google/wiki40b huggingface dataset:
Viru-Kabala raamatukogu

Ajalugu

Kabalas asus tegutsema 1921. aastast Muusika-Kirjanduse Selts. Oletatavalt sellest ajast on alguse saanud ka raamatukogu teke. Kui 1924. aastal valmis rahvamaja, siis töötas raamatukogu sealses jalutusruumis. Ametlikult avati Kabala raamatukogu 1926. aastal Kabala Muusika-Kirjanduse Seltsi raamatukoguna. Esmane raamatufond saadi kokku annetustest. Esimeseks raamatukogu töötajaks oli Gertrud Leetman (al 1936 Leetmaa)
1926. aastal võeti Kabala raamatukogu avalike raamatukogude võrku. Sellest ajast oli raamatukogu juhataja Juljus Hannus. Tema põhitööks oli õpetaja ja juhataja amet Nõmmise algkoolis.
Aastatel 1930–1945 kandis raamatukogu nimetust Pada Valla Avalik raamatukogu.
Raamatukogul olid siis ka osakonnad ja need asusid Pikaristis ning Sondas 
1941–1943 Saksa okupatsiooni ajal raamatukogu ei tegutsenud.
Nõukogude ajal 1945. aastal registreeriti raamatukogu ning see sai nimeks  Rägavere Valla Kabala raamatukogu. Põrandapinda oli 33 m². Töötas kolm laenutuspunkti. Raamatukogu teenindas kahte kolhoosi: Kungla ja Punane Koit. Raamatukogu oli lahti kolm korda nädalas. Kevadel, mais, oli raamatukogu juhataja tööks ka riigilaenu kogumine
Kabala raamatukogu nimetus muudeti Rägavere Valla Kabala Rahvaraamatukoguks alles aastal 1946. Seda nimetust kandis raamatukogu kuni 1971. aastani Aastaid vaeveldi kitsikuses ja enne koju minekut lukustati kappe. Kergendus aga saabus 1960. aastal. Kabala- ja Rägavere külanõukogu ühinemisega sai keskuseks Ulvi. Kabala külanõukogu ruumid lubati Kabala raamatukogu käsutusse 1971 aastast hakkas raamatukogu kandma nimetust Kabala Külaraamatukogu. 1974–1979 kandis raamatukogu nimetust Rakvere Keskraamatukogu Kabala Harukogu. 1979 oli Rahvusvaheline lasteaasta. Sellest aastast alates kuni 1991 aastani kandis raamatukogu nimetust Viru Kabala raamatukogu
Eesti Vabariigi algusest, aastast 1991, sai raamatukogu nimetuseks Viru Kabala Külaraamatukogu. Sellest ajast kuulus raamatukogu eelarve kohaliku külanõukogu eelarve hulka. Enne seda alluti Rakvere rajoonile. Kuna alluvussuhe muutus, tuli hakata raamatukogu fondi inventeerima
1996. aastast kuni tänase päevani kannab raamatukogu taas nimetust Viru Kabala raamatukogu. 
Kõige pikemat aega on Kabala raamatukogus töötanud Helje Ansla. Tema tööaastateks on 43 aastat. Selle aja jooksul viis ta Viru Kabala raamatukogus läbi kirjandusõhtuid, kirjanduslikke arutelusid, teemaõhtuid, kirjanduslikke karnevale ja kirjanduslikke balle. Lisaks organiseeris ta mitmeid temaatilisi ekskursioone täiskasvanutele ja lastele. Vastavalt hetke poliitilisele olukorrale tuli tal teha ka plakateid ja loosungeid nii raamatukogu tarbeks, kui ka ümberkaudsetesse kolhoosidesse. 
Viru-Kabala raamatukogu kroonikate (1924–1996) koostamisel on ka Helje Ansla tegevust suunanud hetke poliitiline olukord.
Eesti Vabariigi taasiseseisvumise järel peale 1991. aastat leidsid raamatukogus aset suured muudatused – endisest raamatute kogust peab saama nõudliku lugeja kõiki vajadusi rahuldav informatsioonikeskus. Teeninduspiirkonda jääb viis küla: Viru Kabala, Miila, Nõmmise, Uljaste ja Kõrma
Alates 2005. aastast liitus Kabala raamatukogu programmiga URRAM
Taivo Kuusik

