google/wiki40b huggingface dataset:
Euroopa sookilpkonn

Levila

Euroopa sookilpkonna on leitud Lõuna- ja Kesk-Euroopast kuni Läänemere lõunarannikuni. Levila põhjapiir kulgeb mööda Leedut, Põhja-Valgevenet, Smolenski oblastit, Doni ülemjooksu, Kesk-Volgamaad ja Uurali vasakut kallast kuni Mangõšlaki poolsaareni. Lõuna suunas on ta levinud Loode-Aafrikas, Türgis ja Põhja-Iraanis. Lisaks on iseseisvad asurkonnad Araalist põhja ja ida pool Irgizi orus ja Sõrdarja alamjooksul ning Lääne-Turkmeenias mitme jõe orus.
Taani teadlaste arvates langeb sookilpkonna levila põhjapiir kokku juuli keskmise 18 ºC isotermiga, mis on tähtis sookilpkonna asurkonna jätkusuutlikkusele. 
Minevikus – umbes 5000–8000 aastat tagasi – on sookilpkonn elanud ka Eesti alal. Ida-Setumaalt teiselt poolt Eesti-Vene kontrolljoont on leidnud sookilpkonna aastal 2004 Arvis Kiristaja, Mare Aun, Mare Piho, Jaana Ratas.

Elupaik ja eluviis

Sookilpkonna isendid ei näita levila eri osades üles selget geograafilist muutlikkust. Seetõttu pole õnnestunud sookilpkonnal alamliike eristada. 
Tema seljakilbi pikkus on 20–30 cm. Kilp on ovaalne, sile ja pruunikas, kaetud kollaste täppide ja triipudega. Pea, kael ja jalad on samamoodi tumedad kollaste täppidega . Kõhuosa on kollakas, mida sageli läbib must muster. Kõhukilbi ristside võimaldab kilbipoolte vaevumärgatavat liikuvust . Saba on kilpkonna kohta pikk ja moodustab kilprüü pikkusest poole .
Elupaigana eelistab ta soid ning mudase põhja ja lauge kaldaga tiike, järvi ja jõekäärusid, kus on päikesevannide võtmiseks sobivaid lagedaid kohti. Vees on ta osav ja kiire, ujub ja sukeldub oivaliselt ning jääb kauaks vee alla. Looduses käib ta hingamas iga 15–20 minuti tagant, aga katse ajal suutsid kaks sookilpkonna hingamata elada 2 ööpäeva. 
Talveune, mis võib kesta kuni 7 kuud, veedab ta veepõhjas.
Minevikus peeti sookilpkonna ööloomaks, kes päeval üksnes end päikese käes soojendab. Siiski on asi vastupidi. Sookilpkonn toitub kogu päeva, eriti hommikuti, aga öösel magab veekogu põhjas. 
Sookilpkonn sööb kõiki elukaid, keda kätte saab ja kellest jõud üle käib. Põhiosa toidus moodustavad putukad ja teised lülijalgsed, keda püütakse nii vees kui kuival: kiilide, ujurite ja sääskede vastsed, tirtslased, tuhatjalad ja kakandid. Lisaks sööb ta kahepaikseid, usse ja limuseid. Taimi sööb ta üksnes harva. Kalu sööb sookilpkonn samuti harva, sest ei saa neid kätte. Üksnes nõrgad ja haiged kalad langevad kilpkonna saagiks ja niimoodi täidab sookilpkonn kalade asurkonnas looduse sanitari rolli. 
Toidujahil lähtub sookilpkonn mitte niivõrd nägemisest kui teravast haistmisest .
Kuival ei liigu sookilpkonn nii kiiresti kui vees. Siiski on ta maismaakilpkonnadest märksa vilkam. Kuid sookilpkonn hoidub veekogu lähedusse ning vähimagi ohu korral põgeneb vette ja kaevub vajadusel mudasse.
Peter Sendel

Peter Sendel (sündinud 6. märtsil 1972 Ilmenaus) on endine Saksamaa laskesuusataja. Olümpiavõitja (1998) ja kahekordne maailmameister (1997 ja 2003).
Niue keel

