google/wiki40b huggingface dataset:
Johann I (Pfalz-Zweibrücken)

Johann I (8. mai 1550 – 12. august 1604) oli Zweibrückeni pfaltskrahv ja hertsog aastatel 1569–1604.
Ta sündis Meisenheimis Wolfgangi ja selle naise Anna teise pojana. Aastal 1588 muutis ta riigireligiooni luterlusest kalvinismiks. Ta suri Germersheimis ja maeti Zweibrückenis Alexanderkirchesse.
Almelo Heracles

Eesti ja eestlased

Jaanuaris 2009 laenas Heracles neli hooaega klubis mänginud Ragnar Klavani liigakonkurendile AZ-le.
Sõmeru valla vapp

Sõmeru valla vapp on Lääne-Viru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Sõmeru valla vapp.
Vapp kinnitati 22. aprillil 1993.

Vapi kirjeldus

Sinisel vapikilbil on vertikaalselt paiknev kuldne viljapea kahe kuldse ringi (kuldraha) vahel.

Põhjendus

Vapikilbi sinine värv viitab Virumaa vapivärvile. Kuldne viljapea sümboliseerib viljakat maad ning paikkonna põhitegevusala – põllumajandust. Kuldrahad osutavad maapõuerikkustele (fosforiit, paas), samuti ümbruskonna aardeleidudele.
Koluvere mõis

Koluvere mõis (saksa Schloß Lode) oli rüütlimõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Lääne-Nigula vallas.
Koluvere mõisa alal paiknes enne mõisa tekkimist Koluvere piiskopilinnus.
Preisimaa kuningas

Preisimaa kuningas oli Preisimaa kuningriigi valitseja tiitel 1701–1918. Kõik Preisimaa kuningad kuulusid Hohenzollernite dünastiasse. 1871–1918 olid nad ka Saksa keisrid.
Kuningatiitli võttis endale Brandenburgi kuurvürst Friedrich III, kuna soovis oma maa prestiiži tõsta ning tal oli võimalik Saksa-Rooma riigist välja jääva Preisimaa aladel end suveräänseks monarhiks kuulutada. Esialgu pidigi Preisimaa kuningas olema kuningas vaid Preisimaal, Saksa-Rooma riigis aga endiselt Brandenburgi kuurvürst, kuid tegelikult võttis juba Friedrich ise oma uue tiitli kasutusele ka Saksa-Rooma riigi siseselt.
Maido Saar

Maido Saar (sündinud 23. mail 1957 Pärnus) on eesti koreograaf.
Maido Saar on tantsuseltsi Lee looja ja kunstiline juht. Samuti on tema loodud rahvatantsurühm Kagu Kabujalakõsõ. 
Ta oli XIX üldtantsupeo kunstiline juht ning 2007. aasta noorte tantsupeo "Lävel" idee autor ning pealavastaja.
Peep Mardiste