Taivo Kuusik (sündinud 24. juulil 1973 Vigala külanõukogus) on Eesti ettevõtja ja Vigala valla volikogu liige.
Ta on lõpetanud Eesti Põllumajandusülikooli põllumajanduse mehhaniseerimise erialal.
Igor Akinfejev

Koondisekarjäär

Esimest korda arvati Akinfejev Venemaa koondisse 28. aprillil 2004 sõprusmängus Norra jalgpallikoondise vastu. Selle mängu kaotas Venemaa 2:3. Kokku on ta 7. septembri 2010 seisuga pidanud Venemaa eest 43 mängu ja lasknud neis sisse 38 väravat.
Järgmist koondisekohtumist tuli oodata peaaegu aasta aega. See oli 2006. aasta MM-valikmäng Eesti jalgpallikoondise vastu, mis lõppes 1:1. Selles sarjas mängis Akinfejev pooled kohtumised ning lasi neis sisse 3 väravat. Venemaa jäi alagrupis Portugali ja Slovakkia jalgpallikoondise järel kolmandale kohale (Eesti oli neljas) ega pääsenud MM-finaalturniirile.
2008. aasta EM-valikturniiril mängis Akinfejev 5 kohtumises ja lasi neis sisse 1 värava. Sellega tõusis ta Venemaa esiväravavahiks. Venemaa saavutas alagrupis Horvaatia jalgpallikoondise järel teise koha (Eesti oli 6.) ja Akinfejev mängis EM-finaalturniiril kõik 5 kohtumist. Neist Hispaania jalgpallikoondise vastu laskis ta sisse 7 väravat (4 alagrupis ja 3 poolfinaalis), ülejäänud mängudes ainult 1 värava.
2010. aasta MM-valikturniiril mängis Akinfejev koos lisavalikmängudega 12 kohtumist ja laskis neis sisse 8 väravat. Venemaa saavutas alagrupis Saksamaa järel ja Soome ees teise koha, kuid kaotas lisavalikmängudel Sloveeniale ega pääsenud finaalturniirile.
Koondisekarjääri lõpetas ta 2018. aasta oktoobris. Tema viimaseks suurturniiriks jäi 2018. aasta MM.
Ilmar Selge

Ilmar Selge (sündinud 29. mail 1954 Tallinnas) oli Akadeemia Nord õigusteaduskonna dekaan.
Sindi seltsimaja

Sindi seltsimaja on kultuurikeskus Pärnu maakonnas Sindis aadressil Pärnu maantee 44. Seltsimaja juhataja on Anneli Uustalu.
Sofia Rubina

Elukäik

Sofia on õppinud džässlaulu Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias, Cottbusi Konservatooriumis (Saksamaal Marianne Baeri käe all) ja Sotšis (Venemaal). Lisaks on ta end täiendanud Ameerika Ühendriikides Bostonis Berklee muusikakolledžis. 
Sofia Rubina vanemad on juudi ja vene päritolu. Rubina abiellus 21. mail 2012 oma koolikaaslasest trompetimängija Jason Hunteriga Bostonist ning 18. oktoobril 2012 sündis neil tütar.

Laulmine ja projektid

Rubina teeb Eestis tihedat koostööd trioga Broken Time Orchestra ning ansamblitega Sonja Cream ja Tribute to Chaka Khan band. Lätis Riga Groove electro ja Leedus D Orange. 
Džässis on ta esinenud koos Jazz Trioga (Andre Maaker, Marek Talts), Villu Veskiga, ansambliga Baltic United ning Tartu Junior Big Bandiga.
Aastatel 2004, 2006 ja 2007 osales Lätis Jūrmalas peetaval lauluvõistlusel Uus laine, kus jõudis konkursi poolfinaali.
Kahel korral võttis Sofia Rubina osa Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoorust. Konkursil Eurolaul 2004 laulis ta koos Hatuna Narsavidzega lugu "Whenever Blue" (viis ja sõnad Fred Krieger). Hatuna ja Sofia esitatud laul, mis sõnumilt meenutab R.E.M.i "Everybody Hurtsi", jäi 188 häälega 10. kohale. Eurolaul 2006 laulis Mikk Targo lugu "Open up Your heart". Laul pälvis 51 häälega 7. koha.
2019. aasta Eesti Laulul osaleb ta lauluga "Deep Water".
Pärispea poolsaar

