google/wiki40b huggingface dataset:
Georg Friedrich Rogall

Georg Friedrich Rogall (14. aprill 1701 Königsberg – 6. aprill 1733 Königsberg) oli saksa luterlik teoloog, pietismi teerajaja Ida-Preisimaal.

Elulugu

Rogall kasvas üles Königsbergis. Ta õppis 1722. aastani Königsbergi ülikoolis evangeelset teoloogiat ning  1722/23 Frankfurdi ülikoolis Oderi ääres. Aastal 1723 läks ta üle Halle ülikooli, kus ta kuulas muu hulgas  Christian Wolffi loenguid filosoofiast, füüsikast ja matemaatikast. Halles puutus Rogall kokku August Hermann Franckega, kes avaldas talle sügavat muljet; ta sai tema sõbraks ja lauakaaslaseks. Francke orbudekodus tegutses ta katehheedina. Aastal 1723 sai ta magistrikraadi ning 1724 läks  Königsbergi tagasi. Aastal 1724 sai ta magistriks.
Ta pidas 1724 suure innu ja menuga Uue Testamendi loenguid. Aastal 1725 sai ta teoloogiadoktoriks ning ta määrati hoolimata usuteaduskonna dekaani Johann Jakob Quandti vastuseisust kuningas Friedrich Wilhelm I käsul Königsbergi ülikooli korraliseks filosoofiaprofessoriks ja erakorraliseks teoloogiaprofessoriks. Aastal 1727 või 1728 sai Rogall pietistliku  Collegium Fridericianumi inspektoriks ja jutlustajaks; 1729 sai ta direktori kohusetäitjaks,  1731 direktoriks. Tema direktoriajal võeti kooli vastu Immanuel Kant.
Aastal 1729 sai konsistooriuminõunikuks, 1731 korraliseks teoloogiaprofessoriks, 1731 Königsbergi toomkoguduse pastoriks ja Königsbergi toomkooli inspektoriks. Aastal 1732 suri ta  "kurnatusse".

Tegevus

Rogall tõi koos professorite Abraham Wolfi ja Johann David Kypkega Ida-Preisimaale Halle pietismi vaimu, millele oli seal teed rajanud juba Philipp Jacob Speneri õpilane Heinrich Lysius. Ortodokssed luterlased, nagu kindralsuperintendent Johann Jakob Quandt, osutasid pietistidele ägedat vastupanu. Rogall tõi Königsbergi samuti Halles hariduse saanud Franz Albert Schultzi, kes jätkas pärast Rogalli surma tema tööd, sealhulgas Collegium Fridericianumi juhina. 
Rogall andis välja lauluraamatu "Kern alter und neuer Lieder" (Königsberg 1731), mis oli Ida-Preisimaal pikka aega kasutusel. Iga lauluga käib seal kaasas sisukokkuvõte (Kernspruch). Ta kirjutas ka teoloogilisi askeetlikke kirjutisi.
Rogall kaebas Königsbergi ülikooli erakorralise professori Christian Gabriel Fischeri peale Christian Wolffi filosoofia avaliku pooldamise eest pärast seda, kui Wolff oli Preisimaalt pagendatud ja tema filosoofia õpetamine keelustatud. Selle peale pagendati ka Fischer Preisimaalt.
Burleigh' maakond

Burleigh' maakond (Burleigh County) on maakond USA-s Põhja-Dakota osariigis. Geograafilised koordinaadid on 46° 58′ N, 100° 28′ W
Maakonna halduskeskus on Bismarck.
Maakonna pindala on 4320 km², millest 91 km² moodustab veepindala.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 81 308. Aastal 2000 oli elanike arv 69 416.

Ajalugu

Burleigh' maakond moodustati 4. jaanuaril 1873. aastal Wilkesi maakonna osast. Maakond sai nime arsti ja juristi Walter A. Burleigh' järgi.
Tom Hooper

Tunnustused

Emmy kandidaadiks on Hooper esitatud kolm korda, alati lühisarja, filmi või seriaaliosa režissööri kategoorias. Ta kandideeris 2004 politseisarjaga "Prime Suspect", 2006 lühisarjaga "Elizabeth I" ja 2007 lühisarjaga "John Adams". Ta võitis ühe Emmy (2006).
2010 lavastas ta filmi "Kuninga kõne", millega pälvis hulgaliselt auhindu, nende seas Oscari, ja nimetati Kuldgloobuse kandidaadiks, mõlemat parima režissööri kategoorias.
Almatõ