Peep Mardiste (sündinud 13. märtsil 1972 Tartus) on keskkonnakaitsja, kodanikuühiskonna aktivist ja poliitik. 
Ta lõpetas 1996. aastal Tartu Ülikooli geograafia erialal ning sai 1998. aastal samast teadusmagistri kraadi maastikuökoloogia ja keskkonnakaitse erialal. Loeb aastast 2006 Tartu Ülikoolis loengukursust "Globaalsed keskkonnaküsimused arengugeograafias". Tema arvukate artiklite peamisteks teemadeks on rahvusvaheline keskkonnapoliitika, keskkonnamõjud, kodanikuühiskonna roll, arengukoostöö.
Mardiste on tegutsenud paljudes kodanikuühendustes: juhtinud 1993–1996 Tartu Üliõpilaste Looduskaitseringi (TÜLKR), 1998–2005 Eesti Rohelist Liikumist (ERL), kuulunud 1995–2000 Eesti Looduskaitse Seltsi juhatusse, 2002–2012 Tartu Keskkonnahariduse Keskuse nõukogusse, oli aastatel 2008–2011 Eesti Kodanikuühiskonna Sihtkapitali (KÜSK) nõukogu aseesimees. Mardiste on aastast 2017 Eestimaa Looduse Fondi nõukogu liige ja aastast 2019 Supilinna Seltsi ja Eesti Rohelise Liikumise juhatuse liige. Mardiste oli üks Eesti Keskkonnaühenduste Koja (EKO) ja Arengukoostöö Ümarlaua (AKÜ) asutajaid aastal 2002. Mardiste on olnud mitme kodanikuühenduse esindajaks paarikümnes riiklikus juhtrühmas või ekspertkomisjonis, sh Riikliku Arengukava 2004–2006 seirekomisjon, riigi eelarvestrateegia 2007–2010 ministeeriumidevaheline koordinatsioonigrupp, Eesti 2030+ energia teemarühm, looduskaitse arengukava 2035 juhtkomisjon, Euroopa Liidu Struktuurivahendite 2007–2013 keskkonnavaldkonna rakenduskava töörühm, Eesti Kodanikuühiskonna Arengukava (EKAK) rahastamise programmi juhtkomisjon, keskkonnastrateegia 2030 algatusrühm, Keskkonnainvesteeringute Keskuse keskkonnateadlikkuse ekspertnõukogu.
Peep Mardiste on tunnustatud keskkonnakaitsja ka väljaspool Eestit. Ta töötas aastail 2007–2008 Brüsselis Euroopa Parlamendi liikme Andres Tarandi nõunikuna keskkonna ja energeetika küsimustes ning aastail 2012–2017 Genfis ÜRO Euroopa Majanduskomisjonis (UNECE) rahvusvahelise arenguabiprogrammi juhina. Mardiste on olnud paljude Euroopa keskkonnaorganisatsioonide juhatuste liige, mh noorteühendus A SEED (1993–1994), Coalition Clean Baltic (1999–2001), Friends of the Earth Europe (2000–2001), CEE Bankwatch Network (2009–2012).
Mardiste kuulub erakonda Eestimaa Rohelised alates erakonna asutamisest 2006. aastal, juhib selle Tartu piirkonda aastast 2007 ja juhtis erakonna volikogu aastail 2010–2012. Ta oli erakonna linnapeakandidaat Tartus 2009. aasta kohalike omavalitsuste valimistel ja sai 577 häält ning kandideeris Riigikogu 2011. aasta valimistel Tartu linnas ja sai 741 häält.
Mardiste on korporatsiooni Ugala vilistlane.

Isiklikku

Tema isa on Heino Mardiste.
Rootsi meedia

Rootsi meediasüsteem on Rootsis toimiv massimeedia süsteem.
See on reguleeritud Rootsi põhiseadusega, mis tagab sõnavabaduse ja ajakirjandusvabaduse, ning valitsus austab neid õigusi tavaliselt ka praktikas. Iseseisev press, efektiivne kohtusüsteem ja toimiv demokraatlik poliitiline süsteem aitavad kaasa sõna- ja ajakirjandusvabadusele. Keelatud on teatud tüüpi väljendusviisid, mida peetakse vaenu õhutamiseks, ning ähvardamine või solvamine rassi, nahavärvi, rahvuse, etnilise päritolu, uskumuste või seksuaalse sättumuse tõttu. Niisugust väljendamist karistatakse rahalise trahviga või maksimaalselt nelja-aastase vanglakaristusega.
Kirke (eesnimi)

Kirke on naisenimi.
2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 271. naisenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Kirke 608 naisel.
Margus Hanson

Margus Hanson (sündinud 6. jaanuaril 1958 Tartus) on Eesti poliitik ja endine kaitseminister, XII Riigikogu liige.
Ta kuulub 1997. aastast alates Eesti Reformierakonda.
1997–2003 oli Hanson Tartu aselinnapea.
2003–2004 oli ta Eesti kaitseminister. Ta pidi ametist lahkuma seoses riigisaladusi sisaldavate dokumentide hoiunõuete rikkumisega.
Hanson kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel ning sai 1478 häält, kuid valituks ei osutunud. Ta sai XII Riigikogu liikmeks 1. aprillil 2011, kui Urmas Kruuse loobus oma kohast.

