google/wiki40b huggingface dataset:
Hannes Rumm

Hannes Rumm (sündinud 11. novembril 1968 Rakveres) on endine Eesti ajakirjanik, poliitik ja Riigikogu liige, kuni 31. augustini 2016 Euroopa Komisjoni Eesti esinduse juht.
Ta tegi pikka aega koos Anvar Samostiga Raadio 2 saadet "Olukorrast riigis". Alates 11. septembrist 2016 kuni 4. juunini 2017 tegi ta Vikerraadios koos Samostiga saadet "Samost ja Rumm".
2017. aasta juunist 2018. aasta novembrini oli ta Välisministeeriumis strateegilise kommunikatsiooni nõunik.
2011. aasta lõpus puhkes skandaal, kui Keskerakonna valdusest leiti Hannes Rummu erakirjavahetus, mille väidetavalt oli sinna ebaseaduslikult viinud Ivor Onksion.

Haridus

Hannes Rumm on lõpetanud Rakvere 1. Keskkooli 1987 ning Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal 1994.

Töökäik ja tegevus ühingutes

Rumm on töötanud Eesti Aja toimetajana 1991–1992, Postimehe reporterina 1992–1993, Hommikulehe toimetuse juhatajana 1993–1995, Eesti Ekspressi toimetajana 1995, Eesti Päevalehe toimetajana 1991, toimetuse juhatajana ja peatoimetaja asetäitjana 1995–2001, Riigikantselei Euroopa Liidu infosekretariaadi juhatajana 2001–2004, OÜ Media Focus juhatajana 2004–2007 ning Eesti Olümpiakomitee nõunikuna 2004–2007.
Ta on olnud MTÜ Eesti Doonorite Seltsi juhatuse liige, MTÜ Eesti Euroopa Liikumine nõukogu liige, Eesti Rahvusraamatukogu nõukogu liige, OÜ Media Focus omanik ning Tartu Ülikooli Sihtasutuse usalduskogu liige.

Poliitiline tegevus

Hannes Rumm oli Tallinna Linnavolikogu liige 2005–2007 ning XI Riigikogu liige. Ta on 2002. aastast Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige.

Isiklikku

Hannes Rummu abikaasa on Maris Jesse. Neil on kaks tütart.
George S. Patton

Lapsepõlv ja noorus

George Smith Patton juunior sündis 11. novembril 1885 San Gabrieli linnas California osariigis George Smith Patton seeniori ja tema naise Ruth Wilsoni pojana. Tal oli noorem õde Anne hüüdnimega "Nita", kes kihlus 1917. aastal salaja Pattoni tollase mentori armeedekindral John J. Pershinguga, kuid Pershingu esimesest maailmasõjast tingitud eemaloleku tõttu läks paar hiljem lahku.
Lapsena oli Pattonil raskusi lugema ja kirjutama õppimisel, mis mõnede ajaloolaste arvates võisid tuleneda diagnoosimata düsleksiast, kuid hiljem sai temast innukas raamatute lugeja. Ta õppis algul koduõpetaja käe all, seejärel läks kuueks aastaks õppima Pasadenas asuvasse poistekooli. Pattonit on kirjeldanud intelligentse poisina, kes oli suure lugemusega klassikalise sõjaajaloo osas, seejuures eriti Hannibali, Scipio Africanuse, Julius Caesari, Jeanne d'Arci ja Napoleon Bonaparte'i vallutustest. Samuti oli ta kirglik ratsutaja.
25. mail 1910 abiellus Patton Beatrice Banning Ayeriga, Bostoni töösturi Frederick Ayeri tütrega. Neil oli kolm last: tütred Beatrice Smith (sündis 1911. aasta märtsis) ja Ruth Ellen (sündis 1915. aasta veebruaris) ning poeg George Patton IV (sündis 1923. aasta detsembris). Ta abikaasa Beatrice hukkus 1954. aastal ratsutamisõnnetuses, kui hobune ta seljast raputas.

