google/wiki40b huggingface dataset:
Silvi Roomets

Silvi Roomets (aastani 1961 Aben, sündinud 15. augustil 1937 Jõgeval) on Eesti informaatika- ja raamatukogundusteadlane.

Elulugu

Silvi Roomets on kaupmehe ja õmbleja tütar.
Lõpetas 1955 Jõgeva Keskkooli ja 1960 TÜ matemaatika osakonna; tehnikakandidaat (1970, Moskva, Üleliidulise Teaduslik-Tehnilise Informatsiooni Instituut). Oli 1960–1972 Rahvamajandusnõukogu Tehnilise Informatsiooni Büroo insener ja osakonna juhataja, 1972–1976 Autotranspordi Arvutuskeskuse osakonna juhataja, 1976–1981 TPÜ raamatukogunduse ja bibliograafia kateedri vanemõpetaja, aastast 1981 dotsent, 1977–1980 TPÜ prorektor.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: käsiperfokaartide tootmise korraldamine, raamatukogutöö mehhaniseerimine ja automatiseerimine. Koostanud õppe-metoodikamaterjale. 30 teadustrükist.
Mugeariit

Mugeariit on vulkaaniline kivim. Mugeariidiks nimetatakse suure oligoklassi sisaldusega põhiliselt apatiidist ja oliviinist koosnevat basalti; kivim võib sisaldada ka pürokseeni.
Mugeariiti defineeriti esimest korda aastal 1904 ja see sai nime endise Mugeary asula järgi Skye saarel. Kivimile andis nime Alfred Harker. Vahepeal peeti mugeariiti kohalaiidi erivormiks ning arvati, et tegu on andesiidiga, kuid uuemate uuringute põhjal on selgunud, et see ei ole andesiit, vaid basalt.
Mugeariiti leidub peale Skye saare ka mujal, näiteks Madeiral. ja Etnal.  Üks Marsi kivimiproov on keemiliselt äärmiselt sarnane mugeariidile.
Salajane aken

Sisu

Johnny Depp kehastab edukat kirjanikku Mort Raineyt, kes juba pikemat aega pole suutnud sõnagi paberile saada. Pärast lahkuminekut oma naisest Amyst (Maria Bello) on ta end sisse seadnud eraldatud majakesse, kus veedab päevi magades.
Ühel päeval ilmub tema ukse taha salapärane mees John Shooter (John Turturro), kes süüdistab teda plagiaadis ning annab tõestuseks oma manuskripti. Seda lugedes näeb Mort, et see on tõesti sõna-sõnalt sama ühe Morti enda kirjutatud looga, ning peab nüüd Shooterile tõestama, et ei varastanud seda lugu.
Karin Paulus

Karin Paulus (sündinud 9. aprillil 1975 Tallinnas) on eesti kunstiteadlane ja kriitik.

Haridus

Ta on lõpetanud Tallinna 42. Keskkooli. Paulus on kaitsnud Eesti Kunstiakadeemias kunstiteaduse erialal bakalaureuse- ja magistrikraadi, läbinud samas doktoriõppe. Täiendanud end Tartu Ülikoolis, Kesk-Euroopa Ülikoolis ja Helsingi Ülikoolis.

