google/wiki40b huggingface dataset:
Ebatsuuga

Kirjeldus

Ebatsuugad kasvavad 20–120 meetri kõrguseks. Võra on koonusjas.
Väliselt sarnanevad ebatsuugad nii kuuskede kui ka nulgudega. Peamisteks erinevusteks on pikad koonusjad pungad, lameda ristlõikega okkad ja käbid, millel ulatuvad seemnesoomuste tagant välja kolmehõlmalised kattesoomused. Käbid pigem ripuvad allapoole kui kerkivad taeva suunas nagu nulgudel.
California indiaanlaste legendi järgi ronis metsatulekahju ajal hulk hiiri ebatsuugakäbi soomuste vahele peitu ning sellest ajast on käbisoomuste vahel näha hulk hiiresabasid, millest kummalgi pool paistavad hiire tagajalad.
Ebatsuuga okkad kasvavad pigem ühekaupa kui männastes. Okkad on pehmed ja lamedad, kinnituvad oksale ümberringi. Okastel on õhulõhed kahel tahul, tipp on tömpterav ja sisselõiketa, kinnituvad aheneva rootsu abil võrsete madalatele näsadele ja püsivad võrsetel kuni 8 aastat.
Isasõisikud on ruljad ja moodustuvad eelmise aasta võrsete ladvaosas okaste hõlmas. Käbikesed ehk emasõisikud on violetjad, roosakad või rohelised ning asuvad eelmise aasta võrsete tipus püstiselt ja üksikult. Ebatsuugad õitsevad tavaliselt mais, seemned valmivad sama aasta sügisel (septembris-oktoobris). Valminud käbid on rippuvad ja pruunid. Seemned on tiivakesega. Idulehti on 5–8.
Oksad on ebakorrapärastes männastes. Tüve koor on noores eas sile, vanemas eas küllaltki paks, sageli korkjas, vaoline või soomusjas, plaatjas.

Rekordid

2001. aasta seisuga kasvas maailma kõige suurema mahuga ebatsuuga Briti Columbias. Selle ruumala oli 349 m³. Kõige kõrgem puu oli 2006. aasta seisuga 99,4 m kõrge ja kasvas Oregonis. Läbi aegade kõige kõrgem ebatsuuga oli 120 m kõrgune ja see mõõdeti 1924 Washingtoni osariigis.

Kasutamine

Ebatsuuga puitu kasutatakse peamiselt ehituskonstruktsioonide valmistamiseks ja laevaehituses.
Harilik ebatsuuga on USA-s üks peamisi jõulupuid.
Weeze

Ajalugu

Weezes on Frangi riigi aegne kalmistu umbes 7. sajandist. Vanimad arheoloogilised jäänused praeguse Sankt Cyriakuse kiriku all (hauad, varasemad ehitised) on dateeritud 8.–9. sajandisse 
Weezet on esimest korda kirjalikult mainitud arvatavasti 1100. aasta paiku Wise nime all. Esimene kindel mainimine pärineb 1226. aastast, kui Alpide isand Heinrich III kinkis Kampi tsistertslaste kloostrile mõisa Weeze Vornicki külale
Teise maailmasõja ajal veebruaris 1945 peeti Klever Reichswaldis ja Weeze ümbruses Reichswaldi lahing. 80 protsenti Weezest purustati. 1950ndatel ja 1960ndatel taastati majad. Asula planeeriti ümber.
Weezes korraldatakse laatu, jõuluturge, tänavapidusid ja muid üritusi.
Prints (järeltulija)

Prints on üldtermin valitseja, monarhi, monarhi pere või endise monarhi pere meessoost liikme kohta ja on aadlike heraldiline tiitel mõnedes Euroopa maades. Printsi vaste naissoost isikutele on printsess.
Karmøy vald

Haldusajalugu

Karmøy vald loodi 1. jaanuaril 1965, kui liideti Koperviki ja Skudeneshavni alev, Skudenesi, Stangalandi ja Åkra vald ning suurem osa Torvastadi ja Avaldsnesi vallast.

