google/wiki40b huggingface dataset:
Pulbervärvimine

Pulbervärvimine on värvimismeetod, kus värvid on pulbrilises olekus ja lahustivabad. Peamiselt pulbervärvitakse metallesemeid, aga ka muid materjale: keraamikat, puitu, plasti jne.

Värvi kinnitamine kuumutusahjus

Värv kinnitatakse pinnale kuumutusahjus 200 kraadi juures. Pinna kvaliteedi määrab pinna eeltöötlus, mis hea lõpptulemuse saavutamiseks peab olema korralik.
Levinud on ustega kuumutusahjud, aga kasutatakse ka Power & Free konveiersüsteemidega ahje, kus kuumtöötlus on järkjärgulise viimistlusprotsessi osa.

Pulbervärvimise eelised

Võrreldes muude kaitsmis- või töötlusvõimalustega on pulbervärvimise valikus väga palju toone (erinevalt anodeerimisest või galvaneerimisest), eri läiked ja struktuurpinnad. Pulbervärvitud värvkattel on mitu ülesannet: see kaitseb metalli korrosiooni eest ning muudab toote värvi, läiget ja struktuuri. Värvkate, läige ja struktuur kestavad sageli kogu toote või isegi hoone eluea.
Pulbervärvimine on keskkonnasõbralik, värvi saab taaskasutada, see sobib eri keskkondades kasutamiseks.
Tartu Helikunsti Selts

Tartu Helikunsti Selts (lühend: THS) oli aastatel 1919–1940 Tartus tegutsenud muusikaselts.
Aastatel 1919–1926 kandis THS nime Eesti Helikunsti Selts, 1926–1930 Muusikalise Hariduse ja Kultuuri Edendamise Selts.
THS andis välja ajakirja Eesti Muusika Kuukiri, mida ilmus neli numbrit.
Seltsi juhatuse esimees, ühtlasi ka seltsi aktiivseim liige, oli Miina Härma.
Irakli Logua

Irakli Logua (vene keeles Ираклий Генович Логуа; sündinud 29. juulil 1991 Moskvas) on Venemaa jalgpallur.
2013–2015 mängis ta klubis FC Flora.
Jeremei Aipin

Jeremei Aipin (sündinud 27. juunil 1948 Handi-Mansi autonoomses ringkonnas Varjegani külas) on handi kirjanik ja poliitik.
1971. aastal lõpetas ta Handi-Mansi Pedagoogikakooli ja 1976 Moskvas Gorki-nimelise Kirjandusinstituudi.
Ta on töötanud jahimajandis, geoloogilistel töödel puurijaabina, raudtee-ehitusel puusepana, raadio- ja telekorrespondendina ning rahvakunsti metoodikakeskuses toimetajana, osalenud etnograafilistel ekspeditsioonidel ja kogunud rahvaluulet.
1996. aastal valmis temast dokumentaalfilm. Eesti režissööri Valentin Kuigi filmis "Hääled" kajastatakse Aipini pürgimist Venemaa Riigiduumasse 1995. aasta detsembris. Filmi linastusel Pärnu visuaalse antropoloogia festivalil osales ka Aipin ise.
Samuti on Aipin osalenud Lennart Meri filmis "Toorumi pojad". 
Kaheksandal soome-ugri rahvaste kirjanike kongressil 2004. aastal Hantõ-Mansiiskis otsustasid osalejad esitada Aipini Nobeli kirjandusauhinna kandidaadiks.

Kirjanduslik tegevus

Kirjanduslikku tegevust alustas ta 1969. aastal. Ta kirjutab handi rahva elust ja valuprobleemidest. Alguses kirjutas ta emakeeles, handi keele Surguti murdes, aga kuna kirjandusinstituudis suudeti lugeda üksnes venekeelseid käsikirju, hakkas ta kirjutama peamiselt vene keeles. Tema jutte ja romaane on tõlgitud paljudesse Euroopa keeltesse.