Töö

Ta on Eesti Kunstiakadeemia disaini- ja interjööriajaloo õppejõud, 2012–2014 sisearhitektuuri- ja mööblidisaini osakonna külalisdotsent ja -teadur. Karin Paulus oli esimene ajakirja Eramu & Korter peatoimetaja; 2004–2014 Eesti Ekspressi arhitektuuri- ja disainitoimetaja; praegu vabakutseline kriitik. Ta kirjutab arhitektuurist, tarbekunstist, tootedisainist.
Ta on kureerinud ka näitusi ja toimetanud raamatuid.
2006. aastal pälvis Eesti Arhitektide Liidu poolt parima kriitiku tiitli; 2012. aastal valiti Paulus Eesti parimaks disainikriitikuks (konkursil Eesti Disainiauhinnad). 2019 pälvis Eesti disaini ja arhitektuuri ajaloo järjepideva uurimise ning tutvustamise eest Kristjan Raua nimelise kunstipreemia: "Karin Paulus on kunstiteadlasena pühendunud arhitektuuri- ja disainialaste raamatute ning artiklite kirjutamisele ja näituste kureerimisele ning õpetab disainiajalugu Eesti kunstiakadeemias, kõrgemas kunstikoolis Pallas ja Tallinna tehnikaülikoolis. 2018. aastal ilmus Karin Pauluse koostatuna kaks disainiajalugu käsitlevat kogumikku: "Eesti disaini ja reklaami 100 aastat" ja "Tööstuskunstist tootedisainini. Artikleid 1934–2018"." 
Ta on kuulunud Tallinna Disainiöö Festivali korraldusmeeskonda.

Film

Dokumentaalfilmi "Maile Grünbergi värvilised maailmad" (2014) autor koos Peeter Brambatiga.
Taldrikud

Notatsioon

Taldrikud kirjutatakse noodikirjas ilma võtmemärkideta. Kui üks mängija lööb suurt trummi ja taldrikuid, siis kirjutatakse mõlema pilli partiid samale joonele: suure trummi noodivarred alla- ja taldriku omad ülespoole.
Justitia

Justitia (ka Justiitsia, leedi Justiitsia) on õiguse ja õigusmõistmise jumalanna Vanarooma mütoloogias.
Teda kujutatakse kinniseotud või kinniste silmadega (väga harva, kui ta silmad ei ole seotud ega kinni, vaid on avatud), ühes käes kaalud ja teises käes mõõk. Kinniseotud silmad sümboliseerivad asjaolu, et õigusemõistmises puuduvad mistahes kõrvalised motiivid ja arvamused, tähtis on ainult seadus. Kaalud sümboliseerivad asjaolu, et fakte hinnatakse igakülgselt. Mõõk sümboliseerib karistust, mis vältimatult järgneb, kui selgub, et inimene on rikkunud seadust.
Vanakreeka mütoloogias vastab Justitiale Dike.
Saksamaa kodakondsus

Saksamaa kodakondsus on reguleeritud Saksamaa Liitvabariigi põhiseaduse artiklites 16 ja 116 ning Saksamaa kodakondsusseaduses (Staatsangehörigkeitsgesetz) aastast 1913.

Saksamaa kodakondsusseadus

§1 (Termin "sakslane") Sakslane selle seaduse mõttes on see, kes Saksamaa kodakondsust omab.
§2 (tähtsusetu)
§3 (Saksamaa kodakondsuse saamine) Saksamaa kodakondsust saadakse: 1. sünni kaudu (§4) 2. seletuse kaudu (§5) 3. lapsena vastuvõtmise kaudu (§6) 4. Saksamaa liiduküüditatute seaduse §15 lg 1 või 2 järgi väljastatud tunnistuse kaudu (§7) 4a.ülekandmise kaudu ilma Saksamaa kodakondsuseta sakslasena põhiseaduse 116.artikli järgi (§40a) 5. välismaalasena naturalisatsiooni kaudu (§§ 8-16, 40b ja 40c)
§4 (Kodakondsuse saamine sünni kaudu) (1)Sünni kaudu saab laps Saksamaa kodakondsuse, kui üks vanematest Saksamaa kodanik on. Kui sünni ajal ainult lapse isa Saksamaa kodanik on ja kui Saksamaa seadused suguluse tuvastamiseks isaks tunnistamist või isaduse tõestamist nõuavad, siis on vaja kodakondsuse kehtestamiseks saksa seaduste järgi kehtivat isaks tunnistamist või isaduse tõestamist; isaks tunnistamise või isaduse tõestamise protseduur peab alanud olema enne lapse 23-aastaseks saamist. (2)Laps, kes Saksamaal leitakse (leidlaps), kehtib kuni vastupidise tõendi leidmiseni sakslase lapsena. (3)Saksamaal sündimise korral saab välismaalasest vanemate laps Saksamaa kodakondsuse, kui üks vanematest: 1. kaheksa aastat Saksamaal legaalselt elab ja 2. vaba liikumisõigusega liidukodanik või samade õigustega Euroopa Majanduspiirkonna kodanik on või Šveitsi kodanikuna elamisluba omab.
Christian Adolph Klotz