Riigisaladuste kaotamine

3. novembril 2004 sai teatavaks, et sellele eelnenud nädalavahetusel, ööl vastu pühapäeva, 31. oktoobrit olid tundmatud kurjategijad murdnud sisse Hansoni Tartus olevasse eramusse ja viinud kaasa tema tööportfelli. Minister magas varguse ajal ülakorrusel. Prokuratuuri andmetel tekitasid vargad kahju 13 130 Eesti krooni (839 €): varastati näiteks fotoaparaat ja pangakaardid.
Varguse avalikustamise ajal viibis Hanson Iraagis ega saanud seetõttu kohe olukorda kommenteerida. Esialgu teatas kaitseministeeriumi pressiesindaja, et Hanson ei kandnud kodus tööasju kaasas ja sellepärast ei saanud midagi riikliku julgeoleku seisukohalt olulist kaduma minna. 8. novembril tunnistas Hanson, et tema ministriportfellis olid ka riigisaladust sisaldavad dokumendid. Tema sõnul ta tavaliselt tõepoolest ei toonud tööasju koju, aga viimase aja tihe töögraafik ei võimaldanud tal sellest nõudest kinni pidada. Hanson ei täpsustanud lähemalt, mis varastati, kuid Postimehe andmetel varastati 2 dokumenti templiga "Konfidentsiaalne" ja 1 dokument märkega "Salajane". 10. novembril esitas Hanson peaministrile Juhan Partsile tagasiastumisavalduse, mille Parts lubas rahuldada. 22. novembril vabastas president Arnold Rüütel Hansoni ametist ja nimetas tema asemel kaitseministriks Jaak Jõerüüda. Hanson jätkas Riigikogu lihtliikmena ja tema senine asendusliige Silver Meikar pidi riigikogust lahkuma.
25. novembril 2004 kuulutas kaitsepolitsei riigisaladuse ärakaotamise eest kuriteos kahtlustatavaks. Riigisaladuse avalikustamise eest ettevaatamatuse tõttu on ette nähtud kuni aastane vanglakaristus. 7. mail 2005 võttis riigikogu õiguskantsleri Allar Jõksi ettepanekul Hansonilt saadikupuutumatuse, mis võimaldas talle esitada ametliku süüdistuse. 22. augustil 2005 algas tema üle kohtuprotsess, mille kohus kuulutas riigisaladuste kaitseks kinniseks. 24. augustil ei tunnistanud Hanson end süüdi.
Kohus mõistis Hansoni süüdi. 20. novembril 2006 jättis riigikohus süüdimõistva otsuse jõusse. Süüdimõistva kohtuotsuse jõustumisega katkesid tema volitused riigikogu liikmena ja Silver Meikar sai taas tema asemel riigikogu liikmeks.
Heli Jürgenson