Nimi

Vanapõhjakeelne kuju oli Körmt. Arvatavasti on see tuletatud sõnast karmr, mis selles seoses võib tähendada 'kaitse mere eest'. Nime lõpuosa tähendab 'saar' ja oli lisatud hiljem.

Vapp

Valla vapp kinnitati 18. aprillil 1975. Punasel kilbil on kujutatud hõbedane romb ja rist. Romb sümboliseerib Karmøy nime, sest saar kaitseb maismaad. Rist sümboliseerib Avaldsnesi kirikut, mis oli keskajal kuninglik kabel.
Otto Anslan

Otto Anslan (sündinud 17. juunil 1941) on eesti poliitik, endine Jõgeva linna RSN TK esimees.
1956. aastal lõpetas Anslan Torma 7-klassilise kooli (nüüdse Torma Põhikooli). Aastal 1969 lõpetas ta kaubatundjana Tallinna Riikliku ja Kooperatiivkaubanduse Tehnikumi.
1987–1993 oli Otto Anslan Jõgeva Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee esimees. Ta kuulus ka 1992. aasta 13. novembril asutatud Jõgevamaa Linnade ja Valdade Liidu (nüüdse Jõgevamaa Omavalitsuste Liidu) esimesse juhatusse. Hiljem on ta olnud Jõgevamaa Tarbijakaitse Ühingu juhatuse esimees.
1993. aastal kandideeris Anslan kohaliku omavalitsuse valimistel Jõgeval üksikkandidaadina (saades 38 häält), 1999. aastal valimisliidu Jõgeva Rahva Liit nimekirjas (saades 2 häält). 07.02.1997–01.01.2004 kuulus ta Rahvaliitu.
Käina vald (Käina kihelkond)

Käina vald (ka Keina vald; saksa keeles Keinis) oli vald Läänemaal (hiljem Hiiumaal) Käina kihelkonnas. Valla pindala oli 276 km² ja elanikke oli 4015 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 888 talundit ja elamut ning need kasutasid 18 231 ha maad.
1893 liideti Käina vallaga Aadma, Kassari, Putkaste ja Vaemla vald.
Valdo Kangur

Valdo Kangur (sündinud 29. märtsil 1963) on eesti matkategelane ja alpinist.
Ta on mittetulundusühingu Tallinna Kaljuronimisklubi  ja osaühingu Seiklusring juhatuse liige.
Ta töötas mitmel talvisel hooajal Mayrhofenis Austrias mäesuusainstruktorina.

Matka- ja alpinismialane tegevus

1999. aastal juhtis ta eestlaste esmatõusu Alpide kõrguselt teisele mäele – Dufourspitze (4634 m). Tippu jõudsid esimesel tipupäeval  kolm (tõusu juht Heino Kristal) ja järgmisel päeval Valdo Kanguri juhtimisel neli eesti alpinisti.
Alpinistina on ta neljal korral tõusnud Kazbeki (5047 m) tippu. Viimati 2016. aastal. 2007. aastal tõusis ta esimese eestlasena Kazbeki tippu suuskadel ja laskus tipult samuti suuskadel. Euroopa kõrgeimalt mäelt Elbruselt (5642 m) laskus ta suuskadel alla 1999. aastal.  
2007. aastal juhtis ta ekspeditsiooni Pamiiris Lenini mäetipule (7134 m). Tippu jõudis 4 meest, neist Argo Mere esimese eestlasena laskus Lenini tipult mööda põhjanõlva suuskadel. Valdo Kangur tõusis Lenini nõlval 6900 m kõrgusele ja laskus päev pärast Argo Mere sooritust samuti suuskadel nõlvast alla.
Erik Terk