Ühiskondlik tegevus

Aipin on olnud Venemaa Föderatsiooni presidendi esindaja Handi-Mansi autonoomses ringkonnas ja Venemaa Riigiduuma liige. Ta on Põhja, Siberi ja Kaug-Ida Põlisrahvaste Assotsiatsiooni esimees. Ta on välja töötanud Venemaa põlisrahvaste põhiõiguste deklaratsiooni projekti.
Video

Video (ladina k video  ’ma näen’) on videokaamera, digikaamera või veebikaameraga tehtud salvestis, nt koduvideo, muusikavideo, õppevideo, arvutivideo.
Liitsõnad esiosaga video- on seotud liikuvate kujutiste salvestamise, töötlemise, edastamise ja kuvamisega, nt videotehnika, videosignaal, videofilm (digitaalselt salvestatud film),  videoklipp (lühike, kuni mõneminutine videofilm), videoplaat (DVD, BD), videomäng, videomagnetofon, videokaart, videoprojektor, videoterminal, videokonverents.
Pähklimäe

Pähklimäe on Narva linnaosa, mis paikneb linna idaosas. Selle piirideks on Rahu tänav kirdes, Aleksander Puškini tänav idas, Rakvere tänav ja Kangelaste prospekt kagus ja Tallinna maantee edelas.
Pähklimäe linnaosa piirneb põhjas Siivertsi, idas Sutthoffi ja Kalevi ning edelas Soldina linnaosaga. Läänes piirneb ta Narva-Jõesuu linna territooriumiga.

Ajalugu

Enne 1920. aastaid eksisteeris Pähklimäe mõis (saksa keeles Nöteberg). Minevikus on seda ala nimetatud ka Vaasa külaks. 1920. aastatel mõis kaotati ja alale moodustati asundus. Hiljem sai asundusest küla (Pähklamäe, mainitud 1945). 1956-1968 kuulus küla Narva linna piiresse. Hiljem sai külast Narva linnaosa.
Euroopa aasta puu

Euroopa aasta puu on võistlus, mis sai alguse 2011. aastal. 
See kasvas välja Tšehhi aasta puu võistlusest. Euroopa finaali pääsevad riiklike voorude võitjad.
Euroopa aasta puu mõte on juhtida tähelepanu huvitavatele vanadele puudele kui olulisele looduslikule ja kultuurilisele rikkusele, mida inimesed peaksid hindama ja kaitsma. Erinevalt teistest võistlustest ei ole Euroopa aasta puu puhul oluline ilu, suurus ega vanus, vaid lugu ja seotus inimestega. Võistluse eesmärk on otsida puid, millest on saanud laiema kogukonna lahutamatu osa.
Kui 2011 oli osalevaid riike 5, siis 2015. aastal oli nende arv kasvanud 14-ni.
2015. aastal on kandidaatide hulgas ka Orissaare staadionitamm, mis võitis aasta puu nimetuse.
2016. aastal oli Eestist üles seatud Tamme-Lauri tamm, mis sai 7. koha.
Nukitsamees

Sisu

"Nukitsamees" on lugu sellest, kuidas Kusti ja Iti metsas marjul olles ära eksivad. Metsamoor leiab lapsed ja viib nad endale koju ja paneb tööle – Kusti ja Iti peavad sigu toitma, hagu ja vett tassima, peenraid kitkuma ja väikest Nukitsameest hoidma. Metsamoori majakeses elavad veel ta pojad Mõhk ja Tölpa ning vanaätt.
Lõpuks õnnestub Kustil ja Itil vanamoori juurest põgeneda. Nad võtavad Nukitsamehe endaga kaasa. Kusti ja Iti vanemad võtavad Nukitsamehe enese juurde. Väike metsaelanik harjub uue eluga, saab nimeks Ants ja läheb koos teiste lastega kooli.