Nimi

Linna ametlik nimi oli aastatel 1867–1921 Vernõi. 
5. veebruaril 1921 otsustas Turkestani ANSV Kesktäitevkomitee Vernõi linnas peetud istungil anda linnale nimeks Alma-Ata, kuigi koha kasahhikeelne nimi ja ka venekeelne nimi enne aastat 1854 oli Almatõ ('õunapuu-'). Nimi Alma-Ata ('õun-vanaisa') pandi sooviga arvestada kohalikku nime. Eeskujuks võeti teised Ata-lõpuliste nimedega kohad. Need kohad on pandud esiisade nimede järgi, kuid Alma saab kasahhi keeles olla ainult naisenimi. Istungist osavõtjad, kes olid kasahhi rahvusest, olid selle nime vastu ning pooldasid nime Almatõ, kuid nende seisukohta ei arvestatud. 
Algul oli nimi Alma-Ata ametlik nii kasahhi kui ka vene keeles. Aastal 1941 sai kasahhikeelseks ametlikuks nimeks Almatõ. 
Aastal 1993 otsustasid Kasahstani võimud hakata ka vene keeles kasutama nime Almatõ. Venemaa keelekorraldajad soovitasid kasutada vene keeles nime Alma-Ata ning detsembris 1995 sanktsioneerisid selle nime kasutamise ka Venemaa võimud.
Punand

Punand (Fumaria L.) on taimeperekond magunaliste sugukonnas.
Raudna jõgi

Ajalugu

Raudna jõgi on osa oletatavast Pärnu–Viljandi–Tartu veeteest.
XIX sajandi teisel poolel süvendati jõe sängi Viljandi järvest väljuval lõigul. Jõel asus varem palju kalatõkkeid, mis soodustasid jõe kinnikasvamist .

Looduskaitse

Raudna jõgi kuulub suudmest kuni Järveotsa sillani Viljandi maastikukaitseala koosseisu, sealt edasi voolab jõgi mööda osaliselt Loodi looduspargi koosseisu kuuluvat Raudna ürgorgu. Jõe alamjooks voolab alates Tohvri külas asuvast Tohvri luhast kuni suudmeni Soomaa rahvuspargis.
Sinialliku oja suudmest kuni Kõpu jõe suudmeni kuulub jõgi "Lõhe, jõeforelli, meriforelli ja harjuse kudemis- ja elupaikade nimistusse". Jões elab ohustatud liigina registreeritud paksuseinaline jõekarp.
Kaisa (eesnimi)

Kaisa on tuntud kui Soome ja Eesti naisenimi. Nimi Kaisa kasutatakse ka teistes põhjamaades, siis aga kirjutatakse tihti nimi j-ga (Kajsa) mitte i-ga (Kaisa).

Tähendus

Kaisa nimel ei ole palju erinevaid tähendusi. Enamasti tähendab Kaisa nimi puhas või rikkumatu. 
Jaapani keeles tähendab nimi Kaisa mereliiv või erinevus.

Nimepäev

Kaisa nimepäev Eestis on 14 Oktoober, Soomes 25 November.

Statistika

2018. aasta 1. jaanuari seisuga on eesnimi Kaisa 1450 naisel. Kaisa on populaarsuselt 133. naisenimi.
Vanim Kaisa on vanuserühmas 85+, noorim vanuserühmas 0–4.
Kaisa on keskmiselt 22 aasta vanune (mediaanvanus on 23).
Kõige populaarsem on eesnimi Kaisa vanuserühmas 25–29, kus neid on 10 000 elaniku kohta 30,33.
Kõige rohkem on eesnimega Kaisa sündinuid augustis, kokku 138.
Kõige populaarsem on eesnimi Kaisa Võru maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 18,14.