Erik Terk (sündinud 28. mail 1952 Tallinnas) on eesti majandusteadlane.
Terk lõpetas 1974. aastal TPI majandusteaduskonna tööstuse planeerimise erialal.
Ta töötas 1974–1978 TPI tööstuse juhtimise ja planeerimise kateedris teadurina ning 1978–1992 EMI-s juhtimiskonsultandina ja projektijuhina. 1989–1992 oli ta majandusministri asetäitja.
Ta on olnud alates 1992. aastast Eesti Tuleviku-uuringute Instituudi juht ning ajakirja The Baltic Review peatoimetaja 1992–?.
Ta osales 2001 Eesti sotsiaalteadlaste avalikus pöördumises "Kaks Eestit," milles tunti muret Eesti ühiskondlike arengute pärast. 
Ta on olnud Eesti Panga nõukogu liige, ajakirja European Planning Studies toimetuskolleegiumi liige, Eesti Majandusteadlaste Seltsi juhatuse esimees ning Eesti Kirimaleföderatsiooni asepresident.
Katalüsaatorimürk

Katalüsaatorimürk on aine, mis lisamisel katalüsaatorile vähendab selle aktiivsust.
Aktiivsust vähendavad katalüsaatormürgid katalüsaatori pinnale adsorbeerumise tõttu. Katalüsaatori mõjutamiseks piisab tavaliselt üliväikesest kogusest.
Levinumateks "katalüsaatorite inhibiitoriteks" on väävli-, arseeni- ja seleeniühendid (nt (olenevalt katalüsaatorist) As₂O₃, H₂S, kuid ka HCN, CO, Sb-ühendid jne). Et katalüsaatorimürkide negatiivset toimet vältida, peavad lähteained olema võimalikult puhtad (ilma ohtlike lisanditeta).
Katalüsaatorimürkide vastandiks võib lugeda promootoreid.
Surev lõvi

"Surev lõvi" (saksa Löwendenkmal) on looduslikust kaljust väljaraiutud mälestusmärk Šveitsis Luzernis.
Mälestusmärk on pühendatud Šveitsi kaardiväelastele, kes langesid Prantsuse revolutsiooni ajal 10. augustil 1792 Tuileries' paleed kaitstes.
Kuju valmis aastail 1819–1821 taani skulptori Bertel Thorvaldseni kavandi järgi. Töö teostas Lukas Ahorn.
Sureva lõvi kohal on ladinakeelne kiri "HELVETIORUM FIDEI AC VIRTUTI".
Tindik

Tindik (Coprinus) on tindikuliste (Coprinaceae) sugukonda, šampinjonilaadsete (Agaricales) seltsi kuuluv perekond seeni.
Jaan Paavle

Jaan Paavle (22. aprill 1940 – 9. august 2010) oli Eesti kirjanik ja kunstnik.
Paavle andis välja kuus luulekogu, neist esimene oli 1972. aastal ilmunud "Vabaarmastus". 35-aastasena astus ta Tallinna kunstiinstituuti keraamikat õppima. 1990ndatel huvitus Paavle performance-kunstist. Ta õpetas Tallinna kunstikoolis lastele performance'it ning töötas Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis valvurina. Jaan Paavle lõi keraamikat, maalis, kirjutas luuletusi, näidendeid, filmi- ja teatrikriitikat, tegi ise mõned filmid teinud ning mängis mitme filmi massistseenides.
Helmi Vill

Helmi Vill (1904–1973) oli Eesti rahvalaulik.
Vill sündis Karula kihelkonnas Vana-Antsla vallas Mõisamäel. Regilaulmist õppis ta oma isaemalt Triina Hermannilt, kes oli tunnustatud pulmalaulik. Hiljem oli ta Antsla lähedal Urvaste kihelkonnas asuva Säremiku talu perenaine.
Temalt on kokku kirja pandud 15 erinevat laulu, peamiselt 1957. ja 1965. aastal toimunud ekspeditsioonide käigus. Märkides, et vanad laulud pidid talle eriliselt lähedased olema, sest kuigi ka teised Triina Hermanni lapselapsed olid vanaemalt regilaulmist õppinud, ei mäletanud nad kaugeltki nii palju terviklikke regilauluvariante.
Rahvaluulekogujad on Helmit kirjeldanud äärmiselt tagasihoidliku naisena. Folklorist Ottilie-Olga Kõiva on kirjutanud, et 1957. aasta ekspeditsiooni käigus soostus Helmi Antlasse lindistusele tulema ainult tänu lubadusele, et läheneva halva ilma tõttu aitab teadlaste meeskond teda hiljem põllukoristusel.