Heli Jürgenson (sündinud 9. mail 1969 Kiviõlis) on eesti koorijuht ja koormeister. Ta on Estonia Seltsi Segakoori peadirigent, Eesti Filharmoonia Kammerkoori koormeister ning kuulub Eesti Kooriühingu juhatusse.  
Heli Jürgenson alustas muusikaõpinguid Aseri muusikakoolis. Hiljem on ta õppinud koorijuhtimist Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis ja lõpetanud 1993. aastal Tallinna Konservatooriumi koorijuhtimise eriala (õppejõud Ants Soots). Alates 1992. aastast on ta Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli koorijuhtimise eriala õpetaja (aastatel 2003-2007 ka osakonnajuhataja). Aastatel 2001-2004 oli Jürgenson EELK Usuteaduse instituudi koorijuhtimise õppejõud. Alates 2011. aastast on ta Eesti Filharmoonia Kammerkoori koormeister. 
Aastail 1999–2003 oli Heli Jürgenson Tallinna Kaarli kiriku kontsertkoori peadirigent. Veel on ta olnud Rahvusooper Estonia koormeister (2001-2011) ja Estonia Seltsi segakoori asutajadirigent.
Heli Jürgenson on teinud koostööd Eesti Kontserdi, kristliku muusika ühinguga Sonico ja 21. saj orkestriga. 
Koormeistrina on ta valmistanud ette selliseid vokaal-sümfoonilisi suurvorme nagu Bachi "Jõuluoratoorium",  Brahmsi "Saksa reekviem", Verdi "Reekviem", Britteni "Sõjareekviem". Samuti on ta koormeistrina osalenud paljude ooperite lavaletoomisel, sealhulgas Rubinsteini "Deemon", Mussorgski "Boriss Godunov", de Falla "Lühike elu", Tšaikovski "Padaemand", Wagneri "Tannhäuser", Verdi "Aida" ja "Rigoletto" jt.
Heli Jürgenson on juhatanud segakoore laulupidudel ja laulupäevadel. 2005. aastal oli Tartu kirikukooride laulupeo kunstiline juht, 2007. aastal Eesti-Soome laulupeo kunstiline juht, 2007. aasta noorte laulupeol juhatas segakoore, oli 2009. ja 2014. aasta üldlaulupeo segakooride liigijuht. Ta oli XII Noorte laulu- ja tantsupeo "Mina jään" peadirigent.
Heli Jürgensonil on kolm last, Hanna, Sander ja Siim, kes kõik huvituvad muusikast.
Tasuja puiestee (Viljandi)

Tasuja puiestee on kõrvaltänav Viljandi kesklinnas.
Tänav algab Vabaduse platsilt ja läheb lõppedes üle Talli tänavaks.
Tänava pikkus on 228 m.
Tänav sai nime 1934. aastal. Tänaval asub Viljandi mõisa ait (Pärimusmuusika Ait).
Vancouveri rahvusvaheline lennujaam

Vancouveri rahvusvaheline lennujaam (IATA: YVR, ICAO: CYVR) on rahvusvaheline lennujaam Vancouveris British Colombia provintsis Kanadas. Lennujaam on riigi teine (reisijate arvult). Lennujaam asub umbes 12 kilomeetrit Vancouveri kesklinnast. Lennujaama läbis 2017. aastal rohkem kui 24 miljonit reisijat. Lennujaam on Air Canada, WestJeti ja Pacific Coastal Airlinesi kodulennujaam.
Lennujaam on hääetatud Skytraxi poolt 8 aastat järjest Põhja-Ameerika parimaks lennujaamaks.
Modena ja Reggio hertsogkond

