google/wiki40b huggingface dataset:
Andreas Goldberger

Andreas "Andi" Goldberger (sündinud 29. novembril 1972 Ried im Innkreisis) on Austria endine suusahüppaja.
Golbergeri karjääri parimad aastad olid 1990. aastate keskel ja läbimurre maailma suusahüppajate paremikku toimus "Nelja hüppemäe turneel" 1991–1992, kui ta osales vaid Austrias hüpatud osavõistluse etappidel ning sai teise ja kuuenda koha. Selle tulemusel valiti ta riigi koondisse 1992. aasta olümpiamängudele Albertville'is, kuid võistlema ta siiski ei pääsenud.
Goldberger võitis maailmakarikavõistlustel karika kolm korda (1993, 1995 ja 1996). Nelja hüppemäe turnee võitis ta 1992–1993 ja1994–1995. 1994. aasta olümpiamängudel Lillehammeris sai ta kaks pronksmedalit. Suusalennu maailmameistrivõistlustel võitis ta 1996. aastal maailmameistritiitli ja 1992. aastal hõbemedali. Suusatamise maailmameistrivõistlustel on ta saanud ühe kuldmedali, kaks hõbedat ja neli pronksi. 
1997. aastal sai Goldberger Austria suusaliidult kuuekuulise võistluskeelu kokaiini kasutamise pärast. Vangis istunud narkoärikas olevat öelnud, et müüs Goldbergerile kahel korral kokaiini. 1990. aastate lõpul oli Goldbergeri suusahüppetase madalseisus, kuid 2000. aastal hüppas ta Planicas uueks lennumäe maailmarekordiks 225 meetrit.   
Karjääri viimase võistlushüppe Goldberger tegi Kulmi lennumäe treeningul 11. jaanuaril 2006, kus ta hüppas mitteametliku mäerekordi 215,5 meetrit.
Candlemass

Candlemass on Rootsi doom metal'i ansambel, mis on tegutsenud vaheaegadega 1984–1994, 1997–2002 ja aastast 2004.
1984. aastal asutas bassimängija Leif Edling uue bändi, mille nimeks sai Candlemass. Selle lauljaks sai Johan Längqvist, trummariks Matz Ekström ning kitarristideks Mats Björkman ja Klas Bergwall. 1986. aastal ilmus bändi esimene album "Epicus Doomicus Metallicus", mis kindlustas Candlemassile kohe tugeva positsiooni doom metal'i ringkondades. 1987. aastal lahkus Längqvist laulja kohalt ning Candlemassi uueks vokalistiks sai Messiah Marcolin. Samal aastal ilmus ansambli teine album "Nightfall", kuid bändist lahkusid ka Bergwall ja Ekström. Seejärel sai Candlemassi trummariks Jan Lindh ning kitarristiks Lars Johansson. Nii 1988. kui ka 1989. aastal anti välja uus album, vastavalt "Ancient Dreams" ja "Tales of Creation". 1991. aastal lahkus bändist Messiah Marcolin.
Marcolini lahkumise järel sai Candlemassi uueks lauljaks Thomas Vikström, kellega anti 1992. aastal välja album "Chapter VI". Kuna album polnud kuigivõrd edukas ning Leif Edling otsustas rajada uue ansambli, Abstrakt Algebra, siis peatus Candlemassi tegevus 1994. aastal. Kuid kolm aastat hiljem otsustas Edling Candlemassi tegevust jätkata. Peale tema olid ülejäänud bändi liikmed täiesti uued ning 1998 ja 1999 ilmusid uued albumid: "Dactylis Glomerata" ja "From the 13th Sun". 2002. aastal tulid Candlemassi nime all taas kokku selle varasemad liikmed ning lauljaks sai taas Messiah Marcolin. Kuid juba samal aastal läks Candlemass liikmetevaheliste erimeelsuste tõttu taas laiali ning Edling asutas koos Abstrakt Algebra laulja Mats Levéniga uue ansambli – Krux.
2004. aasta novembris tuli Candlemass aga uuesti kokku ning seejärel salvestati album "Candlemass" (2005), mis võitis ka Rootsi Grammy (Grammys). Vastuolud bändis siiski jätkusid ning 2006. aastal lahkus laulja Messiha Marcolin. 2007. aastal sai Candlemassi uueks lauljaks Robert Lowe, kellega salvestati juba samal aastal album "King of the Grey Islands". 2007. aastal tähistati tagantjärele ka Candlemassi asutamise 20. aastapäeva, mispuhul esines Candlemassiga esimest korda laval ka bändi esimese albumi laulja Johan Längqvist.
2009. aastal ilmus Candlemassi kümnes stuudioalbum "Death Magic Doom" ning 2012. aasta juunis "Psalms for the Dead", mis Leif Edlingi sõnul peaks jääma bändi viimaseks. Juba enne viimase albumi ilmumist lahkus ansamblist laulja Lowe ning tema ülesanded võttis üle Kurxi laulja Mats Levén. Lisaks liitus Candlemassi kontsertkoosseisuga klahvpillimängija Per Wiberg.
2013. aasta jaanuaris valis Sweden Rock Magazine Candlemassi Rootsi kõigi aegade parimaks hard rock'i või heavy metal'i ansambliks.
Rahutuur