Christian Adolph Klotz (13. november 1738 Bischofswerda – 31. detsember 1771 Halle) oli Saksa filoloog.
Ta õppis Leipzigi Ülikoolis ja Jena Ülikoolis ning töötas seejärel Göttingeni Ülikoolis ja Halle Ülikoolis.
Ta oli väga populaarne oma heastiililiste kirjutistega mitmete kultuuriteemade kohta.
Tema mõjukaiks oponentideks olid Johann Gottfried Herder ja Gotthold Ephraim Lessing.
Sergei Rastorgujev

Sergei Vassiljevitš Rastorgujev (vene keeles Сергей Васильевич Расторгуев; sündinud 31. jaanuaril 1953 Viljuiskis Viljuiski rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi tsirkusetegelane, tsirkuseartist ja lavastaja, Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik. 
Ta on Sahha esimesi žonglööre ja miime ning esinenud ringreisidel rohkem kui 30 maailma riigis.
1990. aastatel võttis ta osa koos abikaasa Marfa Kolessova-Rastorgujevaga tsirkuse organiseerimisest Jakuutias. 1994. aastast on ta Sahhatsirki direktor ja kunstiline juht. 2000. aastal lõpetas ta GITIS-e režii erialal. Ta on Venemaa Tsirkusetegelaste Liidu liige.

Isiklikku

Tema abikaasa on laulja ja tsirkustegelane Marfa Kolessova-Rastorgujeva.
Rahvamajandus

Rahvamajandus on suveräänse ja riiklikult organiseeritud rahva majandus, milles eristatakse eramajandust ja avalikku majandust. Viimane jaguneb omakorda riigi- ja omavalitsusmajanduseks. Peale riigipõhise majanduse võib rahvamajandus tähistada ka administratiivselt iseseisva territooriumi majandust. Rahvamajandusega tegelev majandusteaduse valdkond on makroökonoomika, mis uurib majanduse kui terviku käitumist.
Rahvamajanduse elemendid määras kindlaks šoti filosoof ja majandusteadlane Adam Smith, kelle käsitluse järgi müüakse tooteid konkurentsist (pakkumisest ja nõudmisest) ja tööjaotusest tekkinud ressursihinnaga.
1957. aastal loodi Eesti NSV tööstuse, ehituse ja energeetika juhtimiseks Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu, mis tegutses liiduvabariigi ministrite nõukogu alluvuses.

Rahvamajanduse arvepidamine

Rahvamajanduse analüüsimiseks kasutatakse eri näitajaid, millest tuntuim on sisemajanduse kogutoodang ehk SKP. Peale sisemajanduse kogutoodangu arvestatakse ka rahvamajanduse koguprodukti ehk RKP-d, mis 2000. aastatel asendati terminiga rahvamajanduse kogutulu (inglise gross national income ehk GNI).
Rahvamajanduse arvepidamise statistika võrdlemiseks töötati 1993. aastal rahvusvahelises koostöös välja rahvamajanduse arvepidamise süsteem (system of national accounts ehk SNA 93). Kaks aastat hiljem koostati selle alusel Euroopa rahvamajanduse arvepidamise süsteem (European system of accounts ehk ESA 95). Rahvamajanduse arvepidamise süsteem sisaldab rahvamajanduse arvepidamise põhimõisteid, klassifikaatoreid ja arvestusreegleid. Süsteemi eesmärk on luua rahvamajandusest seostatud ja terviklik pilt.
Eestis hakati rahvamajanduse arvepidamise süsteemi välja töötama 1992. aastal. Ajavahemikul 1993–1996 tehti rahvamajanduse arvepidamise statistikat SNA 93 alusel. Alates 1996. aastast tehakse seda ESA 95 alusel.
Mie prefektuur

Geograafia

Mie prefektuur on valdavalt mägine. Põhjaosas on Suzuka mäestik, lõunas Kii mäestik. Suuremad jõed on Miya ja Kushida jõgi. 64,8% pindalast katab mets.

