google/wiki40b huggingface dataset:
Erika Nõva

Erika Nõva (sündinud Erika Volberg, 1934–1937 Erika Breiberg; 4. aprill 1905 Muuksi – 22. aprill 1987 Tallinn) oli eesti arhitekt.

Elulugu

Erika Nõva sündis Muuksi külas Toomani talus pere kaheksanda lapsena. 1931. aastal lõpetas ta Tallinna Tehnikumi arhitektuuriosakonna Eesti esimese naisarhitektina.
Kuigi Erika Nõva sai tuntuks ka kui paljude ühiskondlike hoonete looja, jäi ta eelkõige truuks oma juurtele ja tundis kõige rohkem huvi taluehituse traditsioonide ja rahvusliku maa-arhitektuuri vastu. 1930. aastatel Põllutööministeeriumi Asundusametis töötades projekteeris ta põllumajanduslikke uudisasundusi ja tüüpelamuid Pillapalus, Peressaares, Pikaveres ja Lepplaanes. Oma projektides lähtus ta praktilistest vajadustest ja maaelu traditsioonidest. Samadele põhimõtetele jäi ta truuks ka pärast sõda sovhoosiasulaid planeerides.
Muuhulgas on Erika Nõva projekteerinud 1937. aastal August Mälgule kingitud Lagle talu hooned. Tema projektid said auhindu ka paljudel konkurssidel.
Erika Nõva looduslähedast ja traditsioonilist stiili esindab ka tema enda maja Nõmmel.
Erika Nõva on disaininud ka mööblit.

Isiklikku

Erika Volberg abiellus 1934. aastal Ilmar Breibergiga, järgmisel aastal sündisid kaksikud Tiiu ja Ants. Ühiselt võeti eestistamise käigus 1937. aastal uus perekonnanimi Nõva.
Erika vend oli arhitekt August Volberg.
Ants ja Maria Silvere ning Sigfried Panti mälestusfond

Ants ja Maria Silvere ning Sigfried Panti mälestusfond on 1995 Laine Silvere-Panti poolt Tartu Ülikooli Fondi kaudu asutatud fond, mille eesmärk on toetada eesti haritlaste õppetegevust. Eesmärgi saavutamiseks annab fond igal aastal välja Ants ja Maria Silvere ning Sigfried Panti mälestusstipendiumit. Laine Silvere-Pant asutas selle fondi oma vanemate (Ants ja Maria Silvere) ja abikaasa (Siegfried Pant) mälestuseks.
Aino-Koidula Pihl

Elulugu

Aino-Koidula Pihl on telefonioperaatori tütar ja Viljar Pihli abikaasa.
Lõpetas 1955 Tartu Kunstliku Vedelkütuse Tehnikumi, 1960 TÜ, keemiakandidaat (1971, TÜ), väitekiri "Исследование некоторых проблем кинетической кислотности алифатических нитросоединений". Oli 1960–69 TÜ keemilise kineetika ja katalüüsi labori vanemlaborant, 1969–79 teadur, 1979–92 vanemteadur, 1992–2001 keemilise füüsika instituudi vanemteadur.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: orgaaniliste ühendite reaktsioonivõime, gaasikromatograafia. Üle 60 teadustrükise.
Vanaroosa

Värvinimi eesti keeles

1995. aastal värvisõnavara uurimise käigus tehtud nimetamiskatses (informant nimetab ühe korraga nii palju värvinimesid kui talle meenub) nimetas vanaroosat 7 informanti 80-st (kokku nimetati 285 värvinime).
Vanaroosana on eesti keeles kirjeldatud tekstiili, lõnga, tapeeti, seinavärvi, interjööri.