Rahutuur (prantsuse keeles Course de la Paix, saksa keeles Friedensfahrt, vene keeles Велогонка Мира) oli jalgrattavõistlus, mis toimus aastatel 1948–2006 Kesk-Euroopas. Enne 1989. aastat oli see kõige olulisem amatöörjalgrattaspordi võistlus. Enamasti oli tuuri stardi- või finišikoht Berliin, Praha või Varssavi.
Tuuri ametlik sümbol oli Pablo Picasso maal rahutuvist.
1977. aastal võitis tuuri eestlane Aavo Pikkuus.
Stortorvet

Stortorvet ehk Stortorget on väljak Norra pealinna Oslo kesklinnas Sentrumis. Ta piirneb Kirkegata, Møllergata, Grenseni, Torggata ja Kirkeristeniga.
Teeviitadel arvatakse see alguspunktiks, kust hakatakse lugema kaugust Osloni.
Aastal 1736 sai sellest vana turu (Christiania Torv) asemel linna keskturg. Praegu on seal lilleturg.
Väljakul on Christian IV mälestussammas. Kuningas näitab parema käega: "Siia tuleb linn." Pronkskuju autor on Carl Ludvig Jacobsen. Alus on Grefseni graniidist. Ausammas avati 1880. Avamise ajal kritiseeriti ajalehtedes "Taani kuninga" kuju toomist linna.
Väljaku ääres on majad numbritega 1...13 ja 2...8.
Arvid Stålarm

Arvid Eriksson Stålarm (umbes 1549 Lindö – mai 1620 Gripsholmi loss) oli Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane.
Arvid Stålarm sündis Lindö ja Grabbacka mõisniku, riiginõuniku Erik Arvidsson Stålarmi (suri 1566) ja Beata Nilsdotter Grabbe pojana. Tema isa õde Elin Arvidsdotter oli abielus Henrik Klasson Horniga.
Ta oli aastatel 1592–1597 Narva asehaldur.
1595 osales ta palgasõdurite pealiku ja Narva asehaldurina Täyssinä rahu sõlmimisel.
Sigismundi ja hertsog Karli vahelise võimuvõitluse ajal määras Sigismund ta 1597 surnud Klas Eriksson Flemingi asemele Soome asehalduriks, kuid tagandati pärast Karl IX võimuletulekut ametist ja viibis aastaid vangis. Soome aadelkonna palvel vabastati ta 1602. aastal vangistusest ja määrati Liivimaal sõdivate väeüksuste ülemjuhatajaks.
1604. aastal toimunud Paide lahingu kaotuse pärast mõisteti ta süüdi ja talle määrati surmanuhtlus, mida aga täide ei viidud. Tema ülejäänud elu möödus vangistuses Gripsholmi lossis, kus ta 1620. aasta mais suri.