Nooremohvitserina

Pattoni esimene teenistuskoht pärast kooli lõpetamist oli 15. ratsaväerügemendis, mis asus Illinoisi osariigis Fort Sheridanis. Seal kogus ta tuntust. 1911. aasta teisel poolel viidi ta üle Fort Myeri sõjaväebaasi, kus paiknes ka suur osa maaväe kõrgemast juhtkonnast. Seal tutvus ta ratsutades sõjaminister Henry L. Stimsoniga ja neist said sõbrad.
Orsanmichele

Tondod

Iga tabernaakli kohal asub gildi vapiga ümmargune reljeefne kujutis, tondo.
Rein Pork

Elulugu

Rein Pork on talupidaja poeg.
Lõpetas 1956 Türi Põllumajandustehnikumi, 1961 EPA zootehnika erialal, 1969 aspirantuuri Eesti NSV TA Eksperimentaalbioloogia Instituudis, bioloogiakandidaat (1967, Teaduste Akadeemia), väitekiri "Uurimisandmeid põrsaste toitumise, kriitiliste kasvufaktorite ja varase võõrutuse kohta". 1961–1962 Rakvere Territoriaalse Kolhoosi- ja Sovhoositootmise Valitsuse tõuaretuse spetsialist, 1969–1970 Simuna näidis-katsesovhoosi seafarmi juhataja, 1970–1992 Pärnu Kolhoosidevahelise Seafarmi teadusdirektor, ühtlasi 1977–1990 Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi(ELVI) leheproteiini labori rajaja ja juhataja, 1990–1997 uurimis- ja innovatsioonifirma AXON (aastast 1992 AXON IF) asutaja, omanik ja aastast 1997 ka juhataja.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: seakasvatus; ökoloogia ja keskkonnakaitse; makrobiotehnoloogia; inimese toitumine; bioaktiivsed faktorid; tööstustehnoloogia ja -seadmed; tehn ja alternatiivenergia. Olnud leheproteiini (valgu-vitamiinikontsentraat rohelistest taimedest) kui noorloomade üleskasvatamisel kasutatava inimtoidu (täispiima ja lössi) võimaliku asendaja uurimise, selle tehnoloogia väljatöötamise ja tootmise rajaja Eestis (1978 neljas tööstuslik tehas maailmas Ungari, USA ja Prantsusmaa järel) ning põrsaste varase võõrutuse, nn startersöötade väljatöötaja ning tööstusliku tootmise initsiaator NSV Liidus. Töid mikroelementide, vitamiinide toimest, leheproteiini tootmisest, ravimudast, joogi- ning heitvee puhastamisest ja elektrokeemilisest aktiveerimisest. Konstrueerinud eriotstarbelisi seadmeid. Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi liige, OÜ Sapropeel juhatuse liige, Rahvusliku Arengu ja Koostöö Instituudi (RAKI) teadusnõukogu liige. Üle 30 teadustrükise, 26 autoritunnistust.
Lendleht (ajakiri)

Lendleht oli ajakiri, mis ilmus pärast ajakirja Tapper sulgemist 16. detsembril 1906 kuni 1907. aastani. Kokku ilmus 18 numbrit. 
Toimetaja ja väljaandja oli Juhan Lilienbach. Ajakiri ilmus ajalehtede Sõnumed ja Maa lisadena. Ajakirja peaülesandeks oli Lilienbachi sõnade järgi "käsuliste lugemiste läbi rahva silmi selgitada, et paremale tulevikule alus panna". Sisuks olid peamiselt tsaarivalitsuse ja Jaan Tõnissoni poliitika pilamine. Lisaks sisaldas see kapitalistlikku korda kritiseerivat materjali. Kirjutati vabrikutööliste raskeist ja tervist kahjustavatest töötingimustest. Samas pilati arsti, kes töötult ja nälgivalt naiselt arstiabi tasumiseks nõudis tema ainsamat kana.
Osa numbreid (1, 3, 5–6, 8, 11, 14–16) ilmus raamatu kujul pealkirjaga "Lendkirjad", mis sisaldasid iseseisvaid kirjatöid. Igas kuus ilmus kahevärviliste karikatuuridega ilukirjanduse- ja pilkenaljanumber. Suurtemateks pühadeks avaldati piltidega illustreeritud spetsiaalsed albumid.
Ajakirja numbrid 1–9 trükiti Mihkel Schifferi trükikojas.
Talupoeg

