Eesti Keele Instituut

Eesti Keele Instituut (lühend EKI) on Tallinnas asuv põhiliselt eesti keele uurimisega tegelev riiklik teadusasutus, mis asutati 1993. aastal Keele ja Kirjanduse Instituudi reorganiseerimisega.  on
EKI on riiklik teadus- ja arendusasutus, kus uuritakse nii tänapäeva kui ka vana eesti kirjakeelt, eesti keele murdeid ja soome-ugri sugulaskeeli. Instituudi üldeesmärk on aidata oma tegevusega kaasa eesti keele kestmisele läbi aegade.
Kolm peamist Eesti Keele Instituudi tegevusvaldkonda on keelekorraldus, sõnaraamatud ja keeletehnoloogia.
Eesti Keele Instituudil on olnud kolm direktorit: Asta Õim (1993–2000); Urmas Sutrop (2000–2015) ja instituudi praegune direktor Tõnu Tender (alates 2015. aastast).

KKI loomine ja algusaastad

5. aprillil 1946 kinnitas Eesti NSV Ministrite Nõukogu uue Eesti NSV Teaduste Akadeemia põhikirja, struktuuri ja isikkoosseisu. Akadeemia instituutide seas oli ka Keele ja Kirjanduse Instituut. Seda daatumit peetigi pikemat aega instituudi asutamise päevaks, kuni 9. detsembril 1981 avaldati akadeemia ühiskonnateaduste osakonnas arvamust, et instituutide asutamiseks tuleks pidada nende koosseisunimestike ja struktuuride kinnitamist. KKI struktuur koos ametikohtadega sai kinnituse TA presiidiumi koosolekul 29. jaanuaril 1947. Juhtkonna moodustasid direktor, direktori asetäitja teaduslikul alal ja teaduslik sekretär keeleuurimise sektoris. Keele ja Kirjanduse Instituudi ülesanneteks kavandati akadeemiliste sõnaraamatute ja teadusmonograafiate koostamist, st selliseid aja- ja töömahukaid töid, milleks ülikooli õppejõududel ei jagunud loengute kõrvalt ei mahti ega süvenemisaega.
Tartus tosina töötajaga alustanud teadusasutus mahtus koos mitme teise asutusega endisesse (ja praegusesse) Kaitseliidu majja Riia mäel aadressiga Riia 60 (praegu Riia 12). Instituudi direktoriks sai kirjandusteadlane Daniel Palgi. KKI esimesed töötajad olid Aili Univere, Mari Must, Helmi Viires ja Salme Tanning keeleuurimise sektoris ning Ernst Nurm, Erich Raiet ja Kaarel Hermlin sõnaraamatute sektoris.
Nagu tol ajal NSV Liidus kombeks oli, uuriti ühes uurimisasutuses koos mitmeid filoloogilisi suundi. KKI-s oli peale keelte fookus ka kirjandusel ja rahvaluulel.

1950–1960. aastad

1952. aastal moodustati Eestis kolm oblastit: Tallinna, Tartu ja Pärnu oblast. Riia mäe majast pidi saama Tartu oblasti keskus ning KKI töötajad ja keelevarad (sh 1,6 miljonit sõnasedelit ja 100 000 lk käsikirju) koliti Tallinnasse aadressile Estonia pst 7.
Ajavahemikul 1950–1960 koguti usinalt keeleainest ning loodi alfabeetilised koondkartoteegid, millest kujunesid edasiste suurväljaannete materjalid. 1955. aastal hakati sõnaraamatute sektoris (juhataja Ernst Nurm) looma kirjakeele seletussõnaraamatu koostamiseks vajalikku eesti kirjakeele arhiivi. Seletussõnaraamatu prospekt ilmus 1960. aastal.
1956. aastal sai keeleuurimise sektoris alguse eesti murrete süstemaatiline helilindistamine keeleekspeditsioonidel. 1965. aastal rajas Georg Liiv sektorisse eksperimentaalfoneetika labori.
1957. aastal loodi Paul Ariste initsiatiivil soome-ugri keelte sektor, mille peaülesanne oli vadja keele sõnaraamatu koostamine, hiljem ka soome-ugri keelte uurimine. Soome-ugri keelte sektori esimesed töötajad olid Elna Adler, Karl Kont ja Valmen Hallap.
1958. aastal hakkas ilmuma ajakiri Keel ja Kirjandus, mis ei ole küll KKI väljaanne, kuid millele tehti kaastööd. 1960. aastal ilmus õigekeelsuse sõnaraamat. 1963. aastaks oli loodud murdekeele üldkartoteek ning asuti murdesõnaraamatu käsikirja koostama. Murrete sõnaraamatu prospekt koos näidisartiklitega valmis autorite Mari Must, Mart Mäger ja Valdek Pall ühistööna1968. aastal.
1960. aastal said alguse väliskontaktid, eriti tähtsad sidemed olid soome kolleegidega ja eeskätt Helsingi sõsarasutusest Kotimaisten Kielten Tutkimuskeskus. Näiteks filmiti 1960. aastatel keelematerjalide vastastikuse kasutamise hõlbustamiseks murdeainestikku. 1960ndate aastate üheks tähtsamaks ülesandeks oli anda välja akadeemilist murdetekstide sarja "Eesti murded".
1969. aastal ilmus proovivihik.

