google/wiki40b huggingface dataset:
Tsangyang Gyatso

Troonilt kõrvaldamine

Tema munga kohta eksklusiivse elustiili peale reageeriti lihtsalt. Ligdan Khaan teatas, et tegemist on vale kehastusega ja viis ta kaasa mongolite laagrisse Lhalu'sse Lhasa lähedal.
28. juunil 1706 kuulutas Ligdan khaan uueks, "tõeliseks" dalai-laama kehastuseks Ngwaang Yeshi Gyatso. See oli esimene kord ajaloos, kus eluviisilt ebasobiv dalai-laama vahetati uue ja sobivama vastu. Ametlik väide on, et Tsangyang Gyatso suri Kukunorist lõuna pool, teel Pekingisse (oletati ka tapmist).
Rahva seas on liikunud palju jutte temast pärast Potala troonilt tagandamist. Mongolite hulgas on levinud legendid VI dalai-laama elust kuni kõrge vanuseni. Sinna juurde käivad lood, millised kloostrid ta Mongoolias rajas ja milliseid imetegusid tegi.
Eugen Adolf Hermann Petersen

Elulugu

Eugen Adolf Hermann Petersen oli õpetlase poeg.
Õppis filoloogiat ja arheoloogiat Kieli Ülikoolis, lõpetas Bonni Ülikooli. Auhinnatud töö "Theoprasti characteres" täiendatud variandi eest andis Kieli Ülikool talle filosoofiadoktori kraadi. Taani valitsuse stipendiumiga õppis kuni 1861 Rooma Arheoloogia Instituudis antiikkunsti ning täiendas end Napolis ja Firenzes. 1862 töötas Briti Muuseumis hellenistisliku kunsti kogudega. Seejärel pidas Erlangeni Ülikoolis loenguid kreeka kunstist ja mütoloogiast ning sai siin 1862 pro venia legendi "De Philocteta Euripidea" eest eradotsendi kutse. Oli 1873–79 TÜ klassikalise filoloogia ja arheoloogia kateedri korraline professor, pidas loenguid antiikkunsti ajaloost, kreeka mütoloogiast, geograafiast ja topograafiast. 1874–79 täitis ühtlasi TÜ Kunstimuuseumi direktor ja raamatukogu juhataja ülesandeid. Pidas ettekandeid hellenistlikust templikultuurist, Heinrich Schliemanni väljakaevamistest Troojas jm. Tartust siirdus Praha Ülikooli. 1880–85 võttis koos Austria õpetlastega osa kolmest ekspeditsioonist Kreekasse ja Väike-Aasiasse; avaldas uurimisreiside kohta mitu raamatut. Petersoni teost Vana-Kreeka suurima skulptori Pheidiase loomingust peetakse epohhiloovaks. Üle 100 teadustrükise.
Ramsi vaba aja keskus

Ramsi vaba aja keskus on asutus Viljandi maakonnas Viljandi vallas Ramsi asulas. Asutuse juhataja on Maire Rahnel.
Asutus asutati 2005.
Angela (eesnimi)

Angela on naisenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 218. naisenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Angela 795 naisel.
Meerbusch

Ajalugu

1001 rajati Meeri kindlus. Linn loodi 1970. aastal 8 valla liitmise teel.
Endised vallad ja praegused linnaosad on Büderich, Osterath, Lank-Latum, Ossum-Bösinghoven, Strümp, Langst-Kierst, Nierst ja Ilverich.
Matthew Spiranovic

Koondisekarjäär

2005. aastal tuli Spiranovic Austraalia noortekoondisega Okeaania alla 17-aastaste meistriks. Ta kuulus Austraalia noortekoondisse veel ka 2005. aasta noorte maailmameistrivõistlustel ning 2006. aastal Aasia noorte meistrivõistlustel.
Spiranovic tegi Austraalia rahvuskoondises debüüdi 23. mail 2008 sõprusmängus Ghana vastu.
Ta on kuulunud Austraalia koondisse 2011. ja 2015. aasta Aasia meistrivõistlustel ning 2014. aasta maailmameistrivõistlustel.
2008. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Austraalia olümpiakoondisse.
Elle Roosaluste

Elle Roosaluste (sündinud 12. jaanuaril 1948 Pärnus) on Eesti bioloog.