Talupoeg on põllumajandustööline, kellele kuulub või kes rendib vaid väikest maatükki.
Eesti sõnale talupoeg vastab inglise peasant, mis tuleneb 15. sajandi prantsuse terminist païsant (keegi kes on pärit maalt - pays). Selle aluseks on omakorda ladina pagus ehk 'ääremaa' (kuna need ristiti viimastena ja sellest tuleneb ka sõna pagan).
Tööstusrevolutsiooni eelses agraarühiskonnas moodustasid talupojad tavaliselt suurema osa põllumajanduslikust tööjõust, sõltuvalt kultivatsioonisüsteemist: ilma toidutagavarata pidid nad elama või nälgima, sõltuvalt viimasest saagist. Seepärast olid külakogukondades levinud sotsiaalsed tugivõrgustikud. Eriti karmima kliimaga maades toetas kogukond neid, kelle saak ikaldus või keda tabasid muud laadi õnnetused. Talupoegadel oli sageli vaid üks komplekt rõivaid, paremal juhul kaks. Samuti pidi talupoeg andma oma maaisandale 20% teenistusest. Preestrile või piiskopile pidid nad maksma 10% kümnist. Ka rüütlitel oli õigus ning enamasti ka tava nõuda maksudeks oma osa. Kokkuvõttes jäi talupojale tihti vaid 10-20% nende sissetulekust.
Keskajal oli enamik inimestest talupojad. Globaliseerumise mõjul on agraarühiskonnad Maal järsult kahanenud ning seepärast on kogu maailmas ka aina vähem talupoegi. Eestis kaotati talupoegade seisus koos teiste seisustega 1920. aastal.
Saksamaal oli talupoeg 2. oktoobril 1933 Adolf Hitleri poolt allakirjutatud seaduse alusel vere- ja tõupuhas võõrandamatu pärustalu pidaja. Muud talundite omanikud olid põllumehed ja neile ei laienenud talupoegadele ettenähtud soodustused.
Wales

Sümbolid

Walesi lipul on kujutatud prints Cadwaladeri punane draakon (Y Ddraig Goch) Tudorite dünastia värvide rohelise ja valge taustal. Ametlikult tunnustati seda Walesi rahvuslipuna aastal 1959.
Walesi hümni "Hen Wlad fy Nhadau" ("Minu isade maa") esitatakse ametlikel üritustel, samuti näiteks Walesi rahvusmeeskondade jalgpalli- ja ragbimatšidel.
Lisaks punasele draakonile on Walesi sümboliteks ka porrulauk ja rahvuslill (kollane) nartsiss. 'Porrulauk' on kõmri keeles cennin ja 'nartsiss' cennin Pedr (sõna-sõnalt 'Peetruse porrulauk'). Tõenäoliselt tuli üks neist sümbolitest kasutusele teise mõjul.
Rahvuspuu on kivitamm.

Religioon

Levinuim usund Walesis on kristlus: 2001. aasta rahvaloendusel pidas 72% rahvastikust end kristlaseks. Suurima konfessiooni moodustab Walesi Presbüterlik Kirik.
Mittekristlike usundite järgijaid on Walesis umbes 1,5%. Suurim mittekristlik usund on islam, millel oli 2001. aasta seisuga üle 30 000 järgija.
18% inimestest ei pea ennast ühegi usundi järgijaks.
Walesi olulisim pühak on püha David (kõmri Dewi Sant), Walesi kaitsepühak. Püha Davidi päeva peetakse 1. märtsil.

