Sünaps

Sünaps on koht, kus ühe neuroni (närviraku) akson puutub peaaegu või täiesti kokku järgmise neuroni dendriidi või rakukehaga või meeleelundi, lihas- või näärmerakuga. Ehk teisisõnu sünaps on kahe närviraku vaheline ühenduslüli. Sünapsid jagunevad elektrilisteks ja keemilisteks sünapsiteks. Keemiline sünaps koosneb sünapsipilueelsetest ja sünapsipilujärgsetest neuroni osadest koos vahele jääva sünapsipiluga. Sünapsipilu sobiva, püsiva kauguse kahe närviraku vahel aitab moodustada transmembraansete valkude neureksiini ja neuroligiini vaheline ühendus. Sünapsid määravad ära kesknärvisüsteemi neuroneid ühendavad elektriahelad, mistõttu nad on tajuks ja mõtlemiseks vajalike bioloogiliste "arvutuste" eelduseks. Samuti võimaldavad nad närvisüsteemi ühendust organismi teiste elundkondadega, nii näiteks kohtuvad inimese närvisüsteem ja endokriinsüsteem hüpotalamuses.

Liigitus

Sünaps on elektriline või keemiline.
Keemiline sünaps võib olla erutus- või pidurdussünaps.

Elektriline sünaps

Elektrilises sünapsis on närvirakud nii tihedalt seotud, et närviimpulss antakse viivitamatult ja muutmata kujul edasi järgmisele rakule (sünaptilise pilu laius on umbes 2–4 nm). Näiteks kantakse niisuguste sünapside abil erutus kiiresti kalade keha tagaosa lihastesse, et oleks võimalik silmapilkselt põgeneda.

Erutus- ja pidurdussünaps

Närvirakku saabuvad signaalid nii erutussünapside kui ka pidurdussünapside kaudu. See, mis neuronis edasi juhtub, sõltub saabuvate erutus- ja pidurdussignaalide summast. Kui närvirakku saabub teatud ajaühikus mitu erutussignaali, toimub seal ajaline ja/või ruumiline sünaptiline summatsioon.

Funktsioonid

Lisaks eelpool nimetatud ülesannetele peavad sünapsid ka tagama, et närviimpulsid liiguksid ainult ühes suunas. Sellepärast on neil mediaatoraine ainult aksonipoolses osas.
Sünapsid ka võimendavad signaali.
Nad väldivad ülestimulatsiooni, jättes liiga tugeva ärrituse korral impulsi üle kandmata.
Nõrgad ärritused aga filtreeritakse. Tiheda liiklusega tänava ääres elav inimene ei märka taustamüra, sest sünapsides toimub ebaolulise signaali filtreerimine.

Sünaptiline summatsioon

Rohkem kui ühest üheaegselt aktiviseerunud sünapsist lähtuvad elektrilised impulsid liituvad ja tekitavad suurema sünapsijärgse (postsünaptilise) potentsiaali. Kui selle tase ületab kindla läve, tekib antud neuronis närviimpulss. Tihti jätab närvirakk erutussignaalide liiga väikese arvu tõttu signaali edasi kandmata. See on vajalik, et eristada tähtsat ebaolulisest.

Sünapsijärgne pidurdus

Postsünaptilisest pidurdusest räägitakse juhul, kui närvirakku saabunud närviimpulssi edasi ei kanta, sest aktiivsete pidurdussünapside osakaal on suurem või võrdne aktiivsete erutussünapside osakaaluga. Näiteks kui närviimpulss saabus mingi neuroni kolme erutus- ja kolme pidurdussünapsisse, siis sünapsijärgse pidurduse tõttu jääb selles närvirakus närviimpulss tekkimata.

Närviülekannet mõjutavad ained

Inimajus paiknevad neuronid on 10–49% ulatuses aneuploidsed ja altid mutatsioonidele kromosoomistikus.
Lisaks igapäevaselt neuro-immuno-endokriinsüsteemi muutvatele ühenditele ning protsessidele ja söögi-joogipoolisele ning intellektuaalsele ja füüsilisele tegevusele mõjuvad närviülekannetele ka valuvaigistid, rahustid, mürgid,toksiinid, narkootikumid, ka alkohol ja nikotiin jpm. Mõju võib olenevalt ainest olla pidurdav, blokeeriv või stimuleeriv.
Teatud narkootikumide tarvitamisel võib inimorganismi füsioloogilistest, anatoomilistest aga ka neuroloogilistest põhjustest tingituna tekkida nimetatud ainete pikemaajalisel tarbimisel organismis seisund, kus sünapside signalisatsioonisüsteem ja geenid ning retseptorid ja ained muudavad aju erinevate süsteemide suhtlust selliselt, et tekib tundetus tarbitava narkootikumi ühendite vastu, nimetatakse ka sõltuvus.
Antud teaduslikke teooriaid kasutatakse mitte üksnes keelatud narkootliste ainete, vaid ka retsepti jt ravimite ning hormoonpreparaatide väljatöötamisel ja tarvitamisel. Ka mainitud juhtudel esineb häireid inimeste tervislikus seisundis, nii näiteks võivad serotoniiniretseptorite blokaatorid, pikaajalisel tarbimisel põhjustada erinevaid ladestusi ajus, seedeelundkonnas (kõikjal kus serotoniiniretspetroid paiknevad) sest need sisaldavad aineid, mis sarnanevad mediaatoritega sünapsides, ja seetõttu organism ülekandeainet enam bioloogilistel alustel (normaalne ringlus) ise ei sünteesi. Nii vajataksegi aina uusi, suuremaid koguseid "asendusaineks" saanud alkoholi, ravimi, nikotiini ja ka narkootikumi koguseid. Sellistest nimetatud sõltuvustest ravi puhul saame rääkida arvatavasti üksnes inimeste puhul (nt serotoniini- ja dopamiiniretseptorid (geenid) on ka kuldkaladel) ja ravi on aeganõudev.

Neuropatoloogia

Kesknärvisüsteemiga loomadel (sh inimestel) seostatakse sünapside patoloogiaga selliseid haiguslikke seisundeid nagu Alzheimeri tõbi ja prioonhaigused.