Perekond

Arvid Stålarm abiellus 1579. aastal Elin Flemingiga (1553–1603), kes oli Herman Persson Flemingi (suri 1583) ja Gertrud Håkansdotter Handi tütar.
Georg (Sigulda komtuur)

Georg (ka Georgius, Juries, Jurjes; surnud 3. veebruaril 1262) oli Sigulda komtuur 1252–1262 ning Liivi ordumeistri kohusetäitja aastatel 1260–1261.
Ehkki Georgile on oletatava päritolupaiga järgi antud lisanimeks von Eichstätt, ei ole see tema kaasaegsetes allikates kajastust leidnud ja seetõttu ei ole talle seda nime uurimustes lisatud. Kindlasti oli Georgi näol aga tegu oma aja ühe silmapaistvama orduliikmega, kes oli vähemalt kümne aasta vältel Sigulda komtuuriks ning pärast eelmise ordumeistri Burchard von Hornhauseni langemist Durbe lahingus usaldati Liivi orduharu juhtimine ajutiselt tema kätte. Uueks ordumeistriks Georgi siiski ei kinnitatud ning 1262. aasta veebruaris langes ta Sigulda komtuurina leedulastevastase sõjaretke käigus.
Eriolukord

Eriolukord on loodusõnnetuste ja katastroofide korral ning nakkushaiguste tõkestamiseks kehtestatav erikord.
Eestis saab eriolukorda välja kuulutada ainult valitsus. Eriolukorra tingimused ja sellega seotu on Eestis koondatud eriolukorra seadusse.
Woldemar von Patkul

Noorus

Esmase hariduse sai Woldemar von Patkul oma isakodus Põltsamaal, kus aastatel 1789–1792 oli Patkulite koduõpetaja Johann Christoph Petri (1762–1851), kohaliku Põltsamaa pastori August Wilhelm Hupeli mõttekaaslane ja sõber.

Sõjaväeteenistus

Woldemar von Patkuli sõjaväeteenistus algas 1799. aastal, mil ta liitus Semjonovi Ihukaitsepolguga. Polgu koosseisus osales ta Kolmanda koalitsiooni sõjas 1805. aastal ja Neljanda koalitsiooni sõjas aastatel 1806–1807. 
1807. aastal sai Woldemar von Patkul Friedlandi lahingus jalahaava. Lahingus näidatud vapruse eest autasustati teda Püha Vladimiri 4. järgu ordeniga. 
1812. aasta isamaasõja käigus võttis Woldemar von Patkul osa Smolenski lahingust, milles osalemise eest autasustati teda Püha Georgi 4. järgu ordeniga. Järgnenud Borodino lahingus sai ta granaadikilluga haavata ja teda autasustati Püha Vladimiri 3. järgu ordeniga. 
Aastatel 1813–1815 oli Woldemar von Patkul Semjonovi Ihukaitsepolgu pataljoniülem ning paistis silma 1813. aasta Kulmi lahingus. Osalemise eest Vene vägede välismaistes sõjakäikudes autasustati teda Preisimaa ordeniga Pour le Merite ja kuldmõõgaga, millel kirje "Vapruse eest".
1816. aasta augustis ülendati Woldemar von Patkul kindralmajoriks ja määrati 1. grenaderidiviisi 1. brigaadi komandöriks.
1824. aasta septembrist kuni 1825. aasta märtsini oli Woldemar von Patkul Preisimaa troonipärija Friedrich Wilhelmi käsundusohvitser. 
Aastatel 1825–1828 oli ta 2. kaardiväe jalaväebrigaadi ülem. 
1828–1854 oli Woldemar von Patkul Tallinna komandant ja 1854. aastal Tallinna sõjakuberneri kohusetäitja. 
25. detsembril (vkj 13. detsembril) 1854 määrati ta Generaalauditoraadi liikmeks.
Marianna Saar

Marianna-Heleene Saar (aastani 1969 Lepik, sündinud 28. jaanuaril 1934 Raudna vallas Viljandimaal) on eesti botaanik ja muruteadlane.