Põllumajandus

Umbes 80% Walesi pinnast kasutatakse põllumajanduslikel eesmärkidel. Väga väike osa sellest on põldude all; enamasti karjatatakse rohumail lambaid ja lehmi. Kuigi palju kasvatatakse ka lihaveiseid ja piimakarja, seostatakse Walesi enamasti lambakasvatusega.

Transport

Walesi ainus rahvusvaheline lennujaam on Cardiffi rahvusvaheline lennujaam.
Piirkonnas on hästi toimiv raudteevõrk.
Parvlaevad viivad regulaarselt Holyheadist ja Fishguardist Iirimaale.
Lõuna-Walesi ranniku äärseid linnu ja külasid ühendab maantee M4. Põhja-Walesi põhimaantee on A55. Põhja- ja Lõuna-Walesi ühendab maantee A470, mis viib Cardiffist Llandudnosse.
Subsiidium

Subsiidiumimaksete tegemine

Subsiidiumimakseid võib teha nii rahaliste kui varjatud maksetena:

Rahalised maksed

nagu valitsusepoolne makse kodumaisele tootjale, tagastamatu rahalise abina ettevõtetele, valitsuse osalus kodumaistes ettevõtetes jt;

Varjatud maksed

valitsusepoolne teatavate maksude kahandamine, madalaprotsendiliste laenude võimaldamine, hinnatoetustena (näiteks kaupade ja teenuste turuhinnast odavamalt andmine ja/või turuhinnast kõrgema hinnaga valitsusepoolsete riiklike ostude sooritamine) jt )

Subsiidiumide maksmine kodumaistele ettevõtetele võib küll aidata kodumaistel tootjatel konkureerida odavate importtoodetega ja leida eksporditurge, kuid kuna maksed sooritatakse riigi maksusüsteemi kaudu, siis maksavad valitsuse antud subsiidiumid kinni ikkagi kodumaised tarbijad.
Milan Martić

Milan Martić (serbia keeles  Милан Мартић, sündinud 18. novembril 1954) oli Krajina Serblaste Vabariigi kolmas ja viimane president Horvaatia iseseisvussõja ajal aastail 1994–1995 ja on Endise Jugoslaavia Rahvusvahelise Kriminaaltribunali otsusega süüdimõistetud sõjakurjategija. 
Endise Jugoslaavia Rahvusvaheline Kriminaaltribunal mõistis Milan Martići süüdi sõjakuritegudes 2007. aastal süüdi ja määras talle karistuseks 35-aastase vangistuse. 
Milan Martić kannab alates 2009. aasta juunist oma karistust Eestis Tartu vanglas. Eesti ja tribunal on sõlminud kohtuotsuste täitmise kokkuleppe, mille kohaselt võtab Eesti vajadusel tribunali taotlusel süüdimõistetud isikuid karistust kandma.
Eduard Tamm (helilooja)

Eduard Tamm  (16. mai 1879 Narva – 18. mai 1941 Võru) oli eesti helilooja, kes pani aluse Eesti algupärasele puhkpillimuusikale.

