Gottlob Berger

Varasem elu

Gottlob Berger sündis saeveskiomaniku perekonnas. Enne sõda käis ta 1910–1914 Nürtingenis keskkoolis.
Esimeses maailmasõjas osales ta vabatahtlikuna, astudes 1914. aasta augustis 127. Jalaväerügementi, mis saadeti Läänerindele. Hiljem viidi ta üle 274. Jalaväerügementi. 1917 kuni sõja lõpuni novembris 1918 teenis ta 476. Jalaväerügemendi III pataljoni adjutandina leitnandi auastmes.
Berger sai sõjas neli korda haavata, kaks korda raskelt; hüppeliigese vigastus 31. oktoobril 1914, raske haavatasaamine Ieperi all 18. märtsil 1915, kõhuhaav 4. oktoobril 1915 ja haavatasaamine granaadikillust juunis 1918.
13. juulil 1918 viiakse Berger 124. Jalaväerügemendi reservi. See oli tingitud 70% tervisekaotusest. Jaanuaris 1919 demobiliseeriti ta leitnandina. Armeega oli ta hiljem veel seotud niipalju, et läbis 1930 Reichswehri reservkoolituse.
Bergeril oli raskusi tsiviileluga kohanemisel. Ta oli 1919–1921 ühe parempoolse vabakorpuse liige. Aprillis 1921 liitus ta "Grenzschutz West", sõjaväestatud rühmitusega, mis oli seotud Schwarze Reichswehriga. Aastatel 1920–1921 õppis ta võimlemisõpetajaks Tübingenis paralleelselt oma paramilitaarse tegevusega.
Aastal 1921 abiellus ta. Abielust sündis neli last.
Novembris 1922 astus ta NSDAP-sse ning kevadel 1923 asutas selle kohaliku rühma oma kodulinnas. 1923 pärast "Õllekeldri putši" lahkus parteist.
1924–1929 oli endiste rindevõitlejate liidu (Frontbahn) liige.
Pärast seminari lõpetamist töötas ta 1928–1933 reaalkooli õpetajana Wankheimis Tübingeni lähedal.
1929 taastas ta NSDAP grupi oma kodulinnas ja 1. jaanuaril 1931 astus jälle NSDAP-sse (liikmepilet nr 426 875) ning SA-sse. SA-s oli ta SA-Sturm 10 ja 125. SA-Standarti ülem Tübingenis. Novembrist 1931 – 31. maini 1933 aga juba SA-Untergruppe "Nord-Württenbergi" ülem (seda kuni SS-i üle minemiseni).

Kolmandas Reichis

1. oktoobril 1935 sai Berger nõunikuks (oberregierungsrat) Württembergi Kultuuriministeeriumis.
30. jaanuaril 1936 ehk samal päeval, kui ta SS-i astus (SS nr 275 991), tehti temast SS-Oberführer. SS-i astudes oli ta SA-Oberführer.
Kuni 1. oktoobrini 1937 oli Berger sportreferent SS-Oberabscnitt "Südwest" staabis (vastutas sportliku treeningu eest).
20. aprillil 1939 määrati SS-Brigadeführer Berger SS-i komplekteerimisameti juhiks. August 1938 – aprill 1940 oli ta Reichsführer-SS staabis Spordiameti ülem.

Teise maailmasõja ajal

26.09.1939 – 1940 vastutas Reichsführer-SS staabis Omakaitse (Selbstschutz) loomise eest okupeeritud Poola territooriumil.
Tema tõus SS-i organisatsioonis on seotud tema organisaatoritalendiga. 1. aprillil 1940 sai Berger SS-Gruppenführeri auastmes SS-Peaameti (SS-Hauptamt) juhiks. See amet vastutas Waffen-SS-i värbamise ja Waffen-SS-i juhtimise eest. Seda kohta hoidis ta sõja lõpuni.
1941–1945 Heinrich Himmleri ja okupeeritud idaalade riigiministri Alfred Rosenbergi sideohvitser. Ta oli ka riigisekretär Okupeeritud Idaalade Riigiministeeriumis. Berger oli üks isikutest, kes koostasid okupeeritud Nõukogude Liidu haldamise plaani (Generalplan Ost) ja vastutasid selle täideviimise eest.
Ametnikuna oli Berger ettevõtlik ja halastamatu organisaator.
1942–1945 Himmleri esindajana Postiministeeriumis.
21.06.1943 ülendati SS-Obergruppenführeriks. Augustis 1943 sai ta Riigipäeva liikmeks Düsseldorf-Osti valimisringkonnast. Ta oli ka Saksa-Horvaadi Ühingu president. Bergeri kinnisideeks oli ühinenud Euroopa natside valitsuse all. Koos oma ülemuse Himmleriga. Bergeri perekond oli seotud mitmete Kagu-Euroopa saksa perekondadega, mis oli üks initsiatiive paljurahvuseliste SS vägede loomise ideele. Arvatavasti lootis ta ühendada kogu Euroopa sakslased Waffen-SS-i all. Berger oli üks Himmleri kõige usaldusväärsemaid mehi, üks tema "apostlitest".
31.08.1944 – 20.09.1944 Kõrgem SSi ja Politseiülem (HSSPF) Slovakkias. 1944. aastal Slovakkia rahvaülestõusu mahasurumisel ilmutas Berger suutmatust, paari päeva pärast vahetati ta selle operatsiooni juhi kohalt välja.
25.09.1944 – 1945 Volkssturmi staabiülem.
1.10.1944 – 8.05.1945 Sõjavangide osakonna ülem OKW staabis (Kriegsgefangenenwesen/OKW).
Hoolimata ebaõnnestumisest Slovakkias, anti talle saavutuste eest Waffen-SS-i koosseisu suurendamisel 15. novembril 1944 Sõjateenete Risti Rüütlirist mõõkadega.

Pärast sõda

Pärast sõda anti Berger USA sõjaväekohtu alla nn Wilhelmstraße protsessil (ministeeriumide protsess). Süüdistus esitati talle 15. novembril 1947, kohtumenetlus ise kestis 6. jaanuar – 18. november 1948. Berger tunnistati süüdi inimsusvastastes kuritegudes, sõjakuritegudes ja kuuluvuses kuritegelikku organisatsiooni (SS) ning mõisteti 13. aprillil 1949 25 aastaks vangi. Kohtuotsus oli 833 lehekülje pikkune. 31. jaanuaril 1951 vähendati see karistus 10 aasta peale ja 15. detsembril 1951 vabastati ta ennetähtaegselt.
Pärast vabanemist oli Berger Coburgis ilmuva neonatsliku ajakirja Nation Europa aktiivne kaastööline.
Gottlob Berger suri jaanuaris 1975 Stuttgardis ja maeti Gerstettenisse.