Sümbolid

Mie prefektuuri tunnuslind on mustjalg-tüll (Charadrius alexandrinus), tunnuspuu on krüptomeeria (Cryptomeria japonica) ja tunnuslill iiris (Iris ensata).

Haldusjaotus

Mie prefektuur on jaotatud 29 omavalitsuseks, millest 14 on suurlinnad (市 shi).
Valkla kõrts

Valkla kõrts on endisaegne kõrts Harju maakonnas Kuusalu vallas Valkla külas. Kõrtsihoone on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Kõrtsihoone oli Põhja-Eesti üks suurimaid kõrtsihooneid, mis jäi vana Tallinna-Narva maantee äärde.
Kõrtsihoone ehitati tõenäoliselt 18. sajandil.
Nikolai Desewè

Nikolai Gustav Ludwig Desewè (3. detsember 1903 Narva – 22. september 1944 Moero, Läänemeri) oli eesti arst.
Jaan Parts

Jaan Parts (28. veebruar 1922 Türi – 6. jaanuar 1999 Tartu) oli Eesti loomakasvatusteadlane ja teadusorganisaator.

Elulugu

Jaan Parts oli vallakirjutaja poeg.
Lõpetas 1941 Türi Gümnaasiumi, 1941 mobiliseeriti Punaarmeesse, 1948 lõpetas TÜ põllumajandusteaduskonna, 1952 aspirantuuri, põllumajanduskandidaat (1954, Eesti Põllumajandusakadeemia), väitekiri "Suurt valget tõugu siga ja teed tema edaspidiseks täiustamiseks Eesti NSV-s". Täiendas end 1968 Timirjazevi-nimelises Põllumajanduse Akadeemias Moskvas, 1980 Üleliidulises Loomakasvatuse Instituudis Podolskis. Käis õppereisidel Saksamaal (1964) ja Soomes (1971). Oli 1952–57 ELVI teadur, 1957–59 Üleliidulise Põllumajandusnäituse Eesti Paviljoni direktor, 1960–63 Tartu Näidissovhoosi direktor, 1963–65 ELVI katsemajandite osakonna juhataja, 1965–72 kalakasvatuse osakonna juhataja, 1972–87 tootmiskatsete sektori juhataja, 1987–90 ökonoomika sektori vanemteadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: sea- ja kalakasvatus, eriti peekonsead ja nende toitmine. Üleliidulise Põllumajandusnäituse hõbemedal (1954), kuldmedal (1960), orden "Austuse Märk" (1965). Üle 20 teadustrükise.
Sahha akadeemiline teater

Oiunski-nimeline Sahha akadeemiline teater (jakuudi keeles П. А. Ойуунускай аатынан Саха академическай театра; vene keeles Саха академический театр имени П. А. Ойунского) on Sahha peamine teater Jakutskis, mis esitab draamaetendusi jakuudi keeles. 
17. oktoobril 1925 esietendus Nikolai Neustrojevi näidend "Куһаҕан тыын" ('Kuri vaim'). Seda kuupäeva loetakse Jakuudi rahvusteatri sünniajaks.
1971. aastal reorganiseeriti Jakuudi Muusika- ja Draamateater kaheks iseseisvaks kollektiiviks: Jakuudi Draamateatriks ning Jakuudi Muusikateatriks.
1990. aastal nimetati teater Platon Oiunski auks ümber Oiunski-nimeliseks Sahha teatriks. 1995. aastal sai teater akadeemiliseks. Teatri esimeseks kutseliseks lavastajaks oli seal aastatel 1933–1961 töötanud GITIS-e lõpetanud jakuudi lavastaja ja näitleja Spiridon Grigorjev. Aastatel 1983–1990 töötas teatri pealavastajana ja 1990–2010 kunstilise juhi ja juhtiva lavastajana Andrei Borissov. 
1936. aastast hakkasid teatris tööle kutselised näitlejad – GITIS-e Jakuudi stuudio lõpetajad. Tuntumatest on teatris mänginud teiste seas Anna Kuzmina, Gerassim Vassiljev, Jefim Stepanov ja Stepanida Borissova.  
Lavastajana on Borissovi kõrval tegutsenud Ruslan Tarahhovski (pealavastaja 2010. aastast), Sergei Potapov ja Lena Ivanova-Grimm. 1998. aastast on teatri direktor Anatoli Nikolajev.
Õud-lõgismadu