1970ndatest  EKI loomiseni

1973. aastal toimusid instituudis ümberkorraldused. Keeleuurimise sektorist sai murdesektor. Sõnaraamatute sektor jagunes leksikoloogia-, grammatika- ja keelekontaktide sektoriks. 1988–1989 oli keelekontaktide sektori töötajate õlul kohustus selgitada vene kollektiivides eesti keele kaitse vajalikkust ning keeleseaduse sätteid.
1976. aastal ilmus kauaoodatud "Õigekeelsussõnaraamat". Teos osutus menukiks ja sellest ilmus kolm kordustrükki (1979, 1980, 1984) kogutiraažiga 100 000 eksemplari.
1977. aastal asutati arvutuslingvistika sektor. 1980. aastaiks oli arvutist saanud keeleteadlaste abivahend ning esimese arvutisõnastikuna ilmus "Väike murdesõnastik". Murdesektoris jätkati sõnaraamatutöö kõrval keeleuurimisega, mille aluseks oli eeskätt keeleekspeditsioonidel kogutud materjal.

1968–1988 oli instituudi direktor sõjaveteran Endel Sõgel. 1988. aastal valiti KKI-le uus direktor, mida tollases NSV Liidus polnud varem juhtunud. Uueks juhiks sai Tõnu Seilenthal. 
1988–2007 ilmusid "Eesti keele seletussõnaraamatu" vihikud (kokku 26 vihikut).
1993. aastal reorganiseeriti KKI ja loodi Eesti Keele Instituut, mis keskendus riigi keelepoliitika kujundamisele ja keelekorraldusele.

Praegune tegevus

Eesti Keele Instituut on eesti keele peamine arenduskeskus ja üks kolmest keskusest nii Eestis kui ka kogu maailmas, kus eesti keelt süstemaatiliselt uuritakse. Kuigi EKI-s on esiplaanil sõnaraamatutöö, mahub tegevuskavadesse ka näiteks erinevaid teadusprojekte. Käsil olevaist töödest on olulisimad üheköiteline eesti keele seletav sõnaraamat, mis valmib aastal 2018/2019 ja mida koostatakse uusima veebitekste kaasava eesti keele ühendkorpuse põhjal.
EKI pakub mitmesuguseid avalikke tasuta teenuseid: telefonitsi ja meilitsi keelnõuannet, sõnastike veebiversioone, mitmeid keele- ja kõnetehnoloogilisi rakendusi, sh erivajadustega inimestele, nt kõnetehnoloogiat vaegnägijatele, eesti viipekeele sõnastikke vaegkuuljatele.
Instituudi järelkasv saab oma väljaõppe koostöös Tartu ja Tallinna Ülikooliga moodustatud keeleteaduse, filosoofia ja semiootika doktorikoolis. Aastail 2008–2015 on doktorantuuri lõpetanud üheksa EKI doktoranti, mitmel töötajal on doktoritöö valmimas, nt 2017. aastal kaitsesid oma doktoritöö Sven-Erik Soosaar ja Kairi Tamuri.

Kirjakeele norm ja sõnaraamatud

Üks EKI ülesanne on tagada eesti kirjakeele norm, mille aluseks on instituudi uusim õigekeelsussõnaraamat (viimane ilmus 2013). 1918. aastal alanud ja aastast 1948 instituudis püsinud traditsioon jätkub veelgi, sest järgmine ÕS tähistab 2018. aastal koos Eesti riigiga oma 100. aastapäeva. Väärikaks juubeliks valmib ühtlasi õigekeelsuskäsiraamat.

Keelenõu

Keelenõuandjad jagavad keelenõu nii kirjas kui ka kõnes ning on avaldanud keelenõu soovitusi nii veebilehel kui ka kogumikes. 2015. aastal ilmus järjekorras 5. kogumik "Keelenõuanne soovitab" (eelnevad vastavalt 1996, 2000, 2004, 2008), mida saab lugeda ka veebis. Peale nõustamissüsteemi on välja arendatud keelenõuande veebikeskkond, kust huvilised saavad vajalikke soovitusi ja nõuandeid ise otsida (http://keeleabi.eki.ee). Tagasisidet saadakse Facebooki lehelt.
Keelenõu saab küsida tööpäeviti kell 9–12 ja 13–17 telefonilt 631 3731 või meilitsi.