Dramatiseeringud

"Nukitsamehe" ainetel on lavastatud kaks filmi ja mitmeid teatritükke. Omakorda Olav Ehala muusikalis "Nukitsamees" on kasutatud valdavalt sama muusikat, mille helilooja kirjutas filmile "Nukitsamees".
Kristiina tänav

Kristiina tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Uue Maailma asumis. Kristiina tänav algab Virmalise tänavalt, ristub Luha ja Videviku tänavaga ning lõpeb Koidu tänaval. Kristiina tänav on põhiosas enam-vähem kirde-edelasuunaline ja ligikaudu 420 meetri pikkune.

Tänava nimi ja ajalugu

Tänav rajati 1878. aastal. Esialgu oli tänava nimi Kristinentali tänav (saksa keeles Christinenthaler-Strasse, vene keeles Христинентальская улица). Praeguse nime sai tänav 17. jaanuaril 1923. Tänav on nime saanud Kristiine heinamaa järgi, mis omakorda oli nimetatud Rootsi kuninganna Kristiina auks.
Vana-Vigala ohvrihiis

Vana-Vigala ohvrihiis on maausuliste pühapaik Rapla maakonnas Märjamaa vallas. Hiis asub Vigala jõe vasakul kaldal Vana-Vigala ja Tiduvere külade piiril nn Hiieoru serval Hiieoja suudmes oleval neemikul.
Hiiemets on segametsatukk (0,6 ha, valdavalt tammed), milles kesksel kohal on vana Hiiekuusk, mille all toimus ohverdamine veel 17.–19. sajandil. 19. sajandi keskel oli hiiemetsa keskseim puu vana tamm, mille õõnsusesse pärimuse järgi mahtunud kolm meest. Kuna rahvas pidas puud pühaks ja viis sinna ohvreid (värvilisi paelakesi, lõnga ja viljapäid), lasi mõis praost Carl Eduard Harteni pealekäimisel puu maha võtta.
Jaan Jung on oma teoses "Muinasajateadus eestlaste maalt" viitega H. Laipmannile Vigalast ja A. Reimannile Virtsust kirjeldanud nii: "Hiiekoht Vigala mõisa põllul jõekalda peal, kus üks väga ilus org olla. Puu olnud vanaduse pärast õõnes, kuhu kolm inimest võinud mahtuda, kuna ta pea ikka haljendanud. Nüüd olla ta känd veel alles ja selle ümber kuusetukk."
Vana-Vigala ohvrihiis on 20. sajandi lõpul saanud laiemalt tuntuks eekõige tänu Aleksander Heintalule ehk Vigala Sassile, kes tegutses 1985. aastani Vana-Vigala mõisa pargi hooldajana. Hiie suhtes teisel pool jõge asub vana Vigala Sassi loitsukivi.
Vana-Vigala ohvrihiis on 1998. aastast muinsuskaitse all.
Hiiekoha eest hoolitseb folklooriselts Kiitsharakad.
Mineirão

Mineirão (ametlikult Estádio Governador Magalhães Pinto) on jalgpallistaadion Brasiilias Minas Geraisi osariigis Belo Horizontes.
See on jalgpalliklubi Cruzeiro Esporte Clube kodustaadion. Osa mänge peab sellel staadionil ka Clube Atlético Mineiro.
Staadion mahutab 61 846 pealtvaatajat.
Staadion avati 5. septembril 1965. Staadioni renoveerimistööd lõppesid 2012. aasta detsembris.
Staadionil on peetud 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiri, 2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste ja 2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiri osad kohtumised. Sealhulgas toimus staadionil 2014. aasta jalgpallimaailmameistrivõistluste poolfinaal Brasiilia ja Saksamaa vahel, mille Brasiilia kaotas tulemusega 1:7. See mäng sai sama staadioni järgi tuntuks kui Mineirazo.
Mineirãol on toimunud ka kontserte. Teiste seas on seal esinenud Paul McCartney (aastatel 2013 ja 2017), Beyoncé (2013), Maroon 5 (2016), Iron Maiden (2016), Elton John (2013) ja Kiss (1983).
Kanada lagle