Pärispea poolsaar on Eestis Soome lahe lõunarannikul Hara ja Eru lahe vahel asuv poolsaar.
See lõpeb põhjas Purekkari neemega. Poolsaare pikkus on üle 12 kilomeetri, laius ligi 4 kilomeetrit. Poolsaarest kirdesuunas asub Mohni saar.

Asustus

Läänerannas on Loksa linn ning Suurpea küla, kirderannas Pärispea ja Viinistu küla ning idarannas Turbuneeme ja Kasispea küla. Poolsaare sisemaa-osa on asustamata.

Loodus

Pärispea poolsaar kuulub tervikuna Lahemaa rahvusparki.
Poolsaarel on mitmeid rändrahne, sealhulgas Jaani-Tooma suurkivi, Joomakivi, Mardimiku kivi, Odakivi, Painuva kivi, Sorrukivi ja Tiirukivi.

Militaarajalugu

Eesti NSV ajal asus Pärispea põhjatipus NSV Liidu piirivalve Rakvere piirivalvesalga 9. piirivalvekordoni vaatlustorn (koordinaadid 59° 39′ 18″ N, 25° 40′ 19″ E) ja Saunalahe ääres Pähknemännikul, lasketiir (koordinaadid 59° 39′ 21″ N, 25° 40′ 40″ E), mis asub tänapäeval Pärispea küla territooriumil.
Klaus Ritter

Klaus Ritter (1918–2015) oli Saksamaa sõjaväelane. Saksa vägede 23. jalaväediviisi 67. Potsdami grenaderirügemendi teise pataljoni kapten, kes juhtis Saksa vägesid Tehumardi öölahingus. 
Klaus Ritterit autasustati Raudristi Rüütliristiga.
Pärast sõda õppis ta Marburgi ja Göttingeni ülikoolis õigus- ja riigiteadust ning omandas aastal 1951 õigusteaduse doktori kraadi. Ta oli pikka aega tegev juhtiva poliitikaanalüütikuna Saksa kõrgemates võimustruktuurides.
5. veebruaril 2015 saadeti Klaus Ritter Gautingi (asub Starnbergi kreisis Ülem-Baieris) evangeelsest Kristuse kirikust viimsele teekonnale.
Peep Linno

Peep Linno (sündinud 6. novembril 1970) on eesti arhitekt ja karikaturist.
Peep Linno on lõpetanud 1989. aastal Tallinna 2. Keskkooli, 1994. aastal Georg Otsa nimelise muusikakooli saksofoni erialal ja Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri erialal 2004. aastal.
Ta on töötanud Eesti Ekspressi lisalehe Kulutaja toimetajana, ajakirja Mihkel vastutava sekretäri ja küljendajana, Eesti Sõnumite, Sõnumilehe ja Linnalehe karikaturistina ning BNS-i reporterina. 2017. aasta juunist töötas ajalehes Virumaa Teataja reporteri ja karikaturistina.
On töötanud 13 aastat arhitektina: arhitektuuribüroos Kosmos, seejärel AS-is Riigi Kinnisvara, KPME Inseneribüroos ja Anija Vallavalitsuses.
Priit Rebane

Priit Rebane (sündinud 24. augustil 1937 Pilistveres) on eesti vaimulik USA-s.
Ta lahkus aastal 1944 koos vanematega Eestist Saksamaale, kust aastal 1950 lahkuti USA-sse. Aastal 1956 lõpetas ta South Philadelphia High Schooli. Aastal 1960 lõpetas ta Muhlenbergi kolledži (en:Muhlenberg College) Bachelor of Arts astmega, aastal 1963 Philadelphia luterliku teoloogilise seminari (en:Lutheran Theological Seminary at Philadelphia) Master of Divinity astmega. Aastal 1982 kaitses ta Pittsburghi teoloogilises seminaris teoloogiadoktori väitekirja. Ordineeriti aastal 1963 õpetajaks.
Ta teenis 40 aastat ELCA (Evangelical Lutheran Church in America) kogudusi. Ta on olnud pastor St. Petersburgi, Clearwateri ja Seminole luterlikes kirikutes. Aastast 2006 on ta Paradise Islandi Püha Trööstija luterliku kiriku õpetaja. Samuti teenib ta Kesk-Florida kogudust.

