Pauluse teine kiri tessalooniklastele

Kontekst

Esimese sajandi Tessaloonika oli Rooma riigi  Makedoonia provintsi suurim linn. Paulus rajas Tessaloonika koguduse oma teisel misjonireisil. Paulus saabus Tessaloonikasse koos Siilase ja Timoteosega, kelle vahendusel Paulus hiljem ka oma kirja sinna saatis. Pauluse viibimise kestus Tessaloonikas on põhjustanud mitmeid eriarvamusi, kuid levinumate seisukohtade alusel jääb siiski kolme nädala (sabatite arv) ja kuu vahele. On teada, et Paulusele  saadeti filiplastelt raha, et ta ei elaks tessalooniklaste kulul. Paulus ristis esmalt juute ja seejärel paganaid. Paganate ristimine vihastas juute, kes ajasid Pauluse linnast välja.

Nimetus

Pauluse kirjad polnud algselt pealkirjastatud. Traditsiooni järgi nimetati esimeste sajandite jooksul Pauluse teist kirja tessalooniklastele kreeka keeles Επιστολή πρὸς Θεσσαλονικεῖς Bʹ. Vulgatas on kiri kui Epistola II ad Thessalonicenses.

Autorlus

Kuigi Pauluse esimese kirja puhul tessalooniklastele on vähem tõendeid, et Paulus on selle autor kui teise kirja puhul, siis on just teine kiri tekitanud uurijates autorluse kohta rohkem küsimusi. Varased kirikuisad ja enamik teolooge on tekstianalüüsi alusel veendunud, et kirja autor on apostel Paulus, kuid mõned teoloogid peavad kirja deutero-pauliinlikuks. Teoloog Eduard Schweizer on veendunud, et peaaegu ilma kahtlusteta on kirja kirjutanud Pauluse õpilased.
Pauluse autorluses kahtles teadaolevalt esimesena 1798 teoloog Johann Ernst Christian Schmidt, keda on toetanud hiljem näiteks Heinrich Julius Holtzmann ja William Wrede. Paulus kasutab kirjas 2 kreekakeelset sõna, mis mujal Uues Testamendis ei leidu.

Tekkelugu

Paulus kirjutas selle kirja tõenäoliselt varsti pärast 1. kirja tessalooniklastele. Pauluse teine kiri tessalooniklastele on koostatud 50. aasta paiku vahetult peale esimest kirja tessalooniklastele. Paulus koostas kirja Korintoses.
Kirja varaseimad tekstiosad sisalduvad Papüürus 30 manuskriptil 3. sajandist .

Ülesehitus

Pauluse teine kiri tessalooniklastele koosneb 3 peatükist, mis jagunevad 47 värsiks. Teksti jagas peatükkideks kardinal Stephen Langton 13. sajandil ja värssideks Robert Estienne 1551. See on Pauluse kõige lühem kiri kogudustele. Kiri algab Pauluse, Silvanuse ja Timoteose pöördumisega Tessalooniklaste koguduse poole.

Sõnum

Pauluse kirja algseks ajendiks oli eshatoloogia küsimus. Tessaloonika kristlased said valesti aru Pauluse esimesest kirjast Kristuse teise tulemise kohta. Selles kirjas annab Paulus neile täpsemaid juhatusi eelseisvate sündmuste kohta. Kristlased näivad olevat segaduses Kristuse taastulemise suhtes, osaliselt äärmuslaste võlts-kirjade tõttu (2:2). Need arvasid, et Jeesus on juba tagasi tulnud, aga Paulus seletab, et esmalt peavad saabuma kurjuse päevad (ja eelkõige "vägivalla inimene"). Ta rõhutab taas, et Kristuse teise tulemise ootus ei tohi kunagi moonutada kristliku elu.

Kiri eesti keeles

Joachim Rossihniuse perikoopides 1632 on säilinud varasemad teadaolevad eestikeelsed kirjakohad Pauluse teisest kirjast tessalooniklastele.
Tekst ilmus esmakordselt tervikuna eesti keeles 1686 "Wastses Testamendis" kui "Pahwli se Apostli töine Rahmat Tessalonikille". 1694 Müncheni käsikirjas on kiri pealkirjastatud "Paulusse Apostli teine Ramat Tesalonikille" ja 1739 Piiblis "Apostli Paulusse teine Ramat Tessalonika-rahwale kirjotud."