Elulugu

Marianna-Heleene Saar on talupidaja tütar.
Saar õppis 1948–1950 Tallinna Õpetajate Instituudis (eksmatrikuleeriti poliitilistel põhjustel), lõpetas 1955 Olustvere Põllumajandustehnikumi, 1960  Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomiateaduskonna ning 1966 Tallinna Botaanikaaias aspirantuuri. 1971 kaitses ta Eesti Teaduste Akadeemia juures põllumajanduskandidaadi kraadi väitekirjaga "Eesti NSV murude botaaniline koosseis ja murutaimede reageerimine niitmisele".
1960–1962 oli ta Paide rajooni põllumajandusettevõtteis agronoom ja tootmisvalitsuse inspektor-organisaator, 1966–1971 Tallinna Botaanikaaia nooremteadur, 1971–1979 ja 1989–1992 vanemteadur, 1979–1989 haljastuse ökoloogia sektori juhataja. Aastast 1993 on ta vabakutseline konsulent, ühtlasi on ta olnud 1995–1998 Loo Keskkooli, 1998–2000 Tallinna Arte Gümnaasiumi, 2000–2005 Tallinna Sõle Gümnaasiumi ja aastast 2001 ka Paldiski Gümnaasiumi bioloogiaõpetaja. 1997 lõi ta koos pojaga haljastusfirma OÜ Murumari, mille tegevusvaldkond on vaipmuru kasvatamine, murukatuste ja jalgpalliväljakute ehitamine ning haljastusalane nõustamine.

Teadustöö

Tema peamised uurimisvaldkonnad on olnud: murukasvatus, niiduteadus ja geobotaanika. Ta on uurinud murude liigilist koostist ning taimekoosluste (murud, puisniidud, metsa alustaimestik) vastupidavust tallamisele ja niitmisele, linnahaljastuse struktuuri ja ökoloogia efektiivsust, ka paepealseid puisniite ja vanade parkide (sh Kadrioru pargi) rohttaimekooslusi.
Ta on töötanud välja linnamurude klassifitseerimise alused, katusemurude ja lillemurude rajamise põhimõtted ning vaipmuru kasvatamise tehnoloogia Eesti oludes. Saar võttis osa Lääne- ja Põhja-Eesti parkide (sh Kadrioru pargi) kompleksuuringutest ning loodusmaastike taimkatte uurimisest Vilsandi ja Vesiloo saarel.
Lahkamine

Lahang ehk autopsia ehk obduktsioon ehk nekropsia (ka lahkamine, koolnuvaatlus) (obductio, autopsia) on loomade kehaelundite surmajärgne kirurgiline laiba uuring. 
Lahang on soovitatav läbi viia teatud kindla ajaperioodi jooksul pärast indiviidi surma.
Eristatakse kliinilist (surmapõhjuse ja surmaga lõppenud haiguse korral) ja kohtumeditsiinilist lahangut (kui surmaga võidakse seostada kuritegu, õnnetust, enesetappu, mürgistust, kutsehaigust või ravimenetlust jt).

Inimese lahang

Surnud inimese kehaelundite uuringuid võib teha arst-patoloog. Lahkamise eesmärgiks on tänapäeval peamiselt surma põhjuse täpsem väljaselgitamine. 
Lahkamist kasutatakse laialdaselt kohtumeditsiinis.

Loomade lahang

Loomulikul teel, haiguse või ka õnnetusjuhtumi tagajärjel surnud loomi lahkab tavaliselt veterinaar.
Õigusprintsiip

Õigusprintsiip ehk õiguspõhimõte on õigusnormide arendamise ja hindamise aluseks olev põhimõte. Õigusprintsiibi mõju ei ole nii sirgjooneline kui õigusnormil.
Näiteks:
„§ 7. Mõistlikkuse põhimõte

(1) Võlasuhtes loetakse mõistlikuks seda, mida samas olukorras heas usus tegutsevad isikud loeksid tavaliselt mõistlikuks.

