Johannes Käspert

Noorus

Johannes Käspert sündis Narvas vabrikutöölise perekonnas, pärast Narva algkooli lõpetamist jätkas õpinguid ministeeriumikoolis. Pärast ministeeriumikooli lõpetamist asus 13-aastasena tööle Narva Kreenholmi vabrikusse jooksupoisina. 16-aastasena asus ta tööle Narva Zinovjevi metsatööstusettevõttesse noorema arveametnikuna ja hiljem edutati samas ettevõttes raamatupidaja abiks.

Poliitiline tegevus

Johannes Käspert hakkas osalema poliitilises tegevuses 1909. aastal, kui liitus Narva äriteenistusjate ametiühingusse, kus valiti ka ametiühingu juhatuse esimeheks. 1910. aastal oli Johannes Käspert üks Narva tööliste haridusseltsi asutajaid, ta ise juhendas seal esperanto keele ringi. Ta oli ka Narva Rahvahariduse Seltsi kirjatoimetaja ja hiljem esimees.
Johannes Käspert oli koos Villem Bukiga bolševistliku Narva ajalehe Kiir asutaja ja toimetaja aastatel 1912–1914. Ta liitus Venemaa Sotsiaaldemokraatliku (bolševike) Parteiga 1912. aastal, 1913. aastal vahistati ta keisrivõimuvastase agitatsiooni eest ning viibis 7 nädalat eeluurimisvanglas, kuid vabastati süütõendite puudumise tõttu.
Esimese maailmasõja alguses kolis Johannes Käspert Tallinnasse, kus asus tööle Fr. Krulli tehase haigekassa sekretärina ning tegeles ka bolševistliku agitatsiooniga, levitades sõja- ja keisrivõimuvastaseid lendlehti. 1914. aastal võttis ta osa VSDT(b)P Eestimaa konverentsi ettevalmistamisest, mis toimus Narvas 1914. aasta juulis, kuhu ta valiti ka konverentsi saadikuks.
1916. aastal kevadel vahistati Käspert poliitilise tegevuse eest ning saadeti asumisele Turgai piirkonda, Kustanai maakonda, kust ta vabastati 1917. aastal veebruarirevolutsiooni tulemusel toimunud poliitilise amnestia alusel.
Tallinnasse jõudmisel valiti Johannes Käspert VSDT(b)P Tallinna Komitee ja Tallinna Linnavolikogu liikmeks ja juhatas bolševistlike ajalehtede väljaandmist Eestimaal.
Johannes Käspert oli Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee liige, pärast Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee poolt Venemaa Ajutise Valitsuse poolt määratud kubermangukomissari Jaan Poska võimult tõukamist oli Käspert Eestimaa Nõukogude ja Sõjaväelaste Nõukogu TK administratiivosakonna juhataja ja ajakirjanduse komissar; Eestimaa Sõja-Revolutsioonikomitee (SRK), Revolutsiooniline Tribunali liige;
1918. aasta märtsist töötas Johannes Käspert Nõukogude Venemaal ajalehe Pravda toimetuses; seejärel Vene SFNV Rahvuste Rahvakomissariaadis Eesti osakonnas ning Lipetski maakonna Täitevkomitees.

Tegevus 1918. aastal Eesti Töörahva Kommuunis

1918. aasta novembrist oli Johannes Käspert Narvas, Eesti Töörahva Kommuuni Nõukogu asjaajaja ja siseasjade komisjoni komissari kohusetäitja (nn ajutine Siseasjade valitsuse juhataja), ametisse määratud Viktor Kingissepa asemel, kes viibis illegaalselt Tallinnas.

Tegevus aastail 1920–1930 NSV Liidus

1919. aastast töötas Johannes Käspert luuretööl Punaarmee Staabis, Tšekaas ja OGPUs.
1924. aasta veebruaris töötas ta NSV Liidu Ühendatud Riikliku Poliitvalitsuse Vastuluureosakonna 2. jaoskonna ülemana, Moskvas; 2. jaoskond tegeles vastuluuretegevusega Eesti, Läti, Leedu, Soome, Rootsi, Norra ja Taani poolt NSV Liidu vastu suunatud luuretegevusele.
1925. aastast oli Johannes Käspert moodustatud EKP Keskkomitee – oktoobrirevolutsiooni ajaloouurimise komisjoni vastutav sekretär, komisjon andis välja ajakirja "Proletaarne revolutsioon Eestis" ("Пролетарская революция Эстонии");
1927. aastast parteitööl Petrogradis; 1930. aastast Kominterni Eesti sektsiooni sekretär Leningradis/aastatel 1931–1937 oli Johannes Käspert Leningradis tegutsenud Kominterni Eesti Sektsiooni Leningradi Büroo sekretär.
Johannes Käspert vahistati ja hukati NKVD poolt 1937. aastal, toimunud poliitiliste repressioonide käigus.