Elulugu

Lõpetas 1966 Pärnu 4. Keskkooli ja 1971 Tartu ülikooli bioloogina; bioloogiakandidaat (1988, Vilnius, Leedu Teaduste Akadeemia Bioloogia Instituut), väitekiri "Изменение растительного покрова на территориях Вийдумяеского и Нигулаского заповедников". Oli 1971–1974 Pärnu 2. Keskkooli õpetaja, 1974–1976 Zooloogia ja Botaanika Instituudi (ZBI) insener, 1976–1979 TÜ aspirant, 1979–1989 ZBI vanemlaborant, 1989–93 TÜ botaanika ja ökoloogia instituudi vanemteadur, 1993–2005 lektor, aastast 2005 ökoloogia ja maateaduse instituudi taimeökoloogia lektor.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: erinevate majandamisviiside mõju niitude taimkattele. 20 teadustrükist.
Revolutsiooniline tribunal

Revolutsiooniline tribunal oli Nõukogude Venemaal ja ka mõnes teises nõukogude vabariigis moodustatud kohtuväline repressiivasutus. Revolutsioonilised tribunalid tegutsesid 1918–1923.

Tribunalide tegevus

1918. aasta 3. juunil määras Vene SFNV koalitsioonivalitsuses koos bolševikega oleva Venemaa esseeride esindaja, Vene SFNV Justiitsrahvakomissariaadi justiitsrahvakomissar Isaak Steinberg, et revolutsiooniliste tribunalide poolt võitluses kontrrevolutsiooni, sabotaaži ja muude ohtlikke tegudega määratavatel karistustel ja meetmetel ei ole piiranguid, välja arvatud juhtudel, kui nende tegude eest oli nõukogude määruste kohaselt ette nähtud karistuse alammäär.
26. oktoobril 1917. aastal oli II Nõukogude kongress võtnud vastu otsuse Venemaal surmanuhtluse kaotamise kohta. Pärast vasakpoolsete esseeride ülestõusu bolševike ainuvõimu haaramise vastu võeti 13. juunil 1918 siiski vastu dekreet surmanuhtluse taastamisest Nõukogude Venemaal, ehkki kohtuvälises korras kasutati surmanuhtlust bolševike punase terrori käigus alates oktoobrirevolutsioonist. Revolutsioonilise tribunali esimene surmamõistetu oli Balti laevastiku juhataja Aleksei Štšastnõi, kes hukati 21. juunil 1918. aastal.
1918. aasta 14. oktoobril moodustati Vabariigi Revolutsioonilise Sõjanõukogu poolt juures asuv Sõja-Revolutsioonitribunal.
Tasuja (laev, 1910)

Tasuja (esialgse nimega Gerkules) oli enne 1. maailmasõda ehitatud jäämurdja-pukser, mis oli kasutusel ka Vabadussõja ajal Eesti merejõududes ja seejärel Veeteede Valitsuses. 
Samanimelisi laevu on olnud veel.

Vene ja saksa võimude käsutuses

1909. aastal tellis Vene mereministeerium kaks väikest (ehk sadama) jäälõhkujat. Laev ehitati 1910 Crichtoni tehases Peterburis. Üks laevadest nimeks Gerkules (Геркулэс). Enne Esimest maailmasõda kasutati seda peamiselt Peeter Suure merekindluses. Sõja ajal relvastati laev kahe 102 mm kahuriga ja see sai suurtükipaadiks. Väikeste jäälõhkujate ülesandeks sai miiniristlejaid ja traalereid saata, samuti Soome lahe suudmes vahti pidada.
1918. aasta veebruaris, kui suur hulk Balti laevastikust Jääretke käigus Helsingisse ja Kroonlinna viidi, jäi Gerkules Tallinna maha, sest ta masinad ei olnud korras. Nii langes laev sakslaste kätte, kes ta Herkuleseks ümber nimetasid. 1918. aasta novembris Tallinnast lahkudes viisid sakslased ta kaasa.