Kanada lagle (Branta canadensis) on partlaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Teda võib näha ka Eestis.
Hoffmanni tilgad

Hoffmanni tilgad on eetri ja piirituse segu. Eetri ja piirituse vahekord on 1:2 või 1:3 . Hoffmanni tilkade leiutaja on Saksa arst ja keemik Friedrich Hoffmann.
Eestis tuntakse Hoffmanni tilku liikva ja õuhka nime all.
Algselt soovitati Hoffmanni tilku kasutada südamenõrkuse või minestuse korral. Et eeter lahustab ka osade viiruste kesti, siis on Hoffmanni tilgad osutunud efektiivseks ka mõne viirushaiguse (näiteks gripi) ravis, eriti haiguse algetapil.
21 (Tallinna bussiliin)

21 on Tallinna bussiliin, mis sõidab marsruudil Balti jaam – Landi.
Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub kõigil päevadel.
Mohoogi keel

Kõnelejate arv

Mohoogi keelt kõneleb 2011. aasta seisuga emakeelena umbes 3540 inimest – 3000 Ameerika Ühendriikides ning 540 Kanadas. Mohoogi keel on põhjairokeesi keeltest kõige suurema kõnelejaskonnaga – see on ainus põhjairokeesi keel, mille kõnelejate arv on üle tuhande. 
Mohoogi keel on ohustatud keel (Ethnologue’i tase 6b).

Kõnelejate asuala

Mohoogi keelt kõneldakse Kanadas: Caughnawagas ja Okas (Montréali läheduses), Kuue Rahva liidu reservaadis (Ontario lõunaosas), Tyendiaga reservaadis (Quinte’ lahel, Kingstoni lähedal), väikeses asutuses Gibsoni järve ääres (Georgia lahe idaosas). Mohoogi keelt kõneldakse ka Ameerika Ühendriikides (põhiliselt New Yorgi osariigi lääne- ja põhjaosas).

Keelenäide

Tõlge: 
Kanuu on väga kiire. See on minu oma.
Terve päeva pladistan.
Ma sõuan edasi, sõuan edasi.

Keele õppimisest

Mohoogi keel on ohustatud keel, kuid seda on siiski veel võimalik õppida nii iseseisvalt kui ka õpetaja abiga. Mohoogi keelt on võimalik õppida näiteks Kuue Rahva Liidu polütehnikumis, mis asub Ontarios. Samuti on mohoogi keele õppimiseks õpikuid ja CD-sid.

Lisaks

Üks kuulsamaid inimesi, kes mohoogi keelega kokku puutus, oli Alexander Graham Bell. Ta õppis mohoogi keelt, pani kirja mohoogi keele sõnavara ning tõlkis seda. See on kirja pandud märkmikusse, mida ta täitis kuni 23. aprillini 1904.
Saare Vene Selts

Saare Vene Selts on Eesti venelaste organisatsioon. Organisatsiooni kontor asub Kuressaares aadressil Kohtu tänav 4. Organisatsiooni juhatuse esimees on Nijole Kärner.
Organisatsioon asutati 13. oktoobril 1997.
Organisatsiooni juures tegutseb lauluansambel.
Michael Richards

Michael Richards (õieti Michael Anthony Richards; sündinud 24. juulil 1949 Culver Citys California osariigis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Bakuu metroo

Bakuu metroo (aserbaidžaani keeles: Bakı Metropoliteni) on Bakuus töötav metroo, avati 6. novembril 1967. 
Metrooliinid asuvad väga sügaval maa all (30–90m), nagu endistes NSV Liidu liiduvabariikides tavaks. Metrool on kolm liini kogupikkusega 36,7 km ja 25 metroopeatusega. Kasutusel on 81-717/714- ja 81-760/761 -tüüpi metroorongid. 2015. aastal oli sõitjaid 222,0 miljonit, tipp-päeval oli sõitjaid 608 200. Metrooliinid töötavad kella 6.00–24.00.
Välis-Eesti (ajakiri 1929)