Isiklikku

Tema isa Hans Rebane oli Jõhvi Mihkli koguduse õpetaja, vanaisa praost Bernhard Steinberg oli Pilistvere Andrease koguduse õpetaja, onu Juhan Suurkivi oli Lõuna-Florida Pauluse koguduse ja Kesk-Florida koguduse õpetaja.
Miodrag Bulatović

Biograafia

Bulatoviću esimene teos oli lühijuttude kogumik "Djavoli dolaze" ("Kuradid tulevad", enamasti tõlgitakse siiski pealkirjaga "Peatage Doonau") , mille eest pälvis ta Serbia Kirjanike Liidu auhinna. Tema romaan "Punakuke lend taevasse" on tõlgitud enam kui kahekümnesse keelde. Raamatu tegevustik toimub tema kodukohas Montenegro kirdeosas. Peale antud teost lõpetas Bulatović mõneks ajaks oma kirjaniku töö, protestides sellega tsensuuri vastu.
Tema järgmine romaan "Kangelane eeslil", mida on kirjeldatud kui "Sõja romaani tume kuum õudusunenägu" avaldati esialgu välismaal ja alles neli aastat hiljem (1967) Jugoslaavias.
Miodrag Bulatovići romaan  "Nelja sõrmega inimesed" pälvis 1975. aastal NIN'i auhinna. Teos annab ülevaate immigrandi elust võõrriigis. Raamatu teine osa kannab pealkirja "Viies sõrm".
Tema viimaseks romaaniks oli "Gullo gullo", mis koondas kokku kõikide tema eelnevate teoste põhiteemad.
Yoshimasa Hayashi

Isiklikku

Tema isa Yoshiro Hayashi (1922–2017) oli samuti Jaapani poliitik.
Tretjakovi galerii

Tretjakovi galerii, ametlik nimetus Riiklik Tretjakovi galerii (Государственная Третьяковская галерея), on Moskvas asuv kunstimuuseum.
Tretjakovi galerii asutas 1856. aastal Pavel Tretjakov. Aastal 1892 kinkis ta oma kogu Moskva linnale.

Ajalugu

Muuseumi ajalugu algas 1856. aastal, kui vene kaupmees ja kunstikoguja Pavel Tretjakov alustas Vene kunstnike teoste kogumist. Ühed esimesed soetatud maalid olid Vassili Hudjakovi maal "Kähmlus Soome salakaubavedajatega" ja Nikolai Schilderi maal "Kiusatus".
Aastal 1892 suri Pavel Tretjakovi vend Sergei. Testamendiga pärandas ta oma kogu vennale. Samuti oli testamendis kirjas, et ta soovib kinkida linnale oma osa majast, aga seda siis vaid venna heakskiidul ja tingimustel. Augustis 1892 kinkis Pavel Tretjakov enda ja venna kogu Moskva linnale. Kogu koosnes sel ajal Vene kunstnike 1287 maalist ja 518 graafilisest lehest, samuti oli selles 15 skulptuuri ja ikoonide kollektsioon.
Muuseum avati külastajatele 15. augustil 1893 majas, mille Tretjakovide perekond ostis 1851. aastal. See kandis nimetust Moskva Paveli ja Sergei Tretjakovi linna galerii.
Pavel Tretjakov jätkas kunstikogu täiendamist ning kollektsioon üha suurenes. Muuseumit laiendati ja juurde ehitati lisahooneid aastail 1873, 1882, 1885, 1892 ja 1902–1904. Tänapäeva muuseumi peahoone projekteeris kunstnik Viktor Vasnetsov, töid teostas arhitekt Vassili Baškirov aastail 1900–1903. Galeriihoone fassaadi kaunistab keskaegsete käsikirjade piltidest inspireeritud ehisvööt. Esifassaadi keskele on paigutatud bareljeef, mis kujutab püha Jürit lohega võitlemas.
Aastal 1930 ehitati uus külghoone.
Tõnu Tender