Variatsioonid

Vanaroosaks nimetatud värvitoon varieerub heledapoolsest keskmise roosani ja ta võib olla nii soojatooniline pruunikas kui jahedatooniline hallikas roosa, kuid igal juhul on tegemist väheküllastatud tuhmi tooniga.
RAL Classic värvikaardi toon 3014 Altrosa on punakas vanaroosa toon.
Pantone värvitoon 17-1518 Old Rose on pruunikas tuhmroosa, Pantone 15-1512 Misty Rose heledam soojatooniline hallikapoolne.
Veebivärv Old rose on vanaroosa. Heleda vanaroosana on kirjeldatud veebivärvi Mistyrose.
Lööne vald

Lööne vald (saksa keeles Köln) oli vald Saaremaal Valjala kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti see vald Kogula vallaga.
Nikolai Protassov

Krahv Nikolai Aleksandrovitš Protassov (vene Николай Александрович Протасов; 27. detsember 1798 – 16. jaanuar 1855) oli Venemaa sõjaväelane ja riigiametnik, aastast 1836 kuni oma surmani Vene Õigeusu Kiriku Pühima Valitseva Sinodi ülemprokurör.
Juist

Ülevaade ja geograafia

Juisti kõrgeimad ehitised, mida Põhjamerelt näha saab, on veetorn ja vana hotell. Saarel on tuletorn, kuid see ei ole kasutuses. Saare lääneotsas on Billreef, suur leetseljak, kus linnud, nagu soorüdid, plüüd ja suurrüdid rände ajal puhkavad. Saare lääneosas on rand ja luited mere poolt uuristatud. Luiteserv liigub igal talvel umbes 5 m lõunasse. Saare lääneosas on Hammersee, mageveeline järv.
Juistile jõuab lennuki või parvlaevaga. FLN Frisia Luftverkehr opereerib lennukitega Nordeni ja Juisti vahel. Enamik mootorsõidukeid on saarel keelatud, ainult tuletõrjejaoskonnal, Saksa Punasel Ristil ja arstidel on lubatud neid kasutada. Saare vedukid vajavad eriluba, samas kui enamik muud transporti tehakse jalgratta või hobuveokiga. Reutersi uudisteagentuur teatas 24. septembril 2014, et mehitamata "pakikopter" hakkab DHL-iga tarnima saarele kiireloomulisi ravimeid ja tarvikuid. See on esimene kord, kui mehitamata õhusõidukil on luba Euroopas kaupu tarnida ja esimene kord, kui ravimite tarnimiseks kogu maailmas on kasutatud automaatset drooni. Lend kõrgusel 50 m ja kiirusega kuni 18 m/s on automatiseeritud, kuid seda jälgitakse Norddeichis.

Majandus

Turism on Juisti majanduse peamine sissetulekuallikas. Peaaegu kõiki saare ehitisi iseloomustavad külalistetoad, saarel on ka mitu hotelli ja noorte hostel. Juisti ja Hiddensee (Läänemeres) vahel on saarte partnerlus.

Ajalugu

17. ja 18. sajandil oli Juist mitme tormilaine poolt kaheks osaks lõigatud (vaata Püha Peetruse üleujutus). 1770. aasta paiku hakkasid inimesed lõunaküljel 2 km laiust lõhet luitetammiga sulgema. Hiljemalt 1928. aastal oli põhjapoolne külg parandatud. Selleks ajaks oli Hammersee järve vesi muutunud mereveest mageveeks.
9. septembril 2001 hääletasid Juisti kodanikud esimest korda otse omale vallavanemat.
Enno Aruniit

Enno Aruniit (26. märts 1933 Tallinn – 30. juuni 1980 Tallinn) oli eesti poksija.
Aruniit poksis aastatel 1948–1959 peamiselt Tallinna Spartakis, tema treener oli Evald Seepere. Ta pidas 163 kohtumist ja võitis neist 88.
Ta oli kokku neljakordne Eesti NSV meister – 1955. aastal poolraskekaalus (kuni 81 kg) ning aastatel 1956–1958 keskkaalus (kuni 75 kg).
Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeerium

