varahommikul ja saabunud Venemaa ametiisikud nõustusidki laeva eestlastele üle andma. Lembitul toimus pidulik rivistus ning esimest korda pärast Eesti taasiseseisvumist heisati sõjalaeval Eesti lipp. Laevale jäeti võimalike vastuaktsioonide tõrjumiseks väike vahtkond ja reservohvitser Vladimir Kopelmani eestvõttel asuti ühtlasi sadamast jälgima laevaliiklust Tallinna lahel. Heisati reidi vanema vimpel. Tegemist polnud siiski meresõidukõlbliku laevaga.
1. juulil 1993 loodi Kaitsejõudude Peastaabi juurde mereosakond. 
1993. aasta kevadel olid Eesti riigivõimud konfiskeerinud inimsmugeldajatelt väiksema kalalaeva, mis otsustati sügisel anda loodava mereväe käsutusse. Laev sai nimeks Laine. Tegemist oli küll sõidukõlbliku, aga riigikaitse otstarbel minimaalselt rakendatava tsiviilalusega.
Taasiseseisvunud Eesti esimeseks mereväe ülemaks nimetati 10. jaanuaril 1994 mereväekapten Roland Leit. 1994. aasta veebruariks oli Mereväe koosseisus 5 ohvitseri, 5 allohvitseri ja 5 ajateenijat.
Mereväe ülesehitamine polnud lihtne, sest puudusid nii pädev personal, sobivad ujuvvahendid, kui ka raha. Samaks ajaks olid juba hoo sisse saanud Siseministeeriumi Piirivalve ja Majandusministeeriumi Veeteede Ameti laevastike arendus. Oma laevastikku arendas Keskkonnaministeeriumi Mereinspektsioon. Ujuvvahendeid olid omale eri viisidel suutnud hankida ka mõned Kaitseliidu malevad, kuid neid ei suudetud käigus hoida. Merekaitse võimekuse arendamine kippus seega laiali hajuma ja kaitsejõududel nappis raha, sest samaaegselt tuli ehitada nullist kogu riigikaitset.

Mereväe ülesehitamine

29. märtsil 1994 kinkis Taani Eesti mereväele esimese korraliku sõjalaeva, mis sai nimeks Ahti (A431).
13. aprillil 1994 moodustati ametlikult Mereväe staap, mis asus esmalt Koplis Erika tänaval. Esimeseks staabiülemaks määrati Rootsi mereväes teeninud kaptenleitnant Veljo Pärli.
Juunis 1994 suunati mereväkke esimesed 15 ajateenijat, kes olid saanud Piirivalvekoolis mereväelise ettevalmistuse. Hiljem alustati ajateenijate väljaõppega juba Mereväes kohapeal.
Eesti sõjalaevad hakkasid augustist 1994 kandma taas traditsioonilisi laevalippe. 1. augustil 1994 kanti Eesti Mereväe laevade nimekirja laevana nr 1 allveelaev Lembit.
31. augusti õhtul 1994 lahkusid Vene sõjaväelased Miinisadamast ja Eesti merevägi võttis sadama täielikult üle. Järgmisel päeval saabus Saksamaalt kingitusena Tallinna Eesti mereväe teine korralik sõjalaev Sulev (M412).
1995. aastal kinnitati mereväele esimest korda oma eelarve. Samal aastal osales Sulev ka esimest korda rahvusvahelisel mereväeõppusel - BaltOps 95. Mereväe koosseisus loodi rannakaitse kompanii.
Mereväe areng sai tõsisema hoo alles 1990-ndate teisel poolel, kui laevastik ja isikkoosseis hakkasid kasvama. Samuti asusid teenistusse mitmed partnerriikide mereväekoolidesse õppima lähetatud uued ohvitserid. Seoses ühtlasi teenistuses ilmnenud probleemidega hakati jõudsamalt arendama vajalikke normdokumente, sealhulgas ohutuseeskirju ja õppekavasid. 29. aprillil 1997. aastal kinnitati mereväe struktuur: staap, Meredivisjon (hiljem Miinilaevade divisjon) ja Mereväebaas. 1998. aastal moodustati Eesti, Läti ja Leedu ühine miinilaevade eskaader BALTRON, eesmärgiga kasvatada koostöövõimet merekaitse ja turvalisuse eesmärgil. 1998. aastaks oli mereväe teenistuses umbes 160 inimest.

Mereväe arendamine NATOga liitumiseks

2000. aastate algul, kui kaitseväes algas kiirem ettevalmistus NATO-ga liitumiseks, vaadati üle ka mereväe tegevus ja koosseis. Vahendite ja personali jätkuval nappusel ja lootuses liitlasriikide kaitse garantiile ka merel otsustati keskenduda vaid miinitõrjevõime arendamisele ja seeläbi liitlaslaevastikega koostöösse panustamisele. Mitu abina saadud vanemat laeva arvati teenistusest välja ja asemele otsustati hankida uuemad moodsamad miinijahtijad. Otsustati likvideerida rannakaitse kompanii, millest sai veel mõneks ajaks baasikaitse kompanii. 
Mereväe vaid miinitõrjevõimele fookustamises on hiljem nähtud lisaks toona piiratud ressurssidele ja personali kogemuste nappusele ka mitmete seni kaitsevõime arendamist toetanud riikide soovi, piirtata Baltimaade merevägede arendamist, et mitte mõjuda provokatiivsena Venemaale. 
1. aprillil 2003 asutati juhtide, esialgu allohvitseride, väljaõppe paremaks korraldamiseks mereväekool (kuni 2008. aastani nimega Mereväe väljaõppe- ja arenduskeskus).

Mereväe areng NATO koosseisus

2000. aastate lõpul otsustati mereväes loobuda ajateenijatest, panustades vaid professionaalidele. See aga ebaõnnestus, sest peagi süvenes puudus madrustest ja allohvitseridest ning ajateenistus mereväes taastati. Nooremallohvitsere ajateenijatest siiski laevadele enam ei koolitatud. 
2007. aasta augustiks renoveeriti lõpuks Miinisadama (juba nõukogude ajast) amortiseerunud põhjapoolsed kaid u 500 m ulatuses.
2011. aastal alustati Sõjakooli ja mereväekooli baasil Eestis oma mereväe eriala ohvitseride väljaõpetamist.