Tõnu Tender (sündinud 21. novembril 1965 Tallinnas) on eesti keeleteadlane ja riigiametnik.
Tender lõpetas 1984. aastal Tallinna 20. keskkooli ja 1992 Tartu Ülikooli eesti filoloogia erialal (cum laude), 1996 TÜ-s magistrantuuri ja 2010 doktorantuuri. Ta kaitses filoloogiamagistri kraadi väitekirjaga "Eesti släng: olemus ja uurimislugu, sissevaade vanglaslängi", ning filosoofiadoktori kraadi meedia ja kommunikatsiooni alal (2010, TÜ) väitekirjaga "Mitmekeelsus Eestis Euroopa Liidu mitmekeelsuse ideaali taustal". Ta on EYS Veljesto liige.
Ta oli 1995–1996 TÜ-s eesti keele õpetaja (Soome välisüliõpilastele), 1997–1998 Viljandi Kultuuriakadeemia eesti murrete lektor ja 1997–2001 Emakeele Seltsi teadussekretär. 2001–2005 oli ta Haridus- ja Teadusministeeriumi keeletalituse juhataja ja 2005–2015 keeleosakonna nõunik. Alates 1. septembrist 2015 Eesti Keele Instituudi direktor.
Tenderi uurimisvaldkonnad on keelepoliitika, mitmekeelsus, võõrkeelte oskus, keeleõppe motivatsioonid ja Eesti släng. Ta oli riiklike programmide Eesti keel ja rahvuskultuur (1999–2003) juhtkomitee liige, Eesti keel ja rahvuslik mälu (2004–2008) juhtkomitee liige ja aseesimees, Eesti keel ja kultuurimälu (2009–2013) juhtkomitee liige, Euroopa keeleõppe raamdokumendi projektijuht (2002–2008). Ta on olnud mitme väljaande toimetaja, ajakirja Oma Keel toimetuskolleegiumi liige (2000–). Emakeele Seltsi (1987–), Eesti Kirjanduse Seltsi (1993–), Eesti Keelenõukogu (2001–2011), Euroopa Komisjoni hariduse ja kultuuri peadirektoraadi töörühma Keeleõpe töö jaoks liige (2009–).
Tehnika tänav (Tallinn)

Tehnika tänav on tänav Tallinna Kesklinna linnaosas Kassisaba asumis. 
Tehnika tänav algab Toompuiesteelt, ristub muu hulgas Paldiski maantee ning Endla, Vana-Lõuna ja Veerenni tänavaga. Uue Maailma ja Veerenni asumi piiril läheb tänav Pärnu maantee viadukti alt läbi. Tehnika tänav lõpeb ristumisel Filtri teega.
Paralleelselt Tehnika tänavaga kulgeb kogu selle ulatuses raudtee. 
Tehnika tänaval asub Tallinna Transpordikool ning Vana-Lõuna tänava ristmikul on trammidepoo. 
Tänava pikendamise käigus aastatel 2007–2013 leidsid ehitajad trammidepoo ees palju II maailmasõja aegseid lõhkemata pomme, mida hiljem neutraliseeriti Männiku ja Tapa põletamise aladel.
Kiriku tee (Valjala)

Kiriku tee on aadressikoht Valjala alevikus.
Kiriku tee algab Posti tänavalt. Kiriku tee ja Posti tänava kohtumiskohas on ringristmik. Kiriku teega ristub Kalmistu tee.
Valjala kiriku peauks avaneb Kiriku tee poole.
Kiriku tee 7 asub Valjala Lasteaed.
Vahtkond

Vahtkonna ülesanne

Vahtkonna ülesanne on valvata ja vajadusel ka kaitsta enda poolt valvatavaid objekte. Vahtkond on selle tõttu alalises lahinguvalmiduses. Vahtkond võib olla osa väeüksuse või sõjaväeasutuse teenistustoimkonnast. 
Vahtkonna ülesandeks võib olla ka vahialuste (arreteeritute) valve. Tseremoniaalülesandeid täitvat vahtkonda nimetatakse auvahtkonnaks.