Niue keel (Niuē) on keel, mis kuulub Austroneesia hõimkonda, Kesk-Ida-Austroneesia keelkonda, Polüneesia keelte rühma. Keelt räägitakse Niue saarel Vaikse ookeani lõunaosas, umbes 2400 km Uus-Meremaast kirdes. Lisaks ka Uus-Meremaal, Tongas ning Ameerika Ühendriikides. 1991. aastal rääkis seda umbes 2200 inimest.
Keelekood: niu
Kasutatakse ladina kirjaviisi.

Morfoloogia

Keeles on prefiksid, nt faka-, millel on mitmeid tähendusi (Fakamolemole 'ﾠpalun'), ja sufiksid, näiteks tegusõnade puhul lisandub -aga (maaga 'ﾠkohtuma').
Paljud sõnad on moodustatud teiste sõnade kokku liitmisel. Näiteks vakalele - lennuk, mis koosneb kahest osast: vaka- kanuu ja lele- lendama.
Mürripuulised

Mürripuulised (Burseraceae) on umbes 15–18 perekonnast koosnev seebipuulaadsete seltsi kuuluv taimede sugukond.
Savikilt

Savikilt on muda ja savi diageneesil tekkinud settekivim.
Savikilt koosneb valdavalt silikaatseist purdsetteist. Mõnikord peetakse savikildaks kõiki muda (aleuriit ja savi) kivistumisel tekkinud settekivimeid, kuid sageli on oluliseks ka kildalise tekstuuri olemasolu. Kildalisus eristab sel juhul savikilta mudakivimeist.
Koostismineraalidest domineerivad savimineraalid, kvarts ning päevakivid. Lisaks võib savikilt sisaldada ka karbonaatseid mineraale (kaltsiit, dolomiit, sideriit), sulfiide (püriit, markasiit), rauaoksiide (hematiit, götiit) ning kerogeeni.
Savikildad on väga tähtsad kivimid, sest nad moodustavad umbes poole kõigist settekivimeist. Nende rohkus on seletatav aleuriidi ja savi rohkusega settekeskkondades. Savi ja aleuriit settivad väheliikuva veega veekogudes. Näiteks meredes, mis on piisavalt sügavad, et nende põhi oleks lainetuse mõjuulatusest väljas. Seega on savikildad enamasti merelise päritoluga settekivimid. Vahel on savikilt moodustunud ka järve- või jõesetteist. Enamasti on savikildakihtidel suur lateraalne ulatus. Savikildad esinevad tihti koos liivakivi või lubjakiviga, moodustades vahekihte või olles eelmainitutega segunenud.
Savikilt ja kilt on erinevad kivimid. Esimene on sette-, teine aga moondekivim. Esimene on tihti teisele lähtekivimiks ehk teisitiöelduna on kilt savikilda moondumise tulem. Põhiline rusikareegel, mille alusel on lihtne savikilta kildast eristada, on läige. Savikilt on matt, kilt aga enamasti läikivama pinnaga. See tuleneb peamiselt savimineraalide moondumisest vilkudeks.
Argilliit on kivim, mida peetakse, sõltuvalt koolkonnast, kas savikilda sünonüümiks või savikildast pisut enam tihenenud mudakivimiks.
Ka Eesti aluspõhja graptoliitargilliit kuulub savikiltade hulka.
Rõuk

Rõuk oli vilja, heina, põhu vm koresööda järelkuivatamiseks tehtud puidust sisetoestikuga kuhilas. Põhjaeesti murretes nimetati rõuku ka aun, Saaremaal reigas.
Neid võis olla mitmesuguse kujuga: koonusjast rõuku nimetati ka kärbis, kaarjast aun, katusjast rõuguredel ning seinakujuga rõuku sard. Rõukude toestikuks olid oksatüügastega teibad, latid, neli- või kolmnurksed rõuguredelid, aga ka maasse löödud vaiad, mille vahele pingutati traat. Samuti tähendas rõuk mõnel pool Eestis nimetatud ehitisele pandud heina- või viljakuhilat. 
19. sajandi II poolest alates olid enim kasutatusel vastamisi seatud rõuguredelid, mille otspuudes paiknesid tapitud rõhtlatid.
Lõuna-Eestis nimetati rõuguks veel vankrikorvi külgtugesid, mis olid poolviltu kaldu väljapoole. Rõugud oli äravõetavad või püsikinnitusega.
Reet Paavel