(2) Mõistlikkuse hindamisel arvestatakse võlasuhte olemust ja tehingu eesmärki, vastava tegevus- või kutseala tavasid ja praktikat, samuti muid asjaolusid.“
– Võlaõigusseadus § 7
Buk (raketisüsteem)

Väljatöötamine ja arendus

Süsteemi 9K37 "Buk" väljatöötamist alustati NLKP KK korraldusel 1972. aasta 17. jaanuaril.
Süsteemi modifikatsioonid: 9K37 "Buk", 9K37M, 9K37M1 "Buk-M1", 9K37M1-2 "Buk-M1-2", 9K37M1-2A, 9K317 "Buk-M2", "Buk-M3"; mereväe versioonid: 3S90 (M-22), 3S90M, 3S90E1, 3S90M1.
Piprasamblik

Piprasamblik (Rinodina (Ach.) Gray) on samblike perekond rosettsamblikuliste sugukonnast.
Rakvere vald (1991)

Asustus

Rakvere vallas oli Lepna alevik ja 19 küla.

Külad

Arkna, Eesküla, Järni, Karitsa, Karivärava, Karunga, Kloodi, Kullaaru, Kõrgemäe, Lasila, Levala, Mädapea, Paatna, Päide, Taaravainu, Tobia, Tõrma, Tõrremäe, Veltsi.

Sõprussidemed

Koostööleping Sandvikeni vallaga Rootsis sõlmiti 14. detsembril 1998.
Sõprus- ja koostööleping Tērvete vallaga Lätis sõlmiti 15. novembril 2002.
Uuno-Arvid Sillajõe

Uuno-Arvid Sillajõe on eesti kirjastustegelane.
Ta oli kirjastuse "Perioodika" direktor, hiljem kuni pensionile jäämiseni 2002. aastal Perioodika AS juhatuse esimees.
Paryčy

Asula nimi

Vadzim Žučkieviči järgi tuleneb asula nimi jõeäärsest paigast (Parečča), mille asukad on valgevene keeles Paryčy.
Poola keeles on alevi nimekuju Parycze.

Ajalugu

Paryčyt on emakordselt kirjalikult mainitud aastal 1639, mil küla oli kohaliku mõisaks nimetatud riikliku majandi keskuseks. Asula kuulus Minski vojevoodkonda ja Rečyca maakonda. Aastal 1684  kujunes asula kohalike foogtide residentsiks. Aastaks 1765 oli asula kujunenud aleviks, mis oli Lopatide valduses.
Seoses Poola jagamisega läks alev aastal 1763 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Bobruiski maakonda. Aastal 1797 anti see admiral Pjotr Puštšini valdusesse. Aastal 1819 ehitati sealse vana õigeusu kiriku asemel uus. Aastal 1855 ehitati alevisse suhkruvabrik. See muutis asula kohalikuks kaubanduskeskuseks; aastal 1861 müüdi sealsel laadal 54 250 rubla eest kaupa, mis tähendas seda, et tegemist oli ühe suurema laadaga Venemaal. Aastal 1863 ehitati alevisse naiste õppeasutuse juurde teine kirik.  Aastal 1897 oli asulas kaks õigeusu kirikut ja viis juudi palvemaja. Liskas asus seal kaks võõrastemaja ja kõrts; sealse mõisakompleksi juures tegutses ka viinaköök. XX sajandi alguses oli palvemajasid kolm, tegutsema oli hakanud pruulikoda, Paryčys oli avatud ka jõesadam.
Aastal 1919 läks Paryčy Valgevene NSV koosseisu, kus sellest sai aastal 1924 samanimelise rajooni halduskeskus. Aastal 1932 avati Minsk[[]]ist üle Hłuski ja Paryčy Mazyri viiv lennuliin, mis oli esimene lennuliin Valgevenes. 26. juunil 1941 moodustati alevis hävituspataljon. Juuli alguses vallutasid saksa väed alevi, ent 12. juulil vallutas hävituspataljon asula tagasi ja hoidis seda enda käes mitu nädalat. 18. oktoobril 1941 hukkasid saksa okupatsiooniväed 872 Paryčy juuti; kokku tapeti ligi 1700 asula elanikku. Aastal 1960 viidi rajooni keskus üle Šaciłkisse.
Älvi saar