Isiklikku

Tal on tütar Ene, kes kirjutas 1956. aastal mitmeid ema laule arhiivide tarbeks üles.
Smylie Kaufman

Noorus

Kaufman sündis Birminghamis Alabama osariigis. Ta käis Vestavia Hillsi keskkoolis. Tema keskmine nimi on lugupidamisavaldus oma vanaema nõole Smylie Gebhartile, kes oli 1971. aastal Georgia tehnikaülikooli jalgpallivõistkonna Ameerika parim keskkaitsja. Tema vanaisa Alan Kaufman oli Birminghamis Alabama ülikooli meeste golfivõistkonna peatreener. Alan Kaufmani mängijate seas olid Graeme McDowell, Garrett Osborn ja Zach Sucher. 

Kolledžis

Smylie Kaufman mängis üliõpilasena golfi Lousiana Riiklikus Ülikoolis. Pärast lõpetamist 2014. aastal sai temast elukutseline golfimängija. 2014. aasta detsembris jõudis ta 67. kohale Web.com-i turniiri kvalifikatsiooni lõppetapis.

Profikarjäär

2015. aastal mängis Kaufman Web.com-i turniiril. Pärast esimesel kolmel turniiril välja langemist lõpetas ta järgmisel kahel T-4-ga ja võitis kolmandad, United Leasing meistrivõistlused, pretendeerimaks oma esimesele elukutselise tiitlile. Selle aasta lõpetas ta golfiga rahateeninute nimekirjas kuuendana, võites õiguse osaleda 2016. aasta PGA turniirihooajal.
25. oktoobril 2015 sai Kaufman esimese võidu PGA turniiril, võites Shrinersi lastehaiglate avatud meistrivõistlused (Shriners Hospitals for Children Open), olles kuuest mängijast ühe löögi võrra parem. Lõppraundis sai ta võidu tulemusega 61, olles muu hulgas löönud kaheksa "birdiet" ja ühe "eagle'i". Sellega tagas ta koha 2016. aasta meistrite turniiril ja 2016. aasta PGA turniiril. 2016. aastal mängis Kaufman lõppraundis viimases grupis, kuid lõpetas 29. kohaga.
26 Broadway

26 Broadway (tuntud ka kui Standard Oil Building) on 31-korruseline büroopindadega kõrghoone New Yorgis. See asub Lower Manhattani ärikeskuse südames Broadway tänaval, Bowling Greeni pargi kõrval. 
158,5 meetri kõrgune ehitis projekteeriti arhitektuuribüroode Carrère & Hastings ja Shreve, Lamb & Blake poolt ning valmis aastatel 1921–1928 uusklassitsistlikus stiilis. 1995. aastal määras New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjon ehitise kaitsealuseks mälestusmärgiks (New York City Landmark).
NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaat

Struktuurimuudatused seoses Teise maailmasõjaga

17. juulil 1941 võttis NSV Liidu Riiklik Kaitsekomitee ja 20. juulil 1941 NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidium määruse liita NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaat uuesti NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadiga ühiseks NSV Liidu SARK-iks.