Isiklikku

Ta on eesti näitleja Voldemar Paaveli tütar ja Estonia teatriorkestri viiuldaja Maie Kalause ja Vanemuise kunagise laulja Anu Paaveli õde. 
Ta on olnud kaks korda abielus. Esimene abielu oli vene balletitantsijaga. Teine abielu oli ERSO metsasarvemängija Valdek Põlluga, kellega Reedal on tütar Elizabeth Paavel. Tema praegune elukaaslane on filmilavastaja Peeter Simm.

Hariduskäik

1966–1973 Tallinna Balletikool.
1982–1987 Moskva Teatriinstituudis (GITISes) näitleja-lavastaja kursusel (lõpetas cum laude).

Teenistuskäik

Ta on töötanud teatrites Vanemuine ja Estonia, Anatoli Vassiljevi erateatris Draamakunsti Kool, varieteedes Kaunas ja Viru, Balletikoolis Fouette, Vanalinna Hariduskolleegiumis, Kanutiaia Noortemajas näiteringi juhendajana, Kaari Sillamaa Kaunite Kunstide Koolis pedagoog-lavastajana, Tammsaare teatris lavastajana. Alates aastast 1994 juhendab ta Reet Paaveli Tantsu- ja Näitestuudiot.
Vilniuse Kõrgem Parteikool

Vilniuse Kõrgem Parteikool (leedu keeles Vilniaus aukštoji partinė mokykla) oli aastatel 1945–1990 Vilniuses Leedu NSV-s tegutsenud kõrgem parteiline õppeasutus (kõrgem parteikool).
Vatikani nuntsius Eestis

Vatikan nuntsius Eestis on Vatikani volitatud suursaadik (nuntsius) Eestis. Nuntsius resideerib Vilniuses.
Allikabänd

Allikabänd on eesti folkansambel, mis loodi 2010. aastal Tartus. 
Ansamblit aitas esimesel aastal juhendada Meelis Olev, aastatel 2011–2013 oli juhendaja Kertu Rein. 2016. aastast juhendab ansamblit folkmuusik Toivo Sõmer. Algul neljaliikmeline ansambel on kasvanud seitsmeliikmeliseks.
Allikabändi repertuaari kuuluvad regilaulud, uuemad rahvalaulud, töötlused ja ka omaloomingulised palad. 
Esimestel tegevusaastatel esineti peamiselt lasteaedades ja koolides, ainus avalikku tähelepanu pälvinud kontsert anti teatrifestivalil "Savilind" aastal 2010. Esimesed suuremad esinemised toimusid Viljandi pärimusmuusika festivali vabalaval aastatel 2011 ja 2012, samuti kontserdisarja Unustatud mõisad raames Tammistu mõisas Tartu lähedal. 2012. aastal võeti esmakordselt osa ka Võru folkloorifestivalist ja anti ühiseid jõulukontserte koos noortekollektiiviga Singelus ja ansambliga Midrid.
2013. aastal esines ansambel esimest korda Narvas, andes ühiskontserdi sealse folklooriansambliga Suprjadki. 2013. aasta suvel osaleti ka Hiiu folgil.
2014. aastal osaleti festivalil "European Song Festival 2014" Eesti esindajana. 
Koostöös Tartumaa Rahvakultuuri Keskseltsiga korraldas bänd 5.–10. juulil 2015 Tartus pillilaagri erivajadustega täiskasvanutele. Laagris õpetati akordioni, parmupilli, plokkflööti, ksülofoni, kitarri, väikekannelt. Laagris osalesid pilliõpetajatena Kulno Malva, Priit Moppel, Toivo Sõmer ja Anneli Vilbaste. Õpetati ka rahvatantsu ja arendati lauluoskust – juhendajad Merje Malkki ja Triin Sünter. Pärast seda on pillilaagreid peetud igal aastal. 
Regilaulutube on Tartus korraldatud juba aastast 2008, aastast 2015 korraldab neid bändi liige Veronika Sõstar. Need toimuvad kord kuus laupäeviti Tartus Eesti Rahva Muuseumis. Kõigil osalejatel on võimalus regilaule hästi tundva inimese eeslaulmisel tasuta laule kuulata, kaasa laulda ja õppida.