Elukäik

Eduard Tamm sündis Narvas kingsepa peres. Õppis Narva algkoolis ning oli Narva muusikakoolis viiuli ja korneti eriala õpilane. Kümneaastaselt läks Petseri polgu puhkpilliorkestrisse kantonistiks.
Aastal 1904 astus Peterburi konservatooriumi õppima metsasarve. Üks tema õpetajatest oli Jaan Tamm. Konservatooriumi lõpetas kuldmedaliga. Pärast seda töötas ta metsasarvemängijana Peterburi mainekamas keiserliku õukonna orkestris. Lisaks oli ta mitmete orkestrite dirigent.
Pärast Eesti iseseisvumist 1918. aastal naasis koos perega Tallinna ning asus tööle Estonia teatris orkestrandina. Aastal 1923 siirdus Võrru "Kandle seltsi" muusikalist tegevust juhtima. Sama aasta sügisest sai puhkpilliorkestri dirigendi ametikoha sõjaväe 7. jalaväerügemendis (hilisema nimetusega Võru Petseri garnisoni orkester).
1934. aastal asutas Võrus Sümfoonilise Muusika Seltsi ja selle juurde 40–50 mängijaga sümfooniaorkestri. Võru “Kandle” seltsi juures tegutseva teatritrupiga tõi lavale mitmeid operetižanri tippteosed, nagu "Silva", "Montmartre'i kannike", "Havai lill", "Orfeus põrgus", "Sügismanöövrid", "Mariza", "Bajadeer" jt. Kokku lavastati ajavahemikul 1927–1940 Kandles 21 operetti.
Kolmekümnendate aastate lõpul oli Eduard Tamm Võru populaarseim isik, mitmete organisatsioonide juhatuse liige ja auliige.
1938. aastal sai ta kindralite Johan Laidoneri ja Paul Lille allkirjadega dokumendid, kus teatati riigivanem Konstantin Pätsi 24. veebruari käskkirjast nr 43, mille alusel autasustati Eduard Tamme kui Võru Petseri garnisoni orkestri juhti Kotkaristi V klassi teenetemärgiga.
Lisaks kohaliku muusikaelu edendamisele tegutses heliloojana.
Eduard Tamm suri 18. mail 1941 Võrus ja on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Looming

Eduard Tamme tuntumateks teosteks on "Pidulik Eesti marss", "Eesti rapsoodia" ning alates 1933. aasta üldlaulupeost tihti pasunakooride repertuaari kuulunud avamäng "Kalev ja Linda".
Tamm kirjutas ka rohkelt marsse (näiteks "3. jalaväerügemendi tarvitusmarss", "7. jalaväerügemendi tervitusmarss", "8. jalaväepataljoni tervitusmarss", "Minu tervitus Sakala partisanidele", "Kindral Jonson", "Kindral Jaan Kruus", "Kommersant", "Kindluse vallutamine", "Tsäpino", "Tere, Paide!", "Vorobi"). Tema loodud "Sivershausi" peetakse Eesti esimeseks marsiks (juhatas sisse 2009. aasta üldlaulupeo teise päeva).
Eduard Tamme repertuaaris oli ka lüürilisemaid lugusid nagu "Unenägu raudteerongis", mis oli kui meenutus helilooja Peterburi aastatest, mil pidi tihti sõitma Peterhofi ja Peterburi vahet või galopp "Lõbusad vastlad Peterburis".
1934. aastal kirjutas ta Võru linna 150. aasta juubeliks orkestriteose "Juubeli Võru 150".
Urd

Tehnilised andmed

Urd on 176,05 m pikk ja 23,50 m lai, süvis on 5,27 m ja jääklass 1C. Laeva dedveit on 6235 t ja kogumahutavus 13 144. Laeva kiirus on kuni 17,5 sõlme. Autode jaoks on laeval 1600 rajameetrit ja reisijate jaoks 105 kohta.
Laeva peamasina moodustavad 2 Wärtsilä-Vasa diiselmasinat 6L 20/30 võimsusega 9708 kW.

Easy Rider

Kreeka laevandusettevõte Castello Hellas Shipping Co tellis laeva Itaalia laevatehaselt Nouvi Cantieri Aquania S.p.A., mis asub Marina di Carraras. Laev lasti vette 12. juulil 1980 ja anti tellijale üle 14. mail 1981. Samal aastal kasutati laeva rendilepingu alusel liinidel Genova–Lagos ning 1982. aastal Rotterdam–Hull ja Koper–Patras.

Seafreight Highway

28. mail 1983 arestiti laev võlgnevuse tõttu ja 30. juunil 1985 müüdi see Hamiltoni laevakompaniile Sealink UK Line. 3. aprillil 1987 nimetati Easy Rider ümber Seafreight Highwayks. Selle nime all kasutati laeva liinidel Dover–Zeebrugge (1987) ja Holyhead – Dun Laoghaire (1988).