Este dünastia

Aastal 1452 läänistas keiser Friedrich III hertsogkonna Borso d'Estele, kelle perekond valitses Modenat ja Reggio Emiliat sajandeid. Borsol õnnestus aastal 1450 panna oma vend markkrahviks külgnevas paavsti Ferrara hertsogkonnas, kus ta sai hertsogitiitli aastal 1471. Este maad Saksa-Rooma riigi lõunapiiril Kirikuriigiga moodustasid stabiilse puhverriigi mõlema huvides.
Esimesed Este hertsogid valitsesid rünnakukindlalt ning saavutasid majandusliku ja kultuurilise tipptaseme: Borso järglane hertsog Ercole I ehitas Modena ümber vastavalt Biagio Rossetti plaanidele, tema järglased olid kunstnike nagu Tizian ja Ludovico Ariosto patroonid. Cambrai liiga sõjas võitlesid Modena väed aastast 1508 paavsti teenistuses Veneetsia vabariigi vastu. Hertsog Alfonso II surmaga aastal 1597 hertsogiliin hääbus. Este maad päris Alfonso nõbu Cesare d'Este, siiski ei tunnistanud järglust paavst Clemens VIII ja Kirikuriik hõivas lõpuks Ferrara. Cesare võis Modena ja Reggio keiserliku läänina säilitada.
1628. aasta Mantova pärilussõjas asusid Modena hertsogid Habsburgide Hispaania poolele ja said keiser Ferdinand II käest vastutasuks Correggio. Hispaania pärilussõja ajal aeti hertsog Rinaldo Louis-Joseph de Vendôme'i juhitud Prantsuse vägede poolt minema, ta sai tagasi tulla alles aastal 1707. Aastal 1711 neelati Estede poolt väike Mirandola hertsogkond.
Tema järglane Francesco III toetas 1740. aasta Austria pärilussõjas Prantsusmaad ja saadeti Habsburgide vägede poolt pagulusse, kuid tema hertsogkond taastati 1748. aasta Aacheni rahuga.
Aastal 1796 okupeeriti Modena taas Prantsuse armee poolt, mida seekord juhtis Napoleon Bonaparte, kes tagandas hertsog Ercole III ja asutas tema territooriumil Tsispadaani vabariigi. 1801. aasta Lunéville rahuga sai viimane Este hertsog kompensatsiooniks Breisgau piirkonna endise Kaugema Austria territooriumil Edela-Saksamaal ja suri aastal 1803. Pärast tema surma päris hertsogitiitli tema väimees, Habsburgide-Lotringite ertshertsog Ferdinand, keiser Franz II onu.

Austria-Este ertshertsogid

Napoleoni Itaalia kuningriigi lõpetamisega aastal 1814 asus Ferdinandi poeg Francesco IV taas Modena hertsogina valitsema. Varsti pärast seda päris ta oma emalt Massa ja Carrara territooriumid. Itaalia ühinemise käigus aeti Austria-Este hertsogid aastatel 1831 ja 1848 lühikeseks ajaks minema, kuid nad tulid varsti tagasi. 
Itaalia teise iseseisvussõja ajal pärast 1859. aasta Magenta lahingut sunniti viimane hertsog Francesco V taas põgenema, seekord jäädavalt. Detsembris ühines Modena koos Toscana ja Parmaga Kesk-Itaalia ühendatud provintsidesse, mis annekteeriti märtsis 1860 Sardiinia kuningriiki.
Peeter Vaga

Peeter Vaga (10. juuli 1892 – 17. juuni 1944 Sosva laager, Sverdlovski oblast) oli Eesti sõjaväelane (major).
Teenis 5. Üksikus Jalaväepataljonis.
Aleksei Adašev

Aleksei Fjodorovitš Adašev (surnud 1561 Tartus) oli Vene tsaaririigi sõjaväelane ja riigitegelane, tsaar Ivan Julma lähikondlane.
Grigori Grigorjevitš Volkonski

Perekond

Grigori Volkonski abiellus 1923. aastal paruness Tamara von Roseniga (1894–1966), kes oli Georg von Roseni (surnud 1908) ja Olga Gorošanski tütar.
Tõotatud maa

Tõotatud maa on nimetus, millega Piiblis viidatakse Kaananimaale või Palestiinale kui maale, mille Jumal tõotas anda Aabrahami järeltulijatele (1 Mo 12:1).
Kuigi teoreetiliselt ulatus tõotatud maa Eufrati jõest kuni Egiptuse piirideni (1 Mo 15:18), valitsesid iisraellased niivõrd suurt ala vaid väga lühikest aega (1 Ku 5:1).
Väljend "maa, mis piima ja mett voolab" (2 Mo 33:3) annab edasi tõotatud maa viljakust ja ihaldatavust.
Texase maakond (Missouri)

Ajalugu

Texase maakond moodustati 1845. aastal. Maakond sai nime Texase vabariigi järgi.
Fountaini maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 20. detsembril 1825.
Tiina Nuuter

Tiina Nuuter (aastani 1973 Tiina Ambur; sündinud 2. aprillil 1950 Tallinnas) on Eesti majandusteadlane.