Välisesinemised

1.–3. mail 2014 osales Allikabänd lauluvõistlusel European Song Festival 2014 Eesti esindajana. See oli bändi jaoks esimene välisesinemine. Festivalil osalemiseks korraldas ansambel kontserdisarja Aitame Allikabändi Rootsi, mille raames toimus kolm annetuspõhist kontserti Genialistide klubis, Tartu Ülikooli aulas ja Mustpeade majas Tallinnas. Palju abi saadi ka Hooandjast. 
Festivali võitis Portugali esindaja. Allikabändi pärjati aukirjadega. 2. mail 2015 tegi bänd kõigile toetajatele tänukontserdi Tartus Genialistide klubis.
Edasi on bänd esinenud mitmel üritusel ka Lätis. 2014. aasta lõpus osaleti Alūksne piirkonnas üritusel Stāsti par radošajiem malēniešiem, seejärel esineti ka Alsviki koolis. 2015. aasta mais võeti osa festivalist Līvas ciema svētki, mis toimus Liepājas ning millega tähistati linna sünnipäeva.
29. augustil 2017 osales Allikabänd Lätis festivalil Etnonakts 2017. Festival toimub Aluksne lähedal Ermani mõisas (Hermannshof). Ansambel esines seal kontserdiga ning mängis ka simmanil tantsijatele. Festivali peakorraldaja on läti etnomuusik Uģis Prauliņš, kes on ühtlasi ka mõisa omanik.
Urge raamatukogu

Urge raamatukogu on raamatukogu Pärnu maakonnas Tori vallas Urge külas. Raamatukogu juhataja on Liivia Koolme.
Jööri mõis

Jööri mõis (saksa keeles Jöör; ka Jõõri mõis) oli rüütlimõis Valjala kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati ajavahemikus 1744–1750 Kasti mõisast eraldatud alast.
Arps von Arpshofen

Arpshofen, varem Arps (vene keeles Арпс фон Арпсгофен) oli Hamburgist pärit baltisaksa kaupmehe- ja aadlisuguvõsa.

Ajalugu

Arpsid olid XVII sajandil Hamburgi kodanikud ja kaupmehed. Hiernonymus Arps (suri 1691) rändas XVII sajandi keskpaiku Eestimaale ja sai 1667. aastal Tallinna kodanikuks. Tema poeg kaupmees Gert Hinrich Arps (1678−1746/1753) viis suguvõsa kaubakoja üle Narva; 1711. aastal valiti ta seal raehärraks ning 1731. aastal kommerts- ja politseibürgermeistriks. Viimase pojapoeg Karl Georg Arps (1742−1804) omandas 17. (ukj 28. juulil) 1791. aastal Püha Rooma keisrilt vabahärra tiitli ja sai perekonnanimeks von Arpshofen. Ta soetas Alutagusel märkimisväärse mõisavalduse, samuti kuulus talle Liivimaal Sangaste mõis. Ta immatrikuleeriti 1803. aastal Eestimaa rüütelkonna matriklisse. 1805. aastal võeti tema pärijad ka Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Suguvõsa suri meesliinis välja XX sajandil.
Jaffa ja Ashkeloni krahvkond

Jaffa ja Ashkeloni krahvkond (prantsuse keeles Comté de Jaffa et d'Ascalon), a-ni 1153 Jaffa krahvkond oli ristisõdijate Jeruusalemma ladina kuningriigi läänivaldus. 13. sajandi juristi Ibelini Jeani (1215–1266) hinnangul oli krahvkond üks Jeruusalemma kuningriigi neljast olulisemast valdusest.