Vahtkonna paiknemine ja vahendid

Vahtkond paikneb reeglina eraldatud ja nõuetele vastavates ruumides või omaette hoones, kuhu on lubatud siseneda vaid isikutel, kellele vahtkond otseselt allub ja kellel on vahtkonna revideerimise õigus. Vahtkonna vahipostid paiknevad või liiguvad skeemidel kindlaks määratud kohtadel. Vahipostidel võivad asuda spetsiaalrajatised (näit vahitorn), mis hõlbustavad tunnimehel valveülesande täitmist.
Vahtkondlased on varustatud vähemalt lahinguvarustusega ja neile kinnistatud tulirelvadega koos ette nähtud koguse laskemoonaga. Relvade laadimine, tühjakslaadimine ning hoiustamine toimub ohutuse mõttes kindlaks määratud kohas ja käsklustega.
Lilli piiripunkt

Lilli piiripunkt on Viljandi maakonnas Mulgi vallas Lilli külas Eesti-Läti piiril. 
Piiripunktis lõpeb Karksi-Nuia – Lilli maantee (registrinumbriga 54), mis jätkub Lätis Ungurini–Ruijena (Ruhja) maanteena (Läti tugimaantee P17 Eesti piir – Ruhja – Valmiera).
Shipgaz

Shipgaz on aastail 2009–2012 Göteborgis ilmunud laevandusajakiri, mis kuulub Rootsi Laevaomanike Liidule.
Ajakirja tegi Svensk Sjöfarts Tidningi toimetus ning see oli edasiarendus sama toimetuse aastail 2001–2008 ilmunud ajakirjast Scandinavian Shipping Gazette. Nime sai ajakiri alates 2000. aastast toimetuse kasutuses olnud domeenilt, mis on lühend ingliskeelsest nimetusest shipping gazette. 2009. aastal ilmus kaheksa numbrit, 2010.–2012. aastal kuus veidi üle sajaleheküljelist ajakirjanumbrit. Lisaks iga päev kodulehel ilmunud uudistele said tellijad reedeti sama nädala uudised uudistemeilina. Erinevalt laiema temaatikaga eelkäijast Scandinavian Shipping Gazette'ist oli Shipgaz keskendunud ainevaldkonnale, mis võiks huvitada laevapersonali ja laevafirmasid. Kõiki Läänemere maid hõlmanud geograafiline haare taandus peamiselt Põhjamaadesse, toimetusel on püsikorrespondendid Soomes, Norras ja Taanis.
Shipgaz pani suurt rõhku fotodele ning igas numbris oli pildirohke mahukas reportaaž mõnelt laevasõidult, samuti persoonilugu mõne laevafirma juhtkonnaliikmest. Püsirubriigid olid samuti laeva- ja tehnikauudised, uue laeva põhjalikum tutvustus ning tähelepanuväärse ajaloolise laeva tutvustus. Need sisu- ja kujundusmuudatused on üle läinud toimetuse põhiväljaandesse Sjöfartstidningen.
Getter Meresmaa

Getter Meresmaa (sündinud 18. septembril 1994) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 2013. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi kuldmedaliga ja 2017. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia näitleja erialal cum laude.
Alates 2017. aasta augustist on ta Nuku teatri näitleja.
Ta on mänginud filmides "Kirsitubakas" ja "Ema" ning teatrilavastustes "Kevadine ärkamine", "Thijl Ulenspiegel", "Kellavärgiga apelsin".
Kiviõli lipp

Kiviõli lipp on Ida-Viru maakonnas asuva Eesti linna Kiviõli lipp.
Lipp on kinnitatud 20. mail 1992.