ENSV SM, 1953

15. märtsil 1953 liideti NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Ministeerium ja NSV Liidu Siseministeerium NSV Liidu NLKP KK ja NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi otsusega – NSV Liidu Siseministeeriumiks, milles kaks liini operatiiv-tšekistlik ja operatiiv-administratiivosakonnad.
Eesti NSV RJM Oblastivalitsused likvideeriti ENSV RJM KK nr. 0017-27.05.1953 alusel, misjärel taastati endine linna- ja rajooniosakonnade süsteem.
Tiia Pedastsaar

Elulugu

Tiia Pedastsaar on kolhoosniku tütar.
Lõpetas 1967 Viljandi 1. Keskkooli, 1972 TÜ geograafiaosakonna, 1977 aspirantuuri samas, 1977 aspirantuuri, pedagoogikakandidaat (1984, TÜ), väitekiri "Формирование картографических умений учащихся общеобразовательных средних школ". Oli 1978–86 TÜ pedagoogikakateedri õpetaja ja vanemõpetaja, 1987–91 dotsent, 1991–95 pedagoogikakeskuse dotsent, 1996–2000 pedagoogikaosakonna dotsent, 2001–04 TÜ haridusteaduskonna pedagoogikaosakonna dotsent, 2004– TÜ Kultuuriakadeemia dotsent. Koostanud arvukalt õpikuid jm õppevahendeid.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: didaktika– õpi- ja kaardilugemisoskuste kujundamine geograafia õpetamisel. Eesti Akadeemilise Pedagoogika Seltsi ja Eesti Geograafia Seltsi (EGS-i) liige. Üle 40 teadustrükise, sh õpikud ja õppevahendid.
Joanna Kulig

Joanna Kulig (sündinud 24. juunil 1982 Krynica-Zdrójs) on poola näitleja.
Ta on lõpetanud Ludwik Solski nimelise Riikliku Kõrgema Teatrikooli Krakówis. Alates 2006. aastast on ta mänginud paljudes filmides ja teleseriaalides, samuti on tal olnud mitmeid teatrirolle.

Isiklikku

Joanna Kulig on alates 26. detsembrist 2009 abielus filmirežissööri ja stsenaristi Maciek Bochniakiga. Joanna Kuligi õde Justyna Schneider on samuti näitleja.
Gorbuuša

Esinemine looduses

Gorbuuša looduslik levikuala ulatub Ida-Korea poolsaare jõgedest Californiasse ning Leena jõest Mackenzie jõeni. Elab jõgedes, kus on mõõdukas kuni kiire vool.

Sigimine

Kudemine toimub juunist hilisseptembrini kruusapõhjaga madalates vetes, kus vee voolukiirus on  kuni 1,5 m/s. Isasel gorbuušal areneb küürus selg, suured hambad nii üla- kui ka alalõual ja konksud mõlema lõua otsas. 
Kudemisperioodil on emaskala ülesanne ehitada jõe ühte äärde pesa, kuhu kalamari kinnituda saaks. Üks emane suudab toota 1200–1800 marjatera. Täiskasvanud emaskala sureb 10–20 päeva pärast kudemist.
Koorunud vastsed liiguvad allavoolu ja püsivad rannikuäärsetel aladel mõni kuu enne merre minekut. Gorbuuša on merevees 18 kuud, pärast seda toimub kudemisränne sünnijärgsesse jõkke.

Toitumine

Vastsed toituvad lestaliste ja vaegmoondega putukate vastsetest. Noorkala, kes on jõudnud merre, toitub peamiselt aerjalalistest. Kala kasvades muutub ka toitumine. Edaspidi hakkab ta sööma kirpvähilisi, vähilaadseid kui ka väiksemaid kalu.
Alfred Hrdlicka