Ajalugu

Jaffa langes ristisõdijate kätte Esimeses ristisõjas. 1100. aastal lasi seda kindlustada Bouilloni Godefroy. Jaffale esitas nõudmise Jeruusalemma esimene ladina patriarh Pisa Daimbert, kuid tema püüdlused jäid viljatuks. Nii jäi see kuninglikuks valduseks kuni aastani 1110, mil see anti Puiset’ Hugues´le. Tema poeg Hugues II pidas vandenõu Jeruusalemma kuninga Foulques’i vastu ja tema krahvkond konfiskeeriti. Pärast mässu jagati Jaffa väiksemateks valdusteks ja sellest sai kuninglik domeen. 
1151. aastal anti see apanaažina kuningas Foulques’i noorimale pojale Amauryle. Tema vanem vend Baudouin vallutas 1153. aastal Ashkeloni ja see liideti tema venna valdustega; edaspidi oli krahvkond tuntud kui Jaffa ja Ashkeloni krahvkond. Järgnevalt oli krahvkond Jeruusalemma kuningliku perekonnaga seotud isikute käes. 
Pärast Hattini lahingut 1187. aastal hõivas Jaffa Egiptuse sultan Salah ad-Din, kuid Inglise kuningal Richard I Lõvisüdamel õnnestus see 1191. aastal tagasi vallutada. Krahvkond oli järgnevalt Lusignani, Brienne’i ja Ibelini suguvõsa käes. 
1268. aastal vallutas Jaffa linna ja krahvkonna Egiptuse sultan Baibars. Kaks aastat hiljem purustas ta täielikult Ashkeloni. Jaffa ja Ashkeloni titulaarkrahvi tiitel oli käibel veel 19. sajandi alguses.
Luna maakond

Luna maakond (Luna County) on maakond USA-s New Mexico osariigis. Geograafilised koordinaadid on 32° 10′ N, 107° 45′ W.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Deming.
Maakonna pindala on 7679 km². Veekogusid ei ole.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 25 095. Aastal 2000 oli elanikke 25 016.

Ajalugu

Luna maakond moodustati 16. märtsil 1901.
Ott Arder

Ott Arder (26. veebruar 1950 Tallinn – 26. juuni 2004 Kassari) oli eesti luuletaja, lastekirjanik ja tõlkija. Samuti oli ta paljude populaarsete laulutekstide autor, kirjutas tekste tele- ja teatrilavastustele.
Tema noorem vend oli muusik Jaan Arder. Peres on ka õed Madli Karro ja Aade. Ott Arderi vanaisa (Arpád Arderi isa) oli Aleksander Arder. Ott Arderi isapoolne vanaema oli Eesti riigimehe Jaan Poska tütar Tatjana Poska (1900–1988).
Ott Arder tegutses vabakutselise kirjanikuna. Ta oli Harri Lehiste Kodanik Männikese lugude tegelase Otu prototüüp.
Aastast 1990 oli ta Eesti Kirjanike Liidu liige.
Arder tõlkis eri keeltest mitmete kirjanike teoseid ning aitas ka teiste tõlkijate tööle kaasa, tõlkides proosateostes sisalduvaid värsse. Tema tõlgitud autorite hulka kuuluvad Sergei Dovlatov, Carl Michael Bellman, Kari Hotakainen, Venedikt Jerofejev, Arkadi Gaidar, Vladimir Sorokin, Robert Burns, Zacharias Topelius, Roald Dahl jpt.
Ott Arder leiti surnuna 26. juunil 2004 Kassari supelrannast.