Älvi saar (ka Elvasaar) on Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Koolimäe lahes asuv saar.
Saare koordinaadid on 59° 38′ N, 26° 1′ E.
Harald Lass on teinud saarest harrastusfilmi "Älvi saar".
Novosibirski oblast

Haldusjaotus

Oblastis on 30 rajooni ja 5 linnaringkonda.
Merevesi

Merevesi on merede ja ookeanide vesi, mille keskmine soolsus on ~3,5% ehk 35 promilli. See tähendab, et iga kilogramm merevett sisaldab 35 grammi lahustunud sooli (valdavalt naatriumkloriidi ioone: Na⁺, Cl⁻).
Merevee soolsus sõltub mitmest tegurist. Kui näiteks on tegu suletud merega (sisemeri), siis selle soolsus erineb tunduvalt keskmisest. Samuti sõltub merevee soolsus aurumisest (aurumine suureneb poolusest ekvaatori suunas), sademete hulgast (seotud rõhuvöötmetega: rohkem sajab ekvaatori lähedal ja parasvöötmes, vähem sajab troopikas ja polaaraladel) ja jõgede sissevoolust merre (suurte jõgede suudmete juures on merevee soolsus märgatavalt väiksem – estuaaripiirkonnad). Ka merejää sulamise tõttu väheneb merevee soolsus.
Kõige suurem merevee soolsus on Punases meres (42 promilli), kõige väiksem Läänemere Soome lahes (1–2 promilli lahe idaosas).
Pinnal oleva merevee keskmine tihedus on 1,025 g/ml, seega on merevee tihedus suurem kui magevee oma, mille maksimaalne tihedus on 1,000 g/ml 4 °C juures, see vahe tuleneb eeskätt merevee soolade massist. Merevee jäätumispunkt on seda madalam, mida kõrgem on vaadeldav soolsus; 35-promilline vesi jäätub temperatuuril –2 °C.
Merevee pH jääb vahemikku 7,5–8,4. Helikiirus merevees on 1500 m/s ning see sõltub vee temperatuurist ja rõhust.
Merevett kasutatakse muu hulgas raviprotseduurideks (talassoteraapia).
Arkadi Strugatski

Arkadi Natanovitš Strugatski (vene Аркадий Натанович Стругацкий; 28. august 1925 Bathumi, Gruusia NSV – 12. oktoober 1991 Moskva) oli vene ulmekirjanik. Avaldas teoseid kaasautorsuses noorema venna Borissiga.

Elulugu

Vennad Strugatskid olid tuntuimad nõukogude ulmekirjanikud, populaarsed eelkõige endistes sotsialismileeri riikides. Mõnigi Strugatskite teos mängis peitust tsensuuriga ja Lääne lugejale võib nende looming kultuuriliselt kaugeks osutuda.
Strugatskite isa, juudi rahvusest kunstiteadlane Natan Strugatski, suri 1942. aastal evakueerumisel blokaadiaegsest Leningradist.
Lõpetas Aktjubinski Miinipilduja Sõjakooli.
Aastal 1949 lõpetas ta Sõjaväe Võõrkeelte Instituudi jaapani ja inglise keele tõlgina.

Isiklikku

Ta oli kaks korda abielus. Teisest abielust sündis tütar Marija, kellest sai Venemaa valitsuse juhi Jegor Gaidari teine abikaasa.
Ernst Gottlieb Laamann

Ernst Gottlieb Laamann (1700 Egeln, Magdeburgi lähedal – 7. jaanuar/18. jaanuar 1741 Viru-Nigula) oli Eesti vaimulik.
Laamann sündis Egelnis, Magdeburgi lähedal, praeguse haldusjaotuse järgi Salzlandkreisis, Saksi-Anhalti liidumaal. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti aprillis 1719) Wittenbergi Ülikoolis. Pärast ülikooli lõpetamist oli pastor Arveliuse peres koduõpetajaks. Ordineeriti 22. augustil/2. septembril 1733 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1733–1741 (kutsuti 15. veebruaril/26. veebruaril 1733) Viru-Nigula koguduse õpetaja.