Lipu kirjeldus

Kiviõli linna lipuks on horisontaalselt kolmeks väljaks jagatud kangas. Sinine ülemine ja alumine pruun laid moodustavad kumbki 3/7 ning keskmine valge laid 1/7 lipu laiusest.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 1:2 ning normaalsuurus on 80×160 sentimeetrit.
Irooniline töötlus

Irooniline töötlus on psühholoogiline protsess, kus inimese teadlik püüd konkreetseid mõtteid alla suruda või vältida muudab need mõtted veel püsivamaks. Mõiste pärineb iroonilise töötluse teooriast (inglise k. ironic processing theory) kognitiivpsühholoogiast.
Mitmed uuringud on näidanud, et joomist kontrollida püüdvad alkoholitarbijad teevad end vastuvõtlikumaks alkoholiga seotud mõtetele, ja et sellised püüdlused võivad viia tagasilöökideni (rebound), kus mõeldakse just eriti palju alkoholimõtteid.
Võnnu kihelkond

Piirkonna ajalugu

Võnnu kirikukihelkond on asutatud 1220. aastatel.

Võnnu kihelkonna pärand

Võnnu on olnud Eesti üks suurimaid ja rahvarohkemaid kihelkondi. Piirkond on rikkaliku ajaloo- ja kultuuripärandiga, mida on talletatud mitmesse muuseumisse, peamiselt Eesti Kirjandusmuuseumisse ja Eesti Rahva Muuseumisse. Eesti Rahva Muuseumisse on Võnnu kihelkonnast kogutud materjale peamiselt 20. sajandist, kokku ligi 4000 säilikut, millest esemeid on umbes 1/8 (arvuliselt 532), jooniseid 1/10, ülejäänud on fotod ja käsikirjalised materjalid. Kuigi kihelkond on asunud muuseumile lähedal, pole piirkonnas palju kogumas käidud. Siiski on Võnnu kihelkond muuseumi kogudes väärikalt kajastatud.

Kihelkonna alad tänapäeval

Pindalalt suur kihelkond on tänapäeval jaotatud paljude Tartu ja Põlva maakonna valdade vahel. Kihelkonnakeskus ja üle poole aladest asuvad Tartu maakonnas. Kihelkonna tuumikala ning kirdepoolne soine ala moodustab endise Võnnu valla, kihelkonna põhjaserv moodustab endise Mäksa valla. Loodealad kuuluvad endisesse Haaslava valda. Kihelkonna lõunapoolne osa asub nüüdisajal Põlva maakonnas Põlva vallas.
14. aprillil 2009 avas president Toomas Hendrik Ilves esimesed kihelkonnapiiride tähised Tartu–Räpina–Võru maanteel Luunja sillal Tartu-Maarja ja Võnnu kihelkonna piiril. Sellega tähistati Eesti Rahva Muuseumi 100. aastapäeva.

Võnnu kihelkonnapäevad

20. augustil 2000 toimus I Võnnu kihelkonnapäev, mida korraldas laulu- ja mänguselts Lõoke. Kihelkonnapäeval toimus jumalateenistus ja kontsert Võnnu kirikus, erinevad ajaviited ja simman peoplatsil. Välja pandud oli raamatu- ja käsitöönäitus.
II Võnnu kihelkonnapäev, mis oli pühendatud 190 aasta möödumisele Võnnu kihelkonnakooli asutamisest, toimus 19. augustil 2001. Toimus nõupäev omaalgatusest, kontsert-jumalateenistus, kodulookonverents, kontsert kiigeplatsil, sportlikud ja uued ajaviited, simman. Sai tutvuda näitustega kooliraamatutest ja kihelkonnakooli ajaloost.
III Võnnu kihelkonnapäev toimus 18. augustil 2002. Toimus kontsert-jumalateenistus, kodulookonverents, laste meisterdamistoad, tegevused kiigeplatsil, foto- ja raamatunäitus.
Kihelkondlike sidemete tugevdamiseks otsustati järgmised kihelkonnapäevad pidada Võnnust väljaspool. Nii toimus 2003. aastal IV Võnnu kihelkonnapäev Järvseljal, 2004. aastal V kihelkonnapäev Ahjal, 2005. aastal VI kihelkonnapäev Mäksa valla keskuses Mellistes ja 2006. aastal VII kihelkonnapäev Haaslava vallas Kurepalus.
Tartu sillad