Looming

Arder debüteeris 1973. aastal ajakirjas Noorus lühijutuga "Kodanik Arved Asi juhtum".
Kunstigalerii

Kunstigalerii ehk galerii on kunstinäituste eksponeerimiseks mõeldud ruum või hoone. Galerii võib olla ka organisatsioon või selle osa, mis eksponeerib kunstiteoseid.
Jasperi maakond (Indiana)

Ajalugu

Maakond moodustati 7. veebruaril 1835.
Västriku tänav (Tallinn)

Västriku tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Tondi asumis. 
Västriku tänav algab Tedre tänavalt, ristub Pardi, Lõokese ja Auli tänavaga ning Linnu teega ning lõpeb seejärel umbtänavana.
Västriku tänav on paralleelne Käo tänavaga ning ligikaudu 410 meetri pikkune.
Västriku tänav sai nime 17. oktoobril 1928.
Prantsuse jalg

Prantsuse jalg (prantsuse pied) on pikkusühik. 6 jalga moodustas sülla (toise).
Kasutatud on erineva pikkusega jalgu. Populaarne pärimus omistab jala pikkuse määramise Karl Suurele. Tegelikult on see pikkusmõõt arvatavasti palju vanem. Karolingide kasutatud jalg oli võrdne juba antiikajal kasutatud Druusia jalaga, mis oli 9/8 Rooma jalga ehk u 33,34 cm. Teine pärimus väidab, et prantsuse jala pikkuseks sai pool kaliif Harun al Rašidi saadetud küünra etalonist.
Kuninglik jalg (0,324 839 385 m) oli pikkusühik, mis oli Prantsusmaal kasutusel 1799. aastani, kui kasutusele võeti meetermõõdustik. Prantsuse jalg võrdus 16/15 inglise jalaga.
Sisetuum

Sisetuum on Maa tuuma keskosa, tuuma kõige kuumem osa. Seismiliste uuringute järgi on see tahke kera raadiusega 1216 km (umbes 70% Kuu raadiusest). Arvatavasti koosneb see raua-nikli sulamist ja selle temperatuur on päikese pinna temperatuuriga sarnane (umbes 5778 K ehk 5505 °C).
Fremonti maakond (Colorado)

Ajalugu

Maakond sai nime USA maadeuurija John Charles Frémonti järgi. Maakond moodustati 1871 ja see on üks 17-st algsest maakonnast Colorados.
Ülikooli tänav

Ülikooli tänav on tänav Tartu kesklinnas.
Tänav on ca 650 m pikk.
Ülikooli tänava ääres asuvad Tartu Ülikooli peahoone, kohvik Werner, Soome Instituut raamatukogu, von Bocki maja, Tartu raekoda, Tõnissoni plats, Pirogovi plats, Barclay plats, Barclay hotell, Tartu Jaani kirik, teater Vanemuine jpm.
Pillimuuseum

Pillimuuseum asub Tartu maakonnas Rõngu alevis aadressil Valga maantee 1, ajaloolise Kõvera kõrtsi hoone paremas tiivas.
Muuseum avati 24. mail 2014 umbes kolmesaja eksponaadiga. Oktoober 2016 seisuga on väljapanekus juba kaugelt üle tuhande museaali.
Pillimuuseumis eksponeeritakse peamiselt erinevaid pille aga ei puudu ka meeleolutehnika: raadiod, grammofonid, magnetofonid, lavatehnika ja muidugi valgustehnika.
Leslie Groves

Leslie Richard Groves (17. august 1896 – 13. juuli 1970) oli Ameerika Ühendriikide sõjaväelane, kindralleitnant.
Leslie Groves juhtis Manhattani projekti, mille eesmärk oli luua esimene Ühendriikide aatomipomm.
Lipoproteiinid

Inimorganismi biomolekulid ja kliiniline meditsiin

Lipoproteiinid on biokeemilise indiviidi rakkudes ning vereplasmas esinevad rasvade ja valkude ühendid.