Välis-Eesti (aastani 1935 Välis-Eesti Almanak) oli 1929–1940 Tallinnas ilmunud ajakiri. Ajakirja andis välja Välis-Eesti Ühing. Ajakiri taotles väliseestlaste organiseerumist ja sidumist kodueestlastega.
Reinhold Seeberg

Reinhold Seeberg (24. märts 1859, Pööravere – 23. oktoober 1935, Ahrenshoop) oli baltisaksa usuteadlane. 
Rentniku poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1878–1882, tudeeris ka Erlangeni, Berliini ja Leipzigi Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis süstemaatilise usuteaduse eradotsendina 1884–1885 ja dotsendina 1885–1889; ühtlasi oli Tartu Ülikooli koguduse abiõpetaja. Professor Erlangenis (1894–1898) ja Berliinis (1898–1927). 1918 Berliini Ülikooli rektor. 1927 rajas Berliini Ülikooli juurde Sotsiaaleetika Instituudi. Seebergi õpilaste hulka kuulusid teiste seas ka Karl Girgensohn ja hiljem Dietrich Bonhoeffer.
Seeberg tegutses Berliini Ülikoolis samal ajal teise kuulsa TÜ usuteaduskonna kasvandiku Adolf (von) Harnackiga. Nn liberaalse teoloogia esindaja Harnack ja nn modernse-positiivse teoloogia eestkõńeleja Seeberg olid sajandivahetuse ja esimese maailmasõja eelse saksakeelse teoloogia, aga ka teadus- ja kirikupoliitika juhtivaid esindajaid. 
Reinhold Seebergi vend Oskar Theodor Alfred Seeberg ja poeg Erich Seeberg olid samuti teoloogid.
Valeri Bondarenko

Mängijakarjäär

1971–1979 mängis ta FC Normas.

Treenerikarjäär

1993–1994 oli ta Eesti koondise abitreener. 1998–1999 oli ta Eesti U18 koondise abi- ja peatreener.
1997–1998, 1999–2000, 2004–2008 ja 2010 oli ta JK Narva Trans treener, 2000–2003 FC Levadia treener ja 2008–2009 Rovaniemi PS treener.
26. jaanuaril 2011 sai Valeri Bondarenko Rootsi klubi Syrianska FC peatreeneriks. Ta oli selles ametis hooaja lõpuni. 2013. aastal juhendas ta Narva Transi.
Alates 3. juulist 2014 on Valeri Bondarenko Rakvere Jalgpalliklubi Tarvas peatreener.
Bormaņi mõis

Bormaņi mõis, ka Trapene mõis (saksa keeles Treppenhof, läti keeles Bormaņu muiža, ka Trapenes muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Koivaliina kihelkonnas. Praegu asub Lätis Hopa piirkonnas Trapene vallas Trapene külas.

Mõisaansambel

Mõisa peahoone rajati XIX sajandi alguses ja algselt asus seal Koivaliina mõisa omanike Wulffide jahiloss, ka oli hoone kasutusel Trapene kultuurimajana. Jahilossi juurde rajati ka faasaniaed.
Aastaks 1810 oli jahilossist saanud mõisa peahoone, kus sündis Friedrich Bidder. Mõisakompleksi juurde rajati ka muid ehitisi; tänapäevani on mõisakompleksist säilinud tallid ja nelja tiigiga park. Mitmed mõisa hooned on tänapäeval Trapene valla muuseumi käsutuses. Peahoone juures asub kirjanik Linards Laicensile püstitatud mälestussammas, kes töötas oma noorusaastatel mõisas aednikuna.
Mõisasüdamest viib Riia–Pihkva maanteeni viie kilomeetri pikkune lehiseallee, mis on üks pikimaid alleesid Läti aladel ja kuhu on istutatud 630 lehist. Allee põhiliigiks on Euroopa lehis. Allee looduskaitsealuses osas kasvavad veel Dauuria lehis, harilik pärn, harilik vaher ja õunapuu. Sellest edasi tuleb lõik, kus kasvavad valdavalt pärnad, viimased kaks kilomeetrit kasvavad allees aga lehised ja sookased. Allee lasi rajada Bormaņi mõisa mõisavalitseja XX sajandi alguses.
Bormaņi mõisa hoonetekompleks (tall, park, härrastemaja) on kohaliku kaitse all olevad arhitektuurimälestised.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal viis adramaad, sellele allus 303 mees- ja 383 naishinge.

Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale kaks karjamõisa: Darsen ja Brundshof.
Alternatiivrokk

Alternatiivrokk (ka alternatiivne muusika või lihtsalt alternatiiv) on rokkmuusika suund, mis sai alguse 1980. aastate alguses Suurbritannias ja USAs ning muutus populaarseks järgmisel kümnendil. Koosneb paljudest stiilidest nagu grunge, Britpop, noise rock, post punk, gothic rock, indie rock ja indie pop.
Kaupo (eesnimi)

Kaupo on mehenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 182. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Kaupo 910 mehel.
Landenne

Asulad

Besmes, Bois Moreau, Calle, Chant d'Oiseaux, Chaudemont, Coria, Lengien, Loysse, Mostombe, Petit-Waret, Saint-Mort, Troka, Velaine.
Reiu asulakoht

Reiu asulakoht ehk Sindi-Lodja I on 9000 aasta vanune asulakoht Reiu jõe suudmealal Pärnu maakonnas.
Edgar Väär

Edgar Väär (23. august 1929 Kuressaare – 18. jaanuar 2014 Toronto) oli eesti rahvusest Kanada krimireporter ja dokumentaalfilmioperaator.
Ta sündis ning veetis lapsepõlve ja kooliaastad Kuressaares. Aastal 1944 lahkus tema perekond Austriasse ja sealt Saksamaale, kus ta õppis Geislingeni Eesti Gümnaasiumis.
Saksamaalt siirdus ta Kanadasse, kus ta töötas algul maalrina. Hiljem tegutses ta filmioperaatorina Canadian Broadcasting Corporationis. Ta on filminud tuntud poliitikuid, kultuuri- ja sporditegelasi üle maailma. Samuti on ta jäädvustanud sadu eesti ühiskonna olulisemaid üritusi. Tema suurim ja tuntuim töö oli 1972. aastal I ESTO päevade (1972. aasta Ülemaailmsete Eesti Päevade) dokumentaalfilmi valmistamine.

Isiklikku

Tema abikaasa Yvonne on lätlannast fotograaf.
Lembit Lepp

Lembit Lepp (17. jaanuar 1931 Mustajõe, Võrumaa – 31. jaanuar 2002 Põlva) oli eesti kunstnik (graafik ja maalikunstnik) ja vabadusvõitleja.
Ta õppis Võru Keskkoolis. 1947–1949 osales ta Võru koolinoorte salajases Noorte Kuperjanovlaste Organisatsioonis.
Aastatel 1957–1961 õppis ta Tartu Kunstikoolis, 1961–1962 töötas kunstiõpetajana. Aastatel 1963–1989 oli ta Eesti Rahva Muuseumi kunstnik.
Eduard Tee

Eduard Tee (sündinud 3. augustil 1985 Tallinnas) on eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 2000 Tallinna Tõnismäe Reaalkooli. Aastal 2004 lõpetas ta trükkali kvalifikatsiooniga Moskva polügraafia tehnikumi, aastal 2008 tehnoloogina Moskva Riikliku Polügraafia Ülikooli. Aastal 2017 lõpetas ta Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia etenduskunstide osakonna näitleja erialal.
Ta on aastast 2017 Vene Teatri näitleja.
Ohukotsu vald

Ohukotsu vald (saksa keeles Odenwald) oli vald Harjumaal Rapla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti see vald Vardi vallaga.
Põhja-Tallinna Sõnumid