Alfred Hrdlicka (27. veebruar 1928 Viin – 5. detsember 2009) oli Austria skulptor, graafik ja maalikunstnik.
Alfred Hrdlicka õppis aastatel 1943–1945 hambatehnikuks, seejärel õppis ta kuni 1952. aastani Viini kunstiakadeemias maalikunsti ja kuni 1957. aastani Fritz Wotruba käe all skulptuuri. Aastal 1960 esines ta Viinis oma esimese näitusega. Aastal 1964 äratas ta Veneetsia biennaalil rahvusvahelist tähelepanu.
Ta oli ka hea maletaja ning esindas Austriat 1953. aasta tudengite maailmameistrivõistlustel.
Kärdla Nukuteater

Kärdla Nukuteater on aastast 1991 Kärdlas tegutsev harrastus-nukuteater. Aastast 1998 tegutseb teater mittetulundusühinguna Kärdla Nukuteater.
Teatrile asutaja ja ühtlasi juht on Lea Sibul-Poola. 
Teater viljeleb eriti sirmiteatrilavastusi, samuti uuenduslikke nukulavastusi. Lavastused on suunatud peamiselt lasteaedade ja koolide lastele.
Nukuteater korraldab aastast 1999 iga-aastast nukuteatri festivali "Suur Sirmik".
Camerata Universitatis

Camerata Universitatis on Eesti Maaülikooli kammerkoor. Koor sai alguse 1991. aastal Tartu Ülikooli arstiteadustudengite initsiatiivil.  
Algsest Tartu Ülikooli arstiteaduskonna koorist, hilisemast TÜ Kunstide Osakonna Kammerkoorist sai 2000. aastal kammerkoor Camerata Universitatis.  
Eesti Maaülikooli all tegutsetakse 2004. aastast. Lauljate seas on nii Tartu Ülikooli kui ka Eesti Maaülikooli tudengeid, õppejõude ja vilistlasi. 
Koori dirigent on aastast 1995 Seidi Mutso.
Pöögle mõis

Pöögle mõis (saksa keeles Böcklershof) oli rüütlimõis Karksi kihelkonnas Pärnumaal.
Mõisat on esimest korda mainitud 1561, kui mõisa omanikuks sai Heinrich Böckeler.
Mõisa viimased omanikud enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid Mellinid.
Vivaarium

Vivaarium (ladina vivārium < vīvus 'elus') on ruum või mingi ala, enamasti suletud, kus enamasti teaduslikel eesmärkidel hoitakse ja kasvatatakse loomi ning taimi.
Sageli simuleeritakse vivaariumis mingite liikide või liigi vähendatud oleluskeskkonda, millele mõjuvaid (keskkonna)tegureid saab hõlpsasti muuta ja kontrollida.
Teatud liikidega vivaariumi kutsutakse näiteks terraariumiks (roomajad, kahepaiksed, pisiimetajad) ja akvaariumiks (vee-elustik).
Kalameister

Kalameister (saksa Fischmeister) oli orduaegne ametnik, kes korraldas kalapüügiga seotut mingis piirkonnas (näiteks linnas).
Tallinnas on Vismeistri mõis (saksa Fischmeister), mis on nimetatud seal tegutsenud kalameistri järgi.
Tour CB21

Tour CB21 on 187 meetri kõrgune büroopindadega pilvelõhkuja, mis asub Pariisi kõrghoonestatud ärikeskuses La Défense'is.
Läti latt

Latt (läti lats) on endine Läti rahaühik.
1 latt jaguneb 100 santiimiks (santīms).
Valuutatähis standardi ISO-4217 järgi on LVL. Lühend on Ls ja see kirjutatakse summa ette.
Latt oli kasutusel 1922–1940 ja võeti uuesti kasutusele märtsis 1993 Läti rubla asemele kursiga 1 latt = 200 Läti rubla. 1. jaanuaril 2014 võeti kasutusele euro.
Käibel olid 5-, 10-, 20-, 50-, 100- ja 500-latised rahatähed ning 1-, 2-, 5-, 10-, 20- ja 50-santiimised ning 1- ja 2-latised mündid. 500-latine rahatäht oli teisel kohal kõrgeimate nominaalväärtustega pangatähtedest Euroopas (umbes 700 eurot), peale Šveitsi 1000-frangist.
Eesti Panga 1. mai 2010 kursi järgi maksis 1 latt 22,1231 krooni. Euroopa Keskpanga 29. juuni 2011 kursi järgi maksis 1 euro 0,7028 latti.
Rapla keskraamatukogu