Levila

See maoliik on levinud Mehhikos, Belize'is, Guatemalas, Hondurases, El Salvadoris, Nicaraguas, Brasiilias, Venezuelas, Colombias, Guyanas, Surinames, Prantsuse Guajaanas, Argentinas, Paraguays, Boliivias ja Uruguays.
Tsüanotüüpia

Tsüanotüüpia, ka raua-sinitrükk, on fotomenetlusprotsess, kus kujutis ilmutatakse paberile rauasisaldusega kemikaalide ning ultraviolettvalguse koostöös. Tulemuseks on valgete joontega kujutis sinisel taustal.
Protsessi leiutas mitmekülgne teadlane söör John Herschel 1842. aastal. Praktiseerima hakkas seda esimesena Anna Atkins, keda loetakse ka maailma esimeseks naisfotograafiks. Kuigi tegu on ühe maailma vanima fototegemise viisiga, saab seda edukalt ühendada ka tänapäevase tehnoloogiaga. 20. sajandil kasutasid seda laialdaselt insenerid jooniste paljundamiseks (sealt ingliskeelne jooniste nimetus "blueprints").
Graafikas käsitletakse seda ühe fototrüki menetlusena. Poorne alusmaterjal (kangas, puit või paber) kaetakse valgustundliku lahusega ning kujutise tekitamiseks asetatakse šablooniga kaetud alusmaterjal UV valguse kätte.
Horvaadid

Horvaadid (omanimetus horvaadi keeles hrvati, sg hrvat) on lõunaslaavi päritolu etnos, kes elab peamiselt Horvaatias ning Bosnias ja Hertsegoviinas (on seal üks kolmest konstitutsioonilisest rahvusest), samuti Montenegro idaosas, Serbia põhjaosas Vojvodinas, Austria idaosas Burgenlandis ning Burgenlandiga piirnevatel Ungari ja Sloveenia aladel, aga ka mujal Balkani riikides. Peale oma põliste asualade elab horvaate väljarännanutena mujal maailmas, sealhulgas Euroopas, Põhja- ja Lõuna-Ameerikas, Austraalias, Uus-Meremaal ning Lõuna-Aafrikas.
Horvaatide üldarv on 8–9 miljonit, sellest umbes 4 miljonit elab Horvaatias ja hinnanguliselt 4,5 miljonit väljaspool Horvaatiat (2005), sealhulgas 659 718 Bosnias ja Hertsegoviinas (2000).
Horvaadid on enamasti katoliiklased, kõnelevad horvaadi keelt ja kasutavad ladina tähestikku.
Bütsantsi keisri Konstantinos VII 10. sajandil kirjutatud teose "De Administrando Imperio" järgi saabusid horvaadid praegusele asualale 7. sajandi alguses.
Asuala geograafilise asendi tõttu on horvaadi kultuur sajandite jooksul mõjutusi saanud naaberrahvastelt, kõige rohkem Kesk-Euroopast (Austriast ja Ungarist) ja Vahemere maadest (Veneetsiast), olles omakorda mõju avaldanud oma naabritele.
15. sajandil jagati horvaadid kolme riigi vahel: Põhja-Horvaatiast sai Austria keisririigi osa, Dalmaatsia (väljaarvatud Dubrovnik, mis iseseisvus) läks Veneetsia Vabariigi valitsemise alla ning Slavoonia ja Bosnia hõivas Osmanite riik.
Horvaadi kultuuri rikkusest annab tunnistust tõsiasi, et viis kultuuriobjekti UNESCO maailmapärandi nimistus asub Horvaatias.
Günter Verheugen