Põhja-Tallinna Sõnumid (rööppealkirjaga Вести Пыхья-Таллинна) on aastast 2001 ilmuv eesti- ja venekeelne ajaleht, mis vahendab Põhja-Tallinna linnaosa uudiseid. Lehte annab välja Põhja-Tallinna linnaosa valitsus. Leht ilmub üks kord kuus (välja arvatud suvekuud).
Lehe ilmumise esimesel ja teisel aastal kandis see nime Põhja-Tallinna Seltsi Sõnumid. Tollal oli see ka Põhja-Tallinna Seltsi häälekandja.
Frank Iero

Frank Anthony Thomas Iero Jr (sündinud 31. oktoobril 1981) on USA muusik, ansambli My Chemical Romance rütmikitarrist.
Aeratsioonivöönd

Aeratsioonivöönd ehk õhustusvöönd (ka aeratsioonivöö) on maakoore ülemine, maapinnast põhjavee pealispinnani ulatuv osa, mille poorides on nii õhku kui vett.
Aeratsioonivöös olevat vaba või seotud vett nimetatakse ripp- ehk vadoosseks veeks.
Aeratsioonivööndi omadused mõjutavad tugevasti vaadeldava ala muldi.
Aeratsioonivööndi geoloogilisest ehitusest sõltub põhjavee kaitstus.
Zypliai mõis

Zypliai mõis (Zyplių dvaras) on endine mõis Leedus Šakiai rajoonis Lukšiai vallas Lukšiai alevi ja Tubeliai küla piiril. Mõisa peahoone jääb Tubeliai külla.
XIX sajandi alguses andis Napoleon I sealsed maad, mis toona kuulusid Varssavi hertsogiriiki, Józef Poniatowskile. See müüs oma valduse, mille juurde kuulus 155 küla, aastal 1813 maha, uueks omanikuks oli Teresė Tyszkiewiczite suguvõsast. Toonane mõisasüda asus Zypliais. Uus omanik mõisa vastu suurt huvi ei tundnud, kuna ta elas Pariisis.
Millalgi aastate 1845–1855 vahel müüs Teresė mõisa Jonas Bartkovskisele. Uus omanik lasi rajada uue mõisasüdame selle praegusesse asukohta. Tema surma järel päris mõisa tema kasutütar Joana Volfersaite-Kučinskiene. Too külastas oma valdust vaid kahel korral, kohaliku kiriku ehitamise alustamisel ja selle sisse pühitsemisel.
Vahepeal Ljudvika Ostroskienele kuulunud mõisa ostis krahv Tomas Potocki, kes asus sinna rajama esinduslikku mõisakompleksi. Potockite suguvõsa kätte jäi mõis kuni Teise maailmasõjani.
Tomas Potocki lasi mõisakompleksi aastail 1891-1901 põhjalikult ümber ehitada. Vanale klassitsistlikule peahoonele ehitati juurde kahekorruselised tiibhooned, ka lasi ta sillutada mõisa pargis olevad alleed ja rajas pargi põhjapoolse osa. Aastal 1897 süttisid aurumasinast pärit sädemest mõisa puidust kõrvalhooned ja põlesid maha; nende asemele rajas krahv uued kivist hooned.
Peahoone kuulus küll aastast 1912 Tomas Potocki lesele, aga see andis hoone aastal 1919 Sejny vaimulike seminari käsutusse ja hiljem asus hoones põllumajanduskool. Peale võõrandamist oli hoone kasutusel haiglana, kohaliku kolhoosi kontorihoonena ja kohaliku külanõukogu administratiivhoonena. Aastal 2012 alustati hoone restaureerimist ja aastast 2014 asub hoones muuseum.
Lisaks peahoonele kuuluvad mõisakompleksi veel kaks kontorihoonet, köök (oli kasutusel ka saunana), kaks lauta, teenijate maja (kasutusel ka mõisavalitseja majana), ait, hoone koertele, tõllakuur ja galeriiks ümber ehitatud tallihoone. Mõisakompleksi hoonete vahele on hiljem lisandunud mitmeid uusehitisi.
Peahoone juures paikneb park, mille pindalaks on 21 hektarit. Pargis kasvavad hõbevaher ja mägivaher, harilik ja punane tamm, hõbepappel ja palsamipappel, must mänd, Euroopa ja Sukatšovi lehis, arukask ja sookask, harilik jalakas ja korgijalakas.
ILOVEYOU