Boyana

1988 müüdi Seafreight Highway Bulgaariast Burgasest pärit laevakompaniile So Mežduneroden Automobile Transport (S.M.A.T.) ja nimetati ümber Boyanaks. S.M.A.T. müüs laeva 1990. aasta juunis edasi Rootsi laevakompaniile Nordström & Thulin. Uus omanik soovis laeva ümber nimetada Nord Neptunuseks, kuid sõidul vana omaniku juurest uue omaniku juurde läks laevamasin katki ja pärast peatust Setúbalis sõitis Boyana 15. septembril 1990 remondiks Bremerhavenisse.

Aktiv Marine

30. novembril 1990 müüdi laev Kopenhaageni laevakompaniile Blaesbjerg Marine AS. Boyana nimetati ümber Aktiv Marineks. 1990. aasta novembris moderniseeriti laeva tublisti Poolas Gdynias laevatehases Seabow/Dora.

Õnnetused

3. mail 2012 kell 18.15 rammis Rootsist Saksamaa lipu all saabuv TT Linesi ro-pax-laev Nils Holgersson Travemünde sadamas Urdi, mistõttu jäi vee alla ka mitu Eestist pärit veokit.
Nils Holgersson rammis vööriga Urdi vasakut parrast 30 m kauguselt reisijakajutitest. Sel ajal tulid reisijad parajasti pardale ja neid oli õnnetuse hetkel laeval 63. Veejoonest allpool tekkis umbes 23 m pikkune ava, millest vesi voolas sisse ja laeva vöör vajus põhja.
Järgmise reisi tegi ta juba 19. mail 2012.
Leonid Gozman

Leonid Jakovlevitš Gozman (vene keeles Леонид Яковлевич Гозман; sündinud 13. juulil 1950 Leningradis Vene NFSV-s) on Venemaa poliitik, ülevenemaalise ühiskondliku liikumise Paremjõudude Liit president.
Gozman on Venemaa Juudi Kongressi ühiskondliku nõukogu liige.

Haridus ja töökäik

Gozman lõpetas 1976. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli psühholoogiateaduskonna sotsiaalpsühholoogia erialal. 1983. aastal kaitses ta  psühholoogiakandidaadi kraadi väitekirjaga emotsionaalsete suhete psühholoogiast. Ta on töötanud MRÜ-s õppejõuna (dotsendina) sotsiaalpsühholoogia kateedris ja hiljem poliitilise psühholoogia labori juhatajana. 1993. aasta jaanuarist juunini töötas ta psühholoogia ja Venemaa uuringute professorina Pennsylvanias Dickinson College'is ning juulist septembrini teadurina Washingtonis Woodrow Wilson International Center for Scholarsis.
Ta oli aastatel 1996–1997 Venemaa Föderatsiooni presidendi administratsiooni juhi Anatoli Tšubaisi nõunik, 1997–1998 Venemaa Föderatsiooni valitsuse esimehe esimese asetäitja Anatoli Tšubaisi nõunik, 1999. aastast ettevõtte Venemaa Ühendatud Energiasüsteemid juhatuse esimehe Anatoli Tšubaisi nõunik ja aastatel 2000–2008 juhatuse liige. 2008. aasta oktoobrist on ta kompanii Rosnano juhatuse esimehe Anatoli Tšubaisi nõunik.