Rapla keskraamatukogu on raamatukogu Rapla maakonnas Raplas. 
Raamatukogu direktor on Õie Paaslepp.
Tümiin

Tümiin (T, Thy) ehk 5-metüüluratsiil on üks neljast peamisest lämmastikalusest (teised kolm on adeniin, guaniin, tsütosiin), mis kuulub DNA koostisesse. See on pürimidiini nukleotiidalus. RNAs asendab tümiini uratsiil. Uratsiil tekib tümiini demetülatsiooni tagajärjel.
Tümiini molekulivalem on C₅H₆N₂O₂.
Albrecht Kossel ja Albert Neumann eraldasid tümiini esmakordselt vasika tüümusest 1893. aastal.
Riia Stradiņši Ülikool

Riia Stradiņši Ülikool (läti Rīgas Stradiņa universitāte) on Riias  põhiliselt kõrgemat meditsiinilist haridust pakkuv õppeasutus. Peahoone asub Riias aadressil Dzirciema iela 16.

Ajalugu

Meditsiinialast kõrgharidust hakati Läti Ülikoolis andma 1919. aastal avatud arstiteaduskonnas. 
Arstiteaduskonna põhjal loodi 1950. aastal Riia Meditsiiniinstituut (Rīgas Medicīnas institūts). Selle rajamise eestvedaja oli Pauls Stradiņš ja esimene direktor oli Ernsts Burtnieks. Algul oli instituudis stomatoloogia- ja arstiteaduse osakond, aga juba järgmisel aastal lisandus farmaatsiaosakond. 
Aastal 1990 nimetati Riia Meditsiiniinstituut ümber Läti Meditsiiniakadeemiaks (Latvijas Medicīnas akadēmija) ja õppetöö korraldati põhjalikult ümber. 
2002. aastal hakkas akadeemia kandma nime 'Riia Stradiņši Ülikool' Pauls Stradiņši järgi. Tänapäeval on ülikoolis võimalik lisaks meditsiinilistele erialadele õppida ka sotsiaal- ja loodusteadusi.
Galápagos

"Galápagos" on Ameerika Ühendriikide kirjaniku Kurt Vonneguti üheteistkümnes romaan. Raamatu põhiküsimuseks on inimaju väärtus (pigem väärtusetus) evolutsioonilisest vaatevinklist. Raamatu pealkiri tähistab ühelt poolt Galápagose saari, millel on loos oluline koht, ja teisalt on see austusavaldus Charles Darwinile, kelle teoorial põhineb Vonneguti romaan. Raamat ilmus esmakordselt 1985. aastal ja eesti keeles, Tiina Randuse tõlkes 2005. aastal.

Vorm

Jutustuse süžee kulgeb kronoloogilises järjekorras, ent autor mainib sageli tulevikus juhtuma hakkavat ja minevikus juhtunut. Samuti nimetatakse loo tegevusaastat 1985 miljon aastat tagasi olnud minevikuks. Lisaks on autor teksti sees tähistanud tegelased, kes surevad teatud ajaintervalli jooksul sel 1985. aastal.