Eesti Vabariigis

1. aprillil 1919 said eestlased laev Liepājast inglaste abiga kätte. Herkules määrati Eesti merejõudude käsutusse, relvastati suurtükkidega (ahtrisse üks 130 mm ja vööri kaks 75 mm) ja hakati kasutama suurtükilaevana. 20. juunil 1919 pandi laevale uueks nimeks Tasuja ja saadeti seejärel tegevusse Landeswehri vastu. 
Juba 1919. aasta novembris võeti Tasujalt relvad maha ja taas hakati kasutama jäälõhkujana Merejõudude Sadamate Valitsuses. 1920. aastal anti ta Mereasjanduse Peavalitsuse käsutusse ja teenis seal ning selle järglaste Veeteede Valitsuse (1929) ning Veeteede Talituse (1939) koosseisus kuni 1940. aastani.

Nõukogude Balti Laevastikus

1940. aastal pärast Eesti okupeerimist võeti üle Punalipulise Balti Mere Laevastiku koosseisu. Ta kuulus laevastiku avarii-päästeteenistuse nimekirja ja nimigi säilitati vana, kuigi kirjutati loomulikult kirillitsas.
28.-29. augustil 1941 Tallinna evakueerimisel viidi ka Tasuja Kroonlinna. 1. detsembril 1941, ülesõidu ajal Kroonlinnast Suursaarele, sai laev Saksa lennukite rünnaku ajal pommitabamuse korstnasse. Pomm aga ei lõhkenud ja sellega jõuti ka Kroonlinna. Pomm lõhkes alles siis, kui seda püüti kai ääres kõrvaldada. Surma sai hulk inimesi ja laev uppus samas kohas. 1942. aastal tõsteti laev üles ja taastati. 
Pärast sõja lõppu jäi Tasuja Balti laevastiku abilaevastiku teenistusse. 1956. aastal sai laev nimeks MB-128 ja 1959. aastal OT-65, kui seda hakati kasutama ujuvkatlamajana. 
1960ndate keskpaiku kanti laev maha.
Castropignano

Mälestusmärgid ja vaatamisväärsused

XIV sajandi keskpaiku, võimalik et endise samniitide kindlustuse kohale püstitatud Evoli kindluse varemed on hiljuti restaureeritud.
Ludwik Zamenhof

Ludwik Lazarus Zamenhof (jidišis לײזער לוי זאַמענהאָף — Leizer Leivi Zamenhof, poola keeles Ludwik Łazarz Zamenhof, esperantos Ludoviko Lazaro Zamenhof; 15. detsember 1859, Białystok — 14. aprill 1917, Varssavi) oli Poola juudi päritolu silmaarst ja lingvist, maailma tuntuima ja levinuima tehiskeele esperanto looja.
Esimese raamatu esperanto teemal "Unua Libro" ("Esimene raamat") avaldas Zamenhof 1887. aastal pseudonüümi Doktoro Esperanto ("doktor lootja") all. Selle järgi sai ka keel oma nime.
Katerõnivka

XXI sajand

2014. aasta Ukraina kriisi ajal, aprilli keskel, võtsid venemeelsed separatistid asula oma kontrolli alla.
22. juulil võtsid valitsusväed linna taas oma kontrolli alla.
Kütusepiiritus

Kütusepiiritus on alkoholi-põhine mootorikütus, kus tavaliselt kasutatakse etanooli või metanooli.
Kõige levinumaks kütusepiirituseks on etanooli segu bensiiniga. Selle segu valmistamisel on tarvis veevaba etanooli (veesisaldusega vähem kui 1%).
Kütusepiirituse kasutamine sai alguse leeklampides. Sellepärast oli see kergesti kättesaadav kui 1826 Samuel Morey ja 1860 Nikolaus Otto ehitasid oma sisepõlemismootorid.
Etanool on bensiinist täiesti erinev keemiline aine. Isegi kui bensiinimootoris on teatud muudatuste abil võimalik kasutada ainult etanooli, on mõistlik ehitada mootor, mis saab kasu piirituse omadustest. 1941. aastal ehitati Prantsusmaal riiklikus katsejaamas Bellevue linnas piiritusemootor, mille kasuteguriks mõõdeti 42,2%. See on tuntud kui Brandt'i süsteem. Bensiinimootori kasutegur ei ületa 26%.  See tähendab, et kuigi etanool sisaldab ainult 2/3 nii palju energiat kui bensiin, siis piiritusemootor teeb oma tööd efektiivsemalt. Kütusekulu on väiksem kui sama võimsusega bensiinimootoril. Kütusepiiritus teeb ära kõik, mis on ajalooliselt teinud bensiin- ja diiselkütused.