Poliitika

1994. aastal astus Gozman Jegor Gaidari juhitud paremliberaalse partei Venemaa Demokraatlik Valik liikmeks. Valiti partei nõukogu liikmeks. 2001. aastal asutati mitme partei baasil (sealhulgas Venemaa Demokraatlik Valik) uus poliitiline partei Paremjõudude Liit. Gozman sai seal partei poliitnõukogu liikmeks. 2005. aastal valiti ta partei aseesimeheks (esimees Nikolai Belõhh). 26. septembril 2008 seoses Belõhhi parteist lahkumisega valiti Gozman partei esimeheks, kuid juba 2. oktoobril võttis partei poliitnõukogu vastu otsuse partei laiali saata.
2008. aasta novembris toimunud uue poliitilise partei Pravoje Delo asutamiskongressil valiti Gozman partei kaasesimeheks. 19. septembril 2011 lahkus ta Pravoje Delost, et koos mõttekaaslastega asutada kaks päeva hiljem ülevenemaaline ühiskondlik liikumine Paremjõudude Liit. Gozman valiti Paremjõudude Liidu presidendiks.
Rändurid

Rändurid (inglise keeles Travellers või pavees, halvustavalt ka tinkers ja pikeys; iiri keeles an lucht siúil, norra keeles skøyere ja reisende, rootsi keeles resandefolket ) on Lääne-Euroopas (eelkõige Briti saartel ja Skandinaavias) leiduv rändleva eluviisiga rahvarühm või rahvarühmade kogum, kes ei ole mustlased, kuid mõne allika hinnangul võivad olla nendega suguluses. Rändurid kõnelevad enamasti kohalikke keeli mustlaskeele mõjutustega.

Iirimaa rändurid

Briti saarte rändurid elavad peamiselt Iirimaal, ehkki suurel hulgal ka Suurbritannias ja sealt väljarännanuna Ameerika Ühendriikides. Peamiselt kõnelevad nad omaenda šelta keelt, vähemal määral teisi segakeeli. Rändurite päritolu on vaieldav. Pikk võitlus nende kui rahva õiguste eest Iirimaal päädis valitsuse ametliku tunnustusega 2017. aastal.
2006. aasta rahvaloenduse andmeil oli Iirimaa rändureid Iiri Vabariigis 22 369. Hinnanguliselt lisandus neile 1700–2000 Põhja-Iirimaal.

Šotimaa rändurid

Šoti rändurite päritolu ja võimaliku segunemisastme asjus mustlastega on eri autorid väga erinevatel seisukohtadel. Üldiselt näib mustlaste mõju olevat väiksem Šoti mägismaal. Eesti keeleandmebaas LINGUAE nimetab šoti rändurikeeleks nii mägismaal kõneldavat šoti keele põhist ja iiri rändurikeelega suguluses olevat keelt (Beurla reagaird) kui ka madalmaal räägitavat inglise keele šoti murde põhist keelt (Scottish cant), neid samastades ja kirjeldades kui segakeelt, "milles on Elizabethi-aegse argoo ja mustlaskeele mõjutusi". Mägismaa rändureid nimetatakse šoti keeles "Ceàrdannan" ("meistrimehed") või "luchd siubhail" ("rändrahvas"), nad on lähedalt seotud paiksete šotlastega ning kannavad sageli klanninimesid nagu Macfie või MacPhee, Stewart, MacDonald, Cameron, Williamson ja Macmillan. Traditsiooniliselt elasid nad telkides ning tegutsesid plekkseppade, hobuseparisnike või pärlipüüdjatena, kuid 1950. aastatest on enamik asunud elama majades või alalistes telkimiskohtades. Väidetavalt olevat olnud šoti majandusteadlane Adam Smith lapsepõlves lühikest aega rändurite poolt röövitud.

Norra rändurid

Lisaks kohalikule mustlaste harule elavad Norras ka põlismaised rändurid, norra keeles skøyer või fant, omanimetusega reisende. 19. sajandi Norra sotsioloogi Eilert Sundti iseloomustuse kohaselt rändasid Norra põlismaised rändurid lühemaid vahemaid kui mustlased. Norra (ja taani) rändurikeelt nimetatakse ka rodi keeleks.
Öö