Tsitaadid

Romaan sisaldab arvukalt kuulsate autorite tsitaate. Tsiteerimist leiavad muuhulgas näiteks: Anne Frank, Alfred Tennyson, Rudyard Kipling, Lord Byron, Benjamin Franklin, Bertolt Brecht, Charles Dickens, William Shakespeare, Jean de La Fontaine, François Rabelais, Michel de Montaigne, Joseph Conrad, T. S. Eliot, Edgar Allan Poe, Edward Lear, Henry David Thoreau, Robert Frost ja Charles Darwin.
Atlas (kartograafia)

Atlas on kaartide kogumik.
Tavaliselt peetakse Atlase all silmas raamatut, kuid atlas võib olla kirjutatud ka muudele andmekandjatele.
Atlase mõiste võttis kasutusele Madalmaade kartograaf Gerardus Mercator. Ta kasutab seda terminit 1595. aastal postuumselt ilmunud teoses Atlas sive cosmographicae meditationes de fabrica mundi et fabricati figura. See oli viieosaline maailmaatlas, mida võib nimetada Mercatori elutööks. Laialt on levinud eksiarvamus, et "Atlas" tähendab siin vanakreeka mütoloogia tegelaskuju. Tegelikult on tegemist hoopis mütoloogilise kuninga Atlasega, kelle kuningriik oli tänapäeva Liibüa aladel. Ta olevat olnud matemaatik, filosoof ja astronoom, kes väidetavalt valmistas esimese tähistaeva gloobuse. Just temale Mercator viitaski.
Ibn Baţţūţah

Abū ‘Abd Allāh Muḩammad ibn Baţţūţah (ka Abū ‘Abd Allāh Muḩammad ibn ‘Abd Allāh al-Lawātī al-Tanjī ibn Baţţūţah; araabia keeles أبو عبد الله محمد ابن عبد الله اللواتي الطنجي بن بطوطة) või lihtsalt Ibn Baţţūţah (24. veebruar 1304 – 1368 või 1377) oli Maroko berberi muslimi teoloog ja reisikirjanik. 
Ta kirjeldab oma reise raamatus تحفة النظار في غرائب الأمصار وعجائب الأسفار (Tuḥfat an-Nuẓẓār fī Gharāʾib al-Amṣār wa ʿAjāʾib al-Asfār), mida tänapäeval tuntakse nime all "Reisid" (الرحلة, Rihla). Tema reisid kestsid väidetavalt umbes kolmkümmend aastat ja hõlmasid peaaegu kogu islamimaailma, Põhja- ja Lääne-Aafrika, Lõuna- ja Ida-Euroopa läänes ning Lähis-Ida, Lõuna-, Kesk-, Kagu-Aasia ja Hiina idas. Tema reiside kogupikkus olevat olnud umbes 117 000 kilomeetrit.
Tema raamat jäi sajanditeks unustusse ning taasavastati 19. sajandil, mil see tõlgiti mitmesse Euroopa keelde.
Tema reisikirjades leidub palju vasturääkivusi ning nende usaldusväärsus seati kahtluse alla juba tema eluajal. Hilisemad uuringud on näidanud, et osa tema loomingust on plagiaat. Kõik teave tema eluloo kohta pärineb temalt eneselt.
Ingeborg Lorentzen

Ingeborg Lorentzen Ribeiro (sündinud 27. veebruaril 1957 Oslos) on Ragnhild Lorentzeni, kuningas Olav V vanima tütre ja Erling Lorentzeni teine laps ning vanim tütar.
Ta abiellus 4. juunil 1982 brasiillase Paulo Ribeiroga ning nad elavad Brasiilias. Tal ei ole Norras troonipärimisõigust. Kuna ta abikaasa on katoliiklane, kaotas ta oma järjekorra Briti troonipärimisjärjekorras. Neil on üks laps: Victoria Ragna Lorentzen Ribeiro (sündinud 19. detsembril 1988 Rio de Janeiros).
Võritsa