Numeroloogia

Kaisa elutee number on 11 ja saatuse number on 5.
Antti Kammiste

Antti Kammiste (sündinud 25. novembril 1966) on eesti muusik.
Ta on olnud TV3 saate "Hoia ja keela" saatejuht.
Antti Kammistel on kahest kooselust kolm last. Tema poeg on kitarrist Mark Eric Kammiste.
Adjunkt (keeleteadus)

Adjunkt on keeleteaduses vastupidi argumendile lause või osalause mittekohustuslik element. Näiteks sõna 'sööma' juurde peavad lauses olema nimetatud sööja ja söödu, kuid adjunktid võivad, aga ei pea tingimata seal juures olema. Nendeks on näiteks aeg, koht ja viis.
Näitelauses Poiss sõi köögis aeglaselt putru on adjunktideks 'köögis' ja 'aeglaselt'.
Tatneft

Avatud aktsiaselts Tatneft (vene keeles ОАО «Татнефть») on vertikaalselt integreeritud Venemaa nafta- ja gaasikompanii, mille peakorter asub Almetjevskis, Tatarstanis.
Ettevõtte peadirektor on Rinat Galejev.
Tšehhi

Religioon

Umbes 35% tšehhe tunnistab roomakatoliku usku, 9% on hussiidid ja 8% on teisi protestantlike rühmi, näiteks luterlasi. 40% elanikest ei kuulu kirikusse.
Praeguse Tšehhi Vabariigi aladel elas varem ka palju juute. Nad saabusid siia 10. sajandil Saksamaalt ja Ungarist. Tšehhid ei tahtnud neid oma küladesse ja nii pidid juudid ise oma asulad rajama. Neid tekkis peamiselt Praha vanalinna Vltava jõe äärde (Josevof). Juudid pidid sajandite vältel taluma palju tagakiusamisi. 1939. aastal kui Saksa väed tungisid Tšehhoslovakkiasse, viidi tuhanded juudid koonduslaagritesse. Pärast sõda naasis vaid kolmandik. Kommunistliku režiimi ajal ei lubatud juutidel oma kombeid täita, nii lahkusid paljud Tšehhoslovakkiast. Praegu on Tšehhis umbes 6000 juuti.
Andrew Luck

Andrew Austen Luck (sündinud 12. septembril 1989 Washingtonis) on USA Ameerika jalgpalli mängija. Ta mängib 2012. aastast alates NFLi meeskonnas Indianapolis Colts mängujuhi positsioonil.
Aastal 2012 valis Indianapolis Colts ta NFLi draft'is esimesena.
Kaassõnafraas

Kaassõnafraas ehk adpositsioonifraas on fraas, mis koosneb kaassõnast ja nimisõnast.
Nt Tüdruk jooksis mööda teed. Pane ümbrik selle kapi peale.
D'Urville'i meri

D'Urville'i meri (inglise keeles d’Urville Sea) on ääremeri Antarktikas 136° ja 148°ip vahel, Lõuna-Jäämere osa. Ümbritseb Adélie maa rannikut Ida-Antarktises. Mere lõunaosa paikneb mandrilaval sügavusega alla 500 m, põhjaosas on sügavus kuni 3610 m.
Meri on aasta läbi kaetud triivjääga; seal on palju jäämägesid. Soolsus on 33,7–33,8‰.
Mere avastas Douglas Mawson oma Austraalia ja Antarktise ekspeditsioonil aastatel 1911–1914. See sai nime Jules Dumont d'Urville'i järgi.
Aleksandra Fjodorovna (1872–1918)

Aleksandra Fjodorovna (vene keeles Александра Феодоровна, enne abiellumist ja õigeusku ristimist Victoria Alix Helena Louise Beatrice von Hessen und bei Rhein; 6. juuni 1872 Darmstadt, Hesseni Suurhertsogiriik, Saksa keisririik – 16. juuli 1918 Jekaterinburg, Venemaa Nõukogude Vabariik) oli Hesseni printsess ning viimane Venemaa Keisririigi keisrinna.

Noorus

Victoria Alix Helena Louise Beatrice sündis Saksa keisririigi koosseisu kuuluva Hesseni suurhertsogkonna printsessina. Tema isa oli Hesseni suurhertsog Ludwig IV ja ema Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi printsess Alice, kes oli kuninganna Victoria ja prints Alberti teine tütar.

Abiellumine

Alix võttis omaks õigeusu ja vene ristinime Aleksandra Fjodorovna ning kihlus tsesareevitš Nikolai Aleksandrovitšiga 1894. aasta aprillis. Sama aasta juunis abiellus tema õde Jelizaveta Fjodorovna Nikolai II venna Sergei Aleksandrovitš Romanoviga.