Iseseisva NSV Liidu RJRKi taastamine 1943. aastal

1943. aasta aprillis lahutati ÜK(b)P KK Poliitbüroo otsusega 14. aprillist 1943 No П 40/91 NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaat uuesti NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadiks ja NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadiks. Rahvakomissariaatide lahutamine kinnitati NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu poolt alles 2. juunil 1943 käskkirjaga №621-191сс.
NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu määrusega nr 415-138сс, 19. aprillil 1943 moodustati NSV Liidu Kaitse Rahvakomissariaadi Vastuluure Peavalitsus SMERŠ ja NSV Liidu Sõjalaevastiku Rahvakomissariaadi Vastuluurevalitsus SMERŠ ning eraldati NSV Liidu SARK-i sõjaväe vastuluureorgani Eriosakondade Valitsuse (Управление особых отделов; УОО) eriosakonnad Kaitse Rahvakomissariaadi ja Sõjalaevastiku Rahvakomissariaadi haldusalasse. 15. mail 1943 moodustati ka NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi  Vastuluurevalitsus SMERŠ.
Anatoli Novohatski

Anatoli Novohatski (vene keeles Новохатский, Анатолий Арсентьевич; sündinud 11. oktoobril 1936 Poltava oblastis) on endine Eesti meditsiinitöötaja ja poliitik, Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige.
Ta sündis Sentša külas, mis asub Sentša külanõukogus Lohvitski rajoonis Poltava oblastis. Alghariduse sai ta Sentša koolis, keskhariduse aastal 1956 Mašivka linnakeses (asub Mašivka rajoonis Poltava oblastis). Aastal 1960 lõpetas ta Harkivi Meditsiiniinstituudi sanitaararstina.
Pärast instituudi lõpetamist suunati ta Penza oblastisse kinnisesse Zaretšnõi (ka Penza-19) linna, kus ta töötas sanitaar-epidemioloogiateenistuse peaarstina. Aastal 1967 viidi ta üle Kasahhi NSV-sse Ševtšenko linna (praegu Aktau), kus ta töötas 5 aastat.
Ta elab aastast 1972 Eestis. Aastani 1987 töötas ta Sillamäe Sanitaar-Epidemioloogia Jaama peaarstina. Aastatel 1987–1990 töötas ta Kesk-Meditsiinilise-Sanitaarse osakonna nr 17 (vn Центральный медико-санитарный отдел № 17; kuhu kuulusid Sillamäe haigla, polikliinik, lastepolikliinik, sanitaar-epidemioloogia jaam ja 2 apteeki) ülemana.
Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige. Kuni augustiputšini kuulus ta saadikurühma "Kommunistlik fraktsioon" (pärast augustiputši otsustasid saadikurühmad "Virumaa", "Võrdsete õiguste eest", "Koostöö" ja "Kommunistlik fraktsioon" laiali minna). Lisaks on olnud ta Sillamäe Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee liige.
Anatoli Novohatski jäi pensionile aastal 1996.

Isiklikku

Anatoli Novohatski on kõrgharidusega, rahvuselt ukrainlane. Ta on abielus ja täiskasvanud poja isa.
India mesilane

India meemesilane (Apis cerana indica) on meemesilase alamliik. See on üheks domineerivaks mesilasliigiks Indias, Pakistanis, Nepalis, Bangladeshis, Sri Lankal, Tais ja mujal Aasias. Ideaalne mesindamiseks nende rahuliku iseloomu tõttu.
India mesilane sarnaneb Euroopa meemesilasega (Apis mellifera), kes on enamasti veidi suurem ja keda on võimalik kergesti eristada.
Tavaliselt ehitavad nad mitu kärgjat pesa puuõõnsustesse või inimese loodud ehitistesse. Need mesilased suudavad kohaneda eluks nii spetsiaalselt mesilaste jaoks ehitatud tarudes kui ka puuõõnsustes. Nende pesitsemisharjumused lubavad neil paljuneda nii parasvöötme kliimas kui ka mägistes oludes, samuti tulevad toime pikkade talvedega ning külmades temperatuurides.
Need mesilased on tähtsamaid kookospalmide tolmeldajaid; teised liigid on Apis florea, Apis dorsata ja Apis mellifera (Euroopa mesilane )
Jakob Mändmets