ILOVEYOU on Filipiinidel loodud arvutiuss, mis ründas kümneid miljoneid Windowsi personaalarvuteid 21. sajandi alguses. Selle loojateks olid Reonel Ramones ja Onel De Guzman. ILOVEYOU viirus oli üks esimesi, mille kahjud ulatusid mitmete miljardite dollariteni.

Tööpõhimõte

ILOVEYOU ussi põhimõtteks oli inimestele "ILOVEYOU" pealkirjaga meilide saatmine, millega oli kaasa pandud manus "LOVE-LETTER-FOR-YOU". Sellised pealkirjad olid mõeldud inimeste mõjutamiseks seda kirja avama. Faililaiend .vbs oli nähtamatu ning ussi saajad nägid selle asemel .txt laiendit. Saadetud e-meili sisu oli "Kindly check the attached LOVELETTER coming from me". Selleks, et kasutaja arvuti ussiga nakatuks, pidi ta manuse alla laadima ja avama. Pärast faili avamist ja käivitamist kopeerib see iseennast failidena LOVE-LETTER-FOR-YOU.TXT.VBS ja MSKERNEL32.VBS Windowsi süsteemikausta ning failina WIN32DLL.VBS Windowsi kausta. Uss loob omale iseenda võtme lokaalse masina registrivõtmete alla. Seejärel muudab ILOVEYOU viirus Internet Exploreri avaakna üheks neljast suvaliselt valitud veebilehest nii, et see laeks alla faili WIN-BUGSFIX.EXE, mis on trooja viirus. Pärast selle jooksutamist kopeerib ta ennast süsteemikausta failina WinFAT32.EXE. See fail omandab süsteemi kasutajanimed, paroolid, masina nime ja IP-aadressi jpm ning saadab selle meilile mailme@super.net.ph. Enamasti kirjutab uss nakatunud arvutis faile üle ja avab Microsoft Outlooki ning saadab enda koopia edasi kasutaja kontaktidele.

Mõju maailmale

ILOVEYOU viirus põhjustas laialt leviva pahameele meilide pärast. Üle maailma nakatusid ILOVEYOU'ga üle 45 miljoni arvuti ning see mõjutas aktsiaturgusid, toiduainetööstust, ajakirjandust, auto- ja tehnoloogiatööstust, valitsusi, ülikoole ja meditsiiniasutusi. Ford Motor Company sulges oma meilisüsteemi, kuna see nakatus suuremahuliselt ILOVEYOU ussi (kogu ülejäänud General Motors pääses õnnekombel viirusesse nakatumisest, kuna nad ei kasutanud Microsoft Outlooki). Suurtest organisatsioonidest nakatusid viirusesse veel Silicon Graphics, Ameerika Ühendriikide kaitseministeerium (sealhulgas ka Pentagon), Daimler-Chrysler, Ameerika Ühendriikide Föderaalreserv ning Cox Cable. Viirus oli ka süüdi teenustõkestusründes, mis tehti Valgele Majale. ILOVEYOU ussi kahjud jäävad väidetavalt 8,75 ja 10 miljardi dollari vahele.

Mõju Eestile

Viirus mõjutas suuresti ka Eestit ja paljude firmade arvutid nakatusid ILOVEYOU ussiga. Nakatusid ka suurfirmad, näiteks Ühispank, Helmes, Eesti Ekspress, Tallinna Soojus ja Reval Hotel Group.