Tsesareevitš Aleksei haigus

Keisrinna Aleksandra Fjodorovna kandis X-kromosoomi mutatsioonist põhjustatud pärilikku hemofiiliat ehk vere hüübimatust ning pärandas selle oma pojale, 1904. aastal sündinud Alekseile. Poja haiguse tõttu oli Aleksandra sunnitud suurema osa ajast hoolitsema troonipärija eest, mistõttu sai ta vähem osaleda ühiskondlikes ettevõtmistes.
Berends

Ajalugu

Berendsi suguvõsa päritolu on jäänud ebaselgeks. 1675. aastal tõstis Rootsi kuningas Karl XI major Jakob Berendsi (suri pärast 1689) aadliseisusse, kuid rüütelkonda teda ei introdutseeritud. Tema järeltulijad võeti 1797. ja 1798. aastal Liivimaa ning 1820. aastal Eestimaa rüütelkonna matriklisse. Suguvõsa kustus ilmselt XX sajandil.
Geograafiline objekt

Geograafiline objekt on kindla asukohaga looduslik (nt manner, ookean, mäestik, jõgi jne) või inimtegevuse poolt loodud (nt linn, maantee, sild jne) objekt.
Geograafiliste objektide ruumilise paiknemise kirjeldamine ja analüüs ning seaduspärasuste otsimine on geograafia üks ülesannetest.
Osvald Saadre

Osvald Villem Saadre (kuni 1935 Oswald Wilhelm Stamm, 8. veebruar 1904 Tartu – 18. august 1975 Tallinn) oli eesti arheoloog.

Elulugu

Osvald Wilhelm Saadre oli käsitöölise poeg ja geoloog Tõnis Saadre isa.
1923 lõpetas Saadre Tartu Kommertskooli, 1939 TÜ filosoofiateaduskonna ning 1952 TÜ ajaloo osakonna. 1941–46 oli ta Nõukogude armees, 1946–51 Ajaloomuuseumi direktor, 1951–54 Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi nooremteadur, 1954–75 teadussekretär.

Teadustöö

Osvald Saadre peamine uurimisvaldkond oli Eesti esiajalugu.Ta osales arheoloogilistel kaevamistel Valkla (1937) ja Aseri (1951) kivikalmetel, Verepkovo (1937), Olgin Kresti (1937–38) ja Jõuga (1938) kääbaskalmistutel, Iru (1937), Lõhavere (1939), Padise (1963–64) ja Otepää (1950–74) linnustel, Tallinnas Toompeal ja Raekoja platsil (1952–53).
Saadre juhatas koos Susanna Tarakanovaga aastatel 1952–1953 arheoloogilisi kaevamisi Tallinnas, kus püüti tõestada linna muinasaegset päritolu ja väita, et selleaegne keraamika viitab tihedatele sidemetele Vana-Vene riigiga. Hiljem on need väited aga ümber lükatud, Saadre ja Tarakanova avastatud keraamika on dateeritud hoopis hiliskeskaega (15.–16. sajand). Lisaks sellele kaevas Saadre ulatuslikult ka Otepää linnust, kus ta uuris esialgu muinaslinnust, kuid hiljem pööras suurt tähelepanu ka keskaegsele piiskopilinnusele.
1962. aasta NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises

1962. aasta NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises toimusid 16.–29. märtsil Kiievis.
Tarvastu külanõukogu

Tarvastu külanõukogu (aastani 1951 Muku külanõukogu, 1951-1975 Koidu külanõukogu) oli külanõukogu Viljandi rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Tarvastu vallas. Külanõukogu pindala oli 409 km² (1977).
Falgi tee

Falgi tee on tänav Tallinna Kesklinna linnaosas, vanalinna asumis.
Falgi tee algab Toompealt ning suundub Toompuiestee poole tugeva langeva nurga all ning lõppeb Toompuiestee ja Paldiski maantee ristmikul. Falgi teed ääristab lõuna poolt Hirvepark.