Piiritusemootor

Piiritusemootori efektiivsus on saavutatud kasutades ära etanooli omapära kütusena. Esiteks, etanool vajab aurustumiseks kolm korda rohkem soojusenergiat, kui vajab bensiin: vastavalt 663 kJ ja 251 kJ.  Piiritusemootoril on vara kolbmootori survetaktil kütuse sissepritse. Survetaktil tekib soojusenergia, mida diiselmootor kasutab süüte eesmärgil. Piiritusemootor kasutab seda energiat kütuse aurustumiseks. See aurustumise energiavajadus on nii suur, et kõik survetaktil kolvi ees jahtub. Jahtuv etanooli/õhu segu tõmbub kokku ja tekitab survetaktil väiksema takistuse kuibensiinimootoril. Energiat ei ole piisavalt, et tekiks süüde nagu diiselmootoris. Nõnda on tarvis süüteküünlaid. Kõrge surveastega mootoril on küünlatelevaja suuremat elektripinget, kui see, mis sobib bensiinimootorile. 
Teine etanooli omapära, mida on võimalik kasutada mootori efektiivsuse tõstmiseks on see, et kütusepiiritus talub kõrget mootori surveastet detoneerimata.  Survaste piirmäär on 15:1.  Nende kahe etanooli omapära ärakasutamine kompenseerib väiksema energiasisalduse ja nii on etanool konkurent bensiinile.
Vassili Ulrich

Vassili Ulrich (vene Василий Васильевич Ульрих; 13. juuli 1899 Riia – 7. mai 1951 Moskva) oli Nõukogude Liidu riigitegelane, NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegiumi esimees (1926–1948) ja üks nõukogude poliitiliste repressioonide peamisi läbiviijaid.
Tema isa oli baltisaksa päritolu revolutsionäär ning ema pärines vene aadlisuguvõsast.
Vassili Ulrich suri insuldi tagajärjel.
Viki linnus

Viki linnus (rootsi Viks slott või Wiks slott) on keskaegne kivilinnus Rootsis, Uppsala lääni Uppsala valla Balingsta osavallas liigendatud Mälareni järve Ekolni sopi põhjakaldal, 20 km Uppsala linnast edelas. Vana ajaloolise haldusjaotuse järgi jäi linnus Upplandi maakonna Hagunda kihelkonna Balingsta valda.

Ajalugu

1289 suri linnuse kohal olnud mõisa esimene teadaolev omanik Israel Andreasson And (Andide suguvõsast), Tiundalandi rüütel ja foogt.
1303 kuulus Vik Israeli tütrele Ramborg Israelsdotter Andile. 1315 elas seal ka Ramborgi abikaasa rüütel ja riiginõunik Arvid Gustavsson (Sparre av Vik), kes hertsogite Eriku ja Waldemari teenistuses olevana tapeti Nyköpingi vaenuses 1317. aastal.
1380 jõudis mõis pärandamiste kaudu viimaste pojatütre ja tema mehe Bielke valdusesse. Sellal arvatakse olevat alustatud ka linnuse ehitust. 
1450nda aasta paiku arvatakse olevat linnus valminud.
1470ndatest resideeris Vikis Nils Klausson (Sparre av Ellinge).
1505 võttis valduse üle tema poeg Knut Nilsson (Sparre av Ellinge).
1521 piiras kroonik Peder Swarti sõnul kuningas Gustav Vasa "väikest Viki nimelist maja Hagundas" (ett litet hus i Hagunda benämnt Vik). Linnust kaitses rüütel Knut Nilsson, piiramine kestis tulemusteta üle aasta. Keskajal oli see üks tugevamaid kindlusi Mälari orus.
1600nda aasta paiku oli lossi valdaja Sigrid Bielke. XVII sajandi algul ehitati keskaegne kivilinnus ümber Prantsuse stiilis lossiks.
1638 päris Viki Bielke abikaasa Rootsi riiginõunik ja Liivimaa kindralkuberner Gustaf Carlsson Horn af Björneborg (Gustaf Horn).
Seejärel läks kinnisasi järeltulijate kaudu Liewenite perekonnale, sealt edasi Essenitele.
1858–1860 toimusid lossis restaureerimistööd arhitekt Fredrik Wilhelm Scholandersi juhtimisel.
1912 müüdi valdus esmakordselt selle ajaloos. Enam kui 600 aasta jooksul oli seal elanud pärimise kaudu järjepanu 24 põlvkonda. Uueks omanikuks sai 125 000 krooni eest pankur Alfred Berg. Seejärel ostis selle ajakirjanik Carl Sigfrid Dahlin.
1923 müüs skandaalse ajakirja Fäderneslandet toimetaja lossikinnistu Uppsala lääni Maanõukogule (Landsting).