Elulugu

Tiina Nuuter on geodeedi tütar.
1968. aastal lõpetas Nuuter Tallinna 7. Keskkooli, 1974 tööstuse planeerimise erialal Tallinna Polütehnilise Instituudi õhtuse teaduskonna, 1996–2000 Tallinna Tehnikaülikooli magistrant, majandusmagister (2000, TTÜ), väitekiri "Tallinna eluasemekorralduse mehhanism", aastast 2001 TTÜ doktorant.
Nuuter oli 1970–1982 PI EKE Projekt ökonomist ja juhtivökonomist, 1982–1991 RPI Eesti Projekt peaehitusökonomist, 1991–1999 TTÜ ehituse tootluse instituudi dotsent, 1999– lektor. Lugenud kursusi: ehituse juhtimine, plaanimine ja turg, ehituse välismajandus, ehitusrahandus, kinnisvara- ning makroökonoomika; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö

Tiina Nuuteri uurimisvaldkonnad on eluasemepoliitika ja -strateegia, eluaseme turumudel. Arendanud ehitusalast infovahetust Põhjamaade ja Balti riikidega. 20 teaduspublikatsiooni.
Automen

Automen on Tartus ja Viljandis tegutsev bussifirma. Tartus opereeritakse tasulist bussiliini ja tasuta Lõunakeskuse bussiliini. Viljandis sõidab Automen maakonnaliinidel.
Jean Barraqué

Jean-Henri-Alphonse Barraqué [žan-anr'ii-alf'oons barrak'ee] (17. jaanuar 1928 Puteaux – 17. august 1973 Pariis) oli prantsuse helilooja ja muusikateadlane.
Ta õppis kompositsiooni Pariisis Olivier Messiaeni ja Jean Langlais' juures. Oma loomes kasutas ta dodekafooniat ja Pierre Schaefferi meetodit (konkreetne muusika ehk musique concrète).
Ta avaldas monograafia Claude Debussy'st (Paris: Editions du Seuil, 1977).
Nutatsioon

Nutatsioon (ld sõnast nutatio 'võnkumine') on pöörleva keha pöörlemistelje kaldenurga muutumine.
Ernestiinide hertsogkonnad

Ülevaade

Saksi hertsogkond hakkas killustuma 15. sajandil vana Saksa pärilusseaduse tulemusena, mis jagas pärandi kõigi poegade vahel. Kõik Saksi hertsogi pojad pärisid ka tiitli hertsog. Vennad valitsesid mõnikord isalt päritud territooriumi üheskoos ja mõnikord jaotasid selle. Mõned ernestiinide hertsogkonnad säilitasid oma eraldi olemasolu aastani 1918. Sarnased sündmused Reussi ja Schwarzburgi dünastiates tegid kogu Tüüringist väikeriikide sasipuntra 15. sajandi lõpust kuni 20. sajandi alguseni.

Taust enne ernestiinide haru tekkimist

Albrecht Karu (1106–1170) noorim poeg, Anhalti krahv Bernhard päris aastal 1180 osi vanast Saksi hertsogkonnast, peamiselt Lauenburgi ja Wittenbergi ümbruses. Tal oli kaks poega, Albrecht ja Heinrich. Albrecht päris Saksimaa hertsogkonna. Aastal 1260 pärandas Albrecht hertsogkonna oma poegadele Johann I-le ja Albrecht II-le, kes jagasid Saksimaa järk-järgult Saksi-Lauenburgi ja Saksi-Wittenbergi hertsogkondadeks, selge mõjuga aastast 1296. Saksi-Wittenberg reorganiseeriti 1356. aasta kuldbullaga Saksimaa kuurvürstkonnaks. Kui viimane Saksi-Wittenbergi hertsog aastal 1422 pärijateta suri, andis keiser Sigismund hertsogkonna Wettinist Meißeni markkrahvile ja Tüüringi maakrahvile Friedrich IV-le, kellest sai seeläbi Saksimaa kuurvürst Friedrich I. Nime "Saksimaa" kasutati üldiselt kõigi Wettinite valduste puhul, sealhulgas Tüüringis, kuna Saksimaa oli hertsogitiitel, kõrgeim nende poolt omandatud ja kõik dünastia liikmed kasutasid seda, kuigi paljud neist omasid maad vaid Tüüringis. Friedrich I järglane oli tema poeg Friedrich II. Pärast Friedrich II surma aastal 1464 sai kuurvürstiks tema vanim poeg Ernst ning Ernst ja noorem poeg, hertsog Albrecht jagasid Wettini maade valitsemise. Aastal 1485 jaotasid vennad Leipzigi jagamisega Wettinite valdused, kus Ernst sai Põhja-Meißeni, Lõuna-Tüüringi ja Wittenbergi ning Albrecht sai Põhja-Tüüringi ja Lõuna-Meißeni.
Wettini dünastia liikmete loendi uurimine paljastab palju hertsogipere ja nende valduste erinevaid suundi.
Tarmo All