Jakob Mändmets (29. juuli 1871 Paiküla, Kärla vald (Kärla kihelkond) – 25. detsember 1930 Tallinn) oli eesti kirjanik ja ajakirjanik.
Jakob Mändmets sündis pere kümnenda lapsena. Lõpetas 1888 Kaarma seminari. Töötas kooliõpetajana Kärla, Martna ja Kose kihelkonnas (Alaveres), 1903–1905 ajakirjanikuna Tallinnas Uue Aja ja seejärel peamiselt Päevalehe toimetuses.
Jakob Mändmetsa tütar Hilja Helene Mändmets abiellus Teodor Lippmaaga, nende poeg on Endel Lippmaa.
Mändmets on maetud Tallinnasse Rahumäe kalmistule.

Looming

Tähelepanu äratas Saaremaa argielu käsitlevate külajuttude kogudega ning jutustusega. Lisaks kirjutas novelle, laaste ja jutustusi. Avaldanud ka näidendeid ja palju publitsistikat.
Sýrose piirkonnaüksus

Haldusjaotus

Sýrose piirkonnaüksuses on ainus Sýros-Ermoúpoli vald.
Ob (linn)

Ajalugu

Asula tekkis raudteejaama juurde ja kandis 1934. aastani nime Tolmatšovo. Aastal 1947 sai aleviks ja 1969 sai linnaõigused.
Allan Keian

Allan Keian (sündinud 14. novembril 1982 Tallinnas) on eesti kirjanik ja esimese kaasaegse noorte krimitriloogia autor.
Ta on lõpetanud Tallinna Saksa Gümnaasiumi ning Tallinna Ülikooli reklaami ja meedia erialal.
Keian sai tuntuks noorteromaaniga "Otsetee paradiisi". 2010. aastal ilmunud raamat jutustab šokeeriva loo Eesti väikealevist pärit 16-aastase tüdruku ärakasutamisest Eestis ja välismaal. Delfi noortelehekülg Noorte Hääl valis raamatu aastal 2010 ilmunud viie enim tähelepanu vääriva teose hulka. 2011. aasta 22. augustil ilmus romaanile järg "Puhtsüdamlik ülestunnistus". Teose kaanefotol on laulja Janne Saar. 
2012. aasta sügisel ilmus kirjaniku sulest kolmas täispikk romaan "Kuidas rikkaks saada?", millele kirjutas eessõna suurettevõtja Urmas Sõõrumaa. Järgmisel suvel avaldas Keian, et tema viimases romaanis jutustatav lugu on planeeritud triloogiana. 2013. aasta novembris ilmus triloogia teise osa, mis kannab pealkirja "Kuidas rikkaks jääda?". Raamatu naispeategelast kehastab esikaanel laulja Liis Lemsalu. 2016. aasta sügisel ilmus Keiani kuulsa krimitriloogia viimane osa "Kuidas rikkalt surra?". Romaanile kirjutas eessõna julgeolekuekspert ja poliitik Eerik-Niiles Kross. Raamatu esikaanel kehastab naiskangelannat nägu ballimaskiga varjav tuntud Eesti kaunitar, kelle isiku autor jätabki saladuseks rõhutades sel moel salapärast tegelaskuju. 2018. aasta alguses avaldas kirjanik Allan Keian enda raamatu "Kuidas rikkalt surra?" samanimelise tunnuslaulu. Mehe enda kirjutatud ballaadi esitab kirjaniku kõrval noor naislaulja Kethrin Urbas. Teadaolevalt on tegemist Eesti esimese romaani tunnuslaulu ehk soundtrack-iga, millele filmiti Kõue Mõisas ka raamatust inspireeritud muusikavideo.
2014. aastal ilmus Keiani debüütteos "Otsetee paradiisi" inglise keeles http://news.err.ee/113246/2010-exploitation-bestseller-translated-into-english Eesti Rahvusringhääling, 28. juuli 2014
Keeritskurrud

Keeritskurrud ehk spiraalkurrud (ainsuses valvula spiralis, mitmuses valvulae spirales) on keeritssoole sisepinnale moodustunud kurrud.
Need esinevad lühikese seedekulglaga kaladel, sest seedumise efektiivsus on otseses sõltuvuses seedeensüümide hulgast. Keeritskurru ülesanne on suurendada soole pindala.
Esineb näiteks silmulistel, kõhrluustel, käsiuimsetel jt.
Laine Merikalju

Laine Merikalju (sündinud 3. detsembril 1928 Tallinnas) on Eesti geograaf ja teadusorganisaator.