Ehitus

Pealinnus kujutab ennast kõrget neljakandilist ristkülikukujulise põhiplaaniga majalinnust, mis on varustatud ka 4 nurgaripptorniga. Linnusel arvatakse olevat olnud kõrgust isegi kuni 9 või 11 korruse jagu. Sealhulgas on kolm võlvitud keldrikorrust, mis on praegugi alles. Ilmselt on pealinnust ümbritsenud ka lisakaitsemüür.

Praegune seisukord

Pea- ehk majalinnusest on säilinud hoonekehand u 6–7 korruse ulatuses. Sealjuures on 3 ülemist korrust keskajaga võrreldes tugevalt ümber ehitatud. Hoone on arhitektuurimälestis ja riikliku kaitse all ning kuulub Uppsala lääni Landstingile (Maanõukogule). Seda kasutatakse erinevate kursuste ja konverentside korralduspaigana. Ülemistel korrustel asub 7 suurt saali. See on üks paremini säilinud keskaegseid linnuseid Rootsis.
Kõder

Kõder on pikuti kaheks poolmeks avanev kahepesaline (kileja vaheseinaga) avavili.  Seemned kinnituvad kõdra keskkohal pikivaheseinale. Kõder võib olla lüliline. 
Kõdra pikkus ületab laiuse kuni 3 korda. (Lühemat, kuid samasuguse ehitusega vilja, nimetatakse kõdrakeseks.) Kõder võib olla ka üsna väike, lühike ja mitte avanev (näiteks hiirekõrval, põldsinepil).
Kõder esineb ristõielistel.
Hearts of Iron

Kriitika

Mäng on keelatud Hiina Rahvavabariigis, sest mängus võivad Tiibet, Xinjiang ja Manzhou olla iseseisvad riigid ning Taiwan Jaapani osa.
Vilivalla mõis

Vilivalla mõis (ka Villivalla mõis; saksa keeles Williwalla) oli Suuremõisa mõisa kõrvalmõis Pühalepa kihelkonnas Läänemaal.
Mõis rajati 1783.
Junnumaa Kuukiri

Junnumaa Kuukiri oli 1996-2017 ilmunud ajaleht, mis vahendas Koonga valla uudiseid. Lehte andis välja Koonga vallavalitsus. Lehte toimetasid Merike Pikkmets ja Karoliina Post.
Pärast 2017. aasta haldusreformi, mille käigus liitus Koonga vald Lääneranna vallaga, annab endise Koonga valla aladel toimuva kohta uudised edasi Lääneranna Teataja.
Herbert Rappaport

Herbert Jacob Otto Rappaport (7. juuli 1908 Viin, Austria – 5. september 1983 Leningrad) oli Austria juudi päritolu stsenarist ja režissöör, kes tegutses Nõukogude Liidus.
1936 kutsuti ta Nõukogude Liitu, et Rappaport muudaks Nõukogude kino rahvusvahelisemaks. Rappaport võttis kutse vastu ja töötas seal 40 aastat filmitegijana.
Jaslene Gonzalez

Jaslene Gonzalez (sünninimi Jaslene González; sündinud 29. mail 1986 Puerto Ricos) on Puerto Rico päritolu modell.
Ta on saate "Ameerika supermodellid" 8. hooaja võitja.
Ilmar Rammo

Elulugu

Ilmar Rammo on tööliste poeg.
Lõpetas 1956 Tartu 3. Keskkooli, 1961 TÜ füüsika osakonna ja 1964 samas aspirantuuri; füüsika-matemaatika-kandidaat (1970, TÜ), väitekiri "ИК эффекты и строение центров свечения в фосфорах типа сульфида цинка". TÜ-s 1964–66 eksperimentaalse füüsika kateedri nooremteadur, 1966–71 assistent, 1971–76 vanemõpetaja, 1976–90 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudi vanemteadur, 1990–93 TÜ vanemteadur, 1993–2003 dotsent, aastast 2003 TÜ eksperimentaalfüüsika ja tehnoloogia instituudi spetsialist.