Lipoproteiinid ja valgud

Lipoproteiinide valgud, millel puudub prosteetiline rühm, on apoproteiinid:apoA, apoB, apoC, apoD, apoE, apoF, apoG, apoH ja paljud isomeerid.
Hõbehaigur

Välistunnused

Hõbehaigur on haigrutest üks suuremaid, sarnanedes suuruselt meil märksa tavalisema haigurlasest hallhaigruga. Linnu pikkus väljasirutatud kaelaga on 85–100 cm, siruulatus 143–169 cm. Kehamass on 700 ja 1500 grammi vahel. Hõbehaigrut saab teistest valgetest haigrutest eristada tema kollase noka (mis küll pesitsusajal muutub mustaks) ja mustade varvaste järgi. Lindude sulestik on sünnist surmani lumivalge. Paaritumisajal muutub nokk mustaks, tagaseljale tekivad ehissuled (egretid), mis tihti vees lohisemisest määrduvad. Vahel võivad nende sääred punakaks muutuda.
Mittepesitsuse jooksul on lindude nokk üleni kollane ja ehissuled puuduvad.

Lendamine

Hõbehaigrud on head lendajad, kuigi nende lend jätab raske ja kohmaka mulje. Lend sarnaneb teiste haigurlaste omaga – see on aeglane, kael on kõveras ja tiivad on kumerad.

Häälitsused

Hõbehaigur on küllaltki vaikne, välja arvatud koloonias. Tema häälitsus on jämehäälne, kuivalt põrisev "kr'r'r'rah".

Levik

Hõbehaigur pesitseb kõikidel mandritel peale Antarktise. Teda võib kohata Põhja-Ameerika lõunaosas, Lõuna-Ameerikas, Aafrikas Saharast lõuna pool, Madagaskaril. Euroopa lõunapoolseim asurkond asub Türgis ja põhjapoolseim Eestis.

Levik Eestis

Hõbehaigur on Eestis suvekülaline. Ainus teadaolev pesitsuspaik Eestis on Ilmatsalu kalatiikide vahetus ligiduses, mujal võib neid kohata hilissuvel Lääne-Eestis, Tartu ja Võrtsjärve kirdeosas ning Peipsi järve (ka Piirissaare) rannikul.

Ökoloogia

Hõbehaigur on osaliselt rändlind – põhjapoolsema levikuga isendid lendavad lõunasse, kuna sealsete veekogude vesi jäätub ning haigrutel pole võimalik veealust toitu kätte saada. Linnud pesitsevad kolooniates (võivad elada ka koos teiste lindudega, näiteks hallhaigrute, kormoranide, iibistega) järvede (ka riimvee) või suuremate kalatiikide läheduses, kus kõrval asub ulatuslikke märgalasid. Hõbehaigrud ehitavad pesa praktiliselt ligipääsmatusse kohta, suurte haraliste puude latva. Emaslind muneb 1–6, tavaliselt 3 muna. Haudumine algab pärast esimese muna munemist. Hauvad mõlemad vanemad ning haudumine kestab keskmiselt 25 päeva. Ka poegade eest hoolitsevad mõlemad vanemad. Lennuvõimeliseks saavad noored hõbehaigrud 6–7 nädala vanuselt. Linnud hakkavad pesitsema kaheaastaselt. Pikim teadaolev eluiga on 23 aastat.

Toitumine

Hõbehaigur toitub kaldavees, märgaladel või ka kuivematel lagealadel. Liigi toidulaua moodustavad peamiselt kalad, kahepaiksed (konnad), väiksemad imetajad, vahel ka roomajad ning suuremad putukad ja nende vastsed. Kui toitu napib, rüüstavad hõbehaigrud ka värvuliste pesi. Nad varitsevad toitu seistes madalas vees või rohus ning saaklooma lähenedes teevad nokaga kiire liigutuse.