Tänava loomislugu

1856. aastal vedasid Toomgildi oldermann Hans Heinrich Falck ja Tallinna komandant kindral parun von der Salza kihla, et Hans Heinrich Falck suudab ehitada ühe kuuga uue tee Toompealt kuni Paldiski maantee alguseni. Selleks pidi ta läbi kaevama Rootsi kantsi läänekülje, tasandama vallid, mis olid selle ees ja täitma vallikraavid. Salza ei pidanud seda võimalikuks ja teatas, et kui Falck suudab enne ühe kuu möödumist ehitada tee, siis ehitab tema omal kulul teise tee Toompealt kuni Harju väravani (Komandandi tee). 
Falck sai oma ülesandega hakkama ja 1856 aasta novembris avati tee. Salza sai oma tee valmis mõned aastad hiljem.
Falcki nime all tunti teed kuni 1948. aastani, kui Falcki tee ja Komandandi tee nimetati ümber Nõukogude tänavaks. 1989. aastal taastati endised nimed.
Pingetrafo

Pingetrafo on mõõtetrafo kõrge vahelduvpinge madaldamiseks mõõtmiseks sobiva väärtuseni. Pingetrafo nimisekundaarpinge on enamasti 100 V. 
Ühtlasi eraldab pingetrafo mõõteriista (voltmeetri, arvesti, kaitselülituse) primaarahela kõrgest potentsiaalist, seega katkestab mõõteriista ahela galvaaniliselt mõõdetava pinge ahelast.
Ehituspõhimõttelt on pingetrafo tavaline pinget madaldav trafo. Sekundaarmähisega on rööbiti koormustakisti (takistusega mõnekümnest kuni mõne tuhande oomini, sõltuvalt pingetrafo võimsusest). Mõõteriist näitab sellel takistil tekkivat pingelangu.
Sekundaarpinge on määratud primaar- ja sekundaarmähise keerdude arvu suhtega, 
s.o ülekandesuhtega, mis väikesel ning püsival koormusel on küllaltki konstantne. Seega on sekundaarpinge võrdlemisei täpselt võrdeline primaarpingega ja trafo mähiste õigel ühendamisel nende pingete vaheline faasinurk nullilähedane.
Pingetrafo primaarmähisele rakendatakse kas faasidevaheline pinge või faasi ja maa vaheline pinge. Sekundaarmähise üks klemm maandatakse mõlemal juhul.
Kõrgetel pingetel (üle 100 kV), mille korral oleks mähiste isoleerimine väga kulukas, kasutatakse trafosse antava pinge madaldamiseks mahtuvuslikku pingejagurit.
Käsmu Meremuuseum

Käsmu Meremuuseum on muuseum Lääne-Viru maakonna Haljala valla Käsmu külas.
1993. aastast asub Käsmu Meremuuseum endises piirivalvekordoni hoones. Muuseum on eramuuseum ning kõik eksponaadid pärinevad muuseumi asutaja Aarne Vaigu kogudest. Meremuuseumi väljapanekud puudutavad kõike seoses merega – meresõitu, kalapüüki, salakaubavedu ning merd kui looduse osa kunsti objektina (fotode ja maalide näol). Muuseumis korraldatakse aastaringselt konverentse, merepäevi, kontserte ja näitusi. Muuseum on külastajatele avatud aastaringselt iga päev.
Albaaniakeelne Vikipeedia

Albaaniakeelne Vikipeedia (albaania keeles Wikipedia shqip) on Vikipeedia albaaniakeelne versioon.
Albaaniakeelne Vikipeedia sai alguse 12. oktoobril 2003.
Seal on 77458 artiklit, millega see on artiklite arvult 72. keeleversioon.
Baltijets