Teadustöö

Uurimisvaldkonnad: AIIBVI-tüüpi ühendite optilised ja fotoelektrilised omadused; GaAs ja AlGaAs heterosiiretel baseeruvate seadmete (pooljuhtlaseri, välja- ja bipolaarse transistori) tehnoloogia väljatöötamine ning heterosiirete füüsikalised omadused, SrS-Ce fosfoorides toimuvad füüsikalise protsessid. Üle 50 teadustrükise.
Joonas Hellerma

Joonas Hellerma (sündinud 22. novembril 1984) on eesti teleajakirjanik ning tele- ja filmikriitik.

Haridus

Ta lõpetas 2006 cum laude Tallinna Ülikooli filmi- ja videokunsti eriala. 
Tal on magistrikraad filosoofias, nüüd õpib doktoriõppes. Filosoofias on ta end täiendanud Saksamaal Humboldti ülikoolis (2011–2012).

Töö

Hellermalt on ilmunud meediaretsensioone ja filmiarvustusi Sirbis ja Maalehes. 
2005. aastast töötab ta Eesti Televisioonis toimetajana. Oli viis aastat kultuurisaate "OP!" toimetaja (koos Mariina Mälguga) ja toimetas iganädalast muusikasaadet „MI“. Toimetanud ka Vikerraadios ja Klassikaraadios eetris oleva "Raadio Ööülikooli" eriteemalisi loenguid. 
2014. aastast on ta kultuurisaate „Plekktrumm“ saatejuht. 2019. aasta sügise seisuga on selles saatesarjas eetrisse läinud ligi 150 intervjuud.

Isiklikku

Tema ema on Kärt Hellerma ja isa Toomas Haug.
Eesti Arhitektide Liit

Eesti Arhitektide Liit (lühend EAL) on Eesti arhitektide, maastikuarhitektide ja arhitektuuriteadlaste organisatsioon.

Ajalugu

Eesti Arhitektide Liidu eelkäija Eesti Arhitektide Ühing asutati 8. oktoobril 1921 ning see tegutses kuni 1940. aastani. Ühingu asutajate hulgas olid teiste hulgas Karl Burman seenior, Ernst Ederberg, Eugen Habermann, Erich Jacoby, Herbert Johanson, Edgar Kuusik, Ernst Kühnert, Anton Soans, Karl Tarvas ja Franz de Vries. 
1945. aastal alustas tegevust Eesti Nõukogude Arhitektide Liit, mis 1956–1990 tegutses nime all Eesti NSV Arhitektide Liit. Selle esimehed olid Mart Port (1955–1979), Voldemar Herkel (1980–1983) ja Jüri Jaama (1984–1989).

Taasasutatud EAL

Eesti Arhitektide Liit taasasutati 27. juunil 1989. Selle esimeheks sai Ike Volkov. Aastatel 1992–1993 oli EAL esimees Margus Koot, 1994–1997 Hain Toss, 1998–2001 Kalle Vellevoog, 2002–2003 Tõnu Laigu, 2004–2005 Margit Mutso, 2006–2007 Ülar Mark. 2008–2010 oli Liidu esimeheks taas Ike Volkov. 4. veebruaril 2010 valiti esimeheks Peeter Pere ning 27. veebruaril 2014 valiti uueks esimeheks Indrek Allmann.
Alates 1995. aastast toetab EALi tegevust Eesti Kultuurkapital. Liit annab välja ajakirju Maja ning Ehituskunst, kataloogi Projekt ja Ehitus; korraldab näitusi ja seminare. EAL osaleb ka seaduste ettevalmistamisel ja aitab kaitsta arhitektide autoriõigusi.
Tartu Linnavalitsuse avalike suhete osakond