Arvukus ja kaitse

Eestis on hõbehaigur suvine, järjest sagedasem eksikülaline. Euroopas pesitseb 2500–5000 paari, Venemaal ja Türgis 10 000 – 15 000 paari. Hõbehaigru arvukus on stabiilne, pigem kasvav, ning erilist kaitset liik ei vaja.
Rambirahu

Rambirahu on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kuri küla alal Väinameres asuv 2 hektari suurune saar (rahu). Rahu rannajoone pikkus on 745 meetrit.
Rahu koordinaadid on 58° 57′ N, 22° 57′ E. Rahu asub 200 meetrit Tähva ninast. Rahu on kruusase pinnamoega.
Saar kuulub Väinamere hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.
Samara

Sport

Samaras tegutseb jalgpalliklubi Samara Krõlja Sovetov.
Zürich

Ajalugu

Linn tekkis 9. sajandil rajatud Fraumünsteri kloostri ümber. Linna nimi pärineb rooma tollipunkti nimest Turicum. 
1262. aastal sai Zürichist Saksa-Rooma keisririigi riigilinn. 
1351 liitus Zürich kantonite liiduga ja mängis tähtsat rolli Šveitsi ajaloos.
1519. aastast sai Zürich Ulrich Zwingli juhtimisel reformatsiooni keskuseks.

Majandus

Zürich on rahvusvahelise tähtsusega finantskeskus. Lisaks kahele suurpangale, (Credit Suisse ja UBS) on seal peakorterid veel paljudel finantsasutustel. 
Linn on ka Šveitsi tööstuskeskus. Tööstusettevõtteid on linnas vähemaks jäänud, kuid tehased on seal muuhulgas ABB-l ja Siemensil.

Transport

Zürichis on tihe bussi-, trammi- ja trollibussiliinide võrk. Linna läbib raudtee.
Zürichi lennuväli Kloten asub kesklinnast 10 km kaugusel ja on Euroopa suurimaid.

Haridus

Zürichis on palju kõrgkoole. Neist suuremad on 19. sajandil asutatud Zürichi ülikool ja Zürichi Polütehniline Kõrgkool.
Aposterioorsus

Aposterioorsuse all mõistetakse filosoofias näiteks otsustuse või propositsiooni tõesuse tunnetatavuse sõltuvust kogemusest (kogemuse vältimatust tunnetamiseks), arutluse sõltuvust aposterioorsetest eeldustest (kui arutlusel on nii aprioorseid kui ka aposterioorseid eeldusi, peetakse teda aposterioorseks), teadmise sõltuvust aposterioorsetest põhjenditest ja mõiste või kaemuse vormi omandatavuse sõltuvust kogemusest. Aposterioorsust omistatakse ka muudele tunnetusüksustele. Aposterioorseks nimetatakse ka kogemusest sõltuvat tunnetusviisi.
Aposterioorsusest hakkas esimesena rääkima Immanuel Kant, kasutades sõna "aposterioorne" (saksa aposteriorisch) ladina väljendi "a posteriori" (mida ta enamasti kasutas) sünonüümina. Hiljem on Kanti aposterioorsusekontseptsiooni sageli modifitseeritud.
Herne tänav (Tallinn)

Herne tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Veerenni ja Juhkentali asumis.
Herne tänav saab alguse Vana-Lõuna tänavast. Suundudes ida poole, ristub Veerenni ja Magasini tänavaga, seejärel võtab Herne tänav suuna kirdesse.
Kui liikuda Vana-Lõuna tänavast mööda Herne tänavat Veerenni tänava poole, jääb paremat kätt endine Baltika tehase ala, kus tänapäeval on Moetänav.
Veerenni ja Magasini tänava ristmike vahel saab Herne tänavalt alguse Õpetajate tänav, mis suundub lõuna poole.
Tiigiveski pargi juures võtab Herne tänav taas suuna ida poole ja pärast Kalevi spordihalli ja Kalevi kergejõustikuhalli vahelt kulgemist lõpeb Staadioni tänaval.
Herne tänava pikkus on umbes 890 meetrit. Lisaks Tiigiveski pargile jäävad Herne tänava lähistele veel Siselinna kalmistu ja Poolamägi.
Tänava nimi Erne tänav võeti kasutusele 1908. Saksa keeles nimetati tänavat Erbsenstraße, vene keeles Гороховая ул. Herne on tänavanimena kasutusel 1938. aastast.