Elulugu

Laine Merikalju on riigiametniku tütar.
1948. aastal lõpetas ta Tallinna 8. Keskkooli, 1950 Tallinna Õpetajate Instituudi loodus-maateaduse osakonna, 1956 Tartu Ülikooli geograafiaosakonna (kaugõppes). Merikalju oli 1950–52 Tallinna Õpetajate Instituudi ja 1951–62 Tallinna Eelkoolikasvatuse Pedagoogilise Kooli (hilisem Tallinna Pedagoogiline Seminar) geograafia, loodusteaduse ja keemia õpetaja (1957–62 kohakaasluse alusel), 1957–2002 Eesti Geograafia Seltsi teadussekretär.

Teadustöö

Laine Merikalju on avaldanud Eesti ja rahvusvahelise geograafiateaduse ülevaateid, kroonikat ja personaaliat, osalenud EGS terminoloogiakomisjoni töös erialaterminoloogia ja kohanimede korrastamisel. Ta oli Eesti Nõukogude Entsüklopeedia geograafia märksõnastiku üks koostajaid ja kaasautor.
Ta on olnud Eesti Geograafia Seltsi teadustöö koordinaator, konverentside jt (ka rahvusvaheliste) teadusürituste korraldaja, koolinoorte vabariiklike geograafiapäevade korraldamise algataja ning EGS-i algatatud õpilaste geograafiaolümpiaadide korraldajaid. Merikalju on esinenud geograafiaalaste ettekannete ja loengutega ning ülevaadetega EGS-i tegevusest, olnud 33 EGS-i aastaraamatu, teadustööde seeriate "Eesti Geograafia Seltsi Publikatsioonid", "Estonia" jm väljaannete toimetaja. ENSV TA Kodu-uurimise Komisjoni asutamise algatajaid (1957), korraldanud komisjoni ja EGS koostööd. Ta on avaldanud üle 40 teadustrükise.
Merikalju on EGS-i liige (1957, aastast 1993 auliige), Loodusuurijate Seltsi (1956) ja Eesti Kodu-uurimise Seltsi liige (1990).
Jaune

Jaune on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 3834. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Jaune 6 naisel.
Takistussõit

Takistussõit on ratsaspordiala, kus hobune ja ratsutaja (koos nimetatakse ratsanik) peavad ületama umbes 15 takistustest koosneva parkuuri ehk võistlusraja võimalikult kiiresti ja ilma vigadeta. Viga võib endaga kaasa tuua karistuspunkte, karistussekundeid või halvimal juhul ka rajalt kõrvaldamise. Vigadeks peetakse takistuste maha ajamist (4 karistuspunkti), hobuse tõrkumist ehk keeldumist hüppest (esimene kord 4 karistuspunkti, teine kord kõrvaldamine rajalt), ette määratud aja ületamist (1 karistuspunkt iga alanud 4 sekundi eest, ümberhüpetel 1 karistuspunkt iga sekundi või alanud sekundi murdosa eest), takistuste ületamist vales järjekorras ja kukkumist.
Spordiala on pärit Iirimaalt, kus ta on välja kasvanud rebasejahitraditsioonist. Takistussõit on olümpiaala alates 1900. aasta Pariisi olümpiamängudest (järgmine kord oli 1912. aasta Stockholmis, sellest ajast jäänud tänapäevani).
Bad Sachsa

Geograafia

Bad Sachsa asub Lõuna-Harzis, umbes 15 km Braunlagest lõunas ja 25 km Osterode am Harzist kagus.