Günter Verheugen (sündinud 28. aprillil 1944 Bad Kreuznachis) on Saksamaa ja Euroopa Liidu poliitik.
Verheugen õppis Kölni ja Bonni ülikoolis ajalugu, politoloogiat ja sotsioloogiat.
1982. aastani kuulus ta Vabasse Demokraatlikku Parteisse, olles alates 1978 selle peasekretär. Kui VDP lahkus Helmut Schmidti valitsusest, astus ta koos mõttekaaslastega VDP-st välja ja astus samal aastal Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. 
1983–1999 oli ta Bundestagi liige ja kuulus selle väliskomisjoni. 1994–1997 oli ta SDP parlamendifraktsiooni aseesimees ja 1998–1999 välisminister.
Aastatel 1999–2004 oli ta Euroopa Komisjoni laienemisvolinik. 2004–2010 oli ta Euroopa Komisjoni ettevõtlus- ja tööstusvolinik ning üks komisjoni viiest asepresidendist.
Laienemisvolinikuna külastas ta korduvalt Eestit ja oli üks Eesti Euroopa Liiduga ühinemiseks valmisolekut käsitlevate eduaruannete koostajaid.

Isiklikku

Günter Verheugen on abielus. Tal on tütar.
Ava (fotograafia)

Avaastmed

Avaarvu kirjeldamisel asendatakse tavaliselt murru lugeja tähega f. Maksimaalne ja minimaalne f-arv oleneb objektiivist. Väiksem f-arv tähistab suuremat ava, mis võimaldab rohkemal valgusel läbida objektiivi ning jõuda filmile või sensorile. Fotograafia mõiste „üks f-stop" muudab valguse intensiivsust kahekordselt.
Avaarvu muutmine ühe stopi võrra muudab objektiivi läbiva valguse hulga kaks korda. Muutes avaarvu 1/4-lt 1/5,6 peale, muutub objektiivi läbiva valguse hulk kaks korda väiksemaks. Avaarvu muutmine 1/11 pealt ¼ peale, suureneb valguse hulk kokku kaheksa korda.

Teravusulatus

Teravusulatus e teravussügavus on fotograafias mõiste, mis tähendab, milline osa fotost on terav ning milline osa udune. Ava korrigeerimine muudab ka teravusulatust. Täiesti terav on fotol vaid üks harilikult kaamera filmi- või sensori tasapinnaga paralleelselt ja objektiivi optilise teljega risti paiknev tasapind, millele kaamera on teravustatud. Kõik sellest tasapinnast lähemal ja kaugemal on fookusest väljas, kuid teatav vahemik terava tasapinna lähedal tundub inimsilmale terav. See teravana tunduv kauguste vahemik ongi teravusulatus. Üldreeglina väiksem ava ehk suurem f-arv, annab suurema vahemaa, mis jääb teravaks.

Maksimaalne ja minimaalne ava

Objektiividel on ava harilikult teatavas vahemikus reguleeritav ning objektiivi parameetrites tuuakse enamasti välja selle minimaalne ja maksimaalne avaarv. See võib olla näiteks f/1.4 - f/22. Minimaalne ja maksimaalne avaarv võib suumobjektiividel olla ka muutuv, st erineva fookuskauguse puhul on avaarv erinev. Minimaalne avaarv võib olla varieeruv ka fikseeritud fookuskaugusega objektiividel, nt makroobjektiividel. Minimaalne avaarv iseloomustab objektiivi kiirust, kuna pildistamisel kasutatav avaarv mõjutab vajalikku säritamise aega ja väiksema avaarvuga (suurema suhtelise avaga) objektiivid võimaldavad samades valgusoludes ja sama ISO juures kiiremaid säriaegu. Objektiivid, mille minimaalne avaarv on väiksem kui f/2.8, on tuntud kui kiired objektiivid. Suurem ava nõuab suurema läbimõõduga optikat, mis on aga raskem ja kallim.
Lauderdale'i maakond (Mississippi)