Mõju elule

Öösel ei jõua maapinnale peaaegu üldse valgust. Sellepärast on öösiti valgustundlikust meelest ehk nägemisest vähe kasu.
Loomad, kellel nägemine on eriti hästi arenenud, tavaliselt magavad öösiti. Mõned loomad, vastupidi, on öösiti eriti aktiivsed. Neid nimetatakse ööloomadeks. Mõned nendest, näiteks öökullid, on kohastunud nägema eriti väheses valguses. Sellistel loomadel on tüüpiliselt suured silmad. Mõned ööloomad on täiesti pimedad ja liiguvad teisi meeli kasutades, milleks võib olla kajalokatsioon.
Taimed kasutavad valgust fotosünteesiks. Öösiti fotosüntees peaaegu lakkab. Seetõttu toimuvad ka taimedes öösiti mitmesugused muutused, näiteks on tüüpiline, et õistaimed sulgevad ööseks oma õied.
Vahelmine lõokannus

Vahelmine lõokannus (Corydalis intermedia) on magunaliste sugukonda lõokannuse perekonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Vatslav Vorovski (laev)

Ajalugu

Mihhail Kalinini klassi, projekt 101, (saksa nimetus Seefa 340; Seefahrgastschiff 340 – eesti keeles merereisilaev 340 reisijale) reisilaev Vatslav Vorovski oli üks 19 sõsarlaevast, mis ehitati aastail 1958–1964 Musta Mere Merelaevanduse (ЧМП), Balti Merelaevanduse (БМП), Kaug-Ida Merelaevanduse (ДВМП-FESCO), Murmanski Merelaevanduse (ММП-MSCO) ja Kamtšatka Merelaevanduse (KМП) jaoks.
Vatslav Vorovski oli esimene reisilaev maailmas, mis sooritas alates 5. septembrist 1966 transarktilise reisi liinil Murmansk – Hayesi saar – Dikson – Dudinka – Norilsk – Vaigatš – Solovetsi saared – Arhangelsk – Murmansk ja avas Arktikat turistidele.
Murmaskist sõitis laev ka Kuubasse üle Atlandi ookeani.
Aastail 1960–1985 ehk 25 aastat oli Vatslav Vorovski kapten Mihhail Kask (NSV Liidu passi järgi Mihhail Gansovitš Kask). Vatslav Vorovski viimasel reisil oli kapten G. Semjonov.
Burgstall (Lõuna-Tirool)

Geograafia

2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 1585 inimest ja valla pindala on 6,7 km².
Burgstall külgneb järgmiste valdadega: Gargazon, Lana, Merano, Mölten ja Vöran.

Keeleline jaotus

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 76,61% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 22,78% itaalia keelt ja 0,61% ladiini keelt.
Migreen (ansambel)

Migreen oli Eesti punkansambel, mis tegutses Tallinnas aastatel 2000–2003.
Ansambel Migreen moodustus Kaarel Kressa ja Mart Niineste eestvedamisel 2000. aasta jaanuaris kahe varem tegutsenud bändi Ak ja Panic Street Creatures baasil.
Kolme tegevusaasta jooksul anti üle neljakümne kontserdi, vahetati koosseise ning salvestati mõned demod ja "hauaplaat".
Stiililiselt kuulus Migreen Vennaskonna koolkonda.
Tallinna Tehnikaülikooli inseneriteaduskond

Tallinna Tehnikaülikooli inseneriteaduskond on Tallinna Tehnikaülikooli akadeemiline struktuuriüksus (teaduskond).  
Teaduskond moodustati 1. jaanuaril 2017 seniste ehitusteaduskonna, mehaanikateaduskonna ja energeetikateaduskonna ümberkujundamise tulemusena.

Ajalugu

TTÜ nõukogu kinnitas 11. oktoobril 2016 toimunud koosolekul Tallinna Tehnikaülikooli akadeemilise struktuuri teaduskondade instituutide tasemel alates 1. jaanuarist 2017.
Moodustati neli teaduskonda, nende seas inseneriteadukond.
Sarah Vaughan

Sarah Lois Vaughan (27. märts 1924 – 3. aprill 1990) oli Ameerika džässlaulja.