Baltijets oli tehas (aastatel 1988–1993 tootmiskoondis) Narvas, mis tegutses aastatel 1947–1993 Linda tänava hoonetes 2–24.
Tehas rajati 1947. aastal haruldaste muldmetallide tootmisega seotud tehnoloogiate väljatöötamiseks. See asus samas kohas, kus aastal 1927 asutatud värvivabrik. Seepärast kutsuti seda rahvasuus nimega "красилка". Alguses rajati katsetsehhid, kus töötasid noored edukad insenerid. Ettevõte pakkus teistest kõrgemat palka, paremaid töö- ja olmetingimusi ning karjäärivõimalusi. Tehas oli Nõukogude Liidu Keskmise Masinaehituse Ministeeriumi otsealluvuses nn üleliiduline tehas. Aastatel 1947–1966 oli see salastatud sõjatehas ametliku nimetusega "Postkast nr 22". Tehases tegeleti uute seadmete tootmise ja katsetamisega, radiatsiooni ja tuumaenergeetikaga seotud seadmete väljatöötamisega. Selle toodang läks rohkem kui 100 NSV Liidu asulasse ja 40 riiki.
Tehas ehitas oma elumajad, polikliiniku, Valentina Tereškova nimelise pioneerilaagri ja puhkekodu Mereranna Narva-Jõesuus, puhkekodu Krimmis.
Aastatel 1966–1988 tegutses ettevõte nime all tehas Baltijets (vene keeles завод "Балтиец"). Tehase peadirektorid oli Viktor Lavrov ja Valeri Tšetvergov.
1985. aastal toodeti tehases esmakordselt NSV Liidus kooliarvuteid Juku. 
1967. aastal rajati tehase toel aadressil Puškini tänav 8 kultuurimaja, mis kandis 1993. aastani nime "Oktoobri 50. aastapäeva nimeline kultuurimaja" ja oli 1992. aastani tehase Baltijets ametiühingukomitee nr 114 ametkondlik asutus.
Tehasel olid puhkebaasid Peipsi järve rannikul Remnikus, 1985. aastal rajati Narva-Jõesuus Vabaduse tänaval profülaktoorium Põhjarannik, praegu on see hoone mahajäetud.
1988. aastal nimetati tehas ümber tootmiskoondiseks Baltijets (vene keeles Производственное объединение "Балтиец"), 1992. aastal riiklikuks aktsiaseltsiks Tootmiskoondis Baltijets (vene keeles Государственное Акционерное Общество Производственное объединение "Балтиец"). Töötajate arv oli umbes 4,5 tuhat inimest.
Aastatel 1989–1992 ilmus tehases ajaleht Baltijets. 
7. juuli 1993 ettevõte likvideeriti Eesti Vabariigi Valitsuse otsusega. Endise tootmiskoondise hoonetes jäid tegutsema ettevõtted AS Balti ES, RD Electronic, MP & Partners Engineering OÜ jm.
Alates 1997. aastast tegutses ettevõte AS Balti ES nime all, kui selle ostis ära Taani kontsern A. P. Moller-Maersk Group. 
Aastal 2007 kasvas Soome ettevõtte Cargotec tellimuste maht üle 50% ning juhtkond otsustas osta tehase oma allettevõtte Hiab jaoks. Tehase nimeks sai Hiab Balti ja hiljem Cargotec Estonia. Sel ajal ehitati uus tootmishoone, investeeriti kaasaegsete tootmisvahendite ostmisesse ja koolitati välja spetsialistid.
Hiljem müüs Cargotec tehase oma allhankijale Komas Group ja tehase nimeks sai Komas Estonia. 2013. aastal tekkis ettevõtete Komas Group ja Ruukki Engineering (Soome ettevõtte Rautaruukki osakond) liitumise tagajärjel uus firma Fortaco ning tehase nimeks sai Fortaco Estonia. Tehase direktor on Larissa Šabunova. Tehases töötab 350 inimest (2014).
Sony Ericsson Xperia X2

Xperia X2 on kõrgtaseme nutitelefon Sony Ericssonilt, mida toodab HTC Corporation. See on oma seeriast teine mudel.
X2 operatsioonisüsteemiks on Windows Mobile 6.5, mida on võimalik uuendada 7.0-ks. Kaamera on 8,1 megapiksline ja automaatse fookusega. Keskprotsessor on sama kiirusega kui eelmisel mudelil. Sisse on ehitatud kiirendusandur, mille abil oskab telefon oma pilti vastavalt ekraanile paigutada. Lisaks on PS3 funktsionaalsus. Puuteekraan on 3,5 tolline OLED (orgaaniline LED) WVGA.
Vecmuiža mõis

Vecmuiža mõis (saksa keeles Sussikas, varem Wottelibecke, läti keeles Vecmuiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Liepupe kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Salacgrīva piirkonnas Liepupe vallas.

Ajalugu

Johann von Wallenrode läänistas selle aastal 1403 Heinrich von Vietinghoffile. Aastal 1630 moodustati selle territooriumil Baizeemi ja Mētaka külade juurde karjamõisad. Aastal 1716 ostsid mõisa Aderkased.  Aastal 1852 sai mõisa omanikuks paruness Luise Friederike Dorothea von Mengden.