Tartu linnavalitsuse avalike suhete osakond on Tartu linnavalitsuse osakond, mis tegeleb Tartu linna avalike suhete ja välissuhete, linnakodanike kaasamise (sh Tartu kaasava eelarve), turismiarenduse, mainekujunduse ning linnavalitsuse sisekommunikatsiooniga.
Osakond haldab linna kodulehte ja kontosid suhtlusvõrgustikes, koostab ja avaldab linna pressiteateid, suhtleb ajakirjandusega ning tegeleb kaasamisküsimustega;  tegeleb linna mainekampaaniate ja turismiarendusega ning korraldab linnavalitsuse pidulikke üritusi; korraldab linna rahvusvahelisi suhteid (sh koostööd sõprus- ja partnerlinnadega). Avalike suhete osakonna alla kuulub ka Tartu raekojas tegutsev Tartu linna infokeskus.
2019. aasta märtsist juhib avalike suhete osakonda Kadri Saarepuu-Lees. Varem on  osakonda juhatanud 2006–2007 Andero Uusberg ja 2007–2018 Indrek Mustimets. Osakond asub aadressil Jaani tänav 7 Uppsala majas.
Tveri Riiklik Ülikool

Tveri Riiklik Ülikool (vene keeles Тверской государственный университет) on ülikool Venemaal Tveris.
Ülikool asutati 1870.
Aastatel 1935–1990 kandis ülikool nime Kalinini Riiklik Ülikool.
Oru mõis (Lääne-Nigula)

Oru mõis (saksa keeles Orrenhof) oli rüütlimõis Lääne-Nigula kihelkonnas Läänemaal.
Mõis rajati 1817 Uugla mõisast eraldatud alast.
Holger Bech Nielsen

Holger Bech Nielsen (sündinud 25. augustil 1941 Kopenhaagenis Taanis) on taani füüsik, Taani Kuningliku Teaduste Akadeemia liige. 
Ta on tuntud oma töödega osakestefüüsika ja stringiteooria alalt. Tema järgi on nimetatud Nielseni-Olseni keeris, Nielseni-Olseni string ja Nielseni-Ninomiya teoreem. Koos kaastöötajatega Niels Bohri Instituudist lõi ta juhusliku dünaamika teooria.
Nielsen astus 1961. aastal Kopenhaageni Ülikooli füüsika erialale. Sai 1968. aastal Niels Bohri Instituudist doktorikraadi füüsikas. Doktoritöö käsitles kvargi mudelit ("Nogle konsekvenser af quark modellens selvkonsistens"). Aastatel 1973–1985 töötas ta Niels Bohri Instituudis lektorina ja 1985–1990 teadur-professorina. 1990. aastal sai ta Niels Bohri Instituudi kõrge energia füüsika professoriks.
Iso Omena

Iso Omena ('suur õun') on kaubanduskeskus Soomes Espoos Matinkyläs.
Iso Omena avati 24. septembril 2001. aastal. Keskuse arhitekt on Mauri Tommila ja keskuse omanik on Doughty Hanson & Co Real Estate Fund.
Kokku on keskuses 115 teenusepakkujat. Keskuse pindala on 15 ha, millest kaubanduspinda on 5,3 ha. Keskuses on ka raamatukogu, Espoo linna avalike teenuste keskus, piletimüügikeskus, esmaabipunkt, hambaravikeskus, palvela, Soome sotsiaalkindlustus, Soome tööbüroo kontor, kino ja kortereid. Parkimiskorrusel on ruumi 2187 autole.
Keskuse moto on "nagu väike linn". Keskuse nimetus tuleb New Yorgi hüüdnimest "The Big Apple".
Keskusel on neli korrust: parkimiskorrus P, poekorrus M, foorumikorrus T ja teenusekorrus S.
Kaubanduskeskust külastab 9 miljonit külastajat aastas. Kaubanduskeskuse käive on umbes 200 miljonit eurot aastas. Kaubanduskeskus pakub tööd 1100 töötajale.
Iso Omenasse saab kõigi bussidega, mis sõidavad mööda Lääneväila Matinkyläst läbi, ja Piispansilta sillast üle sõitvate bussidega. Helsingi metroo pikenduse Matinkylä jaam on kavandatud Iso Omena vahetusse lähedusse. Metroo pikendus plaanitakse avada 2013.