Isiklikku

Tema äi Eberhard Reimers oli Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja (hooldas ka Palamuse ja Maarja-Magdaleena kogudust), väimees Johann Heinrich Maximilian Mylius oli Vaivara ja Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja (hooldas ka Palamuse Püha Bartholomeuse kogudust).
Tiina Nurk

Tiina Nurk (aastani 1936 Viiberg, 1936–1955 Varang; 2. september 1918 Rakvere – 5. detsember 2006 Tartu) oli Eesti kunstiajaloolane.

Elulugu

Tiina Nurk oli teenistuja tütar. Ta sündis Rakveres, kuid kasvas üles Tallinnas, kus lõpetas 1938. aastal Anna Tõrvand-Tellmanni Inglise Kolledži ja 1942. aastal Õdede Kooli. Õppis aastatel 1942–1944 ja 1947–1952 Tartu Ülikoolis, lõpetas ajaloo osakonna kunstiteadlasena; kunstiteaduse kandidaat (1968, TRÜ), väitekiri "Kõrgem Kunstikool "Pallas"" (Tallinn, 1977, 2. tr 2004).
Nurk oli aastatel 1952–1967 Tartu Kunstimuuseumi vanemteadur, seejärel aastani 1972 teadussekretär, 1972–1992 Tartu Ülikooli raamatukogu kunstiteadlane.

Teadustöö

Tiina Nurk uuris Amandus Adamsoni ja mitmete teiste 19. ja 20. sajandi kunstnike loomingut, kunstikooli Pallas ja A. Stieglitzi kunsttööstuskooli ajalugu, süstematiseeris Tartu Ülikooli raamatukogus leiduvat Lääne-Euroopa graafikat, korraldas sellest näitusi (sh 2002. aasta ulatuslik ülevaatenäitus) ja koostas katalooge. Tiina Nurgalt ilmus üle 40 teadustrükise, 30 aimeartiklit.
Bureau maakond

Ajalugu

Maakond moodustati 1837. aastal.
Lehmja Suurkivi

Lehmja Suurkivi (ka: Liivatee kivi, Liivatee Suurkivi) on hiidrahn Harju maakonnas Rae vallas. 
Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 8,4 m, laius 6,4 m, kõrgus 2,7 m ja ümbermõõt 22,6 m.
Mihkel Piperal

Mihkel Piperal VR I/3 (24. juuli 1890 Päärdu küla, Päärdu vald, Läänemaa – 6. juuli 1953 Lowell, Massachusetts, Ameerika Ühendriigid) oli Eesti sõjaväeametnik.
Soomusrongide Divisjoni intendant Vabadussõjas.

Elulugu

Mihkel Piperal sündis 1890. aastal Läänemaal, Päärdu vallas, Päärdu külas.
Õppis 1899–1903 vallakoolis, 1903–1909 Tallinna Katariina II linnakoolis ja samas pedagoogilistel kursustel.
Töötas 1910–1914 Valtu vallakooli õpetajana ning kohaliku telliskivivabriku kontoriametniku ja töödejuhatajana.
Oli 1911–1914 Rapla tarvitajate ühisuse juhatuse esimees.
Õppis 1918–1919 Tallinna tehnilistel kursustel ja maalikunstnik professor Ants Laikmaa juures.

Esimeses maailmasõjas

Oli Esimese maailmasõja ajal augustist 1914 23. diviisi laatsareti vanemkirjutaja.
Veebruarist 1917 19. Siberi kütidiviisi intendantuuri asjaajaja. Ja augustist 1917 diviisi intendantuuri toitluslao valitseja.
Oktoobrist 1917 7. Siberi kütipolgu intendantuuris. Sõjaväeametnik veebruarist 1917.