Tarmo All (sündinud 1. detsembril 1969) on eesti geoloog, Tallinna Tehnikaülikooli Geoloogia Instituudi teadur.
Aastatel 1987–1993 õppis ta Tartu Ülikooli geoloogia instituudis geoloogilise kaardistamise erialal, 1993–1995 oli TÜ geoloogia instituudi magistrant ja alates 1996 doktorant.
Tarmo All on alates 1996. aastast Eesti Geoloogia Seltsi liige, aastatel 1999–2002 oli ta EGS juhatuse aseesimees ja 2002–2006 EGS juhatuse esimees. 
Tarmo All on alates aastast 2002 IASPEI korrespondentliige, alates 2003 Eesti Geofüüsikakomitee liige ja alates 2005 Eesti Geoloogia Rahvuskomitee liige.
Tarmo All töötas septembrist 1995 kuni märtsini 2010 Eesti Geoloogiakeskuses Geofüüsika ja mere- ja keskkonnageoloogia osakonna juhatajana, märtsist 2010 kuni septembrini 2013 Keskkonnaministeeriumi maapõue osakonna juhatajana. Alates septembrist 2013 on ta ametis Maailma Energeetikanõukogu Eesti Rahvuskomitee juures. Alates 2014. aasta novembrist asus tööle Eesti Energia geoloogia ja regulaatorsuhete valdkonnajuhina.Tema peamised tegevusvaldkonnad on geofüüsika, geoloogiline kaardistamine, seismiline seire, maavarade uuring, maapõue kasutamise ja kaitse alaste strateegiliste planeerimisdokumentide väljatöötamise koordineerimine ning valdkonna seadusloomega tegelemine.
Eesti Aianduse ja Mesinduse Keskselts

Eesti Aianduse ja Mesinduse Keskselts (lühend EAMKS, nimetatud ka Eesti Aianduse ja Mesinduse Selts, lühend EAMS) on aastal 1927 asutatud aiandus- ja mesindusühingute keskorganisatsioon.

Ajalugu

EAMKS asutati 1927. aastal Tartus. Aastal 1938 ühendas EAMKS 33 aiandus- ja mesindusühingut.
1940. aastal seltsi tegevus lakkas ja uuesti asutatuna 1949. aastal kandis see nime Eesti NSV Aianduse ja Mesinduse Selts (lühend Eesti NSV AMS).
Aastal 1990 ennistati nimi Eesti Aianduse ja Mesinduse Keskselts.
Aastal 1994 asutati EAMKSi juurde Eesti Meetootjate Ühendus.
Keskselts on andnud välja mitmeid väljaandeid, nt 1989–1994 ilmus ajakiri Aiandus & Mesindus.
Biksēja mõis

Biksēja mõis (saksa keeles Wilkenpahlen) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Smiltene kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Smiltene piirkonnas Blome vallas Biksējas.
Mõisa juures kasvav Biksēja künnapuu on looduskaitse all.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal kolm adramaad, sellele allus 69 mees- ja 75 naishinge.
Aastal 1920, mil mõisad likvideeriti, kuulus Biksēja mõisale 278 hektarit maad.
Charlie Ray

Charlotte "Charlie" Ray Rosenberg (sündinud 8. märtsil 1992 New Yorgis) on USA näitlejanna.
Ziemeri vald

Loodus

Valla suurim jõgi on Vaidva jõgi, vald piirneb ka Alūksne järve ja Murati järvega. Ziemeri ja Jaunlaicene valla piiril asub 271,5 m kõrgune Dēliņkalns, Alūksne kõrgustiku kõrgeim tipp.