Ajalugu

Maakond moodustati 1833. aastal.
Mouctar Diakhaby

Mouctar Diakhaby (sündinud 19. detsembril 1996 Vendôme'is) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Valencia.
Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis Lyoni Olympique, millega liitus 2013. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Prantsusmaa kõrgliigas 2016. aasta septembris. Esimese värava klubi meeskonnas lõi ta 30. novembril 2016 mängus Nantesi vastu.
2018. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Valenciaga.
Cenk Tosun

Cenk Tosun (sündinud 7. juunil 1991 Wetzlaris, Saksamaal) on Türgi jalgpallur, kes mängib ründajana Premier League'i klubis Everton ja Türgi jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Saksamaal Frankfurdi Eintrachtis, mille noortesüsteemiga liitus ta 1997. aastal. Ainsal korral pääses ta klubi põhimeeskonnas väljakule 8. mail 2010 Bundesliga hooaja viimases mängus VfL Wolfsburgi vastu.
2011. aasta jaanuaris liitus ta Türgi kõrgliiga klubiga Gaziantepspor. Ta mängis klubi meeskonnas neljal hooajal, millest kolmel hooajal lõi ta liigas vähemalt 10 väravat. 2014. aasta veebruaris liitus ta Türgi suurklubiga Beşiktaş. Hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 tuli ta klubiga Türgi meistriks. Hooajal 2016–17 lõi ta Türgi kõrgliigas koguni 20 väravat, millega oli liigas parima väravaküti arvestuses teisel kohal.
2018. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Evertoniga. Arvatav üleminekusumma oli 27 miljonit eurot. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 3. märtsil 2018 mängus Burnley vastu.
Tosun esindas Saksamaa noortekoondiseid, kuid kuulub alates 2013. aastast Türgi jalgpallikoondisse. Türgi rahvuskoondises tegi ta debüüdi 15. oktoobril 2013 MM-i valikmängus Hollandi vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 13. novembril 2015 sõprusmängus Katari vastu.
2017. aastal valiti ta Türgi aasta jalgpalluriks.
Aeg (väljaanne 1906)

Aeg oli Päevalehe lühendatud väljaanne, mis ilmus Tallinnas aastatel 1906–1919.
1917–1919 andis väljaannet välja Tallinna Eesti Kirjastus-Ühisus. Väljaande viimane vastutav toimetaja oli Hans Rebane.
Väljaandel oli mitmesuguseid lisasid, sealhulgas Aeg : Kirjandusline lisa, mis ilmus 1909–1911.
Võru vapp

Võru vapp on Võru maakonnas asuva Eesti Võru linna vapp.
Vapp on kinnitatud 19. septembril 1994.

Vapi kirjeldus

Rohelise äärisega kuldsel kilbil on roheline kuusk.

Vapi ajalugu

Võru vapi kinnitas Võrule kui vastloodud maakonnakeskusele 4. oktoobril 1788 Venemaa keisrinna Katariina II: "Vapil on kuldsel väljal kuusk kui märk sellest, et selle linna ümbruses on küllalt palju seda puud kasvamas." Ilmselt oli selle puu sagedane esinemine tähelepanu äratanud.
1864. ja 1866. senatile esitatud Võru linna vapi kujutised on samasugused kuni varasem vapp.
Eesti Vabariigi ajal kasutati ajaloolist vappi – kuuske kuldsel põhjal.
17. detsembril 1937 kiideti vapp linnavolikogu koosolekul heaks, sest muudetud oli vaid vapikilbi kuju. Vapi värvid võeti ka lipule: kollane – roheline – kollane.
Veiko Rämmel