Tartu sillad on linna jaoks äärmiselt olulised, kuna Tartu linna jagab kaheks Emajõgi. Algselt oli linnas vaid üksainus sild (nüüdse Vabadussilla kohal) ning suur osa liiklusest kahe kalda vahel toimus parvedega. Kui sillad sõdades purustati, ehitati ajutisi pontoonsildu. Tänapäeval on liikluskoormuse kasvu tõttu rajatud Tartus 7 silda üle Emajõe, samuti mõned viaduktid ning jalakäijate sillad.
Emajõe sillad on tänapäeval allavoolu lugedes järgmised: Kroonuaia sild, Vabadussild, Kaarsild, Võidu sild, Turusild, Sõpruse sild ja Ihaste sild. Praeguse Kaarsilla kohal paiknes Katariina II ajal ehitatud Kivisild, mis aga lasti õhku Teises maailmasõjas. Seoses Idaringtee ehitusega avati 2015. aasta 2. veebruaril Ihaste sild Ihaste ja Ropka tööstusrajooni vahel. Linna lähedal ülesvoolu paikneb Emajõel Jänese raudteesild.
Linna liiklusvoogude seisukohalt on olulised ka viaduktid: Riia tänava raudteesild ja Variku viadukt. Sildu ja viadukte lisandub seoses lähiaastatel rajatava Idaringteega, mis viib liikluse kesklinnast kõrvale, suunates selle Võru maanteelt mööda Ringteed läbi Ropka tööstusrajooni ja üle uue silla Ihastesse.
Toomemäele rajati pargi väljaehitamise käigus kaks maalilist jalakäijate silda: 1816. aastal Inglisild ja 1913. aastal Kuradisild. Ka Toome Musumäe groti ees paikneb istmetega ehissillake, mis algselt viis üle väikese tiigi.
Tartu sildu on korduvalt kujutatud kunstis, samuti postmarkidel. Ainsana on kahel korra postmargile jõudnud Kivisild (1941 ja 1997).
2014. aasta juunist novembri alguseni oli Eesti Rahva Muuseumi Postimuuseumis avatud näitus Tartu sildadest ja nende kujutamisest postmarkidel. Näitus tähistas 230 aasta möödumist Kivisilla avamisest ja 460 aasta möödumist Emajõe esimese püsisilla esmamainimisest.
Thelotornis mossambicanus

Levila

Neid võib kohata Somaalias, Keenias, Tansaanias, Sambias ja Mosambiigis.

Kokkupuuted inimestega

Need tagasihoidlikud maod elavad valdavalt puudel ja inimestega kohtuvad harva. 
Nende madude inimeste suhtes mürkmadudeks liigitamise kohta pole piisavalt andmeid, peas paiknevad (erinevalt enamikust mürkmadudest) Duvernoy näärmed.
Perseus (tähtkuju)

Perseus (ladina Perseus, lühend Per) on põhjataeva tähtkuju, mis jääb suures osas Linnuteele ja on nime saanud vanakreeka mütoloogilise kangelase Perseuse järgi. Perseus oli Zeusi ja Danae poeg, kes tappis Medusa ning päästis Andromeda merekoletise Ketose käest.
Perseus on üks 48 Ptolemaiose loetletud tähtkujust. See katab tähistaevast 615 ruutkraadi ja on pindalalt 24. tähtkuju. Eestis on see vaadeldav aastaringselt.
Heledaim täht on α Persei ehk Mirfak, mille näiv suurus on 1,79. β Persei ehk Algol on tuntud oma muutliku heleduse poolest, mis muutub 3,5 ja 2,3 tähesuuruse vahel 2,867 päevase intervalliga.
NGC 869 ja 884 (h ja χ Persei) moodustavad palja silmaga nähtava kaksiktäheparve. Eestis tunti seda Kadri Sõela nime all.
Eesti rahvapärimuse järgi olid Perseuse tähtkujus Küünlapäevatähed, mis moodustasid Ridamuse ühe haru.