Ajalugu

Aastal 1935 oli Ziemeri valla pindala 94,3 km² ja seal oli 1630 elanikku. 1945. aastal moodustati valda Ziemeri ja Māriņkalnsi külanõukogud, aastal 1949 likvideeriti aga vald ametlikult. Aastal 1954 liideti Ziemeri külanõukoguga likvideeritav Māriņkalnsi külanõukogu, aastal 1958 liideti aga sovhoosi Alūksne maad Mārkalne külanõukoguga. Aastal 1961 liideti külanõukoguga Alūksne külanõukogu kolhoosi Straume maad, ent aastal 1977 liideti osa külanõukogu aladest Alūksne linnaga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Alūksne piirkonda.

Kaitstavad objektid

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Ziemeri mõisakompleks, sealhulgas ka häärber, Spieķi muinaskalmed ja Baltkauļi muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Ziemeri mõisa park, kelder, veetorn, tall, rehi, magasiait, laut, ait, sahver, kolm moonakamaja, kupja maja, mõisavalitseja maja, metsniku ja metsavahi majad, samuti Zamani muinaskalmed, Semeiki muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu ja Kalnmeijeri muinaskalmed ehk Miroņkalns. 
Looduskaitse all on Dravnieki pärn, Ratenieki pärn, Ratenieki saar, Prinduļi mänd, Stāmeri mänd, Baloži tamm, Vagaļi tamm, Rijase mänd, Ziemeri tammeallee, Ozoliņi tamm, Kalnāji tamm, Kalnāji nulg, Upītese kask, Šķērsti kadakas, Šķērsti saar, Šķērsti tamm, Māriņkalnsi tamm, Lūdiķi lehis, Mellumi mänd, Baltkauļi elupuu, Baltkauļi pärn, Bieranti tamm, Raudupieši Piirimänd, Raudupieši männid ja Pauliņi remmelgas. Valda jääb ka 113 hektari suurune Avoti metsa hoiuala, valla põhjaosa jääb osaliselt Dēliņkalnsi hoiualale, osaliselt Melderupīte metsade hoiualale, samuti Vana-Laitsna kaitstavale maastikule.
Helga Pärn

Elulugu

Helga Pärn oli teenistuja tütar.
Lõpetas 1948 Paide Keskkooli, 1954 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1975, TÜ), väitekiri "Вопросы выявления и эпидемиологии хронических заболеваний желудка." Oli 1954–1958 terapeut Pärnu Linnahaiglas, 1962–1969 Paide Rajoonihaiglas, Tallinna Nõmme Haiglas ja Harjumaa Haiglas, viimases osakonna juhataja, 1969–1977 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi gastroenteroloogia osakonna nooremteadur, 1977–1989 vanemteadur, 1989–1991 juhtivteadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: seedeelundite haiguste diagnostika ja ravi. Umbes 50 teadustrükist.
Karel Poborský

Karel Poborský  kuula  (sündinud 30. märtsil 1972 Jindřichův Hradecis) on endine Tšehhi jalgpallur, poolkaitsja.
Tšehhi jalgpallikoondises mängis Poborský aastatel 1994–2006 118 mängu ja lõi 8 väravat. Debüüt koondises oli 23. veebruaril 1994, kui kohtuti Türgiga ja võideti 4:1. Esimese värava koondise kasuks lõi Poborský 23. juunil 1996, kui mängiti Portugaliga ja võideti 1:0.

Isiklikku

Karel Poborský on 175 cm pikk.