Veiko Rämmel (sündinud 15. oktoobril 1964 Tallinnas) on Eesti kodanik, kes kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel üksikkandidaadina. Ta sai 128 häält.
Rämmel on õppinud Tartu Teoloogia Akadeemias. Ta on MTÜ Kristlik Hoolekanne ja Haritus juhatuse liige.
Ta oli Reformierakonna liige 2002–2010, Vabaduspartei – Põllumeeste Kogu liige 2010–2011 ja Eesti Iseseisvuspartei liige alates 16. jaanuarist 2015.
Kullassepa tänav

Kullassepa tänav on tänav Tallinna vanalinnas Harju tänava ja Raekoja platsi vahel.

Ajalugu

Kullassepa tänav kujunes välja Tallinnas 13. sajandi keskel linna laienemise käigus. Kullassepa tänav oli algselt Kraamipoodnike tänav (mainitud 1327. aastal ja 1390. aastal on seda nimetatud kui "kremerstrate"). 16. sajandil kerkisid tänavale mitmed tinakannude ja teiste tinast esemete valajate elamud ja töökojad. Nende järgi hakati tänavat nimetama Kannuvalajate tänavaks. Praeguse nime sai tänav 18. sajandi teisel poolel sinna maju ostnud kullasseppade järgi.
1944. aasta märtsipommitamise tulemusel hävinesid tänava paarisnumbritega hooned: Kullassepa 6, 8, 10, 12. Arhitekt Rudolf von Knüpfferi projekti järgi 1878. aastal ehitatud hoone Kullassepa 2 // Dunkri 1 pommitamisel palju kannatada ei saanud. Kullassepa 14, 16 ja Kullassepa 18 // Niguliste 2 taastati sõja järel, kuid lammutati 1950. aastate algul ning ehitati stalinistlikus stiilis Niguliste 2 // Kullassepa 4 maja, mis valmis 1953. aastal arhitekt Ilmar Laasi projekti kohaselt.
Põlev ingel

Süžee

Helsingist pärit Tuulikki Merinen lõpetab meditsiinikooli ja asub medõena tööle ühes Kesk-Soome vaimuhaiglas. Tuulikkist saab Katariina isiklik hooldaja. Katariina on pool aastat tagasi jätnud pooleli ülikooliõpingud ja sattunud vaimuhaiglasse, kuna ta süütas maja põlema. Katariina süütab ennast põlema ja hukkub. Tuulikki süüdistab ennast selles, et ei suutnud Katariina hukkumist ära hoida.
Tuulikkil hakkab tekkima suhe psühhiaater Johan Kukkolaga, kuid ta saab aru, et Johan ei võta teda kuigi tõsiselt ning tal on veel mitmeidki suhteid.
Vähehaaval hakkab Tuulikki üha rohkem ja rohkem ära pöörama. Lõpuks korraldab ta oma valvekorra ajal haigla patsientidele alkoholiga peo ja lastakse selle eest töölt lahti.
Leivasupp

Eesti köögis

Eesti köögis on leivasuppi peetud lõunamenüü järelroaks ehk magustoiduks. 
Leivasupi koostisaineteks on vesi ja leib, vastavalt leivasupi retseptile lisatakse ka rosinaid, mahla ja suhkrut. Leivasuppi serveeritakse (kas soojalt või jahutatult) lisanditega: piima või hapukoore või vahukoorega.

Leivasupp (1928)

1/2 l vett, 800 g leivatükke, 2 lusikatäit võid, 1/2 klaasi hapukoort, sidrunikoort, klaas suhkrut, 10 õuna, klaas kuremarjamahla ja vähe soola. 
Leivatükid keedetakse vees segades pehmes. Leib hõõrutakse läbi jämeda sõela, vedeliku sisse pannakse 2 lusikatäit võid, sidruni päält riivitud koor, klaas suhkrut, tükkeks lõigatud õunad, kuremarja-mahl ja maitse järele soola. Supp tõusku veel kord keema, võetakse tulelt, pannakse juurde 1/2 klaasi hapukoort. Süüakse külmalt.