Ajalugu

Võritsat on esmamainitud Novgorodi Vadja viiendiku maksuraamatus 1499/1500. aastal. Sel ajal elasid selles piirkonnas soomeugrilased ja asula nimi tuleb sõnast "võru".
Võritsas ja selle ümbruskonnas elasid ajalooliselt ingerlased. Enamik kohanimesid on ingeri päritolu. Ingerlased venestusid selles piirkonnas lõplikult 20. sajandi alguses.
1914 valmis Võritsas Jumalaema Kaasani Ikooni kirik, mille arhitektid olid Mihhail Krassovski ja Vladimir Alõškov. Lisaks on Võritsas Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse nimeline kirik ning Võritski Vaga Serafimi kellatorn.
1904 jõudis Võritsasse Peterburi–Dno raudtee (selle ots on Peterburis Vitebski vaksalis) ja sinna hakati ehitama suvemaju. 27. novembril 1938 nimetati asula aleviks. Alevi saamiseks liideti Võritsa ja Novopetrovskoje küla ning Knjažeskaja Dolina, Bori, Zaretšje ja Posjoloki asundus.
Võritsas töötavad metalltoodete tehas, Võritski katsemehaanikatehas, saeveski ja õmblusvabrik "Uzor".
Võritsas on karskusliikumine väga tugeval järjel.

Vaatamisväärsused

Alevis on palju Peterburi elanike suvilaid. Suvel kasvab Võritsa elanike arv mitmekordseks. Alevis suvitanute hulgas on kirjanik Vitali Bianki, kelle teoseid on eesti keeleski avaldatud.
Võritsas on säilinud 20. sajandi alguse suvilaid ja vürst Wittgensteini jahimaja.
Võritsas on sündinud vene ulmekirjanik Ivan Jefremov. Seal on temanimeline raamatukogu ja muuseum ning raamatukogu lähedal on tema mälestusmärk.
Võritsas elas õigeusu pühak Võritsa Serafim alates oma haigestumisest 1930 kuni surmani 1949. Ta on Võritsasse maetud ja tema haud on palverändude sihtkoht.
Kodesmaa Selja tiik

Kodesmaa Selja tiik (ka Selja tiik, Edasi järved, Langermaa tiik) on järv Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Kodesmaa külas. Veekogu pindala on 2,6 ha. Veekogu kaldajoone pikkus on 936 m. Järves on 2 saart.
Tundrakaur

Taksonoomia

Esimesena kirjeldas tundrakauri teaduslikult George Robert Gray 1859 Alaskalt kogutud isendi põhjal. Tema perekonnanimi Gavia tähendab ladina keeles merikajakat ja esines juba Plinius vanema teostes. Liiginimi adamsii on pandud briti mereväekirurgi ja loodusteadlase Edward Adamsi (1824–56) auks, kes joonistas ja kogus Arktikas palju linnuliike ning oli 3 aastat varem Sierra Leones tüüfusesse surnud. Just tema oligi hankinud selle isendi, mille põhjal Gray tundrakauri uue liigina kirjeldas.
Tundrakaur on monotüüpne liik ehk teisisõnu tal ei eristata alamliike, kuigi ta on levinud suurel alal kogu Holarktises.
Tundrakaur on lähedalt sugulane jääkauriga. Nad on sarnased nii sulestiku kui käitumise poolest ja mõnikord ühendatakse nad samasse ülemliiki. Mõlemad arvatakse pärinevat järvekauri asurkondadest, mis kaotasid läbikäimise teiste asurkondadega ja seejärel koloniseerisid kogu Arktika.

Levila

Tundrakaur pesitseb Põhja-Jäämeres kuni 78. põhjalaiuseni, näiteks Venemaal, Kanadas ja USA-s.
Ta talvitub peamiselt Vaikse ookeani ja Norra varjulistel rannikutel tavaliselt kuni 50. põhjalaiuskraadini, aga Jaapanis kuni 35. põhjalaiuseni. Eksikülalisena on teda kohatud paarikümnes riigis, sealhulgas isegi Hispaanias ja Mehhikos.
Pesitseda eelistab tundrakaur mageveetiikidel ja -järvedel, kuid võib seda teha ka jõekaldal, deltas või mererannikul. Metsa ta väldib.