Ajalugu

Vanim olemasolev dokument, milles Sachsat on mainitud, kirjutati 1229. aastal. Asula sai ametlikult linna staatuse 1525. aastal. Turism algas 1860. aasta paiku. Pärast seda, kui valitsus tunnistas 1905. aastal linna tervisekuurortiks, sai see nimeks "Bad Sachsa", "Bad" tähendab spaad.
Bad Sachsa oli linn, kuhu natsid saatsid 1944. aastal Berthold Maria Schenk Graf von Stauffenbergi ja tema neli õde-venda pärast nurjunud 20. juuli vandenõud. Nende isa Claus von Stauffenberg hukati ja nende rase ema saadeti kahe vanema lapsega koonduslaagrisse. Stauffenbergi lapsed elasid Bad Sachsas aastatel 1944–45. Teised hukatud ohvitseride pered olid siin vangistuses. Kõik lahkusid siit ilma vanemateta ja muudetud nimedega.

Talisport

Ravensbergi mägi (660 m), pakkudes maalilist vaadet kogu Harzile, on mõeldud erinevatele talispordialadele.

Liiklusühendused

Bad Sachsasse jõuab kergesti rongiga, kuna seal on raudteejaam Lõuna-Harzi raudteel. Naaberlinnadesse ja -küladesse saab bussiga.
Asko Kase

Asko Kase (sündinud 26. veebruaril 1979 Tallinnas) on eesti filmilavastaja ja montaažirežissöör.

Elulugu

Asko Kase õppis Tallinna 20. Keskkoolis ja Akadeemia Nordis. 1998. aastal astus Tallinna Pedagoogikaülikoolis telerežii erialale. Ülikooli lõputööks valmis eksperimentaalne lühifilm "Kooma" (2004). Aastatel 2006-2008 osales ta Tallinna Ülikooli Balti Filmi- ja Meediakooli (BFM) esimese rahvusvahelise filmiõppe programmi magistriõppes. 
Ta on töötanud mitmes produktsioonifirmas režissöörina. Teinud arvukalt reklaamfilme ja telesaateid. Tal on kaks vahvat poega, Lars Aurelius ja Franz Aurelius.
Poltava kubermang

Poltava kubermang oli Venemaa keisririigi ja Ukraina SNV  haldusüksus (kubermang). Kubermangu administratiivne keskus oli Poltava. Kubermang eksisteeris 1802-1925. Kubermang moodustati 1802 pärast teise Väikevene kubermangu likvideerimist. 
19. sajandi lõpul oli kubermang jaotatud 15 maakonnaks.
Suure Isamaasõja võidu medal

Suure Isamaasõja võidu medal oli Nõukogude Liidu autasu, mida jagati peale Teist maailmasõda nendele, kes olid sõjast osa võtnud Nõukogude poolel.
Medal jaguneb kahte liiki - üks, mis oli sõduritele ja teine vapratele töölistele. Sõduritele jagati 14 933 000 medalit ning vapratele töölistele jagati 16 096 750 medalit.
Armand Levandi

Armand Levandi (sündinud 22. juunil 1992) on Eesti tennisist.

Isiklikku

Armand Levandi on Allar Levandi ja Anna Levandi poeg.
Bröckel

Geograafia

Bröckel asub Cellest kagus. Fuhse jõgi, mis eraldab Bröckelit naabervallast Uetzest, voolab umbes 2 km külast lõunas.

Vallaosad

Valda kuuluvad asundused Katzhorn ja Weghaus.

Ajalugu

Valda on esmakordselt mainitud 1215. aastal. Küla nimi tuleneb Brockelhe (Brauck = Bruch s.o. soo või lodu).

Majandus ja taristu

Bröckelis on sisepark Viva Arena.

Transport

Bröckel asub liidumaanteel B 214, mis kulgeb möödumiseks ümber küla.