Eesti Vabadussõjas

Vabadussõjas alates 29. novembrist 1918 vabatahtlikult laiarööpmelise soomusrongi nr 1 majandusülem ja Soomusrongide Divisjoni intendant (varustusülem).
Augustist 1919 soomusrongide intendandivalitsuses ning detsembrist 1919 sõjaväe varustusvalitsuse noorem käsundusametnik.
Jaanuarist 1920 sõjaväe varustusvalitsuse majandusjaoskonna ülem. Septembris 1920 vabastati teenistusest.

Eesti Vabariigis

Oli peale sõjaväeteenistusest vabastamist 1920–1923 võõrastemaja-restorani pidaja.
Seejärel 1923–1940 OÜ Esto-Muusika direktor.
Üleriigilise muusikakaupmeeste ühingu ja Tallinna ümbruse talupidajate ühingu esimees.
Kindlustusseltsi Põhja Kotkas juhatuse liige. Kaitseliidu Tallinna maleva ja VRVÜ Tallinna osakonna liige.

Okupeeritud Eestis ja välismaal

Suveni 1941 varjas end Pärnus, kus töötas kalurina.
Septembris 1944 põgenes Saksamaale, kust 1949. aastal siirdus edasi USA-sse.
Bostoni Eesti Seltsi abiesimees.
Suri 6. juulil 1953 Massachusettsi osariigis Bostoni eeslinnas Lowellis. Maetud Lowelli Edsoni kalmistule.
Lebavere (Väike-Maarja)

Lebavere (18. sajandi Ludwig August Mellini kaardil Lebbafer) oli küla Väike-Maarja kihelkonnas, Eipri ja Avispea lähedal.
18. sajandi kaardi järgi oli Lebaveres kõrts.
Geograafilised koordinaadid on 59° 8′ 45″ N, 26° 23′ 37″ E.
Lambasaar

Lambasaar (ka Võiste saar) on Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas asuv saar.
Saare koordinaadid on 58° 12′ N, 24° 28′ E.
Chantal Chaudé de Silans

Chantal Chaudé de Silans (19. märts 1919 Versailles – 5. september 2001 Grasse) oli prantsuse maletaja, naiste ausuurmeister (1990).
Chaudé de Silans osales teises maailmasõjas Prantsuse vastupanuliikumises.
Ta tuli 17-aastaselt 1936. aastal Prantsusmaa naiste malemeistriks. 1951. aastal võisteldes Prantsusmaa lahtistel meistrivõistlustel koos meestega jagas ta 3.–7. kohta. 
Alates 1949. aastast osales Chaudé de Silans naiste maailmameistrivõistlustel: aastavahetusel 1949/1950 Moskvas toimunud MM-i turniiril jagas ta 5.–7. kohta (juhtis turniiril pärast 12. vooru); pretendentide turniiridel jagas ta 1952. aastal Moskvas 8.–10. kohta, 1955. aastal Moskvas sai 12. koha ja  1961. aastal Vrnjačka Banjas jagas 12.–14. kohta.
Chaudé de Silans esines Prantsusmaa võistkonna koosseisus 1950. aastal maleolümpial Dubrovnikis ja 1957. aastal Hollandis Emmenis esimesel naiste maleolümpial (mängis esimesel laual).
Ta sai FIDE-lt 1950. aastal naiste rahvusvahelise meistri ja 1990. aastal naiste ausuurmeistri nimetuse.
2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimised

2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimised Eestis toimusid 18. oktoobril 2009.
Elektrooniline hääletamine toimus 8.–14. oktoobril, kokku hääletas elektrooniliselt 104 413 isikut. Esmakordselt Eesti ajaloos kasutas e-hääletuse võimalust rohkem kui sada tuhat inimest.
Eelhääletamine toimus 12.–14. oktoobril.
Jaak Palumets

Jaak Palumets (30. jaanuar 1958 Restu – 2. juuli 2006) oli eesti botaanik.
1976. aastal lõpetas ta Tõrva keskkooli ja 1981. aastal Tartu Ülikooli bioloogiaosakonna. 1993. aastal kaitses ta doktoritöö teemal "Analysis of phytomass partitioning in Norway Spruce".
Aastail 1992–2006 töötas ta Tartu Botaanikaaias selle ühe juhina.