Paleoeskimod

Beringia

Wisconsini jäätumise ajal oli suurem osa praegusest eskimote alast kaetud liustikega ning kindlasti asustamata. Mackenzie mägede ja Richardsoni mägede jää annab tunnistust sellest, et ajavahemikul 30 kuni 15 tuhat aastat tagasi oli jää tõttu võimatu jalgsi Siberist praeguse Kanada alale jõuda. Ent Siberi kirdeosa ja Beringia maismaasild olid tänu Vaikse ookeani soojadele hoovustele ja oma kuivale kliimale jäävabad. Nõnda oli Alaska idaosa Siberiga ühenduses ning oli sellega ökoloogiliselt samalaadne.
Kuigi inimesed olid umbes 27 tuhat aastat tagasi kliima külmenemise tõttu Siberi kirdeosast taandunud, võisid jäävaheajad võimaldada piirkonna taasasustamist. Näiteks Bluefishi koobastest on leitud esemeid, mis pärinevad ajavahemikust 25 000 kuni 13 500 aastat tagasi; kõige vanemad neist on luust tööriistast: üks karibu sääreluust, dateeritud 24 800 aasta vanuseks ning kaks mammutiluust, dateeritud  23 500 aasta vanuseks; need daatumid võisid kokku langeda  Paudorfi jäävaheajaga.
Ajavahemikust 14 500 kuni 13 500 aastat tagasi on teada inimasustus Tanana jõe orus Alaskal ja Indigirka jõgikonnas Siberis; see daatum võib kokku langeda Bøllingi jäävaheajaga.
Alaskalt (Mesa Site, Iteriak Creek, Dry Creek) on leitud jälgi paleoindiaanlastest, mis on dateeritud vähemalt 11 500 aasta vanuseks Oletatakse, et tegu on Hilisdrüüases pühvlijahil põhja poole tunginud paleoindiaanlastega.

Jäätumisjärgne aeg

Mitme leiukoha põhjal võib rääkida Põhja-Arktika kultuuri levikust. Serranía Brooksi leiukoha vanuseks hinnatakse 10 kuni 8 tuhat aastat. Samasse kultuuri kuuluvad leiud Graveyard Pointist, Krusensterni neeme palissaadidelt ja Onion Portage'ist. Neid leide on seostatud atapaskidega.
Anangula saarelt (üks Foxi saartest) on leitud mikrolõiketerasid, mikrotuumasid ja teisi artefakte, mis on dateeritud ajavahemikku 7700 kuni 8500 aastat ning on samasugused nagu Aleuutide pikaajalisel kultuuril. Seetõttu on neid seostatud aleuutidega ja eskimo-aleuudi keeltega.

Birnirki kultuur

Umbes 800. aastal ilmus Birnirki kultuur. See oli maismaakultuur, peale mereloomade kütiti karibuid. Selle avastas 1912 Barrow' neeme lähedalt. Arvatakse, et tegu on Thule kultuuri kandjate esivanemate kultuuriga. See eksisteeris 1000. aastani ning asendus Thule kultuuri klassikalise eluviisiga.

Thule kultuur

Umbes 1000. aastal ilmus Alaskal Thule kultuur, mille kandjad olid inuittide esivanemad. Nad liikusid kiiresti mööda Arktikat ida poole. Inuitid jõudsid Gröönimaale umbes 1300 ja Labradori poolsaarele umbes 1500, vahetades välja Dorseti kultuuri kogu alal puudepiirist põhja pool, välja arvatud Coatsi saar ja mõned naabersaared hudsoni lahes, kus Sadlermuit elasid 1903. aastani.

Esimene vanaaja inimene, kelle genoom sekveneeriti

Veebruaris 2010 teatati, et esimest korda on sekveneeritud vanaaja inimese genoom. 4000 aasta juuksetükkide põhjal sekveneerisid Taani Rahvusmuuseum, Pekingi Genoomikainstituut jt teadusasutused, sealhulgas eesti teadlased, ligi 80% ühe paleoeskimo mehe genoomist. Mees leiti Gröönimaalt ning ta arvatakse olevat Saqqaqi kultuuri kandja. 
Genoomi põhjal arvatakse, et umbes 5500 aastat tagasi toimus ränne Siberist Põhja-Ameerikasse, mis erineb varasematest indiaanlaste ja inuittide esivanemate sisserännetest. Umbes 4500 aastat tagasi olid selle rände teinute järglased jõudnud Gröönimaale. Mehel, kellele oli pandud nimeks Inuk, oli veregrupp A+. Geenide järgi otsustades oli ta kohastunud külmale ilmale, tal olid pruunid silmad, pruunikas nahk ja kiilanemiskalduvus.  Sekveneeriti ka mitokondrigenoom.