Välimus

Tundrakaur on 76–97 cm pikk ja 4–6,4 kg raske. Tema tiibade siruulatus on 135–160 cm. Niisuguste näitajate poolest on ta kauride perekonna suurim liik.
Pulmasulestikus täiskasvanud linnud on musta peaga. Keha alapool on valge ja ülapool musta-valgekirju. Muul ajal on sulesti kahvatu, lõug ja kaela eesosa valged.
Tundrakaur erineb jääkaurist peamiselt pikema ja õlgkollase noka poolest. Nokk tundub olevat kergelt ülespoole suunatud.

Eluviis

Tema põhiliseks toiduks on kalad. Kuid ta sööb ka koorikloomi, molluskeid ja rõngusse. Toitu jälitades suudab ta sukelduda.
Tundrakaur asub pesitsema juuni alguses, aga see sõltub sellest, kas lumi on selleks ajaks juba sulanud. Nagu teisedki kaurid, ehitab ta pesa taimsest materjalist veele väga lähedale. Emaslind muneb sinna 2 muna.
2010 muutis Rahvusvaheline Looduskaitseliit tundrakauri seisundi ohulähedaseks, arvestades seda, et tema arvukus kahaneb "mõõdukalt kiiresti". Peamiseks ohuks nimetas looduskaitseliit pesarüüstamist inimeste poolt.
Bolderāja raudteejaam

Bolderāja raudteejaam on raudteejaam Riia–Bolderāja raudteeliinil Riia linnas Bolderājas. Bolderāja raudteejaamale  alluvad tänapäeval administratiivselt ka Bolderāja II raudteejaam, Lāčupe raudteejaam, Iļģuciemsi raudteejaam ja Zasulauksi raudteejaam. Jaam asub Riia keskraudteejaamast 16 km kaugusel. Jaamas on neli teed. Tegemist on kaubajaamaga.
Jaam avati aastal 1873. Algselt oli see Riia raudteejaama järel suuruselt teine raudteejaam Lätis. Aastal 1884 valmis esimene sealne harutee, mis teenindas kohalikku saekaatrit, ühtlasi ka Hertwigi leivavabrikut. Hiljem valmisid haruteed ka raudtee saekaatri, vineerivabriku, keraamikatehase, silikaattelliseid valmistava vabriku ja gaasihoidla juurde. Enne Esimest maailmasõda järgnes jaamale Skanste raudteepeatus, sõja järel kujunes jaam reisirongiliikluse lõppjaamaks. Teise maailmasõja järel põles vana jaamahoone maha, selle funktsioone asus täitma endine pagasi hoiuruum. Aastal 1954 lõpetati ka Riia ja Bolderāja vaheline reisirongiliiklus. Vanadest jaamahoonetest on säilinud vaid rohtukasvanud perroon. XIX sajandi seitsmekümnendatel aastatel ehitati vanast jaamast 1,7 kilomeetrit Riia poole endise Spilve raudteepeatuse kohale uued jaamahooned. Kui aastal 2015 avati 8,5 kilomeetri pikkune harutee Daugava äärde uude kaubaterminali, siis valmis ka seda Bolderāja raudteejaamaga ühendav harutee, ühtlasi valmis harutee alguse juurde uus rongide koostamiseks mõeldud Bolderāja II raudteejaam.
Marko Meerits

Koondisekarjäär

A-koondise debüüdi tegi Meerits 18. detsembril 2010 sõpruskohtumises Hiina vastu. Samas mängus tegid oma debüüdi veel Rauno Alliku ja Markus Jürgenson.
Aafrika Finantsühendus

Aafrika Finantsühendus (Communauté financière africaine) on 8 Lääne-Aafrika Majandus- ja Valuutaliitu kuuluva riigi (Benin, Burkina Faso, Elevandiluurannik, Mali, Niger, Senegal) valuutaliidu lepped.
Nende riikide valuuta on Aafrika Finantsühenduse frank ehk CFA frank BCEAO ehk CFA frank (BCEAO).