Mõisa suurus

Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal koos Baizeemi ja Mētaka mõisaga 6 ja 1/4 adramaad, neile allus 251 mees- ning 277 naishinge. Aastal 1757 oli neil adramaid 6 ja 1/4, aastal 1734 aga 5 ja 1/2. Aastal 1688 oli mõisade suurus 13 ja 3/4 adramaad, aastal 1641 aga kaheksa adramaad. Aastal 1832 oli mõisadel adramaid 8 ja 1/3, aastal 1881 aga 4 ja 78/80, lisaks 9 ja 34/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis:  Fossenberg.
Laukuva

Ajalugu

Laukuvat mainiti esimest korda aastal 1253 Mindaugase lepingus ristirüütlitega. Aastal 1254 mainiti esimest korda sealset Treigiai linnamäge. Samal aastal andis Mindaugas poole Laukuvast piiskop Kristijonasele.
Aastal 1594 mainitakse esimest korda sealset mõisa. Aastal 1624 püstitati sinna esimene kirik. Aastal 1655 sai Laukuvast alev.
Aastal 1667 põles Laukuva maha, tulekahjud laastasid alevit veel aastail 1701, 1829, 1858, 1911 ja 1928. Aastal 1778 sai Laukuva õiguse igal nädalal turg avada, ka võis seal pidada kaks korda aastas laata. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimi Лавковъ.
Peale Leedu iseseisvumist oli alevis kaks meiereid, kaks tuulikut, 11 poodi. Aastal 1941 viidi Laukuva juudid Telšiaisse, kus nad hukati. Peale Teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli alev kohaliku kolhoosi keskuseks. Aastal 2010 püstitati alevisse Leedu esimene meteoroloogiline radar.
Muusikaaed

Muusikaaed (ka Arvo Pärdi muusikaaed, Paide muusikaaed) on Järva maakonnas Paides asuv aed, mis on pühendatud Eesti heliloojale Arvo Pärdile. Aed tähistab kohta, kus oli Pärdi sünnikodu.
Aed avati septembris 2016. Avamisüritusel osales ka Pärt ise.
Aias on muu hulgas kaks Riho Kulla paeskulptuuri: "Paesümfoonia" ja "Loominguline läte". Aias saab pidada ka kontserdeid.
Volendam

Volendam on asula Hollandis Põhja-Hollandi provintsis Edam-Volendami vallas.
Volendami nimi oli algselt Vollendam. Algselt suubus siin E või IJe jõgi, mille ääres asus Edami asula, Zuiderzeesse. Aastal 1357 kaevasid edamlased Purmermeeri ja Zuiderzee vahele lühema ühenduskanali. Pärast seda rajati vana Edami sadama ette tamm ning vana sadam täideti. Siit ka nimi "Vollendam" – 'täitetamm'. Peagi asusid sinna elama talupojad ja kalurid. 
Praegu on Volendam suur küla umbes 21 000 elanikuga. Elanikud rõhutavad oma eripära võrreldes muu Hollandiga. Muuhulgas räägivad nad taani keelega sarnanevat murret. 
Volendam on oma maalilise kaluriküla miljööga rahvusvaheline turistide sihtkoht.

2001. aasta tulekahju

Kohvikus Het Hemeltje 'Väike taevas' leidis 2001. aasta uusaastaööl aset lühiajaline äge tulekahju. Kohvik oli täis noori inimesi. Süttisid kuivad uusaastakaunistused, mis olid lakke kinnitatud. Põlev mass kukkus alla.  
Selles tulekahjus hukkus 14 inimest tallamise, hapnikupuuduse ja väga tõsiste põletushaavade tõttu. Umbes 180 inimest sai viga, paljud tõsiselt. Vigastatuid oli nii palju, et põletushaavakeskustest Beverwijkis, Groningenis ja Rotterdamis ei piisanud. Seetõttu viidi paljud välismaale, sealhulgas Leuvenisse ja Brüsselisse.
Uurimisel selgus, et kohvikuomanik Jan Veerman oli olnud hooletu, sest ta kasutas kaunistustes kergestisüttivat materjali. Samuti oli liiga vähe tagavaraväljapääse ja ruumis oli liiga palju inimesi. Oli ka kahtlusi, et mitmeid muid valla ettekirjutusi ei olnud järgitud. Esitati küsimus, kas vallapoolne järelevalve on olnud rahuldav. 
Volendami bürgermeister Frank IJsselmuiden astus tagasi.

Kultuur

Volendamist oli pärit popansambel The Cats.

Sport

Volendamis baseerub